title: Věc C-348/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2019 Drex Technologies SA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2019 ve věci T-414/16, Drex Technologies v. Rada

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2019 Drex Technologies SA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2019 ve věci T-414/16, Drex Technologies v. Rada
      (Věc C-348/19 P)
      (2019/C 213/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Drex Technologies SA (zástupce: E. Ruchat, avocat)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

                  —

                  Rozhodnout, že projednávaný kasační opravný prostředek je přípustný a opodstatněný;

                  —

                  z toho důvodu zrušit rozsudek ze dne 28. února 2019 (T-440/16).

            A ve věci nově rozhodnout tak, že:

                  —

                  rozhodnutí (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016 (1) a na něj navazující prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně, se zrušují;

                  —

                  Radě se ukládá náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.
      První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž Tribunál porušil právo navrhovatelky zakotvené v článku 41 Listiny základních práv být slyšena před přijetím nových omezujících opatření.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu v rozsahu, v němž Tribunál nezohlednil články předložené navrhovatelkou na podporu její žaloby na neplatnost, aby prokázala, že nepodporuje syrský režim.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž Tribunál nerozhodl o protiprávnosti ustanovení 27 a 28 rozhodnutí 2013/255/SZBP, která stanoví, že příslušnost k rodině Al-Asáda nebo rodině Maklúfů je autonomní kritérium odůvodňující uložení sankcí, které zároveň přenáší důkazní břemeno.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 141, 28.5.2016, s. 125).


title: Věc C-297/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 11. dubna 2019 — Naturschutzbund Deutschland — Landesverband Schleswig-Holstein e.V. v. Kreis Nordfriesland

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 11. dubna 2019 — Naturschutzbund Deutschland — Landesverband Schleswig-Holstein e.V. v. Kreis Nordfriesland
      (Věc C-297/19)
      (2019/C 230/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Naturschutzbund Deutschland — Landesverband Schleswig-Holstein e.V.

         Žalovaný: Kreis Nordfriesland

         Další účastník řízení: Deich- und Hauptsielverband Eiderstedt, veřejnoprávní subjekt

         Vedlejší účastník řízení: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Předběžné otázky

                  1.

                              a)

                              Zahrnuje pojem „správa lokalit“ ve smyslu druhé odrážky odst. 2 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (směrnice o odpovědnosti za životní prostředí) (1) činnosti, které neoddělitelně souvisejí s přímým využíváním úrodnosti půdy?
                              Pokud ano:

                              b)

                              Za jakých podmínek je třeba považovat za „normální“ ve smyslu směrnice o odpovědnosti za životní prostředí správu lokalit, jak je vymezena v záznamech o stanovištích nebo cílových dokumentech?

                              c)

                              Jaké časové kritérium platí pro otázku, zda správa lokalit odpovídá správě, jak ji prováděli „v minulosti“ majitelé nebo provozovatelé ve smyslu směrnice o odpovědnosti za životní prostředí?

                              d)

                              Má být otázka, zda správa lokalit odpovídá správě, jak ji prováděli v minulosti majitelé nebo provozovatelé ve smyslu směrnice o odpovědnosti za životní prostředí, zodpovězena nezávisle na tom, jak je vymezena v záznamech o stanovištích nebo cílových dokumentech?

                  2.

                  Představuje činnost, která je vykonávaná na základě zákonného přenesení úkolů ve veřejném zájmu, „pracovní činnost“ ve smyslu čl. 2 bodu 7 směrnice o odpovědnosti za životní prostředí?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 143, s. 56.


title: Věc T-795/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2019 — Moreira v. EUIPO — Da Silva Santos Júnior (NEYMAR) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie NEYMAR — Prohlášení neplatnosti — Absence dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2019 — Moreira v. EUIPO — Da Silva Santos Júnior (NEYMAR)
      (Věc T-795/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie NEYMAR - Prohlášení neplatnosti - Absence dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 230/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Carlos Moreira (Guimarães, Portugalsko) (zástupce: T. Soares Faria, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Neymar Da Silva Santos Júnior (Barcelona, Španělsko) (zástupci: původně T. de Haan, H. Abraham a P. Péters, poté T. de Haan a P. Péters, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. září 2017 (věc R 80/2017-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi M. Da Silvou Santosem Júniorem a M. Moreirou

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Carlosi Moreirovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 19.2.2018.


title: Věc C-324/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 19. dubna 2019 — eurocylinder systems AG v. Hauptzollamt Hamburg

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 19. dubna 2019 — eurocylinder systems AG v. Hauptzollamt Hamburg
      (Věc C-324/19)
      (2019/C 255/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: eurocylinder systems AG

         Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg

         Předběžná otázka

      Je nařízení Rady (ES) č. 926/2009 ze dne 24. září 2009, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (1) platné?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 262, s. 19.


title: Věc T-355/19: Žaloba podaná dne 13. června 2019 — CE v. Výbor regionů

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/56

      Žaloba podaná dne 13. června 2019 — CE v. Výbor regionů
      (Věc T-355/19)
      (2019/C 255/69)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: CE (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Žalovaný: Výbor regionů

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil, že tato žaloba je přípustná a opodstatněná;

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 16. dubna 2019 a podpůrně zrušil rozhodnutí ze dne 16. května 2019;

                  —

                  nařídil náhradu majetkové újmy, která činí 19 200 eur bez DPH a náhradu nemajetkové újmy odhadované na 83 208,24 eur;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zneužití řízení a porušení článků 47 a 49 pracovního řádu ostatních zaměstnanců a článků 23 a 24 přílohy IX služebního řádu úředníků Evropské unie.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva na slušné a spravedlivé pracovní podmínky, z porušení zásady řádné správy a zákazu jakékoli formy psychického obtěžování.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z věcné nesprávnosti a zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc C-38/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budai Központi Kerületi Bíróság- Maďarsko) — GT v. HS („Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitelů — Nepřiměřené podmínky [zneužívající ujednání] ve spotřebitelských smlouvách — Směrnice 93/13/EHS — Článek 3 odst. 1 — Článek 4 odst. 2 — Článek 6 odst. 1 — Smlouva o úvěru v cizí měně — Sdělení směnného kurzu, jenž se použije na částku poskytnutou v národní měně, spotřebiteli po uzavření smlouvy“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/3

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budai Központi Kerületi Bíróság- Maďarsko) — GT v. HS
      (Věc C-38/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Nepřiměřené podmínky [zneužívající ujednání] ve spotřebitelských smlouvách - Směrnice 93/13/EHS - Článek 3 odst. 1 - Článek 4 odst. 2 - Článek 6 odst. 1 - Smlouva o úvěru v cizí měně - Sdělení směnného kurzu, jenž se použije na částku poskytnutou v národní měně, spotřebiteli po uzavření smlouvy“)
      (2019/C 263/03)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: GT

         Žalovaný: HS

         Výrok

      Článek 3 odst. 1, čl. 4 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících ujednáních] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, jak je vykládána nejvyšším soudem tohoto členského státu, podle které není neplatná smlouva o úvěru vyjádřeném v cizí měně, která sice uvádí částku úvěru vyjádřenou v národní měně odpovídající žádosti spotřebitele o financování, ale neuvádí směnný kurz použitelný na tuto částku pro účely určení konečné výše úvěru v cizí měně, přičemž v jednom ze svých ujednání uvádí, že tento kurz stanoví věřitel po uzavření smlouvy v samostatném dokumentu,

                  —

                  pokud toto ujednání bylo sepsáno jasným a srozumitelným jazykem v souladu s čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 v tom smyslu, že mechanismus pro výpočet celkové půjčené částky, jakož i použitelný směnný kurz byly stanoveny transparentním způsobem, takže průměrný spotřebitel, tj. běžně informovaný a přiměřeně pozorný a obezřetný spotřebitel, může vyhodnotit na základě přesných a srozumitelných kritérií ekonomické důsledky, které pro něj vyplývají ze smlouvy, včetně zejména celkových nákladů na jeho úvěr, nebo pokud se jeví, že uvedené ujednání nebylo sepsáno jasným a srozumitelným jazykem,

                  —

                  pokud uvedené ujednání není zneužívající ve smyslu čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice, nebo pokud ano, dotyčná smlouva může bez něj nadále existovat podle čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13.

         (1)  Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


title: Věc C-58/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Justice de Paix du canton de Visé- Belgie) — Michel Schyns v. Belfius Banque SA („Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitelů — Směrnice 2008/48/ES — Předsmluvní povinnosti — Článek 5 odst. 6 — Povinnost věřitele usilovat o co nejvhodnější úvěr — Článek 8 odst. 1 — Povinnost věřitele neuzavřít smlouvu o zápůjčce v případě pochybností o úvěruschopnosti spotřebitele — Povinnost věřitele posoudit vhodnost úvěru“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/12

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Justice de Paix du canton de Visé- Belgie) — Michel Schyns v. Belfius Banque SA
      (Věc C-58/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 2008/48/ES - Předsmluvní povinnosti - Článek 5 odst. 6 - Povinnost věřitele usilovat o co nejvhodnější úvěr - Článek 8 odst. 1 - Povinnost věřitele neuzavřít smlouvu o zápůjčce v případě pochybností o úvěruschopnosti spotřebitele - Povinnost věřitele posoudit vhodnost úvěru“)
      (2019/C 263/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Justice de Paix du canton de Visé

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Michel Schyns

         Žalovaná: Belfius Banque SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která vyžaduje, aby věřitelé nebo zprostředkovatelé úvěru v rámci úvěrových smluv, které obvykle nabízejí, usilovali o co nejvhodnější druh a výši úvěru vzhledem k finanční situaci spotřebitele v době uzavření smlouvy a k účelu úvěru.

                  2)

                  Článek 5 odst. 6 a čl. 8 odst. 1 směrnice 2008/48 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která vyžaduje, aby věřitel upustil od uzavření úvěrové smlouvy, pokud nemůže mít po posouzení úvěruschopnosti spotřebitele důvodně za to, že tento bude schopen plnit závazky vyplývající ze zamýšlené smlouvy.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc T-236/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Le Comité de Douzelage de Houffalize v. Komise a EACEA

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/30

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Le Comité de Douzelage de Houffalize v. Komise a EACEA
      (Věc T-236/19)
      (2019/C 270/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Le Comité de Douzelage de Houffalize (Houffalize, Belgie) (zástupkyně: A. Kettels, advokátka)

         Žalované: Evropská komise a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadený akt zrušil nebo pozměnil;

                  —

                  konstatoval, že je žalobce oprávněn opatřit svůj formulář údajem „právní entita“ a získat tak sporné dotace.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí Komise C(2019) 572 final, ze dne 4. února 2019, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem proti rozhodnutí EACEA ze dne 25. června 2018 o nepřidělení finanční dotace v souvislosti s přihláškou, kterou podal v rámci výzvy k podání přihlášek „Partnerství měst 2017, druhá lhůta“, předkládá žalobce jediný žalobní důvod. Tento žalobní důvod vychází z:

                  —

                  porušení článku 131.2 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, přijatého dne 25. října 2012;

                  —

                  porušení zásady legitimního očekávání a právní jistoty;

                  —

                  porušení zásady proporcionality a zákazu svévole;

                  —

                  zjevně nesprávného posouzení;

                  —

                  a absence přiměřeného, dostatečného a relevantního odůvodnění v rozsahu, v němž je v napadeném rozhodnutí konstatováno, že nedošlo k porušení legitimního očekávání a právní jistoty žalobce.

            Podle tvrzení žalobce nepředstavuje toto rozhodnutí odpověď na konkrétní výtky vznesené v tomto ohledu žalobcem. Odpovědi totiž nemají žádnou souvislost s argumenty, které předložil ve své stížnosti, nebo zjevně nepostačují k odůvodnění zamítnutí argumentů, že byla porušena zásada legitimního očekávání a právní jistoty, anebo jsou každopádně v rozporu s dosahem této zásady.
      Žalobce má za to, že se může dovolávat legitimního očekávání plynoucího ze skutečnosti, že může být uznán jako entita bez právní osobnosti s nárokem na dotace, které mu však byly odepřeny. Toto legitimní očekávání vychází z rozhodnutí o přiznání dotací, která mu byla oznámena v době, kdy již tuto stejnou právní formu měl, a to formu sdružení, z důvodu, že jeho faktická a právní situace byly totožné a že normy upravující přiznání nároku entitám bez právní osobnosti nebyly od té doby změněny. Není tedy žádný důvod jednat v rozporu s tímto legitimním očekáváním a zaujmout stanovisko, které je odlišné od stanovisek přijatých v minulosti.


title: Věc T-297/19: Žaloba podaná dne 6. května 2019 — Dragomir v. Komise

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/31

      Žaloba podaná dne 6. května 2019 — Dragomir v. Komise
      (Věc T-297/19)
      (2019/C 270/33)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Daniel Dragomir (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: R. Chiriță, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že Komise nesplnila svou povinnost zajistit, aby Rumunsko splnilo požadavek stanovený ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů,

                  —

                  určil, že Komise nesplnila svou povinnost zajistit, aby Rumunsko splnilo požadavek stanovený ve směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů, o volném pohybu těchto údajů a o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV,

                  —

                  určil, že Komise nesplnila svou povinnost zajistit, aby Rumunsko splnilo požadavek stanovený v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů),

                  —

                  určil, že Komise nesplnila svou povinnost zajistit, aby Rumunsko dodrželo pravidla právního státu, nezávislosti soudů a základních práv osob, které patří do jeho pravomoci.

                  —

                  uložil Komisi náhradu nemajetkové újmy ve výši 2 eur,

                  —

                  uložil Komisi, aby do budoucna napravila existující nesplnění povinnosti.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesplnění povinnosti Komise týkající se nezávislosti soudních orgánů, uvedených v rozhodnutí, kterým se zřizuje mechanismus pro spolupráci a ověřování, Smlouvách a Listině základních práv Evropské unie.

                              —

                              Komise záměrně nesplnila své povinnosti týkající se ochrany právního státu a nezávislosti rumunských soudů od nátlaku ze strany Serviciul Român de Informații (Rumunská zpravodajská služba), jakož i práva žalobce na spravedlivý proces.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesplnění povinnosti Komise týkající se ochrany osobních údajů.

                              —

                              Komise nesplnila, nebo splnila jen čistě formálně, svou povinnost ověřit způsob, jakým jsou dodržovány směrnice a nařízení Unie v oblasti ochrany osobních údajů.


title: Věc T-330/19: Žaloba podaná dne 31. května 2019 — PNB Banka a další v. ECB

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/32

      Žaloba podaná dne 31. května 2019 — PNB Banka a další v. ECB
      (Věc T-330/19)
      (2019/C 270/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: PNB Banka AS (Riga, Lotyšsko), CR a CT (zástupci: O. Behrends a M. Kirchner, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB ze dne 21. března 2019 týkající se navrhovaného nabytí kvalifikovaných účastí žalobci v dané bance,

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že lhůta pro posouzení, kterou má ECB podle čl. 22 odst. 2 směrnice 2013/36/EU (1), uplynula před přijetím napadeného rozhodnutí, a ECB již tedy nemohla nesouhlasit s navrhovaným nabytím.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila postup stanovený v článku 15 nařízení o jednotném mechanismu dohledu (2) a v článcích 85 až 87 nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu (3).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je založeno na nesprávném výkladu a použití kritérií posouzení podle článku 23 směrnice 2013/36/EU a jejích lotyšských prováděcích předpisů.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásadu proporcionality.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že ECB nezohlednila diskreční povahu rozhodnutí o nesouhlasu s navrhovaným nabytím.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že ECB zkreslila skutečnosti, jež jsou v projednávané věci relevantní.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásady legitimního očekávání a právní jistoty.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásadu nemo auditur, když nezohlednila vlastní odpovědnost za ztrátu důvěry v regulační postup.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. 2013, L 176, s. 338).

         (2)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63).

         (3)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (ECB/2014/17) (Úř. věst. 2014, L 141, s. 1).


title: Věc T-344/19: Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Fronta Polisario v. Rada

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/33

      Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Fronta Polisario v. Rada
      (Věc T-344/19)
      (2019/C 270/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Lidová fronta osvobození Sakía al Hamra a Ria de Oro (Fronta Polisario) (zástupce: G. Devers, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil, že její žaloba na neplatnost je přípustná;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí Rady (EU) 2019/441 ze dne 4. března 2019 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu, prováděcího protokolu k ní a výměny dopisů připojené k této dohodě (Úř. věst. 2019, L 77, s. 4) předkládá žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci Rady k přijetí napadeného rozhodnutí, jelikož Unie a Marocké království nemají pravomoc uzavírat mezinárodní dohody vztahující se na Západní Saharu namísto lidu Sahrawi, který je zastupován Frontou Polisario.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti posoudit otázku dodržení základních práv a mezinárodního humanitárního práva, jelikož Rada se před přijetím napadeného rozhodnutí touto otázkou nezabývala.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila povinnost vykonat rozsudky Soudního dvora, jelikož v napadeném rozhodnutí opomíjí odůvodnění rozsudku ze dne 27. února 2018, Western Sahara Campaign UK (C-266/16, EU:C:2018:118).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení základních zásad a hodnot, kterými se řídí činnost Unie na mezinárodní scéně, k němuž došlo tím, že:

                              —

                              zaprvé napadené rozhodnutí v rozporu s právem lidu na respektování jejich národní jednoty popírá existenci lidu Sahrawi, když používá výrazy „lid Západní Sahary“ a „dotčené obyvatelstvo“;

                              —

                              zadruhé napadené rozhodnutí se v rozporu s právem lidu svobodně nakládat se svými přírodními zdroji týká uzavření mezinárodní dohody, která bez souhlasu lidu Sahrawi upravuje využívání jeho rybolovných zdrojů plavidly Unie;

                              —

                              zatřetí napadené rozhodnutí se týká uzavření mezinárodní dohody s Marockým královstvím vztahující se na okupovanou Západní Saharu v rámci jeho anekční politiky vůči tomuto území a systematického porušování základních práv spojeného s udržováním této politiky.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání, jelikož napadené rozhodnutí odporuje prohlášením Unie, v nichž byla opakovaně zdůrazněna potřeba dodržovat zásady sebeurčení a relativního účinku Smluv.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z nesprávného uplatnění zásady proporcionality, jelikož s ohledem na oddělený a odlišný status Západní Sahary, nedotknutelnost práva na sebeurčení a postavení lidu Sahrawi jako třetí strany, Rada neměla provádět poměřování mezi údajnými „přínosy“ dohody o rybolovu a jejími dopady na sahrawinské přírodní zdroje.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z rozporu se společnou politikou rybolovu, jelikož na základě dohody uzavřené napadeným rozhodnutí budou mít plavidla Evropské unie bez souhlasu lidu Sahrawi přístup k jeho rybolovným zdrojům za finanční příspěvek uhrazený marockým orgánům, ačkoliv vody Západní Sahary nejsou marockými „vodami“ ve smyslu článků 61 a 62 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z porušení práva na sebeurčení, k němuž došlo tím, že:

                              —

                              zaprvé, používáním výrazů „lid Západní Sahary“ a „dotčené obyvatelstvo“ napadené rozhodnutí popírá národní jednotu lidu Sahrawi jakožto subjektu práva na sebeurčení;

                              —

                              zadruhé napadené rozhodnutí v rozporu s právem lidu Sahrawi svobodně nakládat se svými přírodními zdroji bez jeho souhlasu upravuje využívání jeho rybolovných zdrojů plavidly Unie;

                              —

                              zatřetí, napadené rozhodnutí v rozporu s právem lidu Sahrawi na dodržování územní celistvosti jeho území popírá oddělený a odlišný status Západní Sahary a schvaluje protiprávní rozdělení této oblasti marockým „bermem“ (hliněný val).

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z porušení zásady relativního účinku Smluv, jelikož napadené rozhodnutí popírá postavení lidu Sahrawi ve vztazích EU-Maroko jako třetí strany a bez jeho souhlasu mu ukládá mezinárodní závazky týkající se jeho národního území a jeho přírodních zdrojů.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vychází z porušení mezinárodního humanitárního práva a mezinárodního trestního práva, jelikož:

                              —

                              zaprvé, napadené rozhodnutí se týká uzavření mezinárodní dohody vztahující se na Západní Saharu, ačkoliv marocké okupační síly nemají vůči tomuto území ius tractatus a mají zakázáno využívat jeho přírodní zdroje;

                              —

                              zadruhé, na základě dohody uzavřené napadeným rozhodnutím bude Unie subvencovat marockou infrastrukturu na okupovaném sahrawinském území, aby tu Marocké království mohlo trvale usídlovat svoje civilní obyvatelstvo a ozbrojené síly;

                              —

                              zatřetí, použitím výrazů „lid Západní Sahary“ a „dotčené obyvatelstvo“ napadené rozhodnutí schvaluje protiprávní přesidlování marockých kolonistů na okupované sahrawinské území.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vychází z porušení povinností Unie vyplývajících z právní úpravy mezinárodní odpovědnosti, jelikož uzavřením mezinárodní dohody s Marockým královstvím, která se vztahuje na Západní Saharu, napadené rozhodnutí schvaluje závažná porušení mezinárodního práva, kterých se dopouští marocké okupační síly proti lidu Sahrawi, a poskytuje pomoc a podporu při zachování situace vyvolané těmito porušeními.


title: Věc T-356/19: Žaloba podaná dne 12. června 2019 — Front Polisario v. Rada

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/35

      Žaloba podaná dne 12. června 2019 — Front Polisario v. Rada
      (Věc T-356/19)
      (2019/C 270/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (zástupce: G. Devers, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil jeho žalobu na neplatnost za přípustnou;

                  —

                  rozhodl o zrušení napadeného nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti nařízení Rady (EU) č. 2019/440 ze dne 29. listopadu 2018 o přidělení rybolovných práv podle Dohody mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu a prováděcího protokolu k této dohodě (Úř. věst. 2019, L 77, s. 1) předkládá žalobce jeden žalobní důvod vycházející z chybějícího právního základu uvedeného nařízení z důvodu protiprávnosti rozhodnutí 2019/441.
      Tento žalobní důvod sestává z jedenácti částí, které jsou v podstatě totožné se žalobními důvody předloženými ve věci T-344/19, Front Polisario v. Rada.


title: Věc T-358/19: Žaloba podaná dne 13. června 2019 — Groupe Canal + v. Komise

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/35

      Žaloba podaná dne 13. června 2019 — Groupe Canal + v. Komise
      (Věc T-358/19)
      (2019/C 270/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Groupe Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francie) (zástupci: P. Wilhelm, P. Gassenbach a O. de Juvigny, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 7. března 2019 ve věci AT.40023, pokud jde o francouzský trh a stávající či budoucí smlouvy společnosti Groupe Canal +, na základě článku 263 SFEU;

                  —

                  uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených společností Groupe Canal +.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tří žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Komise zneužila pravomoc v rozsahu, v němž závazky, které prohlásila za závazné za účelem ukončení geo-blockingu (zeměpisného blokování) v odvětví kinematografie, jsou v rozporu s legislativními reformami, které nedávno přijal evropský normotvůrce.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise zjevně nesprávně posoudila čl. 101 odst. 1 SFEU, neboť měla za to, že závazky navrhované společnostmi NBCUniversal, Sony Pictures, Warner Bros a Sky nemají vliv na kulturní rozmanitost a obecně na financování a užívání filmů v Evropském hospodářském prostoru.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality v rozsahu, v němž Komise prohlásila za závazné závazky, které jsou zjevně nepřiměřené vzneseným obavám z narušení hospodářské soutěže a jsou v rozporu se zájmy třetích osob.


title: Věc T-368/19: Žaloba podaná dne 18. června 2019 — Datenlotsen Informationssysteme v. Komise

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/37

      Žaloba podaná dne 18. června 2019 — Datenlotsen Informationssysteme v. Komise
      (Věc T-368/19)
      (2019/C 270/39)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Datenlotsen Informationssysteme GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: T. Lübbig, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že žalovaná porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 108 SFEU, když opomněla ukončit formální vyšetřovací řízení ve věci SA.34402 (2015/C ex 2012/NN) rozhodnutím v přiměřené lhůtě v souladu s čl. 108 odst. 2 SFEU, příp. v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení 2015/1589 (1);

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 108 SFEU z důvodu neukončení formálního vyšetřovacího řízení

                              —

                              V rámci prvního žalobního důvodu je namítáno, že délka řízení v trvání déle než sedmi let musí být považována za nepřiměřenou. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že vzhledem k rozsáhlému stavu zjištěných skutečností a malému rozsahu otevřených otázek již mělo být vydáno rozhodnutí. Brzké rozhodnutí je navíc nezbytné z důvodu naléhavé potřeby.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva na přiměřenou délku řízení jakožto součásti práva na řádnou správu podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie

                              —

                              V rámci druhého žalobního důvodu jsou uváděny argumenty, které jsou v podstatě totožné s argumenty uplatněnými v rámci prvního žalobního důvodu nebo jsou jim podobné.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s jejím článkem 20

                              —

                              V rámci třetího žalobního důvodu je předně namítáno, že žalovaná v důsledku různých zdržovacích opatření porušila Kodex osvědčených postupů pro řízení ve věcech kontroly státní podpory.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práva na odůvodnění jakožto součásti práva na účinnou právní ochranu podle článku 47 a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie

                              —

                              V rámci čtvrtého žalobního důvodu je namítáno, že žalovaná nebyla oprávněna obecně se odvolávat na nezbytnost dalších šetření, nýbrž to měla podrobným a srozumitelným způsobem doložit.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).


title: Věc T-375/19: Žaloba podaná dne 20. června 2019 — Pisoni v. Parlament

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/39

      Žaloba podaná dne 20. června 2019 — Pisoni v. Parlament
      (Věc T-375/19)
      (2019/C 270/40)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ferruccio Pisoni (Trento, Itálie) (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu, které provedlo rozhodnutí Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 a rozhodnutí Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a každopádně,

                  —

                  zrušil nové vyměření a nový výpočet doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem;

                  —

                  v důsledku toho rozhodl, že žalobce má právo na zachování doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem ve výši podle právní úpravy platné před rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 a rozhodnutím Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a že Evropský parlament má povinnost vyplatit žalobci veškeré neoprávněně sražené částky, navýšené o měnovou inflaci a zákonné úroky ode dne srážky až do zaplacení, jakož i

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu povinnost vyhovět rozsudku a neprodleně obnovit doživotní příspěvek v původní výši, jakož i nahradit veškerou újmu, pokud a v rozsahu, v němž žalobci náleží;

                  —

                  v každém případě: nařídil úplnou náhradu nákladů, odměn advokátů včetně DPH, příspěvků na sociální zabezpečení pro advokáty a paušální náhrady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a argumenty dovolávanými ve věci T-345/19, Santini v. Parlament.


title: Věc T-377/19: Žaloba podaná dne 21. června 2019 — Topcart v. EUIPO — Carl International (TC CARL)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/39

      Žaloba podaná dne 21. června 2019 — Topcart v. EUIPO — Carl International (TC CARL)
      (Věc T-377/19)
      (2019/C 270/41)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Topcart GmbH (Wiesbaden, Německo) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Carl International (Limonest, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie TC CARL — přihláška č. 14 957 542

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. dubna 2019, ve věci R 1826/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-378/19: Žaloba podaná dne 21. června 2019 — Topcart v. EUIPO — Carl International (TC CARL)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/40

      Žaloba podaná dne 21. června 2019 — Topcart v. EUIPO — Carl International (TC CARL)
      (Věc T-378/19)
      (2019/C 270/42)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Topcart GmbH (Wiesbaden, Německo) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Carl International (Limonest, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie TC CARL — Přihláška č. 15 048 556

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. dubna 2019 ve věci R 1617/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001;


title: Věc T-379/19: Žaloba podaná dne 21. června 2019 — Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation v. EUIPO (Serviceplan)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/41

      Žaloba podaná dne 21. června 2019 — Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation v. EUIPO (Serviceplan)
      (Věc T-379/19)
      (2019/C 270/43)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation GmbH & Co KG (Mnichov, Německo) (zástupci: B. Koch a P. Schmitz, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Serviceplan“ — Přihláška č. 15 234 669

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. března 2019 ve věci R 1424/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v části, ve které se odvolání zamítá;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-380/19: Žaloba podaná dne 21. června 2019 — Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation v. EUIPO (Serviceplan Solutions)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/42

      Žaloba podaná dne 21. června 2019 — Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation v. EUIPO (Serviceplan Solutions)
      (Věc T-380/19)
      (2019/C 270/44)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation GmbH & Co KG (Mnichov, Německo) (zástupci: B. Koch a P. Schmitz, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Serviceplan Solutions — přihláška č. 15 244 742

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. března 2019, ve věci R 1427/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž bylo zamítnuto odvolání;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-680/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodní soud pro Prahu 5 (Česká republika) dne 5. listopadu 2018 — HJ v. II

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodní soud pro Prahu 5 (Česká republika) dne 5. listopadu 2018 — HJ v. II
      (Věc C-680/18)
      (2019/C 280/17)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Obvodní soud pro Prahu 5

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: HJ

         Žalovaná: II
      Usnesením ze dne 11. dubna 2019 Soudní dvůr (osmá komora) rozhodl, že tato žádost o rozhodnutí o předběžné otázce je nepřípustná.


title: Věc C-525/18 P: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. května 2019 — Marion Le Pen v. Evropský parlament, Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek — Evropský parlament — Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu — Příspěvek na parlamentní asistenci — Vrácení neoprávněně vyplacených částek“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/7

      Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. května 2019 — Marion Le Pen v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
      (Věc C-525/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Evropský parlament - Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu - Příspěvek na parlamentní asistenci - Vrácení neoprávněně vyplacených částek“)
      (2019/C 288/07)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Marion Le Pen (zástupce: R. Bosselut, advokát)

         Další účastníci řízení: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr a C. Burgos, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: A. F. Jensen, M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Výrok

                  1.

                  Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněný.

                  2.

                  Marion Le Pen se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 381, 22.10.2018.


title: Věc T-366/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — Pet King Brands v. EUIPO — Virbac (SUIMOX) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SUIMOX — Starší slovní ochranná známka Evropské unie ZYMOX — Povinnost uvést odůvodnění — Oznámení rozhodnutí odvolacího senátu — Dobrá víra a péče uživatele — Článek 94 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001 — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — Pet King Brands v. EUIPO — Virbac (SUIMOX)
      (Věc T-366/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SUIMOX - Starší slovní ochranná známka Evropské unie ZYMOX - Povinnost uvést odůvodnění - Oznámení rozhodnutí odvolacího senátu - Dobrá víra a péče uživatele - Článek 94 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001 - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001“)
      (2019/C 288/63)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pet King Brands, Inc. (Bartlett, Illinois, Spojené státy) (zástupci: T. Schmidpeter a S. Bauer, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a H. O'Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Virbac SA (Carros, Francie) (zástupce: D. I. Tayer, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2018 (věc R 1835/2017-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Pet King Brands a Virbac.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)ze dne 21. března 2018 (věc R 1835/2017-5) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká „veterinárních produktů s výjimkou kapek do uší určených pro zvířata“, „veterinární přípravky a přípravky pro péči o zdraví zvířat, včetně antibiotik pro zvířata, s výjimkou kapek do uší určených pro zvířata“ a „přípravky pro ničení škůdců, s výjimkou kapek do uší určených pro zvířata.“

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Věc T-330/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2019 — Ceobus a další v. Komise („Státní podpory — Režim podpory zavedený Francií v letech 1994 až 2008 — Subvence na investice poskytnuté regionem Île-de-France — Rozhodnutí prohlašující režim podpory za slučitelný s vnitřním trhem — Pojmy „existující podpora“ a „nová podpora“ — Článek 107 SFEU — Článek 108 SFEU — Článek 1 písm. b) body i) a v) nařízení (EU) 2015/1589 — Promlčecí lhůta — Článek 17 nařízení 2015/1589“)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2019 — Ceobus a další v. Komise
      (Věc T-330/17) (1)

      („Státní podpory - Režim podpory zavedený Francií v letech 1994 až 2008 - Subvence na investice poskytnuté regionem Île-de-France - Rozhodnutí prohlašující režim podpory za slučitelný s vnitřním trhem - Pojmy „existující podpora“ a „nová podpora“ - Článek 107 SFEU - Článek 108 SFEU - Článek 1 písm. b) body i) a v) nařízení (EU) 2015/1589 - Promlčecí lhůta - Článek 17 nařízení 2015/1589“)
      (2019/C 328/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ceobus (Génicourt, Francie) a další žalobkyně, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: původně D. de Combles de Nayves, poté F. Segalen, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati, C. Georgieva-Kecsmar a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2017/1470 ze dne 2. února 2017 týkající se režimů podpor SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) zavedených Francií ve prospěch provozovatelů autobusové dopravy v regionu Île-de-France (Úř. věst. 2017, L 209, s. 24).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnost Ceobus a další žalobkyně, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-280/19 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2019 — Highgate Capital Management v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Návrh na předběžná opatření — Neexistence nezbytnosti přijmout navrhovaná předběžná opatření — Nedostatek příslušnosti — Nepřípustnost“)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/58

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2019 — Highgate Capital Management v. Komise
      (Věc T-280/19 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Návrh na předběžná opatření - Neexistence nezbytnosti přijmout navrhovaná předběžná opatření - Nedostatek příslušnosti - Nepřípustnost“)
      (2019/C 328/66)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Highgate Capital Management LLP (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Struys a I. Van Damme, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Blanck, A. Bouchagiar a K.- P. Wojcik, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU směřující jednak k odkladu výkonu rozhodnutí Komise, kterým se zamítá stížnost týkající se údajně protiprávní státní podpory, kterou získala Eurobank Ergasias SA v rámci nákupu Piraeus Bank Bulgaria (SA.53105), a jednak k odkladu přijetí jiných předběžných opatření.

         Výrok

                  1)

                     Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                     O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-607/19: Žaloba podaná dne 5. září 2019 – Itinerant Show Room v. EUIPO (FAKE DUCK)

text:
               4.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/34

      Žaloba podaná dne 5. září 2019 – Itinerant Show Room v. EUIPO (FAKE DUCK)
      (Věc T-607/19)
      (2019/C 372/35)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Itinerant Show Room Srl (San Giorgio in Bosco, Itálie) (zástupce: E. Montelione, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie FAKE DUCK – Přihláška č. 17 946 879

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. července 2019, ve věci R 830/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Nezohlednění inherentní rozlišovací způsobilosti ochranné známky FAKE DUCK;

                  —

                  Nezohlednění složitosti ochranné známky FAKE DUCK a obrázku vejce;

                  —

                  Neuplatnění zásady rovného zacházení;

                  —

                  Neuplatnění zásady legality.


title: Věc T-625/19: Žaloba podaná dne 19. září 2019 – Daw v. EUIPO (SOS Innenfarbe)

text:
               4.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/35

      Žaloba podaná dne 19. září 2019 – Daw v. EUIPO (SOS Innenfarbe)
      (Věc T-625/19)
      (2019/C 372/37)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Daw SE (Ober-Ramstadt, Německo) (zástupce: A. Haberl, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „SOS Innenfarbe“ – Přihláška č. 17 870 690

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. července 2019, ve věci R 277/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zrušil rozhodnutí EUIPO ze dne 7. ledna 2019 v rozsahu, v němž se týká zamítnutí zápisu ochranné známky „SOS Innenfarbe“ pro výrobky „barvy, laky, lazury, nátěry, antikorozní přípravky; základní nátěrové barvy; barviva, barvící látky, barvící pasty, mořidla; zahušťovače barev, laky a nátěry; ředidla pro barvy; ochranné přípravky na dřevo, mořidla na dřevo a oleje na konzervování dřeva; nátěry i strukturovatelné, baktericidní nebo fungicidní nátěry; antikorozní přípravky; ochranné přípravky na kovy“, které jsou zařazeny do třídy 2;

                  —

                  uložil EUIPO, aby ochrannou známku, tak jak byla přihlášena, připustil ke zveřejnění;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odstavce 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-626/19: Žaloba podaná dne 19. září 2019 – Daw v. EUIPO (SOS Loch- und Rissfüller)

text:
               4.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/36

      Žaloba podaná dne 19. září 2019 – Daw v. EUIPO (SOS Loch- und Rissfüller)
      (Věc T-626/19)
      (2019/C 372/38)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Daw SE (Ober-Ramstadt, Německo) (zástupce: A. Haberl, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „SOS Loch- und Rissfüller“ – přihláška č. 17 870 692

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. července 2019, ve věci R 278/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zrušil rozhodnutí EUIPO ze dne 7. ledna 2019 v rozsahu, v němž se týká zamítnutí zápisu ochranné známky „SOS Loch- und Rissfüller“ pro následující výrobky:

                              —

                              „Chemické výrobky určené pro průmysl; konzervační a impregnační prostředky pro zdivo, krytinové tašky, cement a beton, s výjimkou nátěrových barev a olejů; umělé pryskyřice, syntetické pryskyřice a plastické hmoty v surovém stavu; rozpouštědla [chemická]; malířské tmely k ošetření základní vrstvy (nejsou-li obsaženy v jiných třídách)“ zahrnuté do třídy 1,

                              —

                              „Přírodní pryskyřice v surovém stavu“ zahrnuté do třídy 2 a

                              —

                              „Malty [stavební materiály]; křemen; sádra [omítky]; povlakový materiál, omítkové hmoty; pryskyřičné tmely jako stavební materiály; tkaniny pro stavebnictví, nekovové nebo převážně nekovové, zejména tkaniny pro stabilizaci“ zahrnuté do třídy 19;

                  —

                  uložil EUIPO, aby zapsal ochrannou známku, tak jak byla přihlášena k zápisu;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-617/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. srpna 2019 – Granarolo SpA v. Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare a další.

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. srpna 2019 – Granarolo SpA v. Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare a další.
      (Věc C-617/19)
      (2019/C 399/26)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Granarolo SpA

         Žalovaní: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto delle attività di progetto del Protocollo di Kyoto

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 3 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009 (2), vykládán v tom smyslu, že pod pojem „zařízení“ je třeba zahrnout také situaci, jako je projednávaná situace, ve které byl kogenerátor, který žalobkyně postavila v rámci své průmyslové zóny za účelem zajištění energie pro svůj výrobní závod, prostřednictvím převodu části podniku následně převeden na jinou společnost specializovanou na odvětví energetiky, a to smlouvou, která na jedné straně stanoví převod kombinovaného zařízení na výrobu elektřinu a tepla, certifikátů, dokumentů, prohlášení o shodě, licencí, koncesí, povolení a oprávnění požadovaných pro provoz tohoto zařízení a pro výkon činnosti na postupníka, zřízení v jeho prospěch práva stavby na území závodu, jež je vhodné a funkční pro řízení a údržbu zařízení, a služebností ve prospěch zařízení využívaného jako kogenerátor, spolu s okolní výhradní oblastí, a na druhé straně ukládá postupníkovi dodávat po dobu 12 let postupiteli energii vyrobenou tímto zařízením za ceny uvedené ve smlouvě?

                  2)

                  Může být pod pojem „po technické stránce souvisejí“ uvedený v čl. 3 písm. e) zahrnuto takové spojení mezi kogenerátorem a výrobním závodem, kdy výrobní závod, který patří jinému subjektu, ačkoli má privilegovaný vztah s kogenerátorem za účelem dodávky energie (propojení prostřednictvím distribuční soustavy, zvláštní smlouva o dodávkách s energetickou společností, na kterou bylo zařízení převedeno, závazek této společnosti dodávat do výrobního závodu minimální množství energie za částku rovnající se rozdílu mezi tržními náklady na dodávku energie a cenami stanovenými ve smlouvě, sleva z prodejních cen energie po deseti letech a šesti měsících trvání smlouvy, udělení práva postupitelské společnosti na zpětný odkup kogenerátoru v jakémkoli okamžiku, nezbytnost povolení od postupitele k výkonu prací na kogeneračním zařízení), může pokračovat ve své činnosti také v případě přerušení dodávky energie nebo v případě poruchy nebo ukončení činnosti ze strany kogenerátoru?

                  3)

                  V případě skutečného převodu zařízení na výrobu energie ze strany konstruktéra, vlastníka průmyslového závodu umístěného na stejném místě, na jinou společnost specializující se na odvětví energetiky, a to z důvodů efektivity, představují možnost vyčlenění souvisejících emisí z povolení ETS vlastníka průmyslového závodu v důsledku převodu a možný účinek „vyloučení“ emisí ze systému ETS způsobený tím, že zařízení na výrobu energie, považované za samostatné, nepřesáhlo práh pro kvalifikaci „malých producentů emisí“, porušení pravidla agregace zdrojů stanoveného v příloze I směrnice 2003/87/ES, anebo naopak prostý a přípustný důsledek organizačních rozhodnutí provozovatelů, který není systémem ETS zakázán?

         (1)  Úř. věst. 2003, L 275, s. 32.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 2003/87/ES s cílem zlepšit a rozšířit systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (Úř. věst. L 140, s. 63).


title: Věc C-629/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 23. srpna 2019 – Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG a Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 23. srpna 2019 – Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG a Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“
      (Věc C-629/19)
      (2019/C 399/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG a Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“

         Žalovaný: Landeshauptmann von Steiermark

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je nutno považovat kal z čistírny odpadních vod ve světle výjimky stanovené v čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES (1) ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic ve spojení se směrnicí Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod nebo se směrnicí o kalech z čistíren odpadních vod ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 (2) ze dne 22. října 2008 za odpad?

                  2.

                  Pro případ kladné odpovědi na první otázku:

                              Umožňuje čl. 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic kvalifikovat určitou látku jako vedlejší produkt ve smyslu definice odpadu podle unijního práva, pokud jsou z výrobně technických důvodů k této látce v minimální míře přimíchávány jiné látky, které by jinak musely být považovány za odpad, jestliže toto přimíchávání nemá vliv na celkové složení látky a je příznivé pro životní prostředí?

         (1)  Úř. věst. 2008, L 312, s. 3.

         (2)  Úř. věst. 2008, L 311, s. 1.


title: Věc C-633/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 22. srpna 2019 – Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie v. Metalen Galler NV, Vollers Belgium NV, LW-Idee GmbH

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 22. srpna 2019 – Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie v. Metalen Galler NV, Vollers Belgium NV, LW-Idee GmbH
      (Věc C-633/19)
      (2019/C 399/29)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie

         Žalované: Metalen Galler NV, Vollers Belgium NV, LW-Idee GmbH

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky neplatné kvůli porušení čl. 6 odst. 6 a 7, jakož i čl. 2 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, respektive nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, jelikož Komise čínským vyvážejícím výrobcům včas neumožnila včas seznámit se s informacemi o druzích výrobků, na základě kterých byla stanovena běžná hodnota, nebo jelikož Komise v rámci výpočtu výše dumpingového rozpětí pro dotčené výrobky při srovnání běžné hodnoty výrobků indického výrobce s vývozními cenami podobných čínských výrobků odmítla zohlednit opravy v souvislosti s dovozními poplatky za suroviny a nepřímými daněmi ve srovnatelné zemi Indii, jakož i rozdíly ve výrobě, respektive výrobních nákladech?

                  2)

                  Je nařízení (ES) č. 91/2009 neplatné pro porušení čl. 3 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1225/2009, respektive nařízení (ES) č. 384/96, protože Komise při posouzení újmy zařadila dovoz od dvou čínských společností, v jejichž případě se zjistilo, že neuplatňovaly dumping, jako dumpingový dovoz?

                  3)

                  Je nařízení (ES) č. 91/2009 neplatné pro porušení čl. 3 odst. 2, 6 a 7 nařízení (ES) č. 1225/2009, respektive nařízení (ES) č. 384/96, jelikož Komise při posuzování otázky, zda vývoz průmyslu Unie přispěl k újmě tohoto výrobního odvětví, vycházela z informací o výrobcích, kteří nebyli součástí domácího výrobního odvětví?

                  4)

                  Je nařízení (ES) č. 91/2009 neplatné pro porušení čl. 19 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1225/2009, respektive nařízení (ES) č. 384/96, jelikož Komise opomenula zajistit, aby oba domácí (italští) výrobci přiměřeným způsobem vysvětlili důvody, pro které nebylo možné poskytnout shrnutí důvěrných informací?

                  5)

                  Porušuje nařízení (ES) č. 91/2009 čl. 6 odst. 6 a 7, jakož i čl. 2 odst. 10 nařízení (ES) č. 384/96, jelikož Komise neoznámila informace o výrobcích včas, čímž narušila zájmy čínských vyvážejících výrobců?

                  6)

                  Článek 1 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (ve znění změn) stanoví, že použití individuálních celní sazby ve výši 64, 4 procent na společnost Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd., Ningbo City je podmíněno předložením platné obchodní faktury celním orgánům členských států, která musí splňovat požadavky uvedené v příloze II a že v případě, že není předložena taková faktura, použije se celní sazba použitelná na všechny ostatní společnosti; je možné individuální celní sazbu navzdory tomu přiznat v případě doměření antidumpingových cel, které se má provést z důvodu šetření ze strany OLAF, podle zásady dobré víry ve prospěch deklaranta, pokud OLAF zjistil, že předmětné spojovací prostředky nemají původ v Indonésii, ale bylo uvedeno, ale že je vyrobila společnost Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd. v Číně, nicméně nelze předložit žádnou fakturu s údaji potřebnými k použití individuální celní sazby, jelikož výrobci jednali právě v úmyslu uvést orgány členských států v omyl?


title: Věc C-640/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 28. srpna 2019 – Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 28. srpna 2019 – Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
      (Věc C-640/19)
      (2019/C 399/30)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe, Azienda Agricola Castagna Giovanni, Soc. Azienda Agricola Castellani Enio, Nereo e Giuliano Ss, Azienda Agricola De Fanti Maria Teresa, Azienda Agricola Giacomazzi Vilmare, Soc. Azienda Agricola Iseo di Lunardi Giampaolo e Silvano Ss, Soc. Azienda Agricola Mastrolat di Mastrotto Franco e Luca Ss, Azienda Agricola Righetti Michele e Damiano, Azienda Agricola Scandola Stefano e Gianni, Azienda Agricola Tadiello Roberto, Azienda Agricola Turazza Mario, Azienda Agricola Zuin Tiziano, 2 B Società Agricola Srl ed Altri, Azienda Agricola Fracasso Claudio, Azienda Agricola Pozzan Mirko

         Žalovaní: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být články 1, 2 a 3 nařízení (EHS) č. 856/84 (1), článek 1 a čl. 2 odst. 1 nařízení č. 3950/92 (2), čl. 1 odst. 1 a článek 5 nařízení č. 1788/2003 (3) a články 54, 64 a 65 nařízení č. 1234/2007 (4), a příslušné přílohy, jejichž cílem je chránit rovnováhu mezi poptávkou a nabídkou mléčných výrobků na trhu EU, vykládány v tom smyslu, že z výpočtu „mléčných kvót“ vylučují produkci zaměřenou na vývoz sýrů s CHOP do zemí mimo EU, a to v souladu s cíli ochrany stanovenými pro tyto výrobky v článku 13 nařízení (EHS) č. 2081/92 (5), jak byl potvrzen články 4 a 13 nařízení č. 510/2006 (6) a nařízení č. 1151/2012 (7), při uplatnění zásad uvedených v článcích 32 (bývalý článek 27), 39 (bývalý článek 33), 40 (bývalý článek 34), 41 (bývalý článek 35) SFEU?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi, brání takto vykládaná právní úprava zahrnutí mléčných kvót určených na výrobu sýrů s CHOP určených k vývozu mimo EU do individuálních referenčních množství, jejichž zahrnutí vyplývá z článku 2 nařízení vlády s mocí zákona č. 49 ze dne 28. března 2003, přeměněného se změnami na zákon č. 119 ze dne 30. května 2003, a z článku 2 zákona č. 468 ze dne 26. listopadu 1992 v rozsahu, ve kterém jej přebírá výše uvedený článek 2 nařízení vlády s mocí zákona č. 49/2003?
                  Podpůrně, pokud by bylo stanoveno, že tento výklad je nesprávný,

                  3)

                  jsou články 1, 2 a 3 nařízení (EHS) č. 856/84, článek 1 a čl. 2 odst. 1 nařízení č. 3950/92, čl. 1 odst. 1 a článek 5 nařízení č. 1788/2003 a články 54, 64 a 65 nařízení č. 1234/2007, a příslušné přílohy (spolu s italskými vnitrostátními prováděcími ustanoveními uvedenými v článku 2 nařízení vlády s mocí zákona č. 49 ze dne 28. března 2003, přeměněného se změnami na zákon č. 119 ze dne 30. května 2003, a v článku 2 zákona č. 468 ze dne 26. listopadu 1992 v rozsahu, ve kterém jej přebírá výše uvedený článek 2 nařízení vlády s mocí zákona č. 49/2003), které zahrnují a nevylučují z výpočtu množství přiděleného členským státům mléko použité k výrobě sýrů s CHOP vyvezených nebo určených na trh třetích zemí, a v rozsahu uvedeného vývozu, v rozporu s cíli ochrany uvedenými v nařízení (EHS) č. 2081/92, které chrání produkce s CHOP, se zvláštním odkazem na článek 13, jak byl potvrzen nařízením (EHS) č. 510/2006 a nařízením č. 1151/2012, jakož i s odkazem na účely ochrany uvedenými v článku 4 posledně uvedeného nařízení, a zda jsou rovněž v rozporu s články 32 (bývalý článek 27), 39 (bývalý článek 33), 40 (bývalý článek 34), 41 (bývalý článek 35) SFEU a se zásadami právní jistoty, legitimního očekávání, proporcionality a zákazu diskriminace, jakož i svobodného podnikání pro účely vývozu mimo EU?

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 856/84 ze dne 31. března 1984, kterým se mění nařízení (EHS) č. 804/68 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky (Úř. věst. 1984, L 90, s. 10).

         (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. 1992, L 405, s. 1).

         (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. 2004, L 94, s. 22).

         (4)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. L 299, s. 1).

         (5)  Nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 208, s. 1).

         (6)  Nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 93, s. 12).

         (7)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1).


title: Věc C-643/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalsko) dne 30. srpna 2019 – RESOPRE - Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão, SA v. Município de Peso da Régua

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalsko) dne 30. srpna 2019 – RESOPRE - Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão, SA v. Município de Peso da Régua
      (Věc C-643/19)
      (2019/C 399/31)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Central Administrativo Norte

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: RESOPRE - Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão, SA

         Odpůrce: Município de Peso da Régua

         Další účastníci: DATAREDE – Sistemas de Dados e Comunicações, SA, Alexandre Barbosa Borgesm, SA, Fernando L. Gaspar – Sinalização e Equipamentos Rodoviários, SA

         Předběžná otázka

      Umožňuje unijní právo (zvláště čl. 56 odst. 1 a čl. 60 odst. 4 směrnice 2014/24/[EU] (1), jakož i zásada volné soutěže), aby pokyny pro uchazeče týkající se předsmluvního postupu zadávacího řízení na veřejnou zakázku, jejímž předmětem je udělení koncese k využití pozemků pro účely umístění, provozování a kontroly dodržování pravidel stanovených v městském nařízení o zónách dočasného placeného parkování platném ve městě, stanovily, že uchazeči musí předvést počítačový program a zařízení (parkovací automat), které je třeba poskytnout, s cílem prokázat jak splnění podmínek uvedených ve vzorových smluvních podmínkách a zvláštních technických požadavcích, tak charakteristiky nabídek, a stanovily kritérium pro zadání veřejné zakázky spojené s faktorem „technická a funkční vhodnost řešení“, jenž má být posouzen v závislosti na takovém předvedení (viz body 16 a 17 pokynů pro uchazeče)?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).


title: Věc C-648/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Erding (Německo) dne 2. září 2019 – EUflight.de GmbH v. Eurowings GmbH

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Erding (Německo) dne 2. září 2019 – EUflight.de GmbH v. Eurowings GmbH
      (Věc C-648/19)
      (2019/C 399/32)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Erding

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: EUflight.de GmbH

         Žalovaná: Eurowings GmbH

         Předběžná otázka

      Je podmínkou získání nároku na náhradu škody podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 (1), aby cestující, i v případě značného zpoždění, které je známo již před odletem, nastoupil na palubu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-652/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 2. září 2019 – KO v. Fallimento Consulmarketing SpA

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 2. září 2019 – KO v. Fallimento Consulmarketing SpA
      (Věc C-652/19)
      (2019/C 399/33)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Milano

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: KO

         Žalovaná: Fallimento Consulmarketing SpA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace obsažené v ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou připojené ke směrnici 1999/70/ES (1) ustanovením čl. 1 odst. 2 a článku 10 legislativního nařízení č. 23/15, která ve vztahu k neoprávněnému hromadnému propouštění z důvodu porušení výběrových kritérií obsahují dvojí režim odlišné ochrany, na základě něhož je v postupu hromadného propouštění zajištěna přiměřená, účinná a odrazující ochrana pracovních poměrů na dobu neurčitou založených před 7. březnem 2015, pro které jsou stanoveny nápravné prostředky opětovného přijetí do zaměstnání a platba příspěvků ze strany zaměstnavatele, a naopak zavádí ochranu spočívající v pouhém odškodnění v minimálním a maximálním rozsahu, která je méně účinná a méně odrazující, pro pracovní poměry na dobu určitou mající stejnou délku odpracované doby, které jsou založeny před tímto datem, ale přeměněny na pracovní poměry na dobu neurčitou po 7. březnu 2015?

                  2)

                  Brání ustanovení obsažená v článcích 20 a 30 Listiny základních práv Evropské unie a ve směrnici 98/59/ES (2) takovému právnímu ustanovení, jako je ustanovení uvedené v článku 10 legislativního nařízení č. 23/15, které pouze pro pracovníky zaměstnané (nebo s přeměněným pracovním poměrem) na dobu neurčitou od 7. března 2015 zavádí ustanovení, podle kterého v případě neoprávněného hromadného propouštění z důvodu porušení výběrových kritérií, na rozdíl od jiných podobných pracovních poměrů, které byly založeny dříve a které jsou zahrnuty do postupu hromadného propouštění, není stanoveno opětovné přijetí do zaměstnání a které naopak zavádí souběžný systém ochrany spočívající v pouhém odškodnění, který není dostatečný k nápravě ekonomických důsledků vyplývajících ze ztráty zaměstnání a je horší než jiný souběžně existující model, který se vztahuje na ostatní pracovníky, jejichž pracovní poměry mají stejné charakteristiky, pouze s výjimkou data přeměny nebo založení [pracovního poměru]?

         (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, 10.7.1999, s. 43).

         (2)  Směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst. L 225, 12.8.1998, s. 16).


title: Věc C-653/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. září 2019 – trestní řízení proti DK

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. září 2019 – trestní řízení proti DK
      (Věc C-653/19)
      (2019/C 399/34)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Účastník původního trestního řízení

      DK

         Předběžná otázka

      Jsou vnitrostátní právní předpisy, které během soudní fáze trestního řízení, podmiňují vyhovění žádosti obhajoby o propuštění obviněné osoby z vazby existencí změny okolností, v souladu s článkem 6 a bodem 22 odůvodnění směrnice 2016/343 (1), jakož i články 6 a 47 Listiny základních práv Evropské unie?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1).


title: Věc C-662/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. září 2019 NRW.Bank proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 26. června 2019 ve věci T-466/16, NRW.Bank v. Jednotný výbor pro řešení krizí

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/30

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. září 2019 NRW.Bank proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 26. června 2019 ve věci T-466/16, NRW.Bank v. Jednotný výbor pro řešení krizí
      (Věc C-662/19 P)
      (2019/C 399/35)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: NRW.Bank (zástupci: J. Seitz, J. Witte a D. Flore, advokáti)

         Další účastníci řízení: Jednotný výbor pro řešení krizí, Rada Evropské unie, Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  1.

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 26. června 2019 ve věci T-466/16 a rozhodnutí žalovaného a odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku o ročním příspěvku žalobkyně do fondu pro řešení krizí za příspěvkový rok 2016;

                  2.

                  podpůrně zrušil rozsudek uvedený v bodě 1 a věc vrátil Tribunálu;

                  3.

                  uložil odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uvádí dva důvody kasačního opravného prostředku:
      Zaprvé, její žaloba na neplatnost nebyla na rozdíl od názoru Tribunálu podána po lhůtě ve smyslu čl. 263 odst. 6 SFEU. Rozhodnutí žalovaného o ročním příspěvku žalobkyně do fondu pro řešení krizí za příspěvkový rok 2016 totiž spočívá na dvou, časově po sobě následujících rozhodnutích žalovaného, na tzv. „prvním rozhodnutí SRB“ a tzv. „druhém rozhodnutí SRB“. Obě rozhodnutí SRB byla adresována pouze vnitrostátnímu prováděcímu orgánu (dále jen „FMSA“) a žalobkyně o nich nebyla ani přímo informována, ani jí nebyla oznámena. Povědomí o pravděpodobné existenci (ne ale o obsahu) rozhodnutí SRB žalobkyně získala pouze na základě příslušných vyměřovacích rozhodnutí FMSA, tzv. „prvního rozhodnutí FMSA“ resp. „druhého rozhodnutí FMSA“.
      Na rozdíl od názoru Tribunálu je tedy rozhodnou skutečností pro výpočet lhůty pro podání žaloby na neplatnost pouze doručení druhého rozhodnutí FMSA žalobkyni. Druhé rozhodnutí SRB totiž nahradilo první rozhodnutí SRB.
      Přesto, i pokud by se vycházelo z toho, že druhé rozhodnutí SRB plně nenahradilo první rozhodnutí SRB, nýbrž že ho pouze pozměnilo, podle judikatury týkající se začátku běhu lhůty pro podání žaloby by rovněž bylo nutno vycházet pouze z okamžiku doručení druhého rozhodnutí FMSA.
      Žalobkyně má dále – na rozdíl od názoru Tribunálu – za to, že vzhledem k zvláštnostem projednávané věci nebyla povinna požádat o první rozhodnutí SRB a tímto způsobem zjistit jeho obsah a odůvodnění. Takováto povinnost totiž v každém případě neexistuje tehdy, pokud – jako v projednávaném případě – je jak dotčený subjekt, tak i předmět domnělého požadavku nejasný.
      Lhůta pro podání žaloby musí být konečně již z důvodů ochrany legitimního očekávání, v každém případě ale na základě omluvitelného omylu, považována za dodrženou.
      Zadruhé, Tribunál v rozporu s právem vychází z toho, že žalobkyně, pokud jde o druhé rozhodnutí SRB, neuvedla žádné žalobní důvody a argumenty. Toto konstatování porušuje právo žalobkyně být vyslechnut, které vyplývá z čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie. Tribunál nejrůznější argumenty žalobkyně přešel, při svém rozhodování je chybně nezohlednil, a žalobkyni tak odepřel právo na spravedlivý proces.


title: Věc C-663/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Gera (Německo) dne 6. září 2019 – MM v. Volkswagen AG

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Gera (Německo) dne 6. září 2019 – MM v. Volkswagen AG
      (Věc C-663/19)
      (2019/C 399/36)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Gera

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: MM

         Žalovaná: Volkswagen AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být § 6 odst. 1 a § 27 odst. 1 Verordnung über die EG-Genehmigung für Kraftfahrzeuge und ihre Anhänger sowie für Systeme, Bauteile und selbstständige technische Einheiten für diese Fahrzeuge [(nařízení o ES schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků pro tato vozidla, dále jen „EG-FGV“] (1), resp. čl. 18 odst. 1 a čl. 26 odst. 1 směrnice 2007/46/ES (2) vykládány v tom smyslu, že pokud výrobce do vozidla zabudoval zakázané odpojovací zařízení ve smyslu čl. 5 odst. 2 a čl. 3 bodu 10 nařízení (ES) č. 715/2007 (3) a pokud je uvedení takového vozidla na trh v rozporu se zákazem uvádění vozidel na trh bez platného prohlášení o shodě podle § 27 odst. 1 EG-FGV (resp. se zákazem prodeje bez platného prohlášení o shodě podle čl. 26 odst. 1 směrnice 2007/46/ES), porušuje svou povinnost vydat platné osvědčení podle § 6 odst. 1 EG-FGV (resp. svou povinnost přiložit prohlášení o shodě podle čl. 18 odst. 1 směrnice 2007/46/ES)?

                              1a.

                              Je cílem § 6 a 27 EG-FGV, resp. čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článku 46 směrnice 2007/46/ES rovněž ochrana konečného zákazníka a – v případě dalšího prodeje na trhu s ojetými automobily – zejména ochrana následujícího nabyvatele automobilu, a to rovněž s ohledem na jeho dispoziční volnost a majetek? Má pořízení ojetého vozidla, které bylo na trh uvedeno bez platného prohlášení o shodě, nabyvatelem automobilu původ v okruhu nebezpečí, k jejichž odvrácení byla tato ustanovení přijata

                  2.

                  Je cílem čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 rovněž ochrana konečného zákazníka a – v případě dalšího prodeje na trhu s ojetými automobily – zejména ochrana následujícího nabyvatele automobilu, a to rovněž s ohledem na jeho dispoziční volnost a majetek? Má pořízení ojetého vozidla, ve kterém je zabudováno zakázané odpojovací zařízení, nabyvatelem automobilu původ v okruhu nebezpečí, k jejichž odvrácení bylo toto ustanovení přijato?

                  3.

                  Musí být § 6 a 27 EG-FGV, resp. čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článek 46 směrnice 2007/46/ES a čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládány v tom smyslu, že v případě jejich porušení musí být za předpokladu, že se konečný zákazník kvůli tomuto porušení může domáhat zpětného zrušení kupní smlouvy ohledně dotčeného vozidla a domáhá se ho, zcela nebo zčásti (popř.: jakým způsobem, resp. v jakém rozsahu?) upuštěno od započtení náhrady za faktické užívání vozidla na škodu vzniklou konečnému zákazníkovi? Změní se něco na tomto výkladu, pokud je dané porušení spojeno s uvedením schvalovacích orgánů a konečných zákazníků v omyl ohledně okolnosti, že jsou splněny všechny podmínky schválení a že lze dané vozidlo bez jakéhokoli omezení používat v silničním provozu, a s protiprávním jednáním a uváděním v omyl za účelem snížení nákladů a maximalizace zisku prostřednictvím velkého odbytu za současného obstarání si konkurenční výhody na úkor nic netušících zákazníků?

         (1)  EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (nařízení o ES schvalování motorových vozidel) ze dne 3. února 2011 (BGBl. I s. 126), které bylo naposledy změněno článkem 7 nařízení ze dne 23. března 2017 (BGBl. I s. 522).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. L 171, 29.6.2007, s. 1).


title: věc C-686/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná 18. září 2019 rozhodnutím Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) – SIA „Soho Group“ v. Patērētāju tiesību aizsardzības centrs

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná 18. září 2019 rozhodnutím Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) – SIA „Soho Group“ v. Patērētāju tiesību aizsardzības centrs
      (věc C-686/19)
      (2019/C 399/37)
      Jednací jazyk: lotyšština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts) (Nejvyšší soud)

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: SIA „Soho Group“

         Další účastník řízení: Patērētāju tiesību aizsardzības centrs (Úřad na ochranu práv spotřebitelů)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je pojem „celkové náklady úvěru pro spotřebitele“ definovaný v čl. 3 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES (1) ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS, autonomním pojmem práva Evropské unie?

                  2)

                  Patří náklady na prodloužení splatnosti úvěru pod pojem „celkové náklady úvěru pro spotřebitele“, jak je definován v čl. 3 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS v takové situaci, jako je situace v projednávané věci, pokud jsou ujednání o prodloužení splatnosti úvěru součástí ujednání a podmínek úvěrové smlouvy sjednané dlužníkem a věřitelem?

         (1)  Úř. věst. 2008, L 133, s. 66.


title: Věc C-687/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Mons (Belgie) dne 18. září 2019 – Ryanair Ltd v. PJ

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/33

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Mons (Belgie) dne 18. září 2019 – Ryanair Ltd v. PJ
      (Věc C-687/19)
      (2019/C 399/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Mons

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Ryanair Ltd

         Odpůrkyně: PJ

         Předběžná otázka

      Mají být čl. 2 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 889/2002 ze dne 13. května 2002, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2027/97 o odpovědnosti leteckého dopravce v případě nehod (1), a tudíž i čl. 17 odst. 1 Montrealské úmluvy ze dne 28. května 1999 o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby taková újma psychického typu, jako je posttraumatická stresová porucha, zakládala na základě těchto ustanovení nárok na náhradu škody?

         (1)  Úř. věst. 2002, L 140, s. 2.


title: Věc C-710/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 25. září 2019 – G.M.A. v. Belgický stát

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/33

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 25. září 2019 – G.M.A. v. Belgický stát
      (Věc C-710/19)
      (2019/C 399/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: G.M.A.

         Odpůrce: Belgický stát

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být článek 45 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán a uplatňován v tom smyslu, že hostitelský členský stát má zaprvé povinnost poskytnout uchazeči o zaměstnání přiměřenou dobu, aby se mohl seznámit s nabídkami zaměstnání, jež by mu mohly vyhovovat, a přijmout opatření potřebná pro přijetí do zaměstnání, zadruhé povinnost připustit, aby doba určená pro hledání zaměstnání nebyla v žádném případě kratší než šest měsíců, a zatřetí povinnost povolit uchazeči o zaměstnání pobyt na svém území po celou tuto dobu a nevyžadovat přitom od něj předložení důkazu o reálné šanci zaměstnání získat?

                  2)

                  Mají být články 15 a 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států a články 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i základní zásady přednosti práva Evropské unie a užitečného účinku směrnic vykládány a uplatňovány v tom smyslu, že vnitrostátní soudy hostitelského členského státu jsou povinny v rámci žaloby na neplatnost rozhodnutí, kterým se občanovi Unie nepřiznává právo pobytu delšího než tři měsíce, zohlednit nové skutečnosti, které se objevily po vydání rozhodnutí vnitrostátními orgány, pokud jsou tyto skutečnosti způsobilé vyvolat takovou změnu situace dotčené osoby, která by neumožnila další omezení práva pobytu této osoby v hostitelském členském státě?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 77).