title: Věc T-653/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. března 2020 – Armani v. EUIPO – Asunción (GIORGIO ARMANI le Sac 11) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GIORGIO ARMANI le sac 11 – Starší slovní a obrazové národní ochranné známky LESAC a lesac – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b nařízení (EU) 2017/1001 – Skutečné užívání starší ochranné známky – Článek 47 odst. 2 a 3, nařízení 2017/1001“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. března 2020 – Armani v. EUIPO – Asunción (GIORGIO ARMANI le Sac 11)
      (Věc T-653/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GIORGIO ARMANI le sac 11 - Starší slovní a obrazové národní ochranné známky LESAC a lesac - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b nařízení (EU) 2017/1001 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 47 odst. 2 a 3, nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 209/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Giorgio Armani SpA (Milán, Itálie) (zástupci: S. Martínez Almeida a Alejos-Pita, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Felipe Domingo Asunción (Madrid, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. srpna 2018 (věc R 2462/2017-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi panem Asunción a společností Giorgio Armani.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Giorgio Armani SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019..


title: Věc T-654/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. března 2020 – Armani v. EUIPO – Asunción (le Sac 11) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GIORGIO ARMANI le sac 11 – Starší slovní a obrazové národní ochranné známky LESAC a lesac – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b nařízení (EU) 2017/1001 – Skutečné užívání starší ochranné známky – Článek 47 odst. 2 a 3, nařízení 2017/1001“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. března 2020 – Armani v. EUIPO – Asunción (le Sac 11)
      (Věc T-654/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GIORGIO ARMANI le sac 11 - Starší slovní a obrazové národní ochranné známky LESAC a lesac - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b nařízení (EU) 2017/1001 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 47 odst. 2 a 3, nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 209/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Giorgio Armani SpA (Milán, Itálie) (zástupci: S. Martínez Almeida a Alejos-Pita, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Felipe Domingo Asunción (Madrid, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. srpna 2018 (věc R 2464/2017-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi panem Asunción a společností Giorgio Armani.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Giorgio Armani SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019..


title: Věc T-707/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – Tilly-Sabco v. Rada a Komise („Zemědělství – Vývozní náhrady – Drůbeží maso – Nařízení (EU) 2018/1277 přijaté v návaznosti na zrušení prováděcího nařízení (EU) č. 689/2013 rozsudkem Soudního dvora – Pravomoc autora aktu – Zneužití řízení – Povinnost uvést odůvodnění – Mimosmluvní odpovědnost – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům – Újma“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – Tilly-Sabco v. Rada a Komise
      (Věc T-707/18) (1)

      („Zemědělství - Vývozní náhrady - Drůbeží maso - Nařízení (EU) 2018/1277 přijaté v návaznosti na zrušení prováděcího nařízení (EU) č. 689/2013 rozsudkem Soudního dvora - Pravomoc autora aktu - Zneužití řízení - Povinnost uvést odůvodnění - Mimosmluvní odpovědnost - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Újma“)
      (2020/C 209/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Francie) (zástupci: R. Milchior a S. Charbonnel, advokáti)

         Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: D. Komilaki a M. Alver, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: A. Lewis a B. Hofstötter, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení nařízení Rady (EU) 2018/1277 ze dne 18. září 2018, kterým se stanoví vývozní náhrady pro drůbeží maso (Úř. věst. 2018, L 239, s. 1), a dále návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na přiznání náhrady újmy, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku skutečnosti, že uvedené vývozní náhrady za období od 19. července do 31. prosince 2013 byly stanoveny v nulové výši.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Tilly-Sabco se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 54, 11.2.2019.


title: Věc T-752/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. března 2020 – Tecnodidattica v. EUIPO – (Podstavec glóbu a lampy) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie – Tvar podstavce glóbu a lampy – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Označení tvořené výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku – Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (EU) 2017/1001] – Absence ozdobných nebo fantazijních prvků, které hrají důležitou nebo zásadní roli“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. března 2020 – Tecnodidattica v. EUIPO – (Podstavec glóbu a lampy)
      (Věc T-752/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie - Tvar podstavce glóbu a lampy - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Označení tvořené výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (EU) 2017/1001] - Absence ozdobných nebo fantazijních prvků, které hrají důležitou nebo zásadní roli“)
      (2020/C 209/31)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Tecnodidattica SpA (San Colombano Certenoli, Itálie) (zástupci: S. Corona a F. Corona, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. října 2018 (věc R 76/2017-2) týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení tvořeného tvarem podstavce glóbu a lampy jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Tecnodidattica SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 72, 25.2.2019.


title: Věc T-73/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – Bergslagernas Järnvaru v. EUIPO – Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (nástroj na štípání dřeva) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující nástroj na štípání dřeva – Starší národní (průmyslový) vzor – Důvod neplatnosti – Nedostatek individuální povahy – Neexistence odlišného celkového dojmu – Článek 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 – Porušení práva na obhajobu – Článek 62 nařízení č. 6/2002“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – Bergslagernas Järnvaru v. EUIPO – Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (nástroj na štípání dřeva)
      (Věc T-73/19) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující nástroj na štípání dřeva - Starší národní (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Neexistence odlišného celkového dojmu - Článek 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 - Porušení práva na obhajobu - Článek 62 nařízení č. 6/2002“)
      (2020/C 209/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bergslagernas Järnvaruaktiebolag (Saltsjö-Boo, Švédsko) (zástupci: S. Kirschstein-Freund a B. Breitinger, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen GmbH (Ichenhausen, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. listopadu 2018 (věc R 1455/2018-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen a Bergslagernas Järnvaru.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Bergslagernas Järnvaruaktiebolag se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1. 4. 2019.


title: Věc T-106/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – Abarca v. EUIPO – Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ABARCA SEGUROS – Starší slovní ochranná známka Evropské unie ABANCA – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – Abarca v. EUIPO – Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)
      (Věc T-106/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ABARCA SEGUROS - Starší slovní ochranná známka Evropské unie ABANCA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 209/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Abarca – Companhia de Seguros SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: J. Pimenta a Á. Pinho, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: G. Schneider, J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Abanca Corporación Bancaria, SA (Betanzos, Španělsko) (zástupce: M. Aznar Alonso, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. listopadu 2018 (věc R 1370/2018-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Abanca Corporación Bancaria a Abarca – Companhia de Seguros

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Abarca – Companhia de Seguros SA ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Abanca Corporación Bancaria, SA.

         (1)  Úř. věst. C 131, 8.4.2019.


title: Věc T-109/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – Kerry Luxembourg v. EUIPO – – Döhler (TasteSense) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TasteSense – Starší slovní ochranná známka Evropské unie MultiSense – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – Kerry Luxembourg v. EUIPO – – Döhler (TasteSense)
      (Věc T-109/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TasteSense - Starší slovní ochranná známka Evropské unie MultiSense - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 209/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kerry Luxembourg Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Döhler GmbH (Darmstadt, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2018 (věc R 1178/2018-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Döhler a Kerry Luxembourg.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Kerry Luxembourg Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 139, 15.4.2019.


title: Věc T-496/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – CV a další v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Odměňování – Opravný koeficient – Příspěvky na reprezentaci – Náklady na ubytování – Povinnost uvést odůvodnění – Povinnost jednat s náležitou péčí – Rovnocennost kupní síly – Rovné zacházení“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – CV a další v. Komise
      (Věc T-496/19) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Odměňování - Opravný koeficient - Příspěvky na reprezentaci - Náklady na ubytování - Povinnost uvést odůvodnění - Povinnost jednat s náležitou péčí - Rovnocennost kupní síly - Rovné zacházení“)
      (2020/C 209/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: CV, CW a CY (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Mongin a M. Brauhoff, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým orgán oprávněný ke jmenování tohoto orgánu odmítl uznat žádost žalobců, která směřovala v podstatě k dosažení zvýšení, případně i zpětně, opravného koeficientu použitelného v místě výkonu zaměstnání, v projednávané věci v Paříži.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  CV, CW a CY se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 305, 9.9.2019.


title: Věc T-497/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – CZ a další v. ESVČ („Veřejná služba – Úředníci – Odměňování – Opravný koeficient – Paušální příspěvek na reprezentaci – Náklady na ubytování – Povinnost uvést odůvodnění – Povinnost jednat s náležitou péčí – Rovnocennost kupní síly – Rovné zacházení“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2020 – CZ a další v. ESVČ
      (Věc T-497/19) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Odměňování - Opravný koeficient - Paušální příspěvek na reprezentaci - Náklady na ubytování - Povinnost uvést odůvodnění - Povinnost jednat s náležitou péčí - Rovnocennost kupní síly - Rovné zacházení“)
      (2020/C 209/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: CZ, DB, DC a DD (zástupce: J. N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. Spac, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení implicitního rozhodnutí ESVČ, kterým orgány ESVČ oprávněné ke jmenování a k uzavírání pracovních smluv zamítly žádosti žalobců znějící v podstatě na zvýšení, případně se zpětnou platností, opravného koeficientu použitelného pro místo jejich přidělení, tedy Paříž

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  CZ, DB, DC a DD se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 305, 9.9.2019.


title: Věc T-594/19: Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2020 – Axactor v. EUIPO – Axa (AXACTOR) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Zpětvzetí námitek – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/27

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2020 – Axactor v. EUIPO – Axa (AXACTOR)
      (Věc T-594/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2020/C 209/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Axactor SE (Oslo, Norsko) (zástupci: D. Stone, A. Dykes, A. Leonelli, solicitors)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Axa SA (Paříž, Francie) (zástupce: P. Martini-Berthon, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. června 2019 (věc R 479/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Axa SA a Axactor SE.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Společnosti Axactor SE a Axa SA ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 363, 28.10.2019.


title: Věc T-623/19: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2020 – ArcelorMittal Bremen v. Komise („Žaloba pro nečinnost – Směrnice 2003/87/ES – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Rozhodnutí 2011/278/EU – Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise – Změna národní alokační tabulky týkající se Německa pro období od roku 2013 až 2020 – Rozsáhlé rozšíření kapacity – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/28

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2020 – ArcelorMittal Bremen v. Komise
      (Věc T-623/19) (1)

      („Žaloba pro nečinnost - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Rozhodnutí 2011/278/EU - Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise - Změna národní alokační tabulky týkající se Německa pro období od roku 2013 až 2020 - Rozsáhlé rozšíření kapacity - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2020/C 209/38)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ArcelorMittal Bremen GmbH (Brémy, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a L. Buschmann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a A. Becker, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 265 SFEU znějící na určení, že Komise protiprávně nevydala rozhodnutí týkající se celkového ročního množství povolenek na emise, které mají být přiděleny bezplatně pro rozsáhlé rozšíření kapacity, pokud jde o dílčí zařízení žalobkyně s referenční úrovní produktu pro tekutý kov, a podpůrně návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení údajného rozhodnutí, přijatého Komisí dne 19. července 2019, jež se týká výzvy žalobkyně dopisem ze dne 1. července 2019.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 363, 28.10.2019.


title: Věc T-146/20 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. května 2020 – Csordas a další v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Veřejná služba – Volby do místní sekce výboru zaměstnanců Komise v Lucemburku – Regulérnost – Kontrolní povinnost orgánu – Návrh na nařízení předběžného opatření – Nedostatek fumus boni juris“)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/29

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. května 2020 – Csordas a další v. Komise
      (Věc T-146/20 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejná služba - Volby do místní sekce výboru zaměstnanců Komise v Lucemburku - Regulérnost - Kontrolní povinnost orgánu - Návrh na nařízení předběžného opatření - Nedostatek fumus boni juris“)
      (2020/C 209/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Annamaria Csordas (Lucemburk, Lucembursko), Adrian Sorin Cristescu (Lucembursko), Jean Putz (Esch-sur-Alzette, Lucembursko), Miguel Vicente Nunez (Lucembursko) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Milanowska, T. Lilamand a T. Bohr, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a čl. 91 odst. 4 služebního řádu úředníků Evropské unie a znějící primárně jednak na to, aby byla odložena vykonatelnost zaprvé sdělení volební komise ze dne 26. listopadu 2019, kterým byly vyhlášeny výsledky voleb do místní sekce výboru zaměstnanců Komise v Lucemburku, zadruhé rozhodnutí Komise ze dne 28. listopadu 2019 týkající se výpočtu reprezentativnosti reprezentativních odborových nebo zaměstnaneckých organizací, zatřetí mandátu místní sekce výboru zaměstnanců Komise v Lucemburku vzešlé z voleb konaných v listopadu 2019, začtvrté jmenování delegátů do ústředního výboru zaměstnanců Komise ze strany místní sekce výboru zaměstnanců Komise v Lucemburku, zapáté všech rozhodnutí týkajících se přidělení dodatečných prostředků zástupcům zaměstnanců Komise, a jednak na to, aby byla Komisi uložena povinnost ponechat odstupující výbor zaměstnanců ve funkci až do data vynesení rozsudku ve věci v původním řízení při omezení tohoto mandátu na probíhající případy, a podpůrně na to, aby byla jednak Komisi uložena povinnost omezit na probíhající případy mandát místní sekce výboru zaměstnanců Komise v Lucemburku vzešlé z voleb konaných v listopadu 2019 a jednak této místní sekci uložena povinnost jmenovat do ústředního výboru zaměstnanců Komise zástupce navržené Union syndicale Luxembourg (Odborový svaz Lucemburk).

         Výrok

                  1)

                  Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-179/20: Žaloba podaná dne 18. března 2020 – JP v. Komise

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/29

      Žaloba podaná dne 18. března 2020 – JP v. Komise
      (Věc T-179/20)
      (2020/C 209/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: JP (zástupci: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 17. července 2019, nezařadit jej na seznam úspěšných uchazečů ve výběrovém řízení EPSO/AD/363/18 – státní administrátor (AD7), a rozhodnutí ze dne 10. prosince 2019 zamítající jeho žádost o přezkum,

                  —

                  uložil žalované náhradu utrpěné škody, a

                  —

                  uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásady, že členové výběrové komise musí mít dovednosti potřebné k objektivnímu posouzení výkonové a profesní kvalifikace žadatele během pohovoru ve vztahu k dotčené oblasti, z porušení zásady rovného zacházení a porušení zásady legitimního očekávání.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady dostatečné stability ve složení výběrové komise.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc T-210/20: Žaloba podaná dne 20. dubna 2020 – Square v. EUIPO ($ Cash App)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/30

      Žaloba podaná dne 20. dubna 2020 – Square v. EUIPO ($ Cash App)
      (Věc T-210/20)
      (2020/C 209/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Square, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Hawkins, Solicitor, K. Lüder a T. Dolde, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu k obrazové ochranné známce $ Cash App – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 410 819

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. února 2020, ve věci R 811/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před námitkovým oddělením a odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 72 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení zásad rovného zacházení a řádné správy.


title: Věc T-211/20: Žaloba podaná dne 20. dubna 2020 – Square v. EUIPO ($ Cash App)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/31

      Žaloba podaná dne 20. dubna 2020 – Square v. EUIPO ($ Cash App)
      (Věc T-211/20)
      (2020/C 209/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Square, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Hawkins, Solicitor, K. Lüder a T. Dolde, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu k obrazové ochranné známce $ Cash App – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 410 839

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. února 2020, ve věci R 810/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před námitkovým oddělením a odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 72 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-219/20: Žaloba podaná dne 15. dubna 2020 – JK v. Komise

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/32

      Žaloba podaná dne 15. dubna 2020 – JK v. Komise
      (Věc T-219/20)
      (2020/C 209/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: JK (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ředitele generálního ředitelství SEAE pro rozpočet, administrativu, lidské zdroje a bezpečnost ze dne 5. června 2019, kterým byla zamítnuta stížnost podaná na základě článku 24 služebního řádu dne 5. února 2019;

                  —

                  zrušil implicitní zamítavé rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování Komise týkající se jeho stížnosti na základě článku 24 služebního řádu ze dne 5. února 2019;

                  —

                  zrušil, v rozsahu, v němž obsahuje implicitní zamítnutí, rozhodnutí o zamítnutí stížnosti podané žalobcem dne 4. září 2019 a oznámené 6. ledna 2020 ředitelem generálního ředitelství SEAE pro rozpočet, administrativu, lidské zdroje a bezpečnost;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První důvod vychází z porušení článku 12a služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), z nesprávného právního posouzení pojmu obtěžování a konkrétněji jeho posouzení s ohledem na provádění povinnosti pomoci orgánu na základě článku 24 služebního řádu, a z nesprávného právního posouzení ze strany orgánu oprávněného ke jmenování v rámci zamítnutí stížnosti před jakýmkoli zahájením administrativního vyšetřování, pokud jde o význam důkazů předložených na podporu stížnosti.

                  2.

                  Druhý důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutečností předložených na podporu žádosti o pomoc s ohledem na skutečnosti, že žalobce prostřednictvím stížnosti předložil skutečnosti dostačující k prokázání, že skutečně došlo k útokům, jejichž byl předmětem.


title: Věc T-223/20: Žaloba podaná dne 23. dubna 2020 – Orion v. Komise

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/32

      Žaloba podaná dne 23. dubna 2020 – Orion v. Komise
      (Věc T-223/20)
      (2020/C 209/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Orion Oyj (Espoo, Finsko) (zástupkyně: C. Schoonderbeek, advokátka, J. Mulryne a E. Amos, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 13. února 2020 udělit povolení uvádět na trh jako generikum „Dexmedetomidine Accord“;

                  —

                  uložil žalované, aby žalobkyni nahradila náklady řízení a jiné výdaje související s touto věcí.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí tím, že akceptovalo léčivý přípravek „Precedex“, kterému bylo uděleno vnitrostátní povolení k uvedení na trh v České republice před jejím vstupem do EU, jako referenční léčivý přípravek, představuje porušení čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83/ES (1) ve spojení s čl. 10 odst. 2 písm. a) této směrnice, protože toto vnitrostátní povolení k uvedení na trh nebylo uděleno (nebo aktualizováno) v souladu s platnými unijními předpisy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí tím, že dospělo k názoru, že zákonná ochrana údajů pro výrobek žalobkyně „Dexdor“ uplynula a tím, že akceptovalo, že může být (a příslušné výzkumné údaje) použit jako referenční léčivý přípravek v souvislosti s žádostí o udělení povolení k uvedení na trh generického výrobku, představuje porušení čl. 14 odst. 11 nařízení 726/2004 (2) ve spojení s čl. 10 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83, protože na léčivé přípravky „Precedex“ a „Dexdor“ se vztahuje stejná souhrnná registrace.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí neobsahuje odpovídající odůvodnění, jehož uvedení vyžaduje článek 296 SFEU.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004, L 136, s. 1).


title: Věc T-230/20: Žaloba podaná dne 27. dubna 2020 – PNB Banka v. ECB

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/33

      Žaloba podaná dne 27. dubna 2020 – PNB Banka v. ECB
      (Věc T-230/20)
      (2020/C 209/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: PNB Banka AS (Riga, Lotyšsko) (zástupce: O. Behrends, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB ze dne 17. února 2020 týkající se odebrání povolení společnosti AS PNB Banka působit jako banka;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně třináct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí obsahuje nedostatečné a zavádějící informace o řízení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že ECB neoprávněně použila dvoufázové řízení pro vydání napadeného rozhodnutí (zahrnující návrh vnitrostátního příslušného orgánu) podle čl. 14 odst. 5 druhého pododstavce nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (1) a článku 83 nařízení (EU) č. 468/2014 (2) navzdory reklasifikačnímu rozhodnutí ECB ze dne 1. března 2019, jímž nad žalobkyní převzala přímý dohled.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z procesních vad v řízení před vnitrostátním příslušným orgánem – FKTK (komise pro finanční a kapitálový trh).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že z procesního hlediska nebylo možné, aby návrh rozhodnutí o odebrání povolení, datovaný 12. září 2019, přijala ECB dne 17. února 2020 vzhledem k procesnímu ustanovení čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 468/2014.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je po procesní i věcné stránce protiprávní vzhledem k faktickému odnětí povolení ze strany ECB prostřednictvím předchozí analýzy „selhání nebo pravděpodobného selhání“ (FOLTF) ze dne 15. srpna 2019.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je protiprávní, protože je založeno na protiprávním zásahu do práva žalobkyně na zastoupení, v důsledku čehož je zbavena veškerých svých procesních práv.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je protiprávní, neboť se opírá o nedostatečné odůvodnění.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobkyně být vyslechnuta.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že ECB nebyla oprávněna opírat se o lotyšské insolvenční rozhodnutí ze dne 12. září 2019, protože toto rozhodnutí bylo protiprávní a vycházelo výlučně z nesprávné analýzy FOLTF, kterou provedla ECB.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že se ECB nesprávně opírala o další důvody pro vydání napadeného rozhodnutí – jmenovitě o tvrzené porušení omezení velkých expozic a regulačních kapitálových požadavků – které neměly opodstatnění odůvodněné a o něž se FKTK v návrhu rozhodnutí neopírala.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je po věcné stránce protiprávní, protože se žalobkyně nachází od 12. září 2019 pod výlučnou kontrolou FKTK, a tudíž nepřímo i ECB.

                  12.

                  Dvanáctý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je nepřiměřené.

                  13.

                  Třináctý žalobní důvod vycházející z toho, že se napadené rozhodnutí opírá o všechny vady analýzy FOLTF.

         (1)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63).

         (2)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (Úř. věst. 2014, L 141, s. 1).


title: Věc T-231/20: Žaloba podaná dne 23. dubna 2020 – Price v. Rada

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/35

      Žaloba podaná dne 23. dubna 2020 – Price v. Rada
      (Věc T-231/20)
      (2020/C 209/46)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: David Price (Le Dorat, Francie) (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  Přerušil toto řízení a položil Soudnímu dvoru Evropské unie ve zrychleném řízení následující předběžné otázky:

                              1.

                              Zrušuje vystoupení Spojeného království z Evropské unie evropské občanství britských státních příslušníků, kteří před koncem přechodného období uplatnili své právo na volný pohyb a svobodu usazování na území jiného členského státu?

                              2.

                              V případě kladné odpovědi: je třeba ze spojení článků 2, 3, 10, 12 a 127 dohody o vystoupení, bodu 6 její preambule a článků 18, 20 a 21 Smlouvy o fungování Evropské unie mít za to, že těmto britským státním příslušníkům umožnily zachovat si bez omezení práva z evropského občanství, která požívali před vystoupením své země z Evropské unie?

                              3.

                              V případě záporné odpovědi na druhou otázku: neporušuje dohoda o vystoupení články 18, 20 a 21 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud neobsahuje ustanovení, které by jim umožnilo zachovat tato práva bez omezení?

                              4.

                              Každopádně neporušuje čl. 127 odst. 1 písm. b) dohody o vystoupení články 18, 20 a 21 Smlouvy o fungování Evropské unie, ale také články 39 a 40 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož zbavuje občany Unie, kteří uplatnili své právo na volný pohyb a svobodu usazování ve Spojeném království, práva volit a být volen v obecních volbách v této zemi, a, pokud Tribunál a Soudní dvůr sdílejí stejný výklad jako francouzská Conseil d’État, nevztahuje se toto porušení na státní příslušníky Spojeného království, kteří uplatnili své právo na volný pohyb a svobodu usazování?

                  —

                  částečně zrušil rozhodnutí Rady (EU) 2020/135 ze dne 30. ledna 2020 o uzavření Dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii, společně Dohodu o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii, v rozsahu, v němž dohoda o vystoupení neumožňuje plně chránit právo na zdraví těchto státních příslušníků, a v rozsahu, v němž tyto akty rozlišují automaticky a obecně, bez sebemenší kontroly proporcionality, občany Unie a státní příslušníky Spojeného království United od 1. února 2020, a zrušil tak mimo jiné bod 6 preambule a články 9, 10 a 127 dohody o vystoupení;

                  —

                  uložil Evropské unii náhradu veškerých nákladů řízení, včetně odměny advokáta ve výši 5 000 eur.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z neexistence kontroly proporcionality zrušení evropského občanství pro některé kategorie britských státních příslušníků. Žalobce tvrdí, že jako evropskému občanovi, který využil svého práva na volný pohyb v Unii a nebyl na britském území více než patnáct let, mu nebylo umožněno hlasovat v referendu dne 23. června 2016 o členství Spojeného království v Evropské unii.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásad demokracie, rovného zacházení, volného pohybu, svobody projevu a řádné správy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení právního řádu Unie a zásady rovného zacházení, jež je inherentní evropskému občanství. Žalobce zejména tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s právním řádem Unie, který zakotvuje zásadu rovného zacházení se všemi občany, a právním řádem Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání. Žalobce v tomto ohledu zejména tvrdí, že napadené rozhodnutí potvrzuje ztrátu jeho práva na trvalý pobyt získaného po pěti letech nepřetržitého pobytu v členském státě, aniž by byly předvídány konkrétní důsledky této ztráty, a zejména aniž by byla provedena kontrola proporcionality.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení práva na respektování soukromého a rodinného života zaručeného Úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod. Žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí ovlivňuje jeho právo na soukromý a rodinný život v rozsahu, v němž odnímá jeho evropské občanství, a tedy i právo svobodně pobývat na území členského státu, jehož není občanem, ale na jehož území si vybudoval svůj rodinný život.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení aktivního a pasivního volebního práva britských státních příslušníků ve volbách do komunálních a evropských voleb. Podle žalobce článek 127 dohody o vystoupení porušuje článek 18 SFEU a články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie. Napadené rozhodnutí by proto mělo být zrušeno v rozsahu, v němž ratifikuje dohodu obsahující ustanovení, které vytváří diskriminaci britských občanů.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z automatického a obecného rozlišování mezi občany Unie a státními příslušníky Spojeného království, které je učiněno dohodou o vystoupení, aniž by byla kontrolována proporcionalita s ohledem na soukromý a rodinný život Britů od 1. února 2020. Na podporu tohoto žalobního důvodu žalobce tvrdí, že zrušení evropského občanství nemůže být automatické a obecné, že bylo třeba provést posouzení důsledků v konkrétním případě a že v případě, že při neexistenci takového posouzení musí být napadené rozhodnutí zrušeno.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z porušení článku 35 Listiny základních práv, tedy práva na zdraví. Žalobce se domnívá, že v důsledku toho, že dohoda o vystoupení nestanoví žádné opatření na ochranu jeho práva na zdraví, tato podpůrná pravomoc mizí pro Spojené království a její státní příslušníky, což je vystavuje nebezpečí zvláště v období pandemie a zdravotní krize.


title: Věc T-238/20: Žaloba podaná dne 1. května 2020 – Ryanair v. Komise

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/36

      Žaloba podaná dne 1. května 2020 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-238/20)
      (2020/C 209/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 11. dubna 2020 o státní podpoře SA.56812 (1) a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení,

                  —

                  projednal žalobu ve zrychleném řízení podle článku 23a statutu Soudního dvora.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Komise je v rozporu s konkrétními ustanoveními SFEU a s obecnými zásadami unijního práva o zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti a o volném pohybu služeb, které byly základem pro liberalizaci letecké dopravy v Unii od konce 80. let minulého století. Liberalizace trhu letecké dopravy v Unii umožnila růst skutečně panevropských nízkonákladových leteckých společností. Rozhodnutí Komise pomíjí roli takovýchto panevropských leteckých společností v propojenosti členských států Unie, neboť umožňuje Švédsku vyhradit podporu pouze těm unijním leteckým společnostem, kterým Švédsko vydalo evropské provozní licence. Článek 107 odst. 3 písm. b) SFEU upravuje výjimku ze zákazu státních podpor stanoveného v čl. 107 odst. 1 SFEU, neupravuje však výjimku z ostatních pravidel a zásad SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise ve svém rozhodnutí porušila povinnost poměřovat příznivé účinky podpory s nepříznivými účinky pro tržní podmínky a pro zachování nenarušené hospodářské soutěže (tj. „poměřovací analýza“).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory existenci vážných obtíží a porušila procesní práva žalobkyně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise v uvedeném rozhodnutí porušila povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 11. dubna 2020 o státní podpoře SA.56812, Švédsko – systém ručení za úvěry pro letecké společnosti podle dočasného rámce státních podpor na pomoc hospodářství za současné epidemie nemoci COVID-19 (dosud nezveřejněné v Úř. věst.).


title: Věc T-239/20: Žaloba podaná dne 30. dubna 2020 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/37

      Žaloba podaná dne 30. dubna 2020 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)
      (Věc T-239/20)
      (2020/C 209/48)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pfizer Inc. (New York, New York, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie RUXXIMLA – Přihláška č. 17 865 742

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. února 2020, ve věci R 1879/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-248/20: Žaloba podaná dne 5. května 2020 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXYMLA)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/38

      Žaloba podaná dne 5. května 2020 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXYMLA)
      (Věc T-248/20)
      (2020/C 209/49)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pfizer Inc. (New York, New York, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie RUXYMLA – Přihláška č. 17 865 739

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. února 2020, ve věci R 1878/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-257/20: Žaloba podaná dne 7. května 2020 – González Calvet v. SRB

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/39

      Žaloba podaná dne 7. května 2020 – González Calvet v. SRB
      (Věc T-257/20)
      (2020/C 209/50)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Ramón González Calvet a Joan González Calvet (Barcelona, Španělsko) (zástupce: P. Molina Bosch, advokát)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2020/52 ze dne 17. března 2020;

                  —

                  provedl ocenění všech aktiv celé skupiny Banco Popular, a nikoli jen ocenění aktiv mateřské společnosti odděleně od ocenění aktiv jejích dceřiných společností, jak učinila Deloitte, neboť se společností Banco Santander se sloučila celá skupina, a nikoli jen mateřská společnost;

                  —

                  provedl ocenění splácených úvěrů na 100 % jejich účetní hodnoty;

                  —

                  provedl ocenění úvěrů se selháním na 100 % jejich účetní hodnoty, jelikož jejich krytí mezi zajištěním a rezervami se blížilo 100 %;

                  —

                  provedl ocenění nemovitých aktiv skupiny Banco Popular na 10 896 milionů eur, protože již byly odečteny příslušné rezervy;

                  —

                  provedl ocenění celkových aktiv skupiny Banco Popular na 153 785 milionů eur na základě argumentů uvedených v žalobě, což po odečtení 124 420 milionů eur dlužných podle společnosti Deloitte věřitelům poskytne v případě likvidace akcionářům čistou hodnotu ve výši 29 365 milionů eur;

                  —

                  určil výši odškodnění na 7,00 eura za akcii jako výsledek rozdělení částky 29 365 milionů eur mezi 4 196 milionů akcií, které byly v oběhu v okamžiku řešení krize;

                  —

                  přiznal Ramonovi González Calvetovi odškodnění ve výši 317 072 eura (tři sta sedmnáct tisíc sedmdesát dvě eura) za vyvlastnění jeho 45 296 akcií a Juanovi González Calvetovi ve výši 11 977 eur (jedenáct tisíc devět set sedmdesát sedm eur) za vyvlastnění jeho 1 711 akcií, jakož i náhradu nákladů soudního řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dne 6. června 2017 Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB) přijal program řešení krize Banco Popular, kterou prodal za cenu 1 eura společnosti Banco Santander. Dne 17. března 2020 Jednotný výbor pro řešení krizí poté, co majitelům dluhopisů a akcií společnosti Banco Popular dotčeným jeho rozhodnutím poskytl slyšení, určil ve svém rozhodnutí SRB/EES/2020/52, že uvedeným dotčeným nepřísluší žádné odškodnění, přičemž vycházel z posudku týkajícího se ocenění č. 3 vypracovaného společností Deloitte.
      Žalobci v žalobě uvádějí, že Deloitte je auditorská společnost, která v důsledku takových kauz, jako je Gowex, Bankia, Gescartera a Abengoa, ztratila prestiž a v současnosti reálně neprovádí audit žádné velké španělské banky.
      Na podporu žaloby předkládají žalobci následující tvrzení.

                  1.

                  Žalobci tvrdí, že ocenění společnosti Deloitte straní zájmům SRB a poškozuje akcionáře mimo jiné proto, že

                              —

                              podceňuje odložené daňové pohledávky, které v plné výši inkasovala Banco Santander;

                              —

                              nebere v potaz skutečnost, že krytí úvěrů se selháním mezi zajištěním a rezervami dosahovalo 100 %;

                              —

                              podceňuje portfolio splácených úvěrů;

                              —

                              nezapočítává všechna aktiva skupiny Banco Popular a odděluje aktiva právního subjektu Banco Popular od aktiv jeho dceřiných společností a společností, ve kterých má podíl;

                              —

                              nebere v potaz skutečnost, že čistá účetní hodnota nemovitých aktiv po odečtení rezerv činila 10 896 milionů eur.

                  2.

                  Dne 23. května 2017 zadal SRB společnosti Deloitte ocenění Banco Popular a zároveň jeho předsedkyně Elka König v rozhovoru pro Bloomberg TV připustila, že Banco Popular monitorují. Z toho vyplývá, že ke dni 23. května 2017 byl SRB již rozhodnut o řešení krize Banco Popular, což dne 31. května uniklo do agentury Reuters a vedlo k vlně vybírání vkladů, načež likvidita Banco Popular zkolabovala.

                  3.

                  Podle Banco de España (španělská národní banka) měla Evropská centrální banka za to, že Banco Popular byla k 13. březnu 2017 solventní bankou. Banco Popular nikdy nebyla v likvidaci, jak tvrdí Deloitte, ale jasné, že SRB si za cíl vytyčil řešit krizi Banco Popular s cílem zachránit Banco Santander, která je systémově významnou evropskou i světovou bankou, jejíž ztráty (které žalobci vypočítali na 22 573 miliony eur v průběhu roku 2017) byly jejím akcionářům zatajeny prostřednictvím vyvlastnění a nabytí sloučením Banco Popular.


title: Věc T-266/20: Žaloba podaná dne 8. května 2020 – Global Chartered Controller Institute v. EUIPO – CFA Institute (CCA CHARTERED CONTROLLER ANALYST CERTIFICATE)

text:
               22.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/40

      Žaloba podaná dne 8. května 2020 – Global Chartered Controller Institute v. EUIPO – CFA Institute (CCA CHARTERED CONTROLLER ANALYST CERTIFICATE)
      (Věc T-266/20)
      (2020/C 209/51)
      Jazyk, ve kterém byla žaloba podána: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Global Chartered Controller Institute SL (Alicante, Španělsko) (zástupci: M. Pomares Caballero a T. Barber Giner, abogados)

         Žalovaný: Úřad pro duševní vlastnictví Evropské unie (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: CFA Institute (Charlottesville, Virginia, USA)

         Údaje relevantní v řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CCA CHARTERED CONTROLLER ANALYST CERTIFICATE – Přihláška č. 15 508 161

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Usnesení pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. února 2020 ve věci R 235/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  Změnil napadené usnesení a rozhodl, že v projednávané věci nejsou splněny požadavky pro uplatnění relativního důvodu pro zamítnutí přihlášky podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Evropské unie;

                  —

                  podpůrně, aby zrušil napadené usnesení; a

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení (včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem), a nařídil vedlejšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení před námitkovým oddělením.

         Dovolávané žalobní důvody

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 92 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO podaná dne 3. března 2020 soudem Norges Høyesterett ve věci Abdulkerim Kerim v. norská vláda (Věc E-1/20) 2020/C 218/08

text:
               2.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 218/13

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO podaná dne 3. března 2020 soudem Norges Høyesterett ve věci Abdulkerim Kerim v. norská vláda
      (Věc E-1/20)
      (2020/C 218/08)
      Dne 3. března 2020 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko z téhož dne, kterou Soudnímu dvoru ESVO podal Norges Høyesterett (Nejvyšší soud Norska) ve věci Abdulkerim Kerim v. norská vláda v souvislosti s následujícími otázkami:
      Na základě jakých kritérií by se mělo určovat, zda se jedná o účelový sňatek spadající pod ustanovení o zneužití práv v článku 35 směrnice 2004/38/ES? Užitečné by bylo zejména vyjádření Soudního dvora ESVO k následujícímu otázkám:

                  a)

                  Má při určování, zda se jedná o účelový sňatek, nějaký význam subjektivní úmysl, s jakým předmětný sňatek uzavírá občan EHP?

                  b)

                  Pokud je klíčovým faktorem při určování, zda se jedná o účelový sňatek ve smyslu směrnice, úmysl státního příslušníka třetí země, musí být přání státního příslušníka třetí země získat právo pobytu jediným účelem pro uzavření sňatku, nebo postačuje, že bylo účelem hlavním?


title: Věc C-727/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego w Kielcach – Polsko) – Syndyk Masy Upadłości ECO-WIND Construction S.A. w upadłości dříve ECO-WIND Construction S.A v. Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach („Řízení o předběžné otázce – Směrnice (EU) 2015/1535 – Technické normy a předpisy – Větrné generátory – Směrnice 2006/123/ES – Pojem ‚služba‘ – Životní prostředí – Směrnice 2009/28/ES – Podpora využívání energie vyráběné z obnovitelných zdrojů – Celkové závazné národní cíle – Vnitrostátní pravidlo pro postupy schvalování, které se vztahuje na zařízení na výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie – Proporcionalita – Právní úprava členského státu, která stanoví omezení ohledně umístění větrných elektráren“)

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/2

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego w Kielcach – Polsko) – Syndyk Masy Upadłości ECO-WIND Construction S.A. w upadłości dříve ECO-WIND Construction S.A v. Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach
      (Věc C-727/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice (EU) 2015/1535 - Technické normy a předpisy - Větrné generátory - Směrnice 2006/123/ES - Pojem ‚služba‘ - Životní prostředí - Směrnice 2009/28/ES - Podpora využívání energie vyráběné z obnovitelných zdrojů - Celkové závazné národní cíle - Vnitrostátní pravidlo pro postupy schvalování, které se vztahuje na zařízení na výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie - Proporcionalita - Právní úprava členského státu, která stanoví omezení ohledně umístění větrných elektráren“)
      (2020/C 255/02)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Syndyk Masy Upadłości ECO-WIND Construction S.A. w upadłości dříve ECO-WIND Construction S.A.

         Žalovaný: Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 1 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že požadavek, podle kterého je umístění větrné elektrárny podmíněno dodržením minimální vzdálenosti mezi touto větrnou elektrárnou a obytnými budovami, nepředstavuje technický předpis, který musí být sdělen podle článku 5 této směrnice, pokud tento požadavek nevede k čistě okrajovému použití větrných generátorů, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  Článek 15 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládán v tom smyslu, že se na právní úpravu, která podmiňuje umístěním větrné elektrárny dodržením minimální vzdálenosti mezi touto větrnou elektrárnou a obytnými budovami, nevztahují pravidla, která podřizují přístup k činnosti poskytování služeb nebo její výkon územnímu omezení, zejména ve formě omezení stanovených v závislosti na minimální vzdálenosti mezi poskytovateli, které musí členské státy oznámit Evropské komisi v souladu s čl. 15 odst. 7 této směrnice.

                  3)

                  Článek 3 odst. 1 první pododstavec a čl. 13 odst. 1 první pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1513 ze dne 9. září 2015 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě, která podmiňuje umístění větrné elektrárny dodržením minimální vzdálenosti mezi touto větrnou elektrárnou a obytnými budovami, pokud je tato právní úprava nezbytná a přiměřená vzhledem k celkovému závaznému národnímu cíli dotyčného členského státu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 134, 16.4.2018.


title: Věc C-535/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – IL a další v. Land Nordrhein-Westfalen („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Aarhuská úmluva – Směrnice 2011/92/EU – Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí – Účast veřejnosti na rozhodování – Vady související s řízením o povolení záměru – Přístup k právní ochraně – Omezení upravená ve vnitrostátním právu – Směrnice 2000/60/ES – Činnost Evropské unie v oblasti vodní politiky – Zhoršení stavu útvaru podzemních vod – Způsoby vyhodnocení – Právo jednotlivců na přijetí opatření za účelem zabránění znečištění – Aktivní legitimace k podání žaloby u vnitrostátních soudů“)

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/3

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – IL a další v. Land Nordrhein-Westfalen
      (Věc C-535/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Aarhuská úmluva - Směrnice 2011/92/EU - Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí - Účast veřejnosti na rozhodování - Vady související s řízením o povolení záměru - Přístup k právní ochraně - Omezení upravená ve vnitrostátním právu - Směrnice 2000/60/ES - Činnost Evropské unie v oblasti vodní politiky - Zhoršení stavu útvaru podzemních vod - Způsoby vyhodnocení - Právo jednotlivců na přijetí opatření za účelem zabránění znečištění - Aktivní legitimace k podání žaloby u vnitrostátních soudů“)
      (2020/C 255/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: IL, JK, KJ, LI, NG, MH, OF, PE, dědicové QD, jimiž jsou RC a SB, TA, UZ, VY, WX

         Žalovaná: Land Nordrhein-Westfalen

         Výrok

                  1)

                  Článek 11 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje členským státům stanovit, že pokud procesní vada, kterou je stiženo rozhodnutí o povolení záměru, nemá dopad na změnu jeho obsahu, je návrh na zrušení tohoto rozhodnutí přípustný pouze tehdy, pokud dotčená nesrovnalost zbavila žalobce práva účasti na rozhodování ve věcech životního prostředí zaručeného článkem 6 této směrnice.

                  2)

                  Článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušný orgán mohl provést kontrolu dodržení povinností, které tento článek stanoví, mezi něž patří povinnost zamezit zhoršení stavu útvarů jak povrchových, tak podzemních vod dotčených záměrem až poté, co byl povolen.
                  Článek 6 směrnice 2011/92 musí být vykládán v tom smyslu, že informace, které musí být zpřístupněny veřejnosti v průběhu řízení o povolení záměru, musí obsahovat údaje nezbytné pro posouzení jeho vlivů na vodu z hlediska kritérií a povinností stanovených zejména v čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/60.

                  3)

                  Článek 4 odst. 1 písm. b) bod i) směrnice 2000/60 musí být vykládán v tom smyslu, že za zhoršení chemického stavu útvaru podzemních vod z důvodu záměru je třeba považovat jednak překročení alespoň jedné z norem jakosti nebo prahových hodnot ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/118/ES ze dne 12. prosince 2006 o ochraně podzemních vod před znečištěním a zhoršováním stavu a jednak předvídatelné zvýšení koncentrace znečišťující látky, když již byla překročena prahová hodnota stanovená pro tuto znečišťující látku. Hodnoty naměřené na každém monitorovacím místě musí být zohledněny individuálně.

                  4)

                  Článek 1 první pododstavec písm. b) a druhý pododstavec první odrážka, jakož i čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 2000/60, ve spojení s články 19 SEU a 288 SFEU, musí být vykládány v tom smyslu, že osoby z řad veřejnosti dotčené záměrem musí mít možnost napadnout u příslušných vnitrostátních soudů porušení povinností zamezit zhoršení vodních útvarů a zajistit zlepšení jejich stavu, pokud se jich toto porušení bezprostředně dotýká.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc C-654/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Stuttgart – Německo) – Interseroh Dienstleistungs GmbH v. SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Přeprava odpadů – Nařízení (ES) č. 1013/2006 – Postup předchozího písemného oznámení a souhlasu – Obecné požadavky na informace – Příloha III A – Směs papíru, lepenky a výrobků z papíru – Položka B3020 přílohy IX Basilejské úmluvy – Znečišťující látky – Znečištění směsi jinými materiály – Využití způsobem šetrným k životnímu prostředí“)

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Stuttgart – Německo) – Interseroh Dienstleistungs GmbH v. SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH
      (Věc C-654/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Přeprava odpadů - Nařízení (ES) č. 1013/2006 - Postup předchozího písemného oznámení a souhlasu - Obecné požadavky na informace - Příloha III A - Směs papíru, lepenky a výrobků z papíru - Položka B3020 přílohy IX Basilejské úmluvy - Znečišťující látky - Znečištění směsi jinými materiály - Využití způsobem šetrným k životnímu prostředí“)
      (2020/C 255/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Stuttgart

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Interseroh Dienstleistungs GmbH

         Žalovaná: SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

         Výrok

                  1.

                  Článek 3 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů, ve znění nařízení Komise (EU) č. 2015/2002 ze dne 10. listopadu 2015, musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na směs odpadu z papíru, lepenky a výrobků z papíru, v níž každý druh odpadu spadá do jedné z prvních tří odrážek položky B3020 přílohy IX Úmluvy o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování, podepsané v Basileji dne 22. března 1989, schválené jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 93/98/EHS ze dne 1. února 1993, převzaté do přílohy V části 1 seznamu B tohoto nařízení, a která obsahuje až 10 % znečišťujících látek.

                  2.

                  Článek 3 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1013/2006, ve znění nařízení č. 2015/2002, musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na takovou směs odpadů, pokud tato směs zaprvé neobsahuje materiály, které spadají pod čtvrtou odrážku položky B3020 přílohy IX uvedené úmluvy, převzaté do přílohy V části 1 seznamu B tohoto nařízení, a zadruhé jsou splněny podmínky uvedené v bodě 1 přílohy IIIA uvedeného nařízení, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 35, 28.1.2019.


title: Věc C-684/18: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 28. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – World Comm Trading Gfz SRL v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 90 – Články 184 až 186 – Zásada neutrality DPH – Oprava počátečního odpočtu daně – Slevy poskytnuté za dodání zboží uvnitř Společenství a v tuzemsku“)

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/5

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 28. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – World Comm Trading Gfz SRL v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti
      (Věc C-684/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 90 - Články 184 až 186 - Zásada neutrality DPH - Oprava počátečního odpočtu daně - Slevy poskytnuté za dodání zboží uvnitř Společenství a v tuzemsku“)
      (2020/C 255/05)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: World Comm Trading Gfz SRL

         Žalovaní: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti

         Výrok

                  1)

                  Článek 185 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní daňové orgány musí uložit osobě povinné k dani, aby provedla opravu počátečního odpočtu daně z přidané hodnoty, pokud poté, co tato osoba získala slevy za tuzemská dodání zboží, mají tyto orgány za to, že počáteční odpočet daně byl vyšší, než na jaký měla tato osoba povinná k dani nárok.

                  2)

                  Článek 185 směrnice o 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost opravit počáteční odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) platí i pro osobu povinnou k dani usazenou v členském státě, i když dodavatel této osoby povinné k dani ukončil svou činnost v tomto členském státě a z tohoto důvodu již uvedený dodavatel nemůže požadovat vrácení části DPH, kterou odvedl.

         (1)  Úř. věst. C 44, 4.2.2019.


title: Věc C-796/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH v. Stadt Köln („Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Směrnice 2014/24/EU – Článek 2 odst. 1 bod 5 – Článek 12 odst. 4 – Článek 18 odst. 1 – Pojem ‚úplatná smlouva‘ – Smlouva mezi dvěma veřejnými zadavateli sledující společný cíl veřejného zájmu – Poskytnutí softwaru určeného pro koordinaci zásahů hasičů – Absence peněžitého protiplnění – Souvislost se smlouvou o spolupráci, která stanoví vzájemné bezplatné poskytování dalších modulů tohoto softwaru – Zásada rovného zacházení – Zákaz zvýhodňování soukromého podniku ve srovnání s jeho konkurenty“)

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/6

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH v. Stadt Köln
      (Věc C-796/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2014/24/EU - Článek 2 odst. 1 bod 5 - Článek 12 odst. 4 - Článek 18 odst. 1 - Pojem ‚úplatná smlouva‘ - Smlouva mezi dvěma veřejnými zadavateli sledující společný cíl veřejného zájmu - Poskytnutí softwaru určeného pro koordinaci zásahů hasičů - Absence peněžitého protiplnění - Souvislost se smlouvou o spolupráci, která stanoví vzájemné bezplatné poskytování dalších modulů tohoto softwaru - Zásada rovného zacházení - Zákaz zvýhodňování soukromého podniku ve srovnání s jeho konkurenty“)
      (2020/C 255/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH

         Žalovaný: Stadt Köln

         za přítomnosti: Land Berlin

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES musí být vykládána v tom smyslu, že smlouva, která stanoví, že veřejný zadavatel poskytne software bezplatně jinému veřejnému zadavateli, a je spojena se smlouvou o spolupráci, podle které je každá strana této smlouvy povinna bezplatně poskytnout druhé straně budoucí verze tohoto softwaru, který by mohla vyvinout, je „veřejnou zakázkou/smlouvou o veřejné zakázce“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 5 této směrnice, pokud jak ze znění těchto smluv, tak z platné vnitrostátní právní úpravy vyplývá, že uvedený software bude v zásadě podléhat úpravám.

                  2)

                  Článek 12 odst. 4 písm. a) směrnice 2014/24 musí být vykládán v tom smyslu, že spolupráce mezi veřejnými zadavateli může být vyjmuta z působnosti pravidel pro zadávání veřejných zakázek stanovených touto směrnicí, pokud se uvedená spolupráce týká vedlejších činností k veřejným službám, které musí být poskytovány, a to i jednotlivě, každým ze spolupracujících, přispívají-li tyto vedlejší činnosti ke skutečnému plnění uvedených veřejných služeb.

                  3)

                  Článek 12 odst. 4 směrnice 2014/24 ve spojení s druhým pododstavcem bodu 33 odůvodnění a čl. 18 odst. 1 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že následkem spolupráce mezi veřejnými zadavateli nesmí být v souladu se zásadou rovného zacházení zvýhodnění soukromého podniku oproti jeho konkurentům.

         (1)  Úř. věst. C 93, 11.3.2019.


title: Věc C-33/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. května 2020 – Evropská komise v. Bulharská republika („Nesplnění povinnosti státem – Bezpečnost železnic – Směrnice 2004/49/ES – Článek 21 odst. 1 a 2 – Nepřijetí opatření nezbytných k zajištění organizační nezávislosti inspekčního orgánu, jakož i jeho samostatného přístupu k dostatečným prostředkům“)

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/7

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. května 2020 – Evropská komise v. Bulharská republika
      (Věc C-33/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Bezpečnost železnic - Směrnice 2004/49/ES - Článek 21 odst. 1 a 2 - Nepřijetí opatření nezbytných k zajištění organizační nezávislosti inspekčního orgánu, jakož i jeho samostatného přístupu k dostatečným prostředkům“)
      (2020/C 255/07)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: C. Vrignon, C. Georgieva-Kecsmar a J. Hottiaux, zmocněnkyně)

         Žalovaná: Bulharská republika (zástupkyně: L. Zaharieva a E. Petranova, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Bulharská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k zajištění organizační nezávislosti inspekčního orgánu na provozovateli železniční infrastruktury, který je kontrolován ministerstvem dopravy, informačních technologií a komunikací, jakož i nezávislosti tohoto orgánu na tomto provozovateli, pokud jde o přístup k prostředkům nezbytným pro výkon jeho úkolů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 21 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49 ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic).

                  2)

                  Bulharské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1. 4. 2019.


title: Věc C-309/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. května 2020 – Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Článek 73 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu – Usnesení Tribunálu, v němž je konstatována zjevná nepřípustnost žaloby kvůli chybějícímu vlastnoručnímu podpisu – Žaloba v listinné podobě obsahující vytištěný ověřený elektronický podpis“)

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/7

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. května 2020 – Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos v. Evropská komise
      (Věc C-309/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 73 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu - Usnesení Tribunálu, v němž je konstatována zjevná nepřípustnost žaloby kvůli chybějícímu vlastnoručnímu podpisu - Žaloba v listinné podobě obsahující vytištěný ověřený elektronický podpis“)
      (2020/C 255/08)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos (zástupci: J. Azcárate Olano a E. Almarza Nantes, abogados)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a I. Naglis, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 263, 5.8.2019.


title: Věc C-634/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. srpna 2019 CJ proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. června 2019 ve věci T-1/19, CJ v. Soudní dvůr Evropské unie

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/8

      Kasační opravný prostředek podaný dne 25. srpna 2019 CJ proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. června 2019 ve věci T-1/19, CJ v. Soudní dvůr Evropské unie
      (Věc C-634/19 P)
      (2020/C 255/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: CJ (zástupce: V. Kolias, dikigoros)

         Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie
      Usnesením ze dne 16. června 2020 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že se kasační opravný prostředek zamítá jako zjevně neopodstatněný a že CJ ponese vlastní náklady řízení.


title: Věci C-818/19 a C-878/19: Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Varhoven kasatsionen sad (Bulharsko) a Sofiyski rayonen sad (Bulharsko) dne 6. listopadu 2019 resp. dne 3. prosince 2019 – „Marvik-Pastrogor“ EOOD a „RODES – 08“ EOOD

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/8

      Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Varhoven kasatsionen sad (Bulharsko) a Sofiyski rayonen sad (Bulharsko) dne 6. listopadu 2019 resp. dne 3. prosince 2019 – „Marvik-Pastrogor“ EOOD a „RODES – 08“ EOOD
      (Věci C-818/19 a C-878/19)
      (2020/C 255/10)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soudy

      Varhoven kasatsionen sad, Sofiyski rayonen sad

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně:„Marvik-Pastrogor“ EOOD, „RODES – 08“ EOOD

         Žalovaná: Darzhavata, predstavlyavana ot Ministara na finansite, Narodno sabranie na Republika Bulgaria
      Usnesením ze dne 30. dubna 2020 Soudní dvůr (desátý senát) konstatoval, že je zjevně nepříslušný pro zodpovězení předběžných otázek.


title: Věc C-26/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. ledna 2020 Rezon OOD proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 20. listopadu 2019 ve věci T-101/19, Rezon v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (imot.bg)

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/8

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. ledna 2020 Rezon OOD proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 20. listopadu 2019 ve věci T-101/19, Rezon v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (imot.bg)
      (Věc C-26/20 P)
      (2020/C 255/11)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rezon OOD (zástupkyně: M. Yordanova-Harizanova, advokátka)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 21. dubna 2020 prohlásil tento kasační opravný prostředek za zjevně nepřijatelný.


title: Věc C-165/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 16. dubna 2020 – ET jako insolvenční správce společnosti Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG) v. Spolková republika Německo

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 16. dubna 2020 – ET jako insolvenční správce společnosti Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG) v. Spolková republika Německo
      (Věc C-165/20)
      (2020/C 255/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Berlin

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: ET jako insolvenční správce společnosti Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG)

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Předběžné otázky

                  1.

                  Mají být směrnice 2003/87/ES (1) a směrnice 2008/101/ES (2) s přihlédnutím k bodu 20 odůvodnění směrnice 2008/101/ES vykládány v tom smyslu, že brání zrušení bezplatného přidělení povolenek pro leteckou dopravu provozovateli letadel pro období od roku 2018 do roku 2020, pokud došlo k přidělení povolenek pro období od roku 2013 do roku 2020 a tento provozovatel letadel ukončil svou činnost v oblasti letectví v roce 2017 z důvodu úpadku?
                  Má být čl. 3f odst. 1 směrnice 2003/87/ES vykládán v tom smyslu, že zrušení rozhodnutí o přidělení povolenek po ukončení činnosti v oblasti letectví z důvodu úpadku závisí na tom, zda budou v těchto činnostech pokračovat jiní provozovatelé letecké dopravy? Má být čl. 3f odst. 1 směrnice 2003/87/ES vykládán v tom smyslu, že jde o pokračování v činnostech v oblasti letectví tehdy, když byla práva přistávat na takzvaných koordinovaných letištích (sloty) zčásti (v případě krátkých a středně dlouhých letů letecké společnosti v úpadku) prodána třem dalším provozovatelům letecké dopravy?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku:
                  Jsou ustanovení čl. 10 odst. 5, článku 29, čl. 55 odst. 1 písm. a) a čl. 55 odst. 3, jakož i článku 56 nařízení č. 389/2013 (3) platná a slučitelná se směrnicí 2003/87/ES a směrnicí 2008/101/ES v rozsahu, v němž brání vydání přidělených, avšak dosud nevydaných bezplatných povolenek pro leteckou dopravu v případě, že provozovatel letecké dopravy ukončí činnost v oblasti letectví z důvodu úpadku?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku:
                  Mají být směrnice 2003/87/ES a 2008/101/ES vykládány v tom smyslu, že unijní právní předpisy nutně vyžadují, aby rozhodnutí o přidělení bezplatných povolenek pro leteckou dopravu bylo zrušeno?

                  4.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku a v případě záporné odpovědi na třetí otázku:
                  Mají být čl. 3c odst. 3a), čl. 28a odst. 1 a 2 a čl. 28b odst. 2 směrnice 2003/87/ES ve znění pozměněném směrnicí (EU) 2018/410 (4) vykládány v tom smyslu, že třetí obchodovací období pro provozovatele letadel nekončí na konci roku 2020, nýbrž až v roce 2023?

                  5.

                  V případě záporné odpovědi na čtvrtou otázku:
                  Mohou být nároky na vícenásobné přidělení bezplatných povolenek na emise pro provozovatele letadel pro třetí obchodovací období splněny na konci třetího obchodovacího období s povolenkami na emise čtvrtého obchodovacího období, pokud existence takového nároku na přidělení povolenek se soudním rozhodnutím určí až po uplynutí třetího obchodovacího období, nebo ještě nevyčerpané nároky na přidělení povolenek zanikají na konci třetího obchodovacího období?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. 2003, L 275, s. 32).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/101/ES ze dne 19. listopadu 2008, kterou se mění směrnice 2003/87/ES za účelem začlenění činností v oblasti letectví do systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (Úř. věst. 2009, L 8, s. 3).

         (3)  Nařízení Komise (EU) č. 389/2013 ze dne 2. května 2013 o vytvoření registru Unie podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES a č. 406/2009 a o zrušení nařízení Komise (EU) č. 920/2010 a č. 1193/2011 (Úř. věst. 2013, L 122, s. 1).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/410 ze dne 14. března 2018, kterou se mění směrnice 2003/87/ES za účelem posílení nákladově efektivních způsobů snižování emisí a investic do nízkouhlíkových technologií a rozhodnutí (EU) 2015/1814 (Úř. věst. 2018, L 76, s. 3).


title: Věc C-184/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 28. dubna 2020 – OT v. Vyriausioji tarnybinės etikos komisija

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 28. dubna 2020 – OT v. Vyriausioji tarnybinės etikos komisija
      (Věc C-184/20)
      (2020/C 255/13)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: OT

         Odpůrkyně: Vyriausioji tarnybinės etikos komisija

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba podmínku stanovenou v čl. 6 odst. 1 písm. e) nařízení (1), že zpracování je nezbytné pro splnění úkolu prováděného ve veřejném zájmu nebo při výkonu veřejné moci, kterým je pověřen správce, s ohledem na požadavky stanovené v čl. 6 odst. 3 nařízení, včetně požadavku, že právo členského státu musí splňovat cíl veřejného zájmu a musí být přiměřené sledovanému legitimnímu cíli, a rovněž s ohledem na články 7 a 8 Listiny (2), vykládat tak, že vnitrostátní právo nemůže vyžadovat zpřístupnění prohlášení o soukromých zájmech a jejich zveřejnění na stránkách správce, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (hlavní komise pro etiku ve veřejné správě), a tedy zpřístupnění těchto údajů všem jednotlivcům, kteří mají přístup k internetu?

                  2.

                  Je třeba zákaz zpracování zvláštních kategorií osobních údajů stanovený v čl. 9 odst. 1 nařízení s ohledem na podmínky stanovené v čl. 9 odst. 2 nařízení, včetně podmínky stanovené v písm. g) uvedeného ustanovení, že zpracování musí být nezbytné z důvodu významného veřejného zájmu na základě práva Unie nebo členského státu, které musí být přiměřené sledovanému cíli, musí dodržovat podstatu práva na ochranu údajů a musí poskytovat vhodné a konkrétní záruky pro ochranu základních práv a zájmů subjektu údajů, vykládat rovněž s ohledem na články 7 a 8 Listiny tak, že vnitrostátní právo nemůže vyžadovat zpřístupnění údajů vztahujících se k prohlášením o soukromých zájmech, které mohou zpřístupňovat osobní údaje, včetně údajů, na základě nichž je možné zjistit politické názory osoby, členství v odborech, sexuální orientaci a jiné osobní informace, a jejich zveřejnění na stránkách správce, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (hlavní komise pro etiku ve veřejné správě), která tyto údaje zpřístupňuje všem jednotlivcům, kteří mají přístup k internetu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 1).

         (2)  Listina základních práv Evropské unie (Úř. věst. C 326, 2012, s. 391).