title: Věc C-112/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. února 2018 – Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA) v. Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. února 2018 – Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA) v. Administración General del Estado
   (Věc C-112/18)
   (2018/C 161/35)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být zásada práva životního prostředí, že znečišťovatel platí, zakotvená v čl. 191 odst. 2 SFEU, a čl. 9 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, který zakotvuje zásadu návratnosti nákladů na vodohospodářské služby a náležité ekonomické posuzování způsobů využívání vody, vykládány v tom smyslu, že brání zavedení takového poplatku za užívání vnitrozemských vod pro výrobu energie, jako je poplatek dotčený v původním řízení, který nepodněcuje k efektivnímu využívání vody ani nestanoví mechanismy k zachování a ochraně veřejných vodních zdrojů a jehož výše nijak nesouvisí se schopností způsobit škodu na veřejných vodních zdrojích a soustředí se výlučně jen na schopnost generovat příjmy výrobců?

               2)

               Je se zásadou zákazu diskriminace účastníků [trhu], zakotvenou v čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou (2), slučitelný takový poplatek, jako je sporný poplatek za užívání vody, který dopadá výlučně na výrobce elektrické energie z vodních zdrojů působící v povodích spadajících do více než jednoho autonomního společenství, na rozdíl od výrobců s povolením k nakládání s vodami v povodích spadajících do jediného autonomního společenství, a na výrobce disponující technologií pro výrobu elektrické energie z vodních zdrojů, na rozdíl od výrobců vyrábějících energii jinými technologiemi?

               3)

               Musí být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že vybírání takového poplatku za užívání vody, jako je sporný poplatek, od výrobců elektrické energie z vodních zdrojů působících v povodích spadajících do více než jednoho autonomního společenství představuje v důsledku toho, že je zaveden režim asymetrického zdanění v rámci téže technologie v závislosti na místě, kde se elektrárna nachází, a že předmětný poplatek se nevztahuje na výrobce energie z jiných zdrojů, zakázanou státní podporu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. 2000, L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc C-113/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. února 2018 – Parc del Segre S.A. a další v. Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. února 2018 – Parc del Segre S.A. a další v. Administración General del Estado
   (Věc C-113/18)
   (2018/C 161/36)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníce původního řízení

      Žalobkyně: Parc del Segre S.A., Electra Irache S.L., Genhidro Generación Hidroeléctrica S.L., Hicenor, S.L., Hidroeléctrica Carrascosa, S.L., Hidroeléctrica del Carrión, S.L., Hidroeléctrica del Pisuerga, S.L., Hidroeléctrica Santa Marta, S.L., Hyanor, S.L. a Promotora del Rec dels Quatre Pobles, S.A.

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být zásada práva životního prostředí, že znečišťovatel platí, zakotvená v čl. 191 odst. 2 SFEU, a čl. 9 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, který zakotvuje zásadu návratnosti nákladů na vodohospodářské služby a náležité ekonomické posuzování způsobů využívání vody, vykládány v tom smyslu, že brání zavedení takového poplatku za užívání vnitrozemských vod pro výrobu energie, jako je poplatek dotčený v původním řízení, který nepodněcuje k efektivnímu využívání vody ani nestanoví mechanismy k zachování a ochraně veřejných vodních zdrojů a jehož výše nijak nesouvisí se schopností způsobit škodu na veřejných vodních zdrojích a soustředí se výlučně jen na schopnost generovat příjmy výrobců?

               2)

               Je se zásadou zákazu diskriminace účastníků [trhu], zakotvenou v čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou (2), slučitelný takový poplatek, jako je sporný poplatek za užívání vody, který dopadá výlučně na výrobce elektrické energie z vodních zdrojů působící v povodích spadajících do více než jednoho autonomního společenství, na rozdíl od výrobců s povolením k nakládání s vodami v povodích spadajících do jediného autonomního společenství, a na výrobce disponující technologií pro výrobu elektrické energie z vodních zdrojů, na rozdíl od výrobců vyrábějících energii jinými technologiemi?

               3)

               Musí být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že vybírání takového poplatku za užívání vody, jako je sporný poplatek, od výrobců elektrické energie z vodních zdrojů působících v povodích spadajících do více než jednoho autonomního společenství představuje v důsledku toho, že je zaveden režim asymetrického zdanění v rámci téže technologie v závislosti na místě, kde se elektrárna nachází, a že předmětný poplatek se nevztahuje na výrobce energie z jiných zdrojů, zakázanou státní podporu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. 2000, L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


201805250261897462018/C 200/282072018CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180322222321Věc C-207/18: Žaloba podaná dne 22. března 2018 – Evropská komise v. Španělské království
 ---documentbreak--- C2002018CS2210120180322CS0028221232Žaloba podaná dne 22. března 2018 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-207/18)2018/C 200/28Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, G. von Rintelen a J. Samnadda, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            určil, že Španělské království tím, že do 10. dubna 2016 nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/26/EU ze dne 26. února 2014 (
                  1
               ) o kolektivní správě autorského práva a práv s ním souvisejících a udělování licencí pro více území k právům k užití hudebních děl online na vnitřním trhu nebo v každém případě tím, že Komisi tyto předpisy neoznámilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 43 uvedené směrnice;

            —

            uložil v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEU Španělskému království denní penále ve výši 123928,64 EUR s účinností ode dne vyhlášení rozsudku, kterým se konstatuje nesplnění povinnosti přijmout, nebo v každém případě oznámit Komisi předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí 2014/26/EU;

            —

            uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V souladu s čl. 43 odst. 1 směrnice 2014/26/EU uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 10. dubna 2016 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Vzhledem k tomu, že Španělské království neprovedlo směrnici 2014/26/EU úplně a že Komisi neoznámilo prováděcí opatření, rozhodla se Komise podat tuto žalobu k Soudnímu dvoru.
   Komise navrhuje, aby Španělskému království bylo uloženo denní penále ve výši 123928,64 EUR ode dne vyhlášení rozsudku a vypočítané s ohledem na závažnost a dobu trvání protiprávního stavu a na odrazující účinek v závislosti na platební schopnosti uvedeného členského státu.
   (
         1
      ) – Úř. věst. 2014, L 84, s. 72.


201805250051897382018/C 200/17652017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180419141411Věc C-65/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 19. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Oftalma Hospital Srl v. C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky na služby — Zdravotní a sociální služby — Zadání zakázky bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek — Nutnost dodržování zásad transparentnosti a rovného zacházení — Pojem ‚nepochybný přeshraniční význam‘ — Směrnice 92/50/EHS — Článek 27“
 ---documentbreak--- C2002018CS1410120180419CS0017141141Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 19. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Oftalma Hospital Srl v. C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte
   (Věc C-65/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky na služby — Zdravotní a sociální služby — Zadání zakázky bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek — Nutnost dodržování zásad transparentnosti a rovného zacházení — Pojem ‚nepochybný přeshraniční význam‘ — Směrnice 92/50/EHS — Článek 27““2018/C 200/17Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Oftalma Hospital Srl

      Žalovaná: C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte

      za přítomnosti: Azienda Sanitaria Locale di Torino (TO1)

      Výrok

            1)

            Pokud se zadává veřejná zakázka na služby, jež spadá pod článek 9 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, a v důsledku toho podléhá v zásadě pouze článkům 14 a 16 této směrnice, je veřejný zadavatel i přesto povinen dodržovat také základní pravidla a obecné zásady Smlouvy o FEU, zejména zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti, jakož i povinnost transparentnosti z nich vyplývající, pokud má taková zakázka k datu svého zadání nepochybný přeshraniční význam, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

            2)

            Článek 27 odst. 3 směrnice 92/50 musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na veřejné zakázky na služby spadající do přílohy I B této směrnice.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


201805250061897522018/C 200/18752017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180419141522Věc C-75/17 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. dubna 2018 – Fiesta Hotels & Resorts, SL v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Residencial Palladium, SL „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 4 — Článek 65 — Nezapsané obchodní jméno GRAND HOTEL PALLADIUM — Obrazová ochranná známka se slovními prvky ‚PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA‘ — Návrh na prohlášení neplatnosti založený na starším právu, které vzniklo na základě vnitrostátního práva — Podmínky — Označení, jehož význam není pouze místní — Právo zakázat užívání pozdější ochranné známky“
 ---documentbreak--- C2002018CS1420120180419CS0018142152Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. dubna 2018 – Fiesta Hotels & Resorts, SL v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Residencial Palladium, SL
   (Věc C-75/17 P) (
         1
      )
   „„Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 4 — Článek 65 — Nezapsané obchodní jméno GRAND HOTEL PALLADIUM — Obrazová ochranná známka se slovními prvky ‚PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA‘ — Návrh na prohlášení neplatnosti založený na starším právu, které vzniklo na základě vnitrostátního práva — Podmínky — Označení, jehož význam není pouze místní — Právo zakázat užívání pozdější ochranné známky““2018/C 200/18Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fiesta Hotels & Resorts, SL (zástupci: J.-B. Devaureix a J. C. Erdozain López, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: J. Crespo Carrillo a D. Botis, zmocněnci), Residencial Palladium, SL (zástupce: D. Solana Giménez, advokát)

      Výrok

            1)

            Kasační opravný prostředek se zamítá.

            2)

            Společnosti Fiesta Hotels & Resorts SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


201806150591955012018/C 231/482682018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180427383811Věc T-268/18: Žaloba podaná dne 27. dubna 2018 – Sandrone v. EUIPO – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
 ---documentbreak--- C2312018CS3810120180427CS0048381381Žaloba podaná dne 27. dubna 2018 – Sandrone v. EUIPO – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
   (Věc T-268/18)2018/C 231/48Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Luciano Sandrone (Barolo, Itálie) (zástupce: A. Borra, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: J. Garcia Carrion, SA (Jumilla, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Lucian Sandrone“ – Přihláška č. 14 416 598

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. února 2018 ve věci R 1207/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Neprokázání skutečného užívání starší ochranné známky v souladu s čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 2017/1001.

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


201806150851955162018/C 231/225842013TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180517192021Věc T-584/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2018 – BASF Agro a další v. Komise „Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka fipronil — Přezkum schválení — Článek 21 nařízení (ES) č. 1107/2009 — Zákaz použití a prodeje osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin obsahujícími dotčenou účinnou látku — Článek 49 odst. 2 nařízení č. 1107/2009 — Zásada obezřetnosti — Analýza dopadů“
 ---documentbreak--- C2312018CS1910120180517CS0022191202Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2018 – BASF Agro a další v. Komise
   (Věc T-584/13) (
         1
      )
   „„Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka fipronil — Přezkum schválení — Článek 21 nařízení (ES) č. 1107/2009 — Zákaz použití a prodeje osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin obsahujícími dotčenou účinnou látku — Článek 49 odst. 2 nařízení č. 1107/2009 — Zásada obezřetnosti — Analýza dopadů““2018/C 231/22Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobci: BASF Agro BV (Arnhem, Nizozemsko) a šest dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: J.-P. Montfort a M. Peristeraki, avocats).)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Ondrůšek a G. von Rintelen, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Brusel, Belgie) (zástupci: I. de Seze, É. Mullier, avocats a D. Abrahams, barrister), European Seed Association (ESA) (Brusel) (zástupci: původně P. de Jong, P. Vlaemminck a B. Van Vooren, poté P. de Jong, K. Claeyé a E. Bertolotto, avocats)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Německo), Österreichischer Erwerbsimkerbund (Großebersdorf, Rakousko), Österreichischer Imkerbund (ÖIB) (Vídeň, Rakousko) (zástupci: A. Willand a B. Tschida, avocats)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 781/2013 ze dne 14. srpna 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky fipronil, a kterým se zakazuje použití a prodej osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin obsahujícími uvedenou účinnou látku (Úř. věst. 2013, L 219, s. 22).

      Výrok rozsudku

            1)

            Články 1, 3 a 4 nařízení Komise (EU) č. 781/2013 ze dne 14. srpna 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky fipronil, a kterým se zakazuje použití a prodej osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin obsahujícími uvedenou účinnou látku, se zrušují.

            2)

            Ve zbývající části se žaloba zamítá.

            3)

            Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností BASF Agro BV a dalšími žalobci, jejich jména jsou uvedena v příloze, jakož i náklady řízení vynaložené Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) a European Seed Association (ESA).

            4)

            Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund a Österreichischer Imkerbund (ÖIB) ponesou vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 9, 11.1.2014.


201806220171970682018/C 240/333072018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180507293132Věc C-307/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Competition Appeal Tribunal, London (Spojené království) dne 7. května 2018 – Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, dříve Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd a Merck KGaA v. Competition and Markets Authority
 ---documentbreak--- C2402018CS2920120180507CS0033292313Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Competition Appeal Tribunal, London (Spojené království) dne 7. května 2018 – Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, dříve Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd a Merck KGaA v. Competition and Markets Authority
   (Věc C-307/18)2018/C 240/33Jednací jazyk: angličtina
      Předkládající soud

   Competition Appeal Tribunal, Londýn

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, dříve Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd a Merck KGaA

      Odpůrce: Competition and Markets Authority

      Předběžné otázky

   Potenciální hospodářská soutěž

            1)

            Musí být pro účely čl. 101 odst. 1 SFEU majitel patentu na léčivý přípravek a společnost, která chce uvést na trh generickou verzi tohoto léčivého přípravku, považováni za potenciální konkurenty, pokud mezi nimi existuje spor v dobré víře o to, zda je patent platný nebo zda generický přípravek tento patent porušuje?

            2)

            Liší se odpověď na otázku č. 1 v případě, že:

                     a)

                     o tomto sporu probíhá mezi stranami soudní řízení nebo

                     b)

                     majitel patentu dosáhl vydání předběžného opatření, kterým bylo společnosti vyrábějící generický přípravek zakázáno uvést tento přípravek na trh do doby, než bude v řízení vydáno rozhodnutí nebo

                     c)

                     majitel patentu považuje společnost vyrábějící generický přípravek za potenciálního konkurenta?

      Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu

            3)

            Probíhá-li soudní řízení o platnosti patentu na léčivý přípravek a o tom, zda generický přípravek tento patent porušuje, a nelze-li určit pravděpodobnost úspěchu jedné ze stran v tomto řízení, dochází k omezení hospodářské soutěže z hlediska „účelu“ ve smyslu čl. 101 odst. 1, pokud strany uzavřou dohodu o narovnání tohoto sporu, ve které:

                     a)

                     se společnost vyrábějící generický přípravek zavazuje po dobu trvání této dohody (která není delší než zbývající doba platnosti patentu) neuvést na trh svůj generický přípravek a upustit od napadání platnosti patentu a

                     b)

                     majitel patentu se zavazuje převést na společnost vyrábějící generický přípravek majetkové hodnoty ve výši, která značně převyšuje náklady na vedení sporů, jimž se předejde (včetně ztráty času a narušení činnosti), přičemž tento převod nepředstavuje platbu za zboží či služby dodané či poskytnuté majiteli patentu?

            4)

            Liší se odpověď na otázku č. 3 v případě, že:

                     a)

                     rozsah omezení, kterému podléhá společnost vyrábějící generický přípravek, nepřekračuje rámec působnosti dotčeného patentu nebo

                     b)

                     peněžní vyjádření majetkových hodnot převedených na společnost vyrábějící generický přípravek může být nižší než zisk, kterého by tato společnost dosáhla, kdyby namísto toho měla úspěch v patentovém sporu a uvedla na trh nezávislý generický přípravek?

            5)

            Liší se odpovědi na otázky č. 3 a č. 4, je-li v dohodě sjednáno, že majitel patentu dodá společnosti vyrábějící generický přípravek značné, ale omezené množství autorizovaného generického přípravku, a tato dohoda:

                     a)

                     nevytváří žádný významný konkurenční tlak na ceny účtované majitelem patentu, ale

                     b)

                     přináší určité výhody pro spotřebitele, které by v případě úspěchu majitele patentu ve sporu nenastaly, ale jejichž rozsah je podstatně menší než rozsah výhod vyplývajících z hospodářské soutěže, které by nastaly v důsledku nezávislého uvedení generického přípravku na trh, k němuž by došlo v případě úspěchu společnosti vyrábějící generický přípravek ve sporu, nebo je tato skutečnost relevantní pouze pro posouzení podle čl. 101 odst. 3?

      Omezení hospodářské soutěže z hlediska účinku

            6)

            Dochází za okolností uvedených ve třetí a páté otázce k omezení hospodářské soutěže z hlediska „účinku“ ve smyslu čl. 101 odst. 1, nebo tento závěr závisí na zjištění soudu, že bez uvedené dohody o narovnání:

                     a)

                     by společnost vyrábějící generický přípravek pravděpodobně uspěla v patentovém sporu (tj. pravděpodobnost, že je patent platný a že došlo k jeho porušení, je nižší než 50 %), anebo

                     b)

                     strany sporu by pravděpodobně uzavřely méně omezující dohodu o narovnání (tj. pravděpodobnost, že dojde k uzavření méně omezující dohody o narovnání, je vyšší než 50 %)?

      Vymezení trhu

            7)

            V případě, že je patentovaný léčivý přípravek z terapeutického hlediska nahraditelný řadou dalších léčivých přípravků spadajících do stejné třídy a tvrzeným zneužitím ve smyslu článku 102 je jednání, kterým majitel patentu fakticky vylučuje generické verze tohoto přípravku z trhu, mají být tyto generické přípravky vzaty v úvahu za účelem vymezení relevantního výrobkového trhu, i když nemohly být legálně uvedeny na trh před uplynutím doby platnosti patentu, pokud (což je nejisté) je patent platný a pokud došlo k jeho porušení těmito generickými přípravky?

      Zneužití dominantního postavení

            8)

            Za okolností uvedených ve třetí a páté otázce výše, pokud je majitel patentu v dominantním postavení, představuje jeho jednání spočívající v uzavření takové dohody zneužití dominantního postavení ve smyslu článku 102?

            9)

            Liší se odpověď na otázku č. 8 v případě, že majitel patentu uzavře takovou dohodu nikoli za účelem narovnání probíhajícího soudního sporu, ale aby soudnímu sporu předešel?

            10)

            Liší se odpověď na osmou a devátou otázku v případě, že:

                     a)

                     majitel patentu sleduje strategii, která spočívá v uzavření několika takových dohod za účelem vyloučení rizika neomezeného uvádění generických přípravků na trh a

                     b)

                     z důvodu vnitrostátního systému pravidel úhrady nákladů lékáren na nákup léčivých přípravků ze strany orgánů veřejného zdraví se v důsledku uzavření první takové dohody sníží celková výše úhrad nákladů na nákup dotčeného léčivého přípravku, což má za následek značné úspory na straně orgánů veřejného zdraví (i když jsou tyto úspory výrazně nižší než úspory, jichž by bylo dosaženo v důsledku nezávislého uvedení generických přípravků na trh v případě úspěchu společnosti vyrábějící generický přípravek v patentovém sporu) a

                     c)

                     k dosažení těchto úspor nesměřoval úmysl žádné ze stran těchto dohod?


201806220251970762018/C 240/066422016CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL201805175511Věc C-642/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Junek Europ-Vertrieb GmbH v. Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG „Řízení o předběžné otázce — Duševní vlastnictví — Známkové právo — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 13 — Vyčerpání práv z ochranné známky — Paralelní dovoz — Přebalení výrobku označeného ochrannou známkou — Nové označení — Podmínky použitelné na zdravotnické prostředky“
 ---documentbreak--- C2402018CS510120180517CS00065151Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Junek Europ-Vertrieb GmbH v. Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG
   (Věc C-642/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Duševní vlastnictví — Známkové právo — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 13 — Vyčerpání práv z ochranné známky — Paralelní dovoz — Přebalení výrobku označeného ochrannou známkou — Nové označení — Podmínky použitelné na zdravotnické prostředky““2018/C 240/06Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Junek Europ-Vertrieb GmbH

      Žalovaná: Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG

      Výrok

   Článek 13 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce [Evropské unie] musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky nemůže podat námitky proti dalšímu uvádění zdravotnického prostředku v jeho vnitřním a vnějším původním obalu na trh paralelním dovozcem, pokud jej dovozce navíc opatřil takovým dodatečným označením, jako je označení dotčené ve věci v původním řízení, které svým obsahem, funkcí, velikostí, vzhledem a umístěním nepředstavuje nebezpečí pro záruku původu zdravotnického prostředku označeného ochrannou známkou.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


201806220781970272018/C 240/653112018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180517565611Věc T-311/18: Žaloba podaná dne 17. května 2018 – Buck v. EUIPO – Unger Holding (BUCK)
 ---documentbreak--- C2402018CS5610120180517CS0065561561Žaloba podaná dne 17. května 2018 – Buck v. EUIPO – Unger Holding (BUCK)
   (Věc T-311/18)2018/C 240/65Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Društvo za proizvodnju inženjering i usluge Buck d.o.o. (Bělehrad, Srbsko) (zástupce: I. Lázaro Betancor, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Unger Holding GmbH (Herne, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek BUCK v bílé a červené barvě – Mezinárodní zápis č. 1 218 386 s vyznačením Evropské unie

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. března 2018, ve věci R 1024/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Porušení čl. 47 odst. 2 nařízení č. 2017/1001;

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


201806220361970382018/C 240/343302018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180507313331Věc C-330/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2018 Brunem Gollnischem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 7. března 2018 ve věci T-624/16, Gollnisch v. Parlament
 ---documentbreak--- C2402018CS3110120180507CS0034311333Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2018 Brunem Gollnischem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 7. března 2018 ve věci T-624/16, Gollnisch v. Parlament
   (Věc C-330/18 P)2018/C 240/34Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bruno Gollnisch (zástupce: B. Bonnefoy-Claudet, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

   Návrhová žádání směřující proti napadenému rozsudku:

            —

            zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2018, T-624/16;

            —

            rozhodnout o vznesených otázkách v souladu s judikaturou;

            —

            vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí;

            —

            přiznat navrhovateli částku 12500 eur z titulu nákladů řízení vynaložených v rámci kasačního opravného prostředku;

            —

            uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Návrhová žádání pro případ vyhovění kasačnímu opravnému prostředku:

            —

            má-li Soudní dvůr za to, že má dostatečné informace, rozhodnout ve věci sám;

            —

            zrušit rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 1. července 2016; oznámení a prováděcí opatření obsažená v dopise generálního ředitele pro finance ze dne 6. července 2016 a výzvu k úhradě č. 2016-914 ze dne 5. července 2016;

            —

            vyhovět návrhovým žádáním navrhovatele v prvním stupni;

            —

            přiznat navrhovateli částku 20000 eur jako náhradu utrpěné morální škody;

            —

            uložit Parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení.

      Podpůrná návrhová žádání:

            —

            rozhodnout o přerušení řízení do ukončení trestního řízení zahájeného ve Francii;

            —

            rozhodnout, že výkon rozhodnutí generálního tajemníka bude mezitím pozastaven a částky vybrané na jeho základě budou v plném rozsahu vráceny navrhovateli.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

            1.

            První důvod, vycházející z nedostatku pravomoci generálního tajemníka a porušení čl. 25 odst. 3 jednacího řádu Parlamentu.
            Napadený rozsudek přiznává generálnímu tajemníkovi rozhodovací pravomoc umožňující mu, aby sám rozhodl o existenci neoprávněně vyplacených částek, ačkoliv podle právních předpisů a předchozí judikatury má pouze vyšetřovací, navrhovací a vykonávací pravomoc.

            2.

            Druhý důvod vycházející z nedodržení zásad „una via electa“ a „le pénal tient le civil en état“ (občanskoprávní řízení musí být do ukončení trestního řízení přerušeno)
            Napadený rozsudek má nesprávně za to, že dovolávaná zásada je součástí vnitrostátního, a nikoliv evropského práva, a že dotčená věc nemá žádnou trestní souvislost.

            3.

            Třetí důvod vycházející z porušení práva na obhajobu
            Napadený rozsudek 1) nenavrátil navrhovateli jeho základní právo být vyslechnut, o které byl připraven po celou dobu řízení; 2) potvrdil posouzení ze strany administrativy Parlamentu, že se jednalo o pouhá podezření, třebaže se jednalo o výtky, ostatně nepodložené, formulované vůči navrhovateli během uvedeného řízení, přičemž proměnlivost a nepřesnost těchto výtek představovala překážku bránící účinné obraně; 3) neuznal důsledky mlčení ze strany administrativy v reakci na korespondenci navrhovatele, který se dotazoval na přesnou povahu důkazů práce jeho asistenta, které jsou od něj očekávány.

            4.

            Čtvrtý důvod vycházející z diskriminačního zacházení a z fumus persecutionis, jakož i neoprávněného obrácení důkazního břemene
            Napadený rozsudek neposoudil indicie diskriminačního zacházení nebo fumus persecutionis jako takové a vyloučil, že judikaturu, které se dovolával navrhovatel, je možné použít obdobně na politickou diskriminaci.

            5.

            Pátý důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění a porušení článku 41 Listiny základních práv
            Napadený rozsudek má nesprávně za to, že dokumenty vydané v průběhu řízení o vrácení neoprávněně vyplacených částek nemají žádný právní význam pro platnost tohoto řízení a tudíž konečného aktu. Napadený rozsudek tedy nevyvodil důsledky z toho, že jak proměnlivost odůvodnění, tak mlčení administrativy v reakci na žádosti navrhovatele o upřesnění mu neumožnily zjistit, jak má prokázat, že nedošlo k protiprávnímu jednání.

            6.

            Šestý důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání
            Napadený rozsudek konstatoval, že požadavek, aby poslanec uchovával důkazy o práci jeho asistentů, nemá zpětný účinek a není závazný.

            7.

            Sedmý důvod vycházející z nesprávného hodnocení důkazů, zkreslení skutkových okolností a rozporuplného odůvodnění
            Napadený rozsudek jednostranně, a posteriori, bez právního základu a nesoudržně vypracoval teorii uznaných a přípustných druhů důkazů práce asistenta, svévolně vyloučil ty, které předložil navrhovatel, a vytkl mu, že v rámci řízení nepředložil nové.

            8.

            Osmý důvod vycházející z porušení zásady proporcionality
            Napadený rozsudek má za to, že prováděcí opatření neponechávají generálnímu tajemníkovi při přijetí rozhodnutí žádný prostor k posouzení a že navrhovatel neuvedl dostatečné argumenty proti prováděcím opatřením nebo předpisům, na nichž jsou založena.


201806220411970822018/C 240/663122018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180514565722Věc T-312/18: Žaloba podaná dne 14. května 2018 – Dentsply De Trey v. EUIPO – IDS (AQUAPRINT)
 ---documentbreak--- C2402018CS5620120180514CS0066562572Žaloba podaná dne 14. května 2018 – Dentsply De Trey v. EUIPO – IDS (AQUAPRINT)
   (Věc T-312/18)2018/C 240/66Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dentsply De Trey GmbH (Kostnice, Německo) (zástupce: S. Clark, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: IDS SpA (Savona, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „AQUAPRINT“ – Přihláška č. 12 272 407

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. února 2018, ve věci R 1438/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil s výjimkou rozsahu, v němž odvolací senát určil, že výrobky jsou totožné/obdobné a že relevantní veřejností je veřejnost s odbornými znalostmi v oblasti stomatologie;

            —

            uložil podle článku 134 jednacího řádu Tribunálu EUIPO a případné vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložených společností Dentsply;

            —

            změnil rozhodnutí rovněž ve vztahu k uložení náhrady nákladů a uložil podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu EUIPO, aby nařídil vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložených odvolacím senátem a námitkovým oddělením.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001;

            —

            Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení 2017/1001.


201806220691970212018/C 240/355772015TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180529343411Věc T-577/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Uribe-Etxebarría Jiménez v. EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie SHERPA — Starší národní slovní ochranná známka SHERPA — Prohlášení částečné neplatnosti — Předmět sporu před odvolacím senátem — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 60 odst. 2 písm. a) nařízení 2017/1001] — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2402018CS3410120180529CS0035341341Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Uribe-Etxebarría Jiménez v. EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)
   (Věc T-577/15) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie SHERPA — Starší národní slovní ochranná známka SHERPA — Prohlášení částečné neplatnosti — Předmět sporu před odvolacím senátem — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 60 odst. 2 písm. a) nařízení 2017/1001] — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení 2017/1001]““2018/C 240/35Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (Erandio, Španělsko) (zástupce: M. Esteve Sanz, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Núcleo de comunicaciones y control, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal a E. Armero Lavie, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. července 2015 (věc R 1135/2014-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Núcleo de comunicaciones y control a M. Uribe-Etxebarría Jiménez.

      Výrok

            1.

            Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 17. července 2015 (věc R 1135/2014-2) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků, na které se vztahuje napadená ochranná známka a které spadají do třídy 9.

            2.

            Ve zbývající části se žaloba zamítá.

            3.

            EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí třetinu nákladů řízení vynaložených Xabierem Uribe-Etxebarría Jiménezem.

            4.

            Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

            5.

            Núcleo de comunicaciones y control, SL, ponese vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 406, 7. 12. 2015.


201806220681970452018/C 240/491972017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180504444411Věc T-197/17: Usnesení Tribunálu ze dne 4. května 2018 – Abel a další v. Komise „Mimosmluvní odpovědnost — Životní prostředí — Přijetí nařízení týkajícího se emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel ze strany Komise — Návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobci údajně utrpěli — Neexistence skutečné a určité újmy — Situace, která může mít nemajetkový dopad na každého — Neexistence napravitelné škody — Návrh na vydání soudního příkazu“
 ---documentbreak--- C2402018CS4410120180504CS0049441441Usnesení Tribunálu ze dne 4. května 2018 – Abel a další v. Komise
   (Věc T-197/17) (
         1
      )
   „„Mimosmluvní odpovědnost — Životní prostředí — Přijetí nařízení týkajícího se emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel ze strany Komise — Návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobci údajně utrpěli — Neexistence skutečné a určité újmy — Situace, která může mít nemajetkový dopad na každého — Neexistence napravitelné škody — Návrh na vydání soudního příkazu““2018/C 240/49Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobci: Marc Abel (Montreuil, Francie) a dalších 1428 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupce: J. Assous, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, M. Huttunen a A. Becker, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 268 SFEU znějící na získání náhrady škody, kterou žalobci údajně utrpěli v důsledku přijetí nařízení Komise (EU) 2016/646 ze dne 20. dubna 2016, kterým se mění nařízení (ES) č. 692/2008 z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 6) (Úř. věst. 2016, L 109, s. 1).

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Marcu Abelovi a ostatním žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


201806220571970422018/C 240/673142018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180515575821Věc T-314/18: Žaloba podaná dne 15. května 2018 – Hashem a Assi v. SRB
 ---documentbreak--- C2402018CS5710120180515CS0067571582Žaloba podaná dne 15. května 2018 – Hashem a Assi v. SRB
   (Věc T-314/18)2018/C 240/67Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobci: Hashem Asad Mohammad Hashem (Ammán, Jordánsko), Souhair H. B. Assi (Ammán) (zástupci: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías a A. Lois Perreau de Pinninck, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

            —

            určil mimosmluvní odpovědnost Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) a uložil mu náhradu škody utrpěné žalobci v důsledku jeho jednání a nečinnosti vedoucích ke ztrátě celé investice do podřízených dluhopisů BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A;

            —

            uložil SRB vyplatit žalobcům z titulu náhrady utrpěné škody: náhradu uskutečněných investic ve výši 5571434,73 eur do akcií Banco Popular; nebo podpůrně náhradu uskutečněných investic ve výši 2341142,51 eur;

            —

            určil, že částka vyrovnávacích úroků se počítá ode dne 7. června 2017 až do vydání rozsudku v projednávané věci;

            —

            určil, že příslušná částka úroků z prodlení se počítá od vydání rozsudku v projednávané věci až do úplného zaplacení, podle sazby stanovené ECB pro hlavní transakce refinancování navýšené o dva procentní body.

            —

            uložil SRB náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věci T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB (2017 C 424, s. 42).


201806220451970562018/C 240/502062017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180516444522Věc T-206/17: Usnesení Tribunálu ze dne 16. května 2018 – Argus Security Projects v. Komise a EUBAM Libye „Žaloba na neplatnost — Veřejné zakázky na služby — Soutěžní jednací řízení — Poskytování bezpečnostních služeb v rámci asistenční mise Evropské unie pro integrovanou správu hranic v Libyi — Odmítnutí nabídky podané uchazečem a zadání veřejné zakázky jinému uchazeči — Skutečnosti, které nastaly po zadání zakázky — Podstatná změna původních podmínek zakázky — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“
 ---documentbreak--- C2402018CS4420120180516CS0050442452Usnesení Tribunálu ze dne 16. května 2018 – Argus Security Projects v. Komise a EUBAM Libye
   (Věc T-206/17) (
         1
      )
   „„Žaloba na neplatnost — Veřejné zakázky na služby — Soutěžní jednací řízení — Poskytování bezpečnostních služeb v rámci asistenční mise Evropské unie pro integrovanou správu hranic v Libyi — Odmítnutí nabídky podané uchazečem a zadání veřejné zakázky jinému uchazeči — Skutečnosti, které nastaly po zadání zakázky — Podstatná změna původních podmínek zakázky — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná““2018/C 240/50Jednací jazyk: francouzština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kypr) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalované: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, P. Aalto a L. Baumgart, zmocněnci), Asistenční mise Evropské unie pro integrovanou správu hranic v Libyi (EUBAM Libye) (zástupce: E. Raoult, advokát)

      Předmět

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí EUBAM Libye ze dne 24. ledna 2017 o odmítnutí nabídky předložené žalobkyní v rámci soutěžního jednacího řízení na zadání zakázky poskytování bezpečnostních služeb v rámci asistenční mise Evropské unie EUBAM Libye pro integrovanou správu hranic v Libyi (smlouva EUBAM-13-020) a o zadání zakázky společnosti Garda World Ltd.

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Argus Security Projects Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


201806220271970292018/C 240/07302017CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL201805175622Věc C-30/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu v. Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu „Řízení o předběžné otázce — Daňové předpisy — Spotřební daně — Směrnice 92/83/EHS — Článek 3 odst. 1 — Alkohol a alkoholické nápoje — Pivo — Ochucené pivo — Stupeň Plato — Způsob výpočtu“
 ---documentbreak--- C2402018CS520120180517CS00075262Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu v. Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu
   (Věc C-30/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Daňové předpisy — Spotřební daně — Směrnice 92/83/EHS — Článek 3 odst. 1 — Alkohol a alkoholické nápoje — Pivo — Ochucené pivo — Stupeň Plato — Způsob výpočtu““2018/C 240/07Jednací jazyk: polština
      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu

      Odpůrkyně: Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely stanovení základu daně z ochucených piv podle stupnice Plato je třeba vzít v úvahu suchý extrakt původní mladiny a nepřihlížet k aromatickým přísadám a cukrovému sirupu, které jsou přidávány po skončení kvašení.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


201806220421970162018/C 240/365662016TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180517353511Věc T-566/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2018 – Josefsson v. Parlament „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Pracovní smlouva na dobu neurčitou — Propuštění — Článek 47 písm. c) bod i) PŘOZ RAA — Zjevně nesprávné posouzení — Právo být vyslechnut — Zásada řádné správy — Povinnost jednat s náležitou péčí“
 ---documentbreak--- C2402018CS3510120180517CS0036351351Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2018 – Josefsson v. Parlament
   (Věc T-566/16) (
         1
      )
   „„Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Pracovní smlouva na dobu neurčitou — Propuštění — Článek 47 písm. c) bod i) PŘOZ RAA — Zjevně nesprávné posouzení — Právo být vyslechnut — Zásada řádné správy — Povinnost jednat s náležitou péčí““2018/C 240/36Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Erik Josefsson (Malmö, Švédsko) (zástupci: T. Bontinck, A. Guillerme a M. Forgeois, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně M. Dean a L. Deneys, poté M. Dean a Í. Ní Riagáin Düro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí orgánu Parlamentu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 19. prosince 2014 o vypovězení žalobcovy smlouvy dočasného zaměstnance a zadruhé na náhradu nemajetkové újmy, která žalobci údajně vznikla.

      Výrok rozsudku

            1)

            Rozhodnutí orgánu Evropského parlamentu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 19. prosince 2014 o vypovězení smlouvy dočasného zaměstnance uzavřené s Erikem Josefssonem se zrušuje.

            2)

            Ve zbývající části se žaloba zamítá.

            3)

            Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 27, 25.1.2016 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-138/15 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


201806220201970712018/C 240/082292017CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL201805176611Věc C-229/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Evonik Degussa GmbH v. Bundesrepublik Deutschland „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Bezplatné přidělování — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a — Příloha I — Rozhodnutí 2011/278/EU — Příloha I bod 2 — Určení referenčních úrovní produktů — Výroba vodíku — Systémové hranice referenční úrovně produktu pro vodík — Proces separace vodíku od toku obohaceného plynu, který již obsahuje vodík“
 ---documentbreak--- C2402018CS610120180517CS00086161Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Evonik Degussa GmbH v. Bundesrepublik Deutschland
   (Věc C-229/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Bezplatné přidělování — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a — Příloha I — Rozhodnutí 2011/278/EU — Příloha I bod 2 — Určení referenčních úrovní produktů — Výroba vodíku — Systémové hranice referenční úrovně produktu pro vodík — Proces separace vodíku od toku obohaceného plynu, který již obsahuje vodík““2018/C 240/08Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Evonik Degussa GmbH

      Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

      Výrok

   Příloha I bod 2 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES musí být vykládána v tom smyslu, že takový proces, jako je proces, jenž je předmětem věci v původním řízení a neumožňuje vyrábět vodík chemickou syntézou, nýbrž pouze izolovat tuto látku, jež je již obsažena v plynné směsi, nespadá do rámce systémových hranic referenční úrovně produktu pro vodík. Jinak by tomu bylo pouze tehdy, pokud by tento proces byl spojen s „výrobou vodíku“ ve smyslu přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009 a dále, pokud by s ní souvisel po technické stránce.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


201806220701970632018/C 240/514702017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180515454511Věc T-470/17: Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2018 – Sensotek v. EUIPO – Senso Tecnologie (senso tek) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie senso tek — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie SENSOTEC — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“
 ---documentbreak--- C2402018CS4510120180515CS0051451451Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2018 – Sensotek v. EUIPO – Senso Tecnologie (senso tek)
   (Věc T-470/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie senso tek — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie SENSOTEC — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná““2018/C 240/51Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sensotek GmbH (Reichenbach an der Fils, Německo) (zástupce: J. Klink, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Senso Tecnologie Srl (Řím, Itálie)

      Předmět

   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. května 2017 (věc R 1953/2016-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Senso Tecnologie a Sensotek.

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Sensotek GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 309, 18.9.2017.


201806290221986342018/C 249/082392018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL201804035621Věc C-239/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Thüringer Oberlandesgericht (Německo) dne 3. dubna 2018 – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH v. Freistaat Thüringen
 ---documentbreak--- C2492018CS510120180403CS00085162Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Thüringer Oberlandesgericht (Německo) dne 3. dubna 2018 – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH v. Freistaat Thüringen
   (Věc C-239/18)2018/C 249/08Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Thüringer Oberlandesgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Žalovaný: Freistaat Thüringen

      Předběžné otázky

            1)

            Zakládá čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1768/95 (
                  1
               ) vůči úředním orgánům právo na informace, které se vztahuje jen na informace ohledně druhů rostlin, aniž by zároveň byly požadovány také informace o chráněné odrůdě?

            2)

            V případě, že z odpovědi na první otázku vyplyne, že je možné takové právo na informace uplatnit:

                     a)

                     Je orgán, který se zabývá kontrolou poskytování zemědělských dotací z prostředků EU a shromažďováním s tím souvisejících údajů, které se týkají též druhů, od zemědělců, kteří žádají o dotace, úředním orgánem, který se zabývá dohledem nad zemědělskou produkcí ve smyslu čl. 11 odst. 2 první odrážky nařízení (ES) č. 1768/95?

                     b)

                     Je úřední orgán oprávněn odepřít požadovanou informaci, pokud poskytnutí informace vyžaduje zpracování, resp. specifikaci údajů, které má k dispozici, prostřednictvím třetí osoby, s čímž jsou spojeny finanční náklady ve výši cca. 6000 eur? Hraje nějakou roli okolnost, zda je osoba, která informaci požaduje, ochotna vzniklé náklady uhradit?

      (
         1
      ) – Nařízení Komise (ES) č. 1768/95 ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. 1995, L 173, s. 14).


201806290241986752018/C 249/202902018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180426141521Věc C-290/18: Žaloba podaná dne 26. dubna 2018 – Evropská komise v. Portugalská republika
 ---documentbreak--- C2492018CS1410120180426CS0020141152Žaloba podaná dne 26. dubna 2018 – Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-290/18)2018/C 249/20Jednací jazyk: portugalština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a C. Hermes, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

            —

            Určit, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43/EHS (
                  1
               ) o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, když co nejdříve a přinejmenším před uplynutím šestileté lhůty neurčila 7 lokalit významných pro Společenství v atlantické biogeografické oblasti uznaných rozhodnutím Komise 2004/813/ES (
                  2
               ) ze dne 7. prosince 2004, jakož ani 54 lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti uznaných rozhodnutím Komise 2006/613/ES (
                  3
               ) ze dne 19. června 2006 jako zvláštní oblasti ochrany.

            —

            Určit, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 1 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, když nepřijala nezbytná ochranná opatření splňující ekologické požadavky jednotlivých druhů stanovišť podle přílohy I a druhů podle přílohy II vyskytujících se v 7 lokalitách významných pro Společenství v atlantické biogeografické oblasti uznaných rozhodnutím Komise 2004/813/ES ze dne 7. prosince 2004 a v 54 lokalitách významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti uznaných rozhodnutím Komise 2006/613/ES ze dne 19. června 2006.

            —

            uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin měla Portugalská republika určit jako zvláštní oblasti ochrany 7 lokalit významných pro Společenství v atlantické biogeografické oblasti uznaných rozhodnutím Komise 2004/813/ES ze dne 7. prosince 2004 a 54 lokalitách významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti uznaných rozhodnutím Komise 2006/613/ES ze dne 19. června 2006 v maximální lhůtě šesti let od data přijetí uvedených rozhodnutí. Uvedená lhůta uplynula dne 7. prosince 2010 a dne 19. července 2012. Portugalská republika dosud lokality významné pro Společenství neoznačila jako zvláštní oblasti ochrany.
   Článek 6 odst. 1 směrnice 92/43/EHS ukládá členským státům povinnost stanovit nezbytná ochranná opatření zahrnující v případě potřeby odpovídající plány péče vypracované speciálně pro dané lokality nebo integrované do jiných plánů rozvoje a vhodná opatření právního, správního nebo smluvního charakteru, která odpovídají ekologickým požadavkům druhů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a živočišných druhů uvedených v příloze II, jež se na těchto lokalitách vyskytují.
   Komise má za to, že opatření přijatá Portugalskou republikou — tedy jak Plano Setorial da Rede Natura 2000, tak další opatření, na která odkazují portugalské orgány — neodpovídají zvláštním ekologickým požadavkům pro druhy přírodních stanovišť podle přílohy I a živočišných druhů podle přílohy II uvedené směrnice, a v důsledku toho je nelze považovat za „nezbytná ochranná opatření“ ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice.
   (
         1
      ) – Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206, s. 7).
   (
         2
      ) – Rozhodnutí Komise ze dne 7. prosince 2004, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. 2004, L 387, s. 1).
   (
         3
      ) – Rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2006 , kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. 2006, L 259, s. 1).


201806290521986652018/C 249/59232018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180529454515Věc T-23/18: Usnesení Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Nova Brands v. EUIPO – Natamil (Natamil)
 ---documentbreak--- C2492018CS4550120180529CS0059455451Usnesení Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Nova Brands v. EUIPO – Natamil (Natamil)
   (Věc T-23/18) (
         1
      )2018/C 249/59Jednací jazyk: angličtinaPředseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 94, 12.3.2018.


201806290491986572018/C 249/342582017TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180606282811Věc T-258/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2018 – Arbuzov v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Ponechání jména žalobce na seznamu — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení“
 ---documentbreak--- C2492018CS2810120180606CS0034281281Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2018 – Arbuzov v. Rada
   (Věc T-258/17) (
         1
      )
   „„Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Ponechání jména žalobce na seznamu — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení““2018/C 249/34Jednací jazyk: čeština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Sergej Arbuzov (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: M. Mleziva, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: R. Pekař a J.-P. Hix, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2017, L 58, s. 34), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobce ponecháno na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření.

      Výrok rozsudku

            1)

            Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo jméno Sergeje Arbuzova ponecháno na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření.

            2)

            Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 213, 3.7.2017.


201806290761986722018/C 249/352642017TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180606282922Věc T-264/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2018 – Uponor Innovation v. EUIPO – Swep International (SMATRIX) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SMATRIX — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie AsyMatrix — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 76 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 95 nařízení 2017/1001) — Rozsah přezkumu, který musí provést odvolací senát — Neposouzení důkazu předloženého odvolacímu senátu“
 ---documentbreak--- C2492018CS2820120180606CS0035282292Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2018 – Uponor Innovation v. EUIPO – Swep International (SMATRIX)
   (Věc T-264/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SMATRIX — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie AsyMatrix — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 76 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 95 nařízení 2017/1001) — Rozsah přezkumu, který musí provést odvolací senát — Neposouzení důkazu předloženého odvolacímu senátu““2018/C 249/35Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Uponor Innovation AB (Borås, Švédsko) (zástupce: A. Kylhammar, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Swep International AB (Landskrona, Švédsko) (zástupci: J. Norderyd a C. Sundén, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. března 2017 (věc R 236/2016-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Swep International a Uponor Innovation.

      Výrok

            1.

            Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 1. března 2017 (věc R 236/2016-2) se zrušuje.

            2.

            EUIPO ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené společností Uponor Innovation v řízení před Tribunálem.

            3.

            Společnost Swep International AB ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené společností Uponor Innovation v řízení před odvolacím senátem EUIPO.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 221, 10.7.2017.


201806290091986432018/C 249/092402018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL201804046721Věc C-240/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. dubna 2018 společností Constantin Film Produktion GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. ledna 2018 ve věci T-69/17, Constantin Film Produktion GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
 ---documentbreak--- C2492018CS610120180404CS00096172Kasační opravný prostředek podaný dne 4. dubna 2018 společností Constantin Film Produktion GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. ledna 2018 ve věci T-69/17, Constantin Film Produktion GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-240/18 P)2018/C 249/09Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Constantin Film Produktion GmbH (zástupci: E. Saarmann a P. Baronikians, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil rozsudek T-69/17 ze dne 24. ledna 2018;

            —

            uložil dalšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.
   1. Porušení čl. 7 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009

   Tribunál Evropské unie neprávem zamítl přihlášku ochranné známky Evropské unie, která je předmětem sporu, s odkazem na absolutní důvod pro zamítnutí, který je uveden v čl. 7 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009 (
         1
      ). Přihlašované označení není v rozporu s dobrými mravy.
   Tribunál Evropské unie se při přezkumu posouzení, která byla provedena v předchozích stupních, dopustil následujících pochybení:
   Tribunál Evropské unie provedl přezkum místo konkrétního přihlašovaného označení „Fack Ju Göhte“ přihlašovaného označení „Fuck you, Goethe“.
   Tribunál Evropské unie vycházel nesprávně z toho, že přihlašované označení je protknuto vulgaritou, která v něm spočívá, a přehlédl přitom, že se u tohoto označení, které je složeno z více slov, „Fack Ju Göhte“ jedná o originální a rozlišovací způsobilosti plný umělecký výraz, který díky nesprávnému pravopisu působí žertovně a neškodně.
   Tribunál Evropské unie nesprávně potvrdil vnímání relevantní německy mluvící veřejnosti, které bylo zjištěno v předchozích stupních. Navrhovatelka prokázala velký úspěch filmu „Fack Ju Göhte“ v německy mluvící části Evropské unie, jakož i okolnost, že relevantní veřejnost spojuje s přihlašovaným označením veselí a zábavu. Rovněž ta (malá) část veřejnosti, která o filmu ještě nikdy nic neslyšela, se nemůže cítit přihlašovaným označením pro uplatňované výrobky a služby rušena, protože fonetický pravopis zbavuje toto označení vážnosti. Přihlašované označení veřejnost rovněž nevyzívá k jednání, neoslovuje ji přímo a také ji neuráží.
   2. Porušení zásady rovného zacházení

   Vzhledem k tomu, že závěry Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví týkající se přihlašovaného označení „DIE WANDERHURE“ (rozhodnutí OHIM ze dne 28. května 2015 – R 2889/2014-4 – Die Wanderhure) nebyly použity v projednávaném případě, Tribunál Evropské unie se svévolně dopustil nerovného zacházení s ve své podstatě podobnými skutkovými stavy.
   3. Porušení zásady právní jistoty a řádné správy

   Přezkumem označení „Fuck you, Goethe“ namísto označení „Fack Ju Göhte“, jakož i nepoužitím závěrů z rozhodnutí ve věci WANDERHUREN, vydal Tribunál Evropské unie rozhodnutí, které není předvídatelné a které není možné ověřit.
   (
         1
      ) – Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. 2009, L 78, s 1. v pozměněném znění, [zrušeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie, Úř. věst. 2017, L 154, s. 1].


201806290501986632018/C 249/434652017TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180518343411Věc T-465/17: Usnesení Tribunálu ze dne 18. května 2018 – VKR Holding v. EUIPO (VELUX) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VELUX — Uplatnění seniority starší slovní národní ochranné známky VELUX — Zrušení rozhodnutí odvolacího senátu — Článek 103 nařízení (EU) 2017/1001 — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“
 ---documentbreak--- C2492018CS3410120180518CS0043341341Usnesení Tribunálu ze dne 18. května 2018 – VKR Holding v. EUIPO (VELUX)
   (Věc T-465/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VELUX — Uplatnění seniority starší slovní národní ochranné známky VELUX — Zrušení rozhodnutí odvolacího senátu — Článek 103 nařízení (EU) 2017/1001 — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé““2018/C 249/43Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: VKR Holding A/S (Søborg, Dánsko) (zástupce: J. Heebøll, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. května 2017 (věc R 1927/2016-2) týkajícímu se návrhu na uplatnění seniority totožné národní (estonské) ochranné známky v případě slovní ochranné známky „VELUX“ zapsané jako ochranná známka Evropské unie.

      Výrok

            1.

            Již není důvodné rozhodnout ve věci samé.

            2.

            Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 309, 18.9.2017.


201806290251986362018/C 249/102432018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL201804037821Věc C-243/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2018 Společným evropským podnikem pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. ledna 2018 ve věci T-561/16, Galocha v. Společný podnik Fusion for Energy
 ---documentbreak--- C2492018CS710120180403CS00107182Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2018 Společným evropským podnikem pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. ledna 2018 ve věci T-561/16, Galocha v. Společný podnik Fusion for Energy
   (Věc C-243/18 P)2018/C 249/10Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Společný evropský podnik pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy (zástupci: G. Poszler a R. Hanak, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Yosu Galocha

      Návrhová žádání

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2018 ve věci T-561/16, kterým se zrušují seznamy úspěšných uchazečů výběrového řízení F4E/CA/ST/FGIV/2015/001 a rozhodnutí Fusion for Energy zaměstnat úspěšné uchazeče;

            —

            uložil žalobci náhradu nákladů prvostupňového řízení i řízení o tomto kasačním opravném prostředku, bude-li konečným rozsudkem Soudního dvora rozhodnuto o zrušení.

      Jediný důvod kasačního opravného prostředku

   Nedodržení zásady proporcionality a z něj vyplývající nepřiměřené penalizování třetích osob, které měly prospěch z rozhodnutí, jež se ukázalo jako protiprávní.


201806290511986642018/C 249/442282018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180517353511Věc T-228/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. května 2018 – Transtec v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky — Rámcová smlouva o poskytování služeb ve prospěch třetích zemí, které jsou příjemci vnější pomoci Unie — Návrh na předběžné opatření — Neexistence naléhavosti“
 ---documentbreak--- C2492018CS3510120180517CS0044351351Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. května 2018 – Transtec v. Komise
   (Věc T-228/18 R)
   „„Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky — Rámcová smlouva o poskytování služeb ve prospěch třetích zemí, které jsou příjemci vnější pomoci Unie — Návrh na předběžné opatření — Neexistence naléhavosti““2018/C 249/44Jednací jazyk: francouzština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Transtec (Brusel, Belgie) (zástupkyně: L. Levi a N. Flandin, advokátky)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a J. Estrada de Solà, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící jednak na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 26. března 2018, kterým se zamítá nabídka žalobkyně a zakázka týkající se části 3 zakázky „rámcová dohoda týkající se poskytnutí vnější pomoci 2018 (FWC SIEA 2018) 2017/S 128-260026“, pod spisovou značkou EuropeAid/138778/DH/SER/Multi se zadává deseti uchazečům a jednak na uložení Komisi povinnosti dočasně zařadit žalobkyni mezi úspěšné uchazeče

      Výrok

            1)

            Návrh na předběžné opatření se zamítá.

            2)

            O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


201806290611986322018/C 249/363022017TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180529293021Věc T-302/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (6000) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 6000 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisná povaha — Článek 52 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Povinnost odůvodnění“
 ---documentbreak--- C2492018CS2910120180529CS0036291302Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (6000)
   (Věc T-302/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 6000 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisná povaha — Článek 52 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Povinnost odůvodnění““2018/C 249/36Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupce: M.-C. Simon, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Čína) (zástupci: S. Fröhlich a M. Hartmann, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2017 (věc R 656/2016-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Zhejiang Rongpeng Air Tools a Sata

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Sata GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


201806290071986412018/C 249/112452018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL201804098811Věc C-245/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Udine (Itálie) dne 9. dubna 2018 – Fallimento Tecnoservice Int. Srl v. Poste Italiane SpA
 ---documentbreak--- C2492018CS810120180409CS00118181Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Udine (Itálie) dne 9. dubna 2018 – Fallimento Tecnoservice Int. Srl v. Poste Italiane SpA
   (Věc C-245/18)2018/C 249/11Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Udine

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Tecnoservice Int. Srl v úpadku

      Žalovaná: Poste Italiane SpA

      Předběžné otázky

   Mají se články 74 a 75 směrnice 2007/64/ES (
         1
      ), ve znění platném ke dni 3. srpna 2015 a týkající se povinností a omezení odpovědnosti poskytovatele platebních služeb, jak byly provedeny do italského práva články 24 a 25 legislativního nařízení č. 1[1]/201[0], vykládat tak, že se vztahují pouze na poskytovatele platebních služeb subjektu, který zadá příkaz k provedení platby, nebo tak, že se vztahují rovněž na poskytovatele platebních služeb příjemce platby?
   (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. 2007, L 319, s. 1).


201806290751986712018/C 249/462842018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180503363721Věc T-284/18: Žaloba podaná dne 3. května 2018 – Arbuzov v. Rada
 ---documentbreak--- C2492018CS3610120180503CS0046361372Žaloba podaná dne 3. května 2018 – Arbuzov v. Rada
   (Věc T-284/18)2018/C 249/46Jednací jazyk: čeština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Sergej Arbuzov (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: M. Mleziva, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZSP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, v rozsahu, v němž se vztahuje na Sergeje Arbuzova.

            —

            rozhodl, že Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Sergejem Arbuzovem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

            1

            První žalobní důvod vychází z porušení práva na řádnou správu.
            Žalobce odůvodňuje svou žalobu mimo jiné tím, že Rada Evropské unie nejednala při přijetí rozhodnutí (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018 s řádnou péčí, neboť se před přijetím napadaného rozhodnutí nevypořádala s tvrzeními žalobce a důkazy předloženými žalobcem, které svědčí ve prospěch žalobce, a vycházela zásadně ze stručného shrnutí Generální prokuratury Ukrajiny a nepožadovala žádné doplňující informace o průběhu vyšetřování na Ukrajině.

            2

            Druhý žalobní důvod vychází z porušení vlastnického práva žalobce
            Žalobce v této souvislosti tvrdí, že omezení, která jsou proti němu přijata, jsou nepřiměřená, nadbytečná a porušující záruky mezinárodněprávní ochrany vlastnického práva žalobce.


201806290131986472018/C 249/122532018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL201804128922Věc C-253/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 12. dubna 2018 – Stadt Euskirchen v. Rhenus Veniro GmbH & Co. KG
 ---documentbreak--- C2492018CS820120180412CS00128292Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 12. dubna 2018 – Stadt Euskirchen v. Rhenus Veniro GmbH & Co. KG
   (Věc C-253/18)2018/C 249/12Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Stadt Euskirchen

      Žalovaný: Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

      Další účastníci řízení: SVE Stadtverkehr Euskirchen GmbH, RVK Regionalverkehr Köln GmbH

      Předběžná otázka

   Vylučuje čl. 5 odst. 2 druhá věta písm. e) nařízení (ES) č. 1370/2007 (
         1
      ) prostřednictvím povinnosti poskytovat sám převážnou část veřejných služeb v přepravě cestujících, aby vnitřní provozovatel přenechal poskytnutí této převážné části služeb společnosti, ve které vlastní 2,5 % obchodních podílů a zbývající podíly jsou nepřímo nebo přímo vlastněné jinými příslušnými úřady?
   (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (Úř. věst. L 315, 3.12.2007, s. 1).


201806290641986392018/C 249/472852018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180504373821Věc T-285/18: Žaloba podaná dne 4. května 2018 – Pšonka v. Rada
 ---documentbreak--- C2492018CS3710120180504CS0047371382Žaloba podaná dne 4. května 2018 – Pšonka v. Rada
   (Věc T-285/18)2018/C 249/47Jednací jazyk: čeština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Viktor Pavlovič Pšonka (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: M. Mleziva, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 2018/326 ze dne 5. března 2018, a to v rozsahu, v němž se tato rozhodnutí a nařízení vztahují na žalobce.

            —

            rozhodl, že Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vychází z porušení práva na řádnou správu

                     —

                     žalobce odůvodňuje svou žalobu mimo jiné tím, že Rada Evropské unie nejednala při přijetí rozhodnutí (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018 s řádnou péčí, neboť se před přijetím napadaného rozhodnutí nevypořádala s tvrzeními žalobce a důkazy předloženými žalobcem, které svědčí ve prospěch žalobce, a vycházela zásadně ze stručného shrnutí Generální prokuratury Ukrajiny a nepožadovala žádné doplňující informace o průběhu vyšetřování na Ukrajině.

            2.

            Druhý žalobní důvod vychází z porušení vlastnického práva žalobce

                     —

                     žalobce v této souvislosti tvrdí, že omezení, která jsou proti němu přijata, jsou nepřiměřená, nadbytečná a porušující záruky mezinárodněprávní ochrany vlastnického práva žalobce.

            3.

            Třetí žalobní důvod vychází z porušení základních práv žalobce zaručených mu Úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod

                     —

                     žalobce v této souvislosti tvrdí, že přijetím omezujících opatření vůči němu bylo porušeno jeho právo na spravedlivý proces, presumpci neviny, jakož i ochranu soukromého vlastnictví.


201806290051986602018/C 249/213112018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180509151731Věc C-311/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 9. května 2018 – Data Protection Commissioner v. Facebook Ireland Limited a Maximillian Schrems
 ---documentbreak--- C2492018CS1510120180509CS0021151173Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 9. května 2018 – Data Protection Commissioner v. Facebook Ireland Limited a Maximillian Schrems
   (Věc C-311/18)2018/C 249/21Jednací jazyk: angličtina
      Předkládající soud

   High Court (Irsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Data Protection Commissioner

      Žalovaní: Facebook Ireland Limited a Maximillian Schrems

      Předběžné otázky

            1.

            Za okolností, kdy jsou osobní údaje předávány soukromou společností z členského státu Evropské unie (dále jen „EU“) soukromé společnosti ve třetí zemi k obchodním účelům podle rozhodnutí 2010/87/EU (
                  1
               ) ve znění rozhodnutí Komise 2016/2297 (
                  2
               ) (dále jen „rozhodnutí o SSD“) a mohou být dále zpracovávány ve třetí zemi orgány této země pro účely národní bezpečnosti, ale také za účelem vymáhání práva a provádění zahraniční politiky třetí země, uplatní se unijní právo [včetně Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“)] na předávání těchto údajů bez ohledu na ustanovení čl. 4 odst. 2 SEU ohledně národní bezpečnosti a ustanovení čl. 3 odst. 2 první odrážky směrnice 95/46/ES (
                  3
               ) (dále jen „směrnice“) ohledně veřejné bezpečnosti, obrany a bezpečnosti státu?

            2.

                        1)

                        Je při určování, zda předáním údajů podle rozhodnutí o SSD z EU do třetí země, kde mohou být dále zpracovány pro účely národní bezpečnosti, došlo k porušení práv jednotlivce, relevantním srovnávacím kritériem pro účely směrnice:

                                 a)

                                 Listina, SEU, SFEU, směrnice, EÚLP (nebo jiné ustanovení unijního práva), nebo

                                 b)

                                 vnitrostátní právní předpisy jednoho nebo více členských států?

                        2)

                        Je-li relevantním srovnávacím kritériem písmeno b), mají být do něj zahrnuty i postupy v rámci národní bezpečnosti v jednom nebo více členských státech?

            3.

            Měla by být při posuzování, zda třetí země zajišťuje osobním údajům předaným do uvedené země úroveň ochrany vyžadovanou unijním právem pro účely článku 26 směrnice, úroveň ochrany ve třetí zemi posuzována s odvoláním na:

                     a)

                     použitelné předpisy ve třetí zemi vyplývající z jejího vnitrostátního práva nebo mezinárodních závazků a postupy, které mají zajišťovat dodržování uvedených předpisů, včetně profesních pravidel a bezpečnostních opatření dodržovaných ve třetí zemi,
                     nebo

                     b)

                     právní předpisy uvedené v písmenu a) spolu s těmi správními a regulatorními postupy a postupy v oblasti dodržování právních předpisů a ochrannými opatřeními, postupy, protokoly, mechanismy dohledu a mimosoudními prostředky nápravy, které existují ve třetí zemi?

            4.

            Vzhledem ke skutkovým zjištěním, která učinil High Court (vrchní soud) ve vztahu k právním předpisům USA [body 152 až 263 rozsudku High Court (vrchní soud) ze dne 3. října 2017; http://www.courts.ie/Judgments.nsf/768d83be24938e1180256ef30048ca51/8131a5dde8baf9ff802581b70035c4ff?OpenDocument], je porušením práv jednotlivců podle článků 7 nebo 8 Listiny, jsou-li osobní údaje předány z EU do USA podle rozhodnutí o SSD?

            5.

            Vzhledem ke skutkovým zjištěním, která učinil High Court (vrchní soud) ve vztahu k právním předpisům USA, jsou-li osobní údaje předány z EU do USA podle rozhodnutí o SSD:

                     a)

                     zachovává úroveň ochrany poskytovaná USA podstatu práva jednotlivce na prostředky nápravy před soudem za porušení jeho práv na ochranu osobních údajů, zaručeného článkem 47 Listiny?
                     Je-li odpověď na písmeno a) kladná,

                     b)

                     jsou omezení práva jednotlivce na prostředky nápravy před soudem obsažená v právních předpisech USA v souvislosti s národní bezpečností USA přiměřená ve smyslu článku 52 Listiny a nepřekračují rámec toho, co je nezbytné v demokratické společnosti pro účely národní bezpečnosti?

            6.

                        1)

                        Jaká úroveň ochrany musí být poskytnuta osobním údajům předávaným do třetí země na základě standardních smluvních doložek přijatých v souladu s rozhodnutím Komise podle čl. 26 odst. 4 s přihlédnutím k ustanovením směrnice a zejména článků 25 a 26 vykládaných ve světle Listiny?

                        2)

                        Jaké skutečnosti musí být vzaty v úvahu při posuzování, zda úroveň ochrany poskytovaná údajům předávaným do třetí země podle rozhodnutí o SSD splňuje požadavky směrnice a Listiny?

            7.

            Vylučuje skutečnost, že standardní smluvní doložky platí mezi vývozcem údajů a dovozcem údajů a nejsou závazné pro vnitrostátní orgány třetí země, které mohou po dovozci údajů požadovat, aby jejich zpravodajským službám zpřístupnil k dalšímu zpracování osobní údaje předané podle ustanovení obsažených v rozhodnutí to SSD, závěr, že doložky poskytují dostatečná ochranná opatření, jak předpokládá čl. 26 odst. 2 směrnice?

            8.

            Pokud dovozce údajů z třetí země podléhá právním předpisům o sledování, které jsou podle názoru orgánu pro ochranu osobních údajů v rozporu s ustanoveními přílohy k rozhodnutí o SSD, s články 25 a 26 směrnice nebo s Listinou, je orgán pro ochranu osobních údajů povinen použít své donucovací pravomoci podle čl. 28 odst. 3 směrnice a pozastavit toky údajů, nebo je výkon těchto pravomocí s ohledem na bod 11 odůvodnění směrnice omezen pouze na výjimečné případy, nebo může orgán pro ochranu osobních údajů využít své diskreční pravomoci a toky údajů nepozastavit?

            9.

                        1)

                        Je pro účely čl. 25 odst. 6 směrnice rozhodnutí (EU) 2016/1250 (
                              4
                           ) (dále jen „rozhodnutí o štítu na ochranu soukromí“) obecně závazné pro orgány pro ochranu osobních údajů a soudy členských států v tom smyslu, že USA zajišťují odpovídající úroveň ochrany ve smyslu čl. 25 odst. 2 směrnice z důvodu svého vnitrostátního práva nebo mezinárodních závazků?

                        2)

                        Pokud tomu tak není, jaký význam, pokud vůbec nějaký, má rozhodnutí o štítu na ochranu soukromí při posuzování odpovídající úrovně ochranných opatření poskytovaných v souvislosti s údaji předávanými do USA podle rozhodnutí o SSD?

            10.

            Vzhledem ke zjištěním, která učinil High Court (vrchní soud) ve vztahu k právním předpisům USA, zajišťuje úřad ombudsmana ve věcech štítu na ochranu soukromí podle přílohy A k příloze III rozhodnutí o štítu na ochranu soukromí ve spojení se stávajícím režimem v USA, že USA poskytují prostředky nápravy subjektům údajů, jejichž osobní údaje jsou předávány do USA podle rozhodnutí o SSD, které je slučitelné s článkem 47 Listiny?

            11.

            Porušuje rozhodnutí o SSD články 7, 8 nebo 47 Listiny?

      (
         1
      ) – Rozhodnutí Komise ze dne 5. února 2010 o standardních smluvních doložkách pro předávání osobních údajů zpracovatelům usazeným ve třetích zemích podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (Úř. věst. 2010 L 39, s. 5).
   (
         2
      ) – Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/2297 ze dne 16. prosince 2016, kterým se mění rozhodnutí 2001/497/ES a 2010/87/EU o standardních smluvních doložkách pro předávání osobních údajů do třetích zemí a zpracovatelům usazeným v těchto zemích podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (Úř. věst. 2016, L 344, s. 100).
   (
         3
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 1995, L 281, s. 31).
   (
         4
      ) – Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/1250 ze dne 12. července 2016 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající úrovni ochrany poskytované štítem EU–USA na ochranu soukromí (Úř. věst. 2016, L 207, s. 1).


201806290601986312018/C 249/482892018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180504383921Věc T-289/18: Žaloba podaná dne 4. května 2018 – Pšonka v. Rada
 ---documentbreak--- C2492018CS3810120180504CS0048381392Žaloba podaná dne 4. května 2018 – Pšonka v. Rada
   (Věc T-289/18)2018/C 249/48Jednací jazyk: čeština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Artem Viktorovič Pšonka (Kramatorsk, Ukrajina) (zástupce: M. Mleziva, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 2018/326 ze dne 5. března 2018, a to v rozsahu, v němž se tato rozhodnutí a nařízení vztahují na žalobce.

            —

            rozhodl, že Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vychází z porušení práva na řádnou správu

                     —

                     žalobce odůvodňuje svou žalobu mimo jiné tím, že Rada Evropské unie nejednala při přijetí rozhodnutí (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018 s řádnou péčí, neboť se před přijetím napadaného rozhodnutí nevypořádala s tvrzeními žalobce a důkazy předloženými žalobcem, které svědčí ve prospěch žalobce, a vycházela zásadně ze stručného shrnutí Generální prokuratury Ukrajiny a nepožadovala žádné doplňující informace o průběhu vyšetřování na Ukrajině.

            2.

            Druhý žalobní důvod vychází z porušení vlastnického práva žalobce

                     —

                     žalobce v této souvislosti tvrdí, že omezení, která jsou proti němu přijata, jsou nepřiměřená, nadbytečná a porušující záruky mezinárodněprávní ochrany vlastnického práva žalobce.

            3.

            Třetí žalobní důvod vychází z porušení základních práv žalobce zaručených mu Úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod

                     —

                     žalobce v této souvislosti tvrdí, že přijetím omezujících opatření vůči němu bylo porušeno jeho právo na spravedlivý proces, presumpci neviny, jakož i ochranu soukromého vlastnictví.


201807060281993572018/C 259/152512017CJC25920180723CS01CSINFO_JUDICIAL20180531111222Věc C-251/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 31. května 2018 – Evropská komise v. Italská republika „Nesplnění povinnosti státem — Odvádění a čištění městských odpadních vod — Směrnice 91/271/EHS — Články 3, 4 a 10 — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinností — Neprovedení — Článek 260 odstavec 2 SFEU — Peněžní sankce — Penále a paušální částka“
 ---documentbreak--- C2592018CS1120120180531CS0015112122Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 31. května 2018 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-251/17) (
         1
      )
   „„Nesplnění povinnosti státem — Odvádění a čištění městských odpadních vod — Směrnice 91/271/EHS — Články 3, 4 a 10 — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinností — Neprovedení — Článek 260 odstavec 2 SFEU — Peněžní sankce — Penále a paušální částka““2018/C 259/15Jednací jazyk: italština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a L. Cimaglia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Russem a F. De Lucou, avvocati dello Stato)

      Výrok

            1)

            Italská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná pro výkon rozsudku ze dne 19. července 2012 Komise v. Itálie, (C-565/10, nezveřejněný, EU:C:2012:476) nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

            2)

            Pokud bude nesplnění povinnosti konstatované v bodě 1 přetrvávat i v okamžiku vyhlášení tohoto rozsudku, Italská republika zaplatí Evropské komisi penále ve výši 30112500 eur za každé pololetí, v němž došlo k prodlení při provádění opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 19. července 2012, Komise v. Itálie (C-565/10, nezveřejněný, EU:C:2012:476), a to ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do úplného splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 19. července 2012, Komise v. Itálie (C-565/10, nezveřejněný, EU:C:2012:476), jehož skutečná částka se vypočítá na konci každého šestiměsíčního období snížením celkové částky za každé z těchto období o procentní podíl představující poměr počtu populačních ekvivalentů aglomerací, jejichž systém stokových soustav a čištění městských odpadních vod byl na konci posuzovaného období v souladu s povinnostmi vyplývajícími z rozsudku ze dne 19. července 2012, Komise v. Itálie (C-565/10, nezveřejněný, EU:C:2012:476), k počtu populačních ekvivalentů aglomerací, v nichž k témuž okamžiku takový systém zaveden nebyl.

            3)

            Italská republika zaplatí Evropské komisi paušální částku ve výši 25 milionů eur.

            4)

            Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 221, 10.7.2017.