title: Věc C-268/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Labour Court (Irsko) dne 19. června 2006 – Impact v. Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Labour Court (Irsko) dne 19. června 2006 – Impact v. Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport
   (Věc C-268/06)
   (2006/C 212/28)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Labour Court (Irsko).
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Impact.

      Žalovaný: Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport.
   Předběžné otázky

      První otázka

   Musí Rights Commissioners a Labour Court při projednávání věci v prvním stupni podle vnitrostátních předpisů nebo při projednávání odvolání proti rozhodnutí v prvním stupni na základě jakékoli zásady práva Společenství (zejména zásady rovnocennosti a efektivity) použít ustanovení směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP (1) a EKOS s přímým účinkem za podmínek, kdy:

               —

               vnitrostátní právo členského státu, včetně ustanovení vnitrostátních právních předpisů provádějících uvedenou směrnici, nestanoví výslovnou příslušnost Rights Commissioner a Labour Court v tomto směru,

               —

               jednotlivci mohou vznést žalobu u High Court na základě skutečnosti, že jejich zaměstnavatel nepoužil v jejich případě uvedenou směrnici, a

               —

               jednotlivci mohou vznést u příslušného obecného soudu žalobu proti členskému státu na náhradu škody, která jim vznikla v důsledku včasného neprovedení směrnice členským státem?

      Druhá otázka

   Pokud je odpověď na
         první otázku
       kladná:

               a)

               Je ustanovení 4 odst. 1 Rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která tvoří přílohu ke směrnici 1999/70/ES, bezpodmínečné a dostatečně přesné, aby se jej mohly jednotlivci dovolávat před příslušnými vnitrostátními soudy?

               b)

               Je ustanovení 5 odst. 1 Rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která tvoří přílohu ke směrnici 1999/70/ES, bezpodmínečné a dostatečně přesné, aby se jej mohly jednotlivci dovolávat před příslušnými vnitrostátními soudy?

      Třetí otázka

   S přihlédnutím k odpovědím Soudního dvora na
         první otázku a na druhou otázku písm. b)
      , brání ustanovení 5 odst. 1 Rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která tvoří přílohu ke směrnici 1999/70/ES, členskému státu jednajícímu v postavení zaměstnavatele v obnovení pracovní smlouvy uzavřené na dobu určitou na dobu nepřesahující 8 let v době, kdy uvedená směrnice již měla být provedena, a před přijetím prováděcích vnitrostátních předpisů, pokud:

               —

               ve všech předchozích případech byla smlouva obnovena na kratší dobu a zaměstnavatel potřebuje práci vykonávanou zaměstnancem po delší období,

               —

               obnovením smlouvy na delší dobu se obchází ustanovení 5 rámcové dohody ve vztahu k dotčené osobě po jeho provedení do vnitrostátního práva, a

               —

               takové obnovení není ospravedlněno žádnými objektivními důvody nesouvisejícími s postavením dotčené osoby jako zaměstnance s pracovním poměrem na dobu určitou.

      Čtvrtá otázka

   Pokud je odpověď na
         první otázku
       nebo na
         druhou otázku
       záporná, vyžaduje jakékoli ustanovení práva Společenství (a zejména povinnost vykládat vnitrostátní právo ve světle znění a účelu směrnice, aby bylo dosaženo jejího cíle), aby Rights Commissioner a Labour Court vykládaly ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých k provedení směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS v tom smyslu, že uvedená ustanovení mají zpětný účinek k datu, kdy měla být uvedená směrnice provedena, pokud:

               —

               znění dotčeného vnitrostátního právního předpisu takový výklad výslovně nevylučuje, avšak

               —

               vnitrostátní pravidla výkladu zákonů takový zpětný účinek vylučují, pokud není jasně a jednoznačně stanoven opak?

      Pátá otázka

   Pokud je odpověď na první otázku nebo na čtvrtou otázku kladná, zahrnují, „pracovní podmínky“, na které odkazuje ustanovení 4 Rámcové dohody, která tvoří přílohu ke směrnici 1999/70/ES, podmínky pracovní smlouvy týkající se odměny a důchodového zabezpečení?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43.


title: Věc C-691/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Les Laboratoires Servier SA v. Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances „Řízení o předběžné otázce — Humánní léčivé přípravky — Směrnice 89/105/EHS — Článek 6 bod 2 — Vypracování seznamu léčivých přípravků, které jsou hrazeny zdravotními pojišťovnami — Změna podmínek úhrady léčivého přípravku v případě obnovení jeho zápisu do takového seznamu — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/17

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Les Laboratoires Servier SA v. Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances
   (Věc C-691/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Humánní léčivé přípravky - Směrnice 89/105/EHS - Článek 6 bod 2 - Vypracování seznamu léčivých přípravků, které jsou hrazeny zdravotními pojišťovnami - Změna podmínek úhrady léčivého přípravku v případě obnovení jeho zápisu do takového seznamu - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2015/C 138/22)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Les Laboratoires Servier SA

      Žalovaní: Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

      Výrok

   Článek 6 bod 2 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost odůvodnění stanovená v tomto ustanovení se vztahuje na rozhodnutí, kterým se obnovuje zápis přípravku do seznamu léčivých přípravků hrazených systémem zdravotního pojištění, ale které současně omezuje úhradu tohoto přípravku pouze na určitou kategorii pacientů.

      (1)  Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


title: Věc C-395/13: Žaloba podaná dne 12. července 2013 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/10

         Žaloba podaná dne 12. července 2013 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-395/13)
   2013/C 274/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beyner a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Belgické království nezajistilo odvádění a čištění městských odpadních vod 57 aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 2 000 a nižším než 10 000, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z ustanovení článků 3 a 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (1);

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise ve své žalobě vytýká Belgickému království, že v padesáti sedmi aglomeracích neprovedl správně směrnici Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod.
   Článek 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 směrnice 91/271/EHS stanoví, že aglomerace s populačním ekvivalentem v rozmezí 2 000 až 10 000 musí být vybaveny stokovými soustavami nejpozději do 31. prosince 2005.
   Pokud jde o čištění městských odpadních vod, čl. 4 odst. 1 směrnice ukládá členským státům povinnost zajistit, aby městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami byly před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění.
   Konečně, kontrolní postupy stanovené v bodě D přílohy I směrnice umožňují ověřit, zda odtok z čistíren městských odpadních vod odpovídá požadavkům stanoveným ve směrnici v oblasti vypouštění odpadních vod.

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 40.


title: Věc T-66/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. července 2016 – Bredenkamp další v. Rada a Komise „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči určitým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Zimbabwe — Zmrazení finančních prostředků — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. července 2016 – Bredenkamp další v. Rada a Komise
   (Věc T-66/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči určitým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Zimbabwe - Zmrazení finančních prostředků - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2016/C 326/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: John Arnold Bredenkamp (Harare, Zimbabwe), Echo Delta (Holdings) PCC Ltd (Castletown, Ostrov Man), Scottlee Holdings (Private) Ltd (Harare), Fodya (Private) Ltd (Harare) (zástupci: P. Moser, QC, a G. Martin, solicitor)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a E. Dumitriu Segnana, zmocněnci), a Evropská komise (zástupci: S. Bartelt, D. Gauci a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 268 SFEU na náhradu škody, která byla žalobcům údajně způsobena přijetím nařízení Komise (ES) č. 77/2009 ze dne 26. ledna 2009, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 314/2004 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. 2009, L 23, s. 5), nařízení Komise (EU) č. 173/2010 ze dne 25. února 2010, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 314/2004 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. 2010, L 51, s. 13), a nařízení Komise (EU) č. 174/2011 ze dne 23. února 2011, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 314/2004 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. 2011, L 49, s. 23).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               John Arnold Bredenkamp, Echo Delta (Holdings) PCC Ltd, Scottlee Holdings (Private), Ltd a Fodya (Private) Ltd nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc C-53/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 2. února 2010 — Land Hessen v. Franz Mücksch OHG, další účastnice: Merck KG aA

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 2. února 2010 — Land Hessen v. Franz Mücksch OHG, další účastnice: Merck KG aA
   (Věc C-53/10)
   2010/C 113/26
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Land Hessen

      Žalovaná: Franz Mücksch OHG

      Další účastnice: Merck KG aA

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 12 odst. 1 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (1), naposledy ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008 (2) — směrnice Seveso II — vykládat v tom smyslu, že v něm obsažené povinnosti členských států, zejména povinnost, aby jejich politika územního plánování a postupy provádění této politiky vzaly z dlouhodobého hlediska v úvahu potřebu udržovat příslušné vzdálenosti mezi závody, na které se vztahuje tato směrnice a budovami navštěvovanými veřejností, jsou určeny plánovacím subjektům, které mají povinnost rozhodovat o územním plánování na základě zvážení dotčených veřejných a soukromých zájmů, nebo jsou určeny také orgánům oprávněným rozhodovat o stavebním povolení, jež v rámci přesně stanovené pravomoci přijímají rozhodnutí o přípustnosti záměru na již souvisle zastavěném místě?

               2)

               Jestliže je čl. 12 odst. 1 směrnice Seveso II určen také orgánům oprávněným rozhodovat o stavebním povolení, které v rámci přesně stanovené pravomoci přijímají rozhodnutí o přípustnosti záměru na již souvisle zastavěném místě: Zahrnují uvedené povinnosti zákaz povolit umístění budovy navštěvované veřejností, která — vycházejíce ze zásad platných pro územní plánování — neudržuje příslušnou vzdálenost od stávajícího závodu, jestliže v jeho okolí existuje již více srovnatelných budov navštěvovaných veřejností, které od závodu nejsou vzdáleny vůbec, nebo jen nepatrně, provozovatel závodu nemusí v důsledku nového záměru počítat s dodatečnými požadavky na omezení následků havárií a jsou zachovány požadavky na zdravé životní a pracovní podmínky?

               3)

               V případě záporné odpovědi na tuto otázku:
               Bere právní úprava, podle níž je za podmínek uvedených v předcházející otázce nutno povolit umístění budovy navštěvované veřejností, dostatečným způsobem v úvahu potřebu udržování vzdálenosti?

      (1)  Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410.

      (2)  Úř. věst. L 311, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. ledna 2005 ve věci C-101/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidsrechtbank Gent): Roger Noteboom proti Rijksdienst voor Pensioenen („Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Dávky ve stáří — Příplatek na dovolenou poskytovaný osobě pobírající starobní důchod — Nezaměstnaný příhraniční pracovník, který se stane příjemcem dávek důchodového systému“)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/13

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 20. ledna 2005
   ve věci C-101/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidsrechtbank Gent): Roger Noteboom proti Rijksdienst voor Pensioenen (1)

   („Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Dávky ve stáří - Příplatek na dovolenou poskytovaný osobě pobírající starobní důchod - Nezaměstnaný příhraniční pracovník, který se stane příjemcem dávek důchodového systému“)
   (2005/C 57/24)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-101/04, jejíž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Arbeidsrechtbank Gent (Belgie) ze dne 17. února 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 26. února 2004, v řízení Roger Noteboom proti Rijksdienst voor Pensioenen, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení N. Colneric (zpravodaj), úřadující předsedkyně čtvrtého senátu, J. N. Cunha Rodrigues a E. Levits, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 20. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Taková dávka, jakou je příspěvek na dovolenou, upravený v článku 22 královské vyhlášky č. 50 ze dne 24. října 1967 o starobním a pozůstalostním důchodu zaměstnaných osob, ve znění zákona ze dne 30. března 1994, a v článku 56 královské vyhlášky ze dne 21. prosince 1967 o obecné úpravě důchodového systému a systému pozůstalostních důchodů zaměstnaných osob, ve znění královské vyhlášky ze dne 27. ledna 1998, představuje dávku ve stáří ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. 1997, L 28, s. 1), ve znění nařízení Rady (ES) č. 1606/98 ze dne 29. června 1998.

               2.

               Článek 45 odst. 6 nařízení 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, musí být vykládán tak, že příslušná instituce členského státu musí za účelem poskytování takové dávky jakou je dávka dotčená ve věci v původním řízení, přihlédnout k době úplné nezaměstnanosti, v průběhu níž bývalý pracovník pobíral dávky podle čl. 71 odst. 1 písm. a) ii) téhož nařízení č. 1408/71, jako by se na něj během jeho posledního zaměstnání vztahovaly právní předpisy uplatňované touto institucí.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc T-633/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Monster Energy v. OHIM (Znázornění mírového symbolu) „Ochranná známka Společenství — Lhůta pro podání žaloby — Počátek běhu — Oznámení rozhodnutí odvolacího senátu telefaxem — Přijetí telefaxu — Opoždění — Absence vyšší moci nebo nahodilé události — Zjevná nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Monster Energy v. OHIM (Znázornění mírového symbolu)
   (Věc T-633/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Lhůta pro podání žaloby - Počátek běhu - Oznámení rozhodnutí odvolacího senátu telefaxem - Přijetí telefaxu - Opoždění - Absence vyšší moci nebo nahodilé události - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 381/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. prosince 2013 (věc R 1285/2013-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení znázorňujícího mírový symbol jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnosti Monster Energy Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


title: Věc T-508/08: Žaloba podaná dne 24. listopadu 2008 – Bang & Olufsen v. OHIM

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/35

         Žaloba podaná dne 24. listopadu 2008 – Bang & Olufsen v. OHIM
   (Věc T-508/08)
   (2009/C 19/65)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bang & Olufsen (Struer, Dánsko) (zástupce: K. Wallberg, právník)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit bod 2 rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. září 2008 ve věci R 497/2005-1; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka představující reproduktor pro zboží zařazené do tříd 9 a 20 – přihláška č. 3 354 371

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení rozhodnutí průzkumového referenta.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 63 odst. 6 nařízení Rady č. 40/94 v rozsahu, v němž odvolací senát nepřijal nezbytná opatření k vyhovění rozsudku Soudního dvora; porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu iii) nařízení Rady č. 40/94 v rozsahu, v němž se odvolací senát chybně domníval, že dotyčná ochranná známka Společenství je označení, jež výlučně spočívá ve tvaru, který dává výrobku podstatnou hodnotu.


title: Věc C-76/12: Usnesení předsedy desátého senátu Soudního dvora ze dne 7. května 2013 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/56

         Usnesení předsedy desátého senátu Soudního dvora ze dne 7. května 2013 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-76/12) (1)

   2013/C 225/109
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda desátého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012.


title: Věc T-407/12: Žaloba podaná dne 14. září 2012 — Ubee Interactive v. OHIM — Augere Holdings (Netherlands) (Ubee Interactive)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/33

         Žaloba podaná dne 14. září 2012 — Ubee Interactive v. OHIM — Augere Holdings (Netherlands) (Ubee Interactive)
   (Věc T-407/12)
   2012/C 355/69
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ubee Interactive Corp. (Ču-pej, Tchaj-wan) (zástupce: M. Nentwig, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Augere Holdings (Netherlands) BV (Amsterdam, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. července 2012 ve věci R 1849/2011-2; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Ubee Interactive“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 38 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7397326

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška slovní ochranné známky „QUBEE“ č. 7130248 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 37, 38 a 42; ochranná známka Společenství č. 7224603 obrazové ochranné známky „QUBEE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 37, 38 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: potvrzení odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-457/14: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. února 2015 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Cagliari – Itálie) – trestní řízení proti Claudii Concu, Isabelle Melis „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu — Totožné předběžné otázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava — Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti — Nové zadávací řízení — Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/4

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. února 2015 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Cagliari – Itálie) – trestní řízení proti Claudii Concu, Isabelle Melis
   (Věc C-457/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové zadávací řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
   (2015/C 127/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Účastnice původního trestního řízení

   Claudia Concu, Isabella Melis

      Výrok

   Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové zadávací řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.

      (1)  Úř. věst. C 439, 8.12.2014.


title: Věc F-65/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. března 2015 – Marcuccio v. Komise „Vyloučení z řízení uplatněné vůči zástupci účastníka řízení — Neurčení nového zástupce — Žalobce, jenž přestal odpovídat na výzvy Soudu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/48

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. března 2015 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-65/13) (1)

   („Vyloučení z řízení uplatněné vůči zástupci účastníka řízení - Neurčení nového zástupce - Žalobce, jenž přestal odpovídat na výzvy Soudu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 146/65)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: A., advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti předložené Komisi, kterou se žalobce domáhal, aby mu Komise vyplatila částku 10  000 eur z titulu údajné újmy, kterou měl utrpět v důsledku dopisu, kterým mu bylo mimo jiné oznámeno, že Komise provedla započtení jím požadované náhrady nákladů řízení, která byla Komisi uložena, proti částkám, které dlužil Komisi.

      Výrok usnesení

               1)

               O žalobě F-65/13, Marcuccio v. Komise, již není třeba rozhodovat.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 377, 21. 12. 2013, s. 24.


title: Věc T-834/14: Žaloba podaná dne 23. prosince 2014 – Forbruger-Kontakt v. Komise

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/52

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2014 – Forbruger-Kontakt v. Komise
   (Věc T-834/14)
   (2015/C 138/69)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Forbruger-Kontakt A/S (Taastrup, Dánsko) (zástupce: M. Honoré, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 9. července 2014 o nevznesení námitek ohledně osvobození od daně pro některé reklamní materiály (SA.35683);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody předložené žalobkyní se v zásadě shodují s žalobními důvody nebo jsou podobné žalobním důvodům předloženým ve věci T-833/14 Søndagsavisen v. Komise.


title: Věc T-97/07: Žaloba podaná dne 26. března 2007 – Imelios v. Komise

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/16

         Žaloba podaná dne 26. března 2007 – Imelios v. Komise
   (Věc T-97/07)
   (2007/C 129/28)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Imelios SA (Vélizi Villacoublay, Francie) (zástupce: C. Curtil, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               pokud jde o řízení, konstatovat nekontradiktorní charakter řízení před OLAF a před Komisí; konstatovat, že OLAF podle vlastního přiznání použila anonymní zdroje; že OLAF a Komise odmítly sdělit žalobkyni vyšetřovací zprávu; že rozhodnutí Komise nebylo odůvodněné; v důsledku toho zrušit oznámení o dluhu;

               —

               podpůrně, konstatovat, že doklady, jež předložila žalobkyně, nebyly zohledněny; že nebyla přezkoumána odpovědnost skupiny […]; v důsledku toho zrušit oznámení o dluhu po meritorní stránce;

               —

               v každém případě konstatovat, že poslední část podpory nebyla žalobkyni vyplacena, třebaže tato se jí nikdy nezřekla; v důsledku toho uložit Komisi, aby zaplatila žalobkyni částku 34 368 eur i s úroky ode dne podání projednávané žaloby; uložit Komisi, aby zaplatila žalobkyni částku 50 000 eur jako náhradu škody i s úroky; uložit Komisi, aby zaplatila žalobkyni částku 50 000 eur jako náhradu nákladů vynaložených v souvislosti se řízením; uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dne 21. prosince 1999 žalobkyně a Evropské společenství, zastoupené Evropskou komisí, podepsaly smlouvu IST-1999-10934-ASSIST týkající se projektu „Knowledge Management for Help Desk Operators“, uzavřenou v rámci pátého rámcového programu pro činnost Společenství týkající se výzkumu, technologického vývoje a názorného předvádění (1998-2002) v oblasti otevřené informační společnosti.
   Na základě vyšetřování před OLAF a jeho zprávy o auditu zaslala Komise žalobkyni oznámení o dluhu požadující vrácení částky, již zaplacené jakožto podpora Společenství, v souladu s relevantním ustanovením smlouvy, které Komisi umožňuje požadovat takové vrácení v případě zjištění podvodu nebo závažných finančních nesrovnalostí při provádění projektu. Jedná se o napadené rozhodnutí v rámci projednávané žaloby. Žalobkyně krom toho navrhuje, aby Soud uložil Komisi vyplacení poslední části podpory, jakož i to, aby napravila škodu, která žalobkyni vznikla z důvodu jednak nevyplacení poslední části podpory, a jednak z důvodu řízení před OLAF a poté před Komisí.
   Žalobkyně se na podporu svého návrhu na zrušení dovolává porušení základních práv, zejména práva obhajoby, v průběhu vyšetřování týkajícího se ověření projektu „ASSIST “vedeného u OLAF. Uplatňuje, že nemohla předložit užitečná vyjádření ve vyšetřovací fázi a že konečná zpráva OLAF, na níž je založeno rozhodnutí Komise, jí nebylo předáno, což jí zabránilo v tom, aby odpověděla na obvinění vznesená proti ní.
   Žalobkyně se krom toho dovolává nedostatku odůvodnění rozhodnutí, jakož i opožděného sdělení výtek.
   Podpůrně se žalobkyně dovolává několika žalobních důvodů týkajících se meritorní stránky napadeného rozhodnutí, zejména skutečnosti, že Komise nezohlednila doklady předložené žalobkyní, jež se týkaly vynaložených nákladů. Krom toho tvrdí, že skupina LA POSTE, tedy skutečný příjemce podpory, a nikoliv ona, musí být odpovědna za případné nesrovnalosti, k nimž došlo.


title: Věc C-11/09: Žaloba podaná dne 9. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/20

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-11/09)
   (2009/C 55/34)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a M. Teles Romão, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala nezbytné právní a správní předpisy k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk, a v každém případě tím (1), že Komisi o takových předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. listopadu 2006.

      (1)  Úř. věst. L 38, s. 40.


title: Věc C-397/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Palermo ze dne  19. října 2005  v trestním řízení proti Marii Grazii Di Maggio a Salvatoru Buccolovi

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Palermo ze dne 19. října 2005 v trestním řízení proti Marii Grazii Di Maggio a Salvatoru Buccolovi
   (Věc C-397/05)
   (2006/C 10/28)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale di Palermo ze dne 19. října 2005 v trestním řízení proti Marii Grazii Di Maggio a Salvatoru Buccolovi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 14. listopadu 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale di Palermo žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je vnitrostátní právní předpis obsahující zákaz, který je trestně sankcionován, provozovat sběr sázek bez policejního povolení omezením svobody usazování stanovené v článku 43 Smlouvy o EHS a volného pohybu služeb stanoveného v článku 49 Smlouvy o EHS?

               2)

               Splňuje policejní povolení stanovené v článku 88 italského TULPS všechny podmínky Soudního dvora pro odůvodnění omezení práva usazování?

               3)

               Je trestní sankce stanovená v čl. 4 odst. 4a zákona 401/89 přiměřená, vyvážená a především nediskriminační ve vztahu k majitelům Centri di Trasmissione Dati působícím v Itálii a spojeným s bookmaker Stanley L.T.D. se sídlem v Liverpoolu, přestože kontroly, kterým tito posledně uvedení podléhají, jsou v podstatě totožné s kontrolami italských poskytovatelů a jejich činnost podléhá získání policejní licence, jejímž účelem je podle Suprema Corte předcházení kriminální infiltraci do oblasti poptávky a nabídky hry?


title: Věc T-446/04: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2004 CO-FRUTTA Soc. coop. a r.l. proti Komisi Evropských společenství

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/32

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2004 CO-FRUTTA Soc. coop. a r.l. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-446/04)
   (2005/C 19/67)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství CO-FRUTTA soc. coop. a r.l., zastoupenou Wilmou Viscardini a Gabrielem Donàem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil na základě článku 230 Smlouvy o ES rozhodnutí uvedené v dopise generálního tajemníka Evropské komise ze dne 10. srpna 2004 (SG/B/2/MM/tf D (2004) 7079), kterým byla v podstatě zamítnuta žádost o potvrzení, předložená společností Co-Frutta dopisem ze dne 3. května 2004, přístupu k dokumentům obsahujícím údaje vztahující se k letům 1998, 1999 a 2000, týkající se hospodářských subjektů zaregistrovaných ve Společenství k dovozu banánů (SOT s banány);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně na podporu svých požadavků uplatňuje, že Komise již nemohla přijmout napadené rozhodnutí, protože (konkludentní) rozhodnutí o zamítnutí žádosti o potvrzení již bylo přijato, jelikož mlčení Komise znamená zamítnutí.
   Mimoto žalobkyně uplatňuje další argumenty v podstatě podobné těm, které formulovala ve své žalobě ve věci T-355/04 (Úř. věst. C 262, 23.10.2004).


title: Věc T-175/15: Žaloba podaná dne 10. dubna 2015 – Mabrouk v. Rada

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/42

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2015 – Mabrouk v. Rada
   (Věc T-175/15)
   (2015/C 236/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunisko) (zástupci: J.-P. Farthouat, J. P. Mignard a N. Boulay, lawyers, S. Crosby, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/157 (Úř. věst. 2015 L 26/29), kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2011 L 28/62), v rozsahu, v němž se týká žalobce, přičemž tato opatření spočívají ve zmrazení finančních prostředků v EU; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že řízení proti žalobci s ohledem na svou povahu, podstatu a dobu trvání nedává Radě dostatečný základ pro sporný akt.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že je sporný akt v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, poněvadž bylo přijato v rozporu se zásadou přiměřené lhůty ve smyslu uvedeného článku 47.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Tunisko úspěšně dokončilo přechod k demokracii, jak mimo jiné sama Rada uznala, takže sporný akt je neopodstatněný a tedy nezákonný.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že byla porušena presumpce neviny a zásada řádné správy, přičemž sporný akt tuto zásadu porušuje a je nezákonný.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že došlo ke zjevně nesprávnému posouzení, neboť sporný akt byl přijat pouze s odkazem na cíle zahraniční a bezpečnostní politiky Rady a nikoli trestněprávní aspekty věci a skutkový stav tohoto případu.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že došlo k porušení žalobcova práva na vlastnictví.


title: Věc T-236/06: Žaloba podaná dne 1. září 2006 – Landtag Schleswig-Holstein v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/24

         Žaloba podaná dne 1. září 2006 – Landtag Schleswig-Holstein v. Komise
   (Věc T-236/06)
   (2006/C 261/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Landtag Schleswig-Holstein (Kiel, Německo) (zástupci: S. R. Laskowski, J. Caspar)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               přerušit řízení, dokud Soudní dvůr nerozhodne o sporu ve stejné věci, který mu byl předložen;
               pokud Soudní dvůr prohlásí, že není příslušný a věc podle článku 54 statutu postoupí Soudu prvního stupně;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 10. března 2006 a 23. června 2006 a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise zamítla v napadených rozhodnutích s odkazem na čl. 4 odst. 2 druhou odrážku nařízení o přístupu veřejnosti k dokumentům (1) žádost žalobce o přístup k dokumentu SEK (2005) 420. Tento dokument obsahuje právní rozbor v souvislosti s pravomocí Společenství v oblasti uchovávání osobních údajů prostřednictvím sítí elektronických komunikací.
   Žalobce uplatňuje zaprvé porušení článku 10 ES ve spojení s čl. 1 odst. 2 EU. Podle žalobce je Komise povinna mu v rámci vzájemné povinnosti loajální spolupráce s ohledem na zásadu transparentnosti umožnit přístup k požadovaným dokumentům, jelikož existuje převažující veřejný a parlamentární zájem na úplném vydání tohoto dokumentu.
   Žalobce uplatňuje dále porušení článku 255 ES, jakož i čl. 2 odst. 1 nařízení o přístupu veřejnosti k dokumentům. V tomto ohledu uvádí, že Komise vycházela při odepření přístupu k požadovanému dokumentu neprávem z čl. 4 odst. 2 druhé odrážky nařízení o přístupu veřejnosti k dokumentům, jelikož vydáním dokumentu nedošlo k žádnému porušení ochrany právního poradenství Komise. Žalovaná se tímto dopustila nesprávného posouzení.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Výmaz věci C-165/02

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/23

         Výmaz věci C-165/02 (1)

   (2005/C 93/43)

      (Jednací jazyk: španělština)

   Usnesením ze dne 7. prosince 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-165/02, Španělské království proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 144, 15.6.2002.


title: Věc C-689/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Itálie) – Puligienica Facility Esco SpA (PFE) v. Airgest SpA „Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky na služby – Směrnice 89/665/EHS – Článek 1 odst. 1 a 3 – Přezkumná řízení – Žaloba na neplatnost rozhodnutí o udělení veřejné zakázky podaná uchazečem, jehož nabídka nebyla vybrána – Incidenční žaloba úspěšného uchazeče – Vnitrostátní judikatura, podle níž je třeba se zabývat nejprve incidenční žalobou, a pokud je opodstatněná, prohlásit hlavní žalobu za nepřípustnou bez meritorního posouzení – Slučitelnost s unijním právem – Článek 267 SFEU – Zásada přednosti unijního práva – Právní zásada zakotvená plénem nejvyššího správního soudu členského státu – Vnitrostátní právní úprava, podle níž je toto rozhodnutí závazné pro senáty tohoto soudu – Povinnost senátu, kterému byla předložena otázka týkající se unijního práva, postoupit tuto otázku plénu v případě nesouhlasu s rozhodnutím pléna – Možnost či povinnost senátu položit předběžnou otázku Soudnímu dvoru“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Itálie) – Puligienica Facility Esco SpA (PFE) v. Airgest SpA
      (Věc C-689/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na služby - Směrnice 89/665/EHS - Článek 1 odst. 1 a 3 - Přezkumná řízení - Žaloba na neplatnost rozhodnutí o udělení veřejné zakázky podaná uchazečem, jehož nabídka nebyla vybrána - Incidenční žaloba úspěšného uchazeče - Vnitrostátní judikatura, podle níž je třeba se zabývat nejprve incidenční žalobou, a pokud je opodstatněná, prohlásit hlavní žalobu za nepřípustnou bez meritorního posouzení - Slučitelnost s unijním právem - Článek 267 SFEU - Zásada přednosti unijního práva - Právní zásada zakotvená plénem nejvyššího správního soudu členského státu - Vnitrostátní právní úprava, podle níž je toto rozhodnutí závazné pro senáty tohoto soudu - Povinnost senátu, kterému byla předložena otázka týkající se unijního práva, postoupit tuto otázku plénu v případě nesouhlasu s rozhodnutím pléna - Možnost či povinnost senátu položit předběžnou otázku Soudnímu dvoru“)
      (2016/C 211/04)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Puligienica Facility Esco SpA (PFE)

         Žalovaná: Airgest SpA

         Za přítomnosti: Gestione Servizi Ambientali Srl (GSA), Zenith Services Group Srl (ZS)

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 1 třetí pododstavec a odst. 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby byla hlavní žaloba podaná uchazečem, který má nebo měl zájem na získání určité zakázky a kterému v důsledku tvrzeného porušení unijního práva v oblasti veřejných zakázek či předpisu provádějícího tuto právní úpravu vznikla nebo hrozí škoda, a směřující k vyloučení jiného uchazeče prohlášena za nepřípustnou na základě vnitrostátních procesních pravidel, podle nichž má být přednostně posouzena incidenční žaloba podaná tímto jiným uchazečem.

                  2)

                  Článek 267 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, které je vykládáno v tom smyslu, že senát soudu, který rozhoduje v posledním stupni, musí v případě, že nesdílí právní názor obsažený v rozhodnutí pléna tohoto soudu stran otázky, která se týká výkladu či platnosti unijního práva, tuto otázku postoupit uvedenému plánu, a nemůže se tak obrátit s předběžnou otázkou na Soudní dvůr.

                  3)

                  Článek 267 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že senát soudu, který rozhoduje v posledním stupni, musí v případě, že obdržel odpověď Soudního dvora Evropské unie na otázku týkající se výkladu unijního práva, kterou mu položil, nebo v případě, že judikatura Soudního dvora Evropské unie již na tuto otázku přináší jasnou odpověď, učinit vše nezbytné k tomu, aby se prosadil tento výklad unijního práva.

         (1)  Úř. věst. C 112, 14.1.2014.


title: Věc T-539/15: Žaloba podaná dne 17. září 2015 – LLR-G5 v. OHIM – Glycan Finance (SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5)

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/50

         Žaloba podaná dne 17. září 2015 – LLR-G5 v. OHIM – Glycan Finance (SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5)
   (Věc T-539/15)
   (2015/C 381/61)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Glycan Finance Corp. Ltd (Sheffield, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Barevná obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5“ – Přihláška ochranné známky Společenství č. 10 424 703

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. června 2015, ve věci R 291/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítlo odvolání žalobkyně proti rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 27. listopadu 2013 ve věci B 2 027 053, a v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání druhé účastnice řízení proti stejnému rozhodnutí námitkového oddělení;

               —

               zamítl námitky druhé účastnice řízení proti zápisu ochranné známky Společenství č. 10 424 703, který požaduje žalobkyně;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení OHIM a druhé účastnici řízení, pokud vstoupí do tohoto řízení jako vedlejší účastnice.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-247/06: Žaloba podaná dne 2. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/11

         Žaloba podaná dne 2. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-247/06)
   (2006/C 190/19)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker, zmocněnec, F. Simonetti, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že byla povolena stavba a provoz tepelného zařízení na dřevní plyn na území Nivesteiner Sandwerke a Sandsteinbrüche GmbH v Herzogenrath, aniž by bylo předem provedeno posouzení vlivu tohoto zařízení na životní prostředí, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 ve spojení s bodem 9 přílohy I směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985, o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1),

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předmětem žaloby je povolení tepelného zařízení na dřevní plyn pro získání procesového tepla a elektrického proudu k těžbě písku a jeho zpracování. Podle žádosti o povolení měly být používány pouze takové dřevní odpady, u kterých se nejedná o nebezpečné odpady. Po vypracování posouzení vlivu podle směrnice 92/43/EHS byla ale žádost o povolení změněna: nově se požadovalo využití dřevního odpadu, který je třeba zařadit jako nebezpečný odpad. Povolení ke stavbě a provozu zařízení bylo uděleno dne 7. listopadu 2002, aniž by bylo předem provedeno předběžné posouzení vlivu na životní prostředí nebo posouzení vlivu na životní prostředí na základě změněné žádosti. Možný vliv na životní prostředí tedy nebyl v projednávaném případě dostatečně posouzen: Komise neobdržela žádné informace o tom, že byly posouzeny také vlivy spalování nebezpečných odpadů. Žalovaná měla po změně žádosti o povolení provést znovu konzultaci veřejnosti v plném rozsahu, to však neučinila.
   Komise zastává názor, že Spolková republika Německo tímto porušila čl. 4 odst. 1 ve spojení s bodem 9 přílohy I směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí.
   Argument žalované, podle kterého posouzení vlivu na životní prostředí není podle aktuálního znění směrnice 85/337 povinné ani při spalování nebezpečných odpadů, protože se v tomto případě v souladu s hlavním účelem provozu zařízení nejedná o operace zneškodňování odpadů, ale o zhodnocování odpadů, není opodstatněný. I když v příloze I aktuálního znění směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí byl zachován pouze pojem „zneškodňování“, bylo by neslučitelné s jejím hlavním cílem, aby byly ze systematického posouzení vyloučeny záměry, jejichž značný vliv na životní prostředí je zjevný. Operace zhodnocení odpadů totiž nejsou nezbytně méně nebezpečné pro životní prostředí než zneškodňování odpadu: jak je zřejmé z projednávaného případu, vlivy na životní prostředí závisí na konkrétním způsobu zacházení s odpady. Komise zastává názor, že pojem „zneškodňování odpadu“ v příloze I bodu 9 směrnice 85/337 zahrnuje jak zhodnocení, tak zneškodnění odpadů. Opačný právní názor žalované by vedl k rozhodujícímu kroku zpátky oproti dřívějšímu právnímu stavu, protože by zařízení na zhodnocení odpadu byla zcela vyňata z působnosti směrnice 85/337.

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 40.


title: Věc C-401/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne  11. listopadu 2005  ve věci VDP Dental Laboratory N.V. proti Staatssecretaris van Financiën

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne 11. listopadu 2005 ve věci VDP Dental Laboratory N.V. proti Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-401/05)
   (2006/C 36/38)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 11. listopadu 2005 ve věci VDP Dental Laboratory N.V. proti Staatssecretaris van Financiën, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 16. listopadu 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hoge Raad der Nederlanden žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být čl. 13 část A odst. 1 písm. e) šesté směrnice (1) vykládán tak, že do dodání zubní náhrady zubním technikem spadá rovněž dodání zubní náhrady osobou povinnou k dani, která její výrobou pověří zubního technika?

               2)

               V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
               Musí být čl. 17 odst. 3 písm. a) šesté směrnice vykládán tak, že členský stát, který výše uvedené dodání osvobodil od daně z přidané hodnoty, musí s tímto dodáním spojit právo na odpočet daně, pokud je dodání uskutečněno (zejména podle čl. 28b část B odst. 1 odrážka první šesté směrnice) v jiném členském státě, který ji podle čl. 28 odst. 3 písm. a) ve spojení s přílohou E číslo 2 šesté směrnice z osvobození vyloučil?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-112/10: Usnesení Tribunálu ze dne 5. července 2010 — Prionics v. Komise a EFSA

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/54

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. července 2010 — Prionics v. Komise a EFSA
   (Věc T-112/10) (1)

   ()
   2010/C 234/98
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-106/07: Žaloba podaná dne 22. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/26

         Žaloba podaná dne 22. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-106/07)
   (2007/C 95/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bordes a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nevypracovala v případě mnoha francouzských přístavů plány pro příjem a zpracování odpadu stanovené v článku 5 směrnice 2000/59/ES (1) a v každém případě tím, že neinformovala Komisi o jejich existenci a provádění, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2000/59/ES uplynula dne 27. prosince 2002.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (Úř. věst. L 332, s. 81).


title: Věc C-441/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesgericht Klagenfurt ze dne 13. srpna 2004 ve věci A-Punkt Schmuckhandels GmbH proti Claudii Schmidt

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesgericht Klagenfurt ze dne 13. srpna 2004 ve věci A-Punkt Schmuckhandels GmbH proti Claudii Schmidt
   (Věc C-441/04)
   (2004/C 314/08)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Landesgericht Klagenfurt ze dne 13. srpna 2004 ve věci A-Punkt Schmuckhandels GmbH proti Claudii Schmidt, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Landesgericht žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být články 28 a 30 Smlouvy o ES vykládány tak, že je zaručena svoboda žalované navštěvovat v rámci její podnikatelské činnosti soukromé osoby za účelem prodeje stříbrných šperků a shromažďování objednávek na stříbrné šperky?

               2)

               V případě kladné odpovědi na tuto otázku představuje právní úprava členského státu, podle níž je zakázán prodej stříbrných šperků prostřednictvím návštěv soukromých osob za účelem prodeje stříbrných šperků a shromažďování objednávek na stříbrné šperky, omezení volného pohybu zboží ve smyslu článků 28 a 30 Smlouvy o ES?

               3)

               V případě kladné odpovědi i na tuto otázku není právní úprava členského státu, která v rozporu s články 28 a 30 Smlouvy o ES zakazuje prodej stříbrných šperků prostřednictvím návštěv soukromých osob za účelem prodeje stříbrných šperků respektive shromažďování objednávek na stříbrné šperky, v rozporu s právem jednotlivce na prodej stříbrných šperků prostřednictvím návštěv soukromých osob za účelem prodeje stříbrných šperků a shromažďování objednávek na stříbrné šperky?


title: Věc T-41/12: Žaloba podaná dne 27. ledna 2012 — LS Fashion v. OHIM — Sucesores de Miguel Herreros (L’Wren Scott)

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/18

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2012 — LS Fashion v. OHIM — Sucesores de Miguel Herreros (L’Wren Scott)
   (Věc T-41/12)
   2012/C 109/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LS Fashion, LLC (Wilmington, Spojené státy) (zástupci: R. Black a S. Davies, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sucesores de Miguel Herreros, SA (La Orotava, Španělsko)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. listopadu 2011 ve věci R 1584/2009-4;

               —

               Zrušit rozhodnutí námitkového oddělení v rozsahu, v němž vyhovělo námitkám;

               —

               Povolit zápis ochranné známky Společenství č. 5190368 jako celku;

               —

               Uložit Úřadu a další účastnici řízení, že ponesou vlastní náklady řízení před Úřadem a Tribunálem a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „L’Wren Scott“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 14 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5190368

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská přihláška slovní ochranné známky „LOREN SCOTT“ č. 1164120 pro výrobky zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám pro všechny napadené výrobky a povolení zápisu ochranné známky Společenství pro ostatní nenapadené výrobky uvedené v přihlášce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 207/2009 a pravidla 22 odst. 2 a 3 nařízení Komise č. 2868/95, jelikož odvolací senát neposoudil správně důkazy předložené účastníkem, který podal námitky, aby prokázal skutečné užívání starší ochranné známky s ohledem na podmínky stanovené příslušnými ustanoveními a judikaturou, včetně podmínek zohlednit místo, čas, rozsah a povahu užívání ochranné známky. Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát: (i) nesprávně posoudil vzhledovou, fonetickou nebo pojmovou podobnost jednotlivých ochranných známek; a (ii) náležitě nezohlednil odpovídající stupeň podobnosti jednotlivých ochranných známek a nesprávně posoudil rozlišovací způsobilost ochranných známek, včetně nebezpečí záměny.


title: Věc C-242/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie v. T. Sahin ( Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Volný pohyb pracovníků — Zavedení poplatků pro účely obdržení povolení k pobytu v hostitelském členském státě — Porušení klauzule standstill zakotvené v článku 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie v. T. Sahin
   (Věc C-242/06) (1)

   („Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Volný pohyb pracovníků - Zavedení poplatků pro účely obdržení povolení k pobytu v hostitelském členském státě - Porušení klauzule „standstill“ zakotvené v článku 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80“)
   2009/C 267/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie

      Žalovaný: T. Sahin

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nederlandse Raad van State (Nizozemsko) — Výklad článku 13 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, které přijala Rada přidružení zřízená Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, ve spojení s článkem 59 dodatkového protokolu, schváleného a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972 (Úř. věst. L 293, s. 1; Zvl. vyd. 11/11, s. 41) — Povinnost zaplatit poplatky za posouzení žádosti o prodloužení povolení k pobytu — Prodloužení, o které nebylo požádáno včas.

      Výrok

   Článek 13 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, přijatého Radou přidružení, zřízenou Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckou republikou, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby od vstupu v platnost tohoto rozhodnutí ve vztahu k dotyčnému členskému státu byla zavedena taková vnitrostátní právní úprava, jaká je předmětem původního řízení, která podmiňuje udělení povolení k pobytu nebo prodloužení jeho platnosti zaplacením poplatku, pokud je výše těchto poplatků vybíraných od tureckých státních příslušníků nepřiměřená ve vztahu k výši poplatku požadované od státních příslušníků Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc C-46/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret — Dánsko) — Viking Gas A/S v. Kosan Gas A/S, dříve BP Gas A/S ( „Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Články 5 a 7 — Láhve na plyn chráněné jako trojrozměrná ochranná známka — Uvedení na trh držitelem výhradní licence — Činnost konkurenta držitele licence spočívající v opětovném plnění těchto láhví“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret — Dánsko) — Viking Gas A/S v. Kosan Gas A/S, dříve BP Gas A/S
   (Věc C-46/10) (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Články 5 a 7 - Láhve na plyn chráněné jako trojrozměrná ochranná známka - Uvedení na trh držitelem výhradní licence - Činnost konkurenta držitele licence spočívající v opětovném plnění těchto láhví)
   2011/C 269/17
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Viking Gas A/S

      Žalovaná: Kosan Gas A/S, dříve BP Gas A/S

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Højesteret — Výklad článků 5 a 7 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01 s. 92) — Uvedení na trh kompozitové láhve na plyn, jejíž tvar je zapsán jako trojrozměrná národní ochranná známka a ochranná známka Společenství tvořené obalem, držitelem výhradní licence — Činnosti konkurenta držitele výhradní licence spočívající v plnění kompozitových láhví na plyn držitele výhradní licence a v prodeji plynu v těchto láhvích poté, co na ně umístí samolepku informující o tom, že láhev byla naplněna tímto konkurentem, aniž by však odstranil obrazovou a slovní ochrannou známku držitele výhradní licence

      Výrok

   Články 5 a 7 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládány v tom smyslu, že držiteli výhradní licence k užívání kompozitových láhví na plyn určených k opětovnému použití, jejichž tvar je chráněn jako trojrozměrná ochranná známka a na nichž tento držitel umístil své jméno a logo zapsané jako slovní ochranná známka a obrazová ochranná známka, neumožňují, aby podal námitky proti tomu, že tyto láhve poté, co je zakoupili spotřebitelé, kteří následně spotřebovali plyn původně obsažený v těchto láhvích, budou po zaplacení ceny vyměněny třetí osobou za kompozitové láhve naplněné plynem nepocházejícím od tohoto držitele, ledaže by tento držitel mohl uplatnit legitimní důvod ve smyslu čl. 7 odst. 2 směrnice 89/104.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 132, 28.5.2005

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/45

         (2005/C 143/85)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 132, 28.5.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 115, 14.5.2005

      Úř. věst. C 106, 30.4.2005

      Úř. věst. C 93, 16.4.2005

      Úř. věst. C 82, 2.4.2005

      Úř. věst. C 69, 19.3.2005

      Úř. věst. C 57, 5.3.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc F-24/13: Žaloba podaná dne 21. března 2013 — ZZ v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/56

         Žaloba podaná dne 21. března 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-24/13)
   2013/C 207/91
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení zamítnutí žádosti žalobce o náhradu škody způsobené pochybeními Komise v přijímacím řízení, v němž žalobce neuspěl.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 5. června 2012 a 7. prosince 2012, kterými byla zamítnuta žádost žalobce o náhradu škody;

               —

               uložit Komisi, aby obnovila služební postup žalobce;

               —

               uložit Komisi zaplacení částky ve výši 14 911,07 eur spolu s příspěvky do důchodového systému od října 2011 a zaplacení částky ve výši 2 500 eur jako náhrady způsobené majetkové a nemajetkové újmy s tím, že tato částka může být během řízení zvýšena či snížena, přičemž tyto částky musí být navýšeny o úroky z prodlení ode dne splatnosti dlužných částek v sazbě stanovené ECB pro hlavní refinanční operace, zvýšené o dva procentní body;

               —

               uložit Komise náhradu nákladů řízení.


title: Věci T-197/11 P a T-198/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Komise v. Strack ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přístup k dokumentům — Články 11 až 26a služebního řádu — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Pravomoc Soudu pro veřejnou službu — Nepřípustnost žaloby v prvním stupni — Absence/Neexistence aktu, který nepříznivě zasahuje do právního postavení — Článek 90 písm. a) jednacího řádu“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Komise v. Strack
   (Věci T-197/11 P a T-198/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přístup k dokumentům - Články 11 až 26a služebního řádu - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Pravomoc Soudu pro veřejnou službu - Nepřípustnost žaloby v prvním stupni - Absence/Neexistence aktu, který nepříznivě zasahuje do právního postavení - Článek 90 písm. a) jednacího řádu)
   2013/C 38/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a B. Eggers, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Předmět

   Dva kasační opravné prostředky podané proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhý senát) ze dne 20. ledna 2011, Strack v. Komise (F-121/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Věci T-197/11 P a T-198/11 P se pro účely tohoto rozsudku spojují.

               2)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2011, Strack v. Komise (F-121/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), se zrušuje v rozsahu, v němž určuje, že Soud je příslušný k rozhodování o žalobě na zrušení směřující proti rozhodnutí přijatému podle nařízení č. 1049/2001.

               3)

               Kasační opravný prostředek ve věci T-198/11 P se zamítá.

               4)

               Guido Strack ponese vlastní náklady řízení ve věcech T-197/11 P a T-198/11 P jakož i náklady vynaložené Evropskou komisí ve věci T-198/11 P.

               5)

               Komise ponese vlastní náklady řízení ve věci T-197/11 P.

               6)

               G. Strack zaplatí Soudu částku ve výši 2 000 eur jako náhradu části nákladů, které musel Soud vynaložit.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


title: Věc T-441/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. února 2017 – European Dynamics Luxembourg a další v. EMA „Rozhodčí doložka — Rámcová smlouva uzavřená s více uchazeči na principu kaskády EMA/2012/10/ICT — Poskytování externích služeb v oblasti softwarových aplikací — Žádost o poskytování služeb zaslaná žalobkyním — Zamítnutí uchazečů navržených žalobkyněmi — Proporcionalita — Částečná rekvalifikace žaloby — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. února 2017 – European Dynamics Luxembourg a další v. EMA
   (Věc T-441/15) (1)

   („Rozhodčí doložka - Rámcová smlouva uzavřená s více uchazeči na principu kaskády EMA/2012/10/ICT - Poskytování externích služeb v oblasti softwarových aplikací - Žádost o poskytování služeb zaslaná žalobkyním - Zamítnutí uchazečů navržených žalobkyněmi - Proporcionalita - Částečná rekvalifikace žaloby - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2017/C 112/47)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko), European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgie) (zástupci: původně I. Ampazis a M. Sfyri, poté M. Sfyri, D. Papadopoulou a C. N. Dede, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, G. Gavriilidou a P. Eyckmans, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí EMA ze dne 4. června 2015, které bylo oznámeno e-mailem ředitelky pro technologické a informatické zdroje a kterým EMA vyloučila dva z žalobkyněmi navržených uchazečů v návaznosti na žádost o poskytování služeb č. SC001 v rámci rámcové smlouvy EMA/2012/10/ICT, a návrh na základě článku 268 SFEU směřující k získání náhrady škody, která byla žalobkyním údajně způsobena z důvodu tohoto rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a European Dynamics Belgium SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/32

         Určení soudce, který nahradí předsedu Soudu jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních
   (2006/C 261/66)
   Dne 20. září 2006 Soud rozhodl v souladu s čl. 3 odst. 4 rozhodnutí 2004/752 a článkem 106 jednacího řádu Soudu prvního stupně, že soudce p. H. Kreppel, předseda prvního senátu, nahradí v období od 1. října 2006 do 30. září 2007, předsedu Soudu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních.


title: Věc C-114/07: Žaloba podaná dne 27. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/29

         Žaloba podaná dne 27. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-114/07)
   (2007/C 95/53)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a M. Šimerdová, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Česká republika nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby bylo dosaženo souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES (1) ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky, nebo to v každém případě nesdělila Komisi, nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 odstavce 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 30. října 2005.

      (1)  Úř. věst. L 136, s. 85: CS.ES Kapitola 13 Svazek 34 S.313.


title: Věc C-312/05: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. března 2007 – TeleTech Holdings, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Teletech Internatinal SA (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Slovní ochranná známka Společenství — Návrh na neplatnost — Starší slovní národní ochranná známka)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/7

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. března 2007 – TeleTech Holdings, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Teletech Internatinal SA
   (Věc C-312/05) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Slovní ochranná známka Společenství - Návrh na neplatnost - Starší slovní národní ochranná známka)
   (2007/C 155/12)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: TeleTech Holdings, Inc. (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. García Murillo a I. de Medrano Caballero, zmocněnci), Teletech International SA (zástupci: J.-F. Adelle a F. Zimeray, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 25. května 2005, TeleTech Holdings, Inc. v. OHIM (vedlejší účastník: Teletech International, S. A.) (věc T-288/03), kterým Soud zamítl žalobu proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM), kterým bylo částečně vyhověno návrhu na neplatnost týkajícího se ochranné známky Společenství „TELETECH GLOBAL VENTURES“, podaného společností Teletech International, S. A., která je majitelkou národní ochranné známky „TELETECH INTERNATIONAL“.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               TeleTech Holdings, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-294/14: Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Klemme v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Žaloba na neplatnost — Návrh na úpravu návrhových žádání — Neexistence nové skutečnosti — Nepřípustnost“

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Klemme v. Komise
   (Věc T-294/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na neplatnost - Návrh na úpravu návrhových žádání - Neexistence nové skutečnosti - Nepřípustnost“)
   (2015/C 245/26)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Klemme AG (Lutherstadt Eisleben, Německo) (zástupci: T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Luke a C. Maurerem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.

               2)

               Návrh na úpravu návrhových žádání projednávané žaloby v tom smyslu, že se vztahují na rozhodnutí Komise C (2014) 8786 final ze dne 25. listopadu 2014 o státní podpoře zavedené Spolkovou republikou Německo ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií, se odmítá jako nepřípustný.

               3)

               O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodnout.

               4)

               Společnost Klemme AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               5)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-391/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas (Litevská republika) dne 2. října 2009 — Malgožata Runevič-Vardyn a Łukasz Paweł Wardyn v. Magistrát města Vilnius, Ministerstvo spravedlnosti Litevské republiky, Státní komise pro litevský jazyk a Oddělení matriky při právním odboru Magistrátu města Vilnius

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas (Litevská republika) dne 2. října 2009 — Malgožata Runevič-Vardyn a Łukasz Paweł Wardyn v. Magistrát města Vilnius, Ministerstvo spravedlnosti Litevské republiky, Státní komise pro litevský jazyk a Oddělení matriky při právním odboru Magistrátu města Vilnius
   (Věc C-391/09)
   2009/C 312/33
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Malgožata Runevič-Vardyn a Łukasz Paweł Wardyn

      Žalovaní: Magistrát města Vilnius, Ministerstvo spravedlnosti Litevské republiky, Státní komise pro litevský jazyk a Oddělení matriky při právním odboru Magistrátu města Vilnius

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba s ohledem na pravidla stanovená směrnicí Rady 2000/43/ES (1) ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, vykládat čl. 2 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice v tom smyslu, že zakazuje nepřímou diskriminaci osob členskými státy na základě jejich etnického původu v případě, kdy vnitrostátní právní předpisy stanoví, že křestní jména a příjmení mohou být v dokladech o osobním stavu uváděna pouze s použitím písmen národního jazyka?

               2)

               Je třeba s ohledem na pravidla stanovená směrnicí Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, vykládat čl. 2 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice v tom smyslu, že zakazuje nepřímou diskriminaci osob členskými státy na základě jejich etnického původu v případě, kdy vnitrostátní právní předpisy stanoví, že křestní jména a příjmení osob odlišného původu nebo státní příslušnosti musí být v dokladech o osobním stavu uváděna s použitím latinských písmen a bez použití diakritických značek, ligatur nebo jiných úprav latinské abecedy, jež jsou používány v jiných jazycích?

               3)

               Je třeba s ohledem na čl. 18 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství, který stanoví, že každý občan Unie má právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, a s ohledem na článek 12 první pododstavec uvedené smlouvy, který zakazuje diskriminaci na základě státní příslušnosti, vykládat uvedená ustanovení v tom smyslu, že brání členským státům stanovit vnitrostátními právními předpisy, že křestní jména a příjmení mohou být v dokladech o osobním stavu uváděna pouze s použitím písmen vnitrostátního jazyka?

               4)

               Je třeba s ohledem na čl. 18 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství, který stanoví, že každý občan Unie má právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, a s ohledem na článek 12 první pododstavec uvedené smlouvy, který zakazuje diskriminaci na základě státní příslušnosti, vykládat uvedená ustanovení v tom smyslu, že brání členským státům stanovit vnitrostátními právními předpisy, že křestní jména a příjmení osob odlišného původu nebo státní příslušnosti musí být v dokladech o osobním stavu uváděna s použitím latinských písmen a bez použití diakritických značek, ligatur nebo jiných úprav latinské abecedy, jež jsou používány v jiných jazycích?

      (1)  Úř. věst. L 180, s. 22; Zvl. vyd. 20/01, s. 23.


title: Věc C-423/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Vilniaus energija“ UAB v. Lietuvos metrologijos inspekcijos Vilniaus apskrities skyrius „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb zboží — Opatření s rovnocenným účinkem — Směrnice 2004/22/ES — Metrologická ověření měřicích systémů — Vodoměr na teplou vodu splňující všechny požadavky této směrnice, který je připojen k zařízení pro dálkový (telemetrický) přenos údajů — Zákaz používat tento vodoměr bez předchozího metrologického ověření systému“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/17

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Vilniaus energija“ UAB v. Lietuvos metrologijos inspekcijos Vilniaus apskrities skyrius
   (Věc C-423/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb zboží - Opatření s rovnocenným účinkem - Směrnice 2004/22/ES - Metrologická ověření měřicích systémů - Vodoměr na teplou vodu splňující všechny požadavky této směrnice, který je připojen k zařízení pro dálkový (telemetrický) přenos údajů - Zákaz používat tento vodoměr bez předchozího metrologického ověření systému“)
   2014/C 409/23
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka:„Vilniaus energija“ UAB

      Odpůrce: Lietuvos metrologijos inspekcijos Vilniaus apskrities skyrius

      Výrok

   Článek 34 SFEU a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/22/ES ze dne 31. března 2004 o měřicích přístrojích musejí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě a vnitrostátní praxi, podle nichž je třeba vodoměr na teplou vodu, který splňuje všechny požadavky této směrnice a je připojen k zařízení pro dálkový (telemetrický) přenos údajů, považovat za měřicí systém, a z tohoto důvodu nelze takový vodoměr používat v souladu s jeho účelem, dokud nebude provedeno jeho metrologické ověření společně s tímto zařízením jakožto měřicího systému.

      (1)  Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


title: Věc C-127/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/65/ES — Uvádění finančních služeb na trh na dálku — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/20

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-127/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/65/ES - Uvádění finančních služeb na trh na dálku - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 331/34)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: A. Aresu, zmocněnec)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupce: S. Schreiner, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí právních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002, o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7/ES a 98/27/ES (Úř. věst. L 271, s. 16; Zvl. vyd. 06/04, s. 321) ve stanovené lhůtě.
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002, o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7/ES a 98/27/ES, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 21 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc T-416/13: Usnesení Tribunálu ze dne 5. června 2014 – Stanleybet Malta a Stanley International Betting v. Komise „Žaloba na neplatnost — Hospodářská soutěž — Provozování zařízení na video loterii — Udělení výlučné licence Řeckem — Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. června 2014 – Stanleybet Malta a Stanley International Betting v. Komise
   (Věc T-416/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Provozování zařízení na video loterii - Udělení výlučné licence Řeckem - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   2014/C 329/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stanleybet Malta Ltd (Valetta, Malta); a Stanley International Betting Ltd (Liverpool, Spojené království) (zástupci: R. A. Jacchia, I. Picciano, A. Terranova, F. Ferraro, G. Dellis, P. Kakouris a I. Koimitzoglou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Ronkes Agerbeek a R. Striani, zmocněnci, poté F. Ronkes Agerbeek)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí obsaženého v dopisu Komise ze dne 10. června 2013, kterým Komise oznámila žalobkyním své rozhodnutí zamítnout jejich stížnosti a uzavřít spis týkající se věci COMP/39.981, Stanleybet Group 2/OPAP

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Není na místě rozhodnout o návrzích na vstup Řecké republiky a Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) do řízení.

               3)

               Stanleybet Malta Ltd a Stanley International Betting Ltd ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc F-63/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 3. března 2009 – Patsarika v. Cedefop ( Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Nové přidělení — Práva na obranu — Propuštění v závěru zkušební doby — Řízení bez účasti žalovaného )

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 3. března 2009 – Patsarika v. Cedefop
   (Věc F-63/07) (1)

   („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Nové přidělení - Práva na obranu - Propuštění v závěru zkušební doby - Řízení bez účasti žalovaného“)
   2009/C 102/53
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maria Patsarika (Thessalonique, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a N. Keramidas, advokáti)

      Žalovaný: Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop) (zástupci: M. Fuchs, zmocněnec, ve spolupráci s P. Anestisem, advokát)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí CEDEFOP ze dne 20. září 2006, kterým se ukončuje smlouva žalobkyně na dobu určitou po skončení její zkušební doby, a jednak návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Maria Patsarika ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení.

               3)

               Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání ponese vlastní náklady řízení, jakož i jednu čtvrtinu nákladů řízení M. Patsarika.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007, s. 43.


title: Věc C-111/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 4. března 2015 – Občina Gorje v. Republika Slovinsko

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 4. března 2015 – Občina Gorje v. Republika Slovinsko
   (Věc C-111/15)
   (2015/C 245/02)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Upravno sodišče Republike Slovenije

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Občina Gorje

      Žalovaná: Republika Slovinsko

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být nařízení č. 1698/2005 (1), a zejména jeho čl. 71 odst. 3, podle kterého se pravidla pro způsobilost výdajů stanoví na úrovni členských států, a podléhají zvláštním podmínkám stanoveným tímto nařízením pro některá opatření na rozvoj venkova, vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě stanovené v čl. 79 odst. 4 [nařízení vlády o opatřeních řady 1, 3 a 4 programu rozvoje venkova pro Republiku Slovinsko na období 2007-2013, od roku 2010 do roku 2013 (dále jen „nařízení PRP“)] a v bodě 3 kapitoly VI oznámení o zakázce, na základě které představují způsobilé investiční výdaje pouze výdaje vzniklé po datu přijetí rozhodnutí o nároku na získání prostředků (do skončení investice nebo nejpozději do 30. června 2015)?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, musí být nařízení č. 1698/2005, a zejména jeho čl. 71 odst. 3, vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě stanovené v čl. 56 odst. 4 Zakon o kmetijstvu (zákon o zemědělství), podle které musí být v celém rozsahu zamítnuta žádost, která nesplňuje podmínky uvedené v čl. 79 odst. 4 nařízení PRP týkajícího se způsobilých investičních výdajů vzniklých po datu přijetí rozhodnutí?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, s. 1).


title: Věc T-39/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2014 – Cezar v. OHIM – Poli-Eco (Insert) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — (Průmyslový) vzor Společenství představující vložku — Starší (průmyslový) vzor — Novost — Individuální povaha — Viditelné znaky součásti složeného výrobku — Posouzení (staršího) průmyslového vzoru — Články 3, 4, 5 a 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2014 – Cezar v. OHIM – Poli-Eco (Insert)
   (Věc T-39/13) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - (Průmyslový) vzor Společenství představující vložku - Starší (průmyslový) vzor - Novost - Individuální povaha - Viditelné znaky součásti složeného výrobku - Posouzení (staršího) průmyslového vzoru - Články 3, 4, 5 a 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
   2014/C 409/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński (Ełk, Polsko) (zástupci: původně M. Nentwig a G. Becker, poté M. Nentwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně F. Mattina, poté P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Poli-Eco Tworzywa Sztuczne sp. z o.o. (Szprotawa, Polsko) (zástupci: původně B. Rokicki, poté D. Rzazewska, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. listopadu 2012 (věc R 1512/2010-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Poli-Eco Tworzywa Sztuczne sp. z o.o. a Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 8. listopadu 2012 (věc R 1512/2010-3) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński.

               3.

               Společnost Poli-Eco Tworzywa Sztuczne sp. z o.o. ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6. 4. 2013.


title: Věc C-493/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzgericht – Außenstelle Linz – Rakousko) – Dilly’s Wellnesshotel GmbH v. Finanzamt Linz „Řízení o předběžné otázce — Státní podpory — Režim podpor v podobě úlev na ekologických daních — Nařízení (ES) č. 800/2008 — Kategorie podpor, které mohou být považovány za slučitelné se společným trhem a vyňaty z povinnosti oznámení — Závazná povaha podmínek vynětí — Článek 3 odst. 1 — Výslovný odkaz na uvedené nařízení v režimu podpor“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzgericht – Außenstelle Linz – Rakousko) – Dilly’s Wellnesshotel GmbH v. Finanzamt Linz
   (Věc C-493/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Režim podpor v podobě úlev na ekologických daních - Nařízení (ES) č. 800/2008 - Kategorie podpor, které mohou být považovány za slučitelné se společným trhem a vyňaty z povinnosti oznámení - Závazná povaha podmínek vynětí - Článek 3 odst. 1 - Výslovný odkaz na uvedené nařízení v režimu podpor“)
   (2016/C 343/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzgericht – Außenstelle Linz

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dilly’s Wellnesshotel GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Linz

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články [107 a 108 SFEU] prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách), musí být vykládán v tom smyslu, že neexistence – v režimu podpor dotčeném ve věci v původním řízení – výslovného odkazu na toto nařízení formou citace názvu a uvedením informace o jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie brání tomu, aby byl tento režim považován za splňující podmínky vynětí podle čl. 25 odst. 1 uvedeného nařízení z oznamovací povinnosti upravené v čl. 108 odst. 3 SFEU.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9. 2. 2015.