title: Věc C-244/18 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. března 2020 – Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Kapitálová injekce a záruky ze strany státu – Pojem ‚státní podpora‘ – Pojem ‚zvýhodnění‘ – Zásada soukromého hospodářského subjektu – Kritérium soukromého investora – Povinnost pečlivého a nestranného posouzení příslušející Evropské komisi – Soudní přezkum – Důkazní břemeno – Pojem ‚podnik v obtížích‘ – Pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci – Sdělení o zárukách – Dočasný rámec pro rok 2011 – Částka podpor, která má být navrácena – Povinnosti uvést odůvodnění příslušející Komisi a Tribunálu Evropské unie“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/5

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. března 2020 – Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE v. Evropská komise
      (Věc C-244/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Kapitálová injekce a záruky ze strany státu - Pojem ‚státní podpora‘ - Pojem ‚zvýhodnění‘ - Zásada soukromého hospodářského subjektu - Kritérium soukromého investora - Povinnost pečlivého a nestranného posouzení příslušející Evropské komisi - Soudní přezkum - Důkazní břemeno - Pojem ‚podnik v obtížích‘ - Pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci - Sdělení o zárukách - Dočasný rámec pro rok 2011 - Částka podpor, která má být navrácena - Povinnosti uvést odůvodnění příslušející Komisi a Tribunálu Evropské unie“)
      (2020/C 215/06)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (zástupci: I. Drillerakis, E. Rantos, N. Korogiannakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou a G. Psaroudakis, dikigoroi)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a A. Bouchagiar, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 1. února 2018, Larko v. Komise (T 423/14, EU:T:2018:57), se zrušuje v rozsahu, v němž Tribunál tímto rozsudkem zamítl první část prvního žalobního důvodu týkající se záruky poskytnuté v roce 2008 řeckým státem společnosti Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE a půjčky ve výši 30 milionů eur, kterou této společnosti poskytla společnost ATE Bank.

                  2)

                  Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

                  4)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc C-314/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného vůči SF („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Evropský zatýkací rozkaz – Článek 5 bod 3 – Předání podléhající podmínce, že dotyčná osoba bude vrácena do vykonávajícího členského státu, aby v něm vykonala trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody uložené ve vystavujícím členském státě – Okamžik vrácení – Rámcové rozhodnutí 2008/909/SVV – Článek 3 odst. 3 – Oblast působnosti – Článek 8 – Přeměna trestu uloženého ve vydávajícím členském státě – Článek 25 – Výkon trestu v rámci čl. 5 bodu 3 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/6

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného vůči SF
      (Věc C-314/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz - Článek 5 bod 3 - Předání podléhající podmínce, že dotyčná osoba bude vrácena do vykonávajícího členského státu, aby v něm vykonala trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody uložené ve vystavujícím členském státě - Okamžik vrácení - Rámcové rozhodnutí 2008/909/SVV - Článek 3 odst. 3 - Oblast působnosti - Článek 8 - Přeměna trestu uloženého ve vydávajícím členském státě - Článek 25 - Výkon trestu v rámci čl. 5 bodu 3 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV“)
      (2020/C 215/07)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Amsterdam

         Účastník původního řízení

      SF

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 bod 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy vykládaný ve spojení s jeho čl. 1 odst. 3, jakož i s čl. 1 písm. a), čl. 3 odst. 3 a 4 a článkem 25 rámcového rozhodnutí Rady 2008/909/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody, za účelem jejich výkonu v Evropské unii, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že jestliže vykonávající členský stát podmíní předání osoby, která je státním příslušníkem vykonávajícího členského státu nebo v něm má trvalé bydliště, na kterou se vztahuje evropský zatýkací rozkaz za účelem trestního stíhání, tím, že tato osoba bude po vyslechnutí navrácena do vykonávajícího členského státu, aby zde vykonala trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené se zbavením osobní svobody uložené ve vystavujícím členském státě, musí tento členský stát dotčenou osobu navrátit poté, co se toto odsuzující rozhodnutí stane pravomocným, ledaže konkrétní důvody související s dodržováním práva dotyčné osoby na obhajobu nebo s řádným výkonem spravedlnosti činí přítomnost této osoby v uvedeném státě nezbytnou do doby, než bude s konečnou platností rozhodnuto v dalších procesních fázích spadajících do rámce trestního řízení týkajícího se trestného činu, na jehož základě byl vydán evropský zatýkací rozkaz.

                  2)

                  Článek 25 rámcového rozhodnutí 2008/909, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, musí být vykládán v tom smyslu, že jestliže výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného za účelem trestního stíhání podléhá podmínce stanovené v čl. 5 bodu 3 rámcového rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, vykonávající členský stát za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody uloženého ve vystavujícím členském státě dotyčné osobě může délku tohoto trestu přeměnit pouze za striktních podmínek stanovených v čl. 8 odst. 2 rámcového rozhodnutí 2008/909, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299.

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Věc C-344/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Gent – Belgie) – ISS Facility Services NV v. Sonia Govaerts, Atalian NV, původně Euroclean NV („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2001/23/ES – Článek 3 odst. 1 – Převody podniků – Zachování práv zaměstnanců – Veřejná zakázka týkající se úklidových služeb – Zadání částí zakázky dvěma novým úspěšným uchazečům – Převzetí zaměstnance zaměstnaného v rámci všech částí zakázky“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/7

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Gent – Belgie) – ISS Facility Services NV v. Sonia Govaerts, Atalian NV, původně Euroclean NV
      (Věc C-344/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/23/ES - Článek 3 odst. 1 - Převody podniků - Zachování práv zaměstnanců - Veřejná zakázka týkající se úklidových služeb - Zadání částí zakázky dvěma novým úspěšným uchazečům - Převzetí zaměstnance zaměstnaného v rámci všech částí zakázky“)
      (2020/C 215/08)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Arbeidshof te Gent

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: ISS Facility Services NV

         Žalované: Sonia Govaerts, Atalian NV, původně Euroclean NV

         Výrok

      V případě převodu podniku, do něhož je zapojeno více nabyvatelů, musí být čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů vykládán tak, že práva a povinnosti vyplývající z pracovní smlouvy jsou převedeny na každého z nabyvatelů v poměru k úkolům, které vykonává dotyčný zaměstnanec, a to pod podmínkou, že rozdělení pracovní smlouvy, které z toho vyplývá, je možné nebo nebude mít za následek zhoršení pracovních podmínek a nezasahuje nepříznivě do zachování práv zaměstnanců, která zaručuje tato směrnice, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu. V případě, že by se takové rozdělení ukázalo neuskutečnitelným nebo by nepříznivě zasahovalo do práv uvedeného zaměstnance, pak by podle článku 4 uvedené směrnice byli za osobu, z jejíž strany byl pracovní poměr v důsledku toho případně ukončen, považováni nabyvatel nebo nabyvatelé, i kdyby k tomuto ukončení došlo na podnět zaměstnance.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc C-454/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Linköping – Švédsko) – Baltic Cable AB v. Energimarknadsinspektionen („Řízení o předběžné otázce – Vnitřní trh s elektřinou – Směrnice 2009/72/ES – Přeprava elektřiny – Pojem ‚provozovatel přenosové soustavy‘ – Nařízení (ES) č. 714/2009 – Propojovací vedení – Přenosové vedení spojující vnitrostátní přenosové soustavy členských států – Článek 16 odst. 6 – Oblast působnosti – Použití výnosů z přidělení kapacity propojovacích vedení – Společnost, která provozuje pouze přeshraniční vedení vysokého napětí zajišťující propojení mezi dvěma vnitrostátními přenosovými soustavami“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/8

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Linköping – Švédsko) – Baltic Cable AB v. Energimarknadsinspektionen
      (Věc C-454/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Vnitřní trh s elektřinou - Směrnice 2009/72/ES - Přeprava elektřiny - Pojem ‚provozovatel přenosové soustavy‘ - Nařízení (ES) č. 714/2009 - Propojovací vedení - Přenosové vedení spojující vnitrostátní přenosové soustavy členských států - Článek 16 odst. 6 - Oblast působnosti - Použití výnosů z přidělení kapacity propojovacích vedení - Společnost, která provozuje pouze přeshraniční vedení vysokého napětí zajišťující propojení mezi dvěma vnitrostátními přenosovými soustavami“)
      (2020/C 215/09)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Förvaltningsrätten i Linköping

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Baltic Cable AB

         Žalovaná: Energimarknadsinspektionen

         Výrok

                  1)

                  Článek 16 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003 musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na podnik, který provozuje pouze přeshraniční propojovací vedení.

                  2)

                  Článek 16 odst. 6 první pododstavec písm. b) nařízení č. 714/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud provozovatel přenosové soustavy provozuje pouze přeshraniční propojovací vedení, provozní náklady a náklady na údržbu tohoto propojovacího vedení nelze považovat za investice do sítě určené k udržování nebo zvyšování propojovací kapacity propojovacího vedení ve smyslu tohoto ustanovení.

                  3)

                  Článek 16 odst. 6 druhý pododstavec nařízení č. 714/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud vnitrostátní regulační orgán použije toto ustanovení na provozovatele přenosové soustavy, který provozuje pouze přeshraniční propojovací vedení, přísluší uvedenému orgánu, aby uvedenému provozovateli přenosové soustavy povolil využívat část příjmů z přetížení k dosažení zisku, jakož i na provoz a údržbu propojovacího vedení, aby zabránil tomu, že bude provozovatel přenosové soustavy diskriminován v porovnání s ostatními dotčenými provozovateli přenosových soustav, a zajistil, aby provozovatel přenosové soustavy mohl vykonávat svoji činnost za hospodářsky přijatelných podmínek včetně dosahování přiměřeného zisku.

         (1)  Úř. věst. C 352, 1.10.2018.


title: Spojené věci C-496/18 a C-497/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18), Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 a C-497/18) v. Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság („Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Přezkumná řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce – Směrnice 89/665/EHS – Zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací – Směrnice 92/13/EHS – Zadávání veřejných zakázek – Směrnice 2014/24/EU a 2014/25/EU – Kontrola uplatňování pravidel týkajících se zadávání veřejných zakázek – Vnitrostátní právní úprava umožňující určitým orgánům zahájit v případě protiprávní změny smlouvy v průběhu jejího plnění řízení z moci úřední – Prekluze práva zahájit řízení z moci úřední – Zásady právní jistoty a proporcionality“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/9

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18), Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 a C-497/18) v. Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság
      (Spojené věci C-496/18 a C-497/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Přezkumná řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce - Směrnice 89/665/EHS - Zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací - Směrnice 92/13/EHS - Zadávání veřejných zakázek - Směrnice 2014/24/EU a 2014/25/EU - Kontrola uplatňování pravidel týkajících se zadávání veřejných zakázek - Vnitrostátní právní úprava umožňující určitým orgánům zahájit v případě protiprávní změny smlouvy v průběhu jejího plnění řízení z moci úřední - Prekluze práva zahájit řízení z moci úřední - Zásady právní jistoty a proporcionality“)
      (2020/C 215/10)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18), Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 a C-497/18)

         Žalovaný: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Za účasti: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Výrok

                  1)

                  Body 25 a 27 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek, čl. 1 odst. 1 a 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice 2007/66, čl. 1 odst. 1 a 3 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací, ve znění směrnice 2007/66, čl. 83 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES a čl. 99 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a o zrušení směrnice 2004/17/ES musí být vykládány v tom smyslu, že neukládají ani nezakazují členským státům přijmout právní úpravu, podle které může orgán dohledu zahájit z důvodů ochrany finančních zájmů Evropské unie přezkumné řízení z moci úřední za účelem kontroly porušení právní úpravy v oblasti veřejných zakázek. Nicméně je-li takové řízení zavedeno, spadá do působnosti unijního práva, neboť veřejné zakázky, které jsou předmětem takového přezkumu, spadají do věcné působnosti směrnic o veřejných zakázkách, a musí tedy toto právo, včetně jeho obecných zásad, mezi něž patří obecná zásada právní jistoty, dodržovat.

                  2)

                  Obecná zásada právní jistoty brání tomu, aby v rámci přezkumného řízení z moci úřední zahájeného orgánem dohledu z důvodů ochrany finančních zájmů Evropské unie nová vnitrostátní právní úprava stanovila, za účelem kontroly legality změn smluv na veřejné zakázky, že k zahájení takového řízení musí dojít v jí stanovené prekluzivní lhůtě, ačkoliv prekluzivní lhůta stanovená dřívější právní úpravou, která byla použitelná ke dni těchto změn, již uplynula.

         (1)  Úř. věst. C 381, 22.10.2018.


title: Spojené věci C-558/18 a C-563/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Okręgowego w Łodzi a Sądu Okręgowego w Warszawie- Polsko) – Miasto Łowicz v. Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki (C-558/18) a Prokurator Generalny, zastoupený Prokuraturę Krajową, dříve Prokuratura Okręgowa w Płocku v. VX, WW, XV (C-563/18) („Řízení o předběžné otázce – Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU – Právní stát – Účinná právní ochrana v oblastech pokrytých právem Unie – Zásada nezávislosti soudnictví – Kárný režim vnitrostátních soudců – Pravomoc Soudního dvora – Článek 267 SFEU – Přípustnost – Výklad nezbytný k tomu, aby předkládající soud mohl vydat rozsudek – Pojem“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/10

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Okręgowego w Łodzi a Sądu Okręgowego w Warszawie- Polsko) – Miasto Łowicz v. Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki (C-558/18) a Prokurator Generalny, zastoupený Prokuraturę Krajową, dříve Prokuratura Okręgowa w Płocku v. VX, WW, XV (C-563/18)
      (Spojené věci C-558/18 a C-563/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU - Právní stát - Účinná právní ochrana v oblastech pokrytých právem Unie - Zásada nezávislosti soudnictví - Kárný režim vnitrostátních soudců - Pravomoc Soudního dvora - Článek 267 SFEU - Přípustnost - Výklad nezbytný k tomu, aby předkládající soud mohl vydat rozsudek - Pojem“)
      (2020/C 215/11)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Łodzi, Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         (Věc C-558/18)

         Žalobce: Miasto Łowicz

         Žalovaný: Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki

         Za účasti: Prokuratora Generalnego, zastupovaného Prokuraturę Krajową, dříve Prokuratura Regionalna w Łodzi, Rzecznika Praw Obywatelskich

         (Věc C-563/18)

         Žalobce: Prokurator Generalny, zastupovaný Prokuratura Krajowa, dříve Prokuratura Okręgowa w Płocku

         Žalovaní: VX, WW, XV

         Výrok

      Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutím Sądu Okręgowego w Łodzi (Krajský soud v Lodži, Polsko) ze dne 31. srpna 2018 a rozhodnutím Sądu Okręgowego w Warszawie (Krajský soud ve Varšavě, Polsko) ze dne 4. září 2018 jsou nepřípustné.

         (1)  Úř. věst. C 44, 4.2.2019.


title: Věc C-576/18: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. března 2020 – Evropská komise v. Italská republika („Nesplnění povinnosti státem – Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti – Nevyhovění – Navrácení protiprávních podpor poskytnutých hotelovému odvětví na Sardinii – Článek 260 odst. 2 SFEU – Peněžité sankce – Penále a paušální částka“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/11

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. března 2020 – Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-576/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nevyhovění - Navrácení protiprávních podpor poskytnutých hotelovému odvětví na Sardinii - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžité sankce - Penále a paušální částka“)
      (2020/C 215/12)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Recchia, zmocněnci)

         Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, F. Varrone a E. Manzo, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Italská republika tím, že ke dni uplynutí lhůty stanovené ve výzvě dopisem, kterou dne 11. července 2014 vydala Evropská komise, nepřijala veškerá opatření, jež vyplývají z rozsudku ze dne 29. března 2012, Komise v. Itálie (C-243/10, nezveřejněný, EU:C:2012:182), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

                  2)

                  Italské republice se ukládá, aby Evropské komisi zaplatila penále ve výši 80 000 eur za každý den od vyhlášení tohoto rozsudku až do dne splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 29. března 2012, Komise v. Itálie (C-243/10, nezveřejněný, EU:C:2012:182).

                  3)

                  Italské republice se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi paušální částku ve výši 7 500 000 eur.

                  4)

                  Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc C-583/18: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 12. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Německo) – Verbraucherzentrale Berlin eV v. DB Vertrieb GmbH („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 2011/83/EU – Působnost – Smlouva o poskytování služeb – Článek 2 bod 6 – Smlouva týkající se služeb v oblasti přepravy cestujících – Článek 3 odst. 3 písm. k) – Karty přiznávající nárok na slevy z ceny při pozdějším uzavření smluv o přepravě cestujících – Prodej on-line takových karet bez informování spotřebitele o právu odstoupit od smlouvy“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/11

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 12. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Německo) – Verbraucherzentrale Berlin eV v. DB Vertrieb GmbH
      (Věc C-583/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 2011/83/EU - Působnost - Smlouva o poskytování služeb - Článek 2 bod 6 - Smlouva týkající se služeb v oblasti přepravy cestujících - Článek 3 odst. 3 písm. k) - Karty přiznávající nárok na slevy z ceny při pozdějším uzavření smluv o přepravě cestujících - Prodej on-line takových karet bez informování spotřebitele o právu odstoupit od smlouvy“)
      (2020/C 215/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Verbraucherzentrale Berlin eV

         Žalovaná: DB Vertrieb GmbH

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 bod 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „smlouva o poskytování služeb“ zahrnuje smlouvy, jejichž předmětem je poskytnout spotřebiteli slevu z ceny při pozdějším uzavření smluv o přepravě cestujících.

                  2)

                  Článek 3 odst. 3 písm. k) směrnice 2011/83 musí být vykládán v tom smyslu, že na smlouvu, jejímž předmětem je poskytnout spotřebiteli slevu z ceny při pozdějším uzavření smluv o přepravě cestujících, se nevztahuje pojem „smlouva týkající se služeb v oblasti přepravy cestujících“, a tudíž tato smlouva spadá do působnosti této směrnice, včetně ustanovení této směrnice o právu odstoupit od smlouvy.

         (1)  Úř. věst. C 455, 17.12.2018.


title: Věc C-622/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – AR v. Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA („Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů členských států o ochranných známkách – Směrnice 2008/95/ES – Článek 5 odst. 1 písm. b) – Článek 10 odst. 1 první pododstavec – Článek 12 odst. 1 – Zrušení ochranné známky z důvodu neexistence skutečného užívání – Právo majitele ochranné známky dovolat se zásahu do jeho výlučných práv užíváním totožného nebo podobného označení třetí osobou během období před nabytím účinnosti zrušení“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/12

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – AR v. Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA
      (Věc C-622/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů členských států o ochranných známkách - Směrnice 2008/95/ES - Článek 5 odst. 1 písm. b) - Článek 10 odst. 1 první pododstavec - Článek 12 odst. 1 - Zrušení ochranné známky z důvodu neexistence skutečného užívání - Právo majitele ochranné známky dovolat se zásahu do jeho výlučných práv užíváním totožného nebo podobného označení třetí osobou během období před nabytím účinnosti zrušení“)
      (2020/C 215/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: AR

         Žalované: Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA

         Výrok

      Článek 5 odst. 1 písm. b), čl. 10 odst. 1 první pododstavec a čl. 12 odst. 1 první pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve spojení s bodem 6 odůvodnění této směrnice, musí být vykládány v tom smyslu, že členským státům ponechávají možnost, aby si majitel ochranné známky, jenž byl po uplynutí lhůty pěti let od jejího zápisu zbaven práv z důvodu, že tuto ochrannou známku v dotyčném členském státě skutečně neužíval pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána, zachoval právo požadovat náhradu škody, která mu byla přede dnem nabytí účinnosti zrušení jeho práv způsobena užíváním podobného označení třetí osobou pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby, které mohou být zaměněny s jeho ochrannou známkou.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-156/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 6. dubna 2020 – Zipvit Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 6. dubna 2020 – Zipvit Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Věc C-156/20)
      (2020/C 215/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court of the United Kingdom

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Zipvit Ltd

         Odpůrkyně: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Předběžné otázky

                  1.

                  Pokud (i) správce daně, dodavatel a podnikatel, který je osobou povinnou k dani, na základě nesprávného výkladu evropských právních předpisů o DPH posoudí plnění, na které se uplatní běžná sazba daně, jako osvobozené od DPH, přičemž (ii) smlouva uzavřená mezi dodavatelem a podnikatelem stanoví, že cena za plnění je uvedena bez DPH a v případě, že by se DPH stala splatnou, ponese náklady této DPH podnikatel, a (iii) dodavatel nepožadoval a již nemůže požadovat zaplacení dodatečné DPH, kterou má zaplatit podnikatel, a (iv) správce daně nemůže, popř. již nemůže (v důsledku promlčení) požadovat po dodavateli odvod DPH, která měla být odvedena, má směrnice (1) za následek, že skutečně zaplacená cena představuje částku, která zahrnuje vyměřovací základ bez daně i DPH z tohoto základu, takže podnikatel může uplatnit nárok na odpočet daně na vstupu podle čl. 168 písm. a) směrnice jakožto DPH, která byla z titulu tohoto plnění ve skutečnosti „odvedena“?

                  2.

                  Podpůrně, může za těchto okolností podnikatel uplatnit nárok na odpočet daně na vstupu podle čl. 168 písm. a) směrnice jakožto DPH, která byla z titulu tohoto plnění „splatná“?

                  3.

                  Pokud správce daně, dodavatel a podnikatel, který je osobou povinnou k dani, na základě nesprávného výkladu evropských právních předpisů o DPH posoudí plnění, na které se uplatní běžná sazba daně, jako osvobozené od DPH, v důsledku čehož podnikatel nebude schopen správci daně předložit daňový doklad, který by byl v souladu s čl. 226 odst. 9 a 10 směrnice, ve vztahu k plnění, které přijal, je podnikatel oprávněn uplatnit nárok na odpočet daně na vstupu podle čl. 168 písm. a) směrnice?

                  4.

                  Je při posuzování otázek 1) až 3) relevantní:

                              a)

                              takový postup, kdy bude předmětem šetření, zda by měl dodavatel možnost obrany, ať již na základě legitimních očekávání či jinak, plynoucí z vnitrostátního nebo unijního práva, ve vztahu k případnému pokusu správce daně vystavit daňový výměr, kterým by byla tomuto dodavateli uložena povinnost přiznat částku představující DPH za dotčené plnění?

                              b)

                              skutečnost, že podnikatel věděl ve stejném okamžiku jako správce daně a dodavatel, že dotčené plnění není ve skutečnosti od daně osvobozeno, nebo si této skutečnosti, stejně jako správce daně a dodavatel, mohl být vědom a mohl navrhnout zaplacení DPH splatné za dotčené plnění (vypočtené ve výši dle obchodní ceny plnění), tak aby mohla být tato DPH odvedena správci daně, ale neučinil tak?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc T-607/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Volotea v. Komise („Státní podpory – Odvětví letecké dopravy – Podpora poskytnutá Itálii ve prospěch sardinských letišť – Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za zčásti slučitelnou a zčásti neslučitelnou s vnitřním trhem – Přičitatelnost státu – Navrácení – Oprávněné osoby – Zvýhodnění smluvních leteckých společností – Zásada tržně jednajícího hospodářského subjektu – Selektivita – Ovlivnění obchodu mezi členskými státy – Narušení hospodářské soutěže – Navrácení – Legitimní očekávání – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Volotea v. Komise
      (Věc T-607/17) (1)

      („Státní podpory - Odvětví letecké dopravy - Podpora poskytnutá Itálii ve prospěch sardinských letišť - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za zčásti slučitelnou a zčásti neslučitelnou s vnitřním trhem - Přičitatelnost státu - Navrácení - Oprávněné osoby - Zvýhodnění smluvních leteckých společností - Zásada tržně jednajícího hospodářského subjektu - Selektivita - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Narušení hospodářské soutěže - Navrácení - Legitimní očekávání - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2020/C 215/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Volotea, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: M. Carpagnano a M. Nordmann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Recchia, D. Grespan a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2017/1861 ze dne 29. července 2016 o státní podpoře SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Itálie –Vyrovnávací platby letištím na Sardinii za závazky veřejné služby (služby obecného hospodářského zájmu) (Úř. věst. 2017, L 268, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Volotea, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 392, 20.11.2017.


title: Věc T-8/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – easyJet Airline v. Komise („Státní podpory – Odvětví letecké dopravy – Podpora poskytnutá Itálií ve prospěch sardinských letišť – Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za zčásti slučitelnou a zčásti neslučitelnou s vnitřním trhem – Přičitatelnost státu – Oprávněné osoby – Zvýhodnění smluvních leteckých společností – Zásada tržně jednajícího hospodářského subjektu – Ovlivnění obchodu mezi členskými státy – Narušení hospodářské soutěže – Navrácení – Legitimní očekávání – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – easyJet Airline v. Komise
      (Věc T-8/18) (1)

      („Státní podpory - Odvětví letecké dopravy - Podpora poskytnutá Itálií ve prospěch sardinských letišť - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za zčásti slučitelnou a zčásti neslučitelnou s vnitřním trhem - Přičitatelnost státu - Oprávněné osoby - Zvýhodnění smluvních leteckých společností - Zásada tržně jednajícího hospodářského subjektu - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Narušení hospodářské soutěže - Navrácení - Legitimní očekávání - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2020/C 215/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: easyJet Airline Co. Ltd (Luton, Spojené království) (zástupci: P. Willis, solicitor, a J. Rivas Andrés, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2017/1861 ze dne 29. července 2016 o státní podpoře SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Itálie – Vyrovnávací platby letištím na Sardinii za závazky veřejné služby (služby obecného hospodářského zájmu) (Úř. věst. 2017, L 268, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti easyJet Airline Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 94, 12.3.2018.


title: Věc T-195/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Talanton v. Komise („Rozhodčí doložka – Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) – Smlouva Perform – Přípustné náklady – Částečné vrácení vyplacených částek – Zneužití práv plynoucích ze smlouvy – Zásada dobré víry – Legitimní očekávání – Důkazní břemeno – Vzájemná žaloba“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Talanton v. Komise
      (Věc T-195/18) (1)

      („Rozhodčí doložka - Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Smlouva Perform - Přípustné náklady - Částečné vrácení vyplacených částek - Zneužití práv plynoucích ze smlouvy - Zásada dobré víry - Legitimní očekávání - Důkazní břemeno - Vzájemná žaloba“)
      (2020/C 215/33)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Talanton Anonymi Emporiki – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Palaio Faliro, Řecko) (zástupci: K. Damis a M. Angelopoulos, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a A. Kyratsou, zmocněnci, ve spolupráci s G. Gerapetritisem, advokátem)

         Předmět věci

      Zaprvé návrh podaný na základě článku 272 SFEU znějící na určení, že výdaje, které žalobkyně vykázala v souvislosti s grantovou dohodou č. 215952, která se týká realizace projektu nazvaného „A sophisticated multi-parametric system for the continuous-effective assessment and monitoring of motor status in parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases“, uzavřenou v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013), jsou přípustné a že žádost Komise, aby byly vráceny částky ve výši 481 835,56 a 29 694,10 eur ve vztahu k uvedené grantové dohodě, představuje porušení jejích smluvních povinností, jakož i zadruhé vzájemná žaloba znějící na uložení žalobkyni povinnosti zaplatit částku 481 835,56 eur, navýšenou o úroky.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Talanton Anonymi Emporiki – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon se ukládá povinnost vrátit Evropské komisi z důvodu nepřípustných nákladů částku 481 835,56 eur, navýšenou o úroky z prodlení v sazbě 3,5 % od 26. února 2018.

                  3)

                  Talanton Anonymi Emporiki – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon se ukládá povinnost uhradit Komisi jakožto paušální náhradu částku 29 694,10 eur, navýšenou o úroky z prodlení v sazbě 3,5 % od 26. února 2018.

                  4)

                  Talanton Anonymi Emporiki – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 211, 18.6.2018.


title: Věc T-290/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Agmin Italy v. Komise („Finanční nařízení – Vyloučení z účasti na zadávacích řízeních a řízeních o udělení grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie a Evropským rozvojovým fondem na dobu tří let – Zásada nestrannosti – Právo na obhajobu – Nesprávné posouzení – Zjevně nesprávné posouzení – Přiměřenost“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Agmin Italy v. Komise
      (Věc T-290/18) (1)

      („Finanční nařízení - Vyloučení z účasti na zadávacích řízeních a řízeních o udělení grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie a Evropským rozvojovým fondem na dobu tří let - Zásada nestrannosti - Právo na obhajobu - Nesprávné posouzení - Zjevně nesprávné posouzení - Přiměřenost“)
      (2020/C 215/34)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Agmin Italy SpA (Verona. Itálie) (zástupce: F. Guardascione, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a F. Moro, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 7. března 2018, kterým byla žalobkyně vyloučena z účasti na zadávacích řízeních a řízeních o udělení grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie a z účasti na řízeních o udělení finančních prostředků z Evropského rozvojového fondu (ERF) na dobu tří let, jakož na zveřejnění informací o tomto vyloučení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Agmin Italy SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Věc T-443/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Vogue Peek & Cloppenburg – Starší národní firma Peek & Cloppenburg – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001 – Koexistence národní firmy a přihlašované ochranné známky – Dohoda o vymezení – Použití vnitrostátního práva ze strany EUIPO – Přerušení správního řízení – Článek 70 nařízení 2017/1001 – Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)
      (Věc T-443/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Vogue Peek & Cloppenburg - Starší národní firma Peek & Cloppenburg - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001 - Koexistence národní firmy a přihlašované ochranné známky - Dohoda o vymezení - Použití vnitrostátního práva ze strany EUIPO - Přerušení správního řízení - Článek 70 nařízení 2017/1001 - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2020/C 215/35)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Peek & Cloppenburg KG (Hamburk, Německo) (zástupci: A. Renck, M. Petersenn a C. Stöber, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2018 (věc R 1362/2005-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Peek & Cloppenburg (Hamburk) a Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 311, 3.9.2018.


title: Věc T-444/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti a o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie Peek & Cloppenburg – Starší národní firma Peek & Cloppenburg – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 4 a čl. 60 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 – Koexistence národní firmy a ochranné známky Evropské unie – Dohoda o vymezení – Použití vnitrostátního práva ze strany EUIPO – Přerušení správního řízení – Článek 70 nařízení 2017/1001 – Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Věc T-444/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti a o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie Peek & Cloppenburg - Starší národní firma Peek & Cloppenburg - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 a čl. 60 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 - Koexistence národní firmy a ochranné známky Evropské unie - Dohoda o vymezení - Použití vnitrostátního práva ze strany EUIPO - Přerušení správního řízení - Článek 70 nařízení 2017/1001 - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2020/C 215/36)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Peek & Cloppenburg KG (Hamburk, Německo) (zástupci: A. Renck, M. Petersenn a C. Stöber, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2018 (věc R 522/2006-1) týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti a o zrušení mezi společnostmi Peek & Cloppenburg (Hamburk) a Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 311, 3.9.2018.


title: Věc T-445/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Peek & Cloppenburg – Starší národní firma Peek & Cloppenburg – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001 – Koexistence národní firmy a přihlašované ochranné známky – Dohoda o vymezení – Použití vnitrostátního práva ze strany EUIPO – Přerušení správního řízení – Článek 70 nařízení 2017/1001 – Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Věc T-445/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Peek & Cloppenburg - Starší národní firma Peek & Cloppenburg - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001 - Koexistence národní firmy a přihlašované ochranné známky - Dohoda o vymezení - Použití vnitrostátního práva ze strany EUIPO - Přerušení správního řízení - Článek 70 nařízení 2017/1001 - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2020/C 215/37)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Peek & Cloppenburg KG (Hamburk, Německo) (zástupci: A. Renck, M. Petersenn a C. Stöber, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. ledna 2018 (věc R 1270/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Peek & Cloppenburg (Hamburk) a Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 311, 3.9.2018.


title: Věc T-446/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Peek & Cloppenburg – Starší národní firma Peek & Cloppenburg – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001 – Koexistence národní firmy a přihlašované ochranné známky – Dohoda o vymezení – Použití vnitrostátního práva ze strany EUIPO – Přerušení správního řízení – Článek 70 nařízení 2017/1001 – Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Věc T-446/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Peek & Cloppenburg - Starší národní firma Peek & Cloppenburg - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001 - Koexistence národní firmy a přihlašované ochranné známky - Dohoda o vymezení - Použití vnitrostátního práva ze strany EUIPO - Přerušení správního řízení - Článek 70 nařízení 2017/1001 - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2020/C 215/38)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Peek & Cloppenburg KG (Hamburk, Německo) (zástupci: A. Renck, M. Petersenn a C. Stöber, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2018 (věc R 1589/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Peek & Cloppenburg (Hamburk) a Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 311, 3.9.2018.


title: Věc T-534/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Peek – Starší národní firma Peek & Cloppenburg – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001 – Koexistence národní firmy a přihlašované ochranné známky – Dohoda o vymezení – Použití vnitrostátního práva ze strany EUIPO – Přerušení správního řízení – Článek 70 nařízení 2017/1001 – Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek)
      (Věc T-534/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Peek - Starší národní firma Peek & Cloppenburg - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001 - Koexistence národní firmy a přihlašované ochranné známky - Dohoda o vymezení - Použití vnitrostátního práva ze strany EUIPO - Přerušení správního řízení - Článek 70 nařízení 2017/1001 - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2020/C 215/39)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Peek & Cloppenburg KG (Hamburk, Německo) (zástupci: A. Renck, M. Petersenn a C. Stöber, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. května 2018 (věc R 115/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Peek & Cloppenburg (Hamburk) a Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 392, 29. 10. 2018.


title: Věc T-534/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek's) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Peek's – Starší vnitrostátní obchodní označení Peek & Cloppenburg – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001 – Koexistence vnitrostátního obchodního označení a přihlašované ochranné známky – Dohoda o vymezení – Použití vnitrostátního práva EUIPO – Přerušení správního řízení – Článek 70 nařízení 2017/1001 – Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené působnosti (EU) 2018/625] – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek's)
      (Věc T-534/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Peek's - Starší vnitrostátní obchodní označení Peek & Cloppenburg - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001 - Koexistence vnitrostátního obchodního označení a přihlašované ochranné známky - Dohoda o vymezení - Použití vnitrostátního práva EUIPO - Přerušení správního řízení - Článek 70 nařízení 2017/1001 - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené působnosti (EU) 2018/625] - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2020/C 215/40)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Peek & Cloppenburg KG (Hamburk, Německo) (zástupci: A. Renck, M. Petersenn a C. Stöber, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. května 2018 (věc R 60/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Peek & Cloppenburg (Hamburk) a Peek & Cloppenburg (Düsseldorf).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 392, 29.10.2018..


title: Věc T-640/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – Intercontact Budapest v. CdT („Veřejné zakázky na služby – Nabídkové řízení – Poskytování překladatelských služeb týkajících se textů ve finanční a bankovní oblasti z angličtiny do maďarštiny – Zařazení uchazeče v systému kaskády – Článek 113 odst. 2 a 3 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 – Povinnost uvést odůvodnění – Cena nabídky úspěšných uchazečů s nejlepším pořadím – Odepření přístupu“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – Intercontact Budapest v. CdT
      (Věc T-640/18) (1)

      („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování překladatelských služeb týkajících se textů ve finanční a bankovní oblasti z angličtiny do maďarštiny - Zařazení uchazeče v systému kaskády - Článek 113 odst. 2 a 3 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 - Povinnost uvést odůvodnění - Cena nabídky úspěšných uchazečů s nejlepším pořadím - Odepření přístupu“)
      (2020/C 215/41)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) (Budapešť, Maďarsko) (zástupkyně: É. Subasicz, advokátka)

         Žalovaný: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (zástupce: M. Garnier, zmocněnec)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí CdT ze dne 29. srpna 2018, jímž byla nabídka žalobkyně zařazena na páté místo v pořadí uchazečů vybraných podle kaskádového mechanismu pro část 12 oznámení o zahájení zadávacího řízení FL/FIN 17.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie (CdT) ze dne 29. srpna 2018, kterým se nabídka společnosti Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) zařazuje na páté místo v pořadí uchazečů vybraných podle kaskádového mechanismu pro část 12 oznámení o zahájení zadávacího řízení FL/FIN 17, se zrušuje.

                  2)

                  Ostatní návrhová žádání uplatněná v žalobě se zamítají.

                  3)

                  CdT se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 4, 7.1.2019.


title: Věc T-5/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Clatronic International v. EUIPO – (PROFI CARE) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka PROFI CARE – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001 – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Clatronic International v. EUIPO – (PROFI CARE)
      (Věc T-5/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka PROFI CARE - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001 - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2020/C 215/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Clatronic International GmbH (Kempen, Německo) (zástupce: O. Löffel, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. října 2018 (věc R 504/2018-1) týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie pro obrazovou ochrannou známku PROFI CARE.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Clatronic International GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 82, 4.3.2019.


title: Věc T-49/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – View v. EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS – Ochranná známka tvořená reklamním sloganem – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – View v. EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS)
      (Věc T-49/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 215/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: View, Inc. (Milpitas, Delaware, Spojené státy) (zástupce: G. Tritton, barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: H. O’Neill a V. Ruzek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2018 (věc R1625/2018-2) týkajícímu se mezinárodního zápisu ochranné známky CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS s vyznačením Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti View, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 103, 18.3.2019.


title: Věc T-63/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Rot Front v. EUIPO – Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (РОШЕН) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka РОШЕН – Starší mezinárodní obrazová ochranná známka ромашки – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Rot Front v. EUIPO – Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (РОШЕН)
      (Věc T-63/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka РОШЕН - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka ромашки - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 215/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rot Front OAO (Moskva, Ruská federace) (zástupci: M. Geitz a J. Stock, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Fischer a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (Kyjev, Ukrajina) (zástupkyně: I. Lukauskienė, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. listopadu 2018 (věc R 1872/2018-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Rot Front a Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 16. listopadu 2018 (věc R 1872/2018-2) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Rot Front OAO.

                  3)

                  Společnost Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1. 4. 2019.


title: Věc T-86/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – SolNova v. EUIPO – Canina Pharma (BIO INSECT Shocker) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie BIO-INSECT Shocker – Absolutní důvod pro zamítnutí – Ochranná známka, která by mohla klamat veřejnost – Článek 7 odst. 1 písm. g) nařízení (ES) č. 207/2009“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – SolNova v. EUIPO – Canina Pharma (BIO INSECT Shocker)
      (Věc T-86/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie BIO-INSECT Shocker - Absolutní důvod pro zamítnutí - Ochranná známka, která by mohla klamat veřejnost - Článek 7 odst. 1 písm. g) nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2020/C 215/46)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: SolNova AG (Zollikon, Švýcarsko) (zástupce: P. Lee, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: A. Söder, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Canina Pharma GmbH (Hamm, Německo) (zástupce: O. Bischof, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. prosince 2018 (věc R 276/2018-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi SolNova a Canina Pharma.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 11. prosince 2018 (věc R 276/2018-2) se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na „[b]iocidní přípravky pro použití ve výrobě; chemické přípravky používané při výrobě biocidů; chemické přísady do insekticidů“ obsažené ve třídě 1 a „[d]ezinfekční přípravky; přípravky na hubení škůdců; antiparazitní přípravky; bakteriologické přípravky pro lékařské a zvěrolékařské účely; doplňky výživy; léčivé spreje; antibakteriální spreje; protizánětlivé spreje; insekticidy; lákadla hmyzu; sprej proti hmyzu; repelenty proti hmyzu; přípravky k hubení hmyzu; přípravky na regulaci růstu hmyzu; ubrousky napuštěné repelentem proti hmyzu; pudry na hubení blech; spreje proti blechám; obojky proti blechám; přípravky na hubení blech; obojky proti blechám pro zvířata; pudry na hubení blech pro zvířata; biocidy; repelentní přípravky pro zvířata; veterinární přípravky; veterinární diagnostická činidla; veterinární vakcíny; potravní doplňky pro veterinární účely; hygienické přípravky pro veterinářské účely“ obsažené ve třídě 5.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Společnost Canina Pharma GmbH ponese vlastní náklady řízení a kromě toho nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností SolNova AG před Tribunálem, jakož i nezbytné náklady, které vynaložila pro účely řízení před odvolacím senátem EUIPO.

                  4)

                  Společnost SolNova ponese polovinu vlastních nákladů řízení vynaložených před Tribunálem.

                  5)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1.4.2019.


title: Věc T-156/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Koenig & Bauer v. EUIPO – (we’re on it) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie we’re on it – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Ochranná známka tvořená reklamním sloganem – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 94 nařízení 2017/1001“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Koenig & Bauer v. EUIPO – (we’re on it)
      (Věc T-156/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie we’re on it - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 94 nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 215/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Koenig & Bauer AG (Würzburg, Německo) (zástupci: B. Reinisch, B. Sorg a M. Ringer, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: A. Graul a A. Söder, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. ledna 2019 (věc R 1027/2018-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení we’re on it k zápisu jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Koenig & Bauer AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29. 4. 2019.


title: Věc T-172/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Cognac Ferrand v. EUIPO (Tvar opletení na láhvi) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie – Tvar opletení na láhvi – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Cognac Ferrand v. EUIPO (Tvar opletení na láhvi)
      (Věc T-172/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie - Tvar opletení na láhvi - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 215/48)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Cognac Ferrand (Paříž, Francie) (zástupce: D. Régnier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a V. Ruzek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. ledna 2019 (věc R 1640/2018-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem opletení na láhvi jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Cognac Ferrand se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Věc T-284/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Wonder Line v. EUIPO – De Longhi Benelux (KENWELL) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KENWELL – Starší slovní ochranná známka Evropské unie KENWOOD – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Wonder Line v. EUIPO – De Longhi Benelux (KENWELL)
      (Věc T-284/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KENWELL - Starší slovní ochranná známka Evropské unie KENWOOD - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 215/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Wonder Line, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: K. Kompari, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: De Longhi Benelux SA (Lucemburk, Lucembursko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. února 2019 (věc R 1351/2018-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi De Longhi Benelux a Wonder Line.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Wonder Line, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 238, 15.7.2019.


title: Věc T-288/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Divaro v. EUIPO – Grendene (IPANEMA) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie IPANEMA – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Ipanema – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Divaro v. EUIPO – Grendene (IPANEMA)
      (Věc T-288/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie IPANEMA - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Ipanema - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 215/50)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Divaro, SA (Oviedo, Španělsko) (zástupci: M. Santos Quintana a M. A. Fernández Munárriz, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Grendene, SA (Sobral, Brazílie)

         Předmět

      Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. února 2019 (věc R 1785/2018-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Grendene a Divaro.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 22. února 2019 (věc R 1785/2018-2) se v rozsahu, v němž se jím zamítá odvolání společnosti Divaro, SA, ve vztahu k „bezpečnostním brýlím“ spadajícím do třídy 9, zrušuje.

                  2)

                  Námitky se zamítají ve vztahu ke všem výrobkům uvedeným v přihlášce k zápisu s výjimkou „brýlí“, „obrouček k nim“ a „brýlí pro sportování“ spadajících do třídy 9.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-381/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – adp Gauselmann v. EUIPO – Gameloft (City Mania) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie City Mania – Starší slovní ochranná známka Evropské unie City Lights – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – adp Gauselmann v. EUIPO – Gameloft (City Mania)
      (Věc T-381/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie City Mania - Starší slovní ochranná známka Evropské unie City Lights - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 215/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Německo) (zástupkyně: P. Koch Moreno, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Gameloft SE (Paříž, Francie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. dubna 2019 (věc R 976/2018-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi adp Gauselmann a Gameloft.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti adp Gauselmann GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 270, 12.8.2019.


title: Věc T-503/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Global Brand Holdings v. EUIPO (XOXO) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie XOXO – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Global Brand Holdings v. EUIPO (XOXO)
      (Věc T-503/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie XOXO - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 215/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Global Brand Holdings, LLC (New York, New York, Spojené státy) (zástupkyně: D. de Marion de Glatigny, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. dubna 2019 (věc R 1413/2018-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení XOXO jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Global Brand Holdings, LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc T-532/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral v. EUIPO – (pantys) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie pantys – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 – Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním – Článek 7 odst. 3 nařízení 2017/1001“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral v. EUIPO – (pantys)
      (Věc T-532/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie pantys - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 215/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral Ltda (Sorocaba, Brazílie) (zástupci: B. Bittner a U. Heinrich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. května 2019 (věc R 314/2019-5) týkajícímu se žádosti o zápis obrazové ochranné známky pantys jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral Ltda se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 312, 16.9.2019.


title: Věc T-233/20: Žaloba podaná dne 28. dubna 2020 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/43

      Žaloba podaná dne 28. dubna 2020 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)
      (Věc T-233/20)
      (2020/C 215/54)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rochem Group AG (Zug, Švýcarsko) (zástupkyně: K. Guridi Sedlak, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Rochem Marine Srl (Janov, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie R.T.S. ROCHEM Technical Services – Ochranná známka Evropské unie č. 12 326 609

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. února 2020, ve věci R 1544/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO, aby vydal nové rozhodnutí, kterým se zamítá prohlášení ochranné známky za neplatnou, podané ve vztahu k ochranné známce EU č. 12 326 609, a to i pro třídy 11 a 40;

                  —

                  určil, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení článku 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-241/20: Žaloba podaná dne 27. dubna 2020 – Susta v. Parlament

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/46

      Žaloba podaná dne 27. dubna 2020 – Susta v. Parlament
      (Věc T-241/20)
      (2020/C 215/57)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gianluca Susta (Biella, Itálie) (zástupci: A. Schmitt a A. Grosjean, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že žaloba je přípustná,

                  —

                  v případě potřeby, v rámci organizačních procesních opatření nebo dokazování v projednávané věci, uložil Evropskému parlamentu předložit stanoviska právní služby Parlamentu, která byla vydána 16. července a 3. prosince 2018, bez ohledu na přesná data, ale každopádně před přijetím rozhodnutí přijatého předsednictvem Parlamentu dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření statutu poslanců Evropského parlamentu (Úř. věst. 2018, C 466, s. 8),

                  —

                  zrušil napadené individuální rozhodnutí, oznámené žalobci oddělením pro platy a sociální nároky poslanců při generálním ředitelství Evropského parlamentu ohledně nároků žalobce na doplňkový (dobrovolný) důchod, a to na základě článku 263 SFEU, jelikož dané rozhodnutí provedlo zvýšení věku žalobce pro čerpání doplňkového (dobrovolného) důchodu z 63 na 65 let k 1. lednu 2019, tak jak o něm bylo rozhodnuto výše uvedeným rozhodnutím předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018,

                  —

                  zrušil výše uvedené rozhodnutí předsednictva Parlamentu nebo rozhodl o jeho nepoužitelnosti, a to na základě článku 277 SFEU, v rozsahu, v němž mění článek 76 prováděcích opatření statutu, konkrétněji v rozsahu, v němž k 1. lednu 2019 zvyšuje věk pro čerpání doplňkového (dobrovolného) důchodu,

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nepříslušnosti ratione materiae předsednictva:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva ze dne 10. prosince 2018 (dále jen „rozhodnutí předsednictva“) bylo přijato v rozporu se statutem poslanců Evropského parlamentu přijatým rozhodnutím Evropského parlamentu ze dne 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Rozhodnutí předsednictva je v rozporu zejména s ustanoveními článku 27 statutu, který ukládá zachování „nabytých práv“ a „budoucích nároků“,

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva vytváří daň zavedením zvláštního odvodu ve výši 5 % nominální výše důchodu, přestože vytvoření daně dle článku 223 odst. 2 SFEU do pravomoci předsednictva nespadá.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí:

                              —

                              předsednictvo přijalo své rozhodnutí při porušení pravidel zakotvených v článku 223 SFEU,

                              —

                              a dále je rozhodnutí předsednictva nedostatečně odůvodněno a porušuje tak povinnost uvést odůvodnění, stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení nabytých práv nebo budoucích nároků a zásady legitimního očekávání:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje nabytá práva a budoucí nároky plynoucí z obecných právních zásad a ze statutu, který výslovně ukládá, aby zůstaly zachovány „v plném rozsahu“ (článek 27),

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a nediskriminace:

                              —

                              zásahy do práv žalobce jsou nepřiměřené k cílům sledovaným rozhodnutím předsednictva,

                              —

                              a dále musí být rozhodnutí předsednictva prohlášeno za nepoužitelné z důvodu porušení zásad rovného zacházení a nediskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty a absence přechodných opatření:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, jelikož se k němu protiprávně váže zpětná účinnost,

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty tím, že opomenulo stanovit přechodná opatření.


title: Věc T-242/20: Žaloba podaná dne 27. dubna 2020 – Frutos Gama v. Parlament

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/48

      Žaloba podaná dne 27. dubna 2020 – Frutos Gama v. Parlament
      (Věc T-242/20)
      (2020/C 215/58)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Manuela Frutos Gama (Valverde de Mérida, Španělsko) (zástupci: A. Schmitt a A. Grosjean, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že žaloba je přípustná,

                  —

                  v případě potřeby, v rámci organizačních procesních opatření nebo dokazování v projednávané věci, uložil Evropskému parlamentu předložit stanoviska právní služby Parlamentu, která byla vydána 16. července a 3. prosince 2018, bez ohledu na přesná data, ale každopádně před přijetím rozhodnutí přijatého předsednictvem Parlamentu dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření statutu poslanců Evropského parlamentu (Úř. věst. 2018, C 466, s. 8),

                  —

                  zrušil napadené individuální rozhodnutí, oznámené žalobkyni oddělením pro platy a sociální nároky poslanců při generálním ředitelství Evropského parlamentu ohledně nároků žalobkyně na doplňkový (dobrovolný) důchod, a to na základě článku 263 SFEU, jelikož dané rozhodnutí provedlo zvýšení věku žalobkyně pro čerpání doplňkového (dobrovolného) důchodu z 63 na 65 let k 1. lednu 2019, tak jak o něm bylo rozhodnuto výše uvedeným rozhodnutím předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018,

                  —

                  zrušil výše uvedené rozhodnutí předsednictva Parlamentu nebo rozhodl o jeho nepoužitelnosti, a to na základě článku 277 SFEU, v rozsahu, v němž mění článek 76 prováděcích opatření statutu, konkrétněji v rozsahu, v němž k 1. lednu 2019 zvyšuje věk pro čerpání doplňkového (dobrovolného) důchodu,

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nepříslušnosti ratione materiae předsednictva:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva ze dne 10. prosince 2018 (dále jen „rozhodnutí předsednictva“) bylo přijato v rozporu se statutem poslanců Evropského parlamentu přijatým rozhodnutím Evropského parlamentu ze dne 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Rozhodnutí předsednictva je v rozporu zejména s ustanoveními článku 27 statutu, který ukládá zachování „nabytých práv“ a „budoucích nároků“,

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva vytváří daň zavedením zvláštního odvodu ve výši 5 % nominální výše důchodu, přestože vytvoření daně dle článku 223 odst. 2 SFEU do pravomoci předsednictva nespadá.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí:

                              —

                              předsednictvo přijalo své rozhodnutí při porušení pravidel zakotvených v článku 223 SFEU,

                              —

                              a dále je rozhodnutí předsednictva nedostatečně odůvodněno a porušuje tak povinnost uvést odůvodnění, stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení nabytých práv a budoucích nároků a zásady legitimního očekávání:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje nabytá práva a budoucí nároky plynoucí z obecných právních zásad a ze statutu, který výslovně ukládá, aby zůstaly zachovány „v plném rozsahu“ (článek 27),

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a nediskriminace:

                              —

                              zásahy do práv žalobkyně jsou nepřiměřené k cílům sledovaným rozhodnutím předsednictva,

                              —

                              a dále musí být rozhodnutí předsednictva prohlášeno za nepoužitelné z důvodu porušení zásad rovného zacházení a nediskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty a absence přechodných opatření:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, jelikož se k němu protiprávně váže zpětná účinnost,

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty tím, že opomenulo stanovit přechodná opatření.


title: Věc T-243/20: Žaloba podaná dne 29. dubna 2020 – Galeote v. Parlament

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/49

      Žaloba podaná dne 29. dubna 2020 – Galeote v. Parlament
      (Věc T-243/20)
      (2020/C 215/59)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gerardo Galeote (Madrid, Španělsko) (zástupci: A. Schmitt a A. Grosjean, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že žaloba je přípustná,

                  —

                  v případě potřeby, v rámci organizačních procesních opatření nebo dokazování v projednávané věci, uložil Evropskému parlamentu předložit stanoviska právní služby Parlamentu, která byla vydána 16. července a 3. prosince 2018, bez ohledu na přesná data, ale každopádně před přijetím rozhodnutí přijatého předsednictvem Parlamentu dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření statutu poslanců Evropského parlamentu (Úř. věst. 2018, C 466, s. 8),

                  —

                  zrušil napadené individuální rozhodnutí, oznámené žalobci oddělením pro platy a sociální nároky poslanců při generálním ředitelství Evropského parlamentu ohledně nároků žalobce na doplňkový (dobrovolný) důchod, a to na základě článku 263 SFEU, jelikož dané rozhodnutí provedlo zvýšení věku žalobce pro čerpání doplňkového (dobrovolného) důchodu z 63 na 65 let k 1. lednu 2019, tak jak o něm bylo rozhodnuto výše uvedeným rozhodnutím předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018,

                  —

                  zrušil výše uvedené rozhodnutí předsednictva Parlamentu nebo rozhodl o jeho nepoužitelnosti, a to na základě článku 277 SFEU, v rozsahu, v němž mění článek 76 prováděcích opatření statutu, konkrétněji v rozsahu, v němž k 1. lednu 2019 zvyšuje věk pro čerpání doplňkového (dobrovolného) důchodu,

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nepříslušnosti ratione materiae předsednictva:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva ze dne 10. prosince 2018 (dále jen „rozhodnutí předsednictva“) bylo přijato v rozporu se statutem poslanců Evropského parlamentu přijatým rozhodnutím Evropského parlamentu ze dne 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Rozhodnutí předsednictva je v rozporu zejména s ustanoveními článku 27 statutu, který ukládá zachování „nabytých práv“ a „budoucích nároků“,

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva vytváří daň zavedením zvláštního odvodu ve výši 5 % nominální výše důchodu, přestože vytvoření daně dle článku 223 odst. 2 SFEU do pravomoci předsednictva nespadá.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí:

                              —

                              předsednictvo přijalo své rozhodnutí při porušení pravidel zakotvených v článku 223 SFEU,

                              —

                              a dále je rozhodnutí předsednictva nedostatečně odůvodněno a porušuje tak povinnost uvést odůvodnění, stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení nabytých práv a budoucích nároků a zásady legitimního očekávání:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje nabytá práva a budoucí nároky plynoucí z obecných právních zásad a ze statutu, který výslovně ukládá, aby zůstaly zachovány „v plném rozsahu“ (článek 27),

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a nediskriminace:

                              —

                              zásahy do práv žalobce jsou nepřiměřené k cílům sledovaným rozhodnutím předsednictva,

                              —

                              a dále musí být rozhodnutí předsednictva prohlášeno za nepoužitelné z důvodu porušení zásad rovného zacházení a nediskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty a absence přechodných opatření:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, jelikož se k němu protiprávně váže zpětná účinnost,

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty tím, že opomenulo stanovit přechodná opatření.