title: Věc C-307/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Alicante (Španělsko) dne 25. června 2015 – Ana María Palacios Martínez v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Alicante (Španělsko) dne 25. června 2015 – Ana María Palacios Martínez v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Věc C-307/15)
   (2015/C 279/29)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Alicante

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Ana María Palacios Martínez

      Odpůrkyně: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné se zásadou nezávaznosti uznanou v čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 (1) o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, že účinky navrácení plynoucí z prohlášení neplatnosti v důsledku zneužívající povahy klauzule o minimálním úroku obsažené v úvěrové smlouvě se nepřenáší zpět k datu uzavření smlouvy, ale k pozdějšímu datu?

               2)

               Je kritérium dobré víry zúčastněných kruhů, které slouží jako základ pro omezení zpětné účinnosti plynoucí ze zneužívající klauzule zneužívající klauzule autonomním pojmem unijního práva, který musí být všemi členskými státy vykládán jednotně?

               3)

               Jaké předpoklady musí v případě kladné odpovědi být splněny pro určení existence dobré víry zúčastněných kruhů?

               4)

               V každém případě, je v souladu s dobrou vírou zúčastněných kruhů jednání prodávajícího či poskytovatele, [který] při přípravě smlouvy způsobil nedostatek transparentnosti určující zneužívající povahu klauzule?

               5)

               Je riziko závažných obtíží, které slouží jako základ pro omezení zpětné účinnosti plynoucí ze zneužívající klauzule autonomním pojmem unijního práva, který musí být všemi členskými státy vykládán jednotně?

               6)

               Jaká kritéria musí v případě kladné odpovědi být zohledněna?

               7)

               Musí být riziko závažných obtíží posuzováno pouze s přihlédnutím k riziku pro prodávajícího či poskytovatele, nebo také s přihlédnutím k obtížím, které vzniknou spotřebiteli v důsledku nevrácení všech částek zaplacených na základě uvedené klauzule o minimálním úroku?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29.


title: Věc T-47/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2006 – Milbert a další v. Komise ( Úředníci — Zpráva o vývoji služby — Hodnotící období 2001/2002 )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2006 – Milbert a další v. Komise
   (Věc T-47/04) (1)

   („Úředníci - Zpráva o vývoji služby - Hodnotící období 2001/2002“)
   (2006/C 331/73)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Alex Milbert (Hesperange, Lucembursko), Saturnino Durán Vidal (Brusel, Belgie), Roland Hanff (Dudelange, Lucembursko), Maria Anita Nuotio (Brusel), Paraskevi Papageorgiou (Brusel), Andrea Ranschaert (Drongen, Belgie), Reinhard Rieder (Brusel) a Ioannis Terezakis (Brusel) (zástupci: původně G. Bounéou a F. Frabetti, poté F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení hodnotícího období 2001/2002 v rozsahu, ve kterém se týká žalobců, a podpůrně zpráv o vývoji služby žalobců za toto období.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí, kterými se přijímá zpráva o vývoji služby I. Terezakise a P. Papageorgiou za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených I. Terezakisem a P. Papageorgiou.

               4)

               A. Milbert, S. Durán Vidal, R. Hanff a R. Rieder, jakož i M. A. Nuotio a A. Ranschaert ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc C-169/09: Žaloba podaná dne 13. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/29

         Žaloba podaná dne 13. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-169/09)
   2009/C 153/56
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Schønberg a M. Karanasou Apostolopoulou)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů a o změně směrnic Rady 92/42/EHS a Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES a 2000/55/ES (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice,

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice 2005/32/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 10. srpna 2007.

      (1)  Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s. 29.


title: Věc T-239/11: Žaloba podaná dne 3. května 2011 — Sigma Alimentos Exterior v. Komise

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/26

         Žaloba podaná dne 3. května 2011 — Sigma Alimentos Exterior v. Komise
   (Věc T-239/11)
   2011/C 204/47
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sigma Alimentos Exterior, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Ferre Navarrete, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS (Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedades) (konsolidované znění zákona o korporační dani) vykazuje znaky státní podpory;

               —

               podpůrně zrušil čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS vykazuje znaky státní podpory, když se vztahuje na nabytí podílů, která vedou k převzetí kontroly;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v tomto řízení nabyla v průběhu let 2008 až 2010 podíly ve společnostech usazených ve Spojených státech a v Peru a podle čl. 12 odst. 5 TRLIS uplatnila odpisy goodwillu vzniklého nabytím většinového podílu v uvedených společnostech.
   Dne 12. ledna 2011 Komise přijala napadené rozhodnutí K(2010) 9566 v konečném znění, o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích č. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07). V návaznosti na toto rozhodnutí zahájily španělské daňové orgány řízení o ověření za účelem opravy žalobkyní uplatněných odpisů.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nesplnění požadavků pro kvalifikaci opatření jako státní podpory

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že hlavním důvodem, proč daňový režim dotčený v této věci nelze považovat za státní podporu je, že sporné opatření není selektivní. Komise se totiž mýlí, když má na základě zvýhodnění vnitrostátních akvizic a požadavku podílu ve výši nejméně 5 % za to, že se de facto jedná o selektivitu. Podle žalobkyně Komise k tomuto závěru dospěla, protože nepřihlédla k analýze typologie a odvětví činnosti, v nichž působí podniky, které tento režim uplatňovaly.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z chybějícího odůvodnění rozhodnutí

                           —

                           Žalobkyně má za to, že odůvodnění závěru Komise, že neexistují výslovné právní překážky nabývání podílů ve společnostech ve Spojených státech a Peru, je ve všech ohledech nedostatečné.


title: Věc F-27/08: Žaloba podaná dne 29. února 2008 – Simões dos Santos v. OHIM

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/25

         Žaloba podaná dne 29. února 2008 – Simões dos Santos v. OHIM
   (Věc F-27/08)
   (2008/C 158/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Manuel Simões dos Santos (Alicante, Španělsko) (zástupce: A. Creus Carreras, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu
   Předmět a popis sporu
   Zrušení několika rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu v rozsahu, v němž správně nevykonávají rozsudek T-435/04 a neuznávají žalobci zůstatek bodů, jejichž ztráta byla zrušena Soudem prvního stupně, jakož i zaplacení úroků z prodlení z částky odpovídající rozdílu ve mzdě, kterou měl žalobce pobírat
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 3. prosince 2007 o zamítnutí stížnosti podané žalobcem dne 8. srpna 2007, jakož i rozhodnutí č. PERS-01-07 o přidělení bodů pro povýšení v rámci hodnoceného období 2003, rozhodnutí ADM-07-17, vykládající rozhodnutí ADM 03-35 o služebním postupu a povýšení úředníků a dočasných zaměstnanců, a dopis ze dne 15. června 2007, nazvaný „Definitive awarding of 2007 promotion points adopted by the Appointing Authority“;

               —

               uložit OHIM zaplacení žalobci úroků z prodlení z částky odpovídající rozdílu ve mzdě, kterou měl žalobce pobírat, pokud by nedošlo ke ztrátě zůstatku bodů za zásluhy, vypočtené podle sazby stanovené Soudem;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-395/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'Appello di Roma (Itálie) dne 12. září 2008 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Tiziana Bruno a Massimo Pettini

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'Appello di Roma (Itálie) dne 12. září 2008 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Tiziana Bruno a Massimo Pettini
   (Věc C-395/08)
   (2008/C 327/13)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte d'Appello di Roma
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Žalovaní: Tiziana Bruno a Massimo Pettini
   Předběžné otázky

               1)

               Jsou v souladu se směrnicí 97/81/ES (1), a zejména s ustanovením 4 [rámcové dohody, tvořící její přílohu], týkajícím se zásady zákazu diskriminace, právní předpisy italského státu (a sice čl. 7 odst. 1 zákona č. 638/83), podle nichž se neuznává jako odsloužená doba, za níž se platily příspěvky a jež je započitatelná pro získání nároku na důchod, doba, po kterou při vertikálním částečném úvazku nebyla vykonávána práce?

               2)

               Je výše uvedená vnitrostátní právní úprava v souladu se směrnicí, zejména s ustanovením 1 [rámcové dohody, tvořící její přílohu], které stanoví, že vnitrostátní právní předpisy mají usnadnit rozvoj částečného pracovního úvazku, s ustanovením 4 a s ustanovením 5 [uvedené rámcové dohody], které stanoví, že členské státy by měly odstranit překážky právní povahy, které by mohly omezovat přístup k částečnému pracovnímu úvazku, je-li nepochybné, že nezohlednění neodpracovaných týdnů pro účely důchodového zabezpečení představuje závažnou překážku při volbě částečného pracovního úvazku vertikálního typu?

               3)

               Může se ustanovení 4 [uvedené rámcové dohody] o zásadě zákazu diskriminace vztahovat i na různé typy pracovních smluv na částečný úvazek vzhledem k tomu, že při předpokladu práce na horizontální částečný úvazek jsou při stejném množství hodin odpracovaných za kalendářní rok, za něž je zaplacena mzda, považovány na základě vnitrostátních právních předpisů za započitatelné všechny týdny v kalendářním roce, na rozdíl od vertikálního částečného pracovního úvazku?

      (1)  Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Příloha: Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku (Úř. věst. 1998, L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267).


title: Věc C-406/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad – Bulharsko) – Peťa Milkova v. Izpalnitelen direktor na Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Úmluva OSN o právech osob se zdravotním postižením — Články 5 a 27 — Směrnice 2000/78/ES — Článek 7 — Větší ochrana v případě propuštění zaměstnanců se zdravotním postižením v pracovněprávním poměru — Absence takové ochrany v případě zaměstnanců se zdravotním postižením ve služebním poměru — Obecná zásada rovného zacházení“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad – Bulharsko) – Peťa Milkova v. Izpalnitelen direktor na Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol
   (Věc C-406/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Úmluva OSN o právech osob se zdravotním postižením - Články 5 a 27 - Směrnice 2000/78/ES - Článek 7 - Větší ochrana v případě propuštění zaměstnanců se zdravotním postižením v pracovněprávním poměru - Absence takové ochrany v případě zaměstnanců se zdravotním postižením ve služebním poměru - Obecná zásada rovného zacházení“)
   (2017/C 144/08)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Peťa Milkova

      Žalovaný: Izpalnitelen direktor na Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, ve spojení s Úmluvou Organizace spojených národů o právech osob se zdravotním postižením, která byla schválena jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2010/48/ES ze dne 26. listopadu 2009, a obecnou zásadou rovného zacházení zakotvenou v článcích 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje členskému státu přijmout takovou právní úpravu, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která poskytuje specifickou ochranu ex ante v případě propuštění zaměstnancům s určitým zdravotním postižením v pracovněprávním poměru, ale neposkytuje ji zaměstnancům se stejným zdravotním postižením ve služebním poměru, ledaže je prokázáno porušení zásady rovného zacházení, což musí ověřit předkládající soud. Při tomto ověření musí být porovnání situací založeno na analýze všech relevantních ustanovení vnitrostátního práva, která upravují postavení pracovníků s určitým zdravotním postižením v pracovněprávním poměru a zaměstnanců se stejným zdravotním postižením ve služebním poměru, a to zejména s přihlédnutím k účelu ochrany proti propuštění dotčené ve věci v původním řízení.

               2)

               Pokud by čl. 7 odst. 2 směrnice 2000/78 ve spojení s Úmluvou Organizace spojených národů o právech osob se zdravotním postižením a obecnou zásadou rovného zacházení bránil takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, povinnost dodržovat unijní právo by vyžadovala, aby byla působnost vnitrostátních ustanovení na ochranu zaměstnanců s určitým zdravotním postižením v pracovněprávním poměru rozšířena tak, že se budou tato ochranná ustanovení vztahovat i na zaměstnance s týmž zdravotním postižením ve služebním poměru.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12. 10. 2015.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. října 2004 ve spojených věcech T-219/02 a T-337/02, Olga Lutz Herrera proti Komisi Evropských společenství (Veřejná služba — Obecné výběrové řízení — Nepřipuštění ke zkouškám — Oznámení o vyhlášení výběrového řízení — Věkové omezení)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/34

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 28. října 2004
   ve spojených věcech T-219/02 a T-337/02, Olga Lutz Herrera proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Veřejná služba - Obecné výběrové řízení - Nepřipuštění ke zkouškám - Oznámení o vyhlášení výběrového řízení - Věkové omezení)
   (2005/C 6/66)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve spojených věcech T-219/02 a T-337/02, Olga Lutz Herrera, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupená J.-R. García-Gallardo Gil-Fournierem a J. Guillemem Carrauem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a H. Tserepa-Lacombe, ve spolupráci s J. Rivas Andrésem a J. Gutiérrez Gisbertem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejichž předmětem jsou návrhy na zrušení rozhodnutí výběrové komise KOM/A/6/01 ze dne 31. července 2001 a KOM/A/10/01 ze dne 20. prosince 2001, jimiž byla žalobkyni odepřena účast na zkouškách v daném výběrovém řízení z toho důvodu, že nesplňovala podmínku týkající se věku a podpůrně návrhy na zrušení zamítnutí správních stížností podaných žalobkyní proti rozhodnutí výběrové komise KOM/A/6/01 a KOM/A/10/01, Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloby se zamítají.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 233, 28.9.2002.


               2.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 29/12

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená Fürstliches Landgericht dne 14. září 2011 ve věci mezi Granville Establishment a Volker Anhalt, Melanie Anhalt a Jasmin Barbaro, rozenou Anhalt
   (Věc E-13/11)
   2012/C 29/09
   Dopisem ze dne 15. září 2011, který podatelna Soudu obdržela dne 22. září 2011, požádal Fürstliches Landgericht, Lichtenštejnsko (knížecí soudní dvůr, Lichtenštejnsko) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci mezi Granville Establishment a Volker Anhalt, Melanie Anhalt a Jasmin Barbaro, rozenou Anhalt, ohledně následujících otázek:

               1.

               Může se státní příslušník státu EHP domáhat ustanovení, jako je článek 53a lichtenštejnského zákona o soudní příslušnosti, které přiznává státním příslušníkům Lichtenštejnska právo nebýt žalováni v zahraničí na základě dohody o soudní příslušnosti, není-li taková dohoda veřejně zaznamenána, a bezprostředně z tohoto ustanovení rovněž vyvodit právo nebýt žalován v Lichtenštejnsku (a tudíž z pohledu daného státního příslušníka rovněž v zahraničí) na základě dohody o soudní příslušnosti, není-li tato dohoda veřejně zaznamenána?

               2.

               Je-li odpověď na otázku 1 kladná. Lze právo uplatnit ve věci, jako je tento konkrétní případ, tj. v občanskoprávním řízení, tedy přímo ve sporu mezi jednotlivci?


title: Věc C-692/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 21. prosince 2015 – Security Service Srl v. Ministero dell’Interno a další

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 21. prosince 2015 – Security Service Srl v. Ministero dell’Interno a další
   (Věc C-692/15)
   (2016/C 106/22)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Security Service Srl

      Odpůrci: Ministero dell’Interno, Questura di Napoli, Questura di Roma

      Předběžné otázky

               1)

               [Je třeba rozsudek Soudního dvora Evropské unie ve věci C-465/2005, Komise v. Itálie, EU:C:2007:781, ve kterém Soudní dvůr] rozhodl, že Italská republika porušila zásady uvedené v článcích 43 a 49 Smlouvy o ES (svoboda usazování a volný pohyb služeb) tím, že stanovila, že:

                           (a)

                           činnost strážce soukromé bezpečnostní služby může být vykonávána pouze pod podmínkou předchozího složení přísahy věrnosti Italské republice;

                           (b)

                           činnost soukromé bezpečnostní služby může být vykonávána poskytovatelem služeb usazeným v jiném členském státě pouze na základě povolení vydaného prefektem s omezenou územní působností, aniž by byly zohledněny povinnosti, které jsou těmto poskytovatelům již uloženy v členském státě původu;

                           (c)

                           uvedené povolení má jen omezenou územní platnost a jeho vydání se váže na zohlednění počtu a velikosti podniků poskytujících soukromé bezpečnostní služby, které již vykonávají činnost na dotčeném území;

                           (d)

                           podniky poskytující soukromé bezpečnostní služby musejí mít provozovnu v každé provincii, kde vykonávají svou činnost;

                           (e)

                           každý zaměstnanec těchto podniků musí mít individuální povolení pro výkon činností soukromé bezpečnostní služby, aniž by byly zohledněny kontroly a prověření, ke kterým již došlo v členském státě původu;

                           (g)

                           podniky poskytující soukromé bezpečnostní služby musejí k tomu, aby získaly povolení, zaměstnávat minimální nebo maximální počet zaměstnanců;

                           (h)

                           tytéž podniky musejí složit jistotu u státní depozitní pokladny;

                           (i)

                           ceny soukromých bezpečnostních služeb jsou stanoveny v povolení prefekta ve vztahu k předem vymezenému možnému rozpětí[,]
                           [vykládat tak, že] sám o sobě […] vylučuje pravomoc provinčního orgánu veřejné bezpečnosti (policejního ředitele) stanovit takové podmínky provozování bezpečnostní služby, jako jsou napadené podmínky[, které] ukládají povinnost nasadit minimální počet bezpečnostních strážců (dva) na operace týkající se určitých služeb?

               2)

               Je problematika v této věci, byť se jedná o novou otázku, natolik podobná, že by vedla ke stejnému výsledku na základě výše uvedených článků 43 a 49 Smlouvy o ES?


title: Věc T-329/05: Žaloba podaná dne 26. srpna 2005 – Movimondo ONLUS v. Komise Evropských společenství

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/18

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2005 – Movimondo ONLUS v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-329/05)
   (2005/C 257/33)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Movimondo ONLUS (Řím, Itálie) (Zástupci: Paolo Vitali, Giulia Verusio, Gian Michele Roberti a Alessandra Franchi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobkyně

               —

               určit, že Komise Evropských společenství (Služba ECHO) nesplnila své smluvní povinnosti vyplývající z dohod o subvencování (Grant Agreements) uzavřených na základě rámcové dohody o partnerství (Framework Partnership Agreement) číslo 3-314, a v důsledku toho

               —

               uložit Komisi Evropských společenství, aby zaplatila Movimondo následující částky:

                           —

                              36 500,51 eur týkajících se projektu MAGUINDANAO: ECHO/PHL/210/02003 zvýšených o úroky z prodlení od 25. září 2004;

                           —

                              150 000,00 eur týkajících se projektu ECHO 9 PALESTINE: ECHO/TPS/210/2003/08018 zvýšených o úroky z prodlení od 16. září 2004;

                           —

                              52 500,00 eur týkajících se projektu DIPECHO INDE: ECHO/TPS/210/2003/03005 zvýšených o úroky z prodlení od 24. března 2005;

                           —

                              50 865,96 eur týkajících se projektu ECHO LIBAN: ECHO/TPS/210/2003/08020 zvýšených o úroky z prodlení od 15. srpna 2005;

                           —

                              119 485,70 eur týkajících se projektu ECHO BAJO YUNA: ECHO/CR/BUD/2004/01006 zvýšených o úroky z prodlení od 12. června 2005;

                           —

                              28 500,00 eur splatných pro projekt ECHO RUNDU II: ECHO/AGO/BUD/2004/01018 zvýšených o úroky z prodlení od 13. července 2005;

                           —

                              70 085,00 eur týkajících se projektu ECHO SAMANA': ECHO/DOM/BUD/2004/01001 zvýšených o úroky z prodlení od 16. května 2005;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Podpůrně:

               —

               zrušit rozhodnutí o přerušení lhůt pro platbu obsažené v dopise ze dne 17. června 2005 generálního ředitele Antonia Cavacoa, Úřad pro humanitární pomoc ECHO 3 (Ref. D 6613), jehož předmětem je „příkaz vyplatit Movimondo částky, které jí ještě nebyly vyplaceny“ („injunction to pay outstanding payments due to Movimondo“), a v důsledku toho uložit Komisi Evropských společenství, aby Movimondo zaplatila výše uvedené částky;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou žalující společnost – nevládní organizace pro spolupráci a mezinárodní solidaritu – navrhuje na základě článku 238 ES uložit Komisi Evropských společenství zaplatit částky splatné na základě smluvních povinností vyplývajících z různých dohod o subvencování (Grant Agreements) uzavřených na základě rámcové dohody o partnerství (Framework Partnership Agreement) číslo 3-314, která vstoupila v platnost dne 1. prosince 2003 a jejímž předmětem je financování Komisí humanitárních zásahů, které byly řádně uskutečněny a odůvodněny, pokud jde o účtový rozvrh.
   Podpůrně žalobkyně rovněž navrhuje na základě čl. 230 čtvrtého pododstavce ES zrušit rozhodnutí o přerušení lhůt pro platbu obsažené v dopise ze dne 17. června 2005 generálního ředitele Antonia Cavacoa, Úřad pro humanitární pomoc ECHO 3 (Ref. D 6613), jehož předmětem je „příkaz vyplatit Movimondo částky, které jí ještě nebyly vyplaceny“ („injunction to pay outstanding payments due to Movimondo“), a rozhodnutí ze dne 27. července 2005 generálního ředitele Antonia Cavacoa, Úřad pro humanitární pomoc ECHO 3 (Ref. D 8136).
   Na podporu své žaloby, kterou se domáhá zrušení rozhodnutí o přerušení lhůt pro platbu obsaženého v dopise ze dne 17. června 2005, se žalobkyně dovolává zejména tří žalobních důvodů.
   Prvním žalobním důvodem uplatňuje, že tím, že služby ECHO rozhodly o přerušení lhůt pro platbu, se dopustily zneužití pravomoci, když vzaly za právní základ napadeného rozhodnutí čl. 106 odst. 4 nařízení č. 2342/2002 (1) nad rámec zvláštních případů a podmínek stanovených tímto ustanovením. Druhým žalobním důvodem se dovolává nedostatku odůvodnění napadených rozhodnutí v rozporu s článkem 253 ES a čl. 106 odst. 4 nařízení č. 2342/2002; konečně třetím žalobním důvodem se rovněž z procesního hlediska dovolává porušení čl. 106 odst. 4 uvedeného nařízení z důvodu, že služby ECHO neinformovaly Movimondo o přerušení přímo.
   Naproti tomu se žalobkyně na podporu své žaloby na neplatnost rozhodnutí ze dne 27. července 2005 dovolává čtyř žalobních důvodů.
   Prvním žalobním důvodem se dovolává nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí; druhým žalobním důvodem se dovolává porušení obecné zásady presumpce neviny, jakož i porušení práv obhajoby, jelikož služby ECHO ji neinformovaly o opatřeních, která zamýšlely v tomto ohledu přijmout, a jelikož jí nedaly možnost být vyslechnuta v této souvislosti. Třetím žalobním důvodem se dovolává porušení čl. 106 odst. 4 nařízení č. 2342/2002 a rovněž uplatňuje, že se služby ECHO dopustily zneužití pravomoci. Konečně čtvrtým žalobním důvodem se žalobkyně dovolává porušení zásady ochrany legitimního očekávání.

      (1)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).


title: Věc C-105/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad – Varna (Bulharsko) dne 28. února 2017 – Komisia za zashtita na potrebitelite v. Evelina Kamenova

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad – Varna (Bulharsko) dne 28. února 2017 – Komisia za zashtita na potrebitelite v. Evelina Kamenova
   (Věc C-105/17)
   (2017/C 144/41)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad – Varna

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Komisia za zashtita na potrebitelite (Kommission für Verbraucherschutz)

      Žalovaná: Evelina Kamenova

      Předběžné otázky

               1.

               Je třeba čl. 2 písm. b) a písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (1) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vykládat v tom smyslu, že činnost fyzické osoby, která je na internetové stránce zaregistrovaná pro prodej zboží a zároveň zveřejnila celkem osm inzerátu na prodej různého zboží prostřednictvím webové stránky, představuje činnost obchodníka ve smyslu právní definice podle čl. 2 písm. b), obchodní praktiky vůči spotřebiteli ve smyslu čl. 2 písm. d) a spadá do působnosti směrnice v souladu s čl. 3 odst. 1?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. 2005, L 149, s. 22)


title: Věc T-703/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. ledna 2017 – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net v. Komise „Rozhodčí doložka — Smlouva Firerob uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) — Způsobilé výdaje — Žádost o vrácení částek vyplacených žalobkyni — Přenesení pravomoci — Přípustnost — Zneužití práv plynoucích ze smlouvy — Legitimní očekávání — Přiměřenost“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. ledna 2017 – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net v. Komise
   (Věc T-703/14) (1)

   („Rozhodčí doložka - Smlouva Firerob uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Způsobilé výdaje - Žádost o vrácení částek vyplacených žalobkyni - Přenesení pravomoci - Přípustnost - Zneužití práv plynoucích ze smlouvy - Legitimní očekávání - Přiměřenost“)
   (2017/C 078/26)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE (Kaisariani, Řecko) (zástupci: K. Damis a E. Chrysochoïdou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, M. Konstantinidis a A. Kyratsou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 272 SFEU a směřující jednak k tomu, aby Tribunál určil, že Komise porušila své smluvní povinnosti tím, že vystavila výzvu k úhradě č. 3241409008 ze dne 25. července 2014, a že výdaje vykázané žalobkyní v rámci smlouvy FP7-SME-2007-222303, související s uskutečněním projektu „FIREROB – Autonomous Fire-Fighting Robotic Vehicle“, jsou způsobilými výdaji, a jednak k uložení povinnosti Komisi vystavit dobropis na částku 64 574,73 eur.

      Výrok rozsudku

               1)

               Námitka nepřípustnosti se zamítá.

               2)

               Není již důvodné rozhodnout o této žalobě v rozsahu, v němž se týká uplatnění žádosti o vrácení částky přesahující 37 247,05 eur, zvýšené o úroky plynoucí ode dne 9. září 2014.

               3)

               Evropská komise porušila své povinnosti plynoucí ze smlouvy FP7-SME-2007-222303, týkající se uskutečnění projektu „FIREROB – Autonomous Fire-Fighting Robotic Vehicle“, tím, že vůči společnosti Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE uplatnila nárok na vrácení částky přesahující 9 007 eur, zvýšené o úroky plynoucí ode dne 9. září 2014.

               4)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc C-156/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 83/182/EHS — Dočasný dovoz dopravních prostředků — Osvobození od daní — Obvyklé bydliště v členském státě)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-156/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 83/182/EHS - Dočasný dovoz dopravních prostředků - Osvobození od daní - Obvyklé bydliště v členském státě)
   (2007/C 170/02)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos a I. Pouli, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 90 ES a směrnice Rady 83/182/EHS ze dne 28. března 1983 o osvobození od daní, které platí v rámci Společenství pro dočasný dovoz některých dopravních prostředků (Úř. věst. L 105, s. 59; Zvl. vyd. 09/01, s. 112) – Dočasné používání na území Řecka vozidel registrovaných v jiném členském státě – Použití celních ustanovení, která se uplatňují na vozidla pocházející ze třetích zemí
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že stanoví:

                           —

                           v čl. 18 A odst. 1 zákona 2682/1999, že v případě, že osoba, která má obvyklé bydliště v Řecku, vlastní nebo používá na území Řecka vozidlo registrované v jiném členském státě, se zpravidla stanovené trestní stíhání nezahájí, pokud dotyčná osoba uhradí uloženou registrační daň a současně se vzdá opravných prostředků stanovených vnitrostátním právem proti aktu ukládajícímu uvedenou daň, a

                           —

                           v čl. 18 C odst. 1 téhož zákona, že v případě uložení pokuty jsou vozidla rovněž dočasně zajištěna a odstavena a jsou vydána po zaplacení pokut a případných dalších stanovených poplatků,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 83/182/EHS ze dne 28. března 1983 o osvobození od daní, které platí v rámci Společenství pro dočasný dovoz některých dopravních prostředků.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Komise Evropských společenství a Řecká republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-134/10: Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2014 – FESI v. Rada „Žaloba na neplatnost  — Dumping  — Rozšíření konečného antidumpingového cla zavedeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Číny na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Macaa  — Sdružení zastupující nezávislé dovozce  — Nedostatek osobního dotčení  — Právní akt obsahující prováděcí opatření  — Nepřípustnost“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2014 – FESI v. Rada
   (Věc T-134/10) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Dumping - Rozšíření konečného antidumpingového cla zavedeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Číny na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Macaa - Sdružení zastupující nezávislé dovozce - Nedostatek osobního dotčení - Právní akt obsahující prováděcí opatření - Nepřípustnost“)
   2014/C 135/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) (Brusel, Belgie) (zástupci: E. Vermulst a Y. van Gerven, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně J. P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem, advokát, a N. Chesaitesem, barrister, poté J. P. Hixem a B. Driessenem, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a M. França, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. L 352, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc C-93/07: Žaloba podaná dne 20. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/24

         Žaloba podaná dne 20. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-93/07)
   (2007/C 95/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (1), a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně z této směrnice vyplývají;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/35/ES uplynula dne 25. června 2005.

      (1)  Úř. věst. L 156, s. 17.


title: Věc T-67/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2016 – Polo Club v. EUIPO – Lifestyle Equities (POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie POLO CLUB SAINT – TROPEZ HARAS DE GASSIN — Starší obrazové ochranné známky Evropské unie BEVERLY HILLS POLO CLUB — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Předložení doplňujících důkazů — Posuzovací pravomoc svěřená článkem 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 — Částečné vrácení věci námitkovému oddělení — Článek 64 odst. 1 a 2 nařízení č. 207/2009“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2016 – Polo Club v. EUIPO – Lifestyle Equities (POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN)
   (Věc T-67/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie POLO CLUB SAINT – TROPEZ HARAS DE GASSIN - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie BEVERLY HILLS POLO CLUB - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Předložení doplňujících důkazů - Posuzovací pravomoc svěřená článkem 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 - Částečné vrácení věci námitkovému oddělení - Článek 64 odst. 1 a 2 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 006/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polo Club (Gassin, Francie) (zástupce: D. Masson, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně V. Melgar a H. Kunz, poté H. O’Neil, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: D. Russo a V. Wellens, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. listopadu 2014 (věc R 1882/2013-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi Lifestyle Equities a Polo Club.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Polo Club se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc T-389/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. dubna 2008 – Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. v. OHIM – Pelikan (Vyobrazení pelikána) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující pelikána — Starší obrazové ochranné známky Společenství nebo starší národní obrazové ochranné známky Pelikan — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. dubna 2008 – Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. v. OHIM – Pelikan (Vyobrazení pelikána)
   (Věc T-389/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující pelikána - Starší obrazové ochranné známky Společenství nebo starší národní obrazové ochranné známky Pelikan - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 128/63)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: J. Hofmann a B. Linstow, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Německo) (zástupci: A. Renck, V. von Bomhard a A. Pohlmann, poté A. Renck, V. von Bomhard a T. Dolde, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. září 2003 (věc R 191/2002-2), týkajícího se námitkového řízení vedeného mezi Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG a Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


title: Věc C-77/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. února 2015 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. února 2015 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-77/14) (1)

   (2015/C 213/33)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc T-449/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2015 – CEDC International v. OHIM – Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství WISENT — Starší národní trojrozměrná ochranná známka ŹUBRÓWKA — Relativní důvody pro zamítnutí — Podobnost ochranných známek — Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2015 – CEDC International v. OHIM – Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT)
   (Věc T-449/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství WISENT - Starší národní trojrozměrná ochranná známka ŹUBRÓWKA - Relativní důvody pro zamítnutí - Podobnost ochranných známek - Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 007/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Polsko) (zástupci: M. Siciarek, J. Mrozowski a G. Rząsa, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fabryka Wódek Polmos Łańcut SA (Łańcut, Polsko) (zástupce: A. Gorzkiewicz, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. června 2013 (věc R 33/2012-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Przedsiębiorstwo Polmos Białystok a Fabryka Wodek Polmos Łańcut SA.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. června 2013 (věc R 33/2012-4) se zrušuje.

               2.

               OHIM a společnost Fabryka Wódek Polmos Łańcut SA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností CEDC International sp. z o.o..

      (1)  Úř. věst. C 304, 19. 10. 2013.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 28. června 2004 ve věci T-342/99 DEP, Airtours plc proti Komisi Evropských společenství (Určení výše nákladů — Odměny advokátů — Odměny ekonomů — Náklady na DPH)

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/15

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 28. června 2004
   ve věci T-342/99 DEP, Airtours plc proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Určení výše nákladů - Odměny advokátů - Odměny ekonomů - Náklady na DPH)
   (2004/C 251/26)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-342/99 DEP, Airtours plc, zastoupená M. Nicholsonem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: R. Lyal, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na určení výše nákladů, které mají být Komisí vráceny společnosti Airtours plc na základě rozsudku Soudu ze dne 6. června 2002, Airtours v. Komise (T-342/99, Recueil s. II-2585), Soud (rozšířený pátý senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas, J.D.Cooke, P. Mengozzi a M.E. Martins Ribeiro, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 28. června 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
   Celková částka náhrady nákladů, které mají být Komisí vráceny společnosti Airtours je stanovena na 489 615,03 GBP (čtyři sta osmdesát devět tisíc šest set patnáct liber šterlinků a tři pence).

      (1)  Úř. věst. C 79, 18.3.2000.


               7.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/25

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 26. července 2010 proti Islandu
   (věc E-8/10)
   2010/C 271/05
   Dne 26. července 2010 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË) Xavierem Lewisem a Markusem Schneiderem, žalobu proti Islandu k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               Nepřijetím veškerých opatření nutných k úplnému provedení aktu uvedeného v bodu 1 přílohy VII Dohody o EHP do vnitrostátních právních předpisů (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu nesplnila Islandská republika své povinnosti podle čl. 63 odst. 1 této směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2)

               Islandská republika nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žádost se týká té skutečnosti, že se Island neřídil odůvodněným stanoviskem Kontrolního úřadu ESVO ohledně nedodržení povinnosti přijmout nebo oznámit Kontrolnímu úřadu veškerá opatření nutná k úplnému provedení aktu EHP, jenž odpovídá pozměněnému znění směrnice Evropské unie 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací.

               —

               Opatření, jež má Island přijmout, se týkají přijetí vnitrostátních odvětvových pravidel pro uznávání odborných kvalifikací získaných v jiných státech EHP.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že od Islandu neobdržel žádné informace o úplném provedení aktu do vnitrostátního práva, ani mu nejsou k dispozici žádné jiné informace, které by mu umožnily dospět k podobnému závěru.

               —

               Vláda Islandu své zpoždění v úplném provedení aktu nepopřela.


title: Věc F-38/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Martin v. Evropský policejní úřad (Europol) ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu/Personnel d’Europol — Neprodloužení smlouvy/Non-renouvellement d’un contrat — Smlouva na dobu neurčitou — Článek 6 služebního řádu pro zaměstnance Europolu/Article 6 du statut du personnel d’Europol — Zásada ochrany práva na obhajobu/Principe du respect des droits de la défense“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/70

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Martin v. Evropský policejní úřad (Europol)
      (Věc F-38/09) (1)

      (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu/Personnel d’Europol - Neprodloužení smlouvy/Non-renouvellement d’un contrat - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 6 služebního řádu pro zaměstnance Europolu/Article 6 du statut du personnel d’Europol - Zásada ochrany práva na obhajobu/Principe du respect des droits de la défense)
      (2010/C 288/130)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Breige Martin (Dublin, Irsko) (zástupci: původně P. de Casparis, advokátka, poté W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

         Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)

         Předmět věci

      Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 12 června 2008, kterým Evropský policejní úřad (Europol).

                  2)

                  Europolu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009, s. 26.


title: Věc T-757/16: Žaloba podaná dne 28. října 2016 – Société générale v. ECB

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/44

         Žaloba podaná dne 28. října 2016 – Société générale v. ECB
   (Věc T-757/16)
   (2017/C 006/55)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société générale (Paříž, Francie) (zástupci: A. Gosset-Grainville, C. Renner a P. Kupka, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky č. ECB/SSM/2016-02RNE8IBXP4ROTD8PU41/72 ze dne 24. srpna 2016;

               —

               v každém případě uložil Evropské centrální bance náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci pro vydání rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ze dne 24. srpna 2016, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně, aby byly expozice vůči Caisse des dépôts et consignations, jež jsou výsledkem centralizovaných prostředků shromážděných v rámci regulovaného spoření, vyloučeny z výpočtu pákového poměru (dále jen „napadené rozhodnutí“), neboť ECB neměla pravomoc odmítnout požadované vyloučení poté, co konstatovala, že všechny podmínky stanovené unijními předpisy jsou splněny.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se žalovaná v několika ohledech dopustila nesprávného právního posouzení. Žalobkyně se totiž domnívá, že i kdyby měla ECB pravomoc k vydání napadeného rozhodnutí, není toto rozhodnutí platné, protože v něm došlo v několika ohledech k nesprávnému právnímu posouzení z hlediska nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2013, L 176, s. 1; dále jen „nařízení č. 575/2013“) a z hlediska záměru normotvůrce Evropské unie, a to z důvodu, že ECB nesprávně vyložila předmětnou právní úpravu, a vydala tak rozhodnutí, které

                           —

                           je v rozporu s cíli a s účelem pravidel týkajících se pákového poměru, přičemž nerespektovala nejen cíl právní úpravy týkající se pákového poměru jako takové, ale též záměr normotvůrce vyjádřený přijetím odstavce 14 článku 429 nařízení č. 575/2013;

                           —

                           mění základní ustanovení tím, že zohledňuje dvě nové podmínky, které nejsou součástí předmětného ustanovení;

                           —

                           zbavuje čl. 429 odst. 14 nařízení č. 575/2013 jeho užitečného účinku.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že v napadeném rozhodnutí došlo v několika ohledech ke zjevně nesprávnému posouzení, zejména pokud jde o povahu centralizovaných prostředků regulovaného spoření, o důsledky zařazení prostředků do rozvahy banky a o účinky mechanismu úpravy centralizovaných částek.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení několika obecných zásad unijního práva, a to zásady proporcionality, zásady právní jistoty a zásady řádné správy spočívající v tom, že ECB porušila svou povinnost jednat s náležitou péčí.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí, neboť ECB má v tomto ohledu zesílenou povinnost a uvedené rozhodnutí je odůvodněno nedostatečně a nejednoznačně.


title: Věc C-599/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgie) dne 20. prosince 2012 — Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you v. FOD Financiën

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgie) dne 20. prosince 2012 — Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you v. FOD Financiën
   (Věc C-599/12)
   2013/C 86/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you

      Žalovaný: FOD Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Může Belgie změnit své právní předpisy v tom smyslu, že se služba, která je osvobozená od daně, v tomto případě zájezdy mimo EU, v určitém okamžiku (1. prosinec 1977) zdaní bezprostředně před vstupem šesté směrnice o DPH (1) v platnost (1. ledna 1978) a obejde se tak derogační doložka uvedená v čl. 28 odst. 3 této směrnice (článek 370 směrnice 2006/112 (2)), která stanoví možnost pokračovat ve zdaňování těchto zájezdů jen tehdy, pokud již byly zdaňovány před vstupem šesté směrnice v platnost ?

               2)

               Byla Belgie povinná od 13. června 1977 (dne zveřejnění směrnice) upustit od zdaňování zájezdů mimo EU?

               3)

               Porušuje Belgie článek 309 směrnice 2006/112, když v případě služeb uskutečňovaných mimo Společenství nezachází s cestovními kancelářemi stejně jako se zprostředkovateli a přesto tyto služby nadále zdaňuje?

               4)

               Jsou články 309, 153, 370 a příloha X směrnice 2006/112 v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství, se zásadou rovného zacházení a se zásadou proporcionality, jakož i s ustanoveními o volném pohybu osob, zboží a služeb, mimo jiné s články 43 a 56 Smlouvy o ES proto, že členským státům poskytují možnost volby, pokud jde o zdanění služeb v souvislosti se zájezdy mimo Společenství?

               5)

               Je skutečnost, že Belgické království stanovilo královskou vyhláškou ze dne 28. listopadu 1999 v souvislosti se zájezdy mimo EU daňovou povinnost jen pro cestovní kanceláře a nikoliv pro zprostředkovatele v rozporu se zásadami práva Společenství, zejména se zásadou rovného zacházení, proporcionality a zásadou neutrality daně z přidané hodnoty?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-37/14: Žaloba podaná dne 24. ledna 2014 – Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/18

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2014 – Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-37/14)
   2014/C 102/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná k tomu, aby vymohla od příjemců ty státní podpory, které byly článkem 1 rozhodnutím Komise ze dne 28. ledna 2009 týkajícím se „ročních hospodářských plánů“ v odvětví ovoce a zeleniny provedených Francií (1), prohlášeny za protiprávní a neslučitelné s vnitřním trhem, a tím, že Komisi ve stanovené lhůtě neinformovala o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím, nesplnila povinnosti, které jí přísluší na základě čl. 288 čtvrtého pododstavce SFEU a článků 2, 3 a 4 uvedeného nařízení;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta stanovená rozhodnutím pro vrácení státních podpor, které byly prohlášeny za protiprávní, uplynula, aniž by došlo k úplnému vrácení těchto podpor.
   Ke dni podání této žaloby však žalobkyně ani nepřijala opatření nezbytná k vymožení poskytnutých podpor od podniků, které byly příjemci podpory, ani Komisi neoznámila všechny požadované informace.

      (1)  Úř. věst. L 127, s. 1.


title: Věc C-671/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 14. prosince 2015 – Président de l’Autorité de la concurrence v. Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 14. prosince 2015 – Président de l’Autorité de la concurrence v. Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
   (Věc C-671/15)
   (2016/C 090/10)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Président de l’Autorité de la concurrence

      Odpůrci: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

      Předběžné otázky

               1)

               Mohou dohody, rozhodnutí nebo jednání organizací producentů, sdružení organizací producentů a profesních organizací, které by mohly být kvalifikovány jako protisoutěžní z hlediska článku 101 SFEU, vybočovat z působnosti zákazu, který je stanoven v tomto článku, pouze proto, že by mohly souviset s úkoly, které byly těmto organizacím svěřeny v rámci společné organizace trhu, přestože nespadají pod žádnou z obecných výjimek, které byly postupně upraveny v článku 2 nařízení (EHS) č. 26 ze dne 4. dubna 1962 (1), v článku 2 nařízení (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 (2) a v článku 176 nařízení (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007 (3)?

               2)

               Je-li tomu tak, musí být čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/1996 (4), čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 (5) a čl. 122 první pododstavec nařízení (ES) č. 1234/2007, které jako jeden z cílů organizací producentů a jejich sdružení stanoví stabilizaci cen producentů a přizpůsobení produkce poptávce, zejména pokud jde o množství, vykládány v tom smyslu, že se na jednání těchto organizací nebo jejich sdružení spočívající ve společném určování minimálních cen, v dohodách o množství uváděném na trh nebo ve výměně strategických informací, nevztahuje zákaz protisoutěžních kartelových dohod, pokud tato jednání směřují k dosažení uvedených cílů?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 26 ze dne 4. dubna 1962 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (Úř. věst. L 214, s. 7).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (Úř. věst. L 299, s. 1).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (Úř. věst. L 297, s. 1; Zvl. vyd. 03/20, s. 55).

      (5)  Nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny a kterým se mění směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a ruší nařízení (ES) č. 2202/96 (Úř. věst. L 273, s. 1).


title: Věc T-651/13: Žaloba podaná dne 12. prosince 2013 — Time v. OHIM (InStyle)

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/10

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2013 — Time v. OHIM (InStyle)
   (Věc T-651/13)
   2014/C 61/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Time Inc. (New York, Spojené státy) (zástupci: D. Cañadas Arcas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhé odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. Září 2013 ve věci R 827/2013-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem Úřadu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 11 264 223.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-547/08: Žaloba podaná dne 9. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/23

         Žaloba podaná dne 9. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-547/08)
   (2009/C 32/40)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Dejmek a M. Sundén, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní ustanovení nezbytná k provedení směrnice Komise (1) 2006/70/ES ze dne 1. srpna 2006, kterou se stanoví prováděcí opatření ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokud se jedná o definici „politicky exponovaných osob“ a technická kritéria pro zjednodušené postupy hloubkové kontroly klienta a pro výjimku na základě finanční činnosti vykonávané příležitostně nebo ve velmi omezené míře, nebo každopádně tím, že tato ustanovení neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 5 této směrnice a

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 15. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 214, s. 29.


title: Věc T-531/15: Žaloba podaná dne 11. září 2015 – Coveris Rigid (Auneau) France v. Komise

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/34

         Žaloba podaná dne 11. září 2015 – Coveris Rigid (Auneau) France v. Komise
   (Věc T-531/15)
   (2015/C 406/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Coveris Rigid (Auneau) France (Auneau, Francie) (zástupci: H. Meyer Lindemann, C. Graf York von Wartenburg a L. Titze, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 5 rozhodnutí Komise C(2015)4336 final ze dne 24. června 2015 ve věci AT.39563 – Maloobchodní balení potravin, a to v rozsahu, v němž toto rozhodnutí konstatuje, že žalobkyně porušila článek 101 SFEU tím, že se v období uvedeném v čl. 1 odst. 5 písm. d) rozhodnutí Komise podílela na jediném trvajícím protiprávním jednání spočívajícím v několika samostatných protiprávních jednáních v odvětví polystyrenových tácků pro maloobchod, která se týkala francouzského území;

               —

               zrušil čl. 2 odst. 5 rozhodnutí Komise C(2015)4336 final ze dne 24. června 2015 ve věci AT.39563 – Maloobchodní balení potravin, v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu ve výši 4 7 56  000 eur, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně uplatnila zásadu osobní odpovědnosti tím, že rozhodla, že společnost Coveris je odpovědná za účast na jediném a trvajícím protiprávním jednání v odvětví polystyrenových tácků pro balení potravin určených k maloobchodnímu prodeji ve Francii. Výjimečné okolnosti věci ospravedlňovaly celkový přístup, pokud jde o obě strany odkupu společnosti ONO Packaging jejími zaměstnanci, nebo, podpůrně, uplatnění zásady hospodářské kontinuity, pokud jde o část transakce týkající se postoupení aktiv. Z tohoto důvodu nebylo možné rozhodnout, že společnost Coveris je zodpovědná za tvrzené protiprávní jednání.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, když rozlišovala mezi částí převodu aktiv při odkupu společnosti ONO Packaging jejími zaměstnanci a následným rozdělením odpovědnosti mezi právní subjekty (tedy společnosti Coveris a ONO Packaging Portugal SA), které patří samostatným subjektům, když rozhodovala o odpovědnosti za údajná protiprávní jednání, kterých se dopustil stejný podnik, který nebyl odkupem podniku zaměstnanci dotčen.


title: Věc T-194/06: Žaloba podaná dne 18. července 2006 – SNIA v. Komise

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/43

         Žaloba podaná dne 18. července 2006 – SNIA v. Komise
   (Věc T-194/06)
   (2006/C 212/73)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: SNIA S.p.A. (zástupci: Alberto Santa Maria a Claudi Biscaretti di Rufia, avvocati)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise C(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 (Věc COMP/F/38.620 – hydroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, v němž ukládá SNIA S.p.A. společně a nerozdílně s Caffaro S.r.l. pokutu ve výši 1 078 000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávaném případě je napadené rozhodnutí shodné s rozhodnutím ve věci T-185/06 Air Liquide v. Komise.
   Komise v tomto rozhodnutí tvrdí, že Industrie Chimiche Caffaro S.p.A. (ICC) byla v rozhodné době z hlediska svého jednání závislá nejen na Caffaro S.p.A., společnosti kótované na italské burze a vykonávající 100 % kontrolu nad ICC, ale také na žalobkyni, majoritním akcionáři Caffaro S.p.A., držícím 53 % až 59 % akcií. Na základě tohoto nepřímého propojení je žalobkyně považována společně a nerozdílně odpovědnou za porušení, z něhož Komise obviňuje Caffaro S.r.l.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje, že:

               —

               Komise neprokázala vztah závislosti mezi SNIA a ICC v rozhodné době. Neprokázala ani existenci takového vztahu mezi Caffaro S.p.A. a ICC během stejného období;

               —

               s ohledem na relevantnost fúze Caffaro S.p.A. a SNIA pro účely identifikace rozhodujícího vlivu SNIA ponechala Komise bez povšimnutí skutečnost, že fúze sloučením Caffaro S.p.A. se SNIA S.p.A. (jako změna obchodní firmy společnosti z ICC na Caffaro S.p.A., nyní Caffaro S.r.l.) nastala v roce 2000, což je rok po odchodu z trhu s bělícími přípravky, a že Komise, jak již bylo uvedeno, žádným způsobem neprokázala rozhodující vliv Caffaro S.p.A. na ICC;

               —

               výlučně odpovědnou za údajné porušení je ICC (nyní Caffaro S.p.A.), která mimoto nezanikla jako právnická osoba, ale pouze změnila svou obchodní firmu. Na druhou stranu i za předpokladu, že by Caffaro S.p.A. byla za údajné porušení odpovědná, je jejím právním nástupcem Caffaro S.r.l., a nikoliv SNIA.


title: Věc T-347/09: Žaloba podaná dne 31. srpna 2009 — Německo v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/75

         Žaloba podaná dne 31. srpna 2009 — Německo v. Komise
   (Věc T-347/09)
   2009/C 267/135
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a B. Klein)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise SG-Greffe (2009) D/3985 v řízení o podporách č. NN 8/2009 ze dne 2. července 2009 v rozsahu, v němž jsou oznámená opatření zařazena mezi státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně zpochybňuje rozhodnutí Komise K (2009)5080 konečné ze dne 2. července 2009, které se týká státní podpory spočívající zaprvé v bezúplatném převodu chráněných území ve vlastnictví federace a zadruhé podpory pro velké projekty ochrany životního prostředí (státní podpora NN 8/2009 — Německo — Chráněná území). V uvedeném rozhodnutí Komise zaujala postoj, že státní podpora, která jí byla oznámena, je slučitelná se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 ES. Žalobkyně zpochybňuje napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž jsou oznámená opatření kvalifikována jako státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES.
   K odůvodnění své žaloby žalobkyně tvrdí, že žalovaná nesprávně použila čl. 87 odst. 1 ES v řadě ohledů. V této souvislosti tvrdí, že žalobkyně nesprávně kvalifikovala organizace ochrany přírody jako podniky a chybně neprovedla nezbytné celkové posouzení opatření, která jí byla oznámena. Organizace ochrany přírody krom toho nezískaly žádnou materiální výhodu související se státní podporou z opatření, která jí byla oznámena. Žalobkyně se dále dovolává nesprávného použití čtyř kritérií stanovených v rozsudku Soudního dvora ze dne 24. června 2003, Altmark Trans und Regierunspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil. s. I-7747).
   Podpůrně je uplatňováno porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v článku 253 ES.


title: Věc F-141/15: Žaloba podaná dne 23. března 2016 – ZZ v. Komise

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/66

      Žaloba podaná dne 23. března 2016 – ZZ v. Komise
      (Věc F-141/15)
      (2016/C 211/81)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení rozhodnutí, kterým Komise odmítla žalobci zpětně vyplatit na základě čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu částky, o které mu byla krácena odměna.

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  zrušit rozhodnutí Komise ze dne 13. března 2015, kterým se zamítá žalobcova žádost o zpětné vyplacení částek, o které mu krácena odměna na základě rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006;

                  —

                  uložit Komisi povinnost, aby žalobci zpětně vyplatila uvedené částky navýšené o úrok z úroků se sazbou stanovenou v článku 12 přílohy XII služebního řádu;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-610/11: Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — Wagon Automotive Nagold v. Komise

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/33

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — Wagon Automotive Nagold v. Komise
   (Věc T-610/11)
   2012/C 32/68
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wagon Automotive Nagold GmbH (Nagold, Německo) (zástupci: T. Hackemann a H. Horstkotte, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 26. ledna 2011, K(2011) 275, v řízení o státní podpoře poskytnuté Německem C 7/2010 (ex CP 250/2009 a NN 5/2010) „KStG, Sanierungsklausel“ („zákon o dani z příjmů právnických osob, ustanovení umožňující převod daňových ztrát za účelem restrukturalizace podniku v obtížích“; dále jen „restrukturalizační ustanovení“);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně v zásadě následující žalobní důvody:

               1)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Odpočet ztráty není podporou poskytnutou ze státních prostředků
               Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že ustanovení § 8c odst. 1 německého zákona o dani z příjmů právnických osob (dále jen „KStG“) je v rozporu s objektivní zásadou čistého zisku a zásadou platební schopnosti a že cílem tohoto restrukturalizačního ustanovení je pouze zabránit protiústavnímu zásahu do majetku osoby povinné k dani v případech, které spadají do oblasti působnosti tohoto ustanovení. Z tohoto důvodu není podle názoru žalobkyně naplněna skutková podstata státní podpory Společenství.

               2)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivnost, protože nejde o výjimku z příslušného referenčního systému
               Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že příslušný referenční systém představuje obecnou právní úpravu týkající se odpočtu ztrát, která se použije na právnické osoby (§ 10d německého zákona o dani z příjmů ve spojení s § 8 odst. 1 KstG a § 10a německého zákona o dani z podnikání) a že ustanovení § 8c KstG je pouze výjimkou z tohoto příslušného referenčního systému, která je zase omezena mimo jiné restrukturalizačním ustanovením.

               3)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivnost, protože nelze rozlišovat mezi hospodářskými subjekty, které se vzhledem ke sledovanému cíli nacházejí ve srovnatelném faktickém nebo právním postavení
               Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uvádí, že restrukturalizační ustanovení je ku prospěchu každého podniku povinného k dani a že nezvýhodňuje ani určitá odvětví resp. oblasti činnosti, ani podniky určité velikosti.

               4)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivnost v důsledku odůvodnění na základě povahy resp. vnitřní struktury daňového systému
               Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že restrukturalizační ustanovení se zakládá na důvodech týkajících se daňového systému, které jsou v souladu s ústavně právními zásadami, jako je zdanění podle platební schopnosti, zamezení nadměrnému zdanění a dodržování zásady proporcionality.

               5)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Zjevně nesprávné posouzení v důsledku nedostatečného posouzení stavu německého daňového práva
               Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že Komise nezohledňuje německé daňové právní předpisy týkající se odpočtu ztrát.

               6)

               Uplatnění zásady ochrany legitimního očekávání práva Společenství
               Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že Komise se zaměřila na daňové výhody směřující k restrukturalizaci podniku v případě nabytí podílů v souvislosti s odpočty ztrát poprvé v rámci formálního přezkumného řízení a že se v tomto ohledu jedná o neobvyklý postup, jelikož možná povaha státní podpory může být dána pouze na základě právního zjednodušení právní úpravy, která je nesporně v souladu s ustanoveními o státní podpoře (§ 8 odst. 4 KStG). Relevantnost tohoto zjednodušení zákona z hlediska právní úpravy státních podpor nebyla zřejmá ani německému zákonodárci, ani podnikům, které využily odborného poradenství.


title: Věc C-424/05 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Sonja Hosman-Chevalier (Kasační opravný prostředek — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu — Pojem práce konaná pro některý jiný stát )

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Sonja Hosman-Chevalier
   (Věc C-424/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Pojem „práce konaná pro některý jiný stát“)
   (2007/C 183/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: H. Kraemer a M. Velardo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Sonja Hosman-Chevalier (zástupci: J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier, A. Sayagués Torres a D. Dominguez Pérez, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 13. září 2005, Hosman-Chevalier v. Komise (T- 72/04), kterým Soud zrušil rozhodnutí Komise zamítající přiznání nároku na příspěvek za práci v zahraničí a nároku na příspěvek na zařízení
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc C-201/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di Cassazione (Itálie) dne 13. dubna 2007 – Alfonso Luigi Marra v. Clemente Antonio

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di Cassazione (Itálie) dne 13. dubna 2007 – Alfonso Luigi Marra v. Clemente Antonio
   (Věc C-201/07)
   (2007/C 129/23)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di Cassazione
   Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Alfonso Luigi Marra

      Účastník řízení podávající vzájemný kasační opravný prostředek: Clemente Antonio
   Předběžné otázky
   Otázky jsou totožné s otázkami položenými ve věci C-200/07.


title: Věc C-422/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 28. října 2009 — Vasiliki Stylianou Vandorou v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 28. října 2009 — Vasiliki Stylianou Vandorou v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
   (Věc C-422/09)
   2010/C 24/35
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vasiliki Stylianou Vandorou

      Žalované: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Ministro della Pubblica istruzione e dei Culti religiosi)

      Předběžné otázky

   Je ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 89/48/EHS o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19), ve znění čl. 1 odst. 3 směrnice 2001/19/ES (Úř. věst. L 206) a před jeho zrušením článkem 62 směrnice 2005/38/ES (Úř. věst. L 255), třeba za „odbornou praxi“ zohledňovanou příslušným vnitrostátním orgánem při posuzování, zda znalosti, které dotyčná osoba získala díky této praxi, jsou způsobilé plně nebo zčásti pokrývat podstatné rozdíly pokud jde o obsah vzdělání, které dotyčná osoba získala v členském státě původu, a obsah osvědčený diplomem, který je požadován hostitelským členským státem, považovat rovněž praxi, která se vyznačuje současně následujícími vlastnostmi: a) byla dotyčnou osobou dosažena po získání diplomu zajišťujícího jí přístup k dotčenému regulovanému povolání v členském státě původu; b) byla získána v rámci výdělečné činnosti vykonávané v hostitelském členském státě, která sice není totožná s regulovaným povoláním, pro jehož výkon dotyčná osoba podala žádost podle směrnice 89/48/EHS (a které ostatně nemůže být v hostitelském členském státě legálně vykonáváno před přijetím uvedené žádosti), ale která je podle věcného posouzení vnitrostátního orgánu příslušného k posouzení žádosti výdělečnou činností, která má úzkou spojitost s výše uvedeným regulovaným povoláním, a c) je na základě věcného posouzení výše uvedeného vnitrostátního orgánu považována z důvodu výše uvedené spojitosti za způsobilou přinejmenším zčásti pokrývat podstatné rozdíly, pokud jde o obsah vzdělání, které dotyčná osoba získala v členském státě původu, a obsah osvědčený diplomem, který je požadován hostitelským členským státem?


title: Věc T-35/07: Žaloba podaná dne 12. února 2007 – Leche Celta v. OHIM – Celia (Celia)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/43

         Žaloba podaná dne 12. února 2007 – Leche Celta v. OHIM – Celia (Celia)
   (Věc T-35/07)
   (2007/C 82/93)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Leche Celta, S. L. (Puentedeume, La Coruña, Španělsko) (zástupci: J. A. Calderón Chavero, T. Villate Consonni a A. Yañez Manglano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Celia, SA
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. prosince 2006 ve věci č. R-294/2006-4;

               —

               v důsledku toho částečně zrušit rozhodnutí vydané dne 21. prosince 2005 v námitkovém řízení č. B657132 v rozsahu, v němž zamítá námitky podané ve jménu žalobkyně a v němž připouští přihlášku napadené ochranné známky Společenství pro výrobky třídy 29, jako jsou mléko a mléčné výrobky, jakož i oleje a tuky jedlé;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním žalobkyně tím, že bude dotčenému námitkovému oddělení OHIM nařízeno, aby zamítl přihlášku dotčené ochranné známky pro výše uvedené výrobky;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Celia, SA.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Celia “pro výrobky a služby tříd 16, 29 a 38 (přihláška č. 2 977 221).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranné známky „CELTA “pro výrobky třídy 29.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) z důvodu existence nebezpečí záměny a asociace mezi ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).


title: Věc T-551/15: Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Portugalsko v. Komise „Žaloba na neplatnost — EZZF a EZFRV — Lhůta k podání žaloby — Počátek — Opožděnost — Nepřípustnost“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-551/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - EZZF a EZFRV - Lhůta k podání žaloby - Počátek - Opožděnost - Nepřípustnost“)
   (2016/C 200/34)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão a J. Saraiva de Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a J. Guillem Carrau, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 182, s. 39), a to v rozsahu, v němž jsou jím vyloučeny některé výdaje vynaložené Portugalskou republikou.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 389, 23.11.2015.


title: Věc F-78/14: Žaloba podaná dne 7. srpna 2014 – ZZ a další v. ESVČ

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/31

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2014 – ZZ a další v. ESVČ
   (Věc F-78/14)
   2014/C 388/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: Dario de Abreu Caldas, Micael de Abreu Caldas a Jean-Noël Louis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) nepovýšit žalobce do následující platové třídy v povyšovacím řízení 2013

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 9. a 14. října 2013, která stanoví seznam úředníků povýšených v rámci povyšovacího řízení 2013,

               —

               uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-444/11 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. července 2013 — Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP — Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii — Přímé a nepřímé stanovování cen, rozdělení trhu a manipulace při postupech vztahujících se k podávání nabídek — Jediné a pokračující protiprávní jednání — Přičitatelnost — Pokyny o metodě stanovování pokut (2006) — Hodnota tržeb — Pojem — Podíl — Dodatečná částka — Polehčující okolnosti — Povinnost uvést odůvodnění — Přičitatelnost protiprávního jednání mateřské společnosti — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 23 odst. 2 — Strop ve výši 10 % obratu — Proporcionalita“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. července 2013 — Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-444/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP - Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii - Přímé a nepřímé stanovování cen, rozdělení trhu a manipulace při postupech vztahujících se k podávání nabídek - Jediné a pokračující protiprávní jednání - Přičitatelnost - Pokyny o metodě stanovování pokut (2006) - Hodnota tržeb - Pojem - Podíl - Dodatečná částka - Polehčující okolnosti - Povinnost uvést odůvodnění - Přičitatelnost protiprávního jednání mateřské společnosti - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 2 - Strop ve výši 10 % obratu - Proporcionalita)
   2013/C 252/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Team Relocations NV (zástupci: H. Gilliams, J. Bocken, a L. Gyselen, avocaten), Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a N. von Lingen, jakož i A. Antoniadis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 16. června 2011, Team Relocations NV a další v. Komise (T-204/08 a T-212/08), kterým Tribunál zamítl žalobu na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 926 final ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby), týkajícího se kartelové dohody na belgickém trhu mezinárodních stěhovacích služeb o přímém a nepřímém stanovování cen, o rozdělení trhu a o manipulaci nabídkového řízení, jakož i žalobu na zrušení pokuty uložené navrhovatelce, nebo podpůrně na její snížení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd a Team Relocations Ltd se ukládá společně a nerozdílně náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Usnesení Soudního dvora ze dne 31. října 2013 ve věci E-2/12 – INT, HOB-vín ehf. (Výklad rozsudku – Poradní stanovisko – Zjevně nepřípustná žádost)

text:
               20.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/14

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   ze dne 31. října 2013
   ve věci E-2/12
   INT, HOB-vín ehf.
   (Výklad rozsudku – Poradní stanovisko – Zjevně nepřípustná žádost)
   2014/C 81/14
   Ve věci E-2/12 INT, HOB-vín ehf. – ŽÁDOST o výklad rozsudku Soudního dvora ze dne 11. prosince 2012 ve věci E-2/12 HOB-vín (2012) EFTA Ct. Rep. 1092, podaná na základě článku 39 statutu Soudního dvora a článku 95 jednacího řádu – Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vydal dne 31. října 2013 usnesení, jehož výrok zní:
   Žádost se zamítá jako zjevně nepřípustná.


title: Věc T-372/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2011 — Visti Beheer v. OHIM — Meister (GOLD MEISTER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství GOLD MEISTER — Starší národní slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Společenství MEISTER — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2011 — Visti Beheer v. OHIM — Meister (GOLD MEISTER)
   (Věc T-372/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství GOLD MEISTER - Starší národní slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Společenství MEISTER - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 139/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Visti Beheer BV (Helmond, Nizozemsko) (zástupce: A. Herbetz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Meister Co. AG (Wollerau, Švýcarsko) (zástupce: V. Knies, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. června 2009 (věc R 1465/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Meister & Co. AG a Visti Beheer BV

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Visti Beheer BV ponese vlastní náklady řízení a náhradí náklady řízení vynaložené OHIM.

               3)

               Společnost Meister & Co. AG ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.