title: Věc C-411/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 7. července 2017 – Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL v. Conseil des ministres

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 7. července 2017 – Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL v. Conseil des ministres
   (Věc C-411/17)
   (2017/C 300/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL

      Protistrana: Conseil des ministres

      Další účastnice řízení: Electrabel SA

      Předběžné otázky

               1.

               Musejí být čl. 2 odst. 1 až 3, 6 a 7, čl. 3 odst. 8, článek 5 a čl. 6 odst. 1 a bod 2 přílohy I Úmluvy z Espoo „o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států“ vykládány v souladu s informacemi uvedenými v Informačním dokumentu o uplatňování Úmluvy na činnosti související s jadernou energií a v Doporučeních týkajících se osvědčených postupů při uplatňování Úmluvy na činnosti související s jadernou energií?

               2.

               Lze čl. 1 bod ix) Úmluvy z Espoo, který definuje „příslušný orgán“, vykládat tak, že z působnosti uvedené úmluvy vylučuje takové legislativní akty, jako je zákon ze dne 28. června 2015, „kterým se mění zákon ze dne 31. ledna 2003 o postupném ústupu od používání jaderné energie při průmyslové výrobě elektřiny s cílem zabezpečit zásobování z energetického hlediska“, a to zejména vzhledem k různým studiím a slyšením uskutečněným v souvislosti s přijetím tohoto zákona?

               3.

                           a)

                           Musejí být články 2 až 6 Úmluvy z Espoo vykládány tak, že se uplatní před přijetím takového legislativního aktu, jako je zákon ze dne 28. června 2015, „kterým se mění zákon ze dne 31. ledna 2003 o postupném ústupu od používání jaderné energie při průmyslové výrobě elektřiny s cílem zabezpečit zásobování z energetického hlediska“, jehož článek 2 odkládá vyřazení jaderných elektráren Doel 1 a Doel 2 z provozu a ukončení průmyslové výroby elektřiny v těchto elektrárnách?

                           b)

                           Liší se odpověď na otázku uvedenou v písmeni a) podle toho, zda se týká elektrárny Doel 1 nebo elektrárny Doel 2, a to vzhledem k tomu, že v případě první elektrárny je nezbytné přijmout administrativní akty provádějící výše uvedený zákon ze dne 28. června 2015?

                           c)

                           Může zabezpečení dodávek elektřiny v zemi představovat naléhavý důvod obecného zájmu, na jehož základě se lze odchýlit od uplatnění článků 2 až 6 Úmluvy z Espoo nebo toto uplatňování pozastavit?

               4.

               Musí být čl. 2 odst. 2 Aarhuské úmluvy „o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí“ vykládán tak, že z působnosti uvedené úmluvy vylučuje takové legislativní akty, jako je zákon ze dne 28. června 2015, „kterým se mění zákon ze dne 31. ledna 2003 o postupném ústupu od používání jaderné energie při průmyslové výrobě elektřiny s cílem zabezpečit zásobování z energetického hlediska“, a to s ohledem na různé studie a slyšení uskutečněné v souvislosti s přijetím tohoto zákona, nebo bez ohledu na ně?

               5.

                           a)

                           Musejí být články 2 a 6, ve spojení s přílohou I.1 Aarhuské úmluvy vykládány zejména s ohledem na „Maastrichtská doporučení způsobů podpory efektivní účasti veřejnosti na rozhodování v záležitostech životního prostředí“ ve vztahu k rozhodování sestávajícímu z několika etap, tak, že se uplatní před přijetím takového legislativního aktu, jako je zákon ze dne 28. června 2015, „kterým se mění zákon ze dne 31. ledna 2003 o postupném ústupu od používání jaderné energie při průmyslové výrobě elektřiny s cílem zabezpečit zásobování z energetického hlediska“, jehož článek 2 odkládá vyřazení jaderných elektráren Doel 1 a Doel 2 z provozu a ukončení průmyslové výroby elektřiny v těchto elektrárnách?

                           b)

                           Liší se odpověď na otázku uvedenou v písmeni a) podle toho, zda se týká elektrárny Doel 1 nebo elektrárny Doel 2, a to vzhledem k tomu, že v případě první elektrárny je nezbytné přijmout administrativní akty provádějící výše uvedený zákon ze dne 28. června 2015?

                           c)

                           Může zabezpečení dodávek elektřiny v zemi představovat naléhavý důvod obecného zájmu, na jehož základě se lze odchýlit od uplatnění článků 2 a 6 Aarhuské úmluvy nebo toto uplatňování pozastavit?

               6.

                           a)

                           Musí být čl. 1 odst. 2 ve spojení s bodem 13 písm. a) přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1), případně vykládané ve světle Úmluvy z Espoo a Aarhuské úmluvy, vykládány tak, že se uplatní na odklad vyřazení jaderné elektrárny z provozu a ukončení průmyslové výroby elektřiny v této elektrárně, který tak jako v projednávaném případě vyžaduje významné investice a aktualizaci zabezpečení jaderných elektráren Doel 1 a Doel 2?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku uvedenou v písmeni a), musejí být články 2 až 8 a 11 a přílohy I, II a III směrnice 2011/92/EU vykládány tak, že se uplatní před přijetím takového legislativního aktu, jako je zákon ze dne 28. června 2015, „kterým se mění zákon ze dne 31. ledna 2003 o postupném ústupu od používání jaderné energie při průmyslové výrobě elektřiny s cílem zabezpečit zásobování z energetického hlediska“, jehož článek 2 odkládá vyřazení jaderných elektráren Doel 1 a Doel 2 z provozu a ukončení průmyslové výroby elektřiny v těchto elektrárnách?

                           c)

                           Liší se odpověď na otázky uvedené v písmenech a) a b) podle toho, zda se týká elektrárny Doel 1 nebo elektrárny Doel 2, a to vzhledem k tomu, že v případě první elektrárny je nezbytné přijmout administrativní akty provádějící výše uvedený zákon ze dne 28. června 2015?

                           d)

                           V případě kladné odpovědi na otázku uvedenou v písmeni a), musí být čl. 2 odst. 4 směrnice 2011/92/EU vykládán tak, že umožňuje vyjmout odklad vyřazení jaderné elektrárny z provozu z uplatnění článků 2 až 8 a 11 směrnice 2011/92/EU z naléhavých důvodů obecného zájmu souvisejících se zabezpečením dodávek elektřiny v zemi?

               7.

               Musí být pojem „zvláštní právní předpis“ ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice 2011/92/EU vykládán tak, že z působnosti uvedené směrnice vylučuje takový legislativní akt, jako je zákon ze dne 28. června 2015, „kterým se mění zákon ze dne 31. ledna 2003 o postupném ústupu od používání jaderné energie při průmyslové výrobě elektřiny s cílem zabezpečit zásobování z energetického hlediska“, a to zejména vzhledem k různým studiím a slyšením uskutečněným v souvislosti s přijetím tohoto zákona, kterými lze dosáhnout cílů výše uvedené směrnice?

               8.

                           a)

                           Musí být článek 6 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (2), ve spojení s články 3 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (3), případně vykládaný ve světle směrnice 2011/92/EU a Úmluvy z Espoo a Aarhuské úmluvy, vykládán tak, že se uplatní na odklad vyřazení jaderné elektrárny z provozu a ukončení průmyslové výroby elektřiny v této elektrárně, který tak jako v projednávaném případě vyžaduje významné investice a aktualizaci zabezpečení jaderných elektráren Doel 1 a Doel 2?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku uvedenou v písmeni a), musí být čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43/EHS vykládán tak, že se uplatní před přijetím takového legislativního aktu, jako je zákon ze dne 28. června 2015, „kterým se mění zákon ze dne 31. ledna 2003 o postupném ústupu od používání jaderné energie při průmyslové výrobě elektřiny s cílem zabezpečit zásobování z energetického hlediska“, jehož článek 2 odkládá vyřazení jaderných elektráren Doel 1 a Doel 2 z provozu a ukončení průmyslové výroby elektřiny v těchto elektrárnách?

                           c)

                           Liší se odpověď na otázky uvedené v písmenech a) a b) podle toho, zda se týká elektrárny Doel 1 nebo elektrárny Doel 2, a to vzhledem k tomu, že v případě první elektrárny je nezbytné přijmout administrativní akty provádějící výše uvedený zákon ze dne 28. června 2015?

                           d)

                           V případě kladné odpovědi na otázku uvedenou v písmeni a), musí být čl. 6 odst. 4 směrnice 92/43/EHS vykládán tak, že na jeho základě lze za naléhavý důvod převažujícího veřejného zájmu považovat důvody související se zabezpečením dodávek elektřiny v zemi, a to zejména vzhledem k různým studiím a slyšením uskutečněným v souvislosti s přijetím výše uvedeného zákona ze dne 28. června 2015, kterými lze dosáhnout cílů výše uvedené směrnice?

               9.

               Pokud by měl vnitrostátní soud na základě odpovědí na výše uvedené předběžné otázky dospět k závěru, že napadený zákon odporuje některé z povinností vyplývajících z výše uvedených úmluv nebo směrnic a zabezpečení dodávek elektřiny v zemi nemůže představovat naléhavý důvod obecného zájmu, na jehož základě se lze od těchto povinností odchýlit, mohl by zachovat účinky zákona ze dne 28. června 2015, aby zabránil právní nejistotě a umožnil splnění povinností spočívajících v posouzení vlivů na životní prostředí a v účasti veřejnosti, které vyplývají z výše uvedených úmluv nebo směrnic?

      (1)  Úř. věst. L 26, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 206, s. 7.

      (3)  Úř. věst. L 20, s. 7.


title: Věc C-108/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Gerechtshof te 's-Gravenhage ze dne 27. ledna 2005 ve věci Bovemij Verzekeringen NV proti Benelux-Merkenbureau

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Gerechtshof te 's-Gravenhage ze dne 27. ledna 2005 ve věci Bovemij Verzekeringen NV proti Benelux-Merkenbureau
   (Věc C-108/05)
   (2005/C 115/22)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Gerechtshof te 's-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 27. ledna 2005 ve věci Bovemij Verzekeringen NV proti Benelux-Merkenbureau, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 4. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtshof te 's-Gravenhage žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               … [nepřeloženo]

               2)

               Má být čl. 8 odst. 3 směrnice (1) vykládán tak, že pro získání rozlišovací způsobilosti (v projednávaném případě ochranné známky Beneluxu) v důsledku užívání ve smyslu tohoto odstavce je nezbytné, aby bylo označení před okamžikem podání přihlášky vnímáno relevantní veřejností na celém území Beneluxu, tedy v Belgii, Nizozemsku a Lucembursku jako ochranná známka?
               V případě záporné odpovědi na otázku v bodě 2:

               3)

               Je splněn předpoklad stanovený v čl. 3 odst. 3 směrnice pro zápis ve smyslu tohoto odstavce, je-li označení v důsledku svého užívání vnímáno relevantní veřejností jako ochranná známka na značné části území Beneluxu a může tuto značnou část představovat také například jen Nizozemsko?

               4)

               Musí být při posuzování rozlišovací způsobilosti označení, které je složeno z jednoho nebo více slov jednoho úředního jazyka na území jednoho z členských států (nebo jako v projednávaném případě na území Beneluxu), získané užíváním ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice zohledněny jazykové regiony, která na tomto území jsou?
               Postačuje pro zápis ochranné známky, jsou-li splněny ostatní předpoklady zápisu, aby bylo označení vnímáno relevantní veřejností jako ochranná známka na značné části jazykového regionu členského státu (nebo jako v projednávaném případě na území Beneluxu), ve které je tento jazyk úředním jazykem?

      (1)  První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, 11.02.1989, s. 1).


title: Věc C-179/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Dler Jamal v. Spolková republika Německo

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Dler Jamal v. Spolková republika Německo
   (Věc C-179/08)
   (2008/C 197/08)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dler Jamal

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 (1) vykládán v tom smyslu, že – nehledě na čl. 1 C bod 5 druhou větu Úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 (Ženevská úmluva o uprchlících) – postavení uprchlíka je ukončeno již v případě, pokud přestaly existovat oprávněné obavy uprchlíka před pronásledováním ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice, na základě kterých došlo k přiznání postavení uprchlíka a uprchlík nemusí mít obavy z pronásledování ani z jiných důvodů ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice?

               2)

               Pro případ, že otázku 1 je třeba zodpovědět záporně: Předpokládá ukončení postavení uprchlíka podle čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice mimo jiné, že v zemi státní příslušnosti uprchlíka

                           a)

                           existuje poskytovatel ochrany ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice a přitom stačí, aby poskytnutí ochrany bylo možné pouze prostřednictvím mezinárodních vojenských jednotek

                           b)

                           uprchlík není vystaven hrozbě žádné vážné újmy ve smyslu článku 15 směrnice, která vede k přiznání podpůrné ochrany podle článku 18 směrnice a/nebo

                           c)

                           bezpečnostní situace je stabilní a celkové životní podmínky zaručují existenční minimum?

               3)

               Je nutno v situaci, ve které přestaly existovat dosavadní okolnosti, na základě kterých byla dotčená osoba uznána jako uprchlík, posuzovat nové odlišné okolnosti vyvolávající oprávněné obavy z pronásledování

                           a)

                           podle kritéria pravděpodobnosti, které platí pro přiznání postavení uprchlíka, nebo se ve prospěch dotčené osoby použije jiné měřítko,

                           b)

                           při zohlednění usnadněného dokazování čl. 4 odst. 4 směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07.


title: Věc T-51/06: Žaloba podaná dne  21. února 2006  – Fardem Packaging v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/18

         Žaloba podaná dne 21. února 2006 – Fardem Packaging v. Komise
   (Věc T-51/06)
   (2006/C 96/34)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fardem Packaging B.V. (Edam, Nizozemsko) (zástupce: F. J. Leeflang, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zcela nebo částečně zrušit rozhodnutí určené společnosti Fardem;

               —

               snížit pokutu uloženou společnosti Fardem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 30. listopadu 2005, v řízení podle článku 81 ES (Věc COMP/F/38.354 – průmyslové pytle), kterým byla žalobkyně uznána společně a nerozdílně odpovědnou za svou účast na kartelu a které jí ukládá pokutu.
   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně porušení článků 81 ES, 253 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003, jakož i porušení zásady řádné péče, povinnosti odůvodnění a zásady rovného zacházení.
   Žalobkyně nejdříve uvádí, že Komise neuznala její námitku ohledně její obchodní politiky před rokem 1997 a po tomto roce. Žalobkyně nepopírá její účast na kartelu, ale poukazuje na to, že před rokem 1997 byla zcela závislá na své tehdejší mateřské společnosti. Po roce 1997 byla sice nezávislá, její záměry se ale postupem času podstatně změnily.
   Kromě toho podle žalobkyně Komise vychází z nesprávného posouzení skutkových okolností ve vztahu k účasti žalobkyně na skupinách „Valveplast“, „Benelux“ a „Teppema“, jakož i s ohledem na její účast na skupinách „Belgie“ a „Blokové pytle“. Žalobkyně tvrdí, že Komise přijala řadu závěrů, které byly nedbalé a chybné ohledně některých způsobů jednání. Navíc Komise nezohlednila, že skupiny „Belgie“ a „Blokové pytle“ byly ukončeny před rokem 1997.
   Navíc žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení skutkových okolností ve vztahu k určení zeměpisných trhů. Žalobkyně v této souvislosti upozorňuje na to, že ve Španělsku nemá žádný obrat a ve Francii jen minimální obrat.
   Žalobkyně kromě toho vytýká Komisi, že na ni nepoužila sdělení o spolupráci a že nepovažovala určité skutečnosti, které žalobkyně uvedla, za polehčující okolnosti.
   V souvislosti se stanovením základní částky pokuty žalobkyně zpochybňuje, že individuální podíly na trhu byly stanoveny na základě dosažených obratů, a nikoliv na základě nosnosti, použití rozdílného zacházení v kategoriích na základě podílů na trhu a vyjádření tohoto rozdílů v kategoriích, jakož i vazbu základní částky pokuty na každou určenou kategorii.
   Konečně žalobkyně uvádí, že Komise neprávem rozhodla, že žalobkyně a společnost Kendrion N.V. tvoří hospodářskou jednotku, čímž byla společnosti Kendrion neprávem uložena pokuta za protiprávní jednání, kterého se dopustila žalobkyně.


title: Věc T-476/16: Usnesení Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Adama Agriculture a Adama France v. Komise

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Adama Agriculture a Adama France v. Komise
   (Věc T-476/16) (1)

   (2017/C 086/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 402, 31.10.2016.


title: Věc C-441/07 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. června 2010 — Evropská komise v. Alrosa Company Ltd ( „Kasační opravný prostředek — Dominantní postavení — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Světový trh se surovými diamanty — Individuální závazky přijaté společností a týkající se ukončení jejích nákupů surových diamantů od jiné společnosti — Rozhodnutí, kterým se prohlašují za závazné individuální závazky přijaté společností a kterým se ukončuje řízení“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. června 2010 — Evropská komise v. Alrosa Company Ltd
   (Věc C-441/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Dominantní postavení - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Světový trh se surovými diamanty - Individuální závazky přijaté společností a týkající se ukončení jejích nákupů surových diamantů od jiné společnosti - Rozhodnutí, kterým se prohlašují za závazné individuální závazky přijaté společností a kterým se ukončuje řízení)
   2010/C 234/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a R. Sauer, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Alrosa Company Ltd (zástupci: R. Subiotto, QC, K. Jones, Solicitor-Advocate a S. Mobley, solicitor)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 11. července 2007 ve věci, Alrosa v. Komise (T-170/06), kterým Soud zrušil rozhodnutí 2006/520/ES ze dne 22. února 2006 v řízení podle článku 82 ES a článku 54 EHP (Věc COMP/B-2/38.381 — De Beers), kterým se prohlašují za závazné závazky přijaté společností De Beers ukončit své nákupy surových diamantů od společnosti Alrosa s účinkem od roku 2009, po ukončení fáze postupného snižování jejích objemů nákupů v letech 2006 až 2008, a kterým se ukončuje řízení v souladu s článkem 9 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 11. července 2007, Alrosa v. Komise (T-170/06), se zrušuje.

               2)

               Žaloba podaná společností Alrosa Company Ltd u Soudu prvního stupně Evropských společenství se zamítá.

               3)

               Alrosa Company Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení jak o kasačním opravném prostředku, tak v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc T-723/14: Žaloba podaná dne 13. října 2014 – HX v. Rada

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/28

         Žaloba podaná dne 13. října 2014 – HX v. Rada
   (Věc T-723/14)
   (2014/C 462/41)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastníci řízení

      Žalobce: HX (Damašek, Sýrie) (zástupce: Stanislav Koev, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou v plném rozsahu, všechny žalobní důvody, které obsahuje, za důvodné a vyhověl jim

               —

               projednal tuto žalobu ve zrychleném řízení,

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 a prováděcí rozhodnutí Rady 2014/488/SZBP ze dne 22. července 2014 v rozsahu, v němž zařazují žalobce do seznamu nacházejícího se v příloze uvedeného rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii,

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 793/2014 ze dne 22. července 2014 v rozsahu, v němž zařazují žalobce do seznamu nacházejícího se v příloze II uvedeného nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii,

               —

               uložil Radě náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze závažného porušení práva na obhajobu a práva na spravedlivý proces

                           —

                           žalobce nebyl s napadenými právními akty obeznámen, nebyl mu předložen žádný významný důkaz nebo indicie odůvodňující jeho zařazení do seznamu osob, jimž byly uloženy sankce, ačkoli důkazní břemeno nese Rada,

                           —

                           obvinění vznesená vůči žalobci o jeho odpovědnosti za „násilné utlačování civilního obyvatelstva v Sýrii“ nejsou jasná ani úplná a zakládají se na domněnkách.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění

                           —

                           v napadených aktech se nacházejí pouze tvrzení, která nejsou odůvodněna.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na účinnou soudní ochranu

                           —

                           žalovaná dostala díky protiprávnímu přenesení důkazního břemene možnost napravit své chybné a protiprávní akty.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení Rady, pokud jde o několik skutečností

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení vlastnického práva a zásad proporcionality a svobody podnikání

                           —

                           žalobce byl na základě napadených aktů protiprávně zbaven možnosti pokojně užívat svůj majetek.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obvyklé životní podmínky, protože uložená opatření jsou v rozporu se zákazem nelidského či ponižujícího zacházení nebo trestu podle článku 4 Listiny základních práv Evropské unie.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející ze závažného porušení práva na ochranu dobré pověsti podle článku 8 a čl. 10 odst. 2 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, neboť zařazení žalobce do napadených aktů protiprávně poškodilo jeho dobrou pověst ve společnosti a u jeho partnerů.


title: Věc F-67/13: Žaloba podaná dne 8. července 2013 — ZZ v. Europol

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/31

         Žaloba podaná dne 8. července 2013 — ZZ v. Europol
   (Věc F-67/13)
   2013/C 274/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: J.-J.Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o neobnovení smlouvy žalobce na dobu určitou.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí přijatá žalovaným ve dnech 26. září a 7. prosince 2012, kterými žalovaný informoval žalobce, že neobnoví jeho smlouvu na dobu určitou, která uplyne dne 31. března 2013, jakož i rozhodnutí, kterým se zamítá stížnost žalobce, přijaté dne 9. dubna 2013;

               —

               uložit žalovanému povinnost zaplatit žalobci rozdíl mezi výší odměny, na kterou by měl nárok, kdyby byl u něj nadále zaměstnán, a výší odměny, honorářů, dávek v nezaměstnanosti nebo jakýchkoli jiných náhradních dávek, které skutečně pobíral od 1. dubna 2013 namísto odměny, kterou dostával jako dočasný zaměstnanec;

               —

               uložit Evropskému policejnímu úřadu náhradu nákladů řízení.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2004 ve věci T- T-213/02, SNF SA proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Směrnice 2002/34/ES — Omezení použití polyakrylamidů ve složení kosmetických prostředků — Osoba osobně dotčená — Přípustnost)

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/21

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 6. září 2004
   ve věci T- T-213/02, SNF SA proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Směrnice 2002/34/ES - Omezení použití polyakrylamidů ve složení kosmetických prostředků - Osoba osobně dotčená - Přípustnost)
   (2005/C 31/42)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T- 213/02, SNF SA, se sídlem v Saint-Étienne (Francie), zastoupená K. Van Maldegemem a C. Mereum, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: X. Lewis, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na částečné zrušení dvacáté šesté směrnice Komise 2002/34/ES ze dne 15. dubna 2002, kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků (Úř. věst. L 102, s. 19) v rozsahu, v němž omezuje použití polyakrylamidů ve složení kosmetických prostředků, Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 6. září 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese své vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení žalované.

      (1)  Úř. věst. C 233, 28.9.2002.


20150731010616622015/C 270/212612015CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150601171711Věc C-261/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Ieper (Belgie) dne 1. června 2015 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV v. Gregory Demey
 ---documentbreak--- C2702015CS1710120150601CS0021171171Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Ieper (Belgie) dne 1. června 2015 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV v. Gregory Demey
   (Věc C-261/15)2015/C 270/21Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Vredegerecht te Ieper

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

      Žalovaný: Gregory Demey

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení čl. 6 odst. 2 in fine přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě (
         1
      ), ustanovením belgického vnitrostátního trestního práva […], na jejichž základě se cestující v železniční přepravě bez přepravního dokladu, který nezaplatí jízdné ve lhůtách stanovených právní úpravou, dopouští trestného činu, který vylučuje jakýkoliv smluvní vztah mezi přepravní společností a cestujícím v železniční přepravě, takže se cestující v železniční přepravě nemůže dovolávat (výlučného) smluvního vztahu se spotřebitelem na základě příslušných evropských a belgických vnitrostátních přepisů o právní ochraně […]?
   (
         1
      ) – Úř. věst. L 315, 3.12.2007, s. 14.


title: Věc C-18/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 14. ledna 2013 —  „Max Pen“ EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i izpalnenie na proizvodstvoto“ Sofia

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 14. ledna 2013 — „Max Pen“ EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i izpalnenie na proizvodstvoto“ Sofia
   (Věc C-18/13)
   2013/C 79/17
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad Sofia-grad (Bulharsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce:„Max Pen“ EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i izpalnenie na proizvodstvoto“

      Předběžné otázky

               1)

               Je podle unijního práva nutno — pro účely odpočtu daně — za související s „daňovým únikem“ považovat skutkové okolnosti, kdy dodavatel uvedený na faktuře nebo jeho subdodavatel nedisponuje personálem, hmotnými prostředky a aktivy, jež by byly nezbytné pro poskytnutí služby, náklady skutečného poskytnutí plnění nejsou zdokumentovány a žádné takové náklady nejsou zaneseny v jeho účetnictví, a současně byly vystaveny neplatné dokumenty, pokud jde o oprávnění osob, které je jménem dodavatele podepsaly, formou smlouvy a přijímacího a předávacího protokolu, jež byly předloženy jako důkaz dlužných vzájemných plnění a poskytnutí služby, pro niž byla vystavena faktura s DPH a u níž byl uplatněn nárok na odpočet daně?

               2)

               Vyplývá z povinnosti soudu stanovené unijním právem a judikaturou Soudního dvora Evropské unie neuznat nárok na odpočet daně v případě daňového úniku také povinnost vnitrostátního soudu i bez návrhu určit, že za okolností věci v původním řízení došlo k daňovému úniku, tím, že s přihlédnutím k povinnosti soudu rozhodnout podle vnitrostátního práva o meritu sporu, dbát zákazu reformace in peius, pokud jde o žalobkyni, a respektovat zásadu práva na účinnou právní ochranu a zásadu právní jistoty, jakož i z úřední povinnosti použít příslušné právní předpisy, posoudí nová skutková tvrzení poprvé uplatněná až před soudem; posoudí veškeré důkazy, mezi nimi i takové, které se vztahují k předstíraným podnikatelským operacím, neplatné dokumenty a dokumenty s nesprávným obsahem?

               3)

               Vyplývá z čl. 178 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o povinnost soudu neuznat nárok na odpočet daně v případě daňového úniku, že pro uplatnění nároku na odpočet daně musela být služba skutečně poskytnuta dodavatelem uvedeným na faktuře nebo jeho subdodavatelem?

               4)

               Znamená požadavek uvedený v článku 242 směrnice 2006/112 týkající se vedení podrobného účetnictví, pokud jde o kontrolu nároku na odpočet daně, že je nutno dbát také příslušných vnitrostátních účetních předpisů členského státu, které stanoví soulad s mezinárodními účetními standardy unijního práva, nebo znamená pouze požadavek vést dokumenty uvedené v této směrnici k vyúčtování DPH: faktury, přiznání k DPH a souhrnná hlášení?
               V případě kladné odpovědi na druhou variantu případu by bylo nutno zodpovědět i následující otázku:
               Vyplývá z požadavku stanoveného v čl. 226 odst. 1 bodu 6 směrnice 2006/112, podle něhož faktury musí obsahovat „rozsah a druh poskytnuté služby“, povinnost, že faktury nebo v souvislosti s nimi vystavený dokument musí v případě služby obsahovat údaje o skutečném poskytnutí služby — objektivní okolnosti, které lze přezkoumat, ať již jako důkaz toho, že služba byla skutečně poskytnuta, nebo jako důkaz toho, že byla provedena dodavatelem uvedeným na faktuře?

               5)

               Má být článek 242 směrnice 2006/112, který stanoví požadavek vedení podrobného účetnictví, pokud jde o kontrolu nároku na odpočet daně, ve spojení s článkem 63 a článkem 273 této směrnice vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátnímu právnímu předpisu, podle něhož se služba považuje za poskytnutou v okamžiku, kdy vznikly předpoklady pro uznání výnosů z ní v souladu s příslušnými účetními předpisy, které stanoví soulad s mezinárodními účetními standardy unijního práva a zásadami účetního prokázání podnikatelských operací, přednost obsahu před formou, jakož i porovnatelnost výnosů a nákladů?


title: Věc C-102/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Ítélőtábla – Maďarsko) – Gazdasági Versenyhivatal v. Siemens Aktiengesellschaft Österreich „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Věcná působnost — Žaloba na vydání bezdůvodného obohacení — Bezdůvodné obohacení — Pohledávka vyplývající z neoprávněného vrácení pokuty za porušení práva hospodářské soutěže“

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Ítélőtábla – Maďarsko) – Gazdasági Versenyhivatal v. Siemens Aktiengesellschaft Österreich
   (Věc C-102/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Věcná působnost - Žaloba na vydání bezdůvodného obohacení - Bezdůvodné obohacení - Pohledávka vyplývající z neoprávněného vrácení pokuty za porušení práva hospodářské soutěže“)
   (2016/C 350/07)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Ítélőtábla

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gazdasági Versenyhivatal

      Žalovaná: Siemens Aktiengesellschaft Österreich

      Výrok

   Taková žaloba na vydání bezdůvodného obohacení, jako je žaloba v původním řízení, která má svůj původ ve vrácení pokuty uložené v rámci řízení v oblasti práva hospodářské soutěže, nespadá pod pojem „věci občanské a obchodní“ ve smyslu článku 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26. 5. 2015.


title: Věc C-331/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d’appello di Roma (Itálie) dne 1. června 2017 – Martina Sciotto v. Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d’appello di Roma (Itálie) dne 1. června 2017 – Martina Sciotto v. Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
   (Věc C-331/17)
   (2017/C 309/32)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte d’appello di Roma

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Martina Sciotto

      Odpůrkyně: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

      Předběžné otázky

   Brání evropské právní předpisy (konkrétně ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je přílohou směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (1)) vnitrostátním právním předpisům (především čl. 3 odst. 6 vládního nařízení s mocí zákona č. 64 ze dne 30. dubna 2010, přeměněného se změnami na zákon č. 100 ze dne 29. června 2010), které je třeba vzhledem k tomu, že obecně vylučují pracovní poměry na dobu určitou zaměstnanců operních a symfonických nadací z pravidla, podle kterého jsou obecnou formou pracovního poměru smlouvy na dobu neurčitou, vykládat ve smyslu úplné liberalizace těchto poměrů, aniž by se i v případě opakování uzavírání smluv po dobu více než tří let (nebo jinou dobu) stanovila opatření na přeměnu poměru (stabilizaci) nebo náhradu škody?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43.


title: Věc T-319/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Grasso v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/35

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Grasso v. Komise
   (Věc T-319/08)
   (2008/C 272/67)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Salvatore Grasso (Catania, Itálie) (zástupci: A. Maiorana, advokát, A. De Matteis, advokát, A. De Francesco, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008, vyhlášené v Úř. věst. L 155 dne 13. června 2008;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm, které byly uplatněny ve věci T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise.


title: Věc T-115/08: Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2010 — Gourmet Burger Kitchen v. OHIM (GOURMET BURGER KITCHEN)

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/54

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2010 — Gourmet Burger Kitchen v. OHIM (GOURMET BURGER KITCHEN)
   (Věc T-115/08) (1)

   ()
   2010/C 234/95
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc C-392/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 8. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/19/ES — Společný systém zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/8

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 8. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-392/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/19/ES - Společný systém zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 158/11)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: R. Lyal, zmocněnec)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2005/19/ES ze dne 17. února 2005, kterou se mění směrnice 90/434/EHS o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 58, s. 19) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/19/ES ze dne 17. února 2005, kterou se mění směrnice 90/434/EHS o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc T-116/16: Usnesení Tribunálu ze dne 27. října 2016 – Port autonome du Centre et de l’Ouest a další v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Korporátní daň — Podpory poskytnuté Belgií belgickým přístavům — Dopis Komise navrhující přijetí užitečných opatření — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. října 2016 – Port autonome du Centre et de l’Ouest a další v. Komise
   (Věc T-116/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Korporátní daň - Podpory poskytnuté Belgií belgickým přístavům - Dopis Komise navrhující přijetí užitečných opatření - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2017/C 014/43)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL (La Louvière, Belgie), Port autonome de Namur (Namur, Belgie), Port autonome de Charleroi (Charleroi, Belgie), Port autonome de Liège (Lutych, Belgie) a Région wallonne (Belgie) (zástupce: J. Vanden Eynde, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Noë a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení údajného rozhodnutí týkajícího se státní podpory SA.38393 (2015/E) – daňový režim přístavů v Belgii, přiloženého k dopisu Komise ze dne 22. ledna 2016, jež navrhovalo Belgickému království užitečná opatření

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL, Port autonome de Namur, Port autonome de Charleroi, Port autonome de Liège a Région wallonne ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


title: Věc T-59/10: Žaloba podaná dne 9. února 2010 — Geemarc Telecom v. OHIM — Audioline (AMPLIDECT)

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/57

         Žaloba podaná dne 9. února 2010 — Geemarc Telecom v. OHIM — Audioline (AMPLIDECT)
   (Věc T-59/10)
   2010/C 100/84
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Geemarc Telecom International Ltd (Wanchai, Hong Kong) (zástupce: G. Farrington, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Audioline GmbH (Neuss, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. listopadu 2009 ve věci R 913/2009-2; a

               —

               uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem, aby nesli své vlastní náklady řízení a nahradili náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „AMPLIDECT“ pro výrobky ve třídách 9 a 16

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání, a v důsledku toho zrušení zapsané ochranné známky Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát (i) nevzal v úvahu skutečnost, že další účastnice řízení před odvolacím senátem nepředložila důkazy o nedostatku rozlišovací způsobilosti zapsané ochranné známky Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti; a (ii) nezohlednil skutečnost, že zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, získala svým užíváním zvýšenou rozlišovací způsobilost; odvolací senát se neomezil na přezkum důkazů a argumentů předložených stranami v jím určených lhůtách.


title: Věc T-667/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Veloss International a Attimedia v. Parlament „Veřejné zakázky na služby — Poskytování služeb překladů do řečtiny Parlamentu — Odmítnutí nabídky uchazeče — Povinnost odůvodnění — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Veloss International a Attimedia v. Parlament
   (Věc T-667/11) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Poskytování služeb překladů do řečtiny Parlamentu - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost odůvodnění - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2015/C 065/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Veloss International (Brusel, Belgie); a Attimedia SA (Brusel) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: P. López-Carceller, L. Darie a P. Biström, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu vybrat jako druhou nabídku předloženou žalobkyněmi v rámci zadávacího řízení EL/2011/UE na poskytování služeb překladů do řečtiny (Úř. věst. 2011/S 56-090374), které bylo žalobkyním oznámeno dopisem ze dne 18. října 2011, jakož i všech souvisejících rozhodnutí přijatých Parlamentem, a žádost o náhradu údajně vzniklé škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 18. října 2011 vybrat jako druhou nabídku předloženou společnostmi Veloss International SA a Attimedia SA v rámci zadávacího řízení EL/2011/UE na poskytování služeb překladů do řečtiny se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 58, 25.2.2012.


title: Věc F-108/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. září 2014 – Loescher v. Rada

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/69

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. září 2014 – Loescher v. Rada
      (Věc F-108/13) (1)

      (2014/C 395/85)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014, s. 41.


title: Věc C-257/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 24. května 2012 — Sky Italia Srl v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 24. května 2012 — Sky Italia Srl v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali
   (Věc C-257/12)
   2012/C 217/28
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sky Italia Srl

      Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

      Předběžná otázka

   Musí být ustanovení práva Společenství platná v daném odvětví, zejména ustanovení směrnice č. 2002/20/ES (1), vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě uvedené v tomto usnesení, zejména zákonu č. 266 z roku 2005, zejména z důvodu jejího konkrétního použití při regulaci?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), Úř. věst. L 108, s. 21.


title: Věc T-424/04: Žaloba podaná dne 15. října 2004 Angelem Angelidisem proti Evropskému parlamentu

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/25

         Žaloba podaná dne 15. října 2004 Angelem Angelidisem proti Evropskému parlamentu
   (Věc T-424/04)
   (2004/C 314/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. října 2004 žaloba podaná proti Evropskému parlamentu Angelem Angelidisem, s bydlištěm v Lucemburku, zastoupeným Ericem Boigelotem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Parlamentu ze dne 16. července 2004, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem;

               —

               prohlásil za neplatnou hodnotící zprávu o žalobci za rok 2002;

               —

               uložil žalovanému zaplatit žalobci náhradu utrpěné nemateriální újmy oceněnou ex aequo et bono na 20 000 EUR, z důvodu různých zásadních pochybení, ke kterým došlo na různých úrovních při sestavování hodnotící zprávy, jakož i z důvodu zásadního zpoždění při konečném sestavení zmíněné zprávy;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody jsou totožné se žalobními důvody ve věci T-416/03 (1) podané tímtéž žalobcem.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004, s. 25.


title: Věc C-313/09: Žaloba podaná dne 6. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/12

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-313/09)
   2009/C 256/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Erlbacher a M. Adam, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů (1) [ve znění směrnice Komise 2008/53/ES ze dne 30. dubna 2008, kterou se mění příloha IV směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o jarní virémii kaprů (SVC) (2)], nebo tím, že je Komisi všechny nesdělila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. května 2008.

      (1)  Úř. věst L 328, s. 14

      (2)  Úř. věst. L 117, s. 27


title: Věc T-242/11: Žaloba podaná dne 9. května 2011 — Kaltenbach & Voigt v. OHIM

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/27

         Žaloba podaná dne 9. května 2011 — Kaltenbach & Voigt v. OHIM
   (Věc T-242/11)
   2011/C 211/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kaltenbach & Voigt GmbH (Biberach an der Riß, Německo) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. března 2011 ve věci R 2361/2010-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „3D eXam“ pro výrobky třídy 10

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Odmítnutí ochrany mezinárodního zápisu v Evropské unii podle čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady 207/2009 a nezohlednění předchozích národních zápisů nebo ochrany, jelikož dotčený mezinárodní zápis: a) není čistě popisný a b) vykazuje rozlišovací způsobilost, neboť příslušná veřejnost považuje označení „3D eXam“ za označení podnikového původu.


title: Věc C-562/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – Carrefour Hypermarchés SAS v. ITM Alimentaire International SASU „Řízení o předběžné otázce — Srovnávací reklama — Směrnice 2006/114/ES — Článek 4 — Směrnice 2005/29/ES — Článek 7 — Objektivní cenové srovnání — Klamavé opomenutí — Reklama srovnávající ceny výrobků prodávaných v prodejnách různé velikosti a druhu — Přípustnost — Závažná informace — Rozsah a způsob sdělení informace“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/19

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – Carrefour Hypermarchés SAS v. ITM Alimentaire International SASU
   (Věc C-562/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Srovnávací reklama - Směrnice 2006/114/ES - Článek 4 - Směrnice 2005/29/ES - Článek 7 - Objektivní cenové srovnání - Klamavé opomenutí - Reklama srovnávající ceny výrobků prodávaných v prodejnách různé velikosti a druhu - Přípustnost - Závažná informace - Rozsah a způsob sdělení informace“)
   (2017/C 104/28)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Paris

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Carrefour Hypermarchés SAS

      Odpůrkyně: ITM Alimentaire International SASU

      Výrok

   Článek 4 písm. a) a c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 o klamavé a srovnávací reklamě ve spojení s čl. 7 odst. 1 až 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) musí být vykládán v tom smyslu, že taková reklama, jako je reklama, o kterou se jedná v původním řízení, která srovnává ceny výrobků prodávaných v prodejnách různého druhu a velikosti, může – jsou-li tyto prodejny součástí řetězců, z nichž každý má prodejny různé velikosti a druhu, a srovnává-li zadavatel ceny ve svých prodejnách větší velikosti nebo druhu s cenami zjištěnými v prodejnách konkurentů menší velikosti nebo druhu – být nedovolená ve smyslu prvně uvedeného ustanovení, ledaže by spotřebitelé byli o tom, že byly srovnávány ceny v prodejnách zadavatele větší velikosti nebo druhu s cenami zjištěnými v prodejnách konkurentů menší velikosti nebo druhu, jasným způsobem vlastním reklamním sdělením informováni.
   Předkládajícímu soudu při posuzování, zda je taková reklama dovolená, přísluší, aby ověřil, zda reklama, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, s ohledem na okolnosti daného případu splňuje požadavek objektivity srovnání a nemá klamavý charakter, přičemž musí zohlednit vnímání dotčených výrobků průměrným běžně informovaným a přiměřeně pozorným a obezřetným spotřebitelem a dále údaje uvedené v dané reklamě, zejména ohledně prodejen řetězce zadavatele a prodejen konkurenčních řetězců, jejichž ceny byly srovnávány, a obecně všechny její znaky.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc C-564/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2008 SGL Carbon AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 8. října 2008 ve věci T-68/04, SGL Carbon AG v. Komise Evropských společenství

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2008 SGL Carbon AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 8. října 2008 ve věci T-68/04, SGL Carbon AG v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-564/08 P)
   (2009/C 69/38)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: SGL Carbon AG (zástupci: M. Klusmann a K. Beckmann, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství (pátého senátu) ze dne 8. října 2008 ve věci T-68/04 (SGL Carbon AG v. Komise);

               —

               přiměřeně snížit pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 napadeného rozhodnutí Komise ze dne 3. prosince 2003;

               —

               podpůrně vrátit věc k novému rozhodnutí Soudu prvního stupně;

               —

               uložit odpůrkyni v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Předmětem projednávaného kasačního opravného prostředku je rozsudek Soudu prvního stupně, jímž byla zamítnuta žaloba účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek proti rozhodnutí Komise 2004/420/ES ze dne 3. prosince 2003 týkajícího se kartelové dohody na trhu s výrobky na bázi uhlíku a grafitu pro elektrická nebo mechanická použití.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatelka dva důvody kasačního opravného prostředku, jimiž namítá porušení práva Společenství Soudem jakož i vady řízení.
   Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku namítá navrhovatelka právně závadné nezohlednění jejího vyjádření v prvním stupni k chybnému zahrnutí vlastní spotřeby do podílu na trhu použitého ke stanovení konečných částek pokuty. Dále namítá hmotněprávní překročení konečných částek pokuty uložených navrhovatelce jako porušení zákazu diskriminace a zásady proporcionality jakož i porušení článku 253 ES.
   Druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka namítá chybné uvážení při stanovení konečné částky pokuty, které překračuje meze posuzovací pravomoci Soudu. Soud tím rovněž porušil zákaz diskriminace a zásadu proporcionality. Bez právního odůvodnění se odchýlil od vlastní judikatury v neprospěch účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, pokud jde o otázku přípustné paušalizace pokut podle kategorií podílu na trhu. Zatímco Soud v dřívějších podobných rozhodnutích považoval kategorie podílu na trhu, resp. „tranche“ v rozsahu 5 %, za nanejvýš přiměřené, v projednávaném případě považoval za základ kategorie podílu na trhu v rozsahu 10 %, což navrhovatelku, jakožto podnik zařazený na spodním konci své kategorie, rozhodujícím způsobem znevýhodňuje.


title: Věc C-411/12: Žaloba podaná dne 7. září 2012 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/10

         Žaloba podaná dne 7. září 2012 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-411/12)
   2012/C 355/16
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky, S. Thomas a D. Grespan, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že ve stanovených lhůtách nepřijala všechna opatření nezbytná ke zrušení režimu státních podpor, který byl shledán protiprávním a neslučitelným s vnitřním trhem rozhodnutím Komise 2011/746/EU ze dne 23. února 2011 o státních podporách C 38/B/04 (ex NN 58/04) a C 13/06 (ex N 587/05), které Itálie poskytla ve prospěch společností Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA a Syndial SpA (oznámeným dne 24.2.2012 pod číslem K(2011) 956 a zveřejněným v Úř. věst. L 309, 24.11.2011, s. 1 až 22), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3, 4 a 5 tohoto rozhodnutí a ze Smlouvy o FEU;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta stanovená rozhodnutím pro navrácení státních podpor prohlášených za protiprávní uplynula dne 24. června 2011. Mimoto byla žalovaná povinna sdělit Komisi do 24. dubna 2011 celkovou částku podpor, která má být navrácena, a přijatá nebo plánovaná opatření pro splnění tohoto rozhodnutí.
   Ke dni podání této žaloby žalovaná dosud nepřijala opatření nezbytná k navrácení podpor poskytnutých přijímajícím podnikům, a ani Komisi nesdělila všechny požadované informace.


title: Věc T-502/07: Žaloba podaná dne 31. prosince 2007 – IIC-Intersport International Corporation v. OHIM – McKenzie Corporation (McKENZIE)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/59

         Žaloba podaná dne 31. prosince 2007 – IIC-Intersport International Corporation v. OHIM – McKenzie Corporation (McKENZIE)
   (Věc T-502/07)
   (2008/C 51/108)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: IIC-Intersport International Corporation GmbH (Ostermundigen, Švýcarsko) (zástupce: P. J. M. Steinhauser, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The McKenzie Corporation Ltd (Newcastle Upon Tyne, Spojené království)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí o odvolání druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 15. října 2007 ve věci R 1425/2006-2 a potvrdit rozhodnutí námitkového oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 6. září 2006, kterým bylo vyhověno námitkám společnosti Intersport ve vztahu k některému z dotčeného zboží.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: The McKenzie Corporation Ltd

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „McKENZIE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25, 36 a 37

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: IIC-Intersport International Corporation GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Starší obrazová ochranná známka Společenství „MCKINLEY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 20, 22, 25 a 28 a starší slovní ochranná známka Společenství „MCKINLEY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 12, 18, 20, 22, 25 a 28.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo částečně vyhověno

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí námitek v plném rozsahu a povolení pokračovat v zápisu

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.


title: Věc C-94/06: Žaloba podaná dne  14. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/19

         Žaloba podaná dne 14. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
   (Věc C-94/06)
   (2006/C 86/37)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 14. února 2006 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou María Amparo Alcover San Pedro a Bernhardem Schimou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. června 2002 2002/49/ES o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí (1), nebo neuvědomila o těchto předpisech Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 odst. 1 této směrnice;

               2.

               uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 18. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 189, s. 12; Zvl. vyd. 15/07, s. 101.


title: Věc C-464/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Milán, usnesením ze dne 29. září 2004 ve věci Associazone Azionariato Diffuso dell'AEM a další proti Comune di Milano a AEM SpA

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Milán, usnesením ze dne 29. září 2004 ve věci Associazone Azionariato Diffuso dell'AEM a další proti Comune di Milano a AEM SpA
   (Věc C-464/04)
   (2005/C 19/24)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Milán, ze dne 29. září 2004, ve věci Associazone Azionariato Diffuso dell'AEM a další proti Comune di Milano a AEM SpA, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 2. listopadu 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               —

               Je článek 2449 codice civile (občanského zákoníku), jak byl použit v původním řízení, slučitelný s článkem 56 Smlouvy o ES, jak byl vyložen rozsudky ze dne 23. května 2000, C-58/99, ze dne 4. června 2002, C-503/99 a C-483/99, a ze dne 13. května 2003, C-98/01 a C-463/00, pokud se jej dovolává subjekt veřejného práva, který sice ztratil právní kontrolu nad akciovou společností, avšak jako majitel poměrné většiny disponuje značným podílem (v tomto případě 33,4 %) a získá tímto způsobem nepřiměřené kontrolní pravomoci?

               —

               Je článek 2449 codice civile ve spojení s článkem 4 nařízení s mocí zákona č. 332 ze dne 31. května 1994, ve znění zákona č. 474 ze dne 30. července 1994, slučitelný s článkem 56 Smlouvy o ES, jak byl vyložen rozsudky Soudního dvora ze dne 23. května 2000, C-58/99, ze dne 4. června 2002, C-503/99 a C-483/99, a ze dne 13. května 2003, C-98/01 a C-463/00, pokud se jej dovolává subjekt veřejného práva, který sice ztratil právní kontrolu nad akciovou společností, avšak jako majitel poměrné většiny disponuje značným podílem (v tomto případě 33,4 %) a získá tímto způsobem nepřiměřené kontrolní pravomoci?

               —

               Je článek 2449 codice civile slučitelný s článkem 56 Smlouvy o ES, jak byl vyložen rozsudky Soudního dvora ze dne 23. května 2000, C-58/99, ze dne 4. června 2002, C-503/99 a C-483/99, a ze dne 13. května 2003, C-98/01 a C-463/00, pokud má vzhledem ke způsobu jeho použití dopady, které odporují jinému vnitrostátnímu právnímu předpisu (zejména čl. 2 odst. 1 písm. d) nařízení s mocí zákona č. 332 ze dne 31. května 1994, ve znění zákona č. 474 ze dne 30. července 1994), který je jako takový slučitelný s článkem 56 Smlouvy o ES a s ohledem na podmínky jeho výkonu a předpoklady jeho použití odpovídá zásadám zavedeným ve výše uvedených rozsudcích Soudního dvora pro zvláštní práva?


title: Věc T-327/12: Žaloba podaná dne 16. července 2012 — Simca Europe v. OHIM — PSA Peugeot Citroën (Simca)

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/33

         Žaloba podaná dne 16. července 2012 — Simca Europe v. OHIM — PSA Peugeot Citroën (Simca)
   (Věc T-327/12)
   2012/C 287/62
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Simca Europe Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupce: N. Haberkamm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: PSA Peugeot Citroën GIE (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. dubna 2012 ve věci R 645/2011-1;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladu řízení, včetně nákladů procesního zástupce žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „Simca“ pro výrobky zařazené do třídy 12 — Ochranná známka Společenství č. 6 489 371

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: PSA Peugeot Citroën GIE

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Žalobkyně v době podání přihlášky nejednala v dobré víře

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo vyhověno a ochranná známka byla prohlášena za neplatnou

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 52 nařízení (ES) č. 207/2009


title: Věc C-137/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 15. dubna 2009 — 1. M. Josemans a 2. starosta Maastrichtu

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 15. dubna 2009 — 1. M. Josemans a 2. starosta Maastrichtu
   (Věc C-137/09)
   2009/C 141/57
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

               Navrhovatelé

               :

                           1.

                           M. Josemans

                           2.

                           starosta Maastrichtu

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá právní úprava, jako je sporná právní úprava v původním řízení, o přístupu nerezidentů do coffeeshopů zcela nebo zčásti do působnosti Smlouvy o ES, zejména do působnosti ustanovení o volném pohybu zboží nebo služeb nebo zákazu diskriminace zakotveného v článku 12 ES ve spojení s článkem 18 ES?

               2)

               Pokud se použijí ustanovení Smlouvy o ES o volném pohybu zboží nebo služeb, je zákaz přístupu nerezidentů do coffeeshopů vhodným a přiměřeným prostředkem pro boj s drogovou turistikou a s ní souvisejícími škodlivými vlivy?

               3)

               Použije se zákaz diskriminace občanů na základě jejich státní příslušnosti stanovený v článku 12 ES ve spojení s článkem 18 ES na právní úpravu o přístupu nerezidentů do coffeeshopů, pokud se nepoužijí ustanovení Smlouvy o ES o volném pohybu zboží nebo služeb?

               4)

               V případě kladné odpovědi, je přitom prováděné nepřímé rozlišování mezi rezidenty a nerezidenty odůvodněné, a je zákaz přístupu nerezidentů do coffeeshopů vhodným a přiměřeným prostředkem pro boj s drogovou turistikou a s ní souvisejícími škodlivými vlivy?


title: Věc F-67/11: Žaloba podaná dne 13. července 2011 — ZZ v. Evropská komise

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/29

         Žaloba podaná dne 13. července 2011 — ZZ v. Evropská komise
   (Věc F-67/11)
   2011/C 319/62
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce ohledně výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. června 2010, F-56/09, ze strany žalované, a náhrada škody, kterou žalobce údajně utrpěl.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 28. února 2011;

               —

               bude-li třeba, zrušit dopis ze dne 24. června 2011;

               —

               konstatovat, že Evropská komise protiprávně nepřijala opatření k výkonu bodu 2 výroku rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 9. června 2010, F-56/09, zejména s odkazem na zničení fotografií uvedených v tomto bodě rozsudku a na informování žalobce o tomto zničení;

               —

               uložit Evropské komisi uhradit žalobci částku ve výši 2 831 eur jako náhradu škody, která byla žalobci způsobena, až do dnešního dne včetně, z důvodu nepřijetí všech opatření k výkonu rozsudku ze dne 9. června 2010, navýšenou o úroky ve výši 10 % p.a. s roční kapitalizací, počítáno až do dne, kdy bude uvedená částka 2 831 eur připsána žalobci;

               —

               uložit Evropské komisi uhradit žalobci částku 12 eur denně za každý další den z důvodu nepřijetí všech opatření k výkonu rozsudku ze dne 9. června 2010 ze strany Evropské komise ode dne následujícího po 4.březnu 2011 až do 180. dne od tohoto data, navýšenou o úroky z uvedené částky 12 eur denně ve výši 10 % p.a. s roční kapitalizací, od 181. dne po 4. březnu 2011 až do dne, kdy bude uvedená částka 12 eur denně připsána žalobci;

               —

               uložit Evropské komisi uhradit žalobci částku 15 eur denně za každý další den z důvodu nepřijetí všech opatření k výkonu rozsudku ze dne 9. června 2010 ze strany Evropské komise od 181. dne po 4. březnu 2011 až do 270. dne po 4. březnu 2011, navýšenou o úroky z uvedené částky 15 eur denně ve výši 10 % p.a. s roční kapitalizací, od 271. dne následujícího po 4. březnu 2011 až do dne, kdy bude uvedená částka 15 eur denně připsána žalobci;

               —

               uložit Evropské komisi uhradit žalobci částku 18 eur denně za každý další den z důvodu nepřijetí všech opatření k výkonu rozsudku ze dne 9. června 2010 ze strany Evropské komise od 271. dne po 4. březnu 2011 až do 360. dne po 4. březnu 2011, navýšenou o úroky z uvedené částky 18 eur denně ve výši 10 % p.a. s roční kapitalizací, od 361. dne následujícího po 4. březnu 2011 až do dne, kdy bude uvedená částka 18 eur denně připsána žalobci;

               —

               uložit Evropské komisi uhradit žalobci částku 25 eur denně za každý další den z důvodu nepřijetí všech opatření k výkonu rozsudku ze dne 9. června 2010 ze strany Evropské komise od 361. dne po 4. březnu 2011 ad infinitum, která má být žalobci hrazena pravidelně na konci každého období v délce 360 dní a od 361. dne následujícího po 4. březnu 2011;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-15/17: Žaloba podaná dne 6. ledna 2017 – Mitrakos v. EUIPO – Belasco Baquedano (YAMAS)

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/43

         Žaloba podaná dne 6. ledna 2017 – Mitrakos v. EUIPO – Belasco Baquedano (YAMAS)
   (Věc T-15/17)
   (2017/C 063/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Dimitrios Mitrakos (Palaio Faliro, Řecko) (zástupce: D. Bakopanou, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Juan Ignacio Belasco Baquedano (Viana, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobce

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „YAMAS“, přihláška č. 13 645 478

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO 11/10/2016 ze dne 11. října 2016, ve věci R 532/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, jakož i rozhodnutí námitkového oddělení, které předcházelo přijetí napadeného rozhodnutí;

               —

               zamítl námitky a povolil zápis přihlašované ochranné známky;

               —

               uložil EUIPO a dalšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-85/05: Žaloba podaná dne 16. února 2005 územním celkem dimos Ano Liosia proti Komisi Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/39

         Žaloba podaná dne 16. února 2005 územním celkem dimos Ano Liosia proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-85/05)
   (2005/C 106/78)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 16. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství dimomem Ano Liosia (Atika), Théodorou Goula, Argyrisem Argyropoulosem, Ioannisem Manisem, Eleni Dalipi, Vassilisem Papagrigoriouem a Georgiosem Frangalexisem, zastoupenými G. E. Kalavrosem, advokátem.
   Žalobci navrhuje, aby Soud:

               —

               zcela zrušil rozhodnutí Komise č. 5522 ze dne 21. prosince 2004 o poskytnutí finanční podpory z kohezního fondu na projekt „Stavba fáze A druhé skládky v západní Atice v lokalitě Skalistiri v obci Fyli (Řecko) (číslo CCI: 2004 GR 16 C PE 001)“;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobci uvádí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s cíli zachování, ochrany a zlepšování kvality životního prostředí, ochrany zdraví osob a prozíravého a hospodárného využití přírodních zdrojů, stanovených v článku 2, čl. 4 odst. 1 a článku 174 ES z důvodu, že toto rozhodnutí ukládá oblasti Ano Liosia, kterou žalobci považují za znečištěnou a poškozenou – aby přijala významně větší množství odpadu nežli zbývající dvě centra odpadového hospodářství, jejichž zřízení je předpokládáno v oblasti Atika. V této souvislosti se žalobci odvolávají na různé obtíže spojené s místem, které bylo vybráno pro výstavbu skládky, například, že tato skládka v podstatě představuje pokračování již existujícího zařízení, že dotčená oblast je zařazena do oblasti absolutní ochrany přírodního životního prostředí, že je částečně zalesněna částečně bude muset být znovu zalesněna, že není záruka v plánu vlastnictví a že podle provedené studie účinku na životní prostření není vhodnou oblastí.
   Krom toho žalobci uplatňují, že napadené rozhodnutí je v rozporu se závazky Řecké republiky:

               —

               přijmout odpovídající opatření na podporu prevence, snížení produkce odpadů a jejich škodlivosti, vývoj čistších a šetrnějších technologií umožňujících využívání přírodních zdrojů, jakož i zajištění, aby zneškodňování a využití odpadů bylo prováděno bez ohrožení lidského zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly způsobit újmu na životním prostředí, jakož i opatření stanovená v článcích 3 a 4 směrnice 91/156/EHS (1);

               —

               dodržet zvláštní oblastní plán pro omezení tvorby odpadů, využití a zpracování odpadů, jakož i závazky vyplývající z článků 3, 4 a 6 směrnice 75/442/EHS (2)

               —

               kontrolovat, aby nové zařízení disponovalo řádnými preventivními opatřeními proti znečišťování, aby nedocházelo k významnému znečišťování, jak je stanoveno v článku 3 směrnice Rady 96/61/ES (3);

         jakož i se závazky Řecké republiky vyplývajícími z článku 1 směrnice 97/11/ES (4).

      (1)  Směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, kterou se mění směrnice 75/442/EHS o odpadech (Úř. věst. L 78, 26.3.2001, s. 32).

      (2)  Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39).

      (3)  Směrnice 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 257, 10.10.1996, s. 26).

      (4)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 73, 14.3.1997, s. 5).


title: Věc C-278/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 4. června 2012 — A. Adil v. Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 4. června 2012 — A. Adil v. Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
   (Věc C-278/12)
   2012/C 287/30
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: A. Adil

      Další účastník řízení: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno článek 21 Schengenského hraničního kodexu (1) vykládat v tom smyslu, že brání výkonu takové vnitrostátní pravomoci, jako je pravomoc přiznaná článkem 50 Vreemdelingenwet 2000 (cizinecký zákon z roku 2000) a blíže upravená v článku 4.17a Vreemdelingenbesluit 2000 (nařízení o cizincích z roku 2000), která umožňuje provádět na území za vnitrostátními hranicemi kontroly osob za účelem ověřit, zda jsou splněny podmínky legálního pobytu platné v daném členském státě?

               2)

                           a)

                           Brání článek 21 Schengenského hraničního kodexu vnitrostátním kontrolám, jako jsou kontroly uvedené v článku 50 Vreemdelingenwet 2000 (cizinecký zákon z roku 2000), které jsou podle čl. 4. 17a odst. 2 Vreemdelingenbesluit 2000 (nařízení o cizincích z roku 2000) prováděny na základě obecných informací a empirických údajů o nelegálním pobytu osob na místě, kde má být kontrola provedena, nebo musí při provádění takovýchto kontrol existovat konkrétní skutečnosti nasvědčující tomu, že osoba, jež má být kontrolována, pobývá v příslušném členském státě neoprávněně?

                           b)

                           Brání článek 21 Schengenského hraničního kodexu takovéto kontrole, pokud je prováděna za účelem získání obecných informací a empirických údajů o nelegálním pobytu ve smyslu písmene a) a provádí-li se v omezeném rozsahu?

               3)

               Je nutno článek 21 Schengenského hraničního kodexu vykládat v tom smyslu, že omezením kontrolní pravomoci ustanovením zákona, jako je čl 4.17a Vreemdelingenbesluit 2000, je dostatečně zaručeno, že kontrola ve skutečnosti nemůže mít účinek rovnocenný hraniční kontrole, který je podle článku 21 Schengenského hraničního kodexu zakázán?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105, s. 1).


title: Věc C-356/08: Žaloba podaná dne 30. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/10

         Žaloba podaná dne 30. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-356/08)
   (2008/C 247/17)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa, A. Böhlke, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že vyžaduje, aby si každý lékař, který se usadí v Horním Rakousku, otevřel účet u Oberösterreichische Landesbank, na který mají být ze strany zdravotních pojišťoven zasílány honoráře za poskytnutí zdravotního úkonu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES, 49 ES a 56 ES;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Povinnost zřídit účet, na který mají být ze strany zdravotních pojišťoven hrazeny veškeré úhrady za poskytnutí zdravotního úkonu, není podle žalobkyně přiměřená potřebě zajistit řádný výpočet a výběr příspěvků, které mají platit lékaři usazení v Horním Rakousku lékařské komoře. Sporné normy tak údajně představují neodůvodněná omezení třech základních svobod zaručených Smlouvou ES, svobody usazování lékařů usazených v jiných členských státech, jakož i bank, jejich volného pohybu služeb a volného pohybu kapitálu.


title: Věc C-171/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 15. dubna 2015 – Connexxion Taxi Services BV v. Staat der Nederlanden (Ministerie van Volksgezondheid, Welzijn en Sport) a další

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 15. dubna 2015 – Connexxion Taxi Services BV v. Staat der Nederlanden (Ministerie van Volksgezondheid, Welzijn en Sport) a další
   (Věc C-171/15)
   (2015/C 213/26)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Connexxion Taxi Services BV

      Odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku: Nizozemský stát (Ministerie van Volksgezondheid, Welzijn en Sport), Transvision BV, Rotterdamse Mobiliteit Centrale RMC BV, Zorgvervoercentrale Nederland BV

      Předběžné otázky

               1.

                           a)

                           Brání unijní právo, zejména článek 45 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1), tomu, aby byl veřejný zadavatel podle vnitrostátního práva povinen s uplatněním zásady proporcionality posoudit, zda uchazeč, který se dopustil vážného profesního pochybení, má být skutečně vyloučen?

                           b)

                           Je přitom rozhodné, že veřejný zadavatel vložil do podmínek zadávacího řízení ustanovení, podle kterého nebude zohledněna nabídka, které se týká jeden z důvodů vyloučení, a její bližší obsahové posouzení nepřipadá v úvahu?

               2.

               V případě záporné odpovědi na otázku 1a: Brání unijní právo vnitrostátním soudům v tom, aby posouzení podle zásady proporcionality, které provedl veřejný zadavatel v konkrétním případě, nepřezkoumaly „v plném rozsahu“, nýbrž se spokojily s („souhrnným“) přezkumem, zda veřejný zadavatel mohl při rozumném zvážení dospět k rozhodnutí, že přesto nevyloučí uchazeče, který se dopustil vážného profesního pochybení ve smyslu čl. 45 odst. 2 prvního pododstavce směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 134, S. 114; Zvl. vyd. 06/07 s. 132.


title: Věc C-436/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království) – E v. B „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Články 8, 12 a 15 — Příslušnost ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Řízení týkající se péče o dítě, které má obvyklé bydliště v členském státě bydliště své matky — Ujednání o příslušnosti ve prospěch soudu členského státu bydliště otce tohoto dítěte — Dosah“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království) – E v. B
   (Věc C-436/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Články 8, 12 a 15 - Příslušnost ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Řízení týkající se péče o dítě, které má obvyklé bydliště v členském státě bydliště své matky - Ujednání o příslušnosti ve prospěch soudu členského státu bydliště otce tohoto dítěte - Dosah“)
   2014/C 421/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: E

      Odpůrkyně: B

      Výrok

   Příslušnost ve věci rodičovské zodpovědnosti sjednaná na základě čl. 12 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 ve prospěch soudu členského státu, před kterým bylo na základě společné dohody nositelů rodičovské zodpovědnosti zahájeno řízení, zanikne s vynesením pravomocného rozhodnutí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 12.10.2013.


title: Věc T-275/17: Žaloba podaná dne 10. května 2017 – Michela Curto v. Parlament

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/49

         Žaloba podaná dne 10. května 2017 – Michela Curto v. Parlament
   (Věc T-275/17)
   (2017/C 239/62)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Michela Curto (Janov, Itále) (zástupci: L. Levi a C. Bernard Glanz, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí ze dne 30. června 2016, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o pomoc, a pokud je to nezbytné, zrušil rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložil žalovanému, aby žalobkyni nahradil částku 10 000 eur nebo jakoukoliv jinou částku, kterou Tribunál bude považovat za vhodnou, jako náhradu nemajetkové újmy, spolu s úroky v zákonné výši až do úplného zaplacení;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že žalobce učinil nesprávný závěr, že sporné jednání nebylo nevhodné, a dále nesprávně rozhodl, že nemělo za následek poškození osobnosti, důstojnosti nebo fyzické či psychické integrity člověka.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 24 služebního řádu a povinnosti poskytnout pomoc

                           —

                           Žalobkyně mimo jiné tvrdí, že se žalobce nevypořádal s žádostí o pomoc rozhodně a neprodleně, jak to stanoví platná judikatura.


title: Věc C-288/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel te Dendermonde (Belgie) dne 2. června 2010 — Wamo BVBA v. JBC NV a Modemakers Fashion NV

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel te Dendermonde (Belgie) dne 2. června 2010 — Wamo BVBA v. JBC NV a Modemakers Fashion NV
   (Věc C-288/10)
   ()
   2010/C 246/34
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van Koophandel te Dendermonde

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Wamo BVBA

      Žalované: JBC NV a Modemakers Fashion NV

      Předběžná otázka

   Brání směrnice 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu (1) vnitrostátnímu právnímu předpisu, jako je článek 53 Wet van 14 juli 1991 betreffende de handelspraktijken en de voorlichting en bescherming van de consument (zákon ze dne 14. července 1991 o obchodních praktikách a o informování a ochraně spotřebitele), který během přesně stanovených období zakazuje oznámení o cenových slevách a oznámení, ze kterých lze na cenové slevy usuzovat?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).


title: Věc C-14/06: Žaloba podaná dne  11. ledna 2006  Evropským parlamentem proti Komisi Evropských společenství

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/11

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2006 Evropským parlamentem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-14/06)
   (2006/C 86/18)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 11. ledna 2006 (fax ze dne 6. ledna 2006) žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Evropským parlamentem zastoupeným K. Bradleyem, A. Neergaardem a I. Klavina, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozhodnutí Komise 2005/717/ES ze dne 13. října 2005, kterým se za účelem přizpůsobení se technickému pokroku mění příloha směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních.

               2.

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Rozhodnutí Komise 2005/717/ES ze dne 13. října 2005 (1) vyjímá dekabromované difenylethery („DecaBDE“) ze zákazu uvádění na trh stanoveného čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES (2) o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních. Žalobce tvrdí, že Komise nesplnila podmínky stanovené pro tyto výjimky čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice a překročila tak pravomoc, která vyplývá z tohoto ustanovení. Vzhledem k tomu, že následky používání DecaBDE na lidské zdraví a životní prostředí nejsou vědecky prokázány, Komise se dopustila zjevného pochybení, když učinila závěr o vědeckých poznatcích, a nedodržela zásadu obezřetnosti. Komise tím, že rozšířila výjimku bezvýhradně na všechna polymerická použití DecaBDE, porušila zásadu proporcionality. Komise neposkytla řádné odůvodnění svého rozhodnutí vyjmout DecaBDE.

      (1)  Úř. věst. L 271, 15.10.2005, s. 48-50

      (2)  Úř. věst. L 37, 13.2.2003, s. 19-23