title: Věc C-48/10: Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/24

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-48/10)
   2010/C 100/35
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: A. Alcover San Pedro, zmocněnec)

      Žalované: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k tomu, aby příslušné orgány bděly nad vydáváním povolení podle článků 6 a 8 nebo vhodným přezkoumáním podmínek, a případně jejich aktualizací, na to, aby existující zařízení byla nejpozději ke dni 30. října 2007 provozována, aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství, v souladu s články 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES (1) ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (směrnice IPOZ), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice.

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta, ve které měla být existující zařízení vydáním integrovaných ekologických povolení přizpůsobena požadavkům směrnice IPOZ, uplynula podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/1/ES dne 30. října 2007.
   K tomuto okamžiku byla ve Španělsku dále v provozu mnohá existující zařízení nez tohoto povolení. Od zahájení řízení pro toto porušení se proces udělování ekologických povolení urychlil, aniž by však toto porušení bylo ukončeno jak ve lhůtě stanovené v odůvodněném stanovisku, tak podle informací, které má Komise k dispozici, do dnešního dne. Podle údajů vnitrostátních orgánů v odpověď na odůvodněné stanovisko bylo k okamžiku uplynutí lhůty poskytnuté v odůvodněném stanovisku pro splnění povinností vyplývajících z čl. 5 odst. 1 směrnice nadále v provozu 533 existujících zařízení bez předepsaného povolení IPOZ.
   Za těchto okolností je zřejmé, že Španělské království nadále nesplnilo povinnosti vyplývající z tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. L 24, s. 8.


title: Věc C-116/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Lucembursko) dne 3. března 2010 — Lucemburské velkovévodství, Administration de l’enregistrement et des domaines v. Pierre Feltgen (správce konkurzní podstaty Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Lucembursko) dne 3. března 2010 — Lucemburské velkovévodství, Administration de l’enregistrement et des domaines v. Pierre Feltgen (správce konkurzní podstaty Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA
   (Věc C-116/10)
   2010/C 113/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lucemburské velkovévodství, Administration de l'enregistrement et des domaines

      Žalovaný: Pierre Feltgen (správce konkurzní podstaty Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA

      Předběžná otázka

   Mohou být služby poskytované vlastníkem lodi, který ji za úplatu poskytuje i s posádkou fyzickým osobám pro zábavní výlety těchto zákazníků na volném moři, osvobozeny podle čl. 15 odst. 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1), považují-li se tyto služby zároveň za nájem lodi a přepravu?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc C-326/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2005 Industrias Químicas del Vallés, S.A., proti rozsudku vydanému dne 28. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-158/03, Industrias Químicas del Vallés, S.A., proti Komisi Evropských společenství

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2005 Industrias Químicas del Vallés, S.A., proti rozsudku vydanému dne 28. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-158/03, Industrias Químicas del Vallés, S.A., proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-326/05 P)
   (2005/C 271/29)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 26. srpna 2005 kasační opravný prostředek podaný Industrias Químicas del Vallés, S.A., zastoupenou C. Fernándezem Viciénem, I. Moreno-Tapaiou Rivasem a J. Sabaterem Marotiasem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 28. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-158/03, Industrias Químicas del Vallés, S.A., proti Komisi Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               Prohlásil tento opravný prostředek za přípustný a opodstatněný.

               2.

               Zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. června 2005.

               3.

               Vyhověl návrhu předloženému v prvním stupni řízení, jehož předmětem bylo zrušení rozhodnutí Komise 2003/308/ES (1) ze dne 2. května 2003 o nezařazení metalaxylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS. (2)

               4.

               Nebo podpůrně vrátil věc Soudu prvního stupně, aby o ní znovu rozhodl.

               5.

               V každém případě uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených v tomto řízení, jakož i nákladů řízení vynaložených v řízení před Soudem prvního stupně a případně nákladů řízení o předběžných opatřeních.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Zaprvé, Industrias Químicas del Vallés, S.A. (IQV) se domnívá, že Soud prvního stupně (SPS) při analýze právního posudku Komise k otázce důsledků odstoupení jediného oznamovatele, který předložil úplnou dokumentaci, z postupu přezkoumání metalaxylu, zkreslil důkazy použité v projednávané věci.

               2.

               Zadruhé, IQV se domnívá, že SPS se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zamítl žalobní důvod IQV pouze na základě výtahu z dokumentu, k němuž neměla IQV, jak uznává sám SPS, v průběhu správního řízení nikdy přístup.

               3.

               Zatřetí, IQV přisuzuje SPS nesprávné právní posouzení tím, že v projednávané věci nesprávně vyložil a použil zásady obezřetnosti a přiměřenosti a založil odůvodnění původně napadeného rozhodnutí Komise na důvodech veřejného zdraví.

               4.

               Začtvrté, IQV má za to, že SPS se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a použití relevantního právního rámce v projednávaném případě, zejména ustanovení směrnice 91/414/EHS a nařízení (EHS) č. 3600/92 o postupu při přezkoumání účinných látek obsažených v přípravcích na ochranu rostlin. IQV se obzvláště domnívá, že SPS (i) zaměňuje výrazy „úplná dokumentace“ a „doplňující informace“; (ii) nesprávně usoudil, že v případě více oznamovatelů téže látky musí předložit každý oznamovatel úplnou dokumentaci; (iii) posoudil nesprávně úlohu členského státu zpravodaje v následných fázích po vypracování monografie.

               5.

               Zapáté, IQV přisuzuje SPS nesprávné právní posouzení, když se domnívá, že Komise se nedopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že odmítla prodloužit lhůtu za účelem pokračovat v přezkoumání metalaxylu: v tomto bodě SPS vychází z nesprávného předpokladu a jeho odůvodnění je s ohledem na prodloužení lhůty poskytnutá Komisí v předmětné oblasti rozporuplné.

               6.

               Zašesté, IQV se domnívá, že odůvodnění SPS je rozporuplné a přemrštěné, protože zamítl žalobní důvod IQV na základě odůvodnění rozhodnutí, které v napadeném rozhodnutí není uvedeno.

               7.

               Konečně, IQV se domnívá, že SPS porušil procesní předpisy tím, že nepřihlédl k části písemného vyjádření IQV ke zprávě k jednání vyhotovené soudcem zpravodajem, a to bez jakéhokoliv odůvodnění v rozsudku.

      (1)  Úř. věst. L 113, 7.5.2003, s. 8; Zvl. vyd. 03/38, s. 495.

      (2)  Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332.


title: Věc C-401/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. září 2012 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. června 2012 ve věci T-396/09, Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. září 2012 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. června 2012 ve věci T-396/09, Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise
   (Věc C-401/12 P)
   2013/C 9/42
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a K. Michoel, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Evropská komise, Nizozemské království, Evropský parlament

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 14. června 2012 ve věci T-396/09;

               —

               žalobu žalobkyň v prvním stupni řízení zamítnout v plném rozsahu;

               —

               žalobkyním v prvním stupni uložit společně a nerozdílně náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v tomto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Podle názoru Rady vykazuje rozsudek Tribunálu ve výše uvedené věci dvě právní pochybení. Tribunál totiž řádně nevyložil a nepoužil takzvanou judikaturu „Nakajima“ (1) a „Fediol“ (2). Tribunál proto nesprávně rozhodl, že mohl přezkoumat zákonnost nařízení (ES) č. 1367/2006 (3) podle Aarhuské úmluvy (4) o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí.
   Rada se dále domnívá, že řešení, které zvolil zákonodárce v nařízení č. 1367/2006, je každopádně zcela v souladu s Aarhuskou úmluvou. V tomto ohledu je výklad čl. 9 odst. 3 Aarhuské úmluvy ze strany Tribunálu chybný v rozsahu, v němž neuznává svobodu jednání, kterou mají smluvní strany Úmluvy.
   Rada proto požaduje, aby byl rozsudek Tribunálu ve výše uvedené věci zrušen a aby bylo o této právní věci rozhodnuto s konečnou platností tak, že bude žaloba žalobkyň v plném rozsahu zamítnuta.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. května 1991, Nakajima v. Rada (C-69/89, Recueil, s. I-2069).

      (2)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. června 1989, Fediol v. Komise (70/87, Recueil, s. 1781).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (4)  Aarhuská úmluva ze dne 25. června 1998 o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, schválená rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (Úř. věst. L 124, s. 1).


title: Věc C-471/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Komise Evropských společenství

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-471/09 P)
   2010/C 37/13
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Komise Evropských společenství a Comunidad Autónoma de la Rioja

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný,

               —

               zrušit napadnutý rozsudek,

               —

               vyhovět žalobě podané v prvním stupni, konkrétně zrušit článek 3 sporného rozhodnutí,

               —

               podpůrně vrátit věc Tribunálu a případně mu uložit provedení odmítnutého důkazu,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni, jakož i v řízení o kasačním opravném prostředku, a Comunidad Autónoma de la Rioja, vedlejšímu účastníku řízení, uložit náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v konkrétním případě neexistují žádné mimořádné okolnosti, které by odůvodňovaly legitimní očekávání ohledně regulérnosti daňového opatření, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) ve spojení se zásadou ochrany legitimního očekávání. V řízení v prvním stupni došlo ke zkreslení předmětu věci a k porušení zásady kontradiktornosti. Došlo k porušení povinnosti odůvodnění potvrzené judikaturou. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla o hodnocení důkazů a nezohlednil obsah podkladů ve spise.
               Ani formální rozdíl mezi sporným daňovým opatřením a opatřením přijatým na základě rozhodnutí 93/337 (2), ani skutečnost, že Komise mohla selektivnost opatření odůvodnit jinými skutečnostmi, než které jsou uvedeny v rozhodnutí 93/337, ani prohlášení neslučitelnosti uvedené v rozhodnutí 93/337, nepředstavují právně dostačující odůvodnění skutečnosti, že Tribunál nezohlednil existenci mimořádné okolnosti, jež sama o sobě či ve spojení s dalšími okolnostmi v dané věci brání Komisi nařídit vrácení podpory, jíž se týká sporné rozhodnutí.
               Tím, že se Tribunál domníval, že sporná opatření ve spojených věcech T-30/01 až T-32/02 a T-86/02 až T-88/02 nejsou srovnatelná z důvodu technicky zdanění a rozsahu zvýhodnění, se dopustil zkreslení předmětu řízení, nezohlednil zásadu kontradiktornosti, a navíc se dopustil zjevného porušení povinnosti odůvodnění potvrzené judikaturou.
               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že jednání Komise ve vztahu k daňové výjimce anebo daňový bonus za rok 1993 — jak to vyplývá z dokumentace ve věci, jež nebyla Tribunálem v rozporu s procesními předpisy zohledněna — nepředstavuje mimořádnou okolnost odůvodňující jakékoli legitimní očekávání v regulérnost daňového opatření, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, neboť je v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání.

               2)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999 v spojení se zásadou proporcionality, jež brání nařízení vrátit investiční podporu nepřevyšující nejvyšší možnou regionální podporu.
               Tribunál se dopustil porušení zásady proporcionality, když rozhodl, že Komise uvedenou zásadu neporušila, když požadovala vrácení veškerých udělených daňových bonusů ve výši 45 % investic, namísto pouhého vrácení částek převyšujících nejvyšší možnou regionální podporu v Baskicku.

               3)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla týkající se provádění důkazů a rozhodl neprovést dokazování navrhované žalobcem v souvislosti s předložením určitých dokumentů Komise, jež se s ohledem na odůvodnění Tribunálu k zamítnutí žaloby jeví jako podstatný pro obranu zájmů žalobce. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, zásady „rovnosti zbraní“ a práva na obhajobu.
               Tribunál se tím, že neprovedl navrhované dokazování, dopustil porušení základního práva žalobce na spravedlivý proces, neboť zamítnutím provedení důkazu podstatného pro žalobce porušil jeho právo na obhajobu. Návrhová žádání žalobce byla zamítnuta s odůvodněním, že nepředložil důkaz o tom, co chce dokázat neprovedeným důkazem: že výslovné konečné stanovisko Komise ke stížnosti z roku 1994 proti daňovým ustanovením z roku 1993 (včetně daňového bonusu), jež byla v podstatě totožná se spornými opatřeními, a v každém případě jednání Komise, které představuje mimořádnou okolnost, neboť takové jednání odůvodňovalo legitimní očekávání v regulérnost daňových opatření z roku 1993, vedlo k přijetí sporných daňových opatření.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Rozhodnutí Komise 93/337/EHS ze dne 10. května 1993 o systému daňové podpory investicím v Baskicku (Úř. věst. L 134, s. 25).


title: Věc C-206/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Thüringer Oberlandesgericht — Německo) — Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha) v. Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH. ( Postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb — Veřejná služba distribuce pitné vody a úpravy odpadních vod — Koncese na služby — Pojem — Převod provozního rizika spojeného s dotčenou službou na smluvního partnera )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/20

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Thüringer Oberlandesgericht — Německo) — Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha) v. Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH.
   (Věc C-206/08) (1)

   („Postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb - Veřejná služba distribuce pitné vody a úpravy odpadních vod - Koncese na služby - Pojem - Převod provozního rizika spojeného s dotčenou službou na smluvního partnera“)
   2009/C 267/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Thüringer Oberlandesgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)

      Žalovaná: Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH.

      Za přítomnosti: Standtwirtschaft Gotha GmbH, Wasserverband Lausitz Betriebsführungs GmbH (WAL),

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Thüringer Oberlandesgericht — Výklad čl. 1 odst. 2 písm. a) a d) a odst. 3 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19) — Nabídkové řízení týkající se poskytování, ve formě koncese na veřejné služby, veřejné služby v oblasti přípravy, přepravy a dodávek pitné vody, jakož i v oblasti odvádění a nakládání s odpadními vodami — Kritéria rozlišení mezi veřejnou zakázkou na služby a koncesí na veřejné služby

      Výrok

   Skutečnost, že v rámci smlouvy na služby není smluvní partner přímo odměňován veřejným zadavatelem, ale má právo vybírat odměnu od třetích osob, postačuje k tomu, aby tato smlouva byla kvalifikována jako „koncese na služby“ ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, pokud smluvní partner zcela nebo přinejmenším ve významném rozsahu převezme provozní riziko, kterému je vystaven veřejný zadavatel, i když je toto riziko od začátku velmi omezené díky veřejnoprávním podmínkám, za nichž je služba zajišťována.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc T-113/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — Bial-Portela v. OHIM — Probiotical (PROBIAL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PROBIAL — Starší národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky, slovní a obrazová ochranná známka Společenství, značka, firma a logo Bial — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — Bial-Portela v. OHIM — Probiotical (PROBIAL)
   (Věc T-113/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PROBIAL - Starší národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky, slovní a obrazová ochranná známka Společenství, značka, firma a logo Bial - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 61/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bial-Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalsko) (zástupci: B. Braga da Cruz a J. Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Probiotical SpA (Novara, Itálie) (zástupce: I. Kuschel, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. prosince 2011 (věc R 1925/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Portela & Ca, SA a Probiotical SpA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Bial-Portela & Ca, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc C-502/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemí) — Staatssecretaris van Justitie v. Mangat Singh ( „Směrnice 2003/109/ES — Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty — Oblast působnosti — Pobyt založený na formálně omezeném povolení“ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemí) — Staatssecretaris van Justitie v. Mangat Singh
   (Věc C-502/10) (1)

   (Směrnice 2003/109/ES - Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Oblast působnosti - Pobyt založený na formálně omezeném povolení)
   2012/C 379/06
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Justitie

      Žalovaný: Mangat Singh

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Výklad čl. 3 odst. 2 písm. e) směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. 2004, L 16, s. 44; Zvl. vyd. 19/06, s. 272) — Pojem „formálně omezené povolení k pobytu“ — Povolení k pobytu, které neposkytuje jakoukoliv možnost získat povolení k pobytu na dobu neurčitou, ale které může být neomezeně prodlužováno

      Výrok

   Článek 3 odst. 2 písm. e) směrnice Rady 2003/109/CE ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „povolení k pobytu, [které bylo] formálně omezeno“, nezahrnuje povolení k pobytu na dobu určitou, jež bylo uděleno konkrétní skupině osob a jehož platnost může být neomezeně prodlužována, avšak neposkytuje vyhlídky na získání povolení k pobytu na dobu neurčitou, pokud takové formální omezení nebrání dlouhodobému pobytu státního příslušníka třetí země v dotyčném členském státě, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc C-320/06: Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/26

         Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-320/06)
   (2006/C 212/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a G. Rozet, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství (1), a každopádně tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě článku 11 této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/14/ES uplynula dne 23. března 2005.

      (1)  Úř. věst. L 80, s. 29; Zvl. vyd. 05/04, s. 219.


title: Věc C-479/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Evets Corp. proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 23. září 2009 ve spojených věcech T-20/08 a T-21/08, Evets Corp. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Evets Corp. proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 23. září 2009 ve spojených věcech T-20/08 a T-21/08, Evets Corp. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-479/09 P)
   2010/C 24/69
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evets Corp. (zástupce: S. Ryan, Solicitor)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně;

               —

               prohlásil, že žádost o uvedení do původního stavu byla předložena ve lhůtě stanovené čl. 78 odst. 2 nařízení č. 40/94 (1);

               —

               vrátil věci Soudu prvního stupně, aby Soud mohl vrátit odvolacímu senátu za účelem rozhodnutí ve věci samé o otázce, zda bylo prokázáno zachování péče nezbytné pro obnovení zápisu dotčených ochranných známek;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů vzniklých před Soudním dvorem a před Soudem prvního stupně.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tento kasační opravný prostředek se týká žádosti o uvedení do původního stavu na základě čl. 78 odst. 2 nařízení č. 40/94. Platnost dotčené ochranné známky uplynula z důvodu nezaplacení poplatků za obnovu zápisu.

               2.

               Držitel ochranné známky pověřil třetí osobu zaplacením poplatků za obnovu zápisu. Nicméně z důvodu neúmyslného omylu nebyla platba poplatků za obnovu zápisu provedena včas.

               3.

               OHIM oznámil vyškrtnutí zástupci držitele ochranné známky před OHIM, který nebyl třetí osobou pověřenou zaplacením poplatků za obnovu zápisu. Zástupce předal tato oznámení držiteli ochranné známky, který je obdržel několik dní poté.

               4.

               Držitel poté podal žádost o uvedení do původního stavu na základě čl. 78 odst. 2 nařízení č. 40/94. Tato žádost byla podána ve lhůtě kratší než dva měsíce ode dne, kdy sám držitel obdržel oznámení o vyškrtnutí, ale delší než dva měsíce ode dne, kdy tato oznámení obdržel jeho zástupce.

               5.

               Článek 78 odst. 2 nařízení č. 40/94 vyžaduje, aby žádost byla podána písemně ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy pominula příčina zmeškání. V projednávaném kasačním opravném prostředku vyvstává otázka, která se týká určení počátku běhu této lhůty.

               6.

               Držitel tvrdí, že dnem, který má být zohledněn, je den, kdy obdržel oznámení. Sám držitel, prostřednictvím třetí osoby, nese odpovědnost za úhradu poplatků za obnovu zápisu. Držitel pochybení odhalil a měl možnost napravit zmeškání až poté, kdy skutečně obdržel toto oznámení.

               7.

               Soud prvního stupně se nicméně ztotožňuje se stanoviskem OHIM, podle nějž je třeba zohlednit den, kdy oznámení obdržel zástupce držitele, která mu byla zaslána OHIM. OHIM vychází z ustanovení pravidla 77 nařízení č. 2868/95 (2), které stanoví, že „[j]akékoli doručení nebo jiné sdělení ze strany úřadu vůči řádně zmocněnému zástupci má stejný účinek, jako by bylo provedeno vůči zastoupenému“.

               8.

               Držitel v rámci tohoto kasačního opravného prostředku uvádí, že:

                           i)

                           cílem fikce stanovené pravidlem 77 nařízení č. 2868/95 je umožnit mít za to, že OHIM splnil svou oznamovaní povinnost, pokud odeslal oznámení zástupci účastníka řízení týkající se otázek, v rámci kterých byl tento zástupce oprávněn jednat. OHIM tedy žádná jiná povinnost nepřísluší. Nicméně to není skutečností relevantní v projednávané věci;

                           ii)

                           pokud jde o lhůty pro zaplacení poplatků za obnovení zápisu, „zmeškání“ lze tedy prominout, pokud se samotný držitel ochranné známky nebo osoba, kterou konkrétně pověřil zaplacením poplatku skutečně dozví o nedobrovolném nezaplacení. Jakýkoli jiný závěr by toto ustanovení zbavil předmětnosti: pověřený zástupce především vždy zná a vždy se má za to, že zná, použitelné lhůty, takže je skutečnost, že mu OHIM zaslal oznámení, obecně v každém případě bezvýznamná;

                           iii)

                           zaplacení poplatku za obnovu zápisu je jednoduchou finanční operací, která nevyžaduje právní zastoupení. Účastník řízení tak může poplatky platit sám nebo tím pověřit jakoukoli jinou osobu. Pokud „zástupce“ účastníka řízení — který tohoto účastníka zastupoval během řízení před úřadem — krom toho nebyl pověřen konkrétně zaplacením poplatků za obnovu zápisu, oznámení o nezaplacení tomuto zástupci je bezvýznamné; nejde o oznámení účastníku řízení a nemůže s ním být ztotožňováno. Tento zástupce není právně povinen na takové oznámení reagovat (ačkoli na základě profesní slušnosti může toto oznámení předat svému klientovi);

                           iv)

                           za takových skutkových okolností, jaké jsou dotčeny v projednávané věci, není zástupcem pověřeným k jinému účelu „řádně zmocněným zástupcem“, pokud jde o zaplacení poplatku za obnovu zápisu. Skutečnost, že bylo oznámení zástupci zasláno tedy nevede ke splnění pravidla 77 nařízení č. 2868/95 a nevede k použití fikce, kterou stanoví;

                           v)

                           souhrnně je osobou, kterou je třeba zohlednit, osoba, která je pověřena provedením dotčeného úkonu. Lhůta k podání žaloby tedy může začít běžet teprve tehdy, pokud se tato osoba dozví o nedodržení lhůty;

                           vi)

                           ačkoli, přísně vzato, ustanovení Evropská patentová úmluva není v právu Společenství právně závazná, je třeba ji zajisté ve velké míře zohlednit. Vzhledem k tomu, že existuje judikatura Evropského patentového úřadu týkající se ustanovení vyjádřeného totožně, je žádoucí, aby tento výraz byl vykládán stejným způsobem. Pokud se výklady liší, znamená to, že jeden musí být nesprávný. Navrhovatelka uvádí, že jsou paralelní rozhodnutí EPÚ správné, stejně jako jeho úvahy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení č. 40/94 (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc C-70/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugalsko) dne 10. února 2014 – Agrocaramulo – Empreendimentos Agropecuários do Caramulo SA v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugalsko) dne 10. února 2014 – Agrocaramulo – Empreendimentos Agropecuários do Caramulo SA v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (Věc C-70/14)
   2014/C 135/27
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Agrocaramulo – Empreendimentos Agropecuários do Caramulo SA

      Žalovaný:Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Předběžná otázka

   Vzhledem ke skutečnosti, že podle Ministério da Agricultura, do Desenvolvimento Rural e das Pescas, IFAP – Instituto de Financiamento de Agricultura e Pescas, IP, „lze vývozní náhrady poskytovat pouze pro produkty zahrnuté pod:

               —

               kódem 0207 12 10 9900 nomenklatury náhrad, který odpovídá takzvaným „70% kuřatům“, která nemají špičku hrudní kosti, stehenní a holenní kosti zcela osifikovány, nebo

               —

               kódem 0207 12 90 9190 nomenklatury náhrad, který odpovídá takzvaným „65% kuřatům“, která nemají špičku hrudní kosti, stehenní a holenní kosti zcela osifikovány“, a skutečnosti, že podnik fakticky vyvezl jatečné nosnice (nosnice porážené po skončení období snášky, kdy je jejich kostra zcela osifikována), spadá produkt „jatečné nosnice“ pod označení zboží „Ostatní“ s kódy zboží 0207 12 10 9900 a 0207 12 90 9190, uvedeného v příloze I nařízení (EHS) č. 3846/87, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2319/2002 ze dne 13. prosince 2002, nařízení Komise (ES) č. 2180/2003 ze dne 5. prosince 2003, nařízení Komise (ES) č. 2199/2004 ze dne 10. prosince 2004 a nařízení Komise (ES) č. 2091/2005 ze dne 15. prosince 2005, kterými byla pro roky 2003, 2004, 2005 a 2006 zveřejněna nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady?


title: Věc T-733/14: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2015 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Parlament

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2015 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Parlament
   (Věc T-733/14) (1)

   (2015/C 320/70)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 16, 19.1.2015.


title: Věc C-171/09: Žaloba podaná dne 13. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/30

         Žaloba podaná dne 13. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-171/09)
   2009/C 153/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Peere a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/70/ES ze dne 1. srpna 2006, kterou se stanoví prováděcí opatření ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokud se jedná o definici „politicky exponovaných osob“ a technická kritéria pro zjednodušené postupy hloubkové kontroly klienta a pro výjimku na základě finanční činnosti vykonávané příležitostně nebo ve velmi omezené míře (1), a v každém případě tím, že tato ustanovení nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2006/70/ES uplynula dne 15. prosince 2007. Přitom ke dni podání žaloby žalovaná ještě veškerá nezbytná opatření nepřijala nebo je každopádně Komisi nesdělila.

      (1)  Úř. věst. L 214, s. 29.


title: Věc T-523/08: Žaloba podaná dne 1. prosince 2008 – Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat v. OHIM – Mary Quant Cosmetics Japan Ltd (AGATHA RUIZ DE LA PRADA)

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/46

         Žaloba podaná dne 1. prosince 2008 – Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat v. OHIM – Mary Quant Cosmetics Japan Ltd (AGATHA RUIZ DE LA PRADA)
   (Věc T-523/08)
   (2009/C 32/88)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. Bercovitz Álvarez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Mary Quant Cosmetics Japan Ltd (Tokio, Japonsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit body 1 a 3 napadeného rozhodnutí, nahradit je jiným rozhodnutím, kterým se vyhovuje žádosti o zápis ochranné známky Společenství č. 3 291 234 pro všechny požadované výrobky třídy 3 (včetně „mýdel; voňavek, éterických olejů, kosmetických přípravků, vlasových vod“), a uložit MARY QUANT Cosmetics Japan Ltd náhradu nákladů námitkového řízení a

               —

               uložit žalovanému nebo jakémukoliv vedlejšímu účastníku náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka představující růžovou květinu se žlutým srdcem na světle zeleném pozadí s nápisem AGATHA RUIZ DE LA PRADA (přihláška č. 3 291 234) pro výrobky tříd 3, 5, 14 a 21, mimo jiné.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: MARY QUANT Cosmetics Japan Ltd.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka představující černou květinu se srdcem stejné barvy vymezeným bílým kruhem: britské ochranné známky pro výrobky tříd 3 a 5 a ochranné známky Společenství pro výrobky tříd 3 a 21.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: neoprávněné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) 1. října 2004 ve věci C-480/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'arbitrage): Hugo Clerens, b.v.b.a. Valkeniersgilde proti Valonské vládě, Radě ministrů (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Směrnice 79/409/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Druhy vylíhnuté a chované v zajetí)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/22

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   1. října 2004
   ve věci C-480/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'arbitrage): Hugo Clerens, b.v.b.a. Valkeniersgilde proti Valonské vládě, Radě ministrů (1)

   (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Druhy vylíhnuté a chované v zajetí)
   (2005/C 6/43)
   Jednací jazyk: francouzština a nizozemština
   Ve věci C-480/03, jejímž předmětem žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozsudkem Cour d'arbitrage (Belgie) ze dne 29. října 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 18. listopadu 2003, v řízení: Hugo Clerens, b.v.b.a. Valkeniersgilde proti Valonské vládě, Radě ministrů, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení C. Gulmann, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, soudci, generální advokátka J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 1. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
   Směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků musí být vykládána tak, že není použitelná na jedince vylíhnuté a chované v zajetí, a za současného stavu práva Společenství je tudíž právní úprava této problematiky nadále v pravomoci členských států s výhradou článků 28 až 30 ES.

      (1)  Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


title: Věc T-321/09: Žaloba podaná dne 14. srpna 2009 — skytron energy v. OHIM (arraybox)

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/68

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2009 — skytron energy v. OHIM (arraybox)
   (Věc T-321/09)
   2009/C 267/123
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: skytron energy GmbH & Co. KG (Berlín, Německo) (zástupce: H.-J. Omsels, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 4. června 2009 ve věci R 1680/2008-1,

               —

               podpůrně vrátit věc Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu,

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „arraybox“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 37, 38 a 42 (přihláška č. 6 710 479)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 (1), jelikož přihlašované označení není popisné a má nezbytnou rozlišovací způsobilost

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-395/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 30. září 2011 — Elti v. Zastoupení Evropské unie v Černé Hoře ( „Předběžné opatření — Veřejné zakázky — Výběrové řízení — Zamítnutí nabídky — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/34

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 30. září 2011 — Elti v. Zastoupení Evropské unie v Černé Hoře
   (Věc T-395/11 R)
   (Předběžné opatření - Veřejné zakázky - Výběrové řízení - Zamítnutí nabídky - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost)
   2011/C 347/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Slovinsko) (zástupce: N. Zidar Klemenčič, advokát)

      Žalovaná: Zastoupení Evropské unie v Černé Hoře (zástupci: původně N. Bertolini, zmocněnec, poté J. Stuyck a A. M. Vandromme, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí zastoupení Evropské unie v Černé hoře ze dne 21. března 2011 o zamítnutí nabídky předložené žalobkyní v rámci veřejného výběrového řízení EuropeAid/129435/C/SUP/ME-NP a obsahujícího informaci, že tato veřejná zakázka byla přiznána jinému uchazeči

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc F-92/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. května 2007 – Antas v. Rada

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/45

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. května 2007 – Antas v. Rada
   (Věc F-92/06) (1)

   (2007/C 155/84)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v důsledku smírného urovnání sporu.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 21.


title: Věc C-158/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV v. Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit „Řízení o předběžné otázce — Znečištění ovzduší — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Směrnice 2003/87/ES — Pojem ‚zařízení‘ — Zahrnutí úložiště paliva — Nařízení (EU) č. 601/2012 — Pojem ‚palivo odstraněné ze zařízení‘“

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/14

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV v. Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit
   (Věc C-158/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Znečištění ovzduší - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Směrnice 2003/87/ES - Pojem ‚zařízení‘ - Zahrnutí úložiště paliva - Nařízení (EU) č. 601/2012 - Pojem ‚palivo odstraněné ze zařízení‘“)
   (2016/C 296/19)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV

      Žalovaný: Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit

      Výrok

               1)

               Takové úložiště paliva uhelné elektrárny, jako je úložiště dotčené ve věci v původním řízení a popsané předkládajícím soudem, je součástí „zařízení“ ve smyslu čl. 3 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice 96/61/ES, ve znění rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1359/2013/EU ze dne 17. prosince 2013.

               2)

               Článek 27 odst. 2 první pododstavec nařízení Komise (EU) č. 601/2012 ze dne 21. června 2012 o monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice 2003/87, ve znění nařízení Komise (EU) č. 206/2014 ze dne 4. března 2014, musí být vykládán v tom smyslu, že úbytek uhlí v důsledku samovzněcování během uskladnění v úložišti, které je součástí zařízení ve smyslu čl. 3 písm. e) směrnice 2003/87, nemůže být považován za uhlí odstraněné ze zařízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


title: Věc T-39/11: Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Cargolux Airlines v. Komise

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/26

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Cargolux Airlines v. Komise
   (Věc T-39/11)
   2011/C 80/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Lucembursko) (zástupci: J. Joshua, barrister, a G. Goeteyn, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zcela nebo částečně zrušit články 1 až 4 v rozsahu, v němž se dotýkají žalobkyně;

               —

               zrušit pokutu uloženou žalobkyni v článku 5;

               —

               podpůrně významnou měrou snížit pokutu v souladu s plnou jurisdikcí Soudního dvora;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba na zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010 ve věci COMP/39.258 — letecká přeprava, v rozsahu, v němž se v něm určuje, že žalobkyně porušila článek 101 SFEU a článek 53 EHP tím, že s ostatními dopravci slaďovala své cenové chování v oblasti letecké nákladní přepravy co se týče (i) palivových příplatků, (ii) bezpečnostních příplatků, a (iii) neuhrazování provizí z příplatků.
   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně pět žalobních důvodů:

               1)

               První žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení, jelikož Komise nesprávně označila jednání za omezení dané cílem a neprokázala protisoutěžní účinek. V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že

                           —

                           existence pojmu omezení daného cílem nezbavuje Komise povinnosti provést posouzení, což neučinila;

                           —

                           rozhodnutí neobsahuje teoretické vymezení újmy, zejména vzhledem k tomu, že byla veškerá tvrzení týkající se stanovování příslušných tarifů vzata zpět.

               2)

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení podstatné procesní náležitosti, nedostatku odůvodnění, porušení práv obhajoby a zjevně nesprávného posouzení, jelikož Komise neuvedla s dostatečnou přesností rozsah a znaky jednání, jež údajně zakládalo jednotlivá trvající protiprávní jednání.

               3)

               Třetí žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jelikož Komise neuvedla spolehlivé důkazní podklady pro své závěry nebo neprokázala skutečnosti, na nichž zakládá svá zjištění, jež by odpovídaly požadovanému právnímu standardu. V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že

                           —

                           žádná z vad obsažených v oznámení námitek, na něž byla Komise svého času upozorněna, nebyla v rozhodnutí opravena;

                           —

                           Komise zneužila pojem jednotlivého trvajícího protiprávního jednání tvrzením, že zcela nevinné počínání může být součástí protiprávního jednání a použila nálepku „celosvětový kartel“ jako záminku pro uplatnění zcela předpojatých a irelevantních důkazů.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod, podle nějž se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že se nesprávně prohlásila za příslušnou rozhodovat o údajné koordinaci narušující hospodářskou soutěž co se týče letů z letišť ve třetích zemích na letiště v EHP („zpáteční lety“). Podle žalobkyně takovéto činnosti nespadají do oblasti působnosti článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP.

               5)

               Pátý žalobní důvod uplatněný na podporu změny výše pokuty v souladu s plnou jurisdikcí Soudního dvora, podle něhož došlo ke zjevně nesprávnému posouzení a porušení zásady proporcionality. V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že

                           —

                           pokyny z roku 2006 o metodě stanovení pokut nejsou slučitelné s požadavky čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003 (1), aby byla pokuta založena na závažnosti a době trvání jednání;

                           —

                           Komise hrubě zveličila celkovou závažnost údajného protiprávního jednání, ani procentní podíl (16 % hodnoty prodeje), ani dodatečná částka nejsou v projednávané věci oprávněné;

                           —

                           ve vztahu k žalobkyni Komise nesprávně posoudila dobu trvání protiprávních jednání, mylně odmítla polehčující okolnosti a nevzala na zřetel veškeré relevantní skutečnosti včetně celkové spravedlivosti sankcí a ekonomické situace žalobkyně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-462/12: Žaloba podaná dne 19. října 2012 — Pilkington Group v. Komise

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/30

         Žaloba podaná dne 19. října 2012 — Pilkington Group v. Komise
   (Věc T-462/12)
   2012/C 379/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pilkington Group Ltd (St Helens, Spojené království) (zástupci: J. Scott, S. Wisking a K. Fountoukakos-Kyriakakos, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s článkem 263 SFEU nařídil zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. srpna, kterým se zamítá žádost o důvěrné zacházení [rozhodnutí C(2012) 5718 final] (věc COMP/39.125 — automobilová skla) (a konkrétně jeho článek 4), a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z z tvrzení, že žalovaná porušila článek 269 SFEU, článek 8 mandátu úředníka pro slyšení (1) a článek 41 Listiny základních práv a zásadu řádné správy tím, že dostatečně nezkoumala podrobnou argumentaci žalobkyně a uvedla nedostatečné odůvodnění pro svůj přístup.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z z tvrzení, že žalovaná porušila právo EU [zejména článek 339 SFEU, článek 28 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (2), článek 8 mandátu úředníka pro slyšení] tím, že rozhodla o zveřejnění informací, které na základě použití správného právního kritéria a posouzení, by měla být považována za informace spadající do povinnosti profesní důvěrnosti, jelikož Komise:

                           —

                           nepoužila správné právní kritérium;

                           —

                           pochybila v posouzení, zda dotyčná informace představuje obchodní tajemství nebo jinou důvěrnou informaci;

                           —

                           použila nerelevantní kritéria, například zda informace přestavuje závažnou skutkovou okolnost údajného protiprávního jednání, a

                           —

                           pochybila ve svém posouzení toho, zda existují naléhavé důvody umožňující zveřejnění, zejména ve světle vlastního přístupu Komise spočívajícího v odmítání zpřístupnění dokumentů obsahujících podobné informace a judikaturu evropských soudů, která vytváří obecný předpoklad, že takové informace jsou důvěrné a nemohou být zpřístupněny veřejnosti.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila právo EU tím, že porušila zásadu rovného zacházení zaujetím nepříznivého přístupu ve věci žalobkyně, ve srovnání s podniky v podobném postavení v jiných nedávných nebo probíhajících řízeních.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila právo EU tím, že porušila zásadu legitimního očekávání porušením legitimního očekávání žalobkyně, že důvěrné informace získané Komisí nebo poskytnuté Komisi v rámci soutěžního řízení jsou chráněny před zveřejněním.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila právo EU [konkrétně článek 339 SFEU, článek 28 nařízení Rady (ES) č. 1/2003, článek 8 mandátu úředníka pro slyšení] tím, že rozhodla o zveřejnění informací, které mohou identifikovat konkrétní jednotlivce.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila zásadu proporcionality a nařízení (ES) č. 1049/2001 (3) (zejména jeho čl. 4 odst. 2) tím, že přijala nepřiměřené prostředky pro zveřejnění dotčených informací a obešla zásady a postupy uvedeného nařízení.

      (1)  Rozhodnutí předsedy Evropské komise 2011/695/EU ze dne 13. října 2011 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (Úř. věst. L 275, 20.10.2011, s. 29).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-524/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bergamo (Itálie) dne 1. října 2015 – trestní řízení proti Lucovi Mencimu

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bergamo (Itálie) dne 1. října 2015 – trestní řízení proti Lucovi Mencimu
   (Věc C-524/15)
   (2015/C 414/27)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bergamo

      Účastník původního trestního řízení

   Luca Menci

      Předběžná otázka

   Umožňuje ustanovení článku 50 [Listiny základních práv Evropské unie], vykládané ve světle článku 4 [protokolu] č. 7 [Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod] a příslušné judikatury Evropského soudu pro lidská práva, zahájit trestní řízení, jehož předmětem je skutek (nezaplacení DPH), za který byla obžalovanému uložena konečná správní sankce?


title: Věc T-74/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. ledna 2009 – Německo v. Komise ( EFRR — Snížení finanční podpory — Změna finančního plánu bez souhlasu Komise — Maximální míry financování stanovené pro zvláštní opatření — Pojem významná změna — Článek 24 nařízení (EHS) č. 4253/88 — Povinnost uvést odůvodnění — Žaloba na neplatnost )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. ledna 2009 – Německo v. Komise
   (Věc T-74/07) (1)

   („EFRR - Snížení finanční podpory - Změna finančního plánu bez souhlasu Komise - Maximální míry financování stanovené pro zvláštní opatření - Pojem ‚významná změna‘ - Článek 24 nařízení (EHS) č. 4253/88 - Povinnost uvést odůvodnění - Žaloba na neplatnost“)
   (2009/C 69/83)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Blaschke, zmocněnci, ve spolupráci s C. von Donatem, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms a L Flynn, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 7271 ze dne 27. prosince 2006 o snížení finanční podpory poskytnuté z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch operačního programu v rámci iniciativy Společenství Interreg II v regionech Sársko, Lotrinsko a Západní Falc.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc F-36/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. října 2006 – Martin Magone v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/69

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. října 2006 – Martin Magone v. Komise
   (Věc F-36/06) (1)

   (2006/C 294/135)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 131, 03.06.2006, s.52.


title: Věc F-7/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. října 2013 — Aristidis Psarras v. (ENISA) ( „Veřejná správa — Dočasný zaměstnanec — Hodnocení — Hodnotící období za rok 2009 — Posudek o vývoji služebního postupu — Návrh na zrušení zprávy o vývoji služebního postupu — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Zjevně nepřípustná žaloba“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/29

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. října 2013 — Aristidis Psarras v. (ENISA)
   (Věc F-7/12) (1)

   (Veřejná správa - Dočasný zaměstnanec - Hodnocení - Hodnotící období za rok 2009 - Posudek o vývoji služebního postupu - Návrh na zrušení zprávy o vývoji služebního postupu - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Zjevně nepřípustná žaloba)
   2014/C 9/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Aristidis Psarras (Heráklion, Řecko) (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (ENISA) (zástupci: E. Maurage, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobce za rok 2009, jakož i rozhodnutí, kterým se vydává seznam úředníků povýšených za hodnocený rok 2010 a v případě potřeby zrušení o zamítnutí jeho stížnosti ze dne 17. října 2011.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Aristidem Psarrasem.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012, s. 20.


title: Věc T-263/13: Žaloba podaná dne 8. května 2013 — Lausitzer Früchteverarbeitung v. OHIM — Rivella International (holzmichel)

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/43

         Žaloba podaná dne 8. května 2013 — Lausitzer Früchteverarbeitung v. OHIM — Rivella International (holzmichel)
   (Věc T-263/13)
   2013/C 207/73
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lausitzer Früchteverarbeitung GmbH (Sohland, Německo) (zástupkyně: A. Weiß, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Rivella International AG (Rothrist, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. února 2013 ve věci R 1968/2011-1;

               —

               napadené rozhodnutí změnil tak, aby byly námitky zamítnuty;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladu řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu řízení o námitkách nebo vedlejšímu účastníku uložil náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu řízení o námitkách.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „holzmichel“ pro výrobky a služby zařazené ve třídách 21, 24, 32, 33 a 38 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 8 904 278

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Rivella International AG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní registrace obrazových ochranných známek, které obsahují slovní prvky „Michel“ a „Michel POWER“, pro výrobky a služby tříd 29, 30, 32 a 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo vyhověno a přihláška zamítnuta

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 24. září 2014 ve věci E-1/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení – směrnice 2006/38/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly)

text:
               16.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 122/4

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 24. září 2014
   ve věci E-1/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení – směrnice 2006/38/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly)
   (2015/C 122/05)
   Ve věci E-1/14, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že nepřijetím všech opatření nutných k provedení právního aktu uvedeného v bodě 18a přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru, tj. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/38/ES ze dne 17. května 2006, kterou se mění směrnice 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly, začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle uvedeného právního aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 24. září 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Prohlašuje, že Island nepřijal ve stanovené lhůtě všechna opatření nutná k provedení právního aktu uvedeného v bodě 18a přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/38/ES ze dne 17. května 2006, kterou se mění směrnice 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného právního aktu a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2.

               Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc C-218/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Saarbrücken (Německo) dne 10. května 2012 — Lokman Emrek v. Vlado Sabranovic

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Saarbrücken (Německo) dne 10. května 2012 — Lokman Emrek v. Vlado Sabranovic
   (Věc C-218/12)
   2012/C 243/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Saarbrücken

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lokman Emrek

      Žalovaný: Vlado Sabranovic

      Předběžné otázky

               1)

               Vyžaduje čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001 (1) v případech, v nichž internetová prezentace podnikatele splňuje znak zaměření, jako další nepsaný znak skutkové podstaty, že spotřebitel byl prostřednictvím internetové stránky provozované podnikatelem motivován k uzavření smlouvy, že tedy mezi internetovou prezentací a uzavřením smlouvy musí existovat příčinná souvislost?

               2)

               V případě, že je nutná příčinná souvislost mezi znakem skutkové podstaty zaměření a uzavřením smlouvy: Vyžaduje krom toho čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001, aby byla smlouva uzavřena na dálku?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1).


title: Věc T-454/11: Žaloba podaná dne 11. srpna 2011 — Luna International v. OHIM — Asteris (Al bustan)

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/22

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2011 — Luna International v. OHIM — Asteris (Al bustan)
   (Věc T-454/11)
   2011/C 319/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Luna International Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Asteris Industrial and Commercial Company SA (Athény, Řecko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. května 2011 ve věci R 1358/2008-2;

               —

               nařídit žalovanému a další účastnici řízení, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „Al bustan“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30, 31 a 32 — Zápis ochranné známky Společenství č. 3540846

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti svůj návrh odůvodnila článkem 51 odst. 1 písm. b) a článkem 52 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 a založila jej na zápisu starší řecké obrazové ochranné známky „AL BUSTAN“ č. 137497 pro zboží za řazené do třídy 29

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou ve vztahu k části sporných výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 53 odst. 1, čl. 57 odst. 2 a čl. 57 odst. 3 nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru, že majitelka starší národní ochranné známky předložila důkaz o tom, že po dobu pěti let, která předcházela podání návrhu na prohlášení ochranné známky za neplatnou, byla starší ochranná známka řádně užívána v členském státě, kde byla zapsána, pro výrobky, pro které byla zapsána, nebo že existovaly náležité důvody pro její neužívání. Odvolací senát dále učinil nepřípustné závěry z dokumentů nízké (nebo nulové) důkazní hodnoty.


title: Věc C-448/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln – Německo) – cp-Pharma Handels GmbH v. Spolková republika Německo (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Platnost nařízení (ES) č. 1873/2003 — Veterinární léčivé přípravky — Nařízení (EHS) č. 2377/90 — Maximální limity reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu — Progesteron — Omezení použití — Směrnice 96/22/ES)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln – Německo) – cp-Pharma Handels GmbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-448/06) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Platnost nařízení (ES) č. 1873/2003 - Veterinární léčivé přípravky - Nařízení (EHS) č. 2377/90 - Maximální limity reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu - Progesteron - Omezení použití - Směrnice 96/22/ES)
   (2008/C 223/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Köln
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: cp-Pharma Handels GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgericht Köln – Platnost nařízení Komise (ES) č. 1873/2003 ze dne 24. října 2003, kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 9) v rozsahu, v němž omezením podmínek použití progesteronu jako účinné látky veterinárních léčivých přípravků pouze na intravaginální použití vylučuje možnost podávat tuto látku ve formě intramuskulární injekce – Otázka existence pravomoci Komise pro toto omezení s ohledem na čl. 1 písm. a) a článek 3 nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 1) ve vztahu k čl. 4 bodu 1 směrnice Rady 96/22/ES ze dne 29. dubna 1996 o zákazu používání některých látek s hormonálním nebo tyreostatickým účinkem a beta-sympatomimetik v chovech zvířat a o zrušení směrnic 81/602/EHS, 88/146/EHS a 88/299/EHS (Úř. věst. L 125, 23.5.1996, s. 3)
   Výrok
   Přezkum položené otázky neodhalil žádnou skutečnost, která by se mohla dotknout platnosti nařízení Komise (ES) č. 1873/2003 ze dne 24. října 2003, kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-13/14: Žaloba podaná dne 7. ledna 2014 — Maďarsko v. Komise

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/25

      Žaloba podaná dne 7. ledna 2014 — Maďarsko v. Komise
      (Věc T-13/14)
      (2014/C 71/48)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2013) 7136 final ze dne 31. října 2013 o částečném uhrazení vnitrostátní finanční podpory poskytnuté organizacím producentů na operační programy prováděné v Maďarsku v roce 2011,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje, že Komise překročila své pravomoci, čímž porušila relevantní ustanovení unijního práva, když určila částku vnitrostátní finanční podpory poskytnuté v roce 2011 organizacím producentů v odvětví ovoce a zeleniny, která bude Maďarsku částečně uhrazena
      Podle žalobce unijní právo nestanoví možnost Komise, aby ve svém rozhodnutí o částečném uhrazení vnitrostátní finanční podpory poskytnuté v souladu s článkem 103e nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (1) organizacím producentů v odvětví ovoce a zeleniny rozhodla o uhrazení pouze těch částek, které Maďarsko uvedlo jako „odhadované“ nebo „předpokládané“ ve své žádosti o povolení poskytnout vnitrostátní podporu.
      Žalobce má za to, že v souladu s článkem 103e nařízení č. 1234/2007 se povolení vnitrostátní podpory Komisí vztahuje k poskytnutí podpory, a nikoliv ke stanovení — ze strany Komise — maximální částky podpory, která může být poskytnuta. Podle žalobce je tato maximální částka jednoznačně stanovena v nařízení č. 1234/2007, podle něhož vnitrostátní podpora nemůže překročit 80 % finančních příspěvků členů nebo samotné organizace producentů do provozních fondů. Pravidla týkající se částečného uhrazení vnitrostátní podpory rovněž neumožňují, aby Komise při povolování uvedeného uhrazení stanovila jako maximální částku tu částku, kterou členský stát uvedl ve své žádosti o povolení, ať již jako celkovou částku podpory nebo jako částku určenou pro jednotlivé organizace producentů, zvláště když v uvedeném sdělení maďarská vláda uváděla částky, které byly pouze plánované nebo odhadované.
      Žalobce rovněž tvrdí, že Komise má právo ověřit, že podpora, která byla skutečně poskytnuta, nepřekročila výše uvedenou maximální hranici 80 %, a že požadované uhrazení nepřekročí 60 % poskytnuté podpory, avšak nikoliv stanovit jako maximální částku úhrady tu částku, která je uvedena v žádosti o povolení, zvláště tehdy, pokud tato žádost zdůrazňuje, že údaje v nich uvedené jsou prozatímní nebo odhadované. Žalobce uvádí, že když se v průběhu roku z určitých důvodů změní částka vnitrostátní podpory poskytnuté pro určitou organizaci producentů, Společenství částečně uhradí skutečně poskytnutou částku, pokud budou splněny požadavky, které v tomto ohledu stanoví unijní právo.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (Úř. věst. L 299, s. 1).


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. března 2005 ve věci T-184/01, IMS Health, Inc., proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Odklad vykonatelnosti a následné zrušení napadeného rozhodnutí v průběhu řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/20

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 10. března 2005
   ve věci T-184/01, IMS Health, Inc., proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Odklad vykonatelnosti a následné zrušení napadeného rozhodnutí v průběhu řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   (2005/C 155/40)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T- 184/01, IMS Health, Inc., se sídlem ve Fairfield, Connecticut (Spojené státy), zastoupená N. Levym, J. Temple-Langem, advokáty, a R.O'Donoghuem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: původně A. Whelan, É. Gippini Fournier a F. Siredey-Garnier, poté M. Whelan, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované NDC Health Corp., dříve National Data Corp., se sídlem v Atlantě, Georgia (Spojené státy) (zastoupené původně I. Forresterem, QC, F. Finem, advokátem, C. Pricem a A. Gagliardim, advokáty, poté C. Pricem, J. Bourgeoisem, advokáty, a F. Finem, a nakonec F. Finem), NDC Health GmbH & Co. KG, se sídlem v Bad Camberg (Německo), (zastoupená původně I. Forresterem, QC, F. Finem a M. Powellem, advokáty, C. Pricem a A. Gagliardim, advokáty, dále F. Finem, C. Pricem a J. Bourgeoisem, advokáty, a nakonec F. Finem), a AzyX Deutschland GmbH Geopharma Information Services, se sídlem v Neu-Isenburg (Německo) (zastoupená původně G. Vandersandenem, L. Levim a D. Dugoisem, advokáty, dále G. Vandersandenem a L. Levim), jejímž předmětem je návrh na prohlášení rozhodnutí Komise 2002/165/ES ze dne 3. července 2001 o řízení k uplatnění článku 82 ES za neplatné (Věc COMP D3/38.044 NDC Health v. IMS Health: předběžná opatření) (Úř. věst. 2002, L 59, s. 18), Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 10. března 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               V tomto řízení je vydání rozhodnutí ve věci bezpředmětné.

               2.

               Každý účastník ponese vlastní náklady, včetně těch, které souvisejí s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 303, 27.10.2001.


title: Věc T-43/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2014 – Hamcho a Hamcho International v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení prostředků — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Částečná nepřípustnost — Právní zájem na podání žaloby — Důkazní břemeno — Změna účinků zrušení v čase“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2014 – Hamcho a Hamcho International v. Rada
   (Věc T-43/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení prostředků - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Částečná nepřípustnost - Právní zájem na podání žaloby - Důkazní břemeno - Změna účinků zrušení v čase“)
   (2015/C 007/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Mohamad Hamcho (Damašek, Sýrie) a Hamcho International (Damašek) (zástupci: M. Ponsard, D. Amaudruz a A. Boesch, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně G. Étienne a S. Kyriakopoulou, poté G. Étienne, S. Kyriakopoulou a B. Driessen a nakonec G. Étienne a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 121, s. 1), nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 121, s. 1), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/302/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 136, s. 91), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 504/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 136, s. 45), prováděcího nařízení Rady 2011/367/SZBP ze dne 23. června 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 164, s. 14), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 611/2011 ze dne 23. června 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 164, s. 1), prováděcího nařízení Rady 2011/488/SZBP ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 199, s. 74), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 755/2011 ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 199, s. 33), prováděcího nařízení Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 218, s. 20), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 218, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 228, s. 16), nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 228, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 247, s. 17), nařízení Rady (EU) č. 950/2011 ze dne 23. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 247, s. 3), rozhodnutí Rady 2011/684/SZBP ze dne 13. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 269, s. 33), nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 269, s. 18), rozhodnutí Rady 2011/735/SZBP ze dne 14. listopadu 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 296, s. 53), prováděcího nařízení Rady 2011/736/SZBP ze dne 14. listopadu 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 296, s. 55), nařízení Rady (EU) č. 1150/2011 ze dne 14. listopadu 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 296, s. 1), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1151/2011 ze dne 14. listopadu 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 296, s. 3), rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP (Úř. věst. L 319, s. 56), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1244/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 319, s. 8), nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1), prováděcího nařízení Rady 2012/37/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 19, s. 33), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 55/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí čl. 33 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 19, s. 6), prováděcího nařízení Rady 2012/172/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 87, s. 103), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 266/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 87, s. 45), rozhodnutí Rady 2012/206/SZBP ze dne 23. dubna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 110, s. 36), prováděcího nařízení Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 126, s. 9), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 126, s. 3), nařízení Rady (EU) č. 509/2012 ze dne 15. června 2012, kterým se mění nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 156, s. 10), rozhodnutí Rady 2012/322/SZBP ze dne 20. června 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 165, s. 45), prováděcího nařízení Rady 2012/335/SZBP ze dne 25. června 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 165, s. 80), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 544/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 165, s. 20), nařízení Rady (EU) č. 545/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se mění nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 165, s. 23), rozhodnutí Rady 2012/420/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 196, s. 59), prováděcího nařízení Rady 2012/424/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 196, s. 81), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 673/2012 ze dne 23. července 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 196, s. 8), rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 330, s. 21), prováděcího nařízení Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2012/739 (Úř. věst. L 111, s. 77), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 111, s. 1) a rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14) v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobců.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná z důvodu opožděnosti v rozsahu, v němž směřuje ke zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2011/302/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady 2011/367/SZBP ze dne 23. června 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 504/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, a prováděcího nařízení (EU) č. 611/2011 Rady ze dne 23. června 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii.

               2)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje ke zrušení rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii, nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, prováděcího nařízení Rady 2011/488/SZBP ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 755/2011 ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, prováděcího nařízení Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 950/2011 ze dne 23. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/684/SZBP ze dne 13. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/735/SZBP ze dne 14. listopadu 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, prováděcího nařízení Rady 2011/736/SZBP ze dne 14. listopadu 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 1150/2011 ze dne 14. listopadu 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1151/2011 ze dne 14. listopadu 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1244/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, prováděcího nařízení Rady 2012/37/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 55/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí čl. 33 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady 2012/206/SZBP ze dne 23. dubna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, nařízení Rady (EU) č. 509/2012 ze dne 15. června 2012, kterým se mění nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady 2012/322/SZBP ze dne 20. června 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady 2012/335/SZBP ze dne 25. června 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 544/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, nařízení Rady (EU) č. 545/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se mění nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady 2012/420/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady 2012/424/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 673/2012 ze dne 23. července 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, jelikož tyto akty se Mohamada Hamcha a společnosti Hamcho International netýkají.

               3)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž se týká dopisu Rady Evropské unie ze dne 21. prosince 2011 zaslanému M. Hamchovi a společnosti Hamcho International.

               4)

               O žalobě již není třeba rozhodnout v rozsahu, v němž směřuje ke zrušení rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a zrušení rozhodnutí 2011/273, prováděcího nařízení Rady 2012/172/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782, rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 a prováděcího nařízení Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2012/739, jelikož tyto akty již byly zrušeny a nahrazeny.

               5)

               V rozsahu, v němž se týkají M. Hamcha a společnosti Hamcho International, se zrušují:

                           —

                           nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení č. 442/2011,

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 266/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012,

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012,

                           —

                           rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii.

               6)

               Účinky zrušených rozhodnutí a nařízení vůči M. Hamchovi a společnosti Hamcho International se zachovávají do dne uplynutí lhůty pro podání kasačního opravného prostředku nebo, bude-li v této lhůtě kasační opravný prostředek podán, až do případného zamítnutí kasačního opravného prostředku.

               7)

               Rada ponese vlastní náklady řízení a uhradí třetinu nákladů vynaložených M. Hamchem a společností Hamcho International.

               8)

               M. Hamcho a Hamcho International ponesou dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc C-513/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 9. prosince 2009 — Luigi Marcuccio v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Úředníci — Sociální zabezpečení — Výslovné zamítnutí návrhu směřujícímu ke 100 % uhrazení určitých lékařských výdajů vynaložených úředníkem — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/11

         Usnesení Soudního dvora ze dne 9. prosince 2009 — Luigi Marcuccio v. Komise
   (Věc C-513/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Úředníci - Sociální zabezpečení - Výslovné zamítnutí návrhu směřujícímu ke 100 % uhrazení určitých lékařských výdajů vynaložených úředníkem - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2010/C 100/16
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (zástupce: G. Cipressa, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall, C. Berardis-Kayser, zmocněnci, A. dal Ferro, avvocato)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 9. září 2008, Marcuccio v. Komise (T-143/08), kterým Soud zamítl jako nepřípustný návrh na zrušení rozhodnutí likvidačního oddělení společného systému nemocenského pojištění Evropských společenství, která odmítají jednak uhradit 100 % určitých lékařských výdajů, které účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek vznikly, a jednak uhradit výdaje lékařského vyšetření v souladu s pravidly použitelnými na konzultaci lékařských kapacit, jakož i návrh směřující k tomu, aby bylo Komisi uloženo vyplatit částky za určité lékařské výdaje

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               L. Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-44/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2015 – Itálie v. Komise „EZOF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Podpory na výrobu odstředěného sušeného mléka — Nesrovnanosti nebo nedbalosti přičitatelné správním orgánům nebo subjektům členských států — Přiměřenost — Povinnost (uvést) odůvodnění — Zásada ne bis in idem — Přiměřená lhůta“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2015 – Itálie v. Komise
   (Věc T-44/11) (1)

   („EZOF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Podpory na výrobu odstředěného sušeného mléka - Nesrovnanosti nebo nedbalosti přičitatelné správním orgánům nebo subjektům členských států - Přiměřenost - Povinnost (uvést) odůvodnění - Zásada ne bis in idem - Přiměřená lhůta“)
   (2015/C 279/34)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s L. Ventrellou a G. Fiengem, avvocati dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Částečné zrušení rozhodnutí Komise 2010/668/EU ze dne 4. listopadu 2010 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie (Úř. věst. L 288, s. 24), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje uskutečněné Italskou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.