title: Věc T-298/21: Žaloba podaná dne 27. května 2021 – Bodegas Beronia v. EUIPO – Bodegas Carlos Serres (ALEGRA DE BERONIA)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/69

      Žaloba podaná dne 27. května 2021 – Bodegas Beronia v. EUIPO – Bodegas Carlos Serres (ALEGRA DE BERONIA)
      (Věc T-298/21)
      (2021/C 278/93)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bodegas Beronia, SA (La Rioja, Španělsko) (zástupce: J. Mora Cortés, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bodegas Carlos Serres, SL (La Rioja)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ALEGRA DE BERONIA – přihláška č. 18 012 451

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. března 2021 ve věci R 2013/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá odvolání R 2013/2020-1 a odmítá v plném rozsahu zápis ochranné známky Evropské unie č. 18.012.451 ALEGRA DE BERONIA (slovní) pro všechny výrobky, kterých se týká námitka;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie.


title: Věc T-306/21: Žaloba podaná dne 31. května 2021 – Falke v. Komise

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/70

      Žaloba podaná dne 31. května 2021 – Falke v. Komise
      (Věc T-306/21)
      (2021/C 278/94)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Falke KGaA (Schmallenberg, Německo) (zástupce: M. Vetter, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil podle čl. 264 odst. 1 SFEU rozhodnutí žalované ze dne 20. listopadu 2020 (podpora č. SA.59289) ve znění pozměněném rozhodnutím žalované ze dne 12. února 2021 (podpora č. SA.61744)

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že režim podpory „Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020“ není slučitelný s vnitřním trhem, jelikož narušuje hospodářskou soutěž, aniž by to bylo v projednávaném případě výjimečně odůvodněné. Žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když konstatovala, že režim podpory, který vyžaduje pokles v obratu na úrovni podniku minimálně 30 %, je podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU slučitelný s vnitřním trhem. Toto posouzení na úrovni podniku, na němž je založen režim podpory, by takovým podnikům, které jsou, jako žalobkyně, činné v několika oblastech podnikání různě dotčených pandemií COVID-19, z nichž některé z nich, a to kamenné obchody zaznamenávají mnohem vyšší pokles obratu než 30 % kvůli jejich uzavření, neumožnilo požádat o tuto podporu pouze z toho důvodu, že jiná oblast podnikání neutrpěla ztrátu obratu a aritmetický průměr obratu různých oblastí podnikání brání dosažení hranice 30 %. Tyto podniky neobdrží – na rozdíl od podniků činných pouze v jedné oblasti podnikání – podporu nebo pouze za malou část způsobilého období a musí financovat nepokryté fixní náklady jejich uzavřených podniků křížovými subvencemi z jiných oblastí podnikání. To vede k narušení hospodářské soutěže, jak ve vztahu k soutěžitelům v oblastech podnikání dotčených pandemií, tak i ve vztahu k soutěžitelům v oblastech podnikání nedotčených pandemií.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila procesní práva žalobkyně vyplývající z čl. 108 odst. 2 SFEU, když jí nijak neumožnila, aby vyjádřila v předběžném šetření své pochybnosti o slučitelnosti režimu podpory s vnitřním trhem


title: Věc T-376/20: Usnesení Tribunálu ze dne 28. května 2021 – Poupart v. Komise

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/71

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. května 2021 – Poupart v. Komise
      (Věc T-376/20) (1)

      (2021/C 278/95)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2020.


title: Věc T-25/21: Usnesení Tribunálu ze dne 28. května 2021 – Corman v. Komise

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/71

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. května 2021 – Corman v. Komise
      (Věc T-25/21) (1)

      (2021/C 278/96)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 72, 1.3.2021.


title: Věc T-121/21: Usnesení Tribunálu ze dne 27. května 2021 – Suez v. Komise

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/71

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. května 2021 – Suez v. Komise
      (Věc T-121/21) (1)

      (2021/C 278/97)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 138, 19.4.2021.


title: Věc C-296/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 7. května 2021 – A

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 7. května 2021 – A
      (Věc C-296/21)
      (2021/C 289/42)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: A

         Další účastník řízení: Helsingin poliisilaitos ja Poliisihallitus

         Předběžné otázky

      Jedná-li se o převod znehodnocených střelných zbraní v rámci Unie a jsou-li zohledněna ustanovení směrnice Rady ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní (91/477/EHS) ve znění pozměněném směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/51/ES (1) ze dne 21. května 2008, jakož i prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/2403 (2) ze dne 15. prosince 2015, kterým se stanoví společné pokyny o normách a technikách znehodnocování střelných zbraní k zajištění toho, aby znehodnocené střelné zbraně byly nevratně neschopné střelby, zejména čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení:

                  a)

                  lze ověřující subjekt potvrzený vnitrostátním orgánem, který vydal osvědčení o znehodnocení, považovat za subjekt ve smyslu směrnice o zbraních a článků 3 a 7 nařízení o znehodnocování zbraní, i když není uveden na seznamu zveřejňovaném Komisí podle čl. 3 odst. 3, jestliže různé orgány uvedeného členského státu osobě převádějící zbraně sdělily, že ověřující subjekt působící v právní formě společnosti s ručením omezení, který vydal osvědčení, je k tomu podle nařízení zmocněn a

                  b)

                  lze ověřující subjekt určený členským státem ke znehodnocování zbraní prokázat jiným dokladem získaným od vnitrostátního orgánu, než je zařazení na seznam zveřejněný na internetových stránkách Komise ve smyslu čl. 3 odst. 3 nařízení, takže osvědčení o znehodnocení vydané tímto ověřujícím subjektem splňuje požadavky stanovené tímto nařízením a členský stát proto musí osvědčení o znehodnocení vydané v jiném členském státě uznat podle čl. 7 odst. 2 nařízení?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/51/ES ze dne 21. května 2008 , kterou se mění směrnice Rady 91/477/EHS o kontrole nabývání a držení zbraní (Úř. věst. L 179, 8.7.2008, s. 5).

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2403 ze dne 15. prosince 2015, kterým se stanoví společné pokyny o normách a technikách znehodnocování střelných zbraní k zajištění toho, aby znehodnocené střelně zbraně byly nevratně neschopné střelby (Úř. věst. L 333, 19.12.2015, s. 62).


title: Věc C-279/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Spojené království) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. WR („Řízení o předběžné otázce – Obecná úprava spotřebních daní – Směrnice 2008/118/ES – Článek 33 odst. 3 – Zboží, které ‚bylo propuštěno ke spotřebě‘ v jednom členském státě a drženo pro obchodní účely v jiném členském státě – Osoba povinná ke vzniklé daňové povinnosti ke spotřební dani z tohoto zboží – Osoba, která má v držení zboží, jež má být dodáno v jiném členském státě – Dopravce zboží“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/6

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Spojené království) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. WR
      (Věc C-279/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Obecná úprava spotřebních daní - Směrnice 2008/118/ES - Článek 33 odst. 3 - Zboží, které ‚bylo propuštěno ke spotřebě‘ v jednom členském státě a drženo pro obchodní účely v jiném členském státě - Osoba povinná ke vzniklé daňové povinnosti ke spotřební dani z tohoto zboží - Osoba, která má v držení zboží, jež má být dodáno v jiném členském státě - Dopravce zboží“)
      (2021/C 297/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Žalovaný: WR

         Výrok

      Článek 33 odst. 3 směrnice Rady 2008/118/ES o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že osoba, která přepravuje na účet jiné osoby zboží podléhající spotřební dani do jiného členského státu a která má toto zboží v okamžiku vzniku daňové povinnosti ke spotřební dani fyzicky v držení, má na základě tohoto ustanovení povinnost přiznat a zaplatit tuto daň, i když nemá ve vztahu k tomuto zboží žádné právo nebo zájem a není si vědoma toho, že uvedené zboží podléhá spotřební dani, nebo si toho vědoma je, ale není jí známo, že vznikla daňová povinnost ke spotřební dani z tohoto zboží.

         (1)  Úř. věst. C 230, 8.7.2019.


title: Věc C-591/19 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2021 – Evropská komise v. Fernando De Esteban Alonso („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Vnitřní vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) – Předání informací OLAF vnitrostátním soudním orgánům – Podání trestního oznámení Evropskou komisí – Pojmy úředník, ‚na něhož je jmenovitě poukazováno‘ a ‚který se osobně účastnil‘ – Neexistence vyrozumění vyšetřované osoby – Právo Komise podat u vnitrostátních soudních orgánů trestní oznámení před skončením vyšetřování OLAF – Žaloba na náhradu škody“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2021 – Evropská komise v. Fernando De Esteban Alonso
      (Věc C-591/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Vnitřní vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) - Předání informací OLAF vnitrostátním soudním orgánům - Podání trestního oznámení Evropskou komisí - Pojmy úředník, ‚na něhož je jmenovitě poukazováno‘ a ‚který se osobně účastnil‘ - Neexistence vyrozumění vyšetřované osoby - Právo Komise podat u vnitrostátních soudních orgánů trestní oznámení před skončením vyšetřování OLAF - Žaloba na náhradu škody“)
      (2021/C 297/04)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Mongin a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Další účastník řízení: Fernando De Esteban Alonso (zástupce: C. Huglo, advokát)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 11. června 2019, De Esteban Alonso v. Komise (T-138/18, EU:T:2019:398), se zrušuje.

                  2)

                  Žaloba ve věci T-138/18 se zamítá.

                  3)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení související jak s řízením v prvním stupni, tak s řízením o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 413, 9.12.2019.


title: Věc C-609/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne – Francie) – BNP Paribas Personal Finance SA v. VE („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Smlouva o hypotečním úvěru v cizí měně (švýcarský frank) – Článek 4 odst. 2 – Hlavní předmět smlouvy – Ujednání vystavující dlužníka kurzovému riziku – Požadavky srozumitelnosti a transparentnosti – Článek 3 odst. 1 – Významná nerovnováha – Článek 5 – Sepsání smluvního ujednání jasným a srozumitelným jazykem“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne – Francie) – BNP Paribas Personal Finance SA v. VE
      (Věc C-609/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Smlouva o hypotečním úvěru v cizí měně (švýcarský frank) - Článek 4 odst. 2 - Hlavní předmět smlouvy - Ujednání vystavující dlužníka kurzovému riziku - Požadavky srozumitelnosti a transparentnosti - Článek 3 odst. 1 - Významná nerovnováha - Článek 5 - Sepsání smluvního ujednání jasným a srozumitelným jazykem“)
      (2021/C 297/05)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: BNP Paribas Personal Finance SA

         Žalovaný: VE

         Výrok

                  1)

                  Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že ustanovení úvěrové smlouvy, která stanoví splácení v pevných splátkách započítávaných přednostně na úroky, jakož i prodloužení doby platnosti této smlouvy a zvýšení částky měsíčních splátek za účelem splacení salda účtu, spadají pod toto ustanovení v případě, že tato ujednání stanoví podstatný prvek charakterizující uvedenou smlouvu.

                  2)

                  Článek 4 odst. 2 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci smlouvy o úvěru v cizí měně je požadavek transparentnosti ujednání této smlouvy, která stanoví splácení v pevných splátkách započítávaných přednostně na úroky, jakož i prodloužení doby platnosti této smlouvy a zvýšení částky měsíčních splátek za účelem splacení salda účtu, splněn, pokud poskytovatel úvěru poskytl spotřebiteli přesné a dostatečné informace, které průměrnému běžně informovanému a přiměřeně pozornému a obezřetnému spotřebiteli umožní porozumět konkrétnímu fungování dotčeného finančního mechanismu a posoudit tak riziko potenciálně vážných negativních ekonomických důsledků takových ujednání pro jeho finanční závazky po celou dobu trvání této smlouvy.

                  3)

                  Článek 3 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že ujednání úvěrové smlouvy, která stanoví splácení v pevných splátkách započítávaných přednostně na úroky, jakož i prodloužení doby trvání této smlouvy a zvýšení částky měsíčních splátek za účelem splacení salda účtu, jež se může značně zvýšit v důsledku změn parity mezi měnou účtu a platební měnou, mohou způsobit významnou nerovnováhu v právech a povinnostech stran, které vyplývají z této smlouvy, v neprospěch spotřebitele, pokud poskytovatel úvěru nemohl rozumně očekávat, že by spotřebitel po předchozím individuálním vyjednávání přijal neúměrné kurzové riziko vyplývající z takových ujednání, a to při splnění požadavku transparentnosti vůči spotřebiteli.

         (1)  Úř. věst. C 348, 14.10.2019.


title: Spojené věci C-776/19 až 782/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Paris – Francie) – VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19) / BNP Paribas Personal Finance SA et AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19) v. BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Smlouvy o hypotečním úvěru v cizí měně (švýcarský frank) – Promlčení – Článek 4 odst. 2 – Hlavní předmět smlouvy – Ujednání vystavující úvěrovaného kurzovému riziku – Požadavky na srozumitelnost a transparentnost – Důkazní břemeno – Článek 3 odst. 1 – Významná nerovnováha – Článek 5 – Sepsání smluvního ujednání jasným a srozumitelným jazykem – Zásada efektivity“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/8

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Paris – Francie) – VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19) / BNP Paribas Personal Finance SA et AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19) v. BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République
      (Spojené věci C-776/19 až 782/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Smlouvy o hypotečním úvěru v cizí měně (švýcarský frank) - Promlčení - Článek 4 odst. 2 - Hlavní předmět smlouvy - Ujednání vystavující úvěrovaného kurzovému riziku - Požadavky na srozumitelnost a transparentnost - Důkazní břemeno - Článek 3 odst. 1 - Významná nerovnováha - Článek 5 - Sepsání smluvního ujednání jasným a srozumitelným jazykem - Zásada efektivity“)
      (2021/C 297/06)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de grande instance de Paris

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19), AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19)

         Žalovaní: BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách ve spojení se zásadou efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která podmiňuje podání návrhu spotřebitelem:

                              —

                              pro účely určení zneužívající povahy ujednání obsaženého ve smlouvě uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a tímto spotřebitelem promlčecí dobou;

                              —

                              pro účely vrácení částek, které byly na základě takových zneužívajících ujednání bezdůvodně uhrazeny, pětiletou promlčecí lhůtou, jelikož tato lhůta začíná běžet ode dne přijetí nabídky úvěru, takže spotřebitel mohl v tomto okamžiku nevědět o všech svých právech vyplývajících z této směrnice.

                  2)

                  Článek 4 odst. 2 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že ujednání obsažená ve smlouvě o úvěru, která stanoví, že zúčtovací měnou je cizí měna a platební měnou je euro, a která mají za následek, že kurzové riziko nese úvěrovaný, spadají pod toto ustanovení v případě, že tato ujednání upravují podstatný prvek charakterizující uvedenou smlouvu.

                  3)

                  Článek 4 odst. 2 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci smlouvy o úvěru v cizí měně je požadavek na transparentnost ujednání této smlouvy, která stanoví, že zúčtovací měnou je cizí měna a platební měnou je euro, a která mají za následek, že kurzové riziko nese úvěrovaný, splněn, pokud prodávající nebo poskytovatel sdělil spotřebiteli dostatečné a přesné informace, které umožnily průměrnému, běžně informovanému a přiměřeně pozornému a obezřetnému spotřebiteli pochopit konkrétní fungování dotčeného finančního mechanismu, a posoudit tak nebezpečí potenciálně významných negativních hospodářských důsledků takových ujednání na jeho finanční závazky po celou dobu trvání téže smlouvy.

                  4)

                  Směrnice 93/13 musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby důkazní břemeno ohledně jasnosti a srozumitelnosti smluvního ujednání ve smyslu čl. 4 odst. 2 této směrnice nesl spotřebitel.

                  5)

                  Článek 3 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že ujednání úvěrové smlouvy, která stanoví, že zúčtovací měnou je cizí měna a platební měnou je euro, a která mají za následek, že kurzové riziko, aniž je omezeno, nese úvěrovaný, mohou způsobit významnou nerovnováhu v právech a povinnostech stran, které vyplývající z uvedené smlouvy, v neprospěch spotřebitele, jelikož prodávající nebo poskytovatel nemohl rozumně očekávat, že při dodržení požadavku transparentnosti vůči spotřebiteli bude spotřebitel po individuálním vyjednávání souhlasit s neúměrným kurzovým rizikem, které z takových ujednání vyplývá.

         (1)  Úř. věst. C 19. 20.1.2020.


title: Věc C-901/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Německo) – CF, DN v. Bundesrepublik Deutschland („Řízení o předběžné otázce – Společná politika v oblasti azylu a doplňkové ochrany – Směrnice 2011/95/EU – Podmínky pro přiznání doplňkové ochrany – Článek 15 písm. c) – Pojem, vážné a individuální ohrožení‘ života nebo nedotknutelnosti civilisty v důsledku svévolného násilí během mezinárodního nebo vnitrostátního ozbrojeného konfliktu – Vnitrostátní právní úprava, která vyžaduje minimální počet civilních obětí (mrtvých a zraněných) v dotyčném regionu“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/9

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Německo) – CF, DN v. Bundesrepublik Deutschland
      (Věc C-901/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná politika v oblasti azylu a doplňkové ochrany - Směrnice 2011/95/EU - Podmínky pro přiznání doplňkové ochrany - Článek 15 písm. c) - Pojem, vážné a individuální ohrožení‘ života nebo nedotknutelnosti civilisty v důsledku svévolného násilí během mezinárodního nebo vnitrostátního ozbrojeného konfliktu - Vnitrostátní právní úprava, která vyžaduje minimální počet civilních obětí (mrtvých a zraněných) v dotyčném regionu“)
      (2021/C 297/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: CF, DN

         Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

         Výrok

                  1)

                  Článek 15 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany, musí být vykládán v tom smyslu, že brání výkladu vnitrostátní právní úpravy, podle které v případě, že civilista není sám konkrétně v ohrožení z důvodu skutečností, které jsou příznačné pro jeho osobní situaci, je konstatování existence vážného a individuálního ohrožení života nebo nedotknutelnosti tohoto civilisty v důsledku „svévolného násilí během ozbrojeného konfliktu“ ve smyslu tohoto ustanovení podmíněno tím, že poměr mezi počtem obětí v dané oblasti a celkovým počtem jednotlivců, které tvoří obyvatelstvo této oblasti, dosáhne stanovené hranice.

                  2)

                  Článek 15 písm. c) směrnice 2011/95 musí být vykládán v tom smyslu, že pro určení existence „vážného a individuálního ohrožení“ ve smyslu tohoto ustanovení je vyžadováno komplexní zohlednění všech okolností konkrétního případu, zejména těch, kterými se vyznačuje situace země původu žadatele.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16.3.2020.


title: Věc C-921/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Nizozemsko) – LH v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid („Řízení o předběžné otázce – Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Azylová politika – Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany – Směrnice 2013/32/EU – Článek 40 odst. 2 – Následná žádost – Nové skutečnosti nebo zjištění – Pojem – Doklady, jejichž pravost nelze prokázat nebo jejichž zdroj nelze objektivně ověřit – Směrnice 2011/95/EU – Článek 4 odst. 1 a 2 – Posouzení důkazů – Povinnost spolupráce dotčeného členského státu“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/10

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Nizozemsko) – LH v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-921/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví - Azylová politika - Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany - Směrnice 2013/32/EU - Článek 40 odst. 2 - Následná žádost - Nové skutečnosti nebo zjištění - Pojem - Doklady, jejichž pravost nelze prokázat nebo jejichž zdroj nelze objektivně ověřit - Směrnice 2011/95/EU - Článek 4 odst. 1 a 2 - Posouzení důkazů - Povinnost spolupráce dotčeného členského státu“)
      (2021/C 297/08)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: LH

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Výrok

                  1)

                  Článek 40 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany ve spojení s čl. 4 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, podle nichž je každý dokument předložený žadatelem o mezinárodní ochranu na podporu následné žádosti automaticky považován za dokument, který nepředstavuje „novou skutečnost nebo zjištění“ ve smyslu uvedeného ustanovení, pokud nelze prokázat pravost tohoto dokumentu nebo objektivně ověřit jeho zdroj.

                  2)

                  Článek 40 směrnice 2013/32 ve spojení s čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 2011/95 musí být vykládán v tom smyslu, že posouzení důkazů předložených na podporu žádosti o mezinárodní ochranu se nemůže lišit v závislosti na tom, zda se jedná o první, nebo o následnou žádost, a dále že členský stát je povinen spolupracovat s žadatelem za účelem posouzení významných náležitostí jeho následné žádosti, pokud tento na podporu žádosti předložil dokumenty, jejichž pravost nemůže být prokázána.

         (1)  Úř. věst. C 103, 30.3.2020.


title: Věc C-65/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – VI v. KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Odpovědnost za vadné výrobky – Směrnice 85/374/EHS – Článek 2 – Pojem ‚vadný výrobek‘ – Exemplář tištěných novin obsahující nesprávné doporučení týkající se zdraví – Vyloučení z oblasti působnosti“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/12

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – VI v. KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG
      (Věc C-65/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Odpovědnost za vadné výrobky - Směrnice 85/374/EHS - Článek 2 - Pojem ‚vadný výrobek‘ - Exemplář tištěných novin obsahující nesprávné doporučení týkající se zdraví - Vyloučení z oblasti působnosti“)
      (2021/C 297/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: VI

         Žalovaná: KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG

         Výrok

      Článek 2 směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/34/ES ze dne 10. května 1999, ve spojení s články 1 a 6 této směrnice, ve znění směrnice 1999/34, musí být vykládán v tom smyslu, že exemplář tištěných novin, které v souvislosti s paramedicínským tématem udělují nesprávné zdravotní doporučení týkající se použití určité rostliny, jehož dodržení způsobilo čtenáři těchto novin újmu na zdraví, není „vadným výrobkem“ ve smyslu těchto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-923/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Van Ameyde España SA v. GES, Seguros y Reaseguros SA („Řízení o předběžné otázce – Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel – Směrnice 2009/103/ES – Článek 1 body 1 a 2 – Článek 3 první, druhý a poslední pododstavec – Pojem ‚vozidlo‘ – Povinnost krytí věcné škody – Rozsah – Dopravní nehoda návěsové soupravy, jejíž části jsou předmětem samostatného povinného pojištění – Škoda způsobená na návěsu tahačem, k němuž byl tento návěs připojen v době nehody – Výklad vnitrostátní právní úpravy vylučující krytí této škody z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu tohoto tahače“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/11

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Van Ameyde España SA v. GES, Seguros y Reaseguros SA
      (Věc C-923/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 2009/103/ES - Článek 1 body 1 a 2 - Článek 3 první, druhý a poslední pododstavec - Pojem ‚vozidlo‘ - Povinnost krytí věcné škody - Rozsah - Dopravní nehoda návěsové soupravy, jejíž části jsou předmětem samostatného povinného pojištění - Škoda způsobená na návěsu tahačem, k němuž byl tento návěs připojen v době nehody - Výklad vnitrostátní právní úpravy vylučující krytí této škody z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu tohoto tahače“)
      (2021/C 297/09)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Van Ameyde España SA

         Žalovaná: GES, Seguros y Reaseguros SA

         Výrok

      Článek 3 první, druhý a poslední pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, ve spojení s čl. 1 body 1 a 2 této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání výkladu vnitrostátní právní úpravy, který vylučuje z pojistného krytí, a tudíž i z náhrady škody z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu tahače věcnou škodu, kterou tento tahač způsobil na návěsu, který k němu byl připojen v době nehody.

         (1)  Úř. věst. C 103, 30.3.2020.


title: Věc C-94/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Linz – Rakousko) – Land Oberösterreich v. KV („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/109/ES – Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty – Článek 11 – Právo na rovné zacházení v oblasti sociálního zabezpečení, sociální podpory a sociální ochrany – Odchylka od zásady rovného zacházení v oblasti sociální podpory a sociální ochrany – Pojem ‚základní dávky‘ – Směrnice 2000/43/ES – Zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu a etnický původ – Článek 2 – Pojem diskriminace – Článek 21 Listiny základních práv Evropské unie – Právní úprava členského státu, která přiznání příspěvku na bydlení státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, podmiňuje tím, že tito státní příslušníci předloží způsobem stanoveným touto právní úpravou důkaz o tom, že mají základní znalosti jazyka tohoto členského státu“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/12

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Linz – Rakousko) – Land Oberösterreich v. KV
      (Věc C-94/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/109/ES - Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Článek 11 - Právo na rovné zacházení v oblasti sociálního zabezpečení, sociální podpory a sociální ochrany - Odchylka od zásady rovného zacházení v oblasti sociální podpory a sociální ochrany - Pojem ‚základní dávky‘ - Směrnice 2000/43/ES - Zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu a etnický původ - Článek 2 - Pojem diskriminace - Článek 21 Listiny základních práv Evropské unie - Právní úprava členského státu, která přiznání příspěvku na bydlení státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, podmiňuje tím, že tito státní příslušníci předloží způsobem stanoveným touto právní úpravou důkaz o tom, že mají základní znalosti jazyka tohoto členského státu“)
      (2021/C 297/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Linz

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Land Oberösterreich

         Žalovaný: KV

         Výrok

                  1)

                  Článek 11 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, musí být vykládán v tom smyslu, že i když bylo využito možnosti uplatnit výjimku stanovenou v čl. 11 odst. 4 této směrnice, brání právní úpravě členského státu, podle které je přiznání příspěvku na bydlení státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, podmíněno tím, že uvedení státní příslušníci doloží způsobem stanoveným v této právní úpravě základní znalost jazyka tohoto členského státu, pokud tento příspěvek na bydlení představuje „základní dávku“ ve smyslu posledně uvedeného ustanovení, což musí posoudit předkládající soud.

                  2)

                  Do působnosti směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, nespadá právní úprava členského státu, která se vztahuje bez rozdílu na všechny státní příslušníky třetích zemí a podle které je přiznání příspěvku na bydlení státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, podmíněno tím, že uvedení státní příslušníci doloží způsobem stanoveným v této právní úpravě základní znalost jazyka tohoto členského státu.

                  3)

                  Pokud byla využita možnost uplatnit výjimku stanovenou v čl. 11 odst. 4 směrnice 2003/109, článek 21 Listiny základních práv Evropské unie se neuplatní na právní úpravu členského státu, podle které je přiznání příspěvku na bydlení státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, podmíněno tím, že uvedení státní příslušníci doloží způsobem stanoveným v této právní úpravě základní znalost jazyka tohoto členského státu, pokud tento příspěvek na bydlení nepředstavuje „základní dávku“ ve smyslu tohoto čl. 11 odst. 4. Pokud uvedený příspěvek na bydlení představuje takovou základní dávku, článek 21 Listiny základních práv v rozsahu, v němž zakazuje jakoukoli diskriminaci založenou na etnickém původu, nebrání takové právní úpravě.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Věc C-192/20: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Prešove – Slovensko) – Prima banka Slovensko a.s. v. HD („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Oblast působnosti – Článek 1 odst. 2 – Závazná vnitrostátní právní ustanovení – Zesplatnění smlouvy o úvěru – Souběh úroků z úvěru a úroků z prodlení“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/13

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Prešove – Slovensko) – Prima banka Slovensko a.s. v. HD
      (Věc C-192/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Oblast působnosti - Článek 1 odst. 2 - Závazná vnitrostátní právní ustanovení - Zesplatnění smlouvy o úvěru - Souběh úroků z úvěru a úroků z prodlení“)
      (2021/C 297/12)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Krajský súd v Prešove

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Prima banka Slovensko a.s.

         Žalovaný: HD

         Výrok

      S výhradou ověření, která musí provést předkládající soud, musí být směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách vykládána v tom smyslu, že se nepoužije na vnitrostátní ustanovení, podle nichž spotřebitel, který uzavřel s prodávajícím nebo poskytovatelem smlouvu o úvěru, nemůže být na základě ustanovení této smlouvy povinen v případě zesplatnění úvěru zaplatit prodávajícímu nebo poskytovateli běžné úroky za období od rozhodnutí o tomto zesplatnění až do skutečného splacení dlužné částky úvěru, pokud zaplacení úroků z prodlení a dalších smluvních pokut splatných podle uvedené smlouvy umožňuje náhradu skutečné škody, která prodávajícímu nebo poskytovateli vznikla.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc C-303/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego w Opatowie – Polsko) – Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A. v. KM („Řízení o předběžné otázce – Smlouvy o spotřebitelském úvěru – Směrnice 2008/48/ES – Riziko předlužení – Článek 8 – Povinnost věřitele ověřit úvěruschopnost spotřebitele – Článek 23 – Účinný, přiměřený a odrazující charakter sankcí v případě porušení této povinnosti“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/14

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego w Opatowie – Polsko) – Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A. v. KM
      (Věc C-303/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Smlouvy o spotřebitelském úvěru - Směrnice 2008/48/ES - Riziko předlužení - Článek 8 - Povinnost věřitele ověřit úvěruschopnost spotřebitele - Článek 23 - Účinný, přiměřený a odrazující charakter sankcí v případě porušení této povinnosti“)
      (2021/C 297/13)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy w Opatowie

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A.

         Žalovaná: KM

         Výrok

      Článek 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že při zkoumání účinného, přiměřeného a odrazujícího charakteru sankcí stanovených v tomto ustanovení v případě zejména porušení povinnosti posoudit úvěruschopnost spotřebitele, která je stanovena v článku 8 této směrnice, musí být v souladu s čl. 288 třetím pododstavcem SFEU zohledněno nejen ustanovení vnitrostátního práva, jež bylo specificky přijato k provedení uvedené směrnice, ale rovněž všechna ustanovení tohoto práva, a musí být vykládána v co největším možném rozsahu ve světle znění a cílů této směrnice, aby uvedené sankce splňovaly požadavky stanovené v jejím článku 23.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc C-48/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2021 Topcart GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2020 ve věci T-377/19, Topcart GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2021 Topcart GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2020 ve věci T-377/19, Topcart GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      (Věc C-48/21 P)
      (2021/C 297/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Topcart GmbH (zástupce: M. Hoffmann, advokát)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Carl International
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 12. května 2021 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-49/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2021 Topcart GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2020 ve věci T-378/19, Topcart GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2021 Topcart GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2020 ve věci T-378/19, Topcart GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      (Věc C-49/21 P)
      (2021/C 297/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Topcart GmbH (zástupce: M. Hoffmann, advokát)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Carl International
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 12. května 2021 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-143/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2021 společností Production Christian Gallimard proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. prosince 2020 ve věci T-863/19, Production Christian Gallimard v. EUIPO – Éditions Gallimard

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2021 společností Production Christian Gallimard proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. prosince 2020 ve věci T-863/19, Production Christian Gallimard v. EUIPO – Éditions Gallimard
      (Věc C-143/21 P)
      (2021/C 297/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Production Christian Gallimard (zástupkyně: L. Dreyfuss-Bechmann, advokátka)

         Další účastnici řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA
      Usnesením ze dne 5. května 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a že Production Christian Gallimard ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-209/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. dubna 2021 Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 17. února 2021 ve věci T-238/20, Ryanair v. Komise

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 1. dubna 2021 Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 17. února 2021 ve věci T-238/20, Ryanair v. Komise
      (Věc C-209/21 P)
      (2021/C 297/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair DAC (zástupci: E. Vahida a F. C. Laprévote, advokáti, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros a V. Blanc, advokátka)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Francouzská republika, Švédské království

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  určil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí Komise C(2020) 2366 final ze dne 11. dubna 2020 o státní podpoře SA.56812 (2020/N) – Švédsko – COVID-19: režim úvěrových záruk ve prospěch leteckých společností je neplatné; a

                  —

                  uložil Komisi, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Ryanair, a uložil vedlejším účastníkům řízení v prvním stupni a (případně) v řízení o tomto kasačním opravném prostředku, že ponesou vlastní náklady řízení;

            podpůrně:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  vrátil věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí; a

                  —

                  určil, že o nákladech řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka pět důvodů.
      Zaprvé, Tribunál porušil unijní právo, když zamítl argument navrhovatelky, podle něhož došlo k neodůvodněnému porušení zásady zákazu diskriminace.
      Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu, pokud jde o navrhovatelčin argument týkající se volného pohybu služeb.
      Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl uplatnit kritérium vyváženosti.
      Začtvrté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu, pokud jde o to, že Komise neuvedla odůvodnění.
      Zapáté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu, pokud jde o to, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení.


title: Věc C-210/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. dubna 2021 Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 17. února 2021 ve věci T-259/20, Ryanair v. Komise

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. dubna 2021 Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 17. února 2021 ve věci T-259/20, Ryanair v. Komise
      (Věc C-210/21 P)
      (2021/C 297/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair DAC (zástupci: E. Vahida a F. C. Laprévote, advokáti, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros a V. Blanc, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Francouzská republika

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  určil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí Komise C(2020) 2097 final ze dne 31. března 2020 o státní podpoře SA.56765 (2020/N) – Francie – Covid-19 – Moratorium na platby daní z letecké dopravy přijaté ve prospěch podniků veřejné letecké dopravy je neplatné; a

                  —

                  uložil Komisi, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Ryanair, a uložil vedlejším účastníkům řízení v prvním stupni a (případně) v řízení o tomto kasačním opravném prostředku, že ponesou vlastní náklady řízení;

            podpůrně:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  vrátil věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí; a

                  —

                  určil, že o nákladech řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka pět důvodů.
      Zaprvé, Tribunál porušil unijní právo, když zamítl argument navrhovatelky, podle něhož došlo k neodůvodněnému porušení zásady zákazu diskriminace.
      Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu, pokud jde o navrhovatelčin argument týkající se volného pohybu služeb.
      Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování přiměřenosti státní podpory v poměru ke škodě podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU.
      Začtvrté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu, pokud jde o to, že Komise neuvedla odůvodnění.
      Zapáté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu, pokud jde o to, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení.


title: Věc C-232/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Ravensburg (Německo) dne 12. dubna 2021 – CR, AY, ML, BQ v. Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Ravensburg (Německo) dne 12. dubna 2021 – CR, AY, ML, BQ v. Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank
      (Věc C-232/21)
      (2021/C 297/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Ravensburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: CR, AY, ML, BQ

         Žalované: Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank

         Předběžné otázky

                  1.

                  K fikci zákonnosti podle čl. 247 § 6 odst. 2 třetí věty a § 12 odst. 1 třetí věty EGBGB

                              a)

                              Jsou čl. 247 § 6 odst. 2 třetí věta a čl. 247 § 12 odst. 1 třetí věta EGBGB, v rozsahu, ve kterém prohlašují, že smluvní ustanovení odporující požadavkům stanoveným v čl. 10 odst. 2 písm. p) směrnice 2008/48/ES (1) splňují požadavky čl. 247 § 6 odst. 2 první a druhé věty EGBGB a požadavky čl. 247 § 12 odst. 1 druhé věty bodu 2 písm. b) EGBGB, v rozporu s čl. 10 odst. 2 písm. p) a čl. 14 odst. 1 směrnice 2008/48/ES?
                              Pokud ano:

                              b)

                              Vyplývá z unijního práva, zejména z čl. 10 odst. 2 písm. p) a čl. 14 odst. 1 směrnice 2008/48/ES, že čl. 247 § 6 odst. 2 třetí věta a čl. 247 § 12 odst. 1 třetí věta EGBGB se nepoužijí v rozsahu, ve kterém prohlašují, že smluvní ustanovení odporující požadavkům stanoveným v čl. 10 odst. 2 písm. p) směrnice 2008/48/ES splňují požadavky čl. 247 § 6 odst. 2 první a druhé věty EGBGB a požadavky čl. 247 § 12 odst. 1 druhé věty bodu 2 písm. b) EGBGB?

                        Nezávisle na odpovědi na otázky 1 a) a b):

                  2.

                  K povinným informacím podle čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/48/ES

                              a)

                              Je třeba čl. 10 odst. 2 písm. p) směrnice 2008/48/ES vykládat v tom smyslu, že částka úroku splatná za den, která musí být uvedena v úvěrové smlouvě, musí být vypočtena ze smluvní výpůjční úrokové sazby uvedené ve smlouvě?

                              b)

                              K čl. 10 odst. 2 písm. r) směrnice 2008/48/ES:

                                          aa)

                                          Musí být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že informace obsažené v úvěrové smlouvě týkající se odškodnění za předčasné splacení hrazeného při předčasném splacení úvěru musí být natolik přesné, aby spotřebitel mohl výši hrazeného odškodnění vypočítat alespoň přibližně?
                                          (v případě kladné odpovědi na předchozí otázku aa)

                                          bb)

                                          Brání čl. 10 odst. 2 písm. r) a čl. 14 odst. 1 druhá věta směrnice 2008/48/ES vnitrostátní právní úpravě, podle níž v případě poskytnutí neúplných informací ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. r) směrnice 2008/48/ES začíná lhůta pro odstoupení od smlouvy přesto běžet okamžikem uzavření smlouvy a zaniká pouze nárok věřitele na odškodnění za předčasné splacení úvěru?

                                    V případě kladné odpovědi na alespoň jednu z otázek 2 a) nebo b):

                              c)

                              Je třeba čl. 14 odst. 1 druhou větu písm. b) směrnice 2008/48/ES vykládat v tom smyslu, že lhůta pro odstoupení od smlouvy začíná běžet pouze tehdy, pokud byly informace podle čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/48/ES poskytnuty v úplné a správné podobě?
                              Pokud ne:

                              d)

                              Jaká kritéria jsou relevantní pro počátek běhu lhůty pro odstoupení od smlouvy navzdory neúplným nebo nesprávným informacím?

                        V případě kladné odpovědi na otázky 1 a) nebo na jednu z otázek 2. a) nebo b):

                  3.

                  K zániku práva na odstoupení od smlouvy podle čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 2008/48/ES:

                              a)

                              Podléhá právo na odstoupení od smlouvy podle čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 2008/48/ES zániku?
                              Pokud ano:

                              b)

                              Jedná se u zániku práva o časové omezení práva na odstoupení od smlouvy, které musí být upraveno v zákoně přijatém parlamentem?
                              Pokud ne:

                              c)

                              Předpokládá uznání zániku práva ze subjektivního hlediska, že spotřebitel věděl o existenci svého práva na odstoupení od smlouvy nebo je přinejmenším za svou nevědomost odpovědný ve smyslu hrubé nedbalosti? Platí to také v případě ukončených smluv?
                              Pokud ne:

                              d)

                              Brání možnost věřitele poskytnout dlužníkovi dodatečně informace podle čl. 14 odst. 1 druhé věty písm. b) směrnice 2008/48/ES, a tím vyvolat běh lhůty pro odstoupení od smlouvy, použití pravidel o zániku práva na základě dobré víry? Platí to také v případě ukončených smluv?
                              Pokud ne:

                              e)

                              Je to slučitelné s ustálenými zásadami mezinárodního práva, jimiž je německý soud vázán podle Grundgesetz (základní zákon, dále jen „GG“)?
                              Pokud ano:

                              f)

                              Jak má německý orgán aplikující právo vyřešit konflikt mezi závaznými normami mezinárodního práva a požadavky Soudního dvora Evropské unie?

                  4.

                  K uznání zneužívajícího výkonu práva spotřebitele na odstoupení od smlouvy podle čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 2008/48/ES:

                              a)

                              Může být výkon práva na odstoupení od smlouvy podle čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 2008/48/ES zneužívající?
                              Pokud ano:

                              b)

                              Jedná se v případě uznání zneužívajícího výkonu práva na odstoupení od smlouvy o omezení práva na odstoupení od smlouvy, které musí být upraveno v zákoně přijatém parlamentem?
                              Pokud ne:

                              c)

                              Předpokládá uznání zneužívajícího výkonu práva na odstoupení od smlouvy ze subjektivního hlediska, že spotřebitel věděl o existenci svého práva na odstoupení od smlouvy nebo je přinejmenším za svou nevědomost odpovědný ve smyslu hrubé nedbalosti? Platí to také v případě ukončených smluv?
                              Pokud ne:

                              d)

                              Brání možnost věřitele poskytnout dlužníkovi dodatečně informace podle čl. 14 odst. 1 druhé věty písm. b) směrnice 2008/48/ES, a tím vyvolat běh lhůty pro odstoupení od smlouvy, uznání zneužívajícího výkonu práva na odstoupení od smlouvy na základě dobré víry? Platí to také v případě ukončených smluv?
                              Pokud ne:

                              e)

                              Je to slučitelné s ustálenými zásadami mezinárodního práva, jimiž je německý soud vázán podle GG?
                              Pokud ano:

                              f)

                              Jak má německý orgán aplikující právo vyřešit konflikt mezi závaznými normami mezinárodního práva a požadavky Soudního dvora Evropské unie?

                        Nezávisle na odpovědi na výše uvedené otázky 1 až 4:

                  5.

                              a)

                              Je slučitelné s unijním právem, pokud na základě vnitrostátního práva v případě úvěrové smlouvy vázané na kupní smlouvu po účinném uplatnění práva spotřebitele na odstoupení od smlouvy podle čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 2008/48/ES

                                          aa)

                                          se nárok spotřebitele vůči věřiteli na vrácení uhrazených splátek stává splatným teprve tehdy, pokud věřiteli zakoupenou věc vydal nebo poskytl důkaz, že věc věřiteli odeslal?

                                          bb)

                                          žaloba spotřebitele na vrácení jím uhrazených splátek po vydání předmětu koupě musí být zamítnuta jako neopodstatněná, jestliže se věřitel s přijetím předmětu koupě nedostal do prodlení?

                                    Pokud ne:

                              b)

                              Vyplývá z unijního práva, že vnitrostátní pravidla popsaná v bodě a) písm. aa) nebo bodě a) písm. bb) nejsou použitelná?

                        Nezávisle na odpovědi na výše uvedené otázky 1 až 5:

                  6.

                  Je § 348a odst. 2 bod 1 ZPO (Zivilprozessordnung) (občanský soudní řád), v rozsahu, v němž se toto ustanovení vztahuje také na vydávání usnesení o předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podle čl. 267 odst. 2 SFEU, neslučitelný s oprávněním vnitrostátních soudů předložit žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podle stejného ustanovení, takže jej nelze použít na vydávání předkládacích usnesení?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. 2008, L 133, s. 66).


title: Věc C-234/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 12. dubna 2021 – Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL v. Conseil des ministres

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 12. dubna 2021 – Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL v. Conseil des ministres
      (Věc C-234/21)
      (2021/C 297/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour constitutionnelle

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL

         Žalovaná: Conseil des ministres

         Předběžná otázka

      Porušuje čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477/EHS (1), ve spojení s částí II kategorií A body 6 až 9 přílohy I této směrnice, čl. 17 odst. 1 a články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie a zásadu ochrany legitimního očekávání v rozsahu, v němž členským státům neumožňuje, aby stanovily přechodný režim pro palné zbraně uvedené v kategorii A9, které byly zákonně nabyty a zaregistrovány před 13. červnem 2017, zatímco je opravňuje k tomu, aby stanovily přechodný režim pro palné zbraně uvedené v kategoriích A6 až A8, které byly zákonně nabyty a zaregistrovány před 13. červnem 2017?

         (1)  Směrnice Rady ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní (Úř. věst. 1991, L 256, s. 51; Zvl. vyd. 13/011, s. 3).


title: Věc C-237/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht München (Německo) dne 13. dubna 2021 – S.M.

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht München (Německo) dne 13. dubna 2021 – S.M.
      (Věc C-237/21)
      (2021/C 297/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht München

         Účastníci původního řízení

         Stíhaný: S.M.

         Žalobkyně: Generalstaatsanwaltschaft München

         Předběžná otázka

      Nařizují zásady formulované Soudním dvorem Evropské unie v jeho rozsudku ze dne 13. listopadu 2018 ve věci Raugevicius, C-247/17 (ECLI:EU:C:2018:898) týkající se uplatnění článků 18 a 21 SFEU, aby žádost třetí země o vydání občana Unie za účelem trestního stíhání zakládající se na Evropské úmluvě o vydávání ze dne 13. prosince 1957 byla zamítnuta rovněž v případě, že dožádaný členský stát je podle této úmluvy na základě mezinárodního práva povinen občana Unie vydat, protože pojem „občan“ podle čl. 6 odst. 1 písm. b) Úmluvy vymezil v tom smyslu, že zahrnuje pouze jeho vlastní státní příslušníky a nikoliv jiné občany Unie?


title: Věc C-249/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Bottrop (Německo) dne 21. dubna 2021 – Fuhrmann-2-GmbH v. B

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Bottrop (Německo) dne 21. dubna 2021 – Fuhrmann-2-GmbH v. B
      (Věc C-249/21)
      (2021/C 297/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Bottrop

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Fuhrmann-2-GmbH

         Žalovaný: B

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 8 odst. 2 druhý pododstavec směrnice 2011/83/EU (1) vykládán v tom smyslu, že pro odpověď na otázku, zda tlačítko nebo podobná funkce, jejíž aktivace je nedílnou součástí objednávky smlouvy uzavírané na dálku elektronickými prostředky ve smyslu prvního pododstavce tohoto ustanovení, a jež není označena „objednávka zavazující k platbě“, je označena jinou odpovídající a jednoznačnou formulací ve smyslu tohoto ustanovení, která spotřebitele upozorní na skutečnost, že podáním objednávky vzniká povinnost zaplatit obchodníkovi, je relevantní výlučně označení tlačítka, resp. odpovídající funkce?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (Úř. věst. 2011, L 304, s. 64).


title: Věc C-258/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 22. dubna 2021 – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH v. R.G.

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 22. dubna 2021 – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH v. R.G.
      (Věc C-258/21)
      (2021/C 297/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH

         Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: R.G.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je ustanovením kolektivní smlouvy uplatňována směrnice o úpravě pracovní doby 2003/88/ES (1) ve smyslu čl. 51 odst. 1 první věty Listiny základních práv Evropské unie, jestliže toto ustanovení kolektivní smlouvy stanoví vyšší náhradu za nepravidelnou noční práci než za pravidelnou noční práci?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku:
                  Je s článkem 20 Listiny základních práv Evropské unie slučitelné takové ustanovení kolektivní smlouvy, které stanoví vyšší náhradu za nepravidelnou noční práci než za pravidelnou noční práci, jestliže má být kromě škodlivých účinků na zdraví způsobených noční prací kompenzováno rovněž zatížení vyplývající z horší možnosti plánovat nepravidelnou noční práci?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 2003, L 299, s. 9) (Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 05 Svazek 004 s. 381).


title: Věc C-257/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 22. dubna 2021 – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH v. L.B.

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 22. dubna 2021 – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH v. L.B.
      (Věc C-257/21)
      (2021/C 297/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: L.B.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je ustanovením kolektivní smlouvy uplatňována směrnice o úpravě pracovní doby 2003/88/ES (1) ve smyslu čl. 51 odst. 1 první věty Listiny základních práv Evropské unie, jestliže toto ustanovení kolektivní smlouvy stanoví vyšší náhradu za nepravidelnou noční práci než za pravidelnou noční práci?

                  2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku:Je s článkem 20 Listiny základních práv Evropské unie slučitelné takové ustanovení kolektivní smlouvy, které stanoví vyšší náhradu za nepravidelnou noční práci než za pravidelnou noční práci, jestliže má být kromě škodlivých účinků na zdraví způsobených noční prací kompenzováno rovněž zatížení vyplývající z horší možnosti plánovat nepravidelnou noční práci?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 2003, L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381).


title: Věc C-294/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Lucembursko) dne 10. května 2021 – État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA v. Navitours SARL

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Lucembursko) dne 10. května 2021 – État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA v. Navitours SARL
      (Věc C-294/21)
      (2021/C 297/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA

         Odpůrkyně: Navitours SARL

         Předběžné otázky

      Použije(í) se a vede(ou)
      článek 2 odst. 1 směrnice 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1), který stanoví, že „Předmětem daně z přidané hodnoty je dodání zboží nebo poskytování služeb za protiplnění uskutečněné v tuzemsku osobou povinnou k dani, která jedná jako taková“
      a/nebo čl. 9 odst. 2 písm. b) směrnice 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, který stanoví, že „za místo poskytování přepravních služeb se považuje místo, kde se přeprava uskutečňuje, s přihlédnutím k pokrytým vzdálenostem“
      k tomu, že se v Lucembursku DPH zdaňují poskytování služeb osobní přepravy uskutečňovaná poskytovatelem usazeným v Lucembursku, jsou-li tato poskytování uskutečňována uvnitř kondominia, pokud je toto kondominium definováno smlouvou uzavřenou mezi Lucemburským velkovévodstvím a Spolkovou republikou Německo o vymezení společné hranice mezi oběma státy a výměnou listin, podepsanými v Lucemburku dne 19. prosince 1984, jakožto společné území pod společnou suverenitou Lucemburského velkovévodství a Spolkové republiky Německo a ve vztahu k němuž neexistuje v oblasti výběru DPH z poskytování přepravních služeb dohoda mezi oběma státy, kterou předpokládá čl. 5 odst. 1 smlouvy uzavřené mezi Lucemburským velkovévodstvím a Spolkovou republikou Německo o vymezení společné hranice mezi oběma státy ze dne 19. prosince 1984, podle něhož „Smluvní státy upraví dodatkovým ujednáním otázky týkající se práva použitelného na společném území pod společnou suverenitou“?

         (1)  Úř. věst. 1977, L 145, s. 1.


title: Věc C-304/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 12. května 2021 – VT v. Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 12. května 2021 – VT v. Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane
      (Věc C-304/21)
      (2021/C 297/27)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: VT

         Odpůrci: Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane

         Předběžná otázka

      Musí být směrnice 2000/78/ES (1), článek 3 SEU, článek 10 SFEU a článek 21 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě obsažené v legislativním nařízení č. 334/2000 ve znění pozdějších změn a doplňků a v právních předpisech nižší právní síly přijatých ministerstvem vnitra, která stanoví věkovou hranici třiceti let pro účast ve výběrovém řízení na místa komisaře ve sboru příslušníků státní policie?

         (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, 2.12.2000, s. 16).


title: Věc C-315/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 17. května 2021 – PP v. Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 17. května 2021 – PP v. Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Věc C-315/21)
      (2021/C 297/28)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Milano

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: PP

         Odpůrce: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být články 4 a 5 nařízení (EU) č. 604/2013 (1) vykládány v tom smyslu, že jejich porušení má samo o sobě za následek protiprávnost napadeného aktu ve smyslu článku 27 nařízení (EU) č. 604/2013 bez ohledu na konkrétní důsledky uvedeného porušení na obsah napadeného aktu a na určení příslušného členského státu?

                  2)

                  Musí být článek 27 nařízení (EU) č. 604/2013 ve spojení s čl. 18 odst. 1 písm. a) nebo s čl. 18 odst. 1 písm. b), c), d) a čl. 20 odst. 5 nařízení Dublin III vykládán v tom smyslu, že určuje rozdílné předměty opravných prostředků, rozdílné důvody, které je třeba uplatnit v rámci opravného prostředku a rozdílné důvody porušení informačních povinností a povinnosti osobního pohovoru ve smyslu článků 4 a 5 nařízení (EU) č. 604/2013?
                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Musí být články 4 a 5 nařízení (EU) č. 604/2013 vykládány v tom smyslu, že záruky poskytování informací, které jsou v něm stanoveny, existují pouze v případě uvedeném v čl. 18 odst. 1 písm. a), a nikoli také v řízení o přijetí zpět, nebo musí být vykládány v tom smyslu, že v tomto řízení musí být splněna přinejmenším informační povinnost související se zánikem povinnosti podle článku 19 nebo se systematickými nedostatky, pokud jde o azylové řízení a o podmínky přijetí žadatelů, které s sebou nesou riziko nelidského či ponižujícího zacházení ve smyslu článku 4 Listiny základních práv Evropské unie podle čl. 3 odst. 2?

                  3)

                  Musí být čl. 3 odst. 2 vykládán v tom smyslu, že mezi, systematické nedostatky azylového řízení‘ patří i případné důsledky rozhodnutí o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu, které jsou již konečnými rozhodnutími a přijal je soud členského státu, který přistoupí k přijetí zpět, pokud soud, u něhož bylo řízení podle článku 27 nařízení (EU) č. 604/2013 zahájeno, dospěje k závěru, že riziko, že žadatel bude vystaven nelidskému a ponižujícímu zacházení v případě návratu do země původu, je skutečné, a to i s ohledem na údajnou existenci ozbrojeného konfliktu podle čl. 15 písm. c) směrnice č. 95 ze dne 13. prosince 2011 (2)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 31)

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (přepracované znění) (Úř. věst. L 337, 20.12.2011, s. 9).


title: Věc C-317/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'arrondissement (Lucembursko) dne 21. května 2021 – G-Finance SARL, DV v. Luxembourg Business Registers

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'arrondissement (Lucembursko) dne 21. května 2021 – G-Finance SARL, DV v. Luxembourg Business Registers
      (Věc C-317/21)
      (2021/C 297/29)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal d'arrondissement

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: G-Finance SARL, DV

         Žalovaný: Luxembourg Business Registers

         Předběžné otázky

      Jsou ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/843 ze dne 30. května 2018, kterou se mění směrnice (EU) 2015/849 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu a směrnice 2009/138/ES a 2013/36/EU (1), zejména její čl. 1 odst. 15 písm. c), kterým se mění čl. 30 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, ve znění výše uvedené směrnice (EU) 2018/843, v rozsahu, v němž přiznávají právo na přístup k informacím o skutečných majitelích společností a jiných právních subjektech „široké veřejnosti“,
      neplatná, jelikož:

                  a)

                  porušují zásadu proporcionality, jak je zakotvena zejména v čl. 5 odst. 4 SEU? a/nebo

                  b)

                  porušují článek 16 Listiny základních práv Evropské unie (svoboda podnikání)? a/nebo

                  c)

                  porušují články 20 (rovnost před zákonem) a 21 (zákaz diskriminace) Listiny základních práv Evropské unie? a/nebo

                  d)

                  porušují obecnou zásadu evropského práva spočívající v ochraně obchodního tajemství?

         (1)  Úř. věst. 2018, L 156, s. 43.


title: Věc C-318/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 21. května 2021 – SIA STOCKHOLM SCHOOL OF ECONOMICS IN RIGA v. Latvijas Zinātnes padome

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 21. května 2021 – SIA STOCKHOLM SCHOOL OF ECONOMICS IN RIGA v. Latvijas Zinātnes padome
      (Věc C-318/21)
      (2021/C 297/30)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Administratīvā apgabaltiesa

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SIA STOCKHOLM SCHOOL OF ECONOMICS IN RIGA

         Žalovaná: Latvijas Zinātnes padome

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 2 bod 83 nařízení Komise (ES) č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem (1), vykládán v tom smyslu, že subjekt (např. univerzita nebo výzkumný ústav, agentura pro transfer technologií, zprostředkovatel v oblasti inovací, fyzický nebo virtuální spolupracující subjekt zaměřený na výzkum), mezi jehož cíle patří provádět nezávisle základní výzkum, průmyslový výzkum nebo experimentální vývoj nebo veřejně šířit výsledky těchto činností formou výuky, publikací nebo transferu znalostí, který je však financován převážně z příjmů z hospodářských činností, lze považovat za organizací pro výzkum a šíření znalostí?

                  2)

                  Je odůvodněné použít pro určení, zda subjekt splňuje požadavek stanovený v čl. 2 bodě 83 nařízení Komise (ES) č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem, podle něhož musí být hlavním cílem subjektu provádět nezávisle základní výzkum, průmyslový výzkum nebo experimentální vývoj nebo veřejně šířit výsledky těchto činností formou výuky, publikací nebo transferu znalostí, požadavek týkající se podílu hospodářských a nehospodářských činností na financování (příjmech a nákladech)?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na druhou předběžnou otázku, jaký musí být podíl hospodářských a nehospodářských činností na financování k určení, zda hlavním cílem subjektu je provádět nezávisle základní výzkum, průmyslový výzkum nebo experimentální vývoj nebo veřejně šířit výsledky těchto činností formou výuky, publikací nebo transferu znalostí?

                  4)

                  Má být pravidlo obsažené v čl. 2 bodě 83 nařízení Komise (ES) č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem, podle kterého podniky, jež mohou uplatňovat rozhodující vliv na subjekt, který předkládá projekt, například jako podílníci nebo členové, nesmějí mít přednostní přístup k výsledkům, jichž tento subjekt dosáhl, vykládáno v tom smyslu, že členy nebo podílníky uvedeného subjektu mohou být buď fyzické či právnické osoby jednající za účelem dosažení zisku (včetně poskytování vzdělávacích služeb za úplatu) nebo osoby zřízené k neziskovým účelům (například spolky či nadace)?

         (1)  Úř. věst. 2014, L 187, s. 1.


title: Věc C-328/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trieste (Itálie) dne 26. května 2021 – GE v. Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trieste (Itálie) dne 26. května 2021 – GE v. Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Věc C-328/21)
      (2021/C 297/31)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Trieste

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: GE

         Odpůrce: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 27 nařízení (EU) č. 604/2013 (1) vykládán:

                              —

                              v tom smyslu, že nepředání informačního letáku podle čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení (EU) č. 604/2013 osobě, která splňuje podmínky uvedené v čl. 23 odst. 1 nařízení (EU) č. 604/2013, má samo o sobě za následek neplatnost rozhodnutí o přemístění (a případně rovněž příslušnost členského státu, ve kterém dotyčná osoba podala novou žádost o mezinárodní ochranu);

                              —

                              nebo v tom smyslu, že je na odvolateli, aby prokázal, že kdyby mu byl informační leták předložen, řízení by vedlo k jinému výsledku?

                  2)

                  Musí být článek 27 nařízení (EU) č. 604/2013 vykládán:

                              —

                              v tom smyslu, že nepředání informačního letáku podle článku 29 nařízení (EU) č. 603/2013 osobě, která se nachází v podmínkách popsaných v čl. 24 odst. 1 nařízení (EU) č. 604/2013, má samo o sobě za následek neplatnost rozhodnutí o přemístění (a případně i následnou nezbytnou nabídku možnosti podat novou žádost o mezinárodní ochranu);

                              —

                              nebo v tom smyslu, že je na odvolateli, aby prokázal, že kdyby mu byl informační leták předložen, řízení by vedlo k odlišnému výsledku?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 31)


title: Věc T-137/16 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2021 – Uniwersytet Wrocławski v. REA („Rozhodčí doložka – Sedmý rámcový programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 – 2013) – Způsobilé náklady – Vrácení vyplacených částek“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2021 – Uniwersytet Wrocławski v. REA
      (Věc T-137/16 RENV) (1)

      („Rozhodčí doložka - Sedmý rámcový programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 – 2013) - Způsobilé náklady - Vrácení vyplacených částek“)
      (2021/C 297/32)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Uniwersytet Wrocławski (Vratislav, Polsko) (zástupkyně: A. Krawczyk Giehsmann a K. Szarek, advokátky)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (zástupci: S. Payan Lagrou a V. Canetti, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Le Berrem a G. Maternem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 272 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí REA, jednající z pověření Evropské komise, kterým byla vypovězena grantová dohoda na projekt Cossar (č. 252908) a kterým bylo žalobkyni uloženo vrátit částky 36 508,37 eur, 58 031,38 eur a 6 286,68 eur, jakož i zaplatit náhradu škody ve výši 5 803,14 eur, a dále na to, aby REA vrátila odpovídající částky včetně úroků, počítaných ode dne zaplacení do dne jejich vrácení

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Uniwersytet Wrocławski se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených v řízeních před Tribunálem i v řízení o kasačním opravném prostředku před Soudním dvorem.

         (1)  Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


title: Věc T-781/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2021 – Puma a další v. Komise („Dumping – Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu – Provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 – Opětovné uložení konečného antidumpingového cla a konečný výběr prozatímního cla – Pokračování v řízení, které předcházelo nařízením, jež byla prohlášena za neplatná – Status podniku působícího v tržním hospodářství – Individuální zacházení – Analýza dokumentů – Nepodání žádosti o doplňující informace a neprovedení inspekce na místě – Nevrácení antidumpingového cla – Právní základ – Právní jistota – Legitimní očekávání – Zákaz zpětné účinnosti – Přiměřenost – Zneužití pravomoci – Zákaz diskriminace – Předchozí rozhodovací praxe“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2021 – Puma a další v. Komise
      (Věc T-781/16) (1)

      („Dumping - Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu - Provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 - Opětovné uložení konečného antidumpingového cla a konečný výběr prozatímního cla - Pokračování v řízení, které předcházelo nařízením, jež byla prohlášena za neplatná - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Individuální zacházení - Analýza dokumentů - Nepodání žádosti o doplňující informace a neprovedení inspekce na místě - Nevrácení antidumpingového cla - Právní základ - Právní jistota - Legitimní očekávání - Zákaz zpětné účinnosti - Přiměřenost - Zneužití pravomoci - Zákaz diskriminace - Předchozí rozhodovací praxe“)
      (2021/C 297/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) a 8 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: E. Vermulst a J. Cornelis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení, zaprvé, prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1395 ze dne 18. srpna 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. a Win Profile Industries Ltd o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 225, s. 52), zadruhé, prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 245, s. 16), a, zatřetí, prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1731 ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi General Footwear Ltd (Čína), Diamond Vietnam Co Ltd a Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 262, s. 4).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Puma SE a dalším žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení

         (1)  Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


title: Věc T-202/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2021 – Calhau Correia de Paiva v. Komise („Jazykový režim – Výběrové řízení EPSO/AD/293/14 za účelem přijetí administrátorů v oblastech právo hospodářské soutěže, korporátní financování, finanční ekonomie, ekonomika průmyslu, makroekonomie (AD 7) – Nezapsání na rezervní seznam – Námitka protiprávnosti – Omezení výběru druhého jazyka na němčinu, angličtinu nebo francouzštinu – Nařízení č. 1 – Článek 1d odst. 1 služebního řádu – Diskriminace na základě jazyka – Odůvodnění – Služební důvody“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2021 – Calhau Correia de Paiva v. Komise
      (Věc T-202/17) (1)

      („Jazykový režim - Výběrové řízení EPSO/AD/293/14 za účelem přijetí administrátorů v oblastech právo hospodářské soutěže, korporátní financování, finanční ekonomie, ekonomika průmyslu, makroekonomie (AD 7) - Nezapsání na rezervní seznam - Námitka protiprávnosti - Omezení výběru druhého jazyka na němčinu, angličtinu nebo francouzštinu - Nařízení č. 1 - Článek 1d odst. 1 služebního řádu - Diskriminace na základě jazyka - Odůvodnění - Služební důvody“)
      (2021/C 297/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ana Calhau Correia de Paiva (Brusel, Belgie) (zástupci: V. Villante, G. Pandey a D. Rovetta, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Radu Bouyon, I. Melo Sampaio a L. Vernier, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení zaprvé rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AD/293/14 Administrátoři (AD 7) v oblastech právo hospodářské soutěže, korporátní financování, finanční ekonomie, ekonomika průmyslu, makroekonomie ze dne 9. listopadu 2015 nezapsat jméno žalobkyně na rezervní seznam sestavený na konci výběrového řízení, zadruhé rozhodnutí ze dne 23. června 2016 o přezkumu tohoto prvního rozhodnutí, zatřetí rozhodnutí ze dne 22. prosince 2016 o zamítnutí stížnosti podané žalobkyní proti prvnímu rozhodnutí a začtvrté rezervního seznamu sestaveného na konci výše uvedeného výběrového řízení v části, která se týká oblasti práva hospodářské soutěže.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí výběrové komise otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/293/14 ze dne 23. června 2016 oznámené Evropským úřadem pro výběr zaměstnanců (EPSO), kterým byla zamítnuta žádost Any Calhau Correia de Paiva o přezkum poté, co byla rozhodnutím ze dne 9. listopadu 2015 vyloučena z rezervního seznamu, se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Ana Calhau Correia de Paiva ponese třetinu vlastních nákladů řízení.

                  4)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Anou Calhau Correia de Paiva.

         (1)  Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


title: Věc T-132/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2021 – Roland v. Komise („Dumping – Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu – Provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C 659/13 a C 34/14 – Opětovné uložení konečného antidumpingového cla a konečný výběr prozatímního cla – Pokračování v řízení, které předcházelo nařízením, jež byla prohlášena za neplatná – Status podniku působícího v tržním hospodářství – Individuální zacházení – Dokumentární analýza – Neexistence žádosti o dodatečné informace a inspekci na místě – Nevrácení antidumpingových cel – Právní základ – Právní jistota – Legitimní očekávání – Zákaz zpětné účinnosti – Přiměřenost – Zákaz diskriminace – Článek 1 nařízení (ES) č. 384/96 [nyní článek 1 nařízení (EU) 2016/1036] – Předchozí rozhodovací praxe – Pravomoc vnitrostátních soudů“)

text:
               26.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2021 – Roland v. Komise
      (Věc T-132/18) (1)

      („Dumping - Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu - Provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C 659/13 a C 34/14 - Opětovné uložení konečného antidumpingového cla a konečný výběr prozatímního cla - Pokračování v řízení, které předcházelo nařízením, jež byla prohlášena za neplatná - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Individuální zacházení - Dokumentární analýza - Neexistence žádosti o dodatečné informace a inspekci na místě - Nevrácení antidumpingových cel - Právní základ - Právní jistota - Legitimní očekávání - Zákaz zpětné účinnosti - Přiměřenost - Zákaz diskriminace - Článek 1 nařízení (ES) č. 384/96 [nyní článek 1 nařízení (EU) 2016/1036] - Předchozí rozhodovací praxe - Pravomoc vnitrostátních soudů“)
      (2021/C 297/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Roland SE (Essen, Německo) (zástupci: S. De Knop, A. Willems a B. Natens, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 319, s. 30).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Roland SE se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.