title: Věc T-165/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise „Státní podpory – Smlouvy uzavřené mezi obchodní a průmyslovou komorou Pau-Béarn a společností Ryanair a její dceřinou společností Airport Marketing Services – Letištní služby – Marketingové služby – Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její vrácení – Pojem státní podpory – Přičitatelnost státu – Obchodní a průmyslová komora – Výhoda – Kritérium soukromého investora – Vrácení – Článek 41 Listiny základních práv – Právo na přístup ke spisu – Právo být vyslechnut“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise
      (Věc T-165/15) (1)

      („Státní podpory - Smlouvy uzavřené mezi obchodní a průmyslovou komorou Pau-Béarn a společností Ryanair a její dceřinou společností Airport Marketing Services - Letištní služby - Marketingové služby - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její vrácení - Pojem státní podpory - Přičitatelnost státu - Obchodní a průmyslová komora - Výhoda - Kritérium soukromého investora - Vrácení - Článek 41 Listiny základních práv - Právo na přístup ke spisu - Právo být vyslechnut“)
      (2019/C 82/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC, původně Ryanair Ltd (Dublin, Irlsko), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zástupci: G. Berrisch, E. Vahida, I. G. Metaxas-Maranghidis, advokáti, a B. Byrne, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/1227 ze dne 23. července 2014 o státní podpoře SA.22614 (C 53/07) poskytnuté Francií ve prospěch Obchodní a průmyslové komory Pau-Béarn a společností Ryanair, Airport Marketing Services a Transavia (Úř. věst. 2015, L 201, s. 109)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Ryanair DAC a Airport Marketing Services Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


title: Věc T-284/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – AlzChem v. Komise „Státní podpory – Chemický průmysl – Rozhodnutí o pokračování provozu podniku během konkurzního řízení – Rozhodnutí, kterým se konstatuje neexistence státní podpory – Žaloba na neplatnost – Osobní dotčení – Přípustnost – Pojem státní podpory – Výhoda – Kritérium soukromého věřitele – Přičitatelnost státu – Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – AlzChem v. Komise
      (Věc T-284/15) (1)

      („Státní podpory - Chemický průmysl - Rozhodnutí o pokračování provozu podniku během konkurzního řízení - Rozhodnutí, kterým se konstatuje neexistence státní podpory - Žaloba na neplatnost - Osobní dotčení - Přípustnost - Pojem státní podpory - Výhoda - Kritérium soukromého věřitele - Přičitatelnost státu - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2019/C 82/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: AlzChem AG (Trostberg, Německo) (zástupci: původně P. Alexiadis, solicitor, A. Borsos a I. Georgiopoulos, advokáti, poté P. Alexiadis, A. Borsos, E. Kazili, P. Oravec a K. Csach, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Conte a L. Armati, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně); a Fortischem a.s. (Nováky, Slovensko) (zástupci: C. Arhold, P. Hodál a M. Staroň, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení článku 2 rozhodnutí Komise (EU) 2015/1826 ze dne 15. října 2014 o státní podpoře SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) poskytnuté Slovenskem podniku NCHZ (Úř. věst. 2015, L 269, s. 71)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Článek 2 rozhodnutí Komise (EU) 2015/1826 ze dne 15. října 2014 o státní podpoře SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) ex 2011/CP) poskytnuté Slovenskem podniku NCHZ se zrušuje.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené společností AlzChem AG.

                  3)

                  Slovenská republika a společnost Fortischem, a.s., ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc T-558/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Iran Insurance v. Rada „Mimosmluvní odpovědnost – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Íránu – Zmrazení finančních prostředků – Zařazení názvu žalobkyně na seznam osob a subjektů, na která se vztahují omezující opatření, a ponechání jejího názvu na tomto seznamu – Majetková újma – Nemajetková újma“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Iran Insurance v. Rada
      (Věc T-558/15) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu - Zmrazení finančních prostředků - Zařazení názvu žalobkyně na seznam osob a subjektů, na která se vztahují omezující opatření, a ponechání jejího názvu na tomto seznamu - Majetková újma - Nemajetková újma“)
      (2019/C 82/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Iran Insurance Company (Teherán, Írán) (zástupce: D. Luff, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a M. Bishop, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: F. Ronkes Agerbeek a R. Tricot, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 268 SFEU znějící na náhradu nemajetkové a majetkové újmy, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku přijetí rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010, L 281, s. 81), nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. 2010, L 281, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2011, L 319, s. 71), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2011, L 319, s. 11), a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. 2012, L 88, s. 1), jimiž byl název žalobkyně zařazen na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Iran Insurance Company ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc T-559/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Post Bank Iran v. Rada „Mimosmluvní odpovědnost – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Íránu – Zmrazení finančních prostředků – Zařazení jména žalobkyně na seznamy osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření, a jeho ponechání na těchto seznamech – Nemajetková újma“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Post Bank Iran v. Rada
      (Věc T-559/15) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu - Zmrazení finančních prostředků - Zařazení jména žalobkyně na seznamy osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření, a jeho ponechání na těchto seznamech - Nemajetková újma“)
      (2019/C 82/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Post Bank Iran (Téhéran, Írán) (zástupce: D. Luff, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a M. Bishop, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: F. Ronkes Agerbeek a R. Tricot, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 268 SFEU směřující k získání náhrady újmy, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku přijetí rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010, L 281, s. 81), nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. 2010, L 281, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2011, L 319, s. 71), prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 961/2010 (Úř. věst. 2011, L 319, s. 11), a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 961/2010 (Úř. věst. 2012, L 88, s. 1), jimiž bylo jméno žalobkyně zařazeno na seznamy osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření, a jimiž bylo na těchto seznamech ponecháno

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Post Bank Iran ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Rady Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc T-591/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Transavia Airlines v. Komise „Státní podpory – Smlouva o letištních službách a o marketingových službách – Smlouva, kterou uzavřela obchodní a průmyslová komora Pau-Béarn se společností Transavia – Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její vrácení – Pojem státní podpory – Přičitatelnost státu – Obchodní a průmyslová komora – Výhoda – Kritérium soukromého investora – Vrácení – Článek 41 Listiny základních práv – Právo na přístup ke spisu – Právo být vyslechnut“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Transavia Airlines v. Komise
      (Věc T-591/15) (1)

      („Státní podpory - Smlouva o letištních službách a o marketingových službách - Smlouva, kterou uzavřela obchodní a průmyslová komora Pau-Béarn se společností Transavia - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její vrácení - Pojem státní podpory - Přičitatelnost státu - Obchodní a průmyslová komora - Výhoda - Kritérium soukromého investora - Vrácení - Článek 41 Listiny základních práv - Právo na přístup ke spisu - Právo být vyslechnut“)
      (2019/C 82/41)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Transavia Airlines CV (Schiphol, Nizozemsko) (zástupci: R. Elkerbout a M. Baneke, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/1227 ze dne 23. července 2014 o státní podpoře SA.22614 (C-53/07) poskytnuté Francií ve prospěch Obchodní a průmyslové komory Pau-Béarn a společností Ryanair, Airport Marketing Services a Transavia (Úř. věst. 2015, L 201, s. 109).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Transavia Airlines CV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 398, 30.11.2015.


title: Věc T-630/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise „Státní podpory – Financování z veřejných zdrojů pevného železničního a silničního spojení přes úžinu Fehmarn – Individuální podpory – Rozhodnutí nevznést námitky – Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory a prohlašující státní podporu za slučitelnou s vnitřním trhem – Pojem státní podpory – Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy – Podmínky slučitelnosti – Podpora napomáhající uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu – Nezbytnost podpory – Stimulační účinek – Přiměřenost podpory – Závažné obtíže odůvodňující zahájení formálního vyšetřovacího řízení – Povinnost odůvodnění – Sdělení o státních podporách napomáhajících uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise
      (Věc T-630/15) (1)

      („Státní podpory - Financování z veřejných zdrojů pevného železničního a silničního spojení přes úžinu Fehmarn - Individuální podpory - Rozhodnutí nevznést námitky - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory a prohlašující státní podporu za slučitelnou s vnitřním trhem - Pojem státní podpory - Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Podmínky slučitelnosti - Podpora napomáhající uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu - Nezbytnost podpory - Stimulační účinek - Přiměřenost podpory - Závažné obtíže odůvodňující zahájení formálního vyšetřovacího řízení - Povinnost odůvodnění - Sdělení o státních podporách napomáhajících uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu“)
      (2019/C 82/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Scandlines Danmark ApS (Kodaň, Dánsko) a Scandlines Deutschland GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: původně L. Sandberg-Mørch a M.-E. Vitali, poté L. Sandberg-Mørch, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati, L. Flynn a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalobkyně: Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV (Stuttgart, Německo) (zástupce: T. Hohmuth, advokát); a Föreningen Svensk Sjöfart (Göteborg, Švédsko) (zástupci: L. Sandberg-Mørch a J. Buendía Sierra, advokáti)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: původně C. Thorning, poté J. Nymann-Lindegren, zmocněnci, ve spolupráci s R. Holdgaardem, advokátem)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C (2015) 5023 final ze dne 23. července 2015 o státní podpoře SA.39078 (2014 /N) (Dánsko) na financování projektu pevného spojení přes úžinu Fehmarn (Úř. věst. C 325, s. 5).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Komise C (2015) 5023 final ze dne 23. července 2015 o státní podpoře SA.39078 (2014 / N) (Dánsko) na financování projektu pevného spojení přes úžinu Fehmarn (Úř. věst. C 325, s. 5) se zrušuje v rozsahu, v němž Komise rozhodla nevznést námitky proti opatřením, které Dánské království přiznalo společnosti Femern A/S na plánování, výstavbu a provoz pevného spojení přes úžinu Fehmarn.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložily Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH.

                  4)

                  Dánské království, Föreningen Svensk Sjöfart a Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


title: Věc T-631/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Stena Line Scandinavia v. Komise „Státní podpory – Veřejné financování pevného železničního a silničního spojení Fehmarnské úžiny – Jednotlivé podpory – Rozhodnutí nevznášet námitky – Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem – Pojem ‚státní podpora‘ – Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy – Podmínky slučitelnosti – Podpora k realizaci významného projektu společného evropského zájmu – Nezbytnost podpory – Stimulační účinek – Přiměřenost podpory – Závažné potíže, které odůvodňují zahájení formálního vyšetřovacího řízení – Povinnost uvést odůvodnění – Sdělení o státních podporách, které mají podpořit realizaci významných projektů společného evropského zájmu“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Stena Line Scandinavia v. Komise
      (Věc T-631/15) (1)

      („Státní podpory - Veřejné financování pevného železničního a silničního spojení Fehmarnské úžiny - Jednotlivé podpory - Rozhodnutí nevznášet námitky - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Pojem ‚státní podpora‘ - Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Podmínky slučitelnosti - Podpora k realizaci významného projektu společného evropského zájmu - Nezbytnost podpory - Stimulační účinek - Přiměřenost podpory - Závažné potíže, které odůvodňují zahájení formálního vyšetřovacího řízení - Povinnost uvést odůvodnění - Sdělení o státních podporách, které mají podpořit realizaci významných projektů společného evropského zájmu“)
      (2019/C 82/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stena Line Scandinavia AB (Göteborg, Švédsko) (zástupci: P. Alexiadis, Solicitor, L. Sandberg-Mørch, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati, L. Flynn a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Föreningen Svensk Sjöfart (Göteborg) (zástupci: L. Sandberg-Mørch a J. Buendía Sierra, advokáti)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: původně C. Thorning, poté J. Nymann-Lindegren, zmocněnci, ve spolupráci s R. Holdgaardem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 5023 final ze dne 23. července 2015 o státní podpoře SA.39078 (2014/N) (Dánsko) na financování projektu pevného spojení Fehmarnské úžiny (Úř. věst. 2015, C 325, s. 5).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Komise C(2015) 5023 final ze dne 23. července 2015 o státní podpoře SA.39078 (2014 / IN) (Dánsko) na financování projektu pevného spojení Fehmarnské úžiny (Úř. věst. 2015, C 325, s. 5) se zrušuje v rozsahu, v němž se Komise rozhodla, že nevznese námitky vůči opatřením Dánského království ve prospěch společnosti Femern A/S určeným na plánování, stavbu a provoz pevného spojení Fehmarnské úžiny.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Stena Line Scandinavia AB.

                  4)

                  Dánské království a společnost Föreningen Svensk Sjöfart ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


title: Věc T-53/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise „Státní podpory – Smlouvy uzavřené mezi obchodní a průmyslovou komorou Nîmes-Uzès-Le Vigan a společností Ryanair a její dceřinou společností Airport Marketing Services – Letištní služby – Marketingové služby – Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její vrácení – Pojem ‚státní podpora‘ – Přičitatelnost státu – Obchodní a průmyslová komora – Výhoda – Kritérium soukromého investora – Vrácení – Článek 41 Listiny základních práv – Právo na přístup ke spisu – Právo být vyslechnut“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise
      (Věc T-53/16) (1)

      („Státní podpory - Smlouvy uzavřené mezi obchodní a průmyslovou komorou Nîmes-Uzès-Le Vigan a společností Ryanair a její dceřinou společností Airport Marketing Services - Letištní služby - Marketingové služby - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její vrácení - Pojem ‚státní podpora‘ - Přičitatelnost státu - Obchodní a průmyslová komora - Výhoda - Kritérium soukromého investora - Vrácení - Článek 41 Listiny základních práv - Právo na přístup ke spisu - Právo být vyslechnut“)
      (2019/C 82/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC, původně Ryanair Ltd (Dublin, Irsko), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zástupci: G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokáti, a B. Byrne, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, S. Petrova a J. Kneale, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2016/633 ze dne 23. července 2014 o státní podpoře SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) poskytnuté Francií ve prospěch Obchodní a průmyslové komory Nîmes-Uzès-Le Vigan a společností Veolia Transport Aéroport de Nîmes, Ryanair Ltd a Airport Marketing Services Ltd (Úř. věst. 2016, L 113, s. 32)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Ryanair DAC a Airport Marketing Services Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložila Evropská komise.

                  3)

                  Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 145, 25.4.2016.


title: Věc T-77/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise „Státní podpory – Dohody uzavřené mezi leteckou společností Ryanair a její dceřinou společností Airport Marketing Services – Letištní služby – Marketingové služby – Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení – Pojem státní podpora – Výhoda – Kritérium soukromého investora – Navrácení – Selektivita“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise
      (Věc T-77/16) (1)

      („Státní podpory - Dohody uzavřené mezi leteckou společností Ryanair a její dceřinou společností Airport Marketing Services - Letištní služby - Marketingové služby - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení - Pojem státní podpora - Výhoda - Kritérium soukromého investora - Navrácení - Selektivita“)
      (2019/C 82/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd (Dublin, Irsko), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zástupci: G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokáti, a B. Byrne, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati, L. Flynn a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Lotyšská republika (zástupci: původně D. Pelše, J. Treijs-Gigulis a I. Kalniņš, poté I. Kucina, zmocněnci); a Rada Evropské unie (zástupkyně: S. Boelaert a S. Petrova, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2016/152 ze dne 1. října 2014 o státní podpoře SA 27339 (12/C) (ex 11/NN), kterou poskytlo Německo letišti Zweibrücken a leteckým společnostem, které letiště využívají (Úř. věst. 2016, L 34, s. 68).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Článek 1 odst. 2 rozhodnutí Komise (EU) 2016/152 ze dne 1. října 2014 o státní podpoře SA 27339 (12/C) (ex 11/NN), kterou poskytlo Německo letišti Zweibrücken a leteckým společnostem, které letiště využívají, jakož i články 3, 4 a 5 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkají společností Ryanair DAC a Airport Marketing Services Ltd, se zrušují.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společnostmi Ryanair a Airport Marketing Services.

                  3)

                  Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

                  4)

                  Lotyšská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 165, 10. 5. 2016.


title: Věc T-165/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise „Státní podpory – Dohody uzavřené mezi leteckou společností Ryanair a její dceřinou společností Airport Marketing Services – Letištní služby – Marketingové služby – Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení – Pojem státní podpora – Výhoda – Kritérium soukromého investora – Navrácení – Článek 41 Listiny základních práv Evropské unie – Přístup ke spisu – Právo být vyslechnut“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise
      (Věc T-165/16) (1)

      („Státní podpory - Dohody uzavřené mezi leteckou společností Ryanair a její dceřinou společností Airport Marketing Services - Letištní služby - Marketingové služby - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení - Pojem státní podpora - Výhoda - Kritérium soukromého investora - Navrácení - Článek 41 Listiny základních práv Evropské unie - Přístup ke spisu - Právo být vyslechnut“)
      (2019/C 82/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd (Dublin, Irsko), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zástupci: G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis, avocats, a B. Byrne, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, L. Armati a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupkyně: S. Boelaert a S. Petrova, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2016/287 ze dne 15. října 2014 o státní podpoře SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), kterou Německo poskytlo společnosti Flughafen Altenburg-Nobitz GmbH a společnosti Ryanair Ltd (Úř. věst. 2016, L 59, s. 22).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Ryanair DAC a Airport Marketing Services Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 222, 20. 6. 2016.


title: Věc T-290/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Fruits de Ponent v. Komise „Mimosmluvní odpovědnost – Zemědělství – Trhy s broskvemi a nektarinkami – Narušení, k nimž došlo v hospodářském roce 2014 – Ruský zákaz dovozu – Dočasná mimořádná podpůrná opatření pro producenty – Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 913/2014 a 923/2014 – Právní normy přiznávající práva jednotlivcům – Povinnost řádné péče a zásada řádné správy – Dostatečně závažné porušení – Příčinná souvislost“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Fruits de Ponent v. Komise
      (Věc T-290/16) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Zemědělství - Trhy s broskvemi a nektarinkami - Narušení, k nimž došlo v hospodářském roce 2014 - Ruský zákaz dovozu - Dočasná mimořádná podpůrná opatření pro producenty - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 913/2014 a 923/2014 - Právní normy přiznávající práva jednotlivcům - Povinnost řádné péče a zásada řádné správy - Dostatečně závažné porušení - Příčinná souvislost“)
      (2019/C 82/47)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Fruits de Ponent, SCCL (Alcarràs, Španělsko) (zástupci: M. Roca Junyent, J. Mier Albert, R. Vallina Hoset a A. Sellés Marco, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně I. Galindo Martín a K. Skelly, poté I. Galindo Martín, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, kterou údajně utrpěli tři členové žalobkyně v důsledku jednání a opomenutí Komise v souvislosti s přijetím nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 913/2014 ze dne 21. srpna 2014, kterým se stanoví dočasná mimořádná podpůrná opatření pro producenty broskví a nektarinek (Úř. věst. 2014, L 248, s. 1) a nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 932/2014 ze dne 29. srpna 2014, kterým se stanoví dočasná mimořádná podpůrná opatření pro producenty některého ovoce a zeleniny a kterým se mění nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 913/2014 (Úř. věst. 2014, L 259, s. 2).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Fruits de Ponent, SCCL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 270, 25. 7. 2016.


title: Věc T-530/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Schubert a další v. Komise „Veřejná služba – Odměna – Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců – Nařízení (EU) č. 422/2014 a 423/2014 – Úpravy platů a důchodů za roky 2011 a 2012 – Povinnost uvést odůvodnění – Proporcionalita – Legitimní očekávání – Pravidla týkající se sociálního dialogu“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Schubert a další v. Komise
      (Věc T-530/16) (1)

      („Veřejná služba - Odměna - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců - Nařízení (EU) č. 422/2014 a 423/2014 - Úpravy platů a důchodů za roky 2011 a 2012 - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita - Legitimní očekávání - Pravidla týkající se sociálního dialogu“)
      (2019/C 82/49)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Ludwig Schubert (Overijse, Belgie) a 6 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: C. Bernard-Glanz, N. Flandin a S. Rodrigues, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, poté G. Gattinara a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: E. Taneva a M. Ecker, zmocněnci); a Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer a M. Veiga, poté M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní jednak na zrušení rozhodnutí Komise použít na odměny a důchody žalobců úpravu na úrovni 0 % za rok 2011 stanovenou nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 422/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody (Úř. věst. 2014, L 129, s. 5), a úpravu na úrovni 0,8 % za rok 2012 stanovenou nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 423/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2012 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody (Úř. věst. 2014, L 129 , s. 12), a jednak na náhradu škody, kterou žalobci údajně utrpěli v důsledku těchto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Žalobci ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí

                  3)

                  Rada Evropské unie a Evropský parlament ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 96, 23.3.2015 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-4/15 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Spojené věci T-543/16 a T-544/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Carpenito a další v. Rada „Veřejná služba – Odměňování – Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců – Nařízení (EU) č. 422/2014 a č. 423/2014 – Úpravy platů a důchodů za roky 2011 a 2012 – Povinnost uvést odůvodnění – Proporcionalita – Legitimní očekávání – Pravidla týkající se sociálního dialogu“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Carpenito a další v. Rada
      (Spojené věci T-543/16 a T-544/16) (1)

      („Veřejná služba - Odměňování - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců - Nařízení (EU) č. 422/2014 a č. 423/2014 - Úpravy platů a důchodů za roky 2011 a 2012 - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita - Legitimní očekávání - Pravidla týkající se sociálního dialogu“)
      (2019/C 82/50)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce ve věci T-543/16: Renzo Carpenito (Overijse, Belgie) (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

         Žalobci ve věci T-544/16: Maria Kannellopoulou (Cranves-Sales, Francie), José Carlos Lechado García (Brusel, Belgie), Bernd Loescher (Rhode-Saint-Genèse, Belgie), Evelina Milenova (Brusel) (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer a M. Veiga, poté M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupkyně: M. Ecker a E. Taneva, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící jednak na zrušení rozhodnutí Rady, že se na platy nebo důchody žalobců uplatní za rok 2011 úprava ve výši 0 % stanovená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 422/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody (Úř. věst. 2014, L 129, s. 5), a za rok 2012 úprava ve výši 0,8 % stanovená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 423/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2012 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody (Úř. věst. 2014, L 129, s. 12), a jednak na náhradu škody, která žalobcům údajně vznikla v důsledku těchto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloby se zamítají.

                  2)

                  Žalobci ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 146, 4. 5. 2015 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-31/15 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1. 9. 2016).


title: Věc T-591/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Wahlström v. Frontex „Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Frontex – Neprodloužení smlouvy na dobu určitou – Článek 8 pracovního řádu ostatních zaměstnanců – Povinnost jednat s náležitou péčí – Použití zrušeného hodnotícího posudku – Zjevně nesprávné posouzení – Odpovědnost – Náklady řízení – Ekvita – Článek 135 odst. 1 jednacího řádu“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/45

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Wahlström v. Frontex
      (Věc T-591/16) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Frontex - Neprodloužení smlouvy na dobu určitou - Článek 8 pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Povinnost jednat s náležitou péčí - Použití zrušeného hodnotícího posudku - Zjevně nesprávné posouzení - Odpovědnost - Náklady řízení - Ekvita - Článek 135 odst. 1 jednacího řádu“)
      (2019/C 82/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Kari Wahlström (Espoo, Finsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská pohraniční a pobřežní stráž (zástupci: H. Caniard a S. Drew, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 26. června 2015 o neprodloužení žalobcovy smlouvy dočasného zaměstnance ve Frontexu a na náhradu škody údajně vzniklé žalobci v důsledku následné ztráty platu a ztráty odpovídajících důchodových nároků.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-21/16 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-672/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – C=Holdings v. EUIPO – Trademarkers (C=commodore) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka C=commodore – Návrh na prohlášení neplatnosti účinků mezinárodního zápisu – Článek 158 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 198 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] – Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001] – Neexistence řádného užívání některých výrobků a služeb uvedených v mezinárodním zápisu – Existence řádných důvodů pro neužívání“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – C=Holdings v. EUIPO – Trademarkers (C=commodore)
      (Věc T-672/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka C=commodore - Návrh na prohlášení neplatnosti účinků mezinárodního zápisu - Článek 158 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 198 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001] - Neexistence řádného užívání některých výrobků a služeb uvedených v mezinárodním zápisu - Existence řádných důvodů pro neužívání“)
      (2019/C 82/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: C=Holdings BV (Oldenzaal, Nizozemsko) (zástupci: původně P. Maeyaert a K. Neefs, poté P. Maeyaert a J. Muyldermans, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Trademarkers NV (Antverpy, Belgie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. července 2016 (věc R 2585/2015-4), týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Trademarkers a C=Holdings

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 13. července 2016 (věc R 2585/2015-4), týkající se řízení o zrušení mezi společnostmi Trademarkers NV a C=Holdings BV, se zrušuje v rozsahu, v němž odvolací senát zamítl odvolání společnosti C=Holdings, pokud jde o existenci řádných důvodů pro neužívání mezinárodního zápisu, jehož je tato společnost majitelkou.

                  2.

                  EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


title: Věc T-689/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Pipiliagkas v. Komise „Veřejná služba – Úřednici – Přidělení – Rozhodnutí se zpětným účinkem – Článek 22a služebního řádu – Nepříslušný orgán – Odpovědnost – Náhrada majetkové a nemajetkové újmy“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Pipiliagkas v. Komise
      (Věc T-689/16) (1)

      („Veřejná služba - Úřednici - Přidělení - Rozhodnutí se zpětným účinkem - Článek 22a služebního řádu - Nepříslušný orgán - Odpovědnost - Náhrada majetkové a nemajetkové újmy“)
      (2019/C 82/54)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Nikolaos Pipiliagkas (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J.-N. Louis a N. de Montigny, poté J.-N. Louis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, poté G. Gattinara a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí vedoucího oddělení řízení profesní kariéry a výkonu Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost Komise ze dne 22. prosince 2015, týkajícího se přeřazení žalobce se zpětnými účinky, a dále na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která žalobci údajně vznikla.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí vedoucího oddělení řízení profesní kariéry a výkonu Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost Komise ze dne 22. prosince 2015, týkajícího se přeřazení Nikolaa Pipiliagkase s účinky od 1. ledna 2013, se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených N. Pipiliagkasem.

                  4)

                  Nicolaos Pipiliagkas ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 441, 28.11.2016.


title: Věc T-743/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – CX v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Disciplinární opatření – Odvolání z pracovního místa – Práva na obhajobu – Povinnost péče – Článek 22 odst. 1 přílohy IX služebního řádu – Články 41 a 52 Listiny základních práv – Odpovědnost – Skutečná existence škody – Příčinná souvislost“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – CX v. Komise
      (Věc T-743/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární opatření - Odvolání z pracovního místa - Práva na obhajobu - Povinnost péče - Článek 22 odst. 1 přílohy IX služebního řádu - Články 41 a 52 Listiny základních práv - Odpovědnost - Skutečná existence škody - Příčinná souvislost“)
      (2019/C 82/55)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: CX (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Simonetti a C. Ehrbar, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 16. října 2013, ve kterém Komise konstatovala, že se žalobce dopustil dvou závažných provinění, a v důsledku toho mu uložila opatření v podobě odvolání z pracovního místa bez krácení jeho nároků na důchod, a dále na náhradu škody, která žalobci údajně vznikla v důsledku tohoto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 16. října 2013, kterým Evropská komise uložila CX opatření v podobě odvolání z pracovního místa bez dočasného krácení jeho nároků na důchod, se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 85, 22.3.2014 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-5/14 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-830/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Monolith Frost v. EUIPO – Dovgan (PLOMBIR) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie PLOMBIR – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] – Zkoumání skutečností – Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 95 odst. 1 nařízení 2017/1001) – Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Monolith Frost v. EUIPO – Dovgan (PLOMBIR)
      (Věc T-830/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie PLOMBIR - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] - Zkoumání skutečností - Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 95 odst. 1 nařízení 2017/1001) - Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“)
      (2019/C 82/56)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Monolith Frost GmbH (Leopoldshöhe, Německo) (zástupci: E. Liebich a S. Labesius, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Söder, D. Walicka a M. Fischer, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Dovgan GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. září 2016 (věc R 1812/2015-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Monolith Frost a Dovgan.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 22. září 2016 (věc R 1812/2015-4) se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Monolith Frost GmbH, včetně nutných výdajů vynaložených společností Monolith Frost v souvislosti s řízením před odvolacím senátem EUIPO.

                  3.

                  Společnost Dovgan GmbH ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-247/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Azarov v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Ponechání jména žalobce na seznamu – Právo na vlastnictví – Právo vykonávat hospodářskou činnost – Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Azarov v. Rada
      (Věc T-247/17) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání jména žalobce na seznamu - Právo na vlastnictví - Právo vykonávat hospodářskou činnost - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2019/C 82/57)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mykola Janovyč Azarov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: G. Lansky a A. Egger, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a F. Naert, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2017, L 58, s. 34), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2017/374 ze dne 3. března 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2017, L 58, s. 1), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobce ponecháno na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Mykolovi Janovyčovi Azarovovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


title: Věc T-274/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Monster Energy v. EUIPO – Bösel (MONSTER DIP) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MONSTER DIP – Starší slovní a obrazové ochranné známky Evropské unie a nezapsané označení užívané v obchodním styku, které všechny obsahují slovní prvek ‚monster‘ – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Neexistence nebezpečí klamavé asociace – Článek 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 4 nařízení 2017/1001] – Nebezpečí rozmělnění starší ochranné známky s dobrým jménem – Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení 2017/1001)“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Monster Energy v. EUIPO – Bösel (MONSTER DIP)
      (Věc T-274/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MONSTER DIP - Starší slovní a obrazové ochranné známky Evropské unie a nezapsané označení užívané v obchodním styku, které všechny obsahují slovní prvek ‚monster‘ - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Neexistence nebezpečí klamavé asociace - Článek 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 4 nařízení 2017/1001] - Nebezpečí rozmělnění starší ochranné známky s dobrým jménem - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení 2017/1001)“)
      (2019/C 82/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: Marco Bösel (Bad Fallingbostel, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. prosince 2016 (věc R 1062/2016–2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Monster Energy Company a Marco Böselem

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Monster Energy Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 221, 10.7.2017.


title: Věc T-537/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – De Loecker v. ESVČ „Veřejná služba – ESVČ – Dočasní zaměstnanci – Psychické obtěžování – Žádost o pomoc – Zamítnutí žádosti – Právo být vyslechnut – Odpovědnost“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/51

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – De Loecker v. ESVČ
      (Věc T-537/17) (1)

      („Veřejná služba - ESVČ - Dočasní zaměstnanci - Psychické obtěžování - Žádost o pomoc - Zamítnutí žádosti - Právo být vyslechnut - Odpovědnost“)
      (2019/C 82/59)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Stéphane De Loecker (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J. N. Louis a N. de Montigny, poté J. N. Louis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. Spac, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí ESVČ ze dne 10. října 2016, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o pomoc podaná podle článků 12a a 24 služebního řádu Evropské unie a na náhradu škody, jež žalobci údajně vznikla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) ze dne 10. října 2016, kterým byla zamítnuta žádost S. De Loeckera o pomoc podaná podle článků 12a a 24 služebního řádu Evropské unie, se zrušuje.

                  2)

                  Žaloba se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  ESVČ se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-609/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2018 – Francie v. Komise „EZZF – Výdaje vyloučené z financování – Výdaje vynaložené Francií – Vývozní náhrady pro drůbeží maso – Paušální finanční opravy – Nařízení (ES) č. 1290/2005 a (EU) č. 1306/2013 – Řádná a uspokojivá obchodní jakost – Kontroly – Proporcionalita“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/52

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2018 – Francie v. Komise
      (Věc T-609/17) (1)

      („EZZF - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Francií - Vývozní náhrady pro drůbeží maso - Paušální finanční opravy - Nařízení (ES) č. 1290/2005 a (EU) č. 1306/2013 - Řádná a uspokojivá obchodní jakost - Kontroly - Proporcionalita“)
      (2019/C 82/60)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda a E. de Moustier, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis a D. Bianchi, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/1144 ze dne 26. června 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2017, L 165, s. 37), v rozsahu v němž vylučuje platby ve výši 120 901 216,61 eura uskutečněné z EZZF Francouzskou republikou.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13.11.2017.


title: Věc T-743/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2018 – Bischoff v. EUIPO – Miroglio Fashion (CARACTÈRE) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie CARACTÈRE – Absolutní důvody pro zamítnutí – Neexistence popisného charakteru – Rozlišovací způsobilost – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/53

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2018 – Bischoff v. EUIPO – Miroglio Fashion (CARACTÈRE)
      (Věc T-743/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie CARACTÈRE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Neexistence popisného charakteru - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 82/62)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bischoff GmbH (Muggensturm, Německo)(zástupce: D. Régnier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Pétrequin a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Miroglio Fashion Srl (Alba, Itálie)(zástupce: O. Vanner, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. července 2017 (věc R 328/2016-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Bischoff a Miroglio Fashion.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Bischoff GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2018.


title: Věc T-821/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2018 – Vitromed v. EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie VITROMED Germany – Starší slovní ochranná známka Evropské unie Vitromed – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/53

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2018 – Vitromed v. EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)
      (Věc T-821/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie VITROMED Germany - Starší slovní ochranná známka Evropské unie Vitromed - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 82/63)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vitromed GmbH (Jena, Německo) (zástupce: M. Linß, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Graul, D. Walicka a M. Fischer, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Vitromed Healthcare (Jaipur, Indie) (zástupce: J. Schmidt, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. září 2017 (věc R 2402/2016-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Vitromed Healthcare a Vitromed

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Vitromed GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 52, 12. 2. 2018.


title: Věc T-76/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – CN v. Parlament „Veřejná služba – Akreditovaní parlamentní asistenti – Článek 24 služebního řádu – Žádost o pomoc – Článek 12a služebního řádu – Psychické obtěžování – Poradní výbor pro otázky obtěžování na pracovišti a jeho předcházení, který se zabývá stížnostmi akreditovaných parlamentních asistentů proti členům Evropského parlamentu – Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pomoc – Právo být vyslechnut – Zásada kontradiktornosti – Odmítnutí poskytnout stanovisko poradního výboru a zápisy z výslechu svědků – Rozhodnutí, kterým žalovaný orgán zamítl vyhovět usnesení Tribunálu o nařízení dokazování“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/54

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – CN v. Parlament
      (Věc T-76/18) (1)

      („Veřejná služba - Akreditovaní parlamentní asistenti - Článek 24 služebního řádu - Žádost o pomoc - Článek 12a služebního řádu - Psychické obtěžování - Poradní výbor pro otázky obtěžování na pracovišti a jeho předcházení, který se zabývá stížnostmi akreditovaných parlamentních asistentů proti členům Evropského parlamentu - Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pomoc - Právo být vyslechnut - Zásada kontradiktornosti - Odmítnutí poskytnout stanovisko poradního výboru a zápisy z výslechu svědků - Rozhodnutí, kterým žalovaný orgán zamítl vyhovět usnesení Tribunálu o nařízení dokazování“)
      (2019/C 82/64)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: CN (zástupci: C. Bernard-Glanz a A. Tymen, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: D. Boytha a E. Taneva, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní jednak na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 20. března 2017, kterým orgán oprávněný uzavírat pracovní smlouvy Parlamentu zamítl žádost o pomoc podanou žalobcem dne 13. února 2013, a jednak na náhradu škody, kterou údajně utrpěl.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 20. března 2017, kterým orgán oprávněný uzavírat pracovní smlouvy Parlamentu zamítl žádost o pomoc podanou CN dne 13. února 2013, se zrušuje.

                  2)

                  Parlamentu se ukládá povinnost zaplatit CN z titulu způsobené nemajetkové újmy částku 8 500 eur.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 134, 16.4.2018.


title: Věc T-83/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – CH v. Parlament „Veřejná služba – Akreditovaní parlamentní asistenti – Článek 24 služebního řádu – Žádost o právní pomoc – Článek 12 a služebního řádu – Psychické obtěžování – Poradní výbor, který se zabývá stížnostmi ohledně obtěžování mezi akreditovanými parlamentními asistenty a poslanci Evropského parlamentu i prevencí obtěžování na pracovišti – Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pomoc – Právo být vyslechnut – Zásada kontradiktornosti – Odmítnutí poskytnout stanovisko poradního výboru a zápisy z výslechu svědků – Odmítnutí žalovaného orgánu splnit důkazní opatření Tribunálu“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/55

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – CH v. Parlament
      (Věc T-83/18) (1)

      („Veřejná služba - Akreditovaní parlamentní asistenti - Článek 24 služebního řádu - Žádost o právní pomoc - Článek 12 a služebního řádu - Psychické obtěžování - Poradní výbor, který se zabývá stížnostmi ohledně obtěžování mezi akreditovanými parlamentními asistenty a poslanci Evropského parlamentu i prevencí obtěžování na pracovišti - Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pomoc - Právo být vyslechnut - Zásada kontradiktornosti - Odmítnutí poskytnout stanovisko poradního výboru a zápisy z výslechu svědků - Odmítnutí žalovaného orgánu splnit důkazní opatření Tribunálu“)
      (2019/C 82/65)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: CH (zástupci: C. Bernard-Glanz a A. Tymen, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: D. Boytha a E. Taneva, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU a směřující zaprvé ke zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 20. března 2017, jímž byla orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv v rámci tohoto orgánu zamítnuta žádost o pomoc podaná žalobkyní dne 22. prosince 2011, a zadruhé k náhradě újmy, která byla žalobkyni tímto údajně způsobena

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Parlamentu ze dne 20. března 2017, jímž byla orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv v rámci tohoto orgánu zamítnuta žádost o pomoc, kterou podala CH dne 22. prosince 2011, se zrušuje.

                  2)

                  Parlamentu se ukládá zaplatit CH z titulu způsobené nemajetkové újmy částku 8 500 eur.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 134, 16.4.2018.


title: Věc T-94/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Multifit v. EUIPO (fit+fun) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie fit+fun – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/55

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Multifit v. EUIPO (fit+fun)
      (Věc T-94/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie fit+fun - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 82/66)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Německo) (zástupci: N. Weber a L. Thiel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Fischer, D. Walicka, M. Eberl a A. Sesma Merino, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. prosince 2017 (věc R 847/2017-1) týkajícímu se zápisu slovního označení fit+fun jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Multifit Tiernahrungs GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 134, 16.4.2018.


title: Věc T-102/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Knauf v. EUIPO (upgrade your personality) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie upgrade your personality – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Reklamní slogan – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/56

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Knauf v. EUIPO (upgrade your personality)
      (Věc T-102/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie upgrade your personality - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Reklamní slogan - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 82/68)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Martin Knauf (Berlín, Německo) (zástupce: H. Jaeger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: R. Manea a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. prosince 2017 (věc R 1011/2017–4) týkajícímu se přihlášky slovního označení upgrade your personality k zápisu jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Martin Knauf ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 134, 16.4.2018.


title: Věc T-745/18: Žaloba podaná dne 20. prosince 2018 – Covestro Deutschland v. Komise

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/57

      Žaloba podaná dne 20. prosince 2018 – Covestro Deutschland v. Komise
      (Věc T-745/18)
      (2019/C 82/69)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Covestro Deutschland AG (Leverkusen, Německo) (zástupci: M. Küper, J. Otter, C. Anger a M. Goldberg, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2018 o režimu podpory SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 Stromnetzentgeltverordnung (nařízení o síťových poplatcích za elektřinu, dále jen „StromNEV“), C(2018) 3166, zejména kvalifikaci, podle níž se úplné osvobození spotřebitelů v pásmu základního zatížení od síťových poplatků v letech 2012 a 2013 považuje za podporu, konstatování její neslučitelnosti s vnitřním trhem a uloženou povinnost okamžitě požadovat, aby ji příjemci formou minimálního poplatku podle § 19 odst. 2 druhé věty StromNEV ve znění ze dne 3. září 2010 vrátili, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nepřiměřené délky řízení.

                              —

                              V rámci prvního žalobního důvodu je vytýkáno, že délka řízení představující 62 měsíců více než dva a půl krát překročila obvyklou lhůtu stanovenou v čl. 9 odst. 6 nařízení 2015/1589 (1).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že osvobození od síťového poplatku není podporou podle čl. 107 odst. 1 SFEU.

                              —

                              V rámci druhého žalobního důvodu se uvádí, že neexistuje zvýhodnění, protože díky stabilizačnímu účinku, který spotřebitelé v pásmu základního zatížení způsobují, existuje přiměřené protiplnění. Osvobození krom toho není financováno ze státních prostředků.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze slučitelnosti s vnitřním trhem (odůvodnění, čl. 107 odst. 3 SFEU).

                              —

                              V rámci třetího žalobního důvodu se uvádí, že úplné osvobození spotřebitelů v pásmu základního zatížení odstraňuje vážné narušení hospodářského života v Německu. Zejména průmysl náročný na energii musí zůstat konkurenceschopným a musí být zabráněno tomu, aby se přesunul do zahraničí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti uložení povinnosti požadovat vrácení.

                              —

                              V rámci čtvrtého žalobního důvodu je vytýkáno, že požadování minimálního poplatku ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků s odkazem na znění § 19 odst. 2 StromNEV, které platilo do 3. srpna 2011, je svévolné a je v rozporu se zákazem diskriminace.

                              —

                              Dále se uvádí, že pouze stanovení síťových poplatků na základě fyzikální metody zaručuje dodržení zásady příčinné souvislosti nákladů, jakož i placení přiměřených a nediskriminačních síťových poplatků.

                              —

                              Uložení povinnosti vyžadovat vrácení je v rozporu se zákazem diskriminace také proto, že Komise nezohlednila přechodné ustanovení § 32 odst. 3 StromNEV.

                              —

                              Konečně se uvádí, že spotřebitelé v pásmu základního zatížení a atypičtí uživatelé ve smyslu § 19 odst. 2 první věty StromNEV se podstatně liší. Skutečnost, že obě skupiny uživatelů sítě musí i přes tyto rozdíly platit minimální poplatek ve výši 20 %, není věcně odůvodněna.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24. 9. 2015, s. 9).


title: Věc T-750/18: Žaloba podaná dne 21. prosince 2018 – Briois v. Parlament

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/58

      Žaloba podaná dne 21. prosince 2018 – Briois v. Parlament
      (Věc T-750/18)
      (2019/C 82/70)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Francie) (zástupce: F. Wanger, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 24. října 2018 o žádosti, aby byl Steeve Briois zbaven imunity (2018/2075 IMM), kterým se přijímá zpráva Výboru pro právní záležitosti A8 0349/2018,

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 8 protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie (dále jen „protokol“), protože prohlášení S. Brioise, které vedlo k trestnímu stíhání v jeho členském státě původu, představuje názor vyjádřený při výkonu jeho parlamentních funkcí ve smyslu uvedeného ustanovení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 9 protokolu, protože Parlament nerespektoval znění ani význam tohoto ustanovení tím, že přijal rozhodnutí o zbavení S. Brioise poslanecké imunity a způsobil tak neplatnost tohoto rozhodnutí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásad rovného zacházení a řádné správy.
                  Zaprvé se žalobce domnívá, že Parlament porušil vůči němu zásadu rovného zacházení, jelikož s ním zacházel jinak než s poslanci, kteří se nacházeli ve srovnatelných situacích a že tak porušil zásadu řádné správy, která zahrnuje povinnost příslušného orgánu pečlivě a nestranně přezkoumat všechny relevantní okolnosti daného případu.
                  Zadruhé se žalobce domnívá, že soubor nepřímých důkazů umožňuje vyvodit závěr, že vůči němu jde o zjevný případ fumus persecutionis.


title: Věc T-758/18: Žaloba podaná dne 21. prosince 2018 – ABLV Bank v. Jednotný výbor pro řešení krizí

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/59

      Žaloba podaná dne 21. prosince 2018 – ABLV Bank v. Jednotný výbor pro řešení krizí
      (Věc T-758/18)
      (2019/C 82/71)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ABLV Bank AS (Riga, Lotyšsko) (zástupci: O. Behrends, M. Kirchner a L. Feddern, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 17. října 2018 ve vztahu k ABLV Bank, jímž Jednotný výbor pro řešení krizí odmítl přepočtení a vrácení příspěvku předem, který byl uvedenou bankou poskytnut do Jednotného fondu pro řešení krizí;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně deset žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Jednotný výbor pro řešení krizí nepřikládal dostatečnou váhu poměrnému charakteru příspěvků do fondu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Jednotný výbor pro řešení krizí nezohlednil skutečnost, že sám výslovně uznal možnost, aby byly příspěvky vyplacené do fondu vráceny na poměrném základě.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Jednotný výbor pro řešení krizí nezohlednil výslovné uznání, obsažené v čl. 12 odst. 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci 2015/63 (1), že při splnění podmínek pouze za část příslušného roku jsou dlužné jen dílčí platby.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Jednotný výbor pro řešení krizí mylně vycházel z čl. 70 odst. 4 nařízení č. 806/2014. (2)

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Jednotný výbor pro řešení krizí vycházel z nesprávného výkladu čl. 12 odst. 2 nařízení Komise v přenesené pravomoci 2015/63.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že Jednotný výbor pro řešení krizí porušil zásady právní jistoty a legitimního očekávání.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že Jednotný výbor pro řešení krizí porušil zásadu proporcionality.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že Jednotný výbor pro řešení krizí porušil zásadu nemo auditur.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že Jednotný výbor pro řešení krizí nezohlednil relevantnost svých předchozích jednání.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že Jednotný výbor pro řešení krizí porušil články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie.

         (1)  Nařízení Komise v přenesení pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (EU) (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).


title: Věc T-2/19: Žaloba podaná dne 4. ledna 2019 – Algebris (UK) a Anchorage Capital Group v. SRB

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/60

      Žaloba podaná dne 4. ledna 2019 – Algebris (UK) a Anchorage Capital Group v. SRB
      (Věc T-2/19)
      (2019/C 82/72)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Algebris (UK) Ltd (Londýn, Spojené království) a Anchorage Capital Group LLC (New York, New York, Spojené státy) a (zástupci: T. Soames, advokát, R. East, Solicitor, N. Chesaites a D. Mackersie, Barristers)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SRB, v němž se konstatuje, že podle čl. 20 odst. 11 nařízení (EU) č. 806/2014 (1) není vyžadováno konečné následné ocenění Banco Popular Español S.A.;

                  —

                  uložil SRB náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí SRB o tom, že podle čl. 20 odst. 11 nařízení (EU) č. 806/2014 není vyžadováno konečné následné ocenění Banco Popular Español S.A, vychází z nesprávného právního posouzení v rozporu s čl. 20 odst. 11 nebo s čl. 20 odst. 12 uvedeného nařízení, jenž vyžaduje, aby bylo provedeno konečné následné ocenění, pokud byla opatření k řešení krize přijata na základě ocenění, které nesplňuje požadavky stanovené v čl. 20 odst. 1 a 4 až 9 nařízení 806/2014.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se SRB dopustil zjevně nesprávných posouzení při použití čl. 20 odst. 11 nařízení 806/2014 v napadeném rozhodnutí, neboť SRB vycházel při přijetí napadeného rozhodnutí z nesprávného předpokladu, že v daném případě není třeba provést konečné následné ocenění.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že pokud napadené rozhodnutí znamená, že se SRB rozhodl nezvýšit hodnotu protiplnění uhrazeného Banco Santander, S.A., ve výši 1 euro, dopustil se nesprávného právního posouzení nebo zjevně nesprávného posouzení v rozporu s čl. 20 odst. 11 a 12 nařízení 806/2014.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že SRB porušil svou povinnost uvést odůvodnění napadeného rozhodnutí, což je v rozporu s článkem 296 SFEU.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014 , kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).


title: Věc T-5/19: Žaloba podaná dne 4. ledna 2019 – Clatronic International v. EUIPO (PROFI CARE)

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/61

      Žaloba podaná dne 4. ledna 2019 – Clatronic International v. EUIPO (PROFI CARE)
      (Věc T-5/19)
      (2019/C 82/73)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Clatronic International GmbH (Kempen, (Německo) (zástupce: O. Löffel, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie týkající se obrazového označení PROFI CARE – Přihláška č. 1 372 358

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. října 2018, ve věci R 504/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-19/19: Žaloba podaná dne 11. ledna 2019 – Fastweb v. Komise

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/61

      Žaloba podaná dne 11. ledna 2019 – Fastweb v. Komise
      (Věc T-19/19)
      (2019/C 82/74)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Fastweb SpA (Milán, Itálie) (zástupci: M. Merola, L. Armati, A. Guarino a E. Cerchi, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 31. srpna 2018, kterým prohlásila spojení podniků za slučitelné se společným trhem (věc M.9041 – HUTCHISON/WIND TRE) podle čl. 6 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článků 2 a 8 nařízení: zjevně nesprávné posouzení a neprovedení šetření, jichž se dopustila Komise, která měla za to, že vstup nového operátora mobilní sítě na trh stačil k odstranění horizontálních účinků spojení, aniž by zohlednila faktory pro úspěch společnosti H3G.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a neprovedla šetření, když měla za to, že vstup nového operátora mobilní sítě na trh stačil k odstranění horizontálních účinků spojení, aniž by zohlednila faktory pro úspěch společnosti H3G. Komise již ve věci M.7758 neověřila, zda má nový operátor mobilní sítě (a to jak na maloobchodním, tak i velkoobchodním trhu) operační kapacitu, hospodářské podmínky a přinejmenším ve svém souhrnu rovnocenné pobídky, které měla společnost H3G, jež v prvních letech působila na rostoucím trhu. Komise měla dále zohlednit účinek na dynamiku hospodářské soutěže z důvodu rozdílů v oblasti sazby za ukončení volání, z níž těžila společnost H3G, jež byla díky ní více zvýhodněna oproti ostatním operátorům mobilní sítě.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článků 2 a 8 nařízení a zjevně nesprávného posouzení závazku operátorů mobilní sítě.

                              —

                              V tomto ohledu se žalobkyně dovolává zjevně nesprávného posouzení řady závazků. Konkrétně srovnání s dotací frekvencí H3G před spojením vyvolává řádu pochybností stran dostatečné povahy zamýšlené dotace. Komise dále vycházela z budoucích a nejistých událostí, jako je například účast nového operátora mobilní sítě na budoucích zadávacích řízeních, aniž by zohlednila vysoké náklady související s bezprostředním obnovením a rekonfigurací („refarming“) převáděných frekvencí. Komise schválila převod nedostatečného počtu míst, když počítala s dohodami se společnostmi poskytujícími pronájem, jejichž uzavření je nejisté. Konečně dohoda o přechodném období uzavřená s oznamovateli, jejíž podoba vychází z kapacity, ve značném rozsahu snižuje podněty k investicím.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článků 2 a 8 nařízení, zjevně nesprávného posouzení a neprovedení šetření, když Komise vychází ve své analýze koncentrace a závazků z nesprávného předpokladu, podle kterého je cena jediným rozhodujícím konkurenčním faktorem, čímž nezohlednila kvalitu a konvergenci.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že Komise neprovedla řádné šetření, když opřela svou analýzu koncentrace a závazků o nesprávný předpoklad, podle kterého byla cena na relevantním trhu jediným rozhodujícím konkurenčním faktorem. Komise podle žalobkyně nezohlednila rovnocenný význam kvality a pokrytí sítě, a neměla se omezit na analýzu uživatelů, kteří náležejí do kategorie s nejnižšími výdaji. Podle žalobkyně Komise rovněž nezohlednila význam konvergence v budoucnosti, který je rozhodující pro nového účastníka trhu, který ve srovnání se zavedeným operátorem (jako je společnost H3G) potřebuje dodatečné pákové pobídky. Výběr nabyvatele, který se bude schopen vyrovnat s požadavkem na konvergenci, by zajistil vyšší účinnost a stálost závazků.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článků 2 a 8 nařízení a z neexistence šetření, neboť Komise nezohlednila, že účelem spojení bylo narušení hospodářské soutěže.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že i když Komise na jedné straně uznala, že účelem spojení sledovaným stranami byla náprava trhu, na straně druhé neprovedla žádnou analýzu koordinace narušující hospodářskou soutěž, kterou strany uplatňují prostřednictvím spojení. Nové rozhodnutí je tudíž stiženo tímto závažným nedostatkem šetření.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článků 2 a 8 nařízení, zjevně nesprávného posouzení vhodnosti závazku k odstranění obav stran koordinačních účinků na maloobchodní trh, a neprovedení šetření, zejména pokud jde o slučitelnost vnitrostátních smluv o roamingu / MOCN s článkem 101 SFEU.

                              —

                              Žalobkyně poukazuje na nesprávné posouzení vhodnosti závazku k odstranění obav stran koordinačních účinků na maloobchodní trh. K tomu, aby nový účastník trhu mohl jednat soutěžním způsobem a „přerušil“ koluzní rovnováhu, by musel mít možnost, aby jednal nezávisle na ostatních operátorech mobilních sítí. V této souvislosti však zvolený mechanismus pro poskytování zdrojů (dohoda o vnitrostátním roamingu a MOCN) vytváří úzkou závislost nového operátora mobilní sítě na veřejném podniku, jak to dokládají výsledky posledních aukcí přidělování frekvencí v Itálii, a obecně politiky všech operátorů mobilních sítí. Rozhodnutí je navíc stiženo vadou neexistence šetření, pokud jde o slučitelnost smluv o vnitrostátním roamingu / MOCN s článkem 101 SFEU.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článků 2 a 8 nařízení, zjevně nesprávného posouzení vhodnosti závazku k odstranění obav týkajících se hospodářské soutěže na velkoobchodním trhu pro přístup a zahájení volání v mobilních telefonních sítích.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila pochybení, když vytvořila situační hypotézu, která je v rozporu se skutkovým stavem, a když měla za to, že společnost Iliad bude podporována v tom, aby takové služby nabízela bez ohledu na neexistenci opatření v tomto smyslu a zkušenosti tohoto operátora ve Francii. Závazky naproti tomu pobízejí nového operátora mobilní sítě k tomu, aby se zaměřil a získával právě zákazníky operátorů virtuální mobilní sítě.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení článků 2 a 8 nařízení, zjevně nesprávného posouzení a porušení zásady řádné správy.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila porušení článků 2 a 8 nařízení (nesprávné posouzení) a porušení zásady řádné správy (neprovedení šetření), když přijala společnost Iliad jakožto vhodného nabyvatele, aniž by zohlednila rizika, jež ve vztahu k účinnosti závazků vyplývají ze vstupu operátora, který se vyznačuje jejími vlastnostmi, a tím, že v závazcích nestanovila vhodné záruky, zejména stran kvality / pokrytí sítě.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a z neprovedení šetření, když Komise neprovedla žádnou analýzu účelu nové koncentrace.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že sama Komise již v rozhodnutí z roku 2016 uvedla, že účelem operace byla „náprava trhu“, aniž by analyzovala důsledky. V novém rozhodnutí Komise opět tuto zásadní okolnost nezohlednila a neprovedla žádnou analýzu cílů nové operace, včetně dosažení účelu sledovaného původní operací. Komise mimoto neprovedla hodnocení – v rozporu se svou praxí a judikaturou – účinků, které přímo vyplývají z odstranění konkurenčního tlaku na trhu, které souvisí s pravomocí spolurozhodování VEON.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se dopustila Komise, když nekonstatovala, že závazky je nezbytné přizpůsobit vývoji podmínek na trhu.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Komise měla za to, že na relevantním trhu nedošlo k žádnému významnými vývoji oproti okamžiku, v němž v roce 2016 přijala rozhodnutí ve věci M.7758, aniž by to náležitě odůvodnila.


title: Věc T-20/19: Žaloba podaná dne 11. ledna 2019 – Pablosky v. EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/64

      Žaloba podaná dne 11. ledna 2019 – Pablosky v. EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Věc T-20/19)
      (2019/C 82/75)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pablosky, SL (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: A. Tarí Lázaro, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: docPrice GmbH (Koblenz, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie mediFLEX easystep – Přihláška č. 15 730 872

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. listopadu 2018, ve věci R 77/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  v plném rozsahu zamítl přihlášku ochranné známky EU č. 15 730 872, pokud jde o výrobky zahrnuté do tříd 10 a 25;

                  —

                  přiznal žalobkyni náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-21/19: Žaloba podaná dne 11. ledna 2019 – Pablosky v. EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/64

      Žaloba podaná dne 11. ledna 2019 – Pablosky v. EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Věc T-21/19)
      (2019/C 82/76)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pablosky, SL (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: A. Tarí Lázaro, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: docPrice GmbH (Koblenz, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie mediFLEX easystep – Přihláška č. 15 730 898

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. listopadu 2018, ve věci R 76/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  v plném rozsahu zamítl přihlášku ochranné známky EU č. 15 730 898, pokud jde o výrobky zahrnuté do tříd 10 a 25;

                  —

                  přiznal žalobkyni náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.