title: Věc C-412/04: Žaloba podaná dne 24. září 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/27

         Žaloba podaná dne 24. září 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-412/04)
   (2004/C 300/54)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 24. září 2004 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Klausem Wiednerem a Giuseppem Bambarou, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Italská republika tím, že přijala ustanovení čl. 2 odst. 1, čl. 17 odst. 12, čl. 27 odst. 2, čl. 30 odst. 6a, čl. 37b a 37c odst. 1 zákona č. 109 ze dne 11. února 1994 ve znění článku 7 zákona č. 166 ze dne 1. srpna 2002, čl. 2 odst. 5 zákona č. 109/94 ve znění zákona č. 166/2002 ve spojení se zákony č. 1150 z roku 1942 a č. 10 z roku 1977 a následnými změnami a doplněními, čl. 28 odst. 4 zákona č. 109/94 ve spojení s článkem 188 D.P.R. č. 554 ze dne 21. prosince 1999 a článkem 7 citovaného zákona č. 166/2002 a čl. 3 odst. 3 vládního nařízení s mocí zákona č. 157 ze dne 17. března 1995, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 93/37/EHS (1), 93/36/EHS (2), 92/50/EHS (3) a 93/38/EHS (4) a z článků 43 a 49 Smlouvy o ES a ze zásad transparentnosti a rovného zacházení, které jsou jejich logickým důsledkem;

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise uvádí, že důsledkem čl. 2 odst. 1 zákona č. 109/94 a čl. 3 odst. 3 vládního nařízení s mocí zákona č. 157 ze dne 17. března 1995, podle kterých se právní úprava zadávání veřejných zakázek na stavební práce vztahuje i na smlouvy, ve kterých z ekonomického hlediska převažuje prvek stavebních prací, avšak ve vztahu k jiným službám má jednoznačně akcesorickou povahu, je vynětí mnohých veřejných zakázek na služby a na dodávky z použití relevantních právních předpisů Společenství, a to ze směrnic 92/50/EHS a 93/36/EHS.
   Vzhledem k tomu, že prahové hodnoty použitelné v těchto směrnicích jsou výrazně nižší než prahové hodnoty v případě použití směrnice 93/37/EHS, sporné právní předpisy v důsledku toho umožňují, aby, bez dodržení postupů stanovených ve směrnicích 92/50/EHS a 93/36/EHS, ceny smíšených veřejných zakázek na služby a stavební práce, na dodávky a stavební práce nebo na dodávky, stavební práce a služby překračovaly prahové hodnoty směrnic 92/50/EHS a 93/36/EHS, avšak byly nižší než prahové hodnoty stanovené pro zadávání veřejných zakázek na stavební práce podle směrnice 93/37/EHS z pouhého důvodu, že ačkoliv mají stavební práce akcesorickou povahu, z ekonomického hlediska převažují. Z tohoto hlediska sporné právní předpisy porušují uvedené směrnice 92/50/EHS a 93/36/EHS.

      Právní úprava stavebních prací vykonaných soukromými osobami jako alternativa urbanizačních příspěvků

   Komise má za to, že čl. 2 odst. 5 zákona č. 109/94 ve spojení se zákony č. 1150 z roku 1942 a č. 10 z roku 1977 a následnými změnami a doplněními, které umožňují přímé zadávání zakázek na urbanizační práce držiteli stavebního povolení nebo schváleného plánu rozparcelování, porušuje směrnici 93/37/EHS z důvodu, že osvobozuje od povinnosti dodržovat postupy stanovené v této směrnici v případě smlouvy mezi soukromou osobou a veřejnou správou, která obsahuje víc stavebních děl nebo prací, které pokud se vezmou v úvahu odděleně, mají nižší hodnotu, než je prahová hodnota v případě použití uvedené směrnice, ale jejichž celková cena převyšuje tuto prahovou hodnotu.

      Právní úprava zadávání zakázek na projektovací práce a na řízení stavebních prací, jejichž cena je nižší než prahové hodnoty Společenství

   Komise uvádí, že články 17 a 30 zákona č. 109/94, podle kterých zadavatelé mohou zadávat dotčené zakázky na svěřenském základě, aniž by museli dodržovat jakoukoliv formu zveřejňování, jsou v rozporu se zásadou transparentnosti vyplývající z článku 49 Smlouvy o ES. Mimoto dovolávání se postupů ověřování praxe a kvalifikace poskytovatelů služeb není samo o sobě dostačující k zajištění dodržování uvedené zásady transparentnosti, pokud nestanoví minimální formy oznámení, které mohou umožnit porovnání s ostatními soutěžiteli za rovných podmínek pro všechny případné uchazeče o zakázku na poskytování služeb.

      Právní úprava zadávání zakázek na služby řízení stavebních prací

   Komise konstatuje, že čl. 27 odst. 2 zákona 109/94 porušuje s ohledem na cenu zadávaných zakázek na služby a použitou právní úpravu směrnici 92/50/EHS a 93/38/EHS a články 43 a 49 Smlouvy o ES z důvodu, že umožňuje přímé zadávání zakázek na služby řízení stavebních prací osobě pověřené projektováním bez jakéhokoliv porovnání s ostatními soutěžiteli.

      Právní úprava zadávání zakázek na kolaudační služby

   Komise má za to, že režim stanovený v článku 28 zákona č. 109/94, který zadavateli umožňuje přímý výběr osob pověřených kolaudací mimo vlastní struktury zadavatele bez zveřejnění vyhlášení veřejné soutěže, jakož i jiné formy přímého zveřejnění, které by umožnilo všem případným uchazečům o zakázku účastnit se zadávání zakázek na kolaudační služby, je s ohledem na cenu těchto služeb a použitou právní úpravu v rozporu se směrnicí 92/50/EHS a 93/38/EHS a zásadou transparentnosti vyjádřenou v článcích 43 a 49 Smlouvy o ES.

      Právní úprava financování projektu

   Články 37a an. zákona č. 109/94 upravují institut „financování projektu“. Účelem tohoto institutu je umožnit uskutečňování veřejných stavebních prací prostřednictvím koncese udělované na základě nabídek předkládaných osobami působícími mimo veřejnou správu tzv. „navrhovateli“.
   Komise uvádí, že tato právní úprava způsobu udělování koncese zvýhodňuje navrhovatele vůči všem ostatním případným soutěžitelům ze dvou hledisek. Zaprvé z procesního hlediska je navrhovatel automaticky vyzván k účasti na vyjednávacím řízení o udělení koncese, aniž by se konalo jakékoliv porovnávání jeho nabídky s nabídkami předloženými účastníky předcházejících částí veřejné soutěže. Jestliže jsou tedy ve veřejné soutěži předloženy více než dvě nabídky, které jsou výhodnější než původní nabídka navrhovatele, vyjednávací řízení se bude přesto týkat pouze dvou nejvýhodnějších nabídek a nabídky navrhovatele. Zadruhé z hmotněprávního hlediska je v podstatě ustanovení ve prospěch navrhovatele o možnosti měnit svou nabídku v průběhu vyjednávacího řízení za účelem její úpravy ve vztahu k nabídce, která je považována veřejnou správou za nejvýhodnější, přiznáním prioritního postavení navrhovateli v udělování koncese.
   Komise tvrdí, že přiznání navrhovateli výše uvedených výhod ve vztahu k případným koncesionářům je v rozporu se zásadou rovného zacházení.

      (1)  Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 54.

      (2)  Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 84.


title: Věc C-180/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 18. dubna 2011 — Bericap Záródástechnikai Bt. v. Plastinnova 2000

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 18. dubna 2011 — Bericap Záródástechnikai Bt. v. Plastinnova 2000
   (Věc C-180/11)
   2011/C 232/20
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bericap Záródástechnikai Bt.

      Žalovaná: Plastinnova 2000 Kft.

      Další účastník řízení: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala (dříve Magyar Szabadalmi Hivatal)

      Předběžné otázky

               1)

               Je v souladu s právem Unie, když v řízení o změně týkajícím se návrhu na výmaz užitného vzoru jsou opatření, řízení a nápravná opatření nastavena tak, že vnitrostátní soud není vázán návrhovými žádáními a dalšími prohlášeními účastníků s právními účinky a konkrétně, že vnitrostátní soud může z moci úřední provést důkaz, který považuje za nezbytný?

               2)

               Je v souladu s právem Unie, když v řízení o změně týkajícím se návrhu na výmaz užitného vzoru jsou opatření, řízení a nápravná opatření nastavena tak, že vnitrostátní soud není při přijetí rozhodnutí vázán správním rozhodnutím vydaným ve vztahu k návrhu na výmaz, ani skutkovými stavem určeným ve správním rozhodnutí, a konkrétně ani důvody pro výmaz uplatněnými během správního řízení nebo prohlášeními, posouzeními a důkazy provedenými během správního řízení?

               3)

               Je v souladu s právem Unie, když v řízení o změně týkajícím se nového návrhu na výmaz užitného vzoru jsou opatření, řízení a nápravná opatření nastavena tak, že vnitrostátní soud vyloučí z důkazů týkajících se nového návrhu — včetně důkazů o stavu techniky — ty důkazy, na které bylo již odkazováno v předchozím návrhu na výmaz užitného vzoru?


title: Věc F-57/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. října 2015 – AQ v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Nařízení č. 45/2001 — Zpracování osobních údajů získaných pro osobní účely — Správní šetření — Disciplinární řízení — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Disciplinární sankce — Proporcionalita“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/78

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. října 2015 – AQ v. Komise
   (Věc F-57/14) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Nařízení č. 45/2001 - Zpracování osobních údajů získaných pro osobní účely - Správní šetření - Disciplinární řízení - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Disciplinární sankce - Proporcionalita“)
   (2015/C 398/92)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: AQ (zástupci: původně L. Massaux, advokát, poté H. Mignard, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Ehrbar, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se po ukončení disciplinárního šetření ukládá důtka jakožto disciplinární sankce, a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               AQ ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 421, 24.11.2014, s. 60.


title: Věc C-174/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgerichts Wien (Rakousko) dne 12. dubna 2012 — Alfred Hirmann v. Immofinanz AG

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgerichts Wien (Rakousko) dne 12. dubna 2012 — Alfred Hirmann v. Immofinanz AG
   (Věc C-174/12)
   2012/C 209/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgerichts Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alfred Hirmann

      Žalovaný: Immofinanz AG

      Vedlejší účastnice řízení: Aviso Zeta AG

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní právní úprava, která stanoví odpovědnost akciové společnosti jakožto emitenta vůči nabyvateli akcií z důvodu porušení informačních povinností uložených právními předpisy o kapitálovém trhu podle následujících právních úprav v

                           —

                           článku 6 a článku 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ve znění směrnice 2008/11/ES ze dne 11.3.2008 (1);

                           —

                           článcích 7, 17 a 28 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15.12.2004 (2);

                           —

                           článku 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28.1.2003 (3),

                     slučitelná se články 12, 15, 16, 19 a 42 [druhé] směrnice Rady 77/91/EHS (4) ze dne 13.12.1976 v platném znění?

               2)

               Musejí být ustanovení článků 12, 15, 16, [a] zejména článků 18 a 19, jakož i článku 42 směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13.12.1976 v platném znění vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která obsahuje úpravu, že akciová společnost musí vzhledem k odpovědnosti uvedené v bodu 1 uhradit nabyvateli [akcií] cenu, za kterou nabyl akcie a nabyté akcie přijmout zpět?

               3)

               Musejí být ustanovení článků 12, 15, 16, 18, 19, jakož i článku 42 směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13.12.1976 v platném znění vykládána v tom smyslu, že taková odpovědnost akciové společnosti uvedená v bodu 1

                           —

                           může zahrnovat rovněž vázaný majetek akciové společnosti (upsaný základní kapitál a rezervy ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice), popřípadě

                           —

                           může existovat rovněž tehdy, pokud může mít za následek platební neschopnost akciové společnosti?

               4)

               Musejí být ustanovení článků 12 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/101/ES (5) ze dne 16.9.2009 vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví zpětné zrušení nabytí podílu, takže v případě zrušení kupní smlouvy, jejímž předmětem je koupě akcií, je třeba vycházet z účinku ex-nunc (viz rozsudek Soudního dvora Evropské unie ze dne 15.4.2010, C 215/08 „E. Friz GmbH“)?

               5)

               Musejí být ustanovení článků 12, 15, 16, 18, 19 a článku 42 směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13.12.1976 v platném znění a článků 12 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/101/ES ze dne 16.9.2009 vykládána v tom smyslu, že odpovědnost je omezena na hodnotu akcií — v případě společnosti působící na burze tedy burzovní kurs akcií —, kterou akcie mají v době uplatnění nároku, takže akcionář za určitých okolností dostane zpět méně než původně zaplacenou cenu svých akcií?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES, Úř. věst. L 345, s. 64, ve znění směrnice Evropského parlamentu a rady 2008/11 ze dne 11. března 2008, Úř. věst. L 76, s. 37

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a o změně směrnice 2001/34/ES, Úř. věst. L 390, s. 38

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem, Úř. věst. L 96, s. 16

      (4)  Druhá směrnice Rady ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, Úř. věst. L 26, s. 1

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/101/ES ze dne 16. září 2009 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 48 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, Úř. věst. L 258, s. 11


title: Věc T-258/04 RENV: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. prosince 2012 — Polsko v. Komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/26

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. prosince 2012 — Polsko v. Komise
   (Věc T-258/04 RENV) (1)

   2013/C 32/42
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Tribunálu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc T-216/17: Žaloba podaná dne 7. dubna 2017 – Mabrouk v. Rada

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/34

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2017 – Mabrouk v. Rada
   (Věc T-216/17)
   (2017/C 195/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunisko) (zástupci: J R. Farthouat, N. Boulay, advokáti, a S. Crosby, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/119 ze dne 28. ledna 2016, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2017, L 23, s. 19), v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že zmrazení aktiv žalobce porušuje zásadu přiměřené lhůty zakotvenou v článku 6 EÚLP a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že zmrazení nemá dostatečný základ:

                           —

                           v rozporu s důkazy předloženým žalobcem má Rada za to, že aktiva žalobce jsou nelegitimní, ale neuvádí důvody;

                           —

                           Rada tím, že považuje aktiva žalobce za nelegitimní, činí nesprávné posouzení skutkového stavu, pokud vůbec učinila posouzení;

                           —

                           zmrazení je bezpředmětné, jelikož má pomoci Tunisku získat zpět zneužitá aktiva. Žádné z aktiv žalobce však nebylo zneužito.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že zmrazení tím, že k němu došlo po pádu prezidenta Ben Aliho, porušuje právo žalobce na práci.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že zmrazení je v každém případě nepřiměřené a porušuje právo žalobce vlastnit majetek.


title: Věc F-5/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. března 2015 – Necci v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převod nároků na důchod nabytých ve vnitrostátním důchodovém systému — Návrh započtení příspěvkových let — Opožděná stížnost — Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení — Zjevná nepřípustnost“

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/36

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. března 2015 – Necci v. Komise
   (Věc F-5/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převod nároků na důchod nabytých ve vnitrostátním důchodovém systému - Návrh započtení příspěvkových let - Opožděná stížnost - Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 171/44)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Claudio Necci (Auderghem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na prohlášení protiprávnosti článku 9 a obecných prováděcích ustanovení (OPU) čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu a zrušení rozhodnutí týkajícího se převodu žalobcových práv na důchod do důchodového systému Unie, které uplatňuje nové OPU týkající se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Claudio Necci ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 23.3.2015, s. 26.


title: Věc C-275/08: Žaloba podaná dne 24. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/28

         Žaloba podaná dne 24. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-275/08)
   (2008/C 223/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 6 ve spojení s článkem 9 směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 (1) tím, že Datenzentrale Baden-Württemberg zadala veřejnou zakázku, jejímž předmětem je přenechání a údržba softwarové aplikace, aniž by provedla zadávací řízení s celoevropským vyhlášením;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předmětem této žaloby je uzavření smlouvy na pořízení softwarové aplikace, která je používána pro registraci motorových vozidel, mezi Datenzentrale Baden-Württemberg a Anstalt für Kommunale Datenverarbeitung in Bayern (dále jen „AKDB“). Předmětné rozhodnutí o udělení zakázky bylo učiněno ve vyjednávacím řízení bez zveřejnění vyhlášení zakázky, v tomto řízení bylo vyjednáváno jen s AKDB.
   Podle názoru Komise je skutečnost, že smlouva v Německu již byla předmětem přezkumného řízení ve smyslu směrnice 89/665/EHS pro účely určení nesplnění povinnosti státem bezpředmětná, protože mezi přezkumným řízením před vnitrostátními soudy a řízením o nesplnění povinnosti podle článku 226 Smlouvy o ES existují jak v souvislosti s účelem, tak i v souvislosti účastníky řízení a průběhem řízení, zásadní podstatné rozdíly.
   U předmětné smlouvy se jedná o veřejnou zakázku na dodávky ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 93/36/EHS. Hodnota zakázky představuje podle poznatků Komise přibližně jeden milion eur, a značně tedy překračuje prahovou hodnotu směrnice. Datenzentrale Baden-Württemberg je právnickou osobou veřejného práva, která byla založena za zvláštním účelem koordinovat a podporovat elektronické zpracování dat ve veřejné správě, který je ve veřejném zájmu. Krom toho je pod většinovou kontrolou spolkové země Bádensko-Württembersko, která rozhoduje o více než polovině členů správní rady. Spolková země Bádensko-Württembersko je tedy (veřejným) zadavatelem ve smyslu čl. 1 písm. b) směrnice 93/36/EHS, který je povinen při zadávání veřejných zakázek v rámci rozsahu působnosti této směrnice dodržovat postupy, které jsou stanoveny v této směrnici. Skutečnost, že Datenzentrale Baden-Württemberg je stejně jako AKDB právnickou osobou veřejného práva, nemá pro účely použitelnosti směrnice 93/36/EHS žádný význam.
   Podle poznatků Komise nejsou zřejmé žádné skutečnosti, které by odůvodňovaly volné zadání zakázky například formou vyjednávacího řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky. Podle judikatury Soudního dvora má vyjednávací řízení povahu výjimky a smí být použito jen v „určitých, přesně stanovených“ případech. Důkazní povinnost týkající se výjimečných okolností má členský stát, který se chce těchto okolností dovolávat. Vzhledem k tomu, že žalovaná v tomto případě tuto důkazní povinnost nesplnila, musela Komise dojít k závěru, že Spolková republika Německo uzavřením předmětné smlouvy, bez provedení zadávacího řízení s celoevropským vyhlášením, porušila článek 6 ve spojení s článkem 9 směrnice 93/36/EHS o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky.

      (1)  Úř. věst. L 199, s. 1; Zvl. vyd. 06/02, s. 110.


title: Věc T-160/10: Žaloba podaná dne 19. dubna 2011 — J v. Parlament

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/18

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2011 — J v. Parlament
   (Věc T-160/10)
   2011/C 238/31
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: J (Marchtrenk, Rakousko) (zástupce: A. Auer, Rechtsanwlat)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhové žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušit rozhodnutí petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 2. března 2010, kterým se zamítá žalobcem podaná petice č. 1673/2009 ze dne 19. března 2009;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se domáhá zrušení rozhodnutí petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 2. března 2010, kterým byla jako nepřípustná zamítnuta jeho petice týkající se údajného zabavení různých dokumentů a prací ze strany rakouských úřadů.
   Na podporu žaloby se žalobce dovolává porušení práva podávat petice. Zabavení prací ze strany rakouských orgánů představuje s ohledem na čl. 6 odst. 1, čl. 17 odst. 1 a čl. 51 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie porušení vlastnického práva.


title: Věc F-47/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2016 – Darchy v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Rodinné přídavky — Příspěvek na vyživované dítě — Děti manželky žalobkyně — Vyplacení se zpětným účinkem“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/62

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2016 – Darchy v. Komise
   (Věc F-47/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Rodinné přídavky - Příspěvek na vyživované dítě - Děti manželky žalobkyně - Vyplacení se zpětným účinkem“)
   (2016/C 098/80)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Marie-Pierre Darchy (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. S. Bohr a A.-C. Simon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o nevyhovění žádosti o zpětné přiznání příspěvku na vyživované děti pro dvě děti manželky žalobkyně, které pobývají v jejím bydlišti každý druhý týden, a to ode dne jejich svatby, jakož i návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               M.-P. Darchy ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015, s. 35.


title: Věc T-392/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Gagliardi v. OHIM – Norma Lebensmittelfilialbetrieb (MANŪ MANU MANU) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MANŪ MANU MANU — Starší národní ochranná známka MANOU — Zamítnutí zápisu — Rozsah a oprava rozhodnutí odvolacího senátu — Omezení přihlášky ochranné známky — Částečné zpětvzetí námitek — Právní zájem na podání námitek — Důkaz o užívání starší ochranné známky — Rozsah důkazu o užívání — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Gagliardi v. OHIM – Norma Lebensmittelfilialbetrieb (MANŪ MANU MANU)
   (Věc T-392/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ‚MANŪ MANU MANU‘ - Starší národní ochranná známka ‚MANOU‘ - Zamítnutí zápisu - Rozsah a oprava rozhodnutí odvolacího senátu - Omezení přihlášky ochranné známky - Částečné zpětvzetí námitek - Právní zájem na podání námitek - Důkaz o užívání starší ochranné známky - Rozsah důkazu o užívání - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 331/81)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Salvatore Gagliardi (Monsummano Terme, Itálie) (zástupci: A. Schmitt, P. Biavati, S. Corona, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Buffolo, zmocněnec)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastnice před Soudem: Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG (Norimberk, Německo) (zástupce: S. Rojahn, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. června 2004 (věc R 154/2002-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Norma Lebensmittelfialialbetrieb GmbH & Co. KG a Salvatorem Gagliardim
   Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. června 2004 (věc R 154/2002-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se jím zamítá přihláška ochranné známky MANŪ MANU MANU jednak pro výrobky „obuv“ a „kloboučnické zboží“ v třídě 25, a jednak pro výrobky ve třídách 18 a 24.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i jednu třetinu nákladů žalobce.

               4.

               Žalobce, Salvatore Gagliardi, ponese dvě třetiny svých nákladů řízení.

               5.

               Vedlejší účastnice, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG, ponese své vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc T-25/09: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2009 — Johnson & Johnson v. OHIM — Simca (YourCare)

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/62

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2009 — Johnson & Johnson v. OHIM — Simca (YourCare)
   (Věc T-25/09) (1)

   2009/C 282/117

      Jednací jazyk: italština

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc C-432/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Namur (Belgie) dne 22. srpna 2011 — Cartiaux Service Plus SA v. Belgický stát

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Namur (Belgie) dne 22. srpna 2011 — Cartiaux Service Plus SA v. Belgický stát
   (Věc C-432/11)
   2012/C 13/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Namur

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Cartiaux Service Plus SA

      Žalovaný: Belgický stát
   Usnesením ze dne 9. listopadu 2011 rozhodl předseda Soudního dvora o vyškrtnutí věci.


title: Věc C-103/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 4. března 2014 – Bronius Jakutis a Kretingalės kooperatinė ŽŪB v. Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos a Lietuvos valstybė

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 4. března 2014 – Bronius Jakutis a Kretingalės kooperatinė ŽŪB v. Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos a Lietuvos valstybė
   (Věc C-103/14)
   2014/C 142/34
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bronius Jakutis and Kretingalės kooperatinė ŽŪB

      Žalovaný: Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos (Národní platební agentura Ministerstva zemědělství) a Lietuvos valstybė (Litevský stát)

      Další účastníci: Lietuvos Respublikos Vyriausybė (vláda Litevské republiky), Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija (Ministerstvo zemědělství Litevské republiky)

      Předběžné otázky

               1)

               Pokud jde o stanovení úrovně přímých plateb ve starých a nových členských státech EU podle čl. 10 odst. 1 ve spojení s články 7 a 121 nařízení č. 73/2009 (1):

                           a.

                           Musí být čl. 7 odst. 1 ve spojení s čl. 10 odst. 1 a článkem 121 nařízení č. 73/2009, vykládán v tom smyslu, že v roce 2012 se úroveň přímých plateb ve starých členských státech EU přesahující 5 000 euro rovná 90 %?

                           b.

                           V případě kladné odpovědi na první otázku: znamená to, že v roce 2012 nedošlo k vyrovnání úrovně přímých plateb v nových a starých členských státech ve smyslu obsahu a cílů čl. 10 odst. 1 a článku 121 nařízení č. 73/2009?

                           c.

                           Je ustanovení čl. 10 odst. 1 in fine nařízení č. 73/2009 („[…] s přihlédnutím ke snížením uplatněným podle čl. 7 odst. 1“) a pracovní dokument Komise DS/2011/14/REV 2, ve kterém je pro účely porovnání stanoven jiný základ pro přímé platby – v nových členských státech EU je úroveň přímých plateb určována bez uplatnění modulace (90 % podle článku 121), zatímco ve starých členských státech se uplatňuje modulace (100 % mínus 10 % podle článku 7 odst. 1) – v rozporu s Aktem o přistoupení a se zásadami práva Evropské unie, mimo jiné se zásadou ochrany legitimního očekávání, řádné správy, spravedlivé soutěže a nediskriminace, a s cíli společné zemědělské politiky stanovenými v článku 39 SFEU?

               2)

               Pokud jde o neslučitelnost čl. 10 odst. 1, ustanovení čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce in fine nařízení č. 73/2009 a opatření práva Evropské unie přijatých na jejich základě, s Aktem o přistoupení a zásadami Evropské unie:

                           a.

                           Je ustanovení čl. 10 odst. 1 in fine nařízení č. 73/2009 („[…] s přihlédnutím ke snížením uplatněným podle čl. 7 odst. 1“) a ustanovení čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce in fine („[…] přičemž se od roku 2012 zohlední použití článku 7 ve spojení s článkem 10“), spolu s pracovním dokumentem Komise DS/2011/14/REV 2 a prováděcím rozhodnutím Komise C (2012) 4391 final, které byly přijaty na jejich základě, v rozporu s Aktem o přistoupení, který nenařizuje modulaci přímých plateb a snížení doplňkových národních plateb v nových členských státech EU nebo rok, ve kterém se předpokládá dosažení vyrovnání přímých plateb v nových a starých členských státech?

                           b.

                           Je článek 10 odst. 1 a čl. 132 odst. 2 poslední pododstavec nařízení č. 73/2009, spolu s pracovním dokumentem Komise DS/2011/14/REV 2 a prováděcím nařízením Komise C (2012) 4391 final, vzhledem k tomu, že se modulace přímých plateb a snížení doplňkových národních přímých plateb v souladu se obsahem a cíli výše uvedených předpisů, uplatňuje v roce 2012 v nových členských státech EU, které dostávají výrazně menší podporu než staré členské státy EU, v rozporu se zásadami práva Evropské unie, mimo jiné se zásadami ochrany legitimního očekávání, spravedlivé soutěže a zásadou zákazu diskriminace, a s cíli společné zemědělské politiky stanovenými v článku 39 SFEU, zejména s cílem zvyšování produktivity zemědělství?

                           c.

                           Porušuje změna čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce nařízení č. 73/2009 („… přičemž se od roku 2012 zohlední použití článku 7 ve spojení s článkem 10“), provedená prostřednictvím opravy (Úř. věst. 2010, L 43, s. 7) (změna netechnického rázu, kterou došlo k zásadní změně obsahu ustanovení, neboť bylo stanoveno, že se předpokládá vyrovnání přímých plateb v nových a starých členských státech v roce 2012), zásady práva Evropské unie, mimo jiné zásadu ochrany legitimního očekávání, právní jistoty, řádné správy a zákazu diskriminace?

                           d.

                           Má výraz „dydis“ [„úroveň“] použitý v ustanovení čl. 1 písm. c) bod 27 b) kapitoly 6 části A (Zemědělství) přílohy II k Aktu o přistoupení stejný význam jako výraz „lygis“ [„úroveň“] v čl. 132 odst. 2 posledním pododstavci nařízení č. 73/2009?

               3)

               Je prováděcí rozhodnutí Komise a pracovní dokument Komise DS/2011/14/REV 2, které nebyly zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie a které neobsahují dostatečné odůvodnění (byly přijaty výlučně na základě předpokladu, že v roce 2012 dojde k vyrovnání úrovně přímých plateb v nových a starých členských státech EU) v rozporu s Aktem o přistoupení a se zásadami práva Evropské unie, mimo jiné se zásadami právní jistoty, ochrany legitimního očekávání a řádné správy? Pokud ano, musí být čl. 1 odst. 4 prováděcího rozhodnutí Komise zrušen z důvodu rozporu s nařízením č. 73/2009 a Aktem o přistoupení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16).


title: Věc T-203/17: Žaloba podaná dne 3. dubna 2017 – GY v. Komise

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/32

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2017 – GY v. Komise
   (Věc T-203/17)
   (2017/C 195/45)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: GY (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
   rozhodl, že

               —

               rozhodnutí výběrové komise ve výběrovém řízení EPSO/AD/293/14 ze dne 23. prosince 2016 o nepřipuštění žalobce do hodnotícího centra se zrušuje;

               —

               Evropské komisi se ukládá náhrada způsobené morální újmy stanovené ex aequo et bono na 5 000 eur;

               —

               Evropské komisi se v každém případě ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že výběrová komise porušila povinnost uvést odůvodnění, když žalobci nesdělila hodnotící kritéria, která přijala za účelem splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 20. července 2016, GY v. Komise, F-123/15, EU:F:2016:160.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že výběrová komise porušila oznámení o výběrovém řízení, když svévolně omezila své posouzení odborné praxe žalobce tím, že v případě tří otázek vycházela pouze z délky této praxe.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z několika zjevně nesprávných posouzení, kterých se dopustila výběrová komise a v důsledku kterých je rozhodnutí přiznat žalobci pouze 17 bodů z 56 (přičemž hranicí je 22 bodů) protiprávní.


title: Spojené věci C-288/09 a C-289/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — British Sky Broadcasting Group plc (C-288/09), Pace plc (C-289/09) v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs ( „Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Přijímače a dekodéry satelitního televizního vysílání se záznamovou funkcí — Celní kodex Společenství — Článek 12 odst. 5 písm. a) bod i) a čl. 12 odst. 6 — Doba platnosti závazné informace o sazebním zařazení zboží“ )

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — British Sky Broadcasting Group plc (C-288/09), Pace plc (C-289/09) v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Spojené věci C-288/09 a C-289/09) (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Přijímače a dekodéry satelitního televizního vysílání se záznamovou funkcí - Celní kodex Společenství - Článek 12 odst. 5 písm. a) bod i) a čl. 12 odst. 6 - Doba platnosti závazné informace o sazebním zařazení zboží)
   2011/C 179/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: British Sky Broadcasting Group plc (C-288/09), Pace plc (C-289/09)

      Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Výklad kombinované nomenklatury — Podpoložky 8528 71 13 (přístroje se zařízením na bázi mikroprocesoru se zabudovaným modemem pro získání přístupu na internet a které mají funkci interaktivní výměny informací, schopné přijímat televizní signál [„set-top boxy s komunikační funkcí“]) a 8521 90 00 („Ostatní“8521 90 00 zahrnující „přístroje bez obrazovky schopné přijímat televizní signál, takzvané „set-top boxy“, se zabudovaným zařízením pro záznam nebo reprodukci [např. pevný disk nebo mechanika DVD])“ — „Set-top boxy“ („STBs“) určené k přijímání a dekódování digitálního televizního signálu přenášeného prostřednictvím satelitní televizní platformy, s komunikační funkcí, ve kterých je zabudován pevný disk

      Výrok

               1)

               Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 a nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 musí být vykládána v tom smyslu, že takové set-top boxy s komunikační funkci a pevným diskem, jako je set-top box Sky+, model DRX 280, spadají do podpoložky 8528 71 13 bez ohledu na vysvětlivky k uvedené kombinované nomenklatuře.

               2)

               Článek 12 odst. 5 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 ze dne 19. prosince 1996 a čl. 12 odst. 1 a 2 písm. a) třetí odrážka nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 12/97 ze dne 18. prosince 1996, musí být vykládány v tom smyslu, že celní orgány jsou povinny vydat závazné informace o sazebním zařazení zboží v souladu s vysvětlivkami ke kombinované nomenklatuře. Pokud dojde k rozporu mezi uvedenými orgány a hospodářskými subjekty ohledně slučitelnosti uvedených vysvětlivek s kombinovanou nomenklaturou a zařazení zboží, mají tyto hospodářské subjekty možnost podat v souladu s článkem 243 celního kodexu k příslušnému orgánu opravný prostředek. Soud, kterému je věc předložena, rozhodne o zařazení zboží, v případě potřeby poté, co položí Soudnímu dvoru předběžnou otázku za podmínek stanovených v článku 267 SFEU. Kromě toho členský stát, o jehož orgány se jedná, má možnost předložit věc výboru ve smyslu článku 247 nařízení č. 2913/92, ve znění pozdějších změn, a to postupem, stanoveným v článku 8 nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení Rady (ES) č. 254/2000 ze dne 31. ledna 2000.

               3)

               Článek 12 odst. 5 písm. a) bod i) nařízení č. 2913/92 ve znění nařízení č. 82/97 musí být vykládán v tom smyslu, že nařízení č. 1549/2006 musí být považováno za nařízení ve smyslu tohoto ustanovení. Závazná informace o sazebním zařazení zboží, která již není v souladu s kombinovanou nomenklaturou z důvodu vstupu nařízení č. 1549/2006 v platnost, pozbývá platnosti ode dne tohoto vstupu v platnost.

               4)

               Článek 12 odst. 6 nařízení č. 2913/92 ve znění nařízení č. 82/97 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud je v souladu s článkem 12 nařízení č. 2658/87 ve znění nařízení č. 254/2000 přijato nařízení měnící kombinovanou nomenklaturu a toto nařízení nestanoví dobu, po kterou může oprávněná osoba, které byla vydána závazná informace o sazebním zařazení — jež pozbyla platnosti — tuto závaznou informaci o sazebním zařazení nicméně i nadále používat, pak se uvedená oprávněná osoba nemůže této závazné informace o sazebním zařazení již nadále dovolávat.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc T-24/10: Žaloba podaná dne 27. ledna 2010 — CECA v. Komise

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/43

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2010 — CECA v. Komise
   (Věc T-24/10)
   2010/C 100/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CECA SA (La Garenne Colombes, Francie) (zástupci: J. Joshua, barrister, E. Aliende Rodríguez, advokát)

      Žalovaná: Evropská Komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 odst. 1 a 2 rozhodnutí Komise K(2009) 8682 ze dne 11. listopadu 2009 v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně, a v každém případě zrušit čl. 1 odst. 1 v rozsahu, v jakém shledává, že se žalobkyně podílela na protiprávním jednání v oblasti cínových stabilizátorů v období od 16. března 1994 do 31. března 1996;

               —

               zrušit pokuty uložené žalobkyni v článku 2;

               —

               v případě, že Tribunál nezruší pokuty v plném rozsahu, pak je značně snížit v rozsahu, v jakém uzná za vhodné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na základě této žaloby je požadováno zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. listopadu 2009 ve věci COMP/38.589 — Termostabilizátory, kterým bylo shledáno, že se žalobkyně podílela na dvou oddělených protiprávních jednáních v rozporu s článkem 81 ES (nyní článek 101 SFEU), jednom v oblasti cínových stabilizátorů a jednou v oblasti ESBO, a ukládá se pokuta za každý výrobek.
   Žalobkyně na podporu své žaloby předkládá následující žalobní důvody:

               Zaprvé tvrdí, že pokud se článek 25 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) správně uplatní, žaloba podaná ve věci Akzo (2) nepozastavila lhůty a pravomoc Komise ukládat pokuty byla ve vztahu k oběma protiprávním jednáním po desetileté promlčecí lhůtě promlčena podle pravidla „dvojnásobku promlčecí lhůty“. Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že shledala, že po dobu řízení před Soudem ve věci AKZO došlo k pozastavení lhůt, a nesprávně došla k závěru, že desetiletá lhůta uvedená v čl. 25 odst. 5 výše uvedeného nařízení mohla být v projednávané věci prodloužena.

               Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala, že měla oprávněný zájem na tom, aby deklaratorně konstatovala, že došlo k protiprávním jednáním, ve vztahu ke kterým nemá pravomoc ukládat pokuty. Žalobkyně totiž tvrdí, že článek 7 nařízení (ES) č. 1/2003 Komisi umožňuje, aby deklaratorně konstatovala, že došlo k protiprávnímu jednání, pokud neukládá pokutu, a to za podmínky, že je prokázáno, že na tom Komise má legitimní zájem.

               Zatřetí, a nezávisle na prvních dvou žalobních důvodech, žalobkyně požaduje, aby Tribunál zrušil deklaratorní konstatování uvedené v čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí, podle kterého se podílela na protiprávním jednání v oblasti cínových stabilizátorů v období od 16. března 1994 do 31. března 1996, a tvrdí, že Komise neprokázala žádný legitimní zájem na takových konstatováních.

               Začtvrté, pokud Tribunál nezruší pokuty v plném rozsahu, žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala, že protiprávní jednání trvala po 23. únoru 1999, a že tudíž pokuta uložená za druhé kartelové období by měla být snížena, aby odrážela kratší dobu trvání těchto protiprávních jednání.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 l 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Rozsudek Soudu ze dne 17. září 2007 ve spojených věcech T-125/03 a T-253/03, Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise, Sb. rozh. s. II-3523.


title: Věc C-386/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 12. července 2016 – UAB 'Toridas' v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos a Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 12. července 2016 – UAB 'Toridas' v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos a Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija
   (Věc C-386/16)
   (2016/C 343/47)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: UAB „Toridas“

      Žalovaná: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos and Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 138 odst. 1, čl. 140 písm. a) a/nebo čl. 141 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), ve spojení, mimo jiné, s čl. 33 a čl. 40 této směrnice, vykládán v tom smyslu, že za takových okolností jako jsou okolnosti, o které jde v projednávané věci (v původním řízení), má být na základě těchto ustanovení dodání zboží osobou povinnou k dani, která je usazena v prvním členském státě, osvobozeno od daně v případě, kdy nabyvatel (osoba registrovaná k DPH ve druhém členském státě) před zahájením dodání vyjádří záměr toto zboží před jeho přepravou z prvního členského státu obratem přeprodat osobě povinné k dani usazené ve třetím členském státě, ke které je také toto zboží do daného třetího členského státu přepraveno (odesláno)?

               2)

               Má pro odpověď na první otázku význam skutečnost, že část zboží byla před přepravou do třetího státu zpracována na příkaz osoby povinné k dani usazené (registrované k DPH) ve druhém členském státě?

      (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc T-656/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. února 2012 — Morison Menon Chartered Accountants a další v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/13

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. února 2012 — Morison Menon Chartered Accountants a další v. Rada
   (Věc T-656/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí - Nedostatek naléhavosti)
   2012/C 109/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Morison Menon Chartered Accountants (Dubaj, Spojené arabské emiráty); Morison Menon Chartered Accountants — Dubai Office (Dubaj) a Morison Menon Chartered Accountants — Sharjah Office (Sharjah, Spojené arabské emiráty) (zástupci: H. Viaene, T. Ruys a D. Gillet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M.-M. Joséphidès a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti zaprvé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11) a zadruhé rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71) v rozsahu, v němž byla na seznam osob a subjektů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje se zmrazují, přidán subjekt označený názvem „Morison Menon Chartered Accountant“.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-577/08: Žaloba podaná dne 23. prosince 2008 – Proges v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/65

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2008 – Proges v. Komise
   (Věc T-577/08)
   (2009/C 44/110)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Proges srl (Řím, Itálie) (zástupce: M. Falcetta, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí se všemi souvisejícími opatřeními, včetně náhrady škody;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou je napadeno opatření Komise, kterým bylo žalobkyni odmítnuto zadání projektu týkajícího se nabídkového řízení ENV.G.1/SER/2008/0050, jehož předmětem je vytváření modelů pro využívání území, přičemž se zvláště hodnotí dopad na životní prostředí.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uvádí:

               —

               že není pravda, co je uvedeno v rozhodnutí v tom smyslu, že se projekt žalobkyně zaměřuje výlučně na model DPSIR; vyhlášení nabídkového řízení však ale výslovně vyžaduje integrované použití „sociálních a hospodářských institucionálních ukazatelů a institucionálních ukazatelů v oblasti životního prostředí v rámci dynamiky Land use“, přičemž je DPSIR osvědčeným nástrojem na mezinárodní úrovni, co se týče správy a integrace takových ukazatelů. Krom toho byl DPSIR vyvíjen a řádně používán právě Evropskou agenturou pro životní prostředí. To, co žalobkyně nabízí, je totiž užívání modelu DPSIR zdokonaleného podle inovační metodologie, který již byl úspěšně použit v rámci různých projektů Organizace spojených národů a IUCN (International Union for the Conservation of Nature);

               —

               že na rozdíl od toho, co je uvedeno v napadeném rozhodnutí, je v projektu žalobkyně výslovně zmíněno, že bude vyvíjen model Land Use, do něhož budou zapojeny různé modely vyplývající ze šestého rámcového programu pro výzkum;

               —

               že neexistuje žádný důvod, který by umožnil pochybovat o korektnosti zapojení ředitele žalobkyně do provádění projektu;

               —

               že zeměpisné zastoupení není správně ve vyhlášení nabídkového řízení uvedeno, neboť nejde o projekt rozvoje, integrace nebo mezievropské soudržnosti. Kromě toho není zřejmé, z jakého důvodů byly za účelem posouzení společnosti považovány za kvalifikovanější evropské zkušenosti v porovnání se zkušenostmi s Organizací spojených národů a s IUCN, které žalobkyně uvedla.


title: Věc C-402/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Anotato Dikastirio Kyprou – Kypr) – Cypra Ltd v. Kypriaki Dimokratia („Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Veterinární předpisy – Nařízení (ES) č. 854/2004 – Produkty živočišného původu určené k lidské spotřebě – Úřední kontroly – Určení úředního veterinárního lékaře – Porážka zvířat“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/5

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Anotato Dikastirio Kyprou – Kypr) – Cypra Ltd v. Kypriaki Dimokratia
      (Věc C-402/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Veterinární předpisy - Nařízení (ES) č. 854/2004 - Produkty živočišného původu určené k lidské spotřebě - Úřední kontroly - Určení úředního veterinárního lékaře - Porážka zvířat“)
      (2015/C 016/06)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Anotato Dikastirio Kyprou

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Cypra Ltd

         Odpůrkyně: Kypriaki Dimokratia

         Výrok

      Ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006, musejí být vykládána v tom smyslu, že v zásadě nebrání tomu, aby příslušný orgán určil okamžik, kdy má dojí k porážce zvířat, za účelem jmenování úředního veterinárního lékaře ke kontrole porážky a odmítl vyslat takového veterinárního lékaře ve dnech a hodinách stanovených jatky, ledaže by bylo objektivně nezbytné, aby k porážce zvířat došlo v takový den, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 274, 21. 9. 2013.


title: Věc T-109/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — L'Oréal v. OHIM — Spa Monopole (SPA THERAPY) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SPA THERAPY — Starší národní slovní ochranná známka SPA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — L'Oréal v. OHIM — Spa Monopole (SPA THERAPY)
   (Věc T-109/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SPA THERAPY - Starší národní slovní ochranná známka SPA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   2009/C 113/68
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L'Oréal SA (Paříž, Francie) (zástupce: E. Baud, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: E. Cornu, L. De Brouwer a D. Moreau, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. ledna 2007 (věc R 468/2005-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, a L’Oréal SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               L’Oréal SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc C-291/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel te Brussel (Belgie) dne 27. července 2009 — Francesco Guarnieri & Cie v. Vandevelde Eddy VOF

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel te Brussel (Belgie) dne 27. července 2009 — Francesco Guarnieri & Cie v. Vandevelde Eddy VOF
   (Věc C-291/09)
   2009/C 267/56
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van Koophandel te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Francesco Guarnieri & Cie

      Žalovaný: Vandevelde Eddy VOF

      Předběžné otázky

   Zakazují články 28, 29 a 30 Smlouvy ze dne 25. března 1957 o založení Evropských společenství, aby bylo žalobci s monackou státní příslušností, který podal v Belgii žalobu na zaplacení faktur za dodávky sklenic „Twister“ a čajových svíček s příslušenstvím, na návrh žalovaného s belgickou státní příslušností uloženo, aby poskytl záruku na úhradu nákladů řízení a odškodnění, ke kterým by mohl být odsouzen?


title: Věc T-175/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. února 2007 – Gordon v. Komise ( Úředníci — Žaloba na neplatnost — Posudek o vývoji služebního postupu — Úplná a stálá neplatnost — Zánik legitimního zájmu na podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci — Žaloba na náhradu škody — Nepřípustnost )

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. února 2007 – Gordon v. Komise
   (Věc T-175/04) (1)

   („Úředníci - Žaloba na neplatnost - Posudek o vývoji služebního postupu - Úplná a stálá neplatnost - Zánik legitimního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci - Žaloba na náhradu škody - Nepřípustnost“)
   (2007/C 82/69)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Donal Gordon (Brusel, Belgie) (zástupci: původně M. Byrne, solicitor, poté J. Sambon a P.-P. Van Gehuchten a P. Reyniers, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 11. prosince 2003 zamítajícího stížnost podanou proti rozhodnutí ze dne 28. dubna 2003 potvrzujícímu posudek o vývoji služebního postupu, jenž se týkal žalobce, za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, a jednak návrh na náhradu škody směřující k úhradě újmy, kterou žalobce údajně utrpěl.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí o návrhových žádáních na zrušení se nevydá.

               2)

               Žaloba na náhradu škody se odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Spojené věci C-411/09 až C-420/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. března 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Nanterre — Francie) — Tereos, Vermandoise Industries SA, Sucreries de Toury et Usines annexes SA, Roquette Frères SA, Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré Fils SA, Cristal Union, Lesaffre Frères SA, Sucrerie Bourdon, SAFBA, Sucreries du Marquenterre SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/23

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. března 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Nanterre — Francie) — Tereos, Vermandoise Industries SA, Sucreries de Toury et Usines annexes SA, Roquette Frères SA, Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré Fils SA, Cristal Union, Lesaffre Frères SA, Sucrerie Bourdon, SAFBA, Sucreries du Marquenterre SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
   (Spojené věci C-411/09 až C-420/09) (1)

   2010/C 148/40

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-81/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 20. února 2015 – Kapnoviomichania Karelia ΑΕ v. Ypourgos Oikonomikon (ministerstvo financí)

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/42

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 20. února 2015 – Kapnoviomichania Karelia ΑΕ v. Ypourgos Oikonomikon (ministerstvo financí)
   (Věc C-81/15)
   (2015/C 138/56)
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kapnoviomichania Karelia ΑΕ

      Žalovaný: Ypourgos Oikonomikon (ministerstvo financí)

      Předběžná otázka

   Je třeba směrnici 92/12/EHS (1), vykládanou s ohledem na obecné zásady unijního práva, zejména zásady účinnosti, právní jistoty a proporcionality, chápat v tom smyslu, že brání tomu, aby bylo v takovém případě, jako je projednávaný případ, použito právní ustanovení členského státu, jako je článek 108 celního kodexu, podle kterého může být za společně a nerozdílně odpovědného za zaplacení správních sankcí v návaznosti na pašování prohlášen oprávněný skladovatel výrobků přepravovaných z jeho skladu s daňovým dozorem v režimu s podmíněným osvobozením od daně a které byly z výše uvedeného režimu neoprávněně vyňaty v důsledku pašování – bez ohledu na to, zda byl v době protiprávního jednání oprávněný skladovatel v souladu s právními předpisy soukromého práva vlastníkem zboží, jakož i bez ohledu na to, zda mezi pachateli, kteří se podíleli na výše uvedeném pašování a oprávněným skladovatelem existoval smluvní vztah, ze kterého lze vyvodit, že pachatelé jednali jako jeho zmocněnci?

      (1)  Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1).


title: Věc C-390/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Regeringsrätten ze dne 7. září 2004 ve věci GöteborgsOperan AB proti Skatteverket

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Regeringsrätten ze dne 7. září 2004 ve věci GöteborgsOperan AB proti Skatteverket
   (Věc C-390/04)
   (2004/C 273/33)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Regeringsrätten (Nejvyšší správní soud) (Švédsko) ze dne 7. září 2004 ve věci GöteborgsOperan AB proti Skatteverket, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 13. září 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Regeringsrätten žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je slučitelné s ustanoveními článku 17 a čl. 19 odst. 1 prvního pododstavce první odrážky šesté směrnice (1), aby byly takové dotace, jaké jsou uvedeny v posledně zmiňovaném ustanovení, brány v úvahu při stanovování nároku na odpočet daně na vstupu rovněž v případech, kdy se daň na vstupu vztahuje na zboží anebo služby, jež budou použity výlučně pro plnění, u kterých je daň z přidané hodnoty jinak odpočitatelná?
               Pokud je odpověď na první otázku kladná, požadují se rovněž odpovědi na následující otázky.

               2)

               Je z důvodu rovnosti hospodářské soutěže anebo z jiných důvodů slučitelné s ustanovením o dotacích v čl. 19 odst. 1 prvním pododstavci druhé odrážce šesté směrnice, aby se toto ustanovení uplatnilo pouze v některých odvětvích zvláště určených členskými státy?

               3)

               Je třeba na ustanovení o dotacích obsažené v článku 19 odst. 1 prvním pododstavci druhé odrážce šesté směrnice pohlížet tak, že zahrnuje rovněž hospodářskou podporu, která je poskytována nepřetržitě regionálními orgány společnosti jí plně vlastněné, aby společnost mohla provozovat takovou kulturní činnost, která by mohla být prováděna přímo regionálními orgány? Je významné, zda-li je podpora hrazená jinou společností vlastněnou regionálními orgány, jež je mateřskou společností první společnosti?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977 L 145, s.1).


title: Věc T-413/11: Žaloba podaná dne 27. července 2011 — Welte — Wenu v. OHIM — Komise (vyobrazení kruhu tvořeného dvanácti hvězdami na modrém pozadí)

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/20

         Žaloba podaná dne 27. července 2011 — Welte — Wenu v. OHIM — Komise (vyobrazení kruhu tvořeného dvanácti hvězdami na modrém pozadí)
   (Věc T-413/11)
   2011/C 298/36
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Welte — Wenu GmbH (Neu-Ulm, Německo) (zástupce: T. Kahl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 12. května 2001 — věc R 1590/011;

               —

               zamítnout odvolání podané Evropskou unií proti rozhodnutí, kterým zrušovací oddělní zamítlo návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství EDS EUROPEAN DRIVERSHAFT SERVICES;

               —

               uložit Evropské unii náhradu nákladů řízení o prohlášení neplatnosti a řízení o odvolání před OHIM, jakož i náklady řízení před Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka Společenství tvořená kruhem ze dvanácti hvězd na modrém pozadí pro výrobky zařazené do tříd 7 a 12 — ochranná známka Společenství č. 2 180 800.

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Evropská komise.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: ochranná známka Společenství byla zapsána v rozporu s článkem 7 nařízení č. 207/2009.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: návrh na prohlášení neplatnosti sporné ochranné známky byl zamítnut.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: žalobě bylo vyhověno a sporná ochranná známka Společenství byla zrušena.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. g), h) a i) a článků 55 a 76 nařízení č. 207/2009, porušení čl. 6bis odst. 1 písm. c) Pařížské úmluvy o ochraně průmyslového vlastnictví a porušení pravidla 37 písm. b) odst. IV nařízení č. 2868/95, protože ochranná známka Společenství nebyla zapsána v rozporu s článkem 7 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-628/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2010 Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. října 2010 ve věci T-24/05, Alliance One International, Inc., Sstandard Commercial Tobacco Co., Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd v. Evropská komise

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2010 Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. října 2010 ve věci T-24/05, Alliance One International, Inc., Sstandard Commercial Tobacco Co., Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-628/10 P)
   2011/C 72/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (zástupci: M. Odriozola Alén, abogado, A. João Vide, abogada)

      Další účastníci řízení: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2010 ve věci T-24/05 v rozsahu, v němž zamítá žalobní důvody vycházející ze zjevně nesprávného posouzení při použití čl. 101 odst. 1 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003 (1), nedostatečného odůvodnění a porušení zásady rovného zacházení při učinění závěru, že Alliance One International, Inc., dříve Standard Commercial Corp. a Standard Commercial Tobacco Co. jsou společně a nerozdílně odpovědné;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2004 ve věci COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko, v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek, a v důsledku toho snížit pokutu, která jim byla uložena, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Zaprvé, navrhovatelky tvrdí, že Komise a Tribunál použily nesprávně čl. 101 odst. 1 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003, když dospěly k závěru, že SCC a SCTC jsou odpovědné za protiprávní jednání, kterého se dopustila WWTE. Navrhovatelky zejména tvrdí, že společná kontrola nestačí k prokázání toho, že byly schopny vykonávat během období do května 1998 na jednání společnosti WWTE rozhodující vliv. Každopádně, i kdyby bylo možné přičíst tímto způsobem odpovědnost, pro účely určení jediné hospodářské jednotky měly být zohledněny obě mateřské společnosti vykonávající společnou kontrolu. Podpůrně navrhovatelky tvrdí, že Komise a poté Tribunál tím, že neodůvodnily dostatečně závěr o jejich odpovědnosti, porušily článek 269 SFEU. Krom toho, pokud jde o období po květnu 1998, rozsudek Tribunálu zbavuje navrhovatelky práv vyplývajících z obecných zásad práva EU a práv obsažených v EÚLP a Listině základních práv, která je nyní součástí Lisabonské úmluvy a má tak sílu primárního práva.
   Zadruhé, navrhovatelky tvrdí, že Tribunál porušil čl. 48 odst. 2 svého jednacího řádu, právo navrhovatelek na obhajobu a článek 296 SFEU, když umožnil Komisi v odpovědi na písemnou otázku předložit nový argument a změnit její tvrzení. Navrhovatelky dále tvrdí, že Tribunál v rozsudku (a tedy ex post facto) nemůže objasňovat odůvodnění uvedené v rozhodnutí Komise.
   Konečně, navrhovatelky tvrdí, že Tribunál tím, že zacházel s ostatními podniky příznivěji, porušil zásadu rovného zacházení stanovenou v článku 20 Listiny základních práv. Navrhovatelky poukazují na to, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při definování metody pro přičtení odpovědnosti, konkrétně tím, že přijal metodu dvojího základu, která sloužila k rozlišování mezi společnostmi podle věrohodnosti jejich argumentace v rámci odvolání, ale jinak nevedla ke stanovení norem. Navrhovatelky dále tvrdí, že Tribunál použil metodu přičtení odpovědnosti diskriminačním způsobem, ať tím, že neuplatnil kritérium vycházející z dvojího základu na společnosti Universal Corporation a Universal Leaf, nebo tím, že neuplatnil na společnosti SCC a SCTC metodu použitou v případě společností Universal Corporation a Universal Leaf.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Výmaz věci T- 52/04

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/60

         Výmaz věci T- 52/04 (1)

   (2004/C 262/112)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 6. července 2004 rozhodl předseda třetího senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-52/04, Luis Escobar Guerrero proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc T-609/13: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2013 — BlackRock v. OHIM (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/33

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2013 — BlackRock v. OHIM (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)
   (Věc T-609/13)
   2014/C 24/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BlackRock, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert a M. Blair, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. září 2013 ve věci R 572/2013-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY“ pro služby zařazené do tříd 35 a 36 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 11 144 748

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-326/06: Žaloba podaná dne 25. července 2006 – Komisí Evropských společenství v. Španělské království

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/29

         Žaloba podaná dne 25. července 2006 – Komisí Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-326/06)
   (2006/C 224/54)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/86/ES (1) ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců, a v každém případě tím, že tyto předpisy nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2001/86/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 8. října 2004.

      (1)  Úř. věst. L 294, s. 22; Zvl. vyd. 06/04, s. 272.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. září 2004 ve věci C-469/02: Komise Evroských společenství proti Belgickému království (Nesplnění povinností státem — Dávky při přerušení pracovního života — Podmínka bydliště — Nepřímá diskriminace založená na státní příslušnosti — Článek 39 ES — Článek 7 nařízení (EHS) č. 1612/68 — Článek 73 nařízení (EHS) č. 1408/71)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 7. září 2004
   ve věci C-469/02: Komise Evroských společenství proti Belgickému království (1)

   (Nesplnění povinností státem - Dávky při přerušení pracovního života - Podmínka bydliště - Nepřímá diskriminace založená na státní příslušnosti - Článek 39 ES - Článek 7 nařízení (EHS) č. 1612/68 - Článek 73 nařízení (EHS) č. 1408/71)
   (2004/C 262/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-469/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinností státem podle článku 226 ES, podaná dne 23. prosince 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: H. Michard) proti Belgickému království (zmocněnkyně: A. Snoecx, dále E. Dominkovits), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C.W.A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues, R. Schintgen a N. Colneric, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Belgické království tím, že podrobilo přiznávání a vyplácení dávek při přerušení pracovního života stanovených vnitrostátním právním řádem podmínce bydliště dotyčné osoby v Belgii, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 39 ES, článku 7 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství a článku 73 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství ve znění nařízení Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc C-383/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 11. července 2016 – Vion Livestock BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 11. července 2016 – Vion Livestock BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Věc C-383/16)
   (2016/C 371/03)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vion Livestock BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 5 odst. 4 a čl. 8 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č. 1255/97 (nařízení č. 1/2005) (1) ve spojení s ustanoveními o knize jízd v příloze II tohoto nařízení vykládat v tom smyslu, že zahrnují povinnost organizátora přepravy nebo chovatele, že musí vést knihu jízd při přepravě zvířat ve třetí zemi až do místa určení v této třetí zemi?

               2)

               Je třeba článek 5 a 7 nařízení Komise (EU) č. 817/2010 ze dne 16. září 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy (nařízení č. 817/2010) ve spojení s článkem 4 tohoto nařízení vykládat v tom smyslu, že se musí zpětně získat vývozní náhrady v situaci, kdy nebyla kniha jízd vedena až do místa určení ve třetí zemi, protože přepravní podnik splnil povinnost uvedenou v bodě 7 přílohy II nařízení č. 1/2005 předat knihu jízd úřednímu veterinárnímu lékaři na výstupním místě (na území Unie)?

               3)

               Je třeba článek 5 a 7 nařízení Komise (EU) č. 817/2010 (2) ve spojení s článkem 4 tohoto nařízení vykládat v tom smyslu, že se musí zpětně získat vývozní náhrady v situaci, kdy vývozce nemůže prokázat, že splnil předpisy nařízení č. 1/2005 v situaci, kdy veterinární lékař nemůže podle čl. 3 odst. 1 nařízení č. 817/2010 přezkoumat v rámci kontrol ve třetí zemi, zda kniha jízd splňuje požadavky nebo ne, to znamená, zda jsou dodrženy předpisy nařízení č. 1/2005 (a nemůže tedy ani potvrdit, zda je výsledek těchto kontrol uspokojivý), protože přepravce předal knihu jízd úřednímu veterinárnímu lékaři na výstupním místě (na území Unie)?

      (1)  Úř. věst. 2005, L 3, s. 1.

      (2)  Úř. věst. 2010, L 245, s. 16.


title: Věc C-309/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. září 2009 — Komise Evropských společnství v. Polská republika

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. září 2009 — Komise Evropských společnství v. Polská republika
   (Věc C-309/08) (1)

   2010/C 11/33

      Jednací jazyk: polština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc F-31/11: Žaloba podaná dne 26. března 2011 — ZZ v. CEDEFOP

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/33

         Žaloba podaná dne 26. března 2011 — ZZ v. CEDEFOP
   (Věc F-31/11)
   2011/C 186/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaný: Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání (CEDEFOP)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ředitelky CEDEFOP, kterým se ukončuje pracovní poměr žalobce, a návrh na náhradu způsobené majetkové a nemajetkové újmy

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ředitelky CEDEFOP ze dne 14. dubna 2010, kterým se ukončuje pracovní poměr žalobce;

               —

               uložit CEDEFOP, aby jako náhradu hmotné újmy v důsledku nepřijetí na pracovní místo, nebo až do případného opětovného přijetí na pracovní místo, žalobci zaplatilo rozdíl mezi odměnou a důchodem, na které by měl nárok, kdyby zůstal v jeho službě po 15. listopadu 2010, a případnou odměnou nebo dávkami v nezaměstnanosti a důchodem, na které by měl po tomto datu nárok;

               —

               uložit CEDEFOP, aby mu zaplatilo předběžně vyčíslenou částku ve výši 35 000 eur jako náhradu nehmotné újmy;

               —

               uložit CEDEFOP náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-509/10: Žaloba podaná dne 20. října 2010 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/57

         Žaloba podaná dne 20. října 2010 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada
   (Věc T-509/10)
   ()
   2010/C 346/111
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Teherán, Írán) (zástupci: F. Esclatine a S. Perrotet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010;

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady č. 668/2010 ze dne 26. července 2010 v plném rozsahu;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně, obchodní společnost působící v odvětví ropného průmyslu požaduje zrušení rozhodnutí Rady 2010/413/CFSP (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 (2) o omezujících opatřeních vůči Íránu, která mající za cíl zabránit šíření jaderných zbraní v rozsahu, v němž je jméno žalobkyně zapsáno na seznamu osob, orgánů a subjektů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje jsou na základě uvedeného ustanovení zmrazeny.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje osm žalobních důvodů vycházejících z:

               —

               porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož Rada se opírala o vágní, nepřesné a neověřitelné skutečnosti;

               —

               porušení základních práv žalobkyně v rozsahu, v němž i) žalobkyně byla, za účelem své obhajoby, povinna předložit negativní důkaz o tom, že se nepodílela na íránském jaderném programu; ii) žalobkyni byla poskytnuta příliš krátká lhůta pro předložení žádosti o přezkum,; iii) žalobkyně byla zbavena svého práva na účinnou soudní ochranu a ochranu svého vlastnictví, jelikož nezískala přístup i informacím obsaženým v jejím spisu;

               —

               nepříslušnosti, jelikož Rada je příslušná pouze pro schválení doprovodných opatření k rezoluci 1929(2010) Rady bezpečnosti Organizace spojených národů, ta však nevydala žádné opatření, které by se týkalo ropného průmyslu;

               —

               zneužití pravomoci, spočívajícího v tom, že napadené rozhodnutí ochromilo veškeré transakce žalobkyně na území Evropské unie, včetně pořizování doplňkového vybavení, což jde nad rámec toho, co je stanoveno v článku 4 napadeného rozhodnutí;

               —

               nesprávného právního posouzení, jelikož uvádění zboží dvojího užití na trh nemůže odůvodnit zmrazení finančních prostředků subjektu, pokud skutečně není využito v íránském jadernému programu;

               —

               významně nepřesných skutkových poznatků, jelikož žalobkyně nezískala žádný majetek, který by mohl souviset s íránským jaderným programem;

               —

               zjevně nesprávného právního posouzení, jelikož omezení vlastnického práva žalobkyně a jejího práva na výkon hospodářské činnosti nebylo odůvodněno žádným důvodem obecného zájmu a bylo nepřiměřené vzhledem ke sledovanému cíli;

               —

               neexistence právního základu pro napadené nařízení z důvodu zrušení napadeného rozhodnutí.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2010/413/CFSP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25).


title: Věc T-128/16: Žaloba podaná dne 24. března 2016 – SureID v. EUIPO (SUREID)

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/29

         Žaloba podaná dne 24. března 2016 – SureID v. EUIPO (SUREID)
   (Věc T-128/16)
   (2016/C 175/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SureID, Inc. (Hillsboro, Oregon, Spojené státy) (zástupce: B. Brandreth, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka EU „SUREID“ – Přihláška č. 13 698 675

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2016, ve věci R 1478/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem a Tribunálem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-418/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. srpna 2010 Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 7. července 2010 ve věci T-60/09, Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Stabilator sp. z o.o

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/24

      Kasační opravný prostředek podaný dne 23. srpna 2010 Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 7. července 2010 ve věci T-60/09, Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Stabilator sp. z o.o
      (Věc C-418/10 P)
      ()
      (2010/C 288/42)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH (zástupci: A. Zinnecker a S. Müller, advokáti)

         Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Stabilator sp. z o.o.

         Návrhová žádání navrhovatelky

                  1)

                  zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 ve věci T-60/09,

                  2)

                  rozhodnout o sporu s konečnou platností a vyhovět návrhovým žádáním navrhovatelky předloženým v prvním stupni řízení,

                  3)

                  podpůrně, zrušit rozsudek Tribunálu uvedený v bodě 1. a vrátit věc Tribunálu,

                  4)

                  uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1)

                  Zaprvé odůvodnění napadeného rozsudku je rozporné: Tribunál na jedné straně uznává, že se odvolací senát omezil na přezkum toho, jaký druh podniků nabízí kolidující si výrobky a služby, a že v důsledku toho nesprávně posoudil okruh těchto podniků, a to pravděpodobně z důvodu příliš restriktivního výkladu seznamu starší ochranné známky podmíněného celkovým posouzením výrobků a služeb. Na druhé straně lze otázku, zda se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení, rozhodnout podle Tribunálu pouze po přezkumu „posouzení každého přihlašovaného výrobku a každé přihlašované služby, které učinil odvolací senát“, přičemž Tribunál nyní sám provádí toto jednotlivé posouzení, které OHIM jako takové neprovedl, aby nakonec dospěl k závěru, že nesprávné posouzení odvolacího senátu není zjevné. Tato nedůslednost má dopad k tíži navrhovatelky, protože v rámci jednotlivých srovnání Tribunál vždy bere zřetel na „celkové srovnání“ podle jednotlivých odvětví činnosti, provedené odvolacím senátem, takže se na této úrovni rovněž projevuje restriktivní výklad seznamu výrobků a služeb starší ochranné známky.

                  2)

                  Tribunál zadruhé porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 tím, že u každého jím provedeného jednotlivého srovnání restriktivně vykládá seznamy výrobků a služeb kolidujících si ochranných známek ve světle celkového srovnání provedeného odvolacím senátem přiřazením k odvětví, a tím zkresluje obsah těchto seznamů, a tedy i z nich vyplývající skutečnosti, jako je druh, určení, účel použití a adresáti dotyčných výrobků a služeb.

                  3)

                  Zatřetí navrhovatelka uvádí, že Tribunál porušil článek 65 nařízení č. 207/2009 a svůj vlastní jednací řád, a především v něm zakotvenou zásadu práva Společenství být vyslechnut, tím, že neumožnil použití určitých podkladů, i když navrhovatelka nemohla použít tyto podklady již v řízení před OHIM, protože nemohla předpokládat, že OHIM výrobky a služby uvedené v jednotlivých seznamech nebude porovnávat jednotlivě, ale posoudí je pouze z celkového pohledu.


title: Věc C-158/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Johan van Leendert Holding BV v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Johan van Leendert Holding BV v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Věc C-158/10) (1)

   2011/C 211/39
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc T-200/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  14. prosince 2005  – Regione autonoma della Sardegna v. Komise ( Státní podpory — Opatření italských orgánů, jejichž cílem je vyrovnat škody způsobené katarální horečkou ovcí (blue tongue) — Hlavní zásady týkající se státních podpor v zemědělském odvětví )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2005 – Regione autonoma della Sardegna v. Komise
   (Věc T-200/04) (1)

   („Státní podpory - Opatření italských orgánů, jejichž cílem je vyrovnat škody způsobené katarální horečkou ovcí (blue tongue) - Hlavní zásady týkající se státních podpor v zemědělském odvětví“)
   (2006/C 48/57)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Regione autonoma della Sardegna (zástupci: D. Dodaro a S. Cianciullo, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Di Bucci, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2004) 471 konečné ze dne 16. března 2004 týkající se režimu podpor, který Itálie hodlá provést ve prospěch zpracovatelských a odbytových družstev za účelem vyrovnání škod způsobených katarální horečkou ovcí (blue tongue) (článek 5 zákona č. 22 regionu Sardinie ze dne 17. listopadu 2000)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc C-108/07 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. dubna 2008 – Ferrero Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Cornu SA Fontain ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FERRO — Námitky majitele starší slovní ochranné známky FERRERO — Důkaz vysoké rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky )

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. dubna 2008 – Ferrero Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Cornu SA Fontain
   (Věc C-108/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FERRO - Námitky majitele starší slovní ochranné známky FERRERO - Důkaz vysoké rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky“)
   (2008/C 142/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ferrero Deutschland GmbH (zástupce: M. Schaeffer, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Rassat, zmocněnec), Cornu SA Fontain
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2006, Ferrero Deutschland v. OHIM a Cornu (T-310/04), jehož předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2004 (věc R 540/2002-4) v námitkovém řízení mezi Ferrero OHG mbh a Cornu SA Fontain – Výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 (Úř. věst. L 1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) – Nebezpečí záměny mezi dvěma ochrannými známkami – Stupeň střední podobnosti mezi ochrannými známkami – Stupeň slabé podobnosti mezi výrobky – Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 15. prosince 2006, Ferrero Deutschland v. OHIM – Cornu (FERRO) (T-310/04) se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí čtvrtého dovolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. března 2004 (věc R 540/2002-4) se zrušuje.

               3)

               Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Cornu SA Fontain se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

               4)

               Ferrero Deutschland GmbH ponese vlastní náklady týkající se řízení v prvním stupni, kromě nákladů řízení týkajících se vedlejšího účastnictví Cornu SA Fontain.

               5)

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponese vlastní náklady týkající se řízení v prvním stupni, kromě nákladů řízení týkajících se vedlejšího účastnictví Cornu SA Fontain.

               6)

               Cornu SA Fontain ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení týkající se jejího vedlejšího účastnictví vynaložené Ferrero Deutschland GmbH a Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.