title: Věc C-279/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. června 2015 Alexandre Borde a Carbonium proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 25. března 2015 ve věci T-314/14: Borde a Carbonium v. Komise

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. června 2015 Alexandre Borde a Carbonium proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 25. března 2015 ve věci T-314/14: Borde a Carbonium v. Komise
   (Věc C-279/15 P)
   (2015/C 294/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Alexandre Borde a Carbonium SAS (zástupce: A.B.H. Herzberg, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelé žádají, aby Soudní dvůr:

               —

               Zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2015 v rozsahu, v němž:

                           a.

                           zamítl žalobu jako nepřípustnou a

                           b.

                           uložil žalobcům nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené Komisí.

               —

               Prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou, a

                           a)

                           Vydal konečný rozsudek ve věci, nebo

                           b)

                           vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé.

               —

               Podpůrně, aby vrátil věc Tribunálu ke zvážení přípustnosti a následnému rozhodnutí ve věci samé;

               —

               Uložil Komisi náhradu nákladů podle čl. 184 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelé tvrdí, že zamítnutí jejich žaloby na neplatnost bylo protiprávní, jelikož: i) Tribunál uvedl skutečnosti nesprávně a zkresleně a tím porušil právo žalobce být slyšen; ii) použitím čl. 263 odst. 4 SFEU Tribunál nesprávně zúžil napadnutelné akty na akty podle článku 288 SFEU; iii) Tribunál pochybil, když konstatoval, že napadená opatření nejsou rozhodnutí podle čl. 288 odst. 4 SFEU; iv) použitím čl. 263 odst. 4 SFEU Tribunál nesprávně považoval za rozhodující, zda je napadený akt „oddělitelný od smluvního rámce“ a nezohlednil další relevantní skutečnosti; v) použitím čl. 263 odst. 4 SFEU Tribunál kritéria vyvinutá pro bipolární případy nesprávně použil na tripolární případ; vi) Tribunál nezohlednil právo žalobců na účinnou soudní ochranu podle Evropské úmluvy o lidských právech a Listiny základních svobod.


title: Věc T-362/17: Žaloba podaná dne 6. června 2017 – NCL v. EUIPO (FEEL FREE)

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/43

         Žaloba podaná dne 6. června 2017 – NCL v. EUIPO (FEEL FREE)
   (Věc T-362/17)
   (2017/C 249/58)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NCL Corporation Ltd (Miami, Florida, Spojené státy americké) (zástupci: J. Bühling a D. Graetsch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „FEEL FREE“ – Přihláška č. 15 090 533

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. března 2017 ve věci R 2094/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2004 ve věci T-275/01, Mercedes Alvarez Moreno proti Evropskému parlamentu (Úředníci — Pomocný zaměstnanec — Konferenční tlumočník — Článek 74 ŘOZ — Skončení pracovního poměru)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně
   ze dne 10. června 2004
   ve věci T-275/01, Mercedes Alvarez Moreno proti Evropskému parlamentu (1)

   (Úředníci - Pomocný zaměstnanec - Konferenční tlumočník - Článek 74 ŘOZ - Skončení pracovního poměru)
   (2004/C 217/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-275/01, Mercedes Alvarez Moreno, s bydlištěm v Berlíně (Německo), zastoupený G. Vandersandenem, advokátem, proti Evropskému parlamentu (zmocněnci: H. von Hertzen a J. de Wachter), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí nadále již nezaměstnávat konferenční tlumočníky, kteří dosáhli věku 65 let, jednak návrh na náhradu škody, Soud (pátý senát), ve složení R. García-Valdecasas, předseda, P. Lindh a J. D. Cooke, soudci, tajemník: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 10. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí Parlamentu ze dne 30. listopadu 2000, doručené žalobkyni dne 10. února 2001, a rozhodnutí Parlamentu ze dne 19. července 2001, jímž se zamítá stížnost žalobkyně, se zrušují.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Parlament ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 3, 5.1.2002


title: Věc C-500/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 16. září 2016 – Caterpillar Financial Services sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 16. září 2016 – Caterpillar Financial Services sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Věc C-500/16)
   (2017/C 022/04)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Caterpillar Financial Services sp. z o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Předběžná otázka

   Brání zásady efektivity, loajální spolupráce nebo rovnocennosti, které jsou zakotveny v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii, nebo jakákoli jiná relevantní zásada unijního práva, s přihlédnutím k výkladu provedenému Soudním dvorem v rozsudku ze dne 17. ledna 2013 ve věci C-224/11, BGŻ Leasing, v oblasti daně z přidané hodnoty takovým vnitrostátním právním předpisům nebo vnitrostátní praxi, které vrácení přeplatku, jenž vznikl v důsledku výběru splatné DPH v rozporu s unijním právem, neumožňují v situaci, kdy v důsledku jednání vnitrostátních orgánů mohla osoba uplatnit svá práva až po uplynutí lhůty pro promlčení daňového závazku?


title: Věc C-425/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 1. srpna 2016 – Hansruedi Raimund v. Michaela Aigner

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 1. srpna 2016 – Hansruedi Raimund v. Michaela Aigner
   (Věc C-425/16)
   (2016/C 402/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hansruedi Raimund

      Žalovaná: Michaela Aigner

      Předběžné otázky

               1)

               Může být žaloba pro porušení ochranné známky EU [čl. 96 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1), ve znění nařízení (EU) č. 2015/2424], zamítnuta z důvodu námitky přihlášení práv k ochranné známce ve zlé víře [čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, ve znění nařízení (EU) č. 2015/2424, když žalovaný sice podal takto zdůvodněný protinávrh na neplatnost ochranné známky EU [čl. 99 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009, ve znění nařízení (EU) č. 2015/2424], ale soud ještě o tomto protinávrhu nerozhodl?

               2)

               Pokud tomu tak není: Může soud zamítnout žalobu pro porušení z důvodu námitky přihlášení práv k ochranné známce ve zlé víře, když přinejmenším v týž okamžik vyhoví protinávrhu na neplatnost, nebo má s rozhodnutím o žalobě pro porušení v každém případě vyčkat právní moci rozhodnutí o protinávrhu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství; Úř. věst. L 78, s. 1


title: Věc T-52/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Řecko v. Komise „Státní podpory — Vyrovnávací platby uhrazené řeckým subjektem pro zemědělská pojištění (ELGA) během let 2008 a 2009 — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a nařizující jejich vrácení — Pojem ‚státní podpora‘  — Článek 107 odst. 3 písm. b) a c) SFEU — Pokyny pro státní podporu v odvětví zemědělství“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Řecko v. Komise
   (Věc T-52/12) (1)

   („Státní podpory - Vyrovnávací platby uhrazené řeckým subjektem pro zemědělská pojištění (ELGA) během let 2008 a 2009 - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a nařizující jejich vrácení - Pojem ‚státní podpora‘ - Článek 107 odst. 3 písm. b) a c) SFEU - Pokyny pro státní podporu v odvětví zemědělství“)
   2014/C 292/40
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: původně I. Chalkias a S. Papaïoannou, poté I. Chalkias a A. Vasilopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Triantafyllou a S. Thomas, poté D. Triantafyllou a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/157/EU ze dne 7. prosince 2011 o vyrovnávacích platbách uhrazených řeckým subjektem pro zemědělská pojištění (ELGA) během let 2008 a 2009 (Úř. věst. 2012, L 78, s. 21)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc T-440/14: Žaloba podaná dne 13. června 2014 – Premo v. OHIM – Prema Semiconductor (PREMO)

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/66

         Žaloba podaná dne 13. června 2014 – Premo v. OHIM – Prema Semiconductor (PREMO)
   (Věc T-440/14)
   2014/C 315/111
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Premo SL (Málaga, Španělsko) (zástupci: E. Cornu, F. de Visscher a E. De Gryse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Prema Semiconductor GmbH (Mainz, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. dubna 2014 ve věci R 1719/2011-5;

               —

               podpůrně zrušil sporné rozhodnutí v rozsahu, v němž jím bylo vyhověno námitce týkající se „indukčních cívek“, „indukčních rezistorů“, „elektrických transformátorů“ a „transformátorů a filtrů pro rušení rádiových interferencí“;

               —

               uložil OHIM a případně další účastnici řízení náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PREMO“ pro výrobky zařazené do třídy 9 – Přihláška ochranné známky společenství č. No 5 5 20  788

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Prema Semiconductor GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „PREMA“ pro výrobky zařazené do třídy 9

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení pravidla 22 bod 6 nařízení č. 2868/95 a práva žalobkyně na obhajobu;

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-264/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Breisach – Německo) – Badischer Winzerkeller eG v. Land Baden-Württemberg (Směrnice 69/335/EHS — Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Fúze společností — Změna údajů v katastru nemovitostí — Ukládaní poplatku — Kvalifikace daně z převodu — Podmínky ukládání poplatku)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Breisach – Německo) – Badischer Winzerkeller eG v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-264/04) (1)

   (Směrnice 69/335/EHS - Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Fúze společností - Změna údajů v katastru nemovitostí - Ukládaní poplatku - Kvalifikace „daně z převodu“ - Podmínky ukládání poplatku)
   (2006/C 190/04)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Amtsgericht Breisach
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Badischer Winzerkeller eG

      Žalovaná: Land Baden-Württemberg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Amtsgericht Breisach Am Rhein – Výklad článku 4, čl. 10 písm. c) a čl. 12 odst. 2 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11), ve znění směrnice Rady 73/79/EHS ze dne 9. dubna 1973 (Úř. věst. L 103, s. 13), směrnice Rady 73/80/EHS ze dne 9. dubna 1973 (Úř. věst. L 103, s. 15), směrnice Rady 74/553/EHS ze dne 7. listopadu 1974 (Úř. věst. L 303, s. 9, Zvl. vyd. 09/01, s. 22) a směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 (Úř. věst. L 156, s. 23; Zvl. vyd. 09/01, s. 122) – Poplatek za provedení změny údajů v katastru nemovitostí v důsledku změny vlastníka zemědělského družstva po provedení fúze sloučením a jeho vypočítání podle hodnoty nemovitého majetku
   Výrok

               1)

               Na takový poplatek uložený za provedení změny údajů v katastru nemovitostí, jako je poplatek dotčený v původním řízení, se v zásadě vztahuje zákaz uvedený v čl. 10 písm. c) směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění vyplývajícím ze směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985.

               2)

               Takový poplatek, jako je poplatek dotčený v původním řízení, může být odchylně od čl. 10 písm. c) směrnice 69/335, ve znění vyplývajícím ze směrnice 85/303, považován za daň z převodu povolenou čl. 12 odst. 1 písm. b) směrnice 69/335, ve znění vyplývajícím ze směrnice 85/303, za podmínky, že není vyšší než daně a poplatky ukládané na obdobné operace ve státě, který daň nebo poplatek vybírá.
               Vnitrostátnímu soudu náleží ověřit, zda tento poplatek je v souladu s ustanoveními čl. 12 odst. 2 směrnice 69/335, ve znění vyplývajícím ze směrnice 85/303.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Věc T-442/04: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2004 Andreou Walderdorff proti Komisi Evropských společenství

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/45

         Žaloba podaná dne 5. listopadu 2004 Andreou Walderdorff proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-442/04)
   (2005/C 6/89)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 5. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Andreou Walderdorff, s bydlištěm v Bruselu, zastoupenou Lucasem Vogelem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování ze dne 19. července 2004, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně ze dne 26. února 2004, kterou napadala rozhodnutí, kterým jí bylo zamítnuto povýšení z platové třídy A5 do platové třídy A4 za rok 2003;

               —

               v nezbytném rozsahu zrušil rovněž původní rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování v listopadu 2003, kterým bylo žalobkyni zamítnuto povýšení z platové třídy A5 do platové třídy A4 za rok 2003;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dovolávané žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-432/04.


title: Věc T-345/12: Žaloba podaná dne 3. srpna 2012 — Akzo Nobel a další v. Komise

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/29

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2012 — Akzo Nobel a další v. Komise
   (Věc T-345/12)
   2012/C 295/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Akzo Nobel NV (Amsterodam, Nizozemsko), Akzo Nobel Chemicals Holding AB (Nacka, Švédsko) a Eka Chemicals AB (Bohus, Švédsko) (zástupci: C. Swaak a R. Wesseling, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit zcela či zčásti rozhodnutí Komise C(2012) 3533 final ze dne 24. května 2012, kterým se zamítá žádost o důvěrné zacházení, podaná ve věci COMP/38.620 — Peroxid vodíku a perboritan;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři hlavní a dva subsidiární žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění a právo žalobkyň na řádnou správu podle článku 296 SFEU a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že zveřejněním rozhodnutí Peroxid vodíku v rozšířeném znění nemajícím důvěrný charakter došlo k porušení povinnosti Komise zachovávat mlčenlivost podle článku 339 SFEU provedeného dále nařízením 1/2003 (1), nařízením 773/2004 (2) a oznámeními Komise o shovívavosti z let 2002 s 2006 (3).

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že zveřejněním rozhodnutí Peroxid vodíku v rozšířeném znění nemajícím důvěrný charakter, které obsahuje informace pocházející z žádosti žalobkyň o shovívavost, došlo k porušení zásady právní jistoty, legitimního očekávání žalobkyň a práva na řádnou správu podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod uplatnitelný v rozsahu, v němž lze rozhodnutí Komise považovat za rozhodnutí, kterým se umožňuje přístup k určitým informacím na základě nařízení o transparentnosti (4), se zakládá na tom, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění a právo na řádnou správu podle článku 296 SFEU a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

               5)

               Pátý žalobní důvod uplatnitelný v rozsahu, v němž lze rozhodnutí Komise považovat za rozhodnutí, kterým se umožňuje přístup k určitým informacím na základě nařízení o transparentnosti, se zakládá na tom, že zveřejněním rozhodnutí Peroxid vodíku v rozšířeném znění nemajícím důvěrný charakter došlo k porušení uvedeného nařízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd 08/02, s. 205).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, s. 18; Zvl. vyd 08/03, s. 81).

      (3)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3) a Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2006, C 298, s. 17).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-443/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Cosenza (Itálie) dne 13. listopadu 2009 — C.C.I.A.A. di Cosenza v. Grillo Star srl Fallimento

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Cosenza (Itálie) dne 13. listopadu 2009 — C.C.I.A.A. di Cosenza v. Grillo Star srl Fallimento
   (Věc C-443/09)
   2010/C 51/28
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Ordinario di Cosenza

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: C.C.I.A.A. di Cosenza

      Žalovaná: Grillo Star srl Fallimento

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou kritéria pro stanovení ročního poplatku podle čl. 18 písm. b) italského zákona č. 580 ze dne 29. prosince 1993 tak, jak jsou stanovena v odstavcích 3, 4, 5 a 6 tohoto článku, v rozporu se směrnicí Rady Evropské unie 2008/7/ES (1) ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů vzhledem k tomu, že tento poplatek nemůže spadat do výjimky podle čl. 6 písm. e) této směrnice?

               2)

               Zejména:

                           —

                           má roční poplatek, pro jehož stanovení se odkazuje na „rozpočtové požadavky nezbytné pro výkon služeb, které musí systém obchodních komor poskytovat na celém území státu“, „uhrazovací“ charakter?

                           —

                           vylučuje stanovení existence „vyrovnávacího fondu“, jehož úlohou je sjednotit na celém území státu výkon správních funkcí svěřených systému obchodních komor zákonem, uhrazovací charakter ročního poplatku?

                           —

                           je možnost přiznaná jednotlivým obchodním komorám zvýšit roční poplatek až o 20 % za účelem spolufinancování činností, jejichž cílem je zvýšení výroby a zlepšení hospodářských podmínek územní oblasti spadající do jejich působnosti, slučitelná s uhrazovacím charakterem uvedeného poplatku?

                           —

                           brání chybějící vymezení způsobů stanovení rozpočtových požadavků souvisejících s vedením evidence a aktualizací zápisů a poznámek v obchodním rejstříku obchodními komorami konstatování uhrazovacího charakteru ročního poplatku?

                           —

                           je paušální stanovení ročního poplatku slučitelné s uhrazovacím charakterem poplatku, jestliže neexistují žádná ustanovení o ověřování v „pravidelných intervalech“ jeho přiměřenosti k průměrným nákladům na službu?

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 11.


title: Věc C-614/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski gradski sad (Bulharsko) dne 31. prosince 2014 – trestní řízení proti Atanasi Ogňanovovi

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski gradski sad (Bulharsko) dne 31. prosince 2014 – trestní řízení proti Atanasi Ogňanovovi
   (Věc C-614/14)
   (2015/C 096/08)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Sofijski gradski sad (Bulharsko)

      Účastníci původního řízení

      Odsouzený: Atanas Ogňanov

      Další účastnice řízení: Sofijska gradska prokuratura

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se o porušení unijního práva (čl. 267 odst. 2 SFEU ve spojení se článkem 94 jednacího řádu Soudního dvora, článku 47 a článku 48 Listiny základních práv Evropské unie nebo dalších použitelných ustanovení), pokud soud, který předložil žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, pokračuje po vydání rozhodnutí o předběžné otázce v řízení a vydá sám rozhodnutí ve věci samé, aniž se vyloučí [z rozhodování]; důvod pro vyloučení by byl ten, že soud v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce vyjádřil předběžné stanovisko ve věci samé (tím, že považoval určitý skutkový stav za prokázaný a určité právní ustanovení za použitelné na tento skutkový stav)?
               Předběžná otázka je podána za předpokladu, že při určování skutkových okolností a použitelných právních předpisů za účelem předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce byla dodržena všechna procesněprávní ustanovení na ochranu práv účastníků řízení uvést důkazní prostředky a vyjádřit se.

               2)

               V případě, že bude první předběžná otázka zodpovězena tak, že je legální pokračovat v řízení, jedná se pak o porušení unijního práva, pokud

                           A)

                           soud vše, co konstatoval v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, opakuje beze změn ve svém konečném rozhodnutí a ohledně těchto skutkových a právních závěrů odmítá provádět nové důkazy a vyslechnout účastníky řízení; fakticky by soud prováděl nové důkazy a vyslechl účastníky řízení pouze k takovým otázkám, které nebyly v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce považovány za prokázané?

                           B)

                           soud ke všem relevantním otázkám provede nové důkazy a vyslechne účastníky řízení, včetně otázek, ke kterým vyjádřil své stanovisko již v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, a ve svém konečném rozhodnutí vyjádří své konečné stanovisko, které se opírá o všechny provedené důkazy a bylo vytvořeno po uvedení všech argumentů účastníků řízení, nezávisle na tom, zda důkazy byly provedeny před předložením žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce nebo po vydání rozhodnutí o předběžné otázce a zda argumenty byly uvedeny předtím nebo potom?

               3)

               Bude-li první otázka zodpovězena tak, že s unijním právem je slučitelné pokračovat v řízení, je pak s unijním právem slučitelné, pokud se soud rozhodne nepokračovat v původním řízení, nýbrž se vyloučí z důvodu podjatosti, protože pokračování v řízení by bylo v rozporu s vnitrostátními právními předpisy, které poskytují větší míru ochrany zájmům účastníků řízení a spravedlnosti; jestliže vyloučení spočívá v tom, že:

                           A)

                           soud v rámci žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce vyjádřil předběžné stanovisko k řízení před vydáním svého konečného rozhodnutí, což je sice přípustné podle unijního práva, nikoli však podle vnitrostátních právních předpisů;

                           B)

                           soud by přijal své konečné stanovisko ve dvou právních aktech a nikoli v jednom (vycházíme-li z toho, že žádost o rozhodnutí o předběžné otázce nepředstavuje předběžné, nýbrž konečné stanovisko), což je sice přípustné podle unijního práva, nikoli však podle vnitrostátních právních předpisů?


title: Věc T-677/13: Žaloba podaná dne 19. prosince 2013 — Axa Versicherung v. Komise

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/22

      Žaloba podaná dne 19. prosince 2013 — Axa Versicherung v. Komise
      (Věc T-677/13)
      (2014/C 71/42)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Axa Versicherung AG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: C. Bahr, S. Dethof a A. Malec, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené zamítnutí;

                  —

                  podpůrně, aby částečně zrušil napadené zamítnutí;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 29. října 2013, které se týká potvrzujících žádostí žalobkyně o přístup ke spisu Komise ve věci COMP/39.125 — Automobilové sklo.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1)

                  První žalobní důvod vycházející z povinnosti konkrétního a individuálního přezkumu požadovaných dokumentů podle článků 2 a 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1).

                              —

                              Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise nesplnila svoji povinnost konkrétního a individuálního přezkumu požadovaných dokumentů podle článků 2 a 4 nařízení č. 1049/2001. Dotčené dokumenty místo toho v rozporu s právem kategorizovala na základě formálních kritérií.

                  2)

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 první a druhé odrážky, jakož i čl. 4 odst. 3 druhého pododstavce nařízení č. 1049/2001 z důvodu zamítnutí přístupu k zvláštním dokumentům spisu.

                              —

                              V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise rozsah působnosti výjimky uvedené v čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001 vyložila v rozporu s právem příliš široce. Žalobkyně zastává názor, že by jednak nedošlo k porušení obchodních zájmů ve smyslu čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení č. 1049/2001, a že se Komise rovněž nemůže odvolávat na ochranu cílů vyšetřování ve smyslu čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení č. 1049/2001.

                              —

                              Dále uvádí, že není vážně ohrožen rozhodovací proces (čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec nařízení č. 1049/2001).

                              —

                              Komise kromě toho neprávem odmítá převažující veřejný zájem na zpřístupnění vyžádaných dokumentů.

                  3)

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001 z důvodu úplného odmítnutí přístupu k zvláštním dokumentům.

                              —

                              Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise ani z části neposkytla přístup k dotčeným dokumentům, čímž porušila čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001. Žalobkyně uvádí, že Komise v rozporu s požadavky nařízení č. 1049/2001 nepřezkoumala částečné zpřístupnění dokumentů.

                  4)

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 první a druhé odrážky, jakož i čl. 4 odst. 3 druhého pododstavce a čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 z důvodu odmítnutí přístupu k úplnému znění rejstříku spisu Komise.

                              —

                              V rámci tohoto žalobního důvodu se uvádí, že Komise vykládá výjimky uvedené v článku 4 nařízení č. 1049/2001 i s ohledem na žádost žalobkyně o přístup k nezačerněnému znění rejstříku příliš široce. Žalobkyně má za to, že ani zde nemohou být dotčeny obchodní zájmy podle čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení č. 1049/201 a cíl vyšetřovacích činností podle čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení č. 1049/2001.

                              —

                              Dále se uvádí, že nebyla dotčena ani ochrana soukromí a osobnosti jednotlivce podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001.

                  5)

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                              —

                              Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise při zamítnutí žádosti o přístup ke spisu uvedla pouze obecná tvrzení a nezabývala se jednotlivými dokumenty nebo konkrétně vytvořenými kategoriemi dokumentů, tak jak to vyžaduje právo.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc T-147/11: Žaloba podaná dne 14. března 2011 — Robe v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/25

         Žaloba podaná dne 14. března 2011 — Robe v. Rada
   (Věc T-147/11)
   2011/C 130/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gogo Joachim Robe (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: G. Collard, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že v případě žalobce Goga Joachima ROBEHO jsou nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011, zveřejněná dne 15. ledna 2011 v Úředním věstníku Evropské unie, skutkově nepodložená,

               —

               v důsledku toho,

                           —

                           zrušil nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011;

                           —

                           podpůrně nařídil, aby bylo jméno Goga Joachima ROBEHO vyjmuto ze seznamů tvořících přílohy uvedeného nařízení a rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobcem jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými v rámci věci T-137/11, Guiai Bi Poin v. Rada.


title: Věc C-537/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy w Koninie (Polsko) dne 15. října 2015 – Euro Bank SA v. Marek Łopaciński

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy w Koninie (Polsko) dne 15. října 2015 – Euro Bank SA v. Marek Łopaciński
   (Věc C-537/15)
   (2016/C 191/05)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy w Koninie

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Euro Bank SA

      Odpůrce: Marek Łopaciński

      Předběžné otázky

   Usnesením ze dne 3. března 2016 Tribunál (desátý senát) rozhodl v této věci o nevydání rozhodnutí ve věci samé.


title: Věc C-91/09: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Eis.de GmbH v. BBY Vertriebsgesellschaft mbH ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Ochranné známky — Internet — Reklama prostřednictvím klíčových slov ( „keyword advertising“ ) — Zobrazování inzerce konkurenta majitele ochranné známky prostřednictvím klíčového slova, které je totožné s uvedenou ochrannou známkou — Směrnice 89/104/EHS — Článek 5 odst. 1 písm. a)“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/18

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Eis.de GmbH v. BBY Vertriebsgesellschaft mbH
   (Věc C-91/09) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Ochranné známky - Internet - Reklama prostřednictvím klíčových slov („keyword advertising“) - Zobrazování inzerce konkurenta majitele ochranné známky prostřednictvím klíčového slova, které je totožné s uvedenou ochrannou známkou - Směrnice 89/104/EHS - Článek 5 odst. 1 písm. a))
   2010/C 234/26
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Eis.de GmbH

      Žalovaná: BBY Vertriebsgesellschaft mbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof Karlsruhe — Výklad čl. 5 odst. 1 písm. a) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) — Uvedení označení, které je podobné ochranné známce, u poskytovatele služeb, který provozuje internetový vyhledávač, proto aby se po zadání tohoto označení jako hledaného pojmu na obrazovce objevila reklama na výrobky nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro které byla dotčená ochranná známka zapsána („keyword advertising“) — Neexistence souhlasu majitele ochranné známky — Kvalifikace tohoto použití ochranné známky jako „užívání“ ve smyslu výše uvedeného ustanovení.

      Výrok

   Článek 5 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky je oprávněn zakázat inzerentovi, aby prostřednictvím klíčového slova totožného nebo podobného uvedené ochranné známce, které si tento inzerent bez souhlasu uvedeného majitele vybral v rámci služby optimalizace pro internetové vyhledávače, dělal reklamu na výrobky nebo služby totožné s výrobky či službami, pro které je uvedená ochranná známka zapsána, jestliže uvedená reklama průměrnému uživateli internetu neumožňuje nebo mu umožňuje jen obtížně zjistit, zda výrobky nebo služby, kterých se inzerce týká, pocházejí od majitele ochranné známky nebo od podniku, který je s ním hospodářsky propojen, či naopak od třetí osoby.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc C-269/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2012 Guillermem Cañasem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 26. března 2012 ve věci T-508/09, Cañas v. Komise

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2012 Guillermem Cañasem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 26. března 2012 ve věci T-508/09, Cañas v. Komise
   (Věc C-269/12 P)
   2012/C 235/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Guillermo Cañas (zástupce: Y. Bonnard, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Agence mondiale antidopage, ATP Tour Inc.

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Tribunálu ze dne 26. března 2012 ve věci T-508/09;

               —

               uložit Tribunálu, aby přezkoumal žalobu na neplatnost podanou Guillermem Cañasem dne 22. prosince 2009;

               —

               zamítnout jakákoli jiná návrhová žádání dalších účastnic řízení;

               —

               uložit dalším účastnicím řízení náhradu nákladů řízení vynaložených Guillermem Cañasem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek uplatňuje vůči rozhodnutí Tribunálu tři výtky.
   Zaprvé účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál nerespektuje právo podniku, který je dočasně vyloučen z trhu, podat žalobu proti odložení stížnosti týkající se porušení práva hospodářské soutěže, jelikož jeho právní zájem na podání žaloby podmiňuje skutečností, že může mít z žaloby na neplatnost bezprostřední prospěch. Zrušení rozhodnutí o odložení stížnosti nemůže podle Tribunálu nikdy samo o sobě přinášet navrhovateli bezprostřední prospěch, jelikož může vést pouze k přezkoumání stížnosti bez záruky ohledně výsledku tohoto přezkumu.
   Zadruhé účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál měl nesprávně za to, že právní zájem uvedeného účastníka na podání žaloby zanikl, jelikož je i nadále obětí oznámených narušení hospodářské soutěže. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek se domnívá, že i přesto, že ukončil svou sportovní kariéru, má stále právní zájem na podání žaloby, totiž právní zájem na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se jeho stížnost odkládá, jakož i na určení ze strany Komise, že oznámená narušení hospodářské soutěže jsou protiprávní, což jsou nezbytné fáze předcházející podání žaloby na náhradu škody s příslušenstvím proti Agence mondiale antidopage, ATP Tour Inc. a Fondation Conseil international de l'arbitrage en matière de sport.
   Zatřetí účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že měl Tribunál za to, že zrušení rozhodnutí o odložení stížnosti tohoto účastníka nemá žádný dopad na jeho právo podat žalobu na náhradu škody s příslušenstvím proti podnikům, které jsou předmětem jeho oznámení, jelikož existence správního řízení před Komisí nemůže bránit podání žaloby k příslušným občanskoprávním soudům. Tento argument však vychází z nesprávného skutkového zjištění, jelikož měl Tribunal arbitral du sport (Rozhodčí soud pro sport) ve svém rozhodnutí ze dne 23. května 2007 za to, že oznámená narušení nebyla v rozporu s evropským právem hospodářské soutěže, což je důvod, pro který nemůže účastník řízení podávající kasační opravný prostředek bez příznivého rozhodnutí Komise podat žalobu na náhradu škody.


title: Věc T-1/10: Usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2011 — PPG a SNF v. ECHA ( Žaloba na neplatnost — REACH — Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující mimořádné obavy — Akt, proti kterému nelze podat žalobu — Nepřípustnost )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2011 — PPG a SNF v. ECHA
   (Věc T-1/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - REACH - Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující mimořádné obavy - Akt, proti kterému nelze podat žalobu - Nepřípustnost)
   2011/C 340/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Brusel, Belgie) a SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francie) (zástupci: původně K. Van Maldegem, advokát, P. Sellar, solicitor, a R. Cana, advokát, poté K. Van Maldegem a R. Cana)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä a W. Broere, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, J. Langer, Y. de Vries a M. de Ree, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: původně P. Oliver a G. Wilms, poté P. Oliver a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ECHA, kterým je akrylamid (ES č. 201-173-7) identifikován jako látka, jež splňuje kritéria stanovená v článku 57 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1) podle článku 59 uvedeného nařízení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) a SNF SAS ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA).

               3)

               Společnost SNF ponese náklady řízení o předběžném opatření.

               4)

               Nizozemské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Oprava oznámení v Úředním věstníku ve věci T-695/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. září 2016 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 20. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-104/15, U (*) v. Komise (Úř. věst. C 441, 28.11.2016, jenž byl opětovně zveřejněn s ohledem na ochranu osobních dat)

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/26

         Oprava oznámení v Úředním věstníku ve věci T-695/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. září 2016 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 20. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-104/15, U (*) v. Komise
   (
         Úřední věstník Evropské unie C 441 ze dne 28. listopadu 2016
      , jenž byl opětovně zveřejněn s ohledem na ochranu osobních dat)
   (2017/C 095/35)
   Na straně 4 v obsahu a na straně 28 se „U (*)“ nahrazuje „RN (*)“.


title: Věc C-138/15 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. března 2016 – Teva Pharma BV, Teva Pharmaceuticals Europe BV v. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA), Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Léčivé přípravky pro vzácná onemocnění — Nařízení (ES) č. 141/2000 — Nařízení (ES) č. 847/2000 — Odepření vydání registrace pro generickou verzi léčivého přípravku ‚imatinib mésilate‘ určeného pro vzácné onemocnění“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/16

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. března 2016 – Teva Pharma BV, Teva Pharmaceuticals Europe BV v. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA), Evropská komise
   (Věc C-138/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Léčivé přípravky pro vzácná onemocnění - Nařízení (ES) č. 141/2000 - Nařízení (ES) č. 847/2000 - Odepření vydání registrace pro generickou verzi léčivého přípravku ‚imatinib mésilate‘ určeného pro vzácné onemocnění“)
   (2016/C 156/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Teva Pharma BV, Teva Pharmaceuticals Europe BV (zástupci: K. Bacon, QC, E. Mackenzie, barristers, G. Morgan, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA), (zástupci: N. Rampal Olmedo, M. Tovar Gomis, S. Marino a T. Jabłoński, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: A. Sipos a M. Šimerdová, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Teva Pharma BV a Teva Pharmaceuticals Europe BV ponesou vedle vlastních nákladů řízení náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro léčivé přípravky (EMA).

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 8. 6. 2015.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. dubna 2005 ve věci T-286/03, The Gillette Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství RIGHT GUARD XTREME sport — Starší národní obrazová ochranná známka WILKINSON SWORD XTREME III — Nebezpečí záměny — Zamítnutí zápisu — Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/16

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 13. dubna 2005
   ve věci T-286/03, The Gillette Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství RIGHT GUARD XTREME sport - Starší národní obrazová ochranná známka WILKINSON SWORD XTREME III - Nebezpečí záměny - Zamítnutí zápisu - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 155/32)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-286/03, The Gillette Company, se sídlem v Bostonu (Spojené státy americké), zastoupená A. Ebert-Weidenfellerem a L. Koukerem, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: G. Schneider a J. Weberndörfer), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem, je Wilkinson Sword GmbH, se sídlem v Solingenu (Německo), zastoupená E. Kesslerem, advokátem, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM, ze dne 17. dubna 2003 (věc R 221/2002-4) kterým se zamítá zápis obrazové ochranné známky RIGHT GUARD XTREME sport, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a I. Pelikánová, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio Gonzáles, vrchní rada, vydal dne 13. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


title: Věc C-482/14: Žaloba podaná dne 30. října 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/17

      Žaloba podaná dne 30. října 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
      (Věc C-482/14)
      (2015/C 016/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls, J. Hottiaux a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Spolková republika Německo tím, že připustila, aby veřejné prostředky vyplacené na provoz železniční infrastruktury mohly být převedeny na poskytování přepravních služeb, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 1 směrnice 2012/34/EU (1) (čl. 6 odst. 1 směrnice 91/440/EHS).

                  —

                  Spolková republika Německo tím, že nezajistila, aby dodržování zákazu, podle kterého nesmí být veřejné prostředky určené na provoz železniční infrastruktury převáděny na poskytování služeb přepravy, mohlo být kontrolováno prostřednictvím typu účetnictví, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 4 směrnice 2012/34/EU (čl. 6 odst. 1 směrnice 91/440/EHS).

                  —

                  Spolková republika Německo tím, že nezajistila, aby poplatky za infrastrukturu mohly být používány výlučně na financování podnikatelské činnosti provozovatele infrastruktury, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 31 odst. 1 směrnice 2012/34/EU (čl. 7 odst. 1 směrnice 2001/14/ES).

                  —

                  Spolková republika Německo tím, že nezajistila, aby příspěvky z veřejných prostředků na poskytování veřejných služeb přepravy osob byly na příslušných účtech vykazovány odděleně, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice 2012/34/EU (čl. 9 odst. 4 směrnice 91/440/EHS) a z čl. 6 odst. 1 ve spojení s bodem 5 přílohy nařízení (ES) č. 1370/2007 (2).

                  —

                  Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně následující argumenty:
      Německo připouští, aby skupina Deutsche Bahn prostřednictvím dohod o rozdělení zisků využívala příjmy provozovatele železniční infrastruktury ve formě poplatků za infrastrukturu a veřejných prostředků k jiným účelům než na provoz infrastruktury. Tyto prostředky by mohly být použity jmenovitě na poskytování přepravních služeb. To je v rozporu s čl. 6 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 směrnice 2012/34/EU.
      Účetnictví provozovatele infrastruktury navíc neumožňuje kontrolovat dodržení zákazu převádění veřejných prostředků na poskytování přepravních služeb. Německo to připouští, což je v rozporu s čl. 6 odst. 4 směrnice 2012/34/EU.
      Německo konečně nezajišťuje, aby veřejné prostředky na poskytování veřejných služeb přepravy osob byly na příslušných účtech vykazovány odděleně. To je v rozporu s čl. 6 odst. 3 směrnice 2012/34/EU a s čl. 6 odst. 1 ve spojení s bodem 5 přílohy nařízení (ES) č. 1370/2007.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (Úř. věst. L 343, s. 32).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (Úř. věst. L 315, s. 1).


title: Věc F-22/13: Žaloba podaná dne 11. července 2013 — ZZ v. Komise

text:
               5.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 291/7

         Žaloba podaná dne 11. července 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-22/13)
   2013/C 291/07
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Pecyna, advokát)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se odmítá přijetí žalobce do zaměstnání z důvodu, že nesplňuje kritéria účasti stanovená v rozhodnutí o oznámení otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/207/11.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí oddělení B.2 generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost Evropské komise ze dne 26. září 2012, kterým se odmítá přijetí zaměstnance do zaměstnání v Komisi (ESTAT) na základě seznamu kandidátů vhodných ke přijetí v rámci výběrového řízení EPSO/AD/207/11 a kterým byla do seznamu kandidátů vhodných ke přijetí uvedeného výběrového řízení doplněna poznámka informující oddělení Komise, že žalobce nesplnil podmínky účasti pro toto výběrové řízení;

               —

               pokud to bude nezbytné, zrušit rozhodnutí ředitele GŘ HR D.2 Evropské komise, kterým byla zamítnuta stížnost (č. RI696/12) podaná ZZ dne 25. února 2013;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-55/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Formula One Licensing v. OHIM – Idea Marketing (F1H2O) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka F1H2O — Ochranné známky Společenství, mezinárodní, Benelux, národní slovní a obrazové ochranné známky F1 — Relativní důvody zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009 — Neoprávněné těžení z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Formula One Licensing v. OHIM – Idea Marketing (F1H2O)
   (Věc T-55/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka F1H2O - Ochranné známky Společenství, mezinárodní, Benelux, národní slovní a obrazové ochranné známky F1 - Relativní důvody zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009 - Neoprávněné těžení z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 221/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Formula One Licensing BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: původně B. Klingberg, poté K. Sandberg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Idea Marketing SA (Lausanne, Švýcarsko) (zástupci: B. Brisset, a O. Vanner, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. listopadu 2012 (věc R 1247/2011 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Formula One Licensing BV a Idea Marketing SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Formula One Licensing BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Idea Marketing SA.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc C-430/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de la Rioja v. Disputación Foral de Álava, Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de la Rioja v. Disputación Foral de Álava, Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Confederación Empresarial Vasca
   (Věc C-430/06)
   (2006/C 326/64)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Comunidad Autónoma de la Rioja

      Žalovaní: Disputación Foral de Álava, Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Confederación Empresarial Vasca
   Předběžné otázky
   Má být čl. 87 odst. 1 Smlouvy vykládán v tom smyslu, že daňová opatření přijatá Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, kterými se mění čl. 29 odst. 1 písm. a) a článek 37 Norma Foral o dani z příjmu právnických osob, musejí být považována za selektivní ve smyslu pojmu „státní podpora“ podle uvedeného ustanovení, a musejí být tedy za podmínek čl. 88 odst. 3 ES oznámena Komisi, když v rámci územní pravomoci uvedené autonomní entity nepůsobící na úrovni státu stanoví daňovou sazbu nižší, než je obecná daňová sazba stanovená zákonem španělského státu a daňový odpočet neexistující ve státní daňové právní úpravě?


title: Věc F-16/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. dubna 2014 – Camacho-Fernandes v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Sociální zabezpečení — Článek 73 služebního řádu — Nemoc z povolání — Vystavení azbestu a jiným látkám — Lékařská komise — Neuznání profesního původu nemoci, jež způsobila smrt úředníka — Soulad posudku lékařské komise se stanovenými pravidly — Zásada kolegiality — Zadání — Odůvodnění — Zásada rovného zacházení“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/38

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. dubna 2014 – Camacho-Fernandes v. Komise
   (Věc F-16/13) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Článek 73 služebního řádu - Nemoc z povolání - Vystavení azbestu a jiným látkám - Lékařská komise - Neuznání profesního původu nemoci, jež způsobila smrt úředníka - Soulad posudku lékařské komise se stanovenými pravidly - Zásada kolegiality - Zadání - Odůvodnění - Zásada rovného zacházení“)
   2014/C 159/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ivo Camacho-Fernandes (Funchal, Portugalsko) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a V. Joris, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Společného systému zdravotního pojištění v rozsahu, v němž potvrzuje znění návrhu rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o uznání profesního původu nemoci, na niž manželka žalobce, bývalá úřednice, zemřela.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ivo Camacho-Fernandes ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013, s. 40.


title: Věc T-110/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — Freixenet v. OHIM (tvar matně černé broušené lahve) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška ochranné známky Společenství zobrazující matně černou broušenou láhev — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 1 písm. b) a odstavec 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) odstavec 3 nařízení č. 207/2009) — Povinnost uvést odůvodnění — Práva obhajoby — Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — Freixenet v. OHIM (tvar matně černé broušené lahve)
      (Věc T-110/08) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství zobrazující matně černou broušenou láhev - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odstavec 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) odstavec 3 nařízení č. 207/2009) - Povinnost uvést odůvodnění - Práva obhajoby - Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009)“)
      (2010/C 161/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Freixenet, SA (Sant Sadurní d’Anoia, Španělsko) (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu a D. Moreau, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Folliard Monguiral, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. listopadu 2007 (věc R 104/2001-1) týkajícímu se přihlášky označení zobrazujícího matně černou broušenou láhev jako ochranné známky Společenství.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Freixenet, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-239/05: Žaloba podaná dne 1. července 2005 The Black & Decker Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/33

         Žaloba podaná dne 1. července 2005 The Black & Decker Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-239/05)
   (2005/C 205/60)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. července 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná The Black & Decker Corporation, se sídlem v Towson, Maryland (USA), zastoupenou P. Harrisem, advokátem.
   Atlas Copco Aktiebolag, se sídlem ve Stockholmu (Švédsko), byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. dubna 2005 (Věc R 727/2004-1);

               —

               prohlásil námitkové řízení B497 596 za nepřípustné;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení žalobkyně v projednávaném řízení a v odvolacím řízení OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Barevná trojrozměrná ochranná známka černé a žluté barvy, ve formě nástroje pro výrobky ve třídě 7 (ručně ovládané přenosné elektrické nástroje atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Nezapsané ochranné známky a označení používané v oblasti obchodu pro nástroje.

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitky jako nepřípustné

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k dalšímu řízení

               Dovolávané žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že námitka musí být prohlášena za nepřípustnou, jelikož v rozporu s pravidlem 18 odst. 1 nařízení č. 2868/95 (1) neurčila dostatečně jasně starší ochranné známky a označení, na základě kterých se námitka podává.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 303, 15.12.1995, s. 1.


title: Věc F-34/11: Žaloba podaná dne 4. dubna 2011 — ZZ v. Europol

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/30

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2011 — ZZ v. Europol
   (Věc F-34/11)
   2011/C 204/54
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: D. Dane, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zařazení žalobce do platové třídy AST 5.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 19. prosince 2010, kterým žalovaný žalobci oznámil, že jeho funkce zůstane zařazena v platové třídě AST 5;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-268/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hamburgisches Oberverwaltungsgericht — Německo) — Atilla Gülbahce v. Freie und Hansestadt Hamburg ( „Řízení o předběžné otázce — Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 — Článek 6 odst. 1 první odrážka — Práva tureckých pracovníků působících na řádném trhu práce — Zrušení platnosti povolení k pobytu se zpětným účinkem“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/16

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hamburgisches Oberverwaltungsgericht — Německo) — Atilla Gülbahce v. Freie und Hansestadt Hamburg
   (Věc C-268/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 - Článek 6 odst. 1 první odrážka - Práva tureckých pracovníků působících na řádném trhu práce - Zrušení platnosti povolení k pobytu se zpětným účinkem)
   2013/C 9/24
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hamburgisches Oberverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Atilla Gülbahce

      Žalované: Freie und Hansestadt Hamburg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hamburgisches Oberverwaltungsgericht — Výklad čl. 10 odst. 1 a článku 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení mezi EHS a Tureckem — Udělení povolení k pobytu na dobu určitou a pracovního povolení na dobu neurčitou tureckému pracovníkovi, jenž je manželem státní příslušnice hostitelského členského státu — Zrušení rozhodnutí o prodloužení povolení k pobytu z důvodu odloučení od manželky, které nebylo oznámeno příslušnému orgánu, se zpětným účinkem — Podmínky pro to, aby bylo vzhledem k pracovnímu povolení na dobu neurčitou možné právo pobytu opřít o čl. 10 odst. 1 rozhodnutí č. 1/80

      Výrok

   Článek 6 odst. 1 první odrážka rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, podepsanou dne 12. září 1963 v Ankaře Tureckou republikou na jedné straně a členskými státy EHS a Společenstvím na straně druhé, jež byla uzavřena, schválena a potvrzena jménem Společenství rozhodnutím Rady 64/732/EHS ze dne 23. prosince 1963, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné vnitrostátní orgány odňaly tureckému pracovníkovi povolení k pobytu se zpětným účinkem k datu, ke kterému zanikl důvod, jímž vnitrostátní právo podmiňovalo udělení tohoto povolení, jestliže se tento pracovník nedopustil žádného podvodného jednání a ke zmíněnému odnětí došlo po dosažení doby jednoho roku řádného zaměstnání, která je stanovena v uvedeném čl. 6 odst. 1 první odrážce.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. května 2004 ve věci T-61/03, Irwin Industrial Tool co. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka QUICK-GRIP — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 — Zamítnutí zápisu — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/41

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 27. května 2004
   ve věci T-61/03, Irwin Industrial Tool co. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka QUICK-GRIP - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 - Zamítnutí zápisu - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   (2004/C 228/93)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-61/03, Irwin Industrial Tool Co., se sídlem v Hoffman Estates, Illinois (Spojené státy), zastoupená G. Farringtonem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: G. Humphreys a S. Laitinen), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 20. listopadu 2002 (věc R 110/2002-3), kterým se zamítá zápis slovní ochranné známky QUICK-GRIP jako ochranné známky Společenství, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 27. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-28/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Mars v. OHIM — Ludwig Schokolade (Tvar čokoládové tyčinky) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Trojrozměrná ochranná známka Společenství — Tvar čokoládové tyčinky — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009) — Právo být vyslechnut — Články 73 a 74 nařízení č. 40/94 (nyní články 75 a 76 nařízení č. 207/2009) )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Mars v. OHIM — Ludwig Schokolade (Tvar čokoládové tyčinky)
   (Věc T-28/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Trojrozměrná ochranná známka Společenství - Tvar čokoládové tyčinky - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009) - Právo být vyslechnut - Články 73 a 74 nařízení č. 40/94 (nyní články 75 a 76 nařízení č. 207/2009)“)
   2009/C 205/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mars, Inc. (McLean, Virginie, Spojené státy) (zástupci: A. Bryson, barrister a G. Mills, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG (Bergisch Gladbach, Německo) (zástupci: M. Knitter a R. Jacobs, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. října 2007 (věc R 1325/2006-2), které se týká řízení o prohlášení neplatnosti mezi Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG a Mars, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Mars, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-546/07: Žaloba podaná dne 5. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/17

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-546/07)
   (2008/C 64/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: E. Traversa a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že

                           a)

                           ve své správní praxi pojem „podnik druhé strany“ uvedený v čl. 1 odst. 1 německo-polské vládní dohody ze dne 31. ledna 1990 o vysílání pracovníků polských podniků pro provádění smluv o dílo vykládá jako „německý podnik“ a

                           b)

                           účinnost regionálních omezení pro přístup pracovníků podle takzvané doložky o ochraně pracovního trhu prodloužila po dni 16. dubna 2003, tedy po dni podpisu přístupové smlouvy s Polskem,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES a doložky „stand-still“ uvedené v kapitole 2 „Volný pohyb osob“ bodě 13 přílohy XII podle článku 24 aktu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               A.

               Vysílání polských pracovníků pro provádění smluv o dílo v Německu je předmětem dohody ze dne 31. ledna 1990 mezi vládou Spolkové republiky Německo a polskou vládou o vysílání pracovníků polských podniků pro provádění smluv o dílo. Podle německé správní praxe je pojem „podnik druhé strany“ uvedený v čl. 1 odst. 1 uvedené dohody vykládán jako „německý podnik“.

               B.

               Z toho údajně vyplývá, že pouze německé podniky mohou uzavírat smlouvy o dílo na základě dohody. Podnikům jiných členských států, které v Německu chtějí provádět práce, tak údajně zbývá pouze možnost, založit v Německu dceřiný podnik. Podnikům jiných členských států je tak údajně bráněno vykonávat volný pohyb služeb podle článku 45 ES, aby mohly pro práce, které mají být provedeny ve Spolkové republice Německo, uzavírat smlouvy o dílo s polskými podniky podle německo-polské dohody. Podle žalobkyně se tak jedná o přímou diskriminaci podniků z jiných členských států nežli Německa, založenou na státní příslušnosti resp. sídle podniku.

               C.

               Podle článku 46 ES ve spojení s článkem 55 ES mohou být diskriminační zvláštní úpravy odůvodněny jen z důvodu veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti a ochrany zdraví. Podle ustálené judikatury je podmínkou odvolání se na odůvodnění veřejného pořádku upravené v článku 46 ES to, že zachování diskriminačního opatření je nezbytné k tomu, aby byl možno čelit skutečnému a dostatečně závažnému ohrožení, kterým je dotčen základní zájem společnosti.

               D.

               Tyto předpoklady údajně nejsou v tomto případě splněny. Řádné provádění dohody nevyžaduje omezení na podniky se sídlem v Německu, jelikož všechny nabídky beztoho musejí být předloženy německým orgánům. Co se týče výkonu ručení zadavatele za zaplacení příspěvků na sociální zabezpečení, které nebyly zaplaceny, a sankcí za protiprávní jednání, nejsou tyto otázky podle žalobkyně specificky spojeny se smlouvami o dílo, nýbrž vznikají obecně při poskytování služeb v Německu podniky z jiných členských států. Nic také údajně nenaznačuje, v čem by otevření dvoustranné dohody pro podniky z jiných členských států mohlo vést k nesprávnému použití nebo obcházení přechodných ustanovení přístupové smlouvy. Obavy z nesprávného použití přechodných ustanovení podle žalobkyně v žádném případě nepředstavují dostatečně závažné ohrožení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti, jež by mohlo odůvodňovat diskriminační omezení volného pohybu služeb.

               E.

               Ze znění doložky „Stand-still“ uvedené v kapitole 2 bodě 13 přílohy XII aktu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003 údajně vyplývá, že povinnost „stand-still“ je absolutní a každé zhoršení přístupu na německý pracovní trh pro polské pracovníky na základě smlouvy o dílo ve srovnání se situací existující dne 16. dubna 2003 je zakázáno. Podle takzvané doložky o ochraně pracovního trhu, která je soustavně používána ve správní praxi Bundesagentur für Arbeit (Spolkový úřad práce), však údajně smlouvy o dílo v zásadě nejsou přípustné, pokud mají být prováděny v okrsku úřadu práce, ve kterém průměrná míra nezaměstnanosti za posledních 6 měsíců byla nejméně o 30 % vyšší než míra nezaměstnanosti ve Spolkové republice Německo. Seznam okrsků úřadu práce spadajících do této právní úpravy je podle žalobkyně čtvrtletně aktualizován. Z toho podle Komise vyplývá, že doložka o ochraně pracovního trhu porušuje doložku „stand-still“ aktu o přistoupení, jelikož po 16. dubnu 2003 byly do seznamu uzavřených okrsků zařazeny nové okrsky úřadu práce.


title: Věc T-33/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  29. listopadu 2005  – Britannia Alloys & Chemicals v. Komise ( Hospodářská soutěž — Článek 81 ES — Kartelová dohoda — Trh s fosfátem zinku — Pokuta — Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 — Relevantní obrat — Žaloba na neplatnost )

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. listopadu 2005 – Britannia Alloys & Chemicals v. Komise
   (Věc T-33/02) (1)

   („Hospodářská soutěž - Článek 81 ES - Kartelová dohoda - Trh s fosfátem zinku - Pokuta - Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 - Relevantní obrat - Žaloba na neplatnost“)
   (2006/C 36/59)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Britannia Alloys & Chemicals Ltd (Gravesend, Spojené království) (zástupci: S. Mobley, H. Bardell a M. Commons, solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Wainwright a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2003/437/ES ze dne 11. prosince 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/37.027 – Fosfát zinku) (Úř. věst. L 153, s. 1), nebo podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc T-213/13: Žaloba podaná dne 8. dubna 2013 — Square v. OHIM — Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (SQUARE)

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/36

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2013 — Square v. OHIM — Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (SQUARE)
   (Věc T-213/13)
   2013/C 207/60
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Square, Inc. (San Francisco, Spojené státy) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (Serres-Castet, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 31. ledna 2013 ve věci R 775/2012-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky SQUARE pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35 a 38 — mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. W 1 032 395

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka SQUARE-énergie pro výrobky a služby zařazené do tříd 31, 35, 36, 38, 41, 42 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-224/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Melitta France v. Komise „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 94/62/ES — Obaly a obalové odpady — Směrnice 2013/2/EU — Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály — Neexistence přímého dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/52

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Melitta France v. Komise
   (Věc T-224/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Neexistence přímého dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/88
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Melitta France (Chezy-sur-Marne, Francie) (zástupce: H. Weil, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10), v rozsahu, v němž Komise zahrnula role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě rolí, trubic a válců, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě výrobku jako prodejní jednotky, do výčtu výrobků, které jsou názornými příklady použití kritérií upřesňujících pojem „obal“.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Melitta France ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc C-299/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 17. června 2014 – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen v. Jovanna Garcia-Nieto a další

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/38

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 17. června 2014 – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen v. Jovanna Garcia-Nieto a další
   (Věc C-299/14)
   2014/C 315/61
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen

      Žalovaný: Jovanna Garcia-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz

      Předběžné otázky

               1)

               Platí zásada rovného zacházení zakotvená v článku 4 nařízení (ES) č. 883/2004 (1) – s výjimkou vyloučení exportovatelnosti dávek podle čl. 70 odst. 4 nařízení č. 883/2004 – také ve vztahu ke zvláštním nepříspěvkovým peněžitým dávkám ve smyslu čl. 70 odst. 1 a 2 nařízení č. 883/2004?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Jsou – a případně do jaké míry – přípustná omezení zásady rovného zacházení zakotvená v čl. 4 nařízení č. 883/2004 obsažená v ustanoveních vnitrostátní právní úpravy provádějící čl. 24 odst. 2 směrnice 2004/38/ES (2), podle které bez výjimky neexistuje přístup k těmto dávkám v prvních třech měsících pobytu v případech, kdy se občané Unie ve Spolkové republice Německo nezdržují jako zaměstnané osoby ani jako osoby samostatně výdělečně činné a které nepožívají práva volného pohybu podle § 2 odst. 3 zákona o volném pohybu občanů Unie (Freizügigkeitsgesetz/EU, dále jen „FreizügG/EU“)?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Brání jiné zásady rovného zacházení vyplývající z primárního práva – zejména čl. 45 odst. 2 SFEU ve spojení s článkem 18 SFEU – ustanovení vnitrostátního práva, které bez výjimky všem občanům Unie nepřiznává v průběhu prvních tří měsíců jejich pobytu dávky sociálního zabezpečení, jejichž účelem je zajištění existenčního minima a současně usnadňují přístup na trh práce, pokud tito občané Unie sice nejsou ani zaměstnanými osobami, ani osobami samostatně výdělečně činnými, a které nepožívají práva volného pohybu ve smyslu § 2 odst. 3 FreizügG/EU, avšak mohu prokázat skutečný vztah k hostitelskému státu a zejména k trhu práce hostitelského státu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77).


title: Věc C-146/14 PPU: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) –řízení týkající se Bashira Mohameda Ali Mahdiho „Víza, azyl, přistěhovalectví a jiné politiky související s volným pohybem osob — Směrnice 2008/115/ES — Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Článek 15 — Zajištění — Prodloužení zajištění — Povinnosti správního nebo soudního orgánu — Soudní přezkum — Neexistence dokladů totožnosti státního příslušníka třetí země — Překážky výkonu rozhodnutí o vyhoštění — Odmítnutí velvyslanectví dotyčné třetí země vydat doklad totožnosti umožňující navrácení státního příslušníka této země — Nebezpečí skrývání se — Reálný předpoklad pro vyhoštění — Nedostatečná spolupráce — Případná povinnost dotyčného členského státu vydat dočasný doklad týkající se postavení osoby“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/14

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) –řízení týkající se Bashira Mohameda Ali Mahdiho
   (Věc C-146/14 PPU) (1)

   („Víza, azyl, přistěhovalectví a jiné politiky související s volným pohybem osob - Směrnice 2008/115/ES - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Článek 15 - Zajištění - Prodloužení zajištění - Povinnosti správního nebo soudního orgánu - Soudní přezkum - Neexistence dokladů totožnosti státního příslušníka třetí země - Překážky výkonu rozhodnutí o vyhoštění - Odmítnutí velvyslanectví dotyčné třetí země vydat doklad totožnosti umožňující navrácení státního příslušníka této země - Nebezpečí skrývání se - Reálný předpoklad pro vyhoštění - Nedostatečná spolupráce - Případná povinnost dotyčného členského státu vydat dočasný doklad týkající se postavení osoby“)
   2014/C 253/18
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastník původního řízení

   Bashir Mohamed Ali Mahdi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Administrativen sad Sofia-grad – Výklad čl. 15 odst. 1 písm. a) a b) a odst. 3, 4 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98), jakož i článků 6 a 47 Listiny základních práv Evropské unie – Vyhoštění neoprávněně pobývající státního příslušníka třetí země – Administrativní zajištění – Prodloužení takového zajištění – Případná přípustnost překročení maximální délky zajištění z důvodu neexistence dokladů totožnosti – Překážky výkonu rozhodnutí o vyhoštění – Reálný předpoklad pro vyhoštění – Odmítnutí velvyslanectví země původu dotyčné osoby vydat doklady požadované za účelem návratu – Případná povinnost dotyčného členského státu vydat dočasný doklad týkající se postavení osoby

      Výrok

               1)

               Článek 15 odst. 3 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, vykládaný ve světle článků 6 a 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že jakékoliv rozhodnutí přijaté příslušným orgánem ke konci maximální doby počátečního zajištění státního příslušníka třetí země, které se týká pokračování tohoto zajištění, musí mít formu písemného aktu obsahujícího věcné a právní odůvodnění tohoto rozhodnutí.

               2)

               Článek 15 odst. 3 a 6 směrnice 2008/115 musí být vykládán v tom smyslu, že přezkum, který musí vykonávat soudní orgán, kterému byla předložena žádost o prodloužení zajištění státního příslušníka třetí země, musí tomuto orgánu umožnit případ od případu meritorně rozhodnout o prodloužení zajištění dotčeného státního příslušníka, o možnosti nahradit zajištění mírnějším donucovacím opatřením nebo o propuštění tohoto státního příslušníka, přičemž má uvedený orgán pravomoc vycházet jak ze skutečností a důkazů uvedených správním orgánem, který mu žádost předložil, tak i ze skutečností, důkazů a vyjádření, které jsou mu případně předloženy během tohoto řízení.

               3)

               Článek 15 odst. 1 a 6 směrnice 2008/115 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, podle které může být počáteční šestiměsíční doba zajištění prodloužena již z toho důvodu, že dotyčný státní příslušník třetí země nemá doklady totožnosti. Je na předkládajícím soudu, aby v rámci rozhodnutí o prodloužení zajištění dotyčného státního příslušníka třetí země provedl individuální posouzení skutkového stavu dotčené věci, s cílem určit, zda může být na tohoto státního příslušníka účinně uplatněno mírnější donucovací opatření, nebo zda existuje nebezpečí jeho skrývání.

               4)

               Článek 15 odst. 6 písm. a) směrnice 2008/115 musí být vykládán v tom smyslu, že státní příslušník třetí země, který za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, nezískal doklad totožnosti, který by umožnil jeho vyhoštění ze zúčastněného členského státu, může být považován za „nedostatečně spolupracujícího“ ve smyslu tohoto ustanovení pouze tehdy, pokud z přezkumu chování uvedeného státního příslušníka během doby zajištění vyplývá, že nespolupracoval na provedení vyhoštění, a že je pravděpodobné, že toto vyhoštění bude trvat z důvodu tohoto chování déle, než bylo očekáváno, což musí ověřit předkládající soud.

               5)

               Směrnice 2008/115 musí být vykládána v tom smyslu, že členský stát nemůže být povinen udělit autonomní povolení k pobytu nebo jiné povolení zakládající oprávnění k pobytu státnímu příslušníku třetí země, který nemá doklady totožnosti a nezískal takové doklady od své země původu, poté co vnitrostátní soud tohoto státního příslušníka propustil s odůvodněním, že již neexistuje reálný předpoklad pro vyhoštění ve smyslu čl. 15 odst. 4 této směrnice. Členský stát však v takovém případě musí vybavit uvedeného státního příslušníka písemným potvrzením o jeho postavení.

      (1)  Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


title: Věc C-461/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. listopadu 2006 Elliniki Etaireia Pnevmatikis Idioktisia AE (AEPI) proti rozsudku vydanému dne 5. září 2006 ve věci T-242/05, Elliniki Etaireia Pnevmatikis Idioktisia AE (AEPI) v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/45

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. listopadu 2006 Elliniki Etaireia Pnevmatikis Idioktisia AE (AEPI) proti rozsudku vydanému dne 5. září 2006 ve věci T-242/05, Elliniki Etaireia Pnevmatikis Idioktisia AE (AEPI) v. Komise
   (Věc C-461/06 P)
   (2006/C 326/91)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Elliniki Etaireia Pnevmatikis Idioktisia AE (AEPI), (zástupce: Theodoros Asprogerakas-Grivas)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               určit, že kasační opravný prostředek je přípustný;

               —

               zrušit napadené usnesení č. 303852 Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého senátu) přijaté dne 5. září 2006 ve věci T-252/05 v plném rozsahu;

               —

               připustit žalobu ze dne 4. června 2005 a předložit ji (v souladu s článkem 230 ES) k rozhodnutí buď Soudu prvního stupně nebo Soudnímu dvoru, nebo soudu, který napadené usnesení přijal za účelem vyhovět návrhovým žádáním, které jsou v ní uvedeny;

               —

               uložit další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   V projednávaném kasačním opravném prostředku se tvrdí, že

               a)

               usnesením napadeným kasačním opravným prostředkem byla žaloba zamítnuta a byla připuštěna námitka nepřípustnosti Komise Evropských společenství, aniž by bylo zohledněno individuální právo na soudní ochranu, jež v každém případě ukládá, že každá osoba se může obrátit na soud a její věc musí být rozhodnuta zcela a v plném rozsahu a že soudní rozhodnutí, které z tohoto řízení vyplývá musí být náležitě a v souladu s právem odůvodněno;

               b)

               i přesto, že uznává, že Komise disponuje v oblasti porušení pravidel hospodářské soutěže diskreční pravomocí, nepřezkoumává napadené usnesení, v jakém ohledu Komise jednala v mezích své diskreční pravomoci nebo zda ji překročila, vzhledem k tomu, že je v každém případě zakázáno, aby jakýkoli správní orgán překračoval meze diskreční pravomoci, jíž může disponovat;

               c)

               zcela nepřijatelným způsobem usnesení připouští, že v oblasti porušení pravidel hospodářské soutěže jedná Komise Evropských společenství bez přezkumu a může se, když je povolávána k odpovědnosti, spokojit se vznesením námitky nepřípustnosti.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 28. srpna 2014 ve věci E-25/13 – Gunnar V. Engilbertsson v. Íslandsbanki hf. (Článek 34 dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru – odvolání proti žádosti o poradní stanovisko – indexace hypotečních úvěrů – směrnice 87/102/EHS – směrnice 93/13/EHS – zásady účinnosti a rovnocennosti)

text:
               19.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/31

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 28. srpna 2014
   ve věci E-25/13
   Gunnar V. Engilbertsson v. Íslandsbanki hf.
   (Článek 34 dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru – odvolání proti žádosti o poradní stanovisko – indexace hypotečních úvěrů – směrnice 87/102/EHS – směrnice 93/13/EHS – zásady účinnosti a rovnocennosti)
   (2015/C 92/05)
   Ve věci E-25/13, Gunnar V. Engilbertsson v. Íslandsbanki hf. – ŽÁDOST předložená Soudnímu dvoru okresním soudem v Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora ohledně výkladu směrnice 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 28. srpna 2014 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Směrnice 93/13/EHS smluvní podmínky o indexaci hypotečních úvěrů ve smlouvách mezi poskytovatelem a spotřebitelem obecně nezakazuje. Zda je předmětná podmínka nepřiměřená, musí posoudit předkládající soud. Jeho posouzení musí zohledňovat způsob, jakým je pojem „nepřiměřená podmínka“ vykládán Soudním dvorem.

               2.

               Směrnice 93/13/EHS neomezuje státy EHP v jejich pravomoci libovolně (právními, nebo správními předpisy) stanovit faktory, které mohou způsobit změny v předem určeném indexu, např. islandském indexu spotřebitelských cen, jakož i metody pro měření těchto změn, a to za předpokladu, že jsou ve smlouvě výslovně popsány.

               3.

               Zda byla konkrétní smluvní podmínka sjednána individuálně ve smyslu článku 3 směrnice 93/13/EHS, určí příslušný vnitrostátní soud.

               4.

               Příslušný vnitrostátní soud také určí, zda musí být na určitou smluvní podmínku týkající se indexace splátek u úvěru na koupi nemovitosti nahlíženo jakožto na podmínku, jež byla spotřebiteli výslovně a srozumitelně popsána. Posouzení soudu musí vzít v potaz přesné znění příslušných smluvních podmínek a všechny ostatní relevantní okolnosti, včetně okolností uvedených v písmenech a) a b) třetí otázky, kterou vnitrostátní soud vznesl, a také vnitrostátní předpisy o indexaci cen.

               5.

               Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13/EHS musí být vykládáno tak, že pokud se některý vnitrostátní soud domnívá, že je určitá podmínka nepřiměřená ve smyslu směrnice, musí tento soud zajistit, aby takové ustanovení nebylo pro spotřebitele závazné, a sice za předpokladu, že daná smlouva může dále existovat i bez dané nepřiměřené podmínky a její další existence je v souladu s vnitrostátními předpisy právně možná.