title: Věc T-56/06: Žaloba podaná dne  17. února 2006  – Francie v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/21

         Žaloba podaná dne 17. února 2006 – Francie v. Komise
   (Věc T-56/06)
   (2006/C 96/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (Paříž, Francie) (zástupci: G. de Bergues, S. Ramet, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

               —

               podpůrně zrušit článek 5 uvedeného rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím ze dne 30. června 1997, přijatým na základě návrhu Komise a v souladu s postupem zakotveným ve směrnici 92/81/EHS (1) Rada členským státům povolila, aby na některé minerální oleje používané pro zvláštní účely uplatnily nebo nadále uplatňovaly sníženou sazbu spotřební daně nebo osvobození od stávajících spotřebních daní. Ve čtyřech následujících rozhodnutích Rada prodloužila toto povolení, přičemž lhůta posledního prodloužení uplyne dne 31. prosince 2006. Francie povolila uplatňování těchto snížení nebo osvobození na těžké topné oleje užívané jako palivo na výrobu hliníku v regionu Gardanne.
   Dopisem ze dne 30. října 2001 Komise Francii oznámila své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ohledně osvobození od spotřební daně pro minerální oleje užívané jako palivo na výrobu hliníku v regionu Gardanne (2). Komise v tomto řízení přijala dne 7. prosince 2005 napadené rozhodnutí (3), ve kterém shledala, že osvobození od spotřební daně pro minerální oleje používané pro výrobu hliníku v regionu Gardanne, regionu Shannon a na Sardinii, zavedené Francií, Irskem a Itálií, je státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, částečně neslučitelnou se společným trhem, a nařídila tak dotčeným členským státům navrácení uvedených podpor
   Touto žalobou Francie navrhuje částečné zrušení tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká osvobození poskytnutého Francií regionu Gardanne.
   Na podporu své žaloby se dovolává několika důvodů, přičemž první vychází z porušení pojmu státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. Uplatňuje, že Komise se dopustila právního omylu, když konstatovala k existenci státní podpory, zatímco nebyly splněny veškeré nezbytné podmínky pro kvalifikování za státní podporu, jak jsou stanoveny v rozsudku Altmark (4), a zejména podmínka existence zásahu do hospodářské soutěže nebo narušení fungování vnitřního trhu. Tvrdí, že Komise nemohla jednak navrhnout Radě přijetí, na základě směrnice 92/81/EHS, rozhodnutí o povolení osvobození od spotřební daně a nebránit jejímu prodloužení, a jednak shledat, že uvedené osvobození představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
   Druhý důvod uplatňovaný žalobkyní vychází z neexistence odůvodnění v rozsahu, v němž je napadené rozhodnutí v rozporu s odůvodněním Komise ohledně zjištění zásahu do hospodářské soutěže.
   Ve svém třetím, podpůrně uplatňovaném, důvodu žalobkyně tvrdí, že požadavek navrácení zakotvený v článku 5 napadeného rozhodnutí porušuje zásady legitimního očekávání, právní jistoty a dodržování přiměřené lhůty. Tvrdí, že poživatelé osvobození jsou oprávněni opírat se o zásady právní jistoty a legitimního očekávání až do doby přijetí napadeného rozhodnutí, a nikoli, jak tvrdí Komise, do doby zveřejnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Žalobkyně rovněž uplatňuje, že nečinnost Komise během čtyř let mezi rozhodnutím o zahájení řízení a konečným rozhodnutím je rovněž porušením zásad legitimního očekávání, právní jistoty a přiměřené lhůty.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů.

      (2)  V Úředním věstníku zveřejněno dne 2. února 2002.

      (3)  Rozhodnutí C[2005] 4435 konečné, státní podpory č. C 78-79-80/2001.

      (4)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 24. července 2003, Altmark Trans, C-280/00, Recueil s. I-7747.


title: Věc C-276/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 4. června 2012 — Jiří Sabou v. Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 4. června 2012 — Jiří Sabou v. Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu
   (Věc C-276/12)
   2012/C 273/04
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jiří Sabou

      Žalovaný: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

      Předběžné otázky

               1)

               Vyplývá z práva EU, že daňový subjekt má právo být informován o rozhodnutí daňové správy podat žádost o poskytnutí údajů podle směrnice 77/799/EHS (1)? Má daňový subjekt právo podílet se na formulování žádosti adresované dožádanému členskému státu? Pokud daňovému subjektu takováto práva nevyplývají z práva EU, je možné, aby mu obdobná práva přiznalo právo vnitrostátní?

               2)

               Má daňový subjekt právo účastnit se výslechu svědků v dožádaném státě v průběhu vyřizování žádosti o poskytnutí údajů podle směrnice 77/799/EHS? Je dožádaný členský stát povinen předem vyrozumět daňový subjekt o tom, kdy bude výslech prováděn, pokud by byl o to dožadujícím členským státem požádán?

               3)

               Je daňová správa v dožádaném členském státě při poskytnutí údajů podle směrnice 77/799/EHS povinna dodržet nějaký minimální obsah odpovědí tak, aby bylo zřejmé, z jakých zdrojů a jakým způsobem dospěla dožádaná daňová správa k poskytnutým informacím? Může daňový subjekt napadat správnost takto poskytnutých informací například z důvodu procesních vad řízení v dožádaném státě, které poskytnutí informací předcházelo? Či se uplatní princip vzájemné důvěry a spolupráce, podle něhož nelze informace poskytnuté dožádanou daňovou správou zpochybňovat?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní; Úř. věst. L 336, s. 15; zvl. vyd. 09/01, s. 63.


title: Věc C-227/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Salamanca (Španělsko) dne 26. května 2008 – Eva Martín Martín v. EDP Editores, S.L. a Juan Caballo Bueno

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Salamanca (Španělsko) dne 26. května 2008 – Eva Martín Martín v. EDP Editores, S.L. a Juan Caballo Bueno
   (Věc C-227/08)
   (2008/C 223/32)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Audiencia Provincial de Salamanca
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: EDP Editores, S.L

      Další účastníci řízení:. Eva Martín Martín a Juan Caballo Bueno
   Předběžná otázka
   Mají být článek 153 Smlouvy o založení Evropského společenství ve spojení s jejími články 3 a 95 a článkem 38 Listiny základních práv Evropské unie a směrnice Rady 85/577/EHS (1) ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory, a konkrétně její článek 4, vykládány v tom smyslu, že umožňují soudu, který projednává odvolání proti rozsudku vydanému v prvním stupni, aby prohlásil z moci úřední za neplatnou smlouvu uzavřenou v oblasti upravené uvedenou směrnicí, jestliže tato neplatnost nebyla žalovaným spotřebitelem namítána v žádném okamžiku v řízení o odporu vůči rozkaznímu řízení, při ústním jednání ani v odvolání?

      (1)  Úř. věst. L 372, s. 31; Zvl. vyd. 15/01, s. 262.


title: Věc T-119/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — Gbagbo v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Zvláštní omezující opatření přijatá proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny — Zmrazení finančních prostředků — Úprava návrhových žádání — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Zneužití pravomoci — Právo na obhajobu — Právo vlastnit majetek“ )

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — Gbagbo v. Rada
   (Věc T-119/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Zvláštní omezující opatření přijatá proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Zmrazení finančních prostředků - Úprava návrhových žádání - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Právo na obhajobu - Právo vlastnit majetek)
   2013/C 164/26
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Simone Gbagbo (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a M. Chavrier, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a M. Konstantinidis, zmocněnci) a Republika Pobřeží slonoviny (zástupci: J.-P. Mignard, J.-P. Benoit a G. Merland, advokáti)

      Předmět věci

   Původně návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 36), a nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 1), a to v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Simone Gbabo ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Republika Pobřeží slonoviny a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc C-7/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. ledna 2017 ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-155/14, ANKO v. Evropská komise

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. ledna 2017 ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-155/14, ANKO v. Evropská komise
   (Věc C-7/17 P)
   (2017/C 063/29)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zástupce: Stavroula Paliou, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 ve věci T-155/14 a vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí ve věci samé;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 ve věci T-155/14 obsahuje právní závěry, které porušují normy unijního práva a napadá je v tomto kasačním opravném prostředku.
   Podle navrhovatelky musí být napadený rozsudek zrušen:

               i)

               zaprvé odkazem na použitelná ustanovení hmotného práva, neboť obsahuje nesprávná právní posouzení a procesní vady týkající se odůvodnění napadeného rozsudku.

               ii)

               zadruhé z důvodu, že obsahuje nesprávná právní posouzení odkazem na normy, které ve vztahu k žalobě v prvním stupni upravují předmět a důkazní břemeno a ve vztahu ke vzájemné žalobě rozložení důkazního břemene.

         V tomto kontextu jsou důvody kasačního opravného prostředku následující:

               I.

               Pokud jde o nesprávné právní posouzení a procesní vady:

                           1.

                           První důvod kasačního opravného prostředku: naprostá neexistence odůvodnění.

                           2.

                           Druhý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení a rozpornost odůvodnění.

               II.

               Pokud jde o nesprávné právní posouzení a normy, které upravují předmět a důkazní břemeno:

                           3.

                           Třetí důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení v souvislosti s předmětem a důkazním břemenem ve vztahu k žalobě v prvním stupni.

                           4.

                           Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení v souvislosti s rozložením důkazního břemene ve vztahu k vzájemné žalobě.


title: Věc T-326/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2016 – Komise v. Thales développement et coopération „Rozhodčí doložka — Čtvrtý a pátý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace — Smlouvy týkající se projektů koncepce a vývoje metanolového elektrochemického palivového článku — Neplatnost smluv pro podvod — Vrácení finanční účasti Unie — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Promlčení — Použití francouzského a belgického práva — Právo na obhajobu — Úroky“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2016 – Komise v. Thales développement et coopération
   (Věc T-326/13) (1)

   („Rozhodčí doložka - Čtvrtý a pátý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace - Smlouvy týkající se projektů koncepce a vývoje metanolového elektrochemického palivového článku - Neplatnost smluv pro podvod - Vrácení finanční účasti Unie - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Promlčení - Použití francouzského a belgického práva - Právo na obhajobu - Úroky“)
   (2016/C 305/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a B. Conte, zmocněnci, ve spolupráci s N. Coutrelis, advokát)

      Žalovaná: Thales développement et coopération SAS (Vélizy Villacoublay, Francie) (zástupci: N. Huc Morel, P. Vanderveeren, L. Defalque, A. Guillerme a 1. Fréal Saison, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě 272 SFEU, jejímž účelem je dosáhnout toho, aby Tribunál uložil žalované vrátit veškeré finanční částky, které Komise vyplatila její právní předchůdkyni v rámci smlouvy JOE3-CT-97-0063 spadající do čtvrtého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (1994-1998), zavedeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1110/94 ze dne 26. dubna 1994 (Úř. věst., L 126, s. 1), a v rámci smlouvy ENK6-CT-2000-00315 spadající do pátého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (1998-2002), zavedeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 182/1999/ES ze dne 22. prosince 1998 (Úř. věst. 1999, L 26, s. 1), a to navýšené o úroky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Společnosti Thales développement et coopération SAS se ukládá, aby Evropské komisi uhradila následující částky vyplacené její právní předchůdkyni v rámci plnění smlouvy JOE3-CT-97-0063 spadající do čtvrtého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (1994-1998), zavedeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1110/94 ze dne 26. dubna 1994:

                           —

                           částku 162 195,79 eur navýšenou o zákonné úroky stanovené francouzským právem, a to ode dne vyplacení této částky až do jejího úplného zaplacení;

                           —

                           částku 179 201 eur navýšenou o zákonné úroky stanovené francouzským právem, a to ode dne vyplacení této částky až do jejího úplného zaplacení;

                           —

                           částku 167 612,49 eur navýšenou o zákonné úroky stanovené francouzským právem, a to ode dne vyplacení této částky až do jejího úplného zaplacení;

                           —

                           částku 136 892,29 eur navýšenou o zákonné úroky stanovené francouzským právem, a to ode dne vyplacení této částky až do jejího úplného zaplacení;

                           —

                           částku 54 434,09 eur navýšenou o zákonné úroky stanovené francouzským právem, a to ode dne vyplacení této částky až do jejího úplného zaplacení.

               2)

               Společnosti Thales développement et coopération SAS se ukládá, aby Evropské komisi uhradila následující částky vyplacené její právní předchůdkyni v rámci plnění smlouvy ENK6-CT-2000-00315
                  spadající do pátého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (1998-2002), zavedeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 182/1999/ES ze dne 22. prosince 1998:

                           —

                           částku 232 389,04 eur navýšenou o zákonné úroky stanovené belgickým právem, a to ode dne vyplacení této částky až do jejího úplného zaplacení;

                           —

                           částku 218 734,67 eur navýšenou o zákonné úroky stanovené belgickým právem, a to ode dne vyplacení této částky až do jejího úplného zaplacení;

                           —

                           částku 237 504,86 eur navýšenou o zákonné úroky stanovené belgickým právem, a to ode dne vyplacení této částky až do jejího úplného zaplacení

                           —

                           částku 124 192,86 eur navýšenou o zákonné úroky stanovené belgickým právem, a to ode dne vyplacení této částky až do jejího úplného zaplacení.

               3)

               Evropská komise ponese polovinu nákladů řízení, které vynaložila společnost Thales développement et coopération.

               4)

               Společnost Thales développement et coopération ponese náklady řízení, které vynaložila Komise, a polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 12. 10. 2013.


title: Věc T-296/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. ledna 2009 – Korsch v. OHIM (PharmaCheck) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PharmaCheck — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 — Omezení seznam výrobků )

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. ledna 2009 – Korsch v. OHIM (PharmaCheck)
   (Věc T-296/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PharmaCheck - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 - Omezení seznam výrobků“)
   (2009/C 55/40)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Korsch AG (Berlín, Německo) (zástupci: původně J. Grzam, poté J. Grzam, M. Dittmann a M. Scheffler, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. června 2007 (věc R 358/2007-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení PharmaCheck jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Korsch AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc C-314/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. listopadu 2016 – Evropská komise v. Francouzská republika „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/271/EHS — Čištění městských odpadních vod — Článek 4 odst. 1 a 3 — Sekundární či rovnocenné čištění“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. listopadu 2016 – Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-314/15) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Článek 4 odst. 1 a 3 - Sekundární či rovnocenné čištění“)
   (2017/C 030/07)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beynet a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: S. Ghiandoni, A. Daly a D. Colas)

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nezajistila sekundární nebo jiné rovnocenné čištění městských odpadních vod z aglomerací Goyave, Bastelica, Morne-à-l’Eau, Aiguilles-Château-Ville Vieille, Borgo-Nord, Isola, Plombières-les-Bains, Saint-Céré, Vincey, Etueffont, jakož i Volx a Villeneuve, a to pro veškeré vypouštění, pokud jde o aglomerace s populačním ekvivalentem v rozmezí od 10 000 do 15 000, anebo u vypouštění do sladkých vod a do ústí řek, pokud jde o aglomerace s populačním ekvivalentem v rozmezí 2 000 a 10 000, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-777/16: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2016 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden)

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/46

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2016 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden)
   (Věc T-777/16)
   (2017/C 014/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Německo) (zástupce: advokát C. Thiele)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: iCell AB (Älvdalen, Švédsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „iCell. Insulation Technology Made in Sweden“, přihláška č. 12 882 023

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2016, ve věci R 181/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí změnil v tom smyslu, že se námitka v plném rozsahu zachovává a přihláška ochranné známky Evropské unie č. 12882023 se zamítá;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-527/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – Rosenich v. EUIPO „Vnitřní trh — Rozhodnutí EUIPO, kterým byla zamítnuta žádost o zápis do seznamu kvalifikovaných zástupců — Podmínka týkající se existence obchodního sídla v Unii — Článek 93 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Volný pohyb služeb — Článek 36 Dohody o EHP — Konformní výklad“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – Rosenich v. EUIPO
   (Věc T-527/14) (1)

   („Vnitřní trh - Rozhodnutí EUIPO, kterým byla zamítnuta žádost o zápis do seznamu kvalifikovaných zástupců - Podmínka týkající se existence obchodního sídla v Unii - Článek 93 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Volný pohyb služeb - Článek 36 Dohody o EHP - Konformní výklad“)
   (2017/C 283/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Paul Rosenich, (Triesenberg, Lichtenštejnsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a C. Eckhartt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně G. Schneider, poté D. Walicka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. dubna 2014 (věc R 2063/2012-4), týkajícímu se toho, že EUIPO odmítl zapsat žalobce do seznamu kvalifikovaných zástupců uvedeného v článku 93 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. L 2009, L 78, s. 1).

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 29. dubna 2014 (věc R 2063/2012-4) se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí ředitele odboru „Podpora operací“ EUIPO ze dne 7. září 2012 se zrušuje.

               3)

               EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 462, 22.12.2014.


title: Věc C-471/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 14. září 2011 — SIA Cido Grupa v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 14. září 2011 — SIA „Cido Grupa“ v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-471/11)
   2011/C 331/24
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně v prvním stupni: SIA „Cido Grupa“

      Žalovaná v prvním stupni: Valsts ieņēmumu dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 6 odst. 3 třetí pododstavec nařízení Komise (ES) č. 60/2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (1), vykládat v tom smyslu, že v případě, že bylo ve vlastnictví hospodářského subjektu zjištěno individuální přebytečné množství produktu, který lze označit jako cukr ve smyslu čl. 4 bodu 1 nařízení, má tento subjekt povinnost zaplatit do státního rozpočtu částku, jejíž výpočet vychází z množství bílého cukru (kód kombinované nomenklatury 1701 99 10) odpovídajícího obsahu cukru v produktu ve vlastnictví hospodářského subjektu, a nikoli z množství samotného produktu zjištěného v jeho vlastnictví (například cukrového sirupu)?

               2)

               Je třeba při výpočtu uvedené platby uplatnit nejvyšší dovozní cla použitelná pro bílý cukr namísto cel použitelných pro konkrétní produkt zjištěný ve vlastnictví hospodářského subjektu?

      (1)  Úř. věst. L 9, s. 8; Zvl. vyd. 03/42, s. 125.


title: Věc F-68/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2008 – Bakema v. Komise (Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Zařazení do platové třídy — Funkční skupina IV — Diplom — Pracovní zkušenosti)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/69

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2008 – Bakema v. Komise
   (Věc F-68/06) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Zařazení do platové třídy - Funkční skupina IV - Diplom - Pracovní zkušenosti)
   (2008/C 209/126)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Reint J. Bakema (Zuidlaren, Nizozemsko) (zástupci: L. Rijpkema a A. Kootstra, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým zamítla přeřadit žalobce z platové třídy 14 do platové třídy 16 funkční skupiny IV a považovat jeho „kandidaatsdiploma“ za potvrzení úplného vysokoškolského vzdělání podle článku 82 PŘOZ a článku 2 OPU vztahujících se na postupy příjímání do zaměstnání a zaměstnávání smluvních zaměstnanců v Komisi
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí, kterým orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv zařadil R. J. Bakema do funkční skupiny IV, platové třídy 14, platového stupně 1 na základě smlouvy podepsané dne 25. října 2005 s Komisí Evropských společenství na místo smluvního zaměstnance, se ruší.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006, s. 48.


title: Věc C-175/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 28. března 2013 — MTÜ Liivimaa Lihaveis v. Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 28. března 2013 — MTÜ Liivimaa Lihaveis v. Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee
   (Věc C-175/13)
   2013/C 156/39
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Riigikohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobce a odvolatel: MTÜ Liivimaa Lihaveis

      Žalovaný a odpůrce: Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee (monitorovací výbor pro estonsko-lotyšský program 2007–2013)

      Další účastník řízení: Eesti Vabariigi Siseministeerium (ministerstvo vnitra Estonské republiky)

      Předběžné otázky

               2.1.

               Jsou členské státy, které se účastní estonsko-lotyšského programu 2007-2013, při zřízení monitorovacího výboru uvedeného v čl. 63 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 (1) a čl. 14 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 ze dne 5. července 2006 (2), podle čl. 19 odst. 1 třetí věty Smlouvy o Evropské unii a čl. 47 odst. 1 Listiny základní práv Evropské unie povinny se dohodnout na tom, jaký soud je příslušný k rozhodnutí o žalobách podaných proti rozhodnutím monitorovacího výboru a na základě jakého práva je nutné o příslušné žalobě rozhodnout?

               2.2.

               Je-li nutné na otázku pod bodem 2.1. odpovědět kladně, avšak příslušná dohoda neexistuje, je v souladu s čl. 63 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006, pokud o žalobě podané proti rozhodnutí monitorovacího výboru rozhoduje na základě vnitrostátního práva soud členského státu, jehož státní příslušnost má žalobce?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. L 210, s. 25).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj a o zrušení nařízení (ES) č. 1783/1999 (Úř. věst. L 210, s. 1).


title: Věc T-353/06: Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Vermeer Infrastructuur v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/22

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Vermeer Infrastructuur v. Komise
   (Věc T-353/06)
   (2007/C 20/32)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vermeer Infrastructuur BV (zástupce: M. Slotboom, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství K (2006) 4090 konečné ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL);

               —

               podpůrně zrušit článek 1, čl. 2 písm. d) a článek 3 rozhodnutí v rozsahu, i) v němž se konstatuje, že se Vermeer podílela na stanovení hrubé ceny za prodej a odběr silničního bitumenu v Nizozemsku, a ii) v němž se ve věci ukládá pokuta a přijímá nařízení;

               —

               podpůrněji zrušit čl. 2 písm. d) tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž se Vermeer ukládá pokuta;

               —

               podpůrněji snížit pokutu uloženou Vermeer v čl. 2 písm. d) rozhodnutí, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL), kterým jí byla uložena pokuta z důvodu porušení článku 81 ES.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává toho, že Komise porušila článek 81 ES tím, že neprokázala, že se žalobkyně podílela na stanovení hrubých cen bitumenu nebo že by na tom měla jen zájem. Komise tak neprávem dospěla k závěru, že se dodavatelé bitumenu a společnosti silničního stavitelství účastnili téhož jednání v rozporu s článkem 81 ES.
   Žalobkyně také uplatňuje, že Komise neprokázala, že se žalobkyně účastnila dohody mezi skupinou dodavatelů bitumenu a skupinou velkých společností silničního stavitelství za účelem pravidelného stanovování nízké slevy z hrubé ceny pro jiné společnosti silničního stavitelství.
   Komise dále porušila článek 81 ES a pokyny o stanovování pokut tím, že neprokázala, že i) se žalobkyně účastnila velmi závažného jednání v rozporu s článkem 81 ES a ii) že účast žalobkyně na údajném protiprávním jednání trvala od 1. dubna 1994 do 15. dubna 2002. V důsledku toho Komise při výpočtu pokuty, která byla uložena žalobkyni, vycházela z příliš dlouhé doby trvání.
   Žalobkyně se konečně dovolává porušení článku 253 ES a podstatných formálních náležitostí.


               10.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/8

         Žaloba podaná dne 9. července 2013 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-15/13)
   2013/C 294/08
   Dne 9. července 2013 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgium) Markusem Schneiderem a Catherine Howdle, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1)

               prohlásil, že nepřijetím i) opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 7d přílohy XIX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě nebo ii) jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2)

               uložil Islandu nést náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v této žalobě Kontrolního úřadu ESVO se uvádí, že Island nejpozději do 5. listopadu 2012 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 5. září 2012 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů (akt) uvedenou v bodě 7d přílohy XIX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že před uvedeným dnem neobdržel žádné informace, jež by mohly naznačovat, že akt byl plně proveden.


title: Věc T-315/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. dubna 2008 – Grohe v. OHIM – Compañía Roca Radiadores (ALIRA) ( Ochranná známka Společenství — Námitka — Zpětvzetí námitky — Nevydání rozhodnutí ve věci )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. dubna 2008 – Grohe v. OHIM – Compañía Roca Radiadores (ALIRA)
   (Věc T-315/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitka - Zpětvzetí námitky - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2008/C 171/68)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grohe AG (Hemer, Němčina) (zástupci: A. Lensing-Kramer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Weberndöfer, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Compañía Roca Radiadores, SA (Barcelona Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. června 2007 (věc R 850/2006-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Grohe AG a Compañía Roca Radiadores, SA
   Výrok

               1.

               Není důvodné vydat rozhodnutí ve věci.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení, jakož i nákladů řízení žalované.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc C-162/16: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo regionale per il Molise – Itálie) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl v. Comune di Monteroduni „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Směrnice 2014/24/EU — Účast v zadávacím řízení — Uchazeč, který v nabídce neuvedl náklady podniku týkající se bezpečnosti při práci — Soudně stanovená povinnost uvést tento údaj — Vyloučení ze zakázky bez možnosti tento nedostatek napravit“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/10

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo regionale per il Molise – Itálie) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl v. Comune di Monteroduni
   (Věc C-162/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Směrnice 2014/24/EU - Účast v zadávacím řízení - Uchazeč, který v nabídce neuvedl náklady podniku týkající se bezpečnosti při práci - Soudně stanovená povinnost uvést tento údaj - Vyloučení ze zakázky bez možnosti tento nedostatek napravit“)
   (2017/C 063/15)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo regionale per il Molise

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl

      Žalovaná: Comune di Monteroduni

      Za přítomnosti: I.c.i Impresa Costruzioni Industriali Srl a dalších, Alba Costruzioni ScpA, Ottoerre Group Srl

      Výrok

   Zásada rovného zacházení a povinnost transparentnosti, provedené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byl uchazeč vyloučen ze zadávacího řízení na veřejnou zakázku z důvodu, že nesplnil povinnost uvést v nabídce jasným způsobem náklady podniku týkající se bezpečnosti při práci, jejíž nesplnění je sankcionováno vyloučením z řízení a která výslovně nevyplývá ze zadávací dokumentace nebo vnitrostátní právní úpravy, ale z výkladu této právní úpravy a doplnění chybějících ustanovení uvedených dokumentů vnitrostátním soudem, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravným prostředkem. Zásady rovného zacházení a proporcionality musí být rovněž vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby bylo takovému uchazeči umožněno situaci napravit a uvedenou povinnost splnit ve lhůtě stanovené veřejným zadavatelem.

      (1)  Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


title: Věc C-329/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 13. června 2016 – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France v. Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 13. června 2016 – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France v. Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Věc C-329/16)
   (2016/C 296/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Předběžná otázka

   Má být směrnice 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 (1) vykládána tak, že programové vybavení, jehož cílem je nabízet předepisujícím osobám působícím ve městě, ve zdravotnickém zařízení nebo ve zdravotnicko-sociálním zařízení pomoc při předepisování léčiv za účelem zlepšení bezpečnosti předepisování, usnadnění práce předepisující osoby, napomáhání souladu lékařského předpisu s požadavky vnitrostátních předpisů a snížení nákladů na zpracování při zachování kvality, je zdravotnickým prostředkem ve smyslu této směrnice za předpokladu, že toto programové vybavení má přinejmenším jednu funkci, která umožňuje využít údaje o pacientovi s cílem pomoci jeho lékaři vystavit mu předpis, zejména tím, že odhalí kontraindikace, interakce mezi léčivými přípravky a nadměrné dávky, ačkoli toto vybavení samo o sobě nepůsobí v lidském organismu nebo na jeho povrchu?

      (1)  Směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1).


title: Věc T-502/08: Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2010 — Volkswagen v. OHIM — Deutsche BP (SunGasoline) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2010 — Volkswagen v. OHIM — Deutsche BP (SunGasoline)
   (Věc T-502/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2010/C 195/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: H. P. Schrammek, C. S. Drzymalla a S. Risthaus, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Deutsche BP AG (Gelsenkirchen, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. září 2008 (věc R 513/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Deutsche BP AG a společností Volkswagen AG

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žalobkyně a žalovaný ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-560/12 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Wam Industriale SpA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Usazení se podniku v některých třetích státech — Půjčky se sníženou sazbou — Rozhodnutí, kterým byla státní podpora prohlášena za částečně neslučitelnou se společným trhem a nařízeno její vrácení — Rozhodnutí přijaté po zrušení původního rozhodnutí týkajícího se téhož řízení Tribunálem — Výkon rozsudku Tribunálu“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/15

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Wam Industriale SpA v. Evropská komise
   (Věc C-560/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Usazení se podniku v některých třetích státech - Půjčky se sníženou sazbou - Rozhodnutí, kterým byla státní podpora prohlášena za částečně neslučitelnou se společným trhem a nařízeno její vrácení - Rozhodnutí přijaté po zrušení původního rozhodnutí týkajícího se téhož řízení Tribunálem - Výkon rozsudku Tribunálu)
   2014/C 9/23
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Wam Industriale SpA (zástupci: E. Giliani a R. Bertoni, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a D. Grespan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 27. září 2012, Wam Industriale v. Komise (T-303/10), kterým Tribunál zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 24. března 2010 o státní podpoře, kterou Itálie poskytla společnosti WAM SpA (Úř. věst. 2011, L 57, s. 29) — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Zásada proporcionality — Zásada řádné správy — Přiměřená lhůta

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Wam Industriale SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc C-332/12: Žaloba podaná dne 10. července 2012 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/24

         Žaloba podaná dne 10. července 2012 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-332/12)
   2012/C 287/45
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, L. Nicolae a J. Hottiaux)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nepřijala, nebo každopádně Komisi nesdělila právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/18/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se stanoví základní zásady pro vyšetřování nehod v odvětví námořní dopravy a kterou se mění směrnice Rady 1999/35/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES (1) nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 25 této směrnice;

               —

               uložit Polské republice penále podle čl. 260 odst. 3 SFEU z důvodu porušení povinnosti sdělit opatření provádějící směrnici 2009/18/ES, a to ve výši 56 095,20 eur ode dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 17. června 2011.

      (1)  Úř. věst. L 131, s. 114.


title: Věc T-53/15: Žaloba podaná dne 28. ledna 2015 – credentis v OHIM – Aldi Karlslunde (Curodont)

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/33

      Žaloba podaná dne 28. ledna 2015 – credentis v OHIM – Aldi Karlslunde (Curodont)
      (Věc T-53/15)
      (2015/C 107/43)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: credentis AG (Windisch, Švýcarsko) (zástupce: D. Breuer, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Aldi Karlslunde K/S (Karlslunde, Dánsko)

         Údaje týkající se řízení před OHIM

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Curodont“– Přihláška č. 10 332 807

         Řízení před OHIM: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. listopadu 2014, ve věci R 353/2014-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  OHIM a společnosti Aldi Karlslunde uložil náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-255/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 13. května 2013 — Peter Flood v. Health Service Executive

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 13. května 2013 — Peter Flood v. Health Service Executive
   (Věc C-255/13)
   2013/C 189/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Peter Flood

      Žalovaný: Health Service Executive

      Předběžná otázka

   Musí být pojištěnec, který je státním příslušníkem členského státu („první členský stát“) a který je již jedenáct let vážně nemocen v důsledku vážných zdravotních potíží, které se poprvé projevily v době, kdy měl sice bydliště v prvním členském státě, ale nacházel se na dovolené v jiném členském státě („druhý členský stát“), považován za osobu „pobývající“ po uvedenou dobu v tomto druhém členském státě pro účely čl. 19 odst. 1 nebo čl. 20 odst. 1 a 2 nařízení č. 883/2004 (1), jestliže byl skutečně nucen v tomto členském státě po uvedenou dobu fyzicky setrvat z důvodu svého akutního onemocnění a vhodné dostupnosti speciální lékařské péče?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1)


title: Spojené věci T-147/09 a T-148/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2013 — Trelleborg Industrie a Trelleborg v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s námořními palivovými hadicemi — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Stanovení cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací — Pojem „trvající nebo opakující se protiprávní jednání“ — Promlčení — Právní jistota — Rovné zacházení — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2013 — Trelleborg Industrie a Trelleborg v. Komise
   (Spojené věci T-147/09 a T-148/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s námořními palivovými hadicemi - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Pojem „trvající nebo opakující se protiprávní jednání“ - Promlčení - Právní jistota - Rovné zacházení - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání)
   2013/C 189/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Trelleborg Industrie SAS (Clermont-Ferrand, Francie) (věc T-147/09) a Trelleborg AB (Trelleborg, Švédsko) (věc T-148/09) (zástupci: J. Joshua, barrister, a E. Aliende Rodríguez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan, V. Bottka a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 428 final ze dne 28. ledna 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.406 — námořní palivové hadice), a to v části, v níž se toto rozhodnutí týká žalobkyň, a podpůrně návrh na zrušení nebo podstatné snížení pokuty, která jim byla uvedeným rozhodnutím uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 písm. g) a h) rozhodnutí Komise C(2009) 428 final ze dne 28. ledna 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.406 — námořní palivové hadice) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká období od 13. května 1997 do 21. června 1999.

               2)

               Ve zbývající části je třeba žaloby zamítnout.

               3)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc T-285/12: Žaloba podaná dne 28. června 2012 — Cartoon Network v. OHIM — Boomerang TV (BOOMERANG)

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/13

         Žaloba podaná dne 28. června 2012 — Cartoon Network v. OHIM — Boomerang TV (BOOMERANG)
   (Věc T-285/12)
   2012/C 273/22
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cartoon Network, Inc. (Wilmington, Spojené státy) (zástupce: I. Starr, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Boomerang TV, SA (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. dubna 2012 ve věci R 699/2011-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni tímto odvoláním.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BOOMERANG“ pro služby zařazené do tříd 38 a 41

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis obrazové ochranné známky Společenství „Boomerang TV“ č. 1160050 pro služby zařazené do třídy 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009


title: Věc C-484/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 27. listopadu 2006 – Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV v. Staatssecretaris van Financiëën

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 27. listopadu 2006 – Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV v. Staatssecretaris van Financiëën
   (Věc C-484/06)
   (2007/C 20/16)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiëën
   Předběžné otázky

               1.

               Platí v souvislosti se zaokrouhlováním částek daně z přidané hodnoty výlučně vnitrostátní právo, nebo je toto zaokrouhlování – zejména s ohledem na čl. 2 odst. 1 a odst. 2 první směrnice (1), na čl. 11 část A odst. 1 písm. a) šesté směrnice, jakož i na čl. 22 odst. 3 písm. b) první větu (ve znění platném do 1. ledna 2004) o odst. 5 šesté směrnice (2) – záležitostí práva Společenství?

               2.

               V případě, že by se jednalo o posledně uvedený případ, vyplývá z uvedených ustanovení směrnic, že členské státy jsou povinny umožnit zaokrouhlení za položku směrem dolů, i když jsou různé obraty uvedeny na jediné faktuře nebo v jediném daňovém přiznání?

      (1)  První směrnice Rady (67/227/EHS) ze dne 11. dubna 1967, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. 71, s. 1301).

      (2)  Šestá směrnice Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc C-228/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. května 2012 — Vodafone Omnitel Nv v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. května 2012 — Vodafone Omnitel Nv v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Věc C-228/12)
   2012/C 217/17
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vodafone Omnitel Nv

      Žalovaní: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Předběžné otázky

   Musí být ustanovení práva Společenství platná v daném odvětví, zejména ustanovení směrnice č. 2002/20/ES (1), vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě uvedené v tomto usnesení, zejména zákonu č. 266 z roku 2005, zejména z důvodu jejího konkrétního použití při regulaci?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337)


title: Věc T-290/07: Žaloba podaná dne 31. července 2007 – MIP Metro v. OHIM – Metronia (METRONIA)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/18

         Žaloba podaná dne 31. července 2007 – MIP Metro v. OHIM – Metronia (METRONIA)
   (Věc T-290/07)
   (2007/C 235/33)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: J.-C. Plate, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Metronia, S.A. (Madrid, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. května 2007 ve věci R 1315/2006-2 v rozsahu, v němž zamítá odvolání z důvodu, že předpoklady čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 nejsou splněny;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů námitkového a odvolacího řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Metronia, S.A.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka Společenství „METRONIA“ pro výrobky třídy 9 a výrobky a služby tříd 20, 28 a 41 – přihláška ochranné známky č. 3 387 834

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazová ochranná známka „METRO“ pro výrobky a služby zařazené mimo jiné do tříd 9, 20, 28 a 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky k zápisu v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí námitek a povolení pokračovat v řízení

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94
   Žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí není v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, jelikož odvolací senát dospěl k závěru, že mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny, neboť si dotčená označení nejsou podobná.


title: Věc C-338/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt ( „Dumping — Prozatímní antidumpingové clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů pocházejících z Číny — Nařízení (ES) č. 1355/2008 — Platnost — Nařízení (ES) č. 384/96 — Článek 2 odst. 7 písm. a) — Určení běžné hodnoty — Země bez tržního hospodářství — Povinnost Komise prokázat, že jednala s řádnou péčí za účelem určení běžné hodnoty na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Věc C-338/10) (1)

   (Dumping - Prozatímní antidumpingové clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů pocházejících z Číny - Nařízení (ES) č. 1355/2008 - Platnost - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 7 písm. a) - Určení běžné hodnoty - Země bez tržního hospodářství - Povinnost Komise prokázat, že jednala s řádnou péčí za účelem určení běžné hodnoty na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím)
   2012/C 133/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Hamburg — Platnost nařízení Komise (ES) č. 642/2008 ze dne 4. července 2008 o uložení prozatímního antidumpingového cla z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinek atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 178, s. 19) a nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinek atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 350, s. 35) ve světle čl. 2 odst. 7 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45) — Určení běžné hodnoty pro zemi bez tržního hospodářství — Určení běžné hodnoty na základě ceny skutečně zaplacené nebo kterou je třeba zaplatit za obdobný výrobek v Unii — Povinnost Komise vyplývající z čl. 2 odst. 7 písm. a) nařízení č. 384/96 přijmout opatření potřebná pro zjištění běžné hodnoty na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím

      Výrok

   Nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinek atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky, je neplatné.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc T-348/04: Žaloba podaná dne 20. srpna 2004 Société Internationale de Diffusion et d'Édition proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/57

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2004 Société Internationale de Diffusion et d'Édition proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-348/04)
   (2004/C 262/105)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Société Internationale de Diffusion et d'Édition (SIDE), se sídlem ve Vitry-sur-Seine (Francie), zastoupenou Nicole Coutrelis a Valérie Giacobbo, advokátkami, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil poslední větu článku 1 rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2004 ohledně poskytnutí podpory Coopérative d'Exportation du Livre Français (CELF) Francií;

               —

               podpůrně zrušil poslední větu článku 1 rozhodnutí v tom, že prohlašuje podporu za slučitelnou se společným trhem před 1994 nebo alternativně 1997 nebo 1999;

               —

               podpůrně zrušil poslední větu článku 1 rozhodnutí v tom, že prohlásila podporu za slučitelnou před 1. listopadem 1993;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně vykonává komisionářskou činnost pro vývoz knih ve francouzském jazyce. V roce 1992 podala Komisi stížnost týkající se podpor poskytnutých od roku 1977 Coopérative d'Exportation du Livre Français (CELF) francouzskou vládou. Komise v důsledku této stížnosti vydala rozhodnutí. Tato rozhodnutí byla zrušena rozsudky ze dne 18. září 1995 ve věci T-49/93 a ze dne 28. února 2002 ve věci T-155/98. Na základě posledně uvedeného rozsudku Komise vydala třetí rozhodnutí, které je v projednávané žalobě napadáno.
   Žalobkyně má zaprvé za to, že komisionářský vývozní trh je vysoce specifický, což napadené rozhodnutí nezohledňuje. Žalobkyně rovněž uvádí, že popis podpory v rozhodnutí je chybný v tom, že se podle žalobkyně jedná o individuální podporu a ne o režim podpor, že podpora je poskytnuta diskriminačně, a že kritérium pro její poskytnutí, tedy vyřizování menších objednávek, je nepřirozené.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí nedostatek právního základu rozhodnutí v tom, že prohlašuje podporu za slučitelnou, jako podporu určenou na pomoc kultuře podle čl. 87 odst. 3 písm. d) ES pro období před 1. listopadem 1993. Podle žalobkyně bylo toto ustanovení vloženo Smlouvou o Evropské unii a nemohlo tedy sloužit jako právní základ pro prohlášení podpory za slučitelnou před vstupem této Smlouvy v platnost, tedy 1. listopadem 1993.
   Žalobkyně mimoto uvádí porušení čl. 88 odst. 3 ES v tom, že Komise založila své rozhodnutí na údajích, které pochází z pozdější doby než poskytnutí podpory. Podle žalobkyně rozhodnutí vede k tomu, že umožňuje členskému státu uvádět měnící se hodnotící kritéria za období více než deset let, což zvýhodňuje postavení státu, který tím, že nesplnil oznamovací povinnost, porušil čl. 88 odst. 3 ES.
   Žalobkyně konečně uvádí porušení čl. 87 odst. 3 písm. d) ES. Podle žalobkyně Komise prohlásila podporu za slučitelnou se společným trhem na základě hodnotících kritérií, která se týkají hodnocení režimu podpory otevřeného všem, zatímco předmětná podpora je individuální podporou poskytnutou jedinému subjektu. Žalobkyně mimoto tvrdí, že přezkum účetních údajů CELF prokazuje, že podpora není v žádném vztahu s vyřizováním menších objednávek.


title: Věc C-391/17: Žaloba podaná dne 30. června 2017 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/7

         Žaloba podaná dne 30. června 2017 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-391/17)
   (2017/C 318/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, A. Caeiros, zmocněnci)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 5 (později článek 10) Smlouvy o založení Evropského společenství (nyní čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii) tím, že nevyrovnalo ztrátu vlastních zdrojů, jež měly být stanoveny a poskytnuty do unijního rozpočtu podle článků 2, 6, 10, 11 a 17 nařízení č. 1552/1989 (1) (články 2, 6, 10, 12 a 13 nařízení č. 609/2014 (2)), kdyby nebyly vydány vývozní licence v rozporu s čl. 101 odst. 2 rozhodnutí 91/482/EHS (3) na dovoz hliníku z Anguilly v letech 1999-2000, a

               —

               uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               V období od března 1999 do června 2000 byl hliník pocházející ze třetích zemí, který byl nejprve dovezen do Anguilly, následně opětovně vyvezen z Anguilly a dovážen do Itálie. Anguillské orgány poskytly vývozní podporu ve výši 25 USD na metrickou tunu (dále jen „přepravní podpora“) na zboží tranzitující přes Anguillu. Tato „přepravní podpora“ poskytnutá Anguillou na transit zboží, odpovídající vrácení cla, by zbavila účinku osvobození od cla v případě opětovného vývozu z Anguilly a dovozu do Unie. Článek 101 odst. 2 rozhodnutí 91/482/EHS byl anguillskými orgány nesprávně uplatněn, když vydaly vývozní licence, přestože pro to nebyly splněny podmínky. V důsledku porušení čl. 101 odst. 2 rozhodnutí 91/482/EHS způsobeného tím, že Anguilla nesprávně vydala vývozní licence, byl Itálii znemožněn výběr cla v souladu s článkem 24 ES (nyní 29 SFEU).

               2.

               Spojené království je finančně odpovědné za ztrátu tradičních vlastních zdrojů způsobenou vývozními licencemi vydanými v rozporu s čl. 101 odst. 2 rozhodnutí 91/482/EHS. Orgány Spojeného království nepřijaly všechna vhodná opatření na ochranu finančních zájmů Unie a k zajištění, aby rozhodnutí 91/482/EHS bylo anguillskými orgány správně uplatňováno. Každý členský stát je povinen zajistit, aby jeho zámořská území správně uplatňovala jakékoli právní akty, které se na ně vztahují, jako je i rozhodnutí 91/482/EHS, za účelem účinné ochrany finančních zájmů Unie.

               3.

               Pokud činnost nebo opomenutí orgánů jakéhokoli členského státu způsobí ztrátu vlastních zdrojů, musí být Unii poskytnut ekvivalent ušlé částky vlastních zdrojů. V souladu s tím by mělo Spojené království nahradit do unijního rozpočtu celkovou částku ušlých vlastních zdrojů a zaplatit úrok z prodlení podle článku 11 nařízení č. 1150/2000 (4).

      (1)  Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. 1989, L 155, s. 1)

      (2)  Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 609/2014 ze dne 26. května 2014 o metodách a postupu pro poskytování tradičních vlastních zdrojů a vlastních zdrojů z DPH a HND a o opatřeních ke krytí hotovostních nároků (přepracované znění) (Úř. věst. 2014, L 168, s. 39)

      (3)  Rozhodnutí Rady 91/482/EHS ze dne 25. července 1991 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému hospodářskému společenství (Úř. věst. 1991, L 263, s. 1)

      (4)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. 2000, L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169)


title: Věc C-650/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance de Bordeaux – Francie) – Thierry Delvigne v. Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Články 39 a 49 — Evropský parlament — Volby — Právo volit — Občanství Evropské unie — Zpětné použití méně přísného trestního zákona — Vnitrostátní právní úprava stanovící zákaz práva volit v případě pravomocného odsouzení pro trestný čin před 1. březnem 1994“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance de Bordeaux – Francie) – Thierry Delvigne v. Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde
   (Věc C-650/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Články 39 a 49 - Evropský parlament - Volby - Právo volit - Občanství Evropské unie - Zpětné použití méně přísného trestního zákona - Vnitrostátní právní úprava stanovící zákaz práva volit v případě pravomocného odsouzení pro trestný čin před 1. březnem 1994“)
   (2015/C 389/03)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance de Bordeaux

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Thierry Delvigne

      Žalovaní: Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

      Výrok

   Článek 39 odst. 2 a čl. 49 odst. 1 poslední věta Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby taková právní úprava členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, vyloučila ex lege ze skupiny osob, které mají právo volit ve volbách do Evropského parlamentu, osoby, které byly stejně jako žalobce v původním řízení pravomocně odsouzeny v trestním řízení za závažný trestný čin před 1. březnem 1994.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28. 4. 2014.


title: Věc F-46/06: Žaloba podaná dne  4. května 2006  – Skareby v. Komise

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/39

         Žaloba podaná dne 4. května 2006 – Skareby v. Komise
   (Věc F-46/06)
   (2006/C 143/75)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carina Skareby (Bichkek, Kyrgystán) (zástupci: S. Rodrigues a Y. Minatchy, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 25. ledna 2006, které obsahuje odpověď na stížnost žalobkyně, jakož i hodnotící zprávu služebního postupu pro období od 1. ledna do 31. prosince 2004;

               —

               přiznat žalobkyni náhradu škody s úroky z důvodu utrpěné profesní, hmotné a nehmotné škody v celkové výši, jejíž část žalobkyně ohodnotila na 20 000 eur a další část předkládá ke spravedlivému ohodnocení Soudu;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně nejprve uplatňuje nedodržení pravidel týkající se vyhotovení hodnotící zprávy služebního postupu. Podle jejího názoru správa porušila procesní pravidla stanovená v obecných ustanoveních k provedení článku 43 služebního řádu, dopustila se zjevně nesprávného právního posouzení a nedodržela povinnost odůvodnění.
   Žalobkyně se poté dovolává porušení práv obhajoby, povinnosti péče a zásady řádné správy.
   Konečně tvrdí, že se správa dopustila zneužití pravomoci a řízení.


title: Věc C-440/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polská republika) dne 11. listopadu 2009 — Zakład Ubezpieczeń Społecznych v. Stanisława Tomaszewska

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polská republika) dne 11. listopadu 2009 — Zakład Ubezpieczeń Społecznych v. Stanisława Tomaszewska
   (Věc C-440/09)
   2010/C 37/03
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Stanisława Tomaszewska

      Žalovaný a navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Zakład Ubezpieczeń Społecznych

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat čl. 45 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2), ve spojení s čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 74, s. 1), v tom smyslu, že příslušná instituce členského státu, pokud zjistí, že zaměstnanec nesplňuje podmínku dostatečně dlouhé doby pojištění v tomto členském státě stanovenou právními předpisy tohoto státu jako podmínku pro získání nároku na důchod, musí zohlednit doby pojištění získané v jiném členském státě tím způsobem, že doba pojištění, na níž závisí získání tohoto nároku, se znova vypočítá podle pravidel vyplývajících z vnitrostátních právních předpisů, přičemž doba pojištění získaná v tomto jiném členském státě se započte stejně jako doba pojištění v tuzemsku, anebo tím způsobem, že doba pojištění získaná v tomto jiném členském státě se připočte k době pojištění v tuzemsku již dříve vypočítané podle příslušné právní úpravy?


title: Věc C-241/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Conseil d'Etat (Francie) ze dne 9. května 2005 ve věci Nicolae Bot proti Préfecture du Val-de-Marne

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Conseil d'Etat (Francie) ze dne 9. května 2005 ve věci Nicolae Bot proti Préfecture du Val-de-Marne
   (Věc C-241/05)
   (2005/C 193/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Conseil d'Etat (Francie) ze dne 9. května 2005 ve věci Nicolae Bot proti Préfecture du Val-de-Marne, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 2. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Conseil d'Etat (Francie) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o otázce, co je třeba rozumět „datem prvního vstupu“ ve smyslu ujednání v prvním odstavci článku 20 Prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě a zejména, zda musí být jako na „první vstup“ na území států, které jsou stranami této úmluvy, pohlíženo na každý vstup, který je učiněn po uplynutí období šesti měsíců, po kterém nenásledoval další vstup na toto území, a v případě cizince, který uskutečňuje četné vstupy pro účely krátkodobého pobytu, na každý vstup, který následuje okamžitě po uplynutí lhůty šesti měsíců od data předcházejícího známého „prvního vstupu“.


title: Spojené věci T-211/06, T-213/06, T-245/06, T-155/07 a T-178/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. května 2009 — Euro-Information v. OHIM (CYBERCREDIT, CYBERGESTION, CYBERGUICHET, CYBERBOURSE a CYBERHOME) ( Ochranná známka Společenství — Přihlášky slovních ochranných známek Společenství CYBERCREDIT, CYBERGESTION, CYBERGUICHET, CYBERBOURSE a CYBERHOME — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. května 2009 — Euro-Information v. OHIM (CYBERCREDIT, CYBERGESTION, CYBERGUICHET, CYBERBOURSE a CYBERHOME)
   (Spojené věci T-211/06, T-213/06, T-245/06, T-155/07 a T-178/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihlášky slovních ochranných známek Společenství CYBERCREDIT, CYBERGESTION, CYBERGUICHET, CYBERBOURSE a CYBERHOME - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94“)
   2009/C 153/66
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Européenne de traitement de l'information (Euro-Information) (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe, J. Schouman, A. Jacquet a L. Paudrat, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutím prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. května (věc R 0068/2006-1), 12. června (věc R 0066/2006-1), 5. července 2006 (věc R 0067/2006-1), 28. února (věc R 1046/2006-1) a 15. března 2007 (věc R 0067/2006-1) týkajících se zápisu označení CYBERGESTION (věc T-213/06), CYBERCREDIT (věc T-211/06), CYBERGUICHET (věc T-245/06), CYBERBOURSE (věc T-155/07) a CYBERHOME (věc T-178/07) jako ochranných známek Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Européenne de traitement de l'information (Euro-Information) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc T-637/13: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2013 — Bimbo v. OHIM — Cafe' do Brasil (Caffè KIMBO)

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/37

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2013 — Bimbo v. OHIM — Cafe' do Brasil (Caffè KIMBO)
   (Věc T-637/13)
   2014/C 52/72
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bimbo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cafe' do Brasil SpA (Melito di Napoli, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. září 2013 ve věci R 1434/2012-4;

               —

               uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem, v případě, že přistoupí k řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „Caffè KIMBO“ v barvách černá, červená, zlatá, bílá, světle modrá, tmavě modrá, žlutá a světle zelená pro výrobky zařazené do tříd 30, 32 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství č. No 4 273 884

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská slovní ochranná známka „BIMBO“, zapsaná pod č. 291 655 pro výrobky zařazené do třídy 30 a starší ve Španělsku a Portugalsku obecně známá ochranná známka „BIMBO“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1, 2 a 5 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-104/16 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2016 – Rada Evropské unie v. Lidová fronta osvobození Sakía al Hamra a Ria de Oro (Fronta Polisario), Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Vnější vztahy — Dohoda mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o liberalizačních opatřeních v oblasti zemědělství a rybolovu — Rozhodnutí, kterým se schvaluje uzavření mezinárodní dohody — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Aktivní legitimace — Územní působnost dohody — Výklad dohody — Zásada sebeurčení — Zásada relativního účinku smluv“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/19

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2016 – Rada Evropské unie v. Lidová fronta osvobození Sakía al Hamra a Ria de Oro (Fronta Polisario), Evropská komise
   (Věc C-104/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Vnější vztahy - Dohoda mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o liberalizačních opatřeních v oblasti zemědělství a rybolovu - Rozhodnutí, kterým se schvaluje uzavření mezinárodní dohody - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Aktivní legitimace - Územní působnost dohody - Výklad dohody - Zásada sebeurčení - Zásada relativního účinku smluv“)
   (2017/C 053/23)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Rada Evropské unie (zástupci: H. Legal, A. de Elera-San Miguel Hurtado a A. Westerhof Löfflerová, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Lidová fronta osvobození Sakía al Hamra a Ria de Oro (Fronta Polisario) (zástupce: G. Devers, advokát), Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, E. Paasivirta a B. Eggers, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující navrhovatelku: Belgické království (zástupci: C. Pochet a M. J.-C. Halleux, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupce: T. Henze, zmocněnec), Španělské království (zástupci: M. Sampol Pucurull a S. Centeno Huerta, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas, F. Fize a B. Fodda, zmocněnci), Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a M. Figueiredo, zmocněnci), Marocká konfederace pro zemědělství a rozvoj venkova (Comader) (zástupci: J.-F. Bellis, M. Struys, A. Bailleux, L. Eskenazi a R. Hicheri, advokáti)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 10. prosince 2015, Fronta Polisario v. Rada (T-512/12, EU:T:2015:953), se zrušuje.

               2)

               Žaloba Lidové fronty osvobození Sakía al Hamra a Ria de Oro (Fronta Polisario) se odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Lidová fronta osvobození Sakía al Hamra a Ria de Oro (Fronta Polisario) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               4)

               Belgické království, Spolková republika Německo, Španělské království, Francouzská republika, Portugalská republika, Evropská komise a Marocká konfederace pro zemědělství a rozvoj venkova (Comader) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc T-184/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. května 2012 — Nijs v. Účetní dvůr ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Disciplinární režim — Disciplinární řízení — Odvolání z pracovního místa se zachováním nároků na starobní důchod — Článek 22a a 22b Služebního řádu — Požadavek přesnosti kasačního opravného prostředku — Nový důvod — Účinná soudní ochrana — Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie — Neexistence povinnosti přezkoumat z úřední moci důvod vycházející z porušení přiměřené lhůty“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. května 2012 — Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc T-184/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární režim - Disciplinární řízení - Odvolání z pracovního místa se zachováním nároků na starobní důchod - Článek 22a a 22b Služebního řádu - Požadavek přesnosti kasačního opravného prostředku - Nový důvod - Účinná soudní ochrana - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Neexistence povinnosti přezkoumat z úřední moci důvod vycházející z porušení přiměřené lhůty)
   2012/C 194/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bart Nijs (Bereldange, Lucembursko) (zástupci: F. Rollinger a P. F. Onimus, advokáti)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: T. Kennedy, J. Vermer a K. Zavřelová, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2011, Nijs v. Účetní dvůr (F-77/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Bart Nijs ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Účetním dvorem Evropské unie v rámci tohoto stupně.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011.


title: Věc C-454/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesvergabeamt – Rakousko) – pressetext Nachrichtenagentur GmbH v. Republik Österreich (Bund), APA-OTS Originaltext-Service GmbH, APA Austria Presse Agentur registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung (Veřejné zakázky — Směrnice 92/50/EHS — Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby — Pojem zadávání zakázky )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesvergabeamt – Rakousko) – pressetext Nachrichtenagentur GmbH v. Republik Österreich (Bund), APA-OTS Originaltext-Service GmbH, APA Austria Presse Agentur registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung
   (Věc C-454/06) (1)

   (Veřejné zakázky - Směrnice 92/50/EHS - Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby - Pojem „zadávání zakázky“)
   (2008/C 209/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesvergabeamt
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: pressetext Nachrichtenagentur GmbH

      Odpůrci: Republik Österreich (Bund), APA-OTS Originaltext-Service GmbH, APA Austria Presse Agentur registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesvergabeamt – Výklad článku 82 ES, čl. 3 odst. 1, článků 8 a 9 a čl. 11 odst. 3 písm. b) směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322), čl. 1 odst. 3 a čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246), jakož i obecných zásad práva Společenství – Smlouva o poskytování služeb uzavřená na dobu neurčitou jménem státu s tiskovou agenturou, považovanou za jedinou vnitrostátní tiskovou agenturu, mimo postup veřejného zadávání zakázek – Převod výkonu různých částí smlouvy se souhlasem zadavatele na společnost plně kontrolovanou poskytovatelem, jakož i jiné změny smlouvy týkající se vzdání se práva na výpověď smlouvy zadavatelem, odměn za poskytnutá plnění a slevy poskytnuté ve prospěch zadavatele – Kvalifikování nebo nekvalifikování těchto pozdějších změn jako „nové zadávání“ vyžadující předchozí zveřejnění vyhlášení zakázky.
   Výrok

               1)

               Pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje takovou situaci, jako je situace v původním řízení, v níž jsou služby poskytované zadavateli původním poskytovatelem převedeny na jiného poskytovatele založeného ve formě kapitálové společnosti, jejímž jediným společníkem je původní poskytovatel, který vykonává kontrolu nad novým poskytovatelem a udílí mu pokyny, takže původní poskytovatel má i nadále odpovědnost za dodržování smluvních závazků.

               2)

               Pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50 musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje přizpůsobení původní smlouvy změněným vnějším podmínkám, jakými jsou konverze ceny původně vyjádřené ve vnitrostátní měně na euro, minimální snížení této ceny za účelem zaokrouhlení a odkaz na nový cenový index, který nahradil dříve určený index, jak bylo stanoveno v původní smlouvě.

               3)

               Pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50 musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje takovou situaci, jako je situace v původním řízení, v níž zadavatel prostřednictvím dodatku ke smlouvě sjednaného s poskytovatelem během doby platnosti zakázky na služby, kterou s ním uzavřel na dobu neurčitou, obnovil na dobu tří let ustanovení o vzdání se práva výpovědi, které již v okamžiku sjednání nového ustanovení neplatilo, a sjednal s ním stanovení výraznějších rabatů, než byly ty, které byly původně určeny pro určité ceny stanovené podle množství v určité oblasti.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-61/13: Žaloba podaná dne 6. února 2013 — Melt Water v. OHIM

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/29

         Žaloba podaná dne 6. února 2013 — Melt Water v. OHIM
   (Věc T-61/13)
   2013/C 108/74
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Research and Production Company „Melt Water“ UAB (Klaipėda, Litva) (zástupce V. Viešiūnaitė, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. prosince 2012 ve věci R 1794/2012-4 a považoval odvolání žalobkyně v souvislosti s ochrannou známkou „NUEVA“ (přihláška č. 010573541) za podané;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka NUEVA pro výrobky zařazené do třídy 32 — přihláška ochranné známky Společenství č. 010573541

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: odvolání nebylo považováno za podané

      Dovolávané žalobní důvody: ve sporném rozhodnutí ze dne 3. prosince 2012 žalovaný nesprávně rozhodl, že odvolání podané žalobkyní je považováno za odvolání, které nebylo podané ve smyslu článku 60 nařízení č. 207/2009 (1) a pravidla 49 odst. 3 nařízení č. 2868/95 (2) z důvodu, že nebyl v předepsané lhůtě zaplacen poplatek. Žalobkyně odporuje názoru žalovaného, podle kterého měl být uvedený poplatek zaplacen ve dvouměsíční lhůtě stanovené pro podání odvolání. Žalobkyně tvrdí, že z rozhodnutí průzkumového referenta o zamítnutí přihlášky ochranné známky, tak i z oficiálního překladu článku 60 nařízení č. 207/2009 do litevštiny vyplývá, že poplatek musí být zaplacen v návaznosti na podání písemného odůvodnění odvolání a nikoli v návaznosti na podání odvolání. Žalobkyně byla proto oprávněna uhradit poplatek za podání odvolání ve lhůtě pro podání odůvodnění odvolání a tento poplatek v této lhůtě zaplatila.
   Podle názoru žalobkyně musí být litevský překlad nařízení č. 207/2009 považován za autentický a rozhodnutí o tom, zda žalobkyně uhradila žalovanému poplatek za odvolání včas, musí vycházet z litevského znění uvedeného nařízení. Žalobkyně uvádí, že pro případ, že autentické znění v jazyce členského státu — v tomto případě litevské znění — je nejednoznačné a že překlad neodpovídá zněním v jiných jazycích, musí být opatření za účelem zajištění právní jistoty a správnosti vykládáno tak, aby co nejvíce odpovídalo zájmům osoby, které je adresováno, a to především v případě, kdy by opačný výklad vedl k negativním důsledkům pro tuto osobu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1).


title: Věc T-326/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2007 – Rath v. OHIM – AstraZeneca (VIXACOR)

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/17

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2007 – Rath v. OHIM – AstraZeneca (VIXACOR)
   (Věc T-326/05) (1)

   (2007/C 223/30)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-13/10: Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2011 — Goutier v. OHIM — Rauch (ARANTAX) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2011 — Goutier v. OHIM — Rauch (ARANTAX)
   (Věc T-13/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 282/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Klaus Goutier (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: E. E. Happe, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně B. Schmidt, poté B. Schmidt a R. Pethke, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Tribunálem: Norbert Rauch (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: A. Fottner a M. Müller, advokáti)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. listopadu 2009 (věc R 1796/2008-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Norbertem Rauchem a Klausem Goutierem.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnou.

               2)

               Žalobce ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vzniklých žalovanému. Vedlejší účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Spojené věci C-51/12 až C-54/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di Pace di Revere — Itálie) — Procura della Repubblica v. Xiaomie Zhu a další (C-51/12), Beregovoi Ion (C-52/12), Sun Hai Feng (C-53/12), Yang Liung Hong (C-54/12)

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di Pace di Revere — Itálie) — Procura della Repubblica v. Xiaomie Zhu a další (C-51/12), Beregovoi Ion (C-52/12), Sun Hai Feng (C-53/12), Yang Liung Hong (C-54/12)
   (Spojené věci C-51/12 až C-54/12) (1)

   2013/C 108/45
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.