title: Věc T-73/06: Žaloba podaná dne  28. února 2006  – Cassegrain v. OHIM

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/23

         Žaloba podaná dne 28. února 2006 – Cassegrain v. OHIM
   (Věc T-73/06)
   (2006/C 108/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Jean Cassegrain (Paříž, Francie) (zástupci: Y. Coursin a T. van Innis, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit přijaté rozhodnutí a uložit Úřadu náhradu nákladů řízení;

               —

               podpůrně ustanovit znalce nebo skupinu znalců pověřenou podat Soudu objasnění k otázce, zda nebo za jakých podmínek může tvar průmyslového výrobku nebo vyobrazení jeho obrysů ovlivňovat paměť veřejnosti jakožto údaj o jeho obchodním původu stejným způsobem jako slovo, které výrobek doplňuje, a rozhodnout o náhradě nákladů řízení později.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka představující tašku pro výrobky třídy 18 (přihláška č. 003598571)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 4 a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 40/94. Žalobce uplatňuje, že ochranná známka má dostatečnou rozlišovací způsobilost pro odlišení a individualizaci tašky nebo škály tašek jednoho podniku od tašek nebo škály tašek pocházejících od jiných podniků.


title: Věc C-400/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 6. srpna 2010 — J. McB. v. L. E.

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 6. srpna 2010 — J. McB. v. L. E.
   (Věc C-400/10)
   ()
   2010/C 260/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court, Irsko

      Účastníci původního řízení

      Žalobce/navrhovatel: J. McB.

      Žalovaná/odpůrkyně: L. E.

      Předběžné otázky

   Brání nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 (1) ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (2), bez ohledu na to, zda je vykládáno na základě článku 7 Listiny základních práv Evropské unie nebo jinak, členskému státu požadovat prostřednictvím vlastního práva, aby otec dítěte, který není sezdán s matkou dítěte, získal od příslušného soudu rozhodnutí o svěření dítěte do jeho péče, aby mohl být kvalifikován jako osoba, která má „právo péče“ o dítě, což činí přemístění daného dítěte ze země jeho obvyklého bydliště protiprávním pro účely čl. 2 odst.11 uvedeného nařízení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1347/2000 ze dne 29. května 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem (Úř. věst. L 160, s. 19; Zvl. vyd. 19/01, s. 209).


title: Věc T-386/09: Žaloba podaná dne 5. října 2009 — Grúas Abril Asistencia v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/61

         Žaloba podaná dne 5. října 2009 — Grúas Abril Asistencia v. Komise
   (Věc T-386/09)
   2009/C 282/114
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Grúas Abril Asistenci, SL (Alicante, Španělsko) (zástupce: R. L. García García, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že zamítnutí orgány příslušnými v oblasti hospodářské soutěže a španělskými soudy stížnosti předložené žalobkyní, společností Grúas Abril Asistenci, S.L., je v rozporu s články 81 a 82 ES;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství, která je autorem napadeného rozhodnutí, aby v důsledku toho přijala nezbytná opatření nařizující ukončení uvedené protiprávní činnosti a ukládající pokuty a sankce použitelné na toto porušení právních předpisů, jakož i udělující žalobkyni nárok na náhradu škody, která jí případně vznikne uvedeným porušením právních předpisů;

               —

               rozhodnout, že jednání společnosti MAPFRE MUTUALIDAD DE SEGUROS Y REASEGUROS A PRIMA FIJA (nyní MAPFRE, S.A.) vůči žalobkyni, jejímu dodavateli, které spočívá v jednostranném uložení sazeb, které používala na její asistenční služby, ve stanovení nižších sazeb než byly náklady na uvedené služby, v neodůvodněném a svévolném vyžadování toho, aby tyto služby byly provedeny za podmínek, které nebyly sjednány ve smlouvě (provádění služby jeřáby označenými logem MAPFRE), v hrozbě žalobkyni odstoupením od smlouvy v případě, že nesplní tyto požadavky a v realizaci této hrozby, představuje porušení španělského zákona o ochraně hospodářské soutěže (Ley Española de Defensa de la Competencia), jakož i článků 81 a 82 ES a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně je rodinným podnikem, jehož činnost spočívá v poskytování služeb odtahu vozidel v případě poruchy na dálnici.
   Žalobkyně napadá jednání společnosti MAPFRE, S.A., které je údajně v rozporu s pravidly použitelnými v oblasti hospodářské soutěže, jelikož podle žalobkyně tato společnost v rámci smlouvy o asistenci, jež stanovila odtah vozidel pojištěných MAPFRE, pokud to tato společnost nebo její pojištěnci požadují, jednak vyžadovala, aby tato asistenční služba byla prováděna vozidly označenými logem MAPFRE a aby žalobkyně činila reklamu její ochranné známce bez jakéhokoliv protiplnění, a jednak uložila nižší sazby než jsou náklady na poskytovanou službu.
   Žalobkyně zakládá svou žalobu na porušení pravidel Společenství a španělských pravidel v oblasti hospodářské soutěže.


title: Věc F-129/06: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2006 – Salvador Roldán v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/85

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2006 – Salvador Roldán v. Komise
   (Věc F-129/06)
   (2006/C 326/172)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rocío Salvador Roldán (Brusel, Belgie) (zástupci: F. Tuytschaever a H. Burez, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování v odpověď na stížnost podanou žalobkyní (č. R/320/06) ze dne 18. srpna 2006;

               —

               nařídil žalované zaplatit žalobkyni částky odpovídající příspěvku za práci v zahraničí, na které má nárok, s účinností od 1. dubna 2006 spolu s úrokem z prodlení ve výši 7 % ode dne splatnosti každé z částek do doby jejich skutečného zaplacení;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba je založena na dvou žalobních důvodech:

               1)

               Žalobkyně zpochybňuje závěr Komise, podle kterého nesplňuje podmínku stanovenou v druhé odrážce čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu pro vyplácení příspěvku za práci v zahraničí. Žalobkyně uvádí, že se v napadeném rozhodnutí nesprávně uvádí, že měla během předmětné doby bydliště v Belgii. Zejména má za to, že poskytování služeb žalobkyní mezinárodní právní firmě usazené v Belgii neznamená, že si vytvořila trvalé vazby v tomto členském státě.

               2)

               Žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí by mělo být zrušeno, jelikož porušuje zásadu zákazu diskriminace. Zaprvé se dovolává žalobního důvodu týkajícího se protiprávnosti druhé odrážky čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu. Tvrdí, že toto ustanovení nesprávně rozlišuje mezi jednak úředníky, kteří vykonávali v témže členském státě, ve kterém byli přijati Evropskými orgány, funkce ve službách jiného státu nebo mezinárodní organizace, a jednak úředníky, jakým je žalobkyně, jejichž situace je také charakterizována neexistencí trvalých vazeb s členským státem, ve kterém pracovali před tím než byli přijati Evropskými orgány. Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Komise použila výše uvedené ustanovení diskriminačním způsobem, v rozsahu ve kterém nezohlednila osobní okolnosti žalobkyně prokazující, že nezamýšlela vytvořit si trvalé vazby v Belgii.


title: Věc C-151/08: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Catalunya – Španělsko) – N. N. Renta SA v. Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEARC), Generalidad de Cataluña ( Článek 104 odstavec 3 jednacího řádu — Šestá směrnice o DPH — Článek 33 odst. 1 — Pojem daně z obratu — Daň z převodů majetku a listinných právních aktů )

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/6

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Catalunya – Španělsko) – N. N. Renta SA v. Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEARC), Generalidad de Cataluña
   (Věc C-151/08) (1)

   („Článek 104 odstavec 3 jednacího řádu - Šestá směrnice o DPH - Článek 33 odst. 1 - Pojem ‚daně z obratu‘ - Daň z převodů majetku a listinných právních aktů“)
   2009/C 90/09
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Catalunya

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: N. N. Renta SA

      Žalovaný: Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEARC), Generalidad de Cataluña

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Výklad článku 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Pojem „daně z obratu“ – Vnitrostátní daň z převodů majetku a listinných právních aktů

      Výrok

   Článek 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, musí být vykládán v tom smyslu, že není na překážku výběru progresivní nebo poměrné daně z převodů majetku a listinných právních aktů, pokud se vztahuje na uzavření kupní smlouvy podnikatelem, jehož činnost spočívá v koupi a prodeji nemovitostí nebo nákupu nemovitostí s cílem jejich pozdější přestavby nebo pronájmu.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. července 2005 ve věci C-376/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch): D. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen (Daňové právní předpisy — Daň z majetku — Nárok na snížení základu daně — Odlišné zacházení s rezidenty a nerezidenty — Smlouva o zamezení dvojího zdanění)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 5. července 2005
   ve věci C-376/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch): D. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen (1)

   (Daňové právní předpisy - Daň z majetku - Nárok na snížení základu daně - Odlišné zacházení s rezidenty a nerezidenty - Smlouva o zamezení dvojího zdanění)
   (2005/C 271/08)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-376/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Gerechtshof te 's-Hertogenbosch (Nizozemsko) ze dne 24. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 8. září 2003, v řízení D. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a A. Borg Barthet, předsedové senátů, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr (zpravodaj), M. Ilešič, J. Malenovský, J. Klučka a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 5. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Články 56 ES a 58 ES nebrání právní úpravě, kterou členský stát nepřiznává poplatníkům nerezidentům, kteří drží podstatnou část svého majetku ve státě svého bydliště, možnost snížení základu daně, které je přiznáno poplatníkům rezidentům.

               2)

               Články 56 ES a 58 ES nebrání tomu, aby pravidlo stanovené v bilaterální smlouvě o zamezení dvojího zdanění, jako je pravidlo dotčené v původním řízení, nebylo v situaci a za podmínek v původním řízení rozšířeno na rezidenta členského státu, který není smluvní stranou uvedené smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc C-68/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim — Německo) — Markus Weiss v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/59

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim — Německo) — Markus Weiss v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-68/13) (1)

   2013/C 225/131
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc T-321/05: Žaloba podaná dne 25. srpna 2005 – AstraZeneca v. Komise

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/24

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2005 – AstraZeneca v. Komise
   (Věc T-321/05)
   (2005/C 271/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: AstraZeneca AB (Södertälje, Švédsko) a AstraZeneca plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Brealey, M. Hoskins, F. Murphy, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. července 2005 týkající se řízení podle článku 83 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP (věc COMP/A.37.507/F3 – AstraZeneca

               —

               uložit Komise náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím uložila Komise oběma žalobkyním pokutu ve výši 46 000 000 eur a první žalobkyni uložila další pokutu ve výši 14 000 000 eur za porušení článku 82 ES a článku 54 Dohody o Evropském hospodářském prostoru. Komise shledala, že počínaje rokem 1993 žalobkyně úmyslně uváděly patentové zástupce, vnitrostátní soudy a patentové úřady v omyl za účelem získání dodatkových ochranných osvědčení, o kterých věděly, že na ně nemají nárok, pro jejich patentem chráněný výrobek „omeprazole“, aktivní látku léčivého přípravku žalobkyň „Losec“. Komise rovněž shledala, že v letech 1989 až 1999 žalobkyně uskutečňovaly strategii selektivního stahování tobolek jejich výrobku „Losec“, nahrazování těchto tobolek tabletami „Losec“ a vyžadování zrušení registrace povolení uvedení na trh tobolek v Dánsku, Norsku a Švédsku. Rozhodnutí poukazuje na to, že obě porušení byla uskutečněna s úmyslem nespravedlivého omezení hospodářské soutěže generických léčiv a paralelního dovozu.
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise z několika důvodů. Především tvrdí, že Komise chybně vymezila relevantní trh jako trh inhibitorů protonové pumpy, používaných k léčbě nemocí týkajících se žaludečních kyselin, a z relevantního trhu vyloučila blokátory histaminových receptorů. Toto zjištění rovněž ovlivňuje zjištění Komise o dominantním postavení, neboť podle žalobkyň napadené rozhodnutí nebere v úvahu, zda by žalobkyně měly dominantní postavení, i pokud by do příslušného trhu byly zahrnuty blokátory histaminových receptorů.
   Žalobkyně dále napadají zjištění Komise o porušení z právního i faktického hlediska. Pokud jde o tvrzené uvádění v omyl, co se týče patentů, žalobkyně se domnívají, že taková zavádějící uvádění údajů uskutečněná při uplatňování práv průmyslového vlastnictví mohou být podle práva zneužitím teprve a pouze tehdy, pokud nepoctivě nabytá práva jsou uplatněna nebo mohou být uplatněna. Žalobkyně se rovněž domnívají, že článek 82 ES, vykládán řádně, jim neukládá povinnost zachovat povolení uvedení na trh výrobku, se kterým již neobchodují, pouze z toho důvodu, že by tím generikům a paralelním dovozcům usnadnili konkurovat mu.
   Žalobkyně rovněž napadají skutková zjištění Komise v případě obou porušení. Tvrdí, že Komise neuvedla důkazy dokazující řádným právním standardem tvrzené zneužití práv průmyslového vlastnictví a že navíc neexistovala strategie selektivní výměny tobolek „Losec“ za tablety „Losec“ nebo selektivního stahování povolení uvedení na trh tobolek.


title: Věc C-486/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemsko) — v řízení zahájeném na návrh X ( „Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů — Směrnice 95/46/ES — Podmínky výkonu práva na přístup — Výběr nadměrných poplatků“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/13

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemsko) — v řízení zahájeném na návrh X
   (Věc C-486/12) (1)

   (Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů - Směrnice 95/46/ES - Podmínky výkonu práva na přístup - Výběr nadměrných poplatků)
   2014/C 45/23
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch

      Účastník původního řízení

   X

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemsko — Výklad čl. 12 písm. a) druhé odrážky směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) — Právo na přístup k údajům — Sdělení o údajích, které jsou předmětem zpracování — Pojem — Poskytnutí přístupu k údajům — Vybírání poplatku

      Výrok

               1)

               Článek 12 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání výběru poplatků v souvislosti se sdělováním osobních údajů orgánem veřejné moci.

               2)

               Článek 12 písm. a) směrnice 95/46 musí být vykládán v tom smyslu, že k zaručení, že poplatky vybírané v souvislosti s výkonem práva na přístup k osobním údajům nebudou nadměrné ve smyslu uvedeného ustanovení, nesmí jejich výše přesahovat náklady na sdělení těchto údajů. Je na vnitrostátním soudu, aby s ohledem na okolnosti věci v původním řízení provedl potřebná šetření.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-121/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2010 — PC-Ware Information Technologies v. Komise ( „Veřejné zakázky na dodávky — Nabídkové řízení Společenství — Nákup softwarových produktů a licencí — Odmítnutí nabídky uchazeče — Neobvykle nízká nabídka — Povinnost odůvodnění“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2010 — PC-Ware Information Technologies v. Komise
   (Věc T-121/08) (1)

   („Veřejné zakázky na dodávky - Nabídkové řízení Společenství - Nákup softwarových produktů a licencí - Odmítnutí nabídky uchazeče - Neobvykle nízká nabídka - Povinnost odůvodnění“)
   2010/C 179/55
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PC-Ware Information Technologies BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: L. Devillé a B. Maerevoet, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, zmocněnec, ve spolupráci s P. Wytinckem, advokátem)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2008, kterým se odmítá nabídka podaná žalobkyní v rámci nabídkového řízení DIGIT/R2/PO/2007/022, a podpůrně návrh na náhradu škody, která údajně vznikla žalobkyni v důsledku chování Komise.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti PC Ware Information Technologies BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-470/12: Usnesení Tribunálu ze dne 29. ledna 2014 – Sothys Auriac v. OHIM – Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN) „Ochranná známka Společenství — Návrh na prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. ledna 2014 – Sothys Auriac v. OHIM – Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)
   (Věc T-470/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 112/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sothys Auriac (Auriac, Francie) (zástupce: A. Berthet, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Grand Hotel Primavera SA (Borgo Maggiore, San Marino)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. července 2012 (věc R 1419/2011-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Grand Hotel Primavera SA a Sothys Auriac.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2.

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-510/12: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. března (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent – Belgie) – Bloomsbury NV v. Belgický stát „Článek 99 jednacího řádu — Čtvrtá směrnice 78/660/CEE — Článek 2 odst. 3 — Zásada věrného obrazu — Článek 2 odst. 4 — Povinnost uvést informace — Článek 2 odst. 5 — Povinnost odchýlit se — Článek 32 — Metoda hodnocení založená na pořizovacích nákladech — Bezúplatné nabytí aktiva společností“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/2

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. března (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent – Belgie) – Bloomsbury NV v. Belgický stát
   (Věc C-510/12) (1)

   („Článek 99 jednacího řádu - Čtvrtá směrnice 78/660/CEE - Článek 2 odst. 3 - Zásada věrného obrazu - Článek 2 odst. 4 - Povinnost uvést informace - Článek 2 odst. 5 - Povinnost odchýlit se - Článek 32 - Metoda hodnocení založená na pořizovacích nákladech - Bezúplatné nabytí aktiva společností“)
   2014/C 184/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Beroep te Gent

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bloomsbury NV

      Žalovaný: Belgický stát

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van Beroep te Gent – Belgie – Výklad čl. 2 odst. 3, 4 a 5 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (Úř. věst. L 222, s. 11) – Zásada věrného obrazu – Bezúplatné nabytí významného aktiva společností – Nemožnost zaúčtovat jeho pořizovací hodnotu, takže vzniká zkreslený obraz o stavu aktiv a pasiv, finanční pozici a zisku nebo ztrátě společnosti

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 3, 4 a 5 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. [44 odst. 2 písm. g) ES], o ročních účetních závěrkách některých forem společností, je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání, aby společnost, která bezúplatně nabývá aktivum, zapsala jeho skutečnou hodnotu do své roční účetní závěrky.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


title: Věc C-14/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. ledna 2011 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. října 2010 ve věci T-24/05, Alliance One International, Inc. (dříve Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd v. Evropská komise

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. ledna 2011 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. října 2010 ve věci T-24/05, Alliance One International, Inc. (dříve Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-14/11 P)
   2011/C 80/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier, R. Sauer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Alliance One International, Inc. (dříve Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil bod 1 výroku napadeného rozsudku;

               —

               zamítl žalobu podanou k Tribunálu v plném rozsahu;

               —

               uložil společnosti TCLT náhradu nákladů tohoto řízení a uložil třem žalobkyním náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek by měl být zrušen z těchto důvodů:

               1)

               Tribunál nesprávně použil zásadu rovného zacházení a nezohlednil ustálenou judikaturu, podle níž musí být odpovědnost každé společnosti posouzena podle konkrétních okolností.

               2)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když usoudil, že zacházení s určitými mateřskými společnostmi ze strany Komise určovalo právní požadavky pro přičtení odpovědnosti jiným mateřským společnostem, i když takové požadavky byly nad rámec toho, co vyžaduje judikatura.

               3)

               Tribunál tím, že zabránil Komisi předložit argumenty v odpověď na žalobní důvody vycházející z diskriminace, porušil právo Komise na kontradiktorní řízení a nesprávně vyložil povinnost uvést odůvodnění.

               4)

               Tribunál porušil zásadu rovného zacházení, neboť společnost Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd. byla v objektivně jiné situaci než společnosti Intabex a Universal.


title: Výmaz věci C-458/04

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/18

         Výmaz věci C-458/04 (1)

   (2005/C 271/36)

      Jednací jazyk: francouzština

   Usnesením ze dne 29. dubna 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-458/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Caen): Chambre de commerce et d'industrie de Flers-Argentan proti Directeur des services fiscaux de la DIRCOFI Ouest.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.01.2005.


title: Věc C-48/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège – Belgie) – Belgický stát – SPF Finances v. Les Vergers du Vieux Tauves SA ( Korporační daň — Směrnice 90/435/EHS — Postavení mateřské společnosti — Podíl na základním kapitálu — Požívací právo k podílům )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège – Belgie) – Belgický stát – SPF Finances v. Les Vergers du Vieux Tauves SA
   (Věc C-48/07) (1)

   („Korporační daň - Směrnice 90/435/EHS - Postavení mateřské společnosti - Podíl na základním kapitálu - Požívací právo k podílům“)
   (2009/C 44/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Liège
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgický stát – SPF Finances

      Žalovaná: Les Vergers du Vieux Tauves SA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour d'appel de Liège (Belgie) – Výklad článků 3, 4 a 5 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6; Zvl. vyd. 09/01, s. 147) – Pojem podílu na základním kapitálu dceřinné společnosti se sídlem v jiném členském státě – Dostatečná povaha práva na požitky z držby cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu pro účely odpočtu inkasovaných dividend, nebo nezbytnost držby podílu v postavení plnoprávného vlastníka?
   Výrok
   Pojem „podíl na základním kapitálu společnosti jiného členského státu“ ve smyslu článku 3 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států nezahrnuje podíly držené na základě požívacího práva.
   Nicméně v souladu se svobodami pohybu zaručenými Smlouvou o ES, použitelnými na přeshraniční situace, pokud členský stát za účelem zabránění dvojímu zdanění obdržených dividend osvobodí od daní jak dividendy, které společnost-rezident obdržela od jiné společnosti-rezidenta, v níž je plnoprávným vlastníkem podílů, tak dividendy, které společnost-rezident obdržela od jiné společnosti-rezidenta, v níž je držitelkou požívacího práva k podílům, musí pro účely osvobození obdržených dividend od daně použít totéž daňové zacházení ve vztahu k dividendám obdrženým od společnosti usazené v jiném členském státě společností-rezidentem mající podíly v plném vlastnictví a ve vztahu k takovým dividendám obdrženým společností-rezidentem, jež je držitelkou požívacího práva k podílům.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-314/10: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Hubert Pagnoul v. Belgický stát ( „Článek 92 odst. 1, čl. 103 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Řízení o předběžné otázce — Přezkum slučitelnosti vnitrostátního pravidla s právem Unie, jakož i s ústavou daného státu — Vnitrostátní právní úprava stanovující přednostní povahu incidenčního řízení kontroly ústavnosti — Listina základních práv Evropské unie — Nutnost spojitosti s právem Unie — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/22

      Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Hubert Pagnoul v. Belgický stát
      (Věc C-314/10) (1)

      (Článek 92 odst. 1, čl. 103 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Řízení o předběžné otázce - Přezkum slučitelnosti vnitrostátního pravidla s právem Unie, jakož i s ústavou daného státu - Vnitrostátní právní úprava stanovující přednostní povahu incidenčního řízení kontroly ústavnosti - Listina základních práv Evropské unie - Nutnost spojitosti s právem Unie - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
      (2012/C 25/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Hubert Pagnoul

         Žalovaný: Belgický stát

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Liège — Výklad článku 6 SEU, článku 267 SFEU a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie — Povinné předchozí předložení věci vnitrostátními soudy ústavnímu soudu v případě údajného porušení základních práv vnitrostátním zákonem — Soulad vnitrostátního ustanovení ukládajícího toto předchozí předložení s právem Unie — Možnost vnitrostátních soudů provádět přezkum souladu vnitrostátních norem s mezinárodními smlouvami, jestliže ústavní soud prohlásil dotčený vnitrostátní zákon za slučitelný se základními právy zaručenými ústavou

         Výrok

      Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby na předběžnou otázku tribunal de première instance de Liège (Belgie) odpověděl.

         (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc T-308/11: Žaloba podaná dne 13. června 2011 — Eurallumina v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/30

         Žaloba podaná dne 13. června 2011 — Eurallumina v. Komise
   (Věc T-308/11)
   2011/C 238/52
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eurallumina SpA (Portoscuso, Itálie) (zástupce: V. Leone, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká společnosti Eurallumina,

               —

               podpůrně zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí ve vztahu k opatření na základě nařízení z roku 2004 a následně i článek 3 napadeného rozhodnutí týkající se vrácení podpory nařízeného společnosti Eurallumina,

               —

               dále podpůrně zrušil článek 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká vrácení podpory nařízeného společnosti Eurallumina,

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhuje zrušení napadeného rozhodnutí, které
   jako novou protiprávní podporu, která je neslučitelná se společným trhem a jejíž vrácení se nařizuje, kvalifikuje opatření upravené v článku 1 nařízení předsedy Rady ministrů č. 14042 ze dne 6. února 2004 (dále jen „nařízení z roku 2004“) a v rozhodnutích přijatých Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas (Úřad pro elektrickou energii a plyn, dále jen „AEEG“), kterými se uvedené nařízení vykonává (dále jen společně „opatření na základě nařízení z roku 2004“)
   jako protiprávní novou podporu, která je neslučitelná se společným trhem, kvalifikuje opatření, které Itálie oznámila a které je upravené v čl. 11 odst. 2 zákona č. 80 ze dne 14. května 2005, kterým se nahrazuje legislativní nařízení č. 35 ze dne 14. března 2005 (dále jen „zákon č. 80/2005“) a v rozhodnutí AEEG, které provádí uvedený zákon (dále jen společně „opatření na základě zákona č. 80/2005“)
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení obecné zásady řádné správy.
               Žalobkyně uvádí, že se Komise dopustila pochybení, když dvě výše uvedená opatření posuzovala společně, i když tato opatření s ohledem na jejich objektivní rozdílnost v souvislosti s právním základem, adresáty a předpokládaným mechanismem vyrovnání vyžadovala samostatné posouzení. Uvedené pochybení způsobilo překrývání argumentů Komise a ztížilo obhajobu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení a nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU v souvislosti s pojmem státní podpora
               Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila pochybení, když usoudila, že uvedená dvě opatření jsou státní podporou, protože v obou případech chybí jednak předpoklad výhody v porovnání s běžnými tržními podmínkami, která by mohla narušit hospodářskou soutěž, a jednak předpoklad ovlivnění obchodu v rámci Společenství. Konkrétně:
               Opatření na základě nařízení z roku 2004 neposkytuje žádnou výhodu, protože představuje jen subjektivní rozšíření opatření, ohledně kterého již Komise ve věci „Alumix“ (1) dospěla k závěru, že nejde o podporu, a přitom vyloučila, že sazba elektrické energie, která se na Alumix uplatňuje, představuje pro tuto společnost výhodu. Opatření na základě nařízení z roku 2004 mimoto u společnosti Eurallumina nemůže ovlivnit trh v rámci Společenství, protože trh s hliníkem je v EU nedostatečný a případné snížení činnosti této společnosti by nebylo vyrovnáno vzrůstem vývozu hospodářských subjektů z jiných členských států, jejichž kapacita je už naplněná.
               Opatření na základě zákona č. 80/2005, jenž neposkytuje v porovnání s běžnými tržními podmínkami žádné výhody, protože s ohledem na odlišnost trhu s energií v Itálii, a zejména na Sardinii, kde se cena elektřiny udržuje na uměle vysoké úrovni z důvodu chybějícího napojení na kontinent, je odkaz na ceny na evropské burzovní úrovni přiměřený, aby se uplatňovaná sazba považovala za „tržní“ v případě činnosti příjemců. V souvislosti s obchodem v rámci Společenství platí stejné argumenty jako v případě opatření na základě nařízení z roku 2004.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení a nesprávného použití čl. 107 odst. 3 SFEU v souvislosti s výjimkou pro regionální podpory ve smyslu písm. a)
               Žalobkyně tvrdí, že Komise se dopustila pochybení, když dospěla k závěru, že dvě uvedená opatření nejsou slučitelná se společným trhem jako regionální podpora, a to z následujících důvodů:
               existence regionální nevýhody vyplývající jednak z chybějícího napojení Sardinie na kontinent, z čehož vyplývá, že zásobování příjemců energie je nevýhodné, a jednak ze skutečnosti, že příjemci, kteří mají „vysokou spotřebu energie“ představují produktivní základ ostrova a ve výrazné míře určují místní úroveň zaměstnanosti,
               přiměřenosti a dostatečnosti zkoumaných opatření za účelem vyrovnání uvedených nevýhod jako přechodných opatření zaměřených k zabránění odchodu příjemců předtím, než se tato strukturální nevýhoda odstraní — díky již zahájeným a dnes i ukončeným iniciativám italského státu, které jsou vhodné k vytvoření dostatečné kapacity na spojení Sardinie a díky zvláštním investicím do výkonnosti, ke kterým se uvedené podniky samy zavázaly,

                  de facto dočasné a degresivní povaze obou opatření.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí a to z nedostatku odůvodnění
               Žalobkyně tvrdí, že Komise dostatečně neodůvodnila své rozhodnutí ohledně:
               rozdílu mezi opatřením na základě nařízení z roku 2004 a opatřením, kterého se týká rozhodnutí „Alumix“,
               existence kritéria případného narušení hospodářské soutěže a existence vlivu na obchod mezi členskými státy,
               přiměřenosti opatření na základě nařízení z roku 2004

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení okolností, které odůvodňují legitimní očekávání
               Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila pochybení, když dospěla k závěru, že neexistují okolnosti, které odůvodňují legitimní očekávání společnosti Eurallumina, že se v případě opatření na základě nařízení z roku 2004 nejedná o podporu.

      (1)  Úř. věst. C 288, s. 4


title: Věc C-242/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemsko) dne 3. července 2009 — Albron Catering B.V. v. FNV Bondgenoten a John Roest

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemsko) dne 3. července 2009 — Albron Catering B.V. v. FNV Bondgenoten a John Roest
   (Věc C-242/09)
   2009/C 220/41
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku: Albron Catering B.V.

      Odpůrci v řízení o opravném prostředku: FNV Bondgenoten, John Roest

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno vykládat směrnici 2001/23/ES (1) v tom smyslu, že se podle čl. 3 odst. 1 první věty jedná o převod práv a povinností na nabyvatele pouze tehdy, pokud převodce podniku, který má být převeden, je rovněž formálním zaměstnavatelem dotčených zaměstnanců, nebo zahrnuje ochrana zaměstnanců zamýšlená směrnicí to, že při převodu podniku provozní společnosti náležející ke koncernu jsou převedeny práva a povinnosti týkající se zaměstnanců pracujících pro tento podnik na nabyvatele, pokud všichni zaměstnanci pracující v rámci koncernu jsou zaměstnáni u personální společnosti (náležející rovněž k tomuto koncernu), která funguje jako ústřední zaměstnavatel?

               2)

               Jak zní odpověď na druhou část první otázky, pokud zaměstnanci, v ní uvedení, kteří pracují pro podnik náležející ke koncernu, jsou zaměstnáni u jiné společnosti rovněž náležející ke koncernu, která není personální společností, tak jak byla uvedena v první otázce?

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98).


title: Věc C-558/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Chartres — Francie) — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, manželka M. Bourgès-Maunouryho v. Direction des services fiscaux d'Eure et Loir ( „Výsady a imunity Evropských společenství — Osvobození příjmů poskytovaných Unií od vnitrostátních daní — Zohlednění příjmů poskytovaných Unií při výpočtu horní hranice solidární daně z majetku“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Chartres — Francie) — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, manželka M. Bourgès-Maunouryho v. Direction des services fiscaux d'Eure et Loir
   (Věc C-558/10) (1)

   (Výsady a imunity Evropských společenství - Osvobození příjmů poskytovaných Unií od vnitrostátních daní - Zohlednění příjmů poskytovaných Unií při výpočtu horní hranice solidární daně z majetku)
   2012/C 287/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Chartres

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, manželka M. Bourgès-Maunouryho

      Žalovaný: Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de grande instance de Chartres — Výklad čl. 13 druhého pododstavce kapitoly V Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství (Úř. věst. 1967, 152, s. 13) — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy stanovující zohlednění celkových příjmů daňového poplatníka, včetně příjmů pocházejících ze Společenství, při výpočtu horní hranice daně z majetku — Osvobození příjmů poskytovaných Společenstvími od vnitrostátních daní — Bývalí úředníci Evropských společenství

      Výrok

   Článek 13 druhý pododstavec Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, původně připojeného ke Smlouvě o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství, poté na základě Amsterodamské smlouvy ke Smlouvě o ES, musí být vykládán tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava, o níž se jedná ve věci v původním řízení, která v rámci stanovení horní hranice takové daně, jako je ISF, zohledňuje příjmy, včetně starobních důchodů a náhrad za ukončení služebního poměru, které poskytuje Unie svým úředníkům a ostatním zaměstnancům a svým bývalým úředníkům a ostatním zaměstnancům.

      (1)  Úř. věst. C 46, 12.2.2011.


title: Věc F-140/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – ZZ a další v. Komise

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/43

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – ZZ a další v. Komise
   (Věc F-140/15)
   (2016/C 111/53)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupkyně: C. Cortese, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se mění výše pozůstalostního důchodu přiznaného žalobci a sirotčí důchod přiznaný jeho třem dětem.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit oznámení o změně vedoucího oddělení PMO.4 Evropské komise č. 3, které uvádí novou výši pozůstalostního důchodu přiznaného stěžovateli a sirotčího důchodu přiznaného jeho třem dětem, oznámené stěžovateli dne 6. února 2015, které bylo doplněno odůvodněním rozhodnutí OOJ o zamítnutí stížnosti ze dne 3. srpna 2015;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-41/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 26. ledna 2011 — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL v. Région wallonne

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 26. ledna 2011 — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL v. Région wallonne
   (Věc C-41/11)
   2011/C 113/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL

      Žalovaný: Région wallonne

      Předběžné otázky

   Může Conseil d'État,

               —

               jemuž byla podána žaloba na zrušení vyhlášky valonské vlády ze dne 15. února 2007, kterou se mění kniha II code de l'environnement, která tvoří code de l'eau, co se týče trvale udržitelného nakládání s dusíkem v zemědělství,

               —

               který shledal, že tato vyhláška byla přijata v rozporu s postupem upraveným směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (1) a z tohoto důvodu je v rozporu s právem Evropské unie a musí být zrušena,

               —

               který však zároveň shledal, že napadená vyhláška obsahuje vyhovující prováděcí úpravu ke směrnici Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (2),

         odložit účinky zrušovacího soudního rozhodnutí na krátkou dobu potřebnou k přepracování zrušeného aktu, aby právo Unie v oblasti životního prostředí zůstalo alespoň do určité míry konkrétním způsobem provedeno bez přerušení kontinuity?

      (1)  Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.

      (2)  Úř. věst. L 375, s. 1, Zvl. vyd. 15/02, s. 68.


title: Věc F-18/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. července 2006 – D v. Komise ( Nemoc z povolání — Žádost o uznání zhoršení nemoci, kterou žalobce trpí, jako zhoršení z povolání )

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. července 2006 – D v. Komise
   (Věc F-18/05) (1)

   („Nemoc z povolání - Žádost o uznání zhoršení nemoci, kterou žalobce trpí, jako zhoršení z povolání“)
   (2006/C 212/83)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce
      : D (Brusel, Belgie) (zástupci: J. Van Rossum, S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná
      : Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall, zmocněnec)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise zamítnout návrh žalobce směřující k uznání zhoršení nemoci, kterou žalobce trpí, jako zhoršení z povolání.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství, kterým se zamítá návrh na uznání nemoci nebo zhoršení nemoci, jako nemoci nebo zhoršení z povolání, se zrušuje.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-147/05 a převedená k Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-316/11 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. září 2011 — Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Biofarma SA ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Řízení před odvolacím senátem OHIM — Nesplnění povinnosti uhradit poplatek za podání odvolání ve stanovené lhůtě — Rozhodnutí odvolacího senátu prohlašující odvolání za nepodané“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/24

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. září 2011 — Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Biofarma SA
      (Věc C-316/11 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Řízení před odvolacím senátem OHIM - Nesplnění povinnosti uhradit poplatek za podání odvolání ve stanovené lhůtě - Rozhodnutí odvolacího senátu prohlašující odvolání za nepodané)
      (2012/C 25/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Longevity Health Products, Inc. (zástupce: J. Korab, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Biofarma SA

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) ze dne 15. dubna 2011, Longevity Health Products v. OHIM — Biofarma (T-96/11), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelem slovní ochranné známky „VITACHRON female“ pro výrobky a služby zařazené mimo jiné do třídy 5 proti rozhodnutí R 1357/2001-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 10. ledna 2011, kterým se odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byla zamítnuta přihláška uvedené ochranné známky v rámci námitek podaných majitelem národních ochranných známek „VITATHION“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 5, považuje za nepodané, jelikož poplatek za podání odvolání nebyl uhrazen ve stanovené lhůtě.

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost Longevity Health Products, Inc. ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-248/10: Žaloba podaná dne 19. května 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/26

         Žaloba podaná dne 19. května 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-248/10)
   ()
   2010/C 209/36
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: Karanasou Apostolopoulou a A. Nijenhuis)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES (1) ze dne 5. září 2007, kterou se mění směrnice Rady 92/49/EHS a směrnice 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES a 2006/48/ES, pokud jde o procesní pravidla a hodnotící kritéria pro obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru, nebo v každém případě o nich Komisi neuvědomila, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2007/44/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 21. března 2009.

      (1)  Úř. věst. L 247 ze dne 21.9.2007, s. 1.


title: Věc T-403/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2008 – MyTravel v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Výjimka týkající se ochrany vyšetřování a auditu — Výjimka týkající se ochrany právního poradenství — Dokumenty související s rozhodnutími Komise v oblasti spojování podniků )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/18

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2008 – MyTravel v. Komise
   (Věc T-403/05) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Výjimka týkající se ochrany vyšetřování a auditu - Výjimka týkající se ochrany právního poradenství - Dokumenty související s rozhodnutími Komise v oblasti spojování podniků“)
   (2008/C 272/33)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: MyTravel Group plc (Rochdale, Lancashire, Spojené království) (zástupci: D. Pannick, QC, A. Lewis, barrister, M. Nicholson, S. Cardell a B. McKenna, solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně P. Hellström a P. Costa de Oliveira, poté X. Lewis a P. Costa de Oliveira, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2005 [D(2005) 8461] a ze dne 12. října 2005 [D(2005) 9763], kterými se zamítá žádost žalobkyně o přístup k určitým přípravným dokumentům pro rozhodnutí Komise 2000/276/ES ze dne 22. září 1999 prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP (věc IV/M.1524 – Airtours/First Choice) (Úř. věst. 2000, L 93, s. 1), jakož i k dokumentům vyhotoveným službami Komise v návaznosti na zrušení tohoto rozhodnutí rozsudkem Soudu ze dne 6. června 2002, Airtours v. Komise (T-342/99, Recueil, s. II-2585).
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2005 [D(2005) 8461] se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá přístup k pracovnímu dokumentu nazvanému „Zápis z jednání se členem týmu pověřeného věcí M.1524, Airtours/First Choice, ve věci Airtours, které se konalo dne 24. června 2002“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               MyTravel Group plc ponese devět desetin vlastních nákladů řízení a nahradí devět desetin nákladů řízení vynaložených Komisí.

               4)

               Komise ponese jednu desetinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu desetinu nákladů řízení vynaložených společností MyTravel Group plc.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc C-173/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia — grad (Bulharsko) dne 14. května 2009 — Georgi Ivanov Elchinov v. Natsionalna Zdravnoosiguritelna kasa

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia — grad (Bulharsko) dne 14. května 2009 — Georgi Ivanov Elchinov v. Natsionalna Zdravnoosiguritelna kasa
   (Věc C-173/09)
   2009/C 180/49
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia — grad (Správní soud Sofie)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Georgi Ivanov Elchinov

      Žalovaná: Nacionalna Zdravnoosiguritelna kasa (Národní zdravotní pojišťovna)

      Zúčastněná strana: Ministerstvo na Zdraveopazvaneto (ministerstvo zdravotnictví)

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné čl. 22 odst. 2 druhý pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 (1) vykládat v tom smyslu, že pokud konkrétní léčení, pro které se žádá vydání formuláře E 112, není možné podstoupit v bulharském zdravotnickém zařízení, platí domněnka, že toto léčení není hrazeno z rozpočtu Národní zdravotní pojišťovny (NZOK) či ministerstva zdravotnictví, a obráceně, pokud toto léčení je hrazeno z rozpočtu Národní zdravotní pojišťovny (NZOK) či ministerstva zdravotnictví, platí domněnka, že toto léčení může být poskytnuto v bulharském zdravotnickém zařízení?

               2)

               Je slovní spojení „příslušné léčení nemůže být poskytnuto dotyčné osobě na území členského státu, kde má bydliště“ v čl. 22 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 1408/71 nutné vykládat v tom smyslu, že zahrnuje případy, ve kterých je léčení prováděné na území členského státu, v němž má pojištěná osoba bydliště, jakožto druh léčení daleko méně účinné a radikálnější než léčení, které je prováděno v jiném členském státě, nebo zahrnuje pouze případy, ve kterých nelze dotyčnou osobu léčit včas?

               3)

               Musí vnitrostátní soud při zachování zásady procesní autonomie zohlednit závazné pokyny, které mu byly dány soudem vyššího stupně v rámci zrušení jeho rozhodnutí a vrácení věci k novému posouzení, pokud je důvod se domnívat, že tyto pokyny jsou v rozporu s právem Společenství?

               4)

               Nelze-li příslušné léčení provést na území členského státu, ve kterém má pojištěnec bydliště, postačuje pak k tomu, aby tento členský stát musel vydat povolení pro léčení v jiném členském státě podle čl. 22 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 1408/71, že je příslušné léčení jako druh zahrnuto mezi výkony uvedené v právní úpravě prvně uvedeného členského státu, i když tato právní úprava neuvádí výslovně konkrétní způsob léčení?

               5)

               Odporuje článek 49 ES a článek 22 nařízení (EHS) č. 1408/71 vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 36 odst. 1 zákona o zdravotním pojištění, podle něhož osoby podřízené režimu povinného pojištění mají nárok na částečnou či plnou náhradu výdajů na zdravotní pomoc v zahraničí pouze tehdy, pokud jim byl k tomu udělen předběžný souhlas?

               6)

               Musí soud příslušnému subjektu státu, ve kterém má dotčená osoba zdravotní pojištění, uložit vydání dokumentu pro léčení v zahraničí (formulář E 112), pokud považuje odmítnutí vydat tento dokument za protiprávní, v případě, že byla žádost o vydání dokumentu podána před provedením léčení v zahraničí a toto léčení je v okamžiku vydání soudního rozhodnutí ukončeno?

               7)

               V případě, že bude předchozí otázka zodpovězena kladně a soud bude považovat odmítnutí vydat povolení pro léčení v zahraničí za protiprávní, jakým způsobem mají být hrazeny náklady pojištěné osoby za její léčení:

                           a)

                           přímo státem, v němž má osoba pojištění, nebo státem, v němž bylo léčení provedeno, po předložení povolení pro léčení v zahraničí?

                           b)

                           v jakém rozsahu, pokud se rozsah výkonů uvedených v právních předpisech členského státu bydliště liší od rozsahu výkonů uvedených v právních předpisech členského státu, kde je léčení prováděno; při zohlednění článku 49 ES, který zakazuje omezení volného pohybu služeb?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) ve znění nařízení Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. 1997, L 28, s. 1).


title: Věc T-564/14: Usnesení Tribunálu ze dne 15. ledna 2016 – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen v. OHIM

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/61

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. ledna 2016 – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen v. OHIM
   (Věc T-564/14) (1)

   (2016/C 098/78)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 380, 27.10.2014.


title: Věc C-348/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Câmpulung (Rumunsko) dne 21. července 2014 – Maria Bucura v. SC Bancpost SA

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Câmpulung (Rumunsko) dne 21. července 2014 – Maria Bucura v. SC Bancpost SA
   (Věc C-348/14)
   2014/C 361/04
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Câmpulung

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maria Bucura

      Žalovaná: SC Bancpost SA

      Vedlejší účastník: Vasile Ciobanu

      Třetí osoba: SC Raiffeisen Bank SA

      Předběžné otázky

               1)

               Je ve smyslu směrnice 93/13/EHS (1) vnitrostátní soud, který projednává námitku proti výkonu exekuce založenému na smlouvě o úvěru týkající se vydání kreditní karty typu American Expres Gold, povinen v případě, že pověření k vykonání exekuce bylo vydáno bez přítomnosti spotřebitele, posoudit i z moci úřední, jakmile má k dispozici skutkové a právní poznatky nezbytné pro tyto účely, nepřiměřenost poplatků stanovených v dotčené smlouvě, a sice: a) – poplatek za vydání karty; b) – poplatek za roční vedení karty; c) – poplatek za roční vedení další karty; d) – poplatek za obnovení karty; e) – poplatek za výměnu karty; f) – poplatek za změnu PIN; g) – poplatek za výběr hotovosti z bankomatu nebo u přepážky (vlastní nebo jiné banky v Rumunsku nebo v zahraničí); h) – poplatek za placení zboží nebo služeb poskytovaných hospodářskými subjekty v zahraničí nebo v Rumunsku; i) – poplatek za tisk a zaslání výpisů z účtu; j) – poplatek za zjištění zůstatku prostřednictvím bankomatu; k) – poplatek za opožděnou platbu; l) – poplatek za překročení úvěrového limitu; m) – poplatek za neodůvodněné odmítnutí platby, s tím, že výše těchto poplatků není uvedena ve smlouvě?

               2)

               Je uvedení roční úrokové sazby s odkazem na následující formulaci: „úrok z úvěru se vypočítá v závislosti na denním zůstatku, rozděleném na položky (platby, výběry hotovosti, výdaje a poplatky) a v závislosti na úrovni denní úrokové sazby platné během období, na které se vztahuje výpočet. Úrok se počítá denně v souladu s následujícím vzorcem: součet produktů mezi výší každé položky denního zůstatku a denní úrokovou sazbou platnou pro příslušný den; denní úroková sazba se vypočítá jako poměr roční sazby a 360 dní“ – informace, která má v kontextu směrnice Rady 87/102/ES ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/7/ES ze dne 16. února 1998, která obsahuje podobnou formulaci, zásadní význam – sepsána jasným a srozumitelným jazykem ve smyslu článků 3 a 4 směrnice 93/13/EHS?

               3)

               Může vnitrostátní soud s ohledem na neuvedení výše poplatků, které mají být zaplaceny na základě smlouvy a zařazení způsobu výpočtu úroků do této smlouvy, aniž by se uvedla jejich výše, shledat – v souladu s ustanoveními směrnice Rady 87/102 ze dne 22. prosince1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru (2), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/7/ES ze dne 16. února 1998 (3), a ustanoveními směrnice Rady 93/13/EHS – že nedostatek těchto informací ve smlouvě o spotřebitelském úvěru má za následek, že dotčený poskytnutý úvěr je považován za osvobozený od poplatků a úroků?

               4)

               Spadá spoludlužník smlouvy o úvěru pod pojem „spotřebitel“, jak je definován ustanoveními čl. 2 písm. a) směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, a čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 87/102/EHS?

               5)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, je zásada efektivity práv poskytnutých směrnicemi splněna v případě, ve kterém je výše úroků, poplatků a výdajů známa pouze hlavnímu dlužníkovi, prostřednictvím měsíčního výpisu z účtu nebo prostřednictvím zveřejnění v sídle banky?

               6)

               Musí být směrnice 87/102/EHS vykládána v tom smyslu, že banka má povinnost písemně informovat jak dlužníka, tak spoludlužníka ohledně maximálního úvěrového limitu, roční úrokové sazby a nákladů platných ode dne uzavření smlouvy o úvěru, jakož i ohledně podmínek, za kterých tyto skutečnosti mohou být změněny, postupu ukončení smlouvy o úvěru a ohledně jakékoli změny, ke které došlo za trvání smlouvy o úvěru týkající se roční úrokové sazby nebo nákladů, které vzniky po podpisu smlouvy o úvěru, v době, kdy k těmto změnám dojde, prostřednictvím doporučeného dopisu s doručenkou nebo prostřednictvím zdarma poskytovaného výpisu z účtu?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).

      (2)  Směrnice Rady 87/102/EHS ze dne 22. prosince1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru (Úř. věst. L 42, s. 48).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/7/ES ze dne 16. února 1998, kterou se mění směrnice 87/102/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru (Úř. věst. L 101, s. 17).


title: Věc T-383/13: Žaloba podaná dne 17. července 2013 — Chatzianagnostou v. Rada a další

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/26

         Žaloba podaná dne 17. července 2013 — Chatzianagnostou v. Rada a další
   (Věc T-383/13)
   2013/C 313/51
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Antonios Chatzianagnostou (Serres, Řecko) (zástupce: Ch. Makris, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie, Eulex Kosovo a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu zaprvé rozhodnutí vedoucího mise EULEX Kosovo ze dne 10. května 2013, nadepsané „Konečné rozhodnutí v disciplinárním řízení 02/2013“, které bylo oznámeno žalobci dne 16. května 2013 a zadruhé rozhodnutí vedoucího mise EULEX Kosovo ze dne 10. května 2013, nadepsané „Konečné rozhodnutí v disciplinárním řízení 06/2013“, které bylo oznámeno žalobci dne 16. května 2013;

               —

               zprostit žalobce všech obvinění v disciplinární oblasti, která proti němu vznesla EULEX;

               —

               nařídil EULEX, aby žalobci v rámci tohoto řízení poskytla opisy všech dokumentů obsažených ve sporných disciplinárních spisech, které se ho týkají a

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů vynaložených žalobcem, včetně náhrady odměny zmocněného advokáta.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, jelikož napadené akty neobsahují žádné odůvodnění a porušují článek 296 SFEU a obecné zásady práva členských států EU, podle nichž veškeré správní akty nepříznivé pro adresáta veřejné správy musí být dostatečně, úplně a specificky odůvodněné. V projednávané věci žalobce tvrdí, že odůvodnění napadených aktů zcela chybí, přestože je z právního hlediska nezbytné a závazné.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalované prostřednictvím napadených aktů porušily právo žalobce na obhajobu vyplývající z EÚLP a obecné právní zásady členských států EU. V rámci disciplinárního řízení 6/2013 byla žalobci uložena disciplinární sankce za jednání, kterého se dopustil, aniž by mu byla písemně sdělena obvinění, čímž byl připraven o možnost uvést důkazy na svou obhajobu. Kromě toho žalobce nemohl uplatnit své právo mít včas neomezený a účinný přístup k právní pomoci, aby se mohl úspěšně hájit prostřednictvím zmocněného advokáta, kterého by si sám zvolil a jenž by byl náležitě připraven a plně byl informován o disciplinárních obviněních vznesených vůči němu v rámci EULEX.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového zjištění v napadených aktech. Žalobce tvrdí, že druhý napadený akt vychází z rozporuplných a nedostatečných předpokladů a odůvodnění, čímž byla porušena zásada presumpce neviny žalobce a jeho práva nevypovídat ve svůj neprospěch. Tentýž akt obsahuje kromě toho nesprávné právní posouzení, jelikož nezohledňuje skutečnost, že žalobce se dopustil omluvitelného právního omylu nebo alespoň důkazy vznesené ve prospěch žalobce týkající se dosažení dohody a snahy o nápravu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení ustanovení článku 19 paktu o občanských a politických právech, článku 10 EÚLP, článku 15 SFEU, nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 (1), směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 (2) a článků 41 a 42 Listiny základních práv EU. Žalobce tvrdí, že napadená rozhodnutí vedoucího mise EULEX, která potvrdila uložení navržených disciplinárních sankcí žalobci, jsou stižena vadou spočívající v nesprávném právním posouzení, neboť pokud by byla správná, vyhověla by odvoláním žalobce znějícím na zrušení disciplinárních sankcí zejména z důvodu porušení výše uvedených ustanovení týkajících se práva žalobce na přístup ke sporným dokumentům v obou disciplinárních řízeních v rámci EULEX, které se ho týkají.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené akty porušují zásady proporcionality a ekvity, pokud jde o uložení disciplinárních sankcí žalobci.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (Úř. věst. L 345, s. 90).


title: Věc T-397/06: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 17. června 2008 – Dow AgroSciences v. EÚBP ( Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Směrnice 91/414/EHS — Přípravky na ochranu rostlin — Stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin — Akt, který nemůže být napaden žalobou — Přípravný akt — Nepřípustnost )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/54

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 17. června 2008 – Dow AgroSciences v. EÚBP
   (Věc T-397/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Směrnice 91/414/EHS - Přípravky na ochranu rostlin - Stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin - Akt, který nemůže být napaden žalobou - Přípravný akt - Nepřípustnost“)
   (2008/C 209/96)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Hertfordshire, Spojené království) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP) (zástupci: původně A. Cuvillier a D. Detken, poté A. Cuvillier a S. Gabbi, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovaného: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala a B. Doherty, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení stanoviska EÚBP ze dne 28. července 2006 týkajícího se přezkoumání účinné látky Haloxyfop-R podle směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332) a návrh na náhradu utrpěné škody
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Dow AgroSciences Ltd, Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP) a Komise ponesou každý vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-14/15: Žaloba podaná dne 13. ledna 2015 – Lufthansa AirPlus Servicekarten v. OHIM – Mareea Comtur (airpass.ro)

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/25

         Žaloba podaná dne 13. ledna 2015 – Lufthansa AirPlus Servicekarten v. OHIM – Mareea Comtur (airpass.ro)
   (Věc T-14/15)
   (2015/C 081/33)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu Isenburg, Německo) (zástupci: R. Kunze, Solicitor a G. Würtenberger, lawyer)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: SC Mareea Comtur SRL (Deva, Rumunsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „airpass.rp“ – Přihláška č. 1 0 6 49  358

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. října 2014, ve věci R 1918/2013-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž se týká služeb zařazených do třídy 35;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 8 odst. 1 písm. b), články 64 a 76 nařízení č. 207/2009.


title: Spojené věci C-319/10 a 320/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Haarlem — Nizozemsko) — X v. Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), X BV v. Inspecteur van de Belastingdienst P(C-320/10) ( „Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení — Vykostěné, zmrazené kuřecí maso napuštěné solí — Platnost a výklad nařízení (ES) č. 535/94, 1832/2002, 1871/2003, 2344/2003 a 1810/2004 — Doplňková poznámka 7 ke kapitole 2 kombinované nomenklatury — Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO — Právní účinek“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/10

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Haarlem — Nizozemsko) — X v. Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), X BV v. Inspecteur van de Belastingdienst P(C-320/10)
      (Spojené věci C-319/10 a 320/10) (1)

      (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení - Vykostěné, zmrazené kuřecí maso napuštěné solí - Platnost a výklad nařízení (ES) č. 535/94, 1832/2002, 1871/2003, 2344/2003 a 1810/2004 - Doplňková poznámka 7 ke kapitole 2 kombinované nomenklatury - Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO - Právní účinek)
      (2012/C 25/16)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Haarlem

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: X (C-319/10), X BV (C-320/10)

         Žalovaní: Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), Inspecteur van de Belastingdienst P (C-320/10)

         Předmět věci

      Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank Haarlem — Výklad a platnost nařízení Komise (ES) č. 535/94 ze dne 9. března 1994, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 68, s. 15), nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 290, s. 1), nařízení Komise (ES) č. 1871/2003 ze dne 23. října 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 275, s. 5; Zvl. vyd. 02/13, s. 493) a nařízení Komise (ES) č. 2344/2003 ze dne 30. prosince 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 346, s. 38; Zvl. vyd. 02/15, s. 231) — Vykostěné, zmrazené a nasolené kuřecí maso — Sazební zařazení.

         Výrok

      Za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, kdy byla celní prohlášení o propuštění zboží do volného oběhu podána před 27. zářím 2005, se nelze dovolávat rozhodnutí orgánu pro řešení sporů v rámci Světové obchodní organizace (WTO) ze dne 27. září 2005 o přijetí zprávy odvolacího orgánu WTO (WT/DS269/AB/R, WT/DS286/AB/R) a dvou zpráv zvláštní skupiny WTO (WT/DS269/R a WT/DS286/R), ve znění zprávy odvolacího orgánu, a to ani v rámci výkladu doplňkové poznámky 7 ke kapitole 2 kombinované nomenklatury uvedené v nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ani v rámci posouzení platnosti této doplňkové poznámky.

         (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc T-32/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2008 – Slovensko v. Komise

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/49

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2008 – Slovensko v. Komise
   (Věc T-32/07) (1)

   (2008/C 171/95)

      Jednací jazyk: slovenština

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc F-103/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. července 2011 — Jaeger v. Eurofound

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/39

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. července 2011 — Jaeger v. Eurofound
   (Věc F-103/10) (1)

   2012/C 138/98
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011, s. 64.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. července 2014 ve věci E-5/13 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v . Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – Přístup k dokumentům – Přípustnost – Opatření týkající se organizace řízení – Pravidla Kontrolního úřadu ESVO o přístupu k dokumentům z roku 2012)

text:
               26.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/4

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 7. července 2014
   ve věci E-5/13
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – Přístup k dokumentům – Přípustnost – Opatření týkající se organizace řízení – Pravidla Kontrolního úřadu ESVO o přístupu k dokumentům z roku 2012)
   (2015/C 68/04)
   Ve věci E-5/13, Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ze dne 25. ledna a 18. února 2013 ve věci č. 73075 o odepření přístupu k dokumentům, které jsou součástí spisů ve věcech, v nichž bylo vydáno rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 321/10/KOL (Norway Post – věrnostní systém / systém slev), podle nových pravidel o přístupu k dokumentům přijatých Kontrolním úřadem ESVO dne 5. září 2012 rozhodnutím Kontrolního úřadu ESVO č. 300/12/COL („RAD 2012“) (nezveřejněno v Úředním věstníku), Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce-zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 7. července 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Ruší rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ze dne 25. ledna 2013 ve věci č. 73075 (DB Schenker) v té části, v níž odpírá úplný nebo částečný přístup (podle čl. 4 odst. 4 a 6 pravidel o přístupu k dokumentům z roku 2012) k dokumentům, které jsou součástí spisů ve věci, v níž Kontrolní úřad ESVO vydal rozhodnutí č. 321/10/KOL (Norway Post – věrnostní systém / systém slev), a odmítl poskytnout přístup k úplnému znění rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 321/10/KOL.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Každá strana a vedlejší účastník řízení ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-109/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Články 28 ES, 43 ES a 49 ES — Směrnice 98/34/ES — Normy a technické předpisy — Vnitrostátní právní úprava použitelná na elektrické, elektromechanické a elektronické počítačové hry — Rozsudek Soudního dvora, jímž se určuje, že stát nesplnil povinnost — Neprovedení — Článek 228 ES — Peněžité sankce )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-109/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES, 43 ES a 49 ES - Směrnice 98/34/ES - Normy a technické předpisy - Vnitrostátní právní úprava použitelná na elektrické, elektromechanické a elektronické počítačové hry - Rozsudek Soudního dvora, jímž se určuje, že stát nesplnil povinnost - Neprovedení - Článek 228 ES - Peněžité sankce“)
   2009/C 180/26
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: N. Dafniou, V. Karra a P. Mylonopoulos, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Neprovedení rozsudku Soudního dvora ze dne 26. října 2006 ve věci C-65/05 — Porušení článků 28 ES, 43 ES a 49 ES a článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 2045, s. 37; Zvl. vyd.13/20, s. 337) — Vnitrostátní právní úprava použitelná na elektronické počítačové hry — Návrh na stanovení penále

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřizpůsobila čl. 2 odst. 1 a článek 3 zákona č. 3037/2002 zavádějící zákaz, pod hrozbou trestních nebo správních sankcí stanovených v článcích 4 a 5 téhož zákona, instalovat a provozovat veškeré elektrické, elektromechanické a elektronické hry, včetně veškerých počítačových her, na všech veřejných nebo soukromých místech s výjimkou kasin ustanovením článků 28 ES, 43 ES a 49 ES, jakož i článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, neučinila veškerá opatření nezbytná k vyhovění rozsudku Soudního dvora ze dne 26. října 2006, Komise v. Řecko (C65/05), a nesplnila tak povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 228 ES.

               2)

               Řecké republice se ukládá povinnost zaplatit Komisi na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ penále ve výši 31 536 eur za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných k vyhovění výše uvedenému rozsudku Komise v. Řecko, a to ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do dne splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku Komise v. Řecko.

               3)

               Řecké republice se ukládá povinnost zaplatit Komisi na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ paušální částku ve výši tří milionů eur.

               4)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc F-1/10: Žaloba podaná dne 4. ledna 2010 — Marcuccio v. Komise

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/52

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2010 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-1/10)
   2010/C 63/93
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (zástupce G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení zamítavých rozhodnutí o žádostech žalobce směřujících k získání úhrady některých lékařských výdajů ve výši 100 %

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterými byly zamítnuty dvě žádosti o úhradu výdajů ze dne 25. prosince 2008;

               —

               zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým byla zamítnuta žádost ze dne 27. prosince 2008;

               —

               zrušit, quatenus opus est, zamítavé rozhodnutí, v jakékoliv formě, o stížnosti ze dne 11. července 2009 podané žalobcem proti dvěma rozhodnutím o zamítnutí dvou žádostí o úhradu výdajů ze dne 25. prosince 2008, jakož i proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 27. prosince 2008;

               —

               zrušit, quatenus opus est, sdělení ze dne 21. září 2009 doručené žalobci dne 26. října 2009 v jiném než italském jazyce a dne 24. prosince 2009 přeložené do italského jazyka;

               —

               uložit žalované povinnost, aby žalobci bez dalšího prodlení uhradila, z titulu úhrady lékařských výdajů ve výši 100 %, které žalobce vynaložil a o jejichž úhradu žádal Společný režim zdravotního pojištění, částku 2 519,08 eur nebo nižší částku, kterou bude Soud pro veřejnou službu považovat z tohoto titulu za spravedlivou, spolu s úroky z výše uvedené částky, od prvního dne pátého měsíce následujícího po dni, kdy se příjemce žádosti ze dne 27. prosince 2008, jakož i dvou žádostí o úhradu výdajů ze dne 25. prosince 2008, o nich dozvěděl, ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací, nebo ve výši, s kapitalizací a ode dne, které bude Soud pro veřejnou službu považovat za spravedlivé;

               —

               uložit Komisi povinnost, aby žalobci bez dalšího prodlení uhradila rozdíl mezi částkou, kterou žalobce vynaložil na lékařské výdaje mezi 1. prosincem 2000 a 30. listopadem 2008 včetně, o jejichž úhradu žádal Společný režim zdravotního pojištění v tomtéž období řadou žádostí o úhradu výdajů, a částkou, která mu byla dosud uhrazena, nebo částku, kterou bude Soud pro veřejnou službu považovat za spravedlivou v této oblasti, spolu s úroky z výše uvedeného rozdílu nebo z částky, kterou bude Soud pro veřejnou službu považovat za spravedlivou, od prvního dne pátého měsíce následujícího po dni, kdy se příjemce žádosti ze dne 27. prosince 2008 o ní dozvěděl, ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací, nebo ve výši, s kapitalizací a ode dne, které bude Soud pro veřejnou službu považovat za spravedlivé;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-592/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 19. prosince 2014 – European Federation for Cosmetic Ingredients v. Secretary of State for Business, Innovation and Skills

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 19. prosince 2014 – European Federation for Cosmetic Ingredients v. Secretary of State for Business, Innovation and Skills
   (Věc C-592/14)
   (2015/C 081/10)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: European Federation for Cosmetic Ingredients

      Žalovaní: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

      Vedlejší účastníci řízení: British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích (1) vykládán v tom smyslu, že zakazuje uvádět na trh Společenství kosmetické přípravky obsahující přísady, nebo kombinaci přísad, které byly podrobeny zkouškám na zvířatech, pokud dané zkoušky proběhly mimo území Evropské unie za účelem splnění právních požadavků třetích zemí, aby mohly být kosmetické přípravky obsahující tyto přísady uvedeny na trh v těchto zemích?

               2)

               Je odpověď na první otázku závislá na:

                           a)

                           tom, zda by posouzení bezpečnosti provedené podle článku 10 daného nařízení za účelem prokázání, že kosmetický přípravek je bezpečný pro lidské zdraví, před jeho dodáním na trh Společenství zahrnovalo použití údajů, které jsou výsledkem zkoušek na zvířatech provedených mimo území Evropské unie;

                           b)

                           tom, zda právní požadavky třetích zemí souvisí s bezpečností kosmetických přípravků;

                           c)

                           tom, zda bylo možné rozumně předvídat, v době, kdy probíhaly zkoušky přísady na zvířatech mimo území EU, že by osoba mohla usilovat o uvedení kosmetického přípravku obsahujícího danou přísadu v určité době na trh Společenství; a/nebo

                           d)

                           jakémkoliv jiném faktoru, a pokud ano, na jakém?

      (1)  Úř. věst. L 342, s. 59.


title: Věc T-29/08: Žaloba podaná dne 18. ledna 2008 – Liga para a Protecção da Natureza v. Komise Evropských společenství

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/29

         Žaloba podaná dne 18. ledna 2008 – Liga para a Protecção da Natureza v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-29/08)
   (2008/C 79/58)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (Lisabon, Portugalsko) (zástupkyně: P. Vinagre e Silva, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Generálního sekretariátu Evropské Komise, kterým byla v odpovědi na návrh na potvrzení zamítnuta žádost LPN o přístup k dokumentům týkajícím se řízení o stavbě přehrady Baixo Sabor.

               —

               Uložit Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Informace požadované LPN od Komise měly být od počátku považovány za informace, jež mohly a měly být LPN přístupné s ohledem na zvláštní zájmy životního prostředí, jež má daný subjekt za cíl hájit a ochraňovat v rámci projektu stavby Baixo Sabor (nařízení č. 1367/2006 (1) a 1049/2001 (2)).
   Odchylka od předpokladu existence převažujícího veřejného zájmu na zpřístupnění (čl. 6 odst. 1 nařízení č. 1367/2006) nezbavuje Komisi povinnosti zvážit základ takového zájmu v každém jednotlivém případě. Komise v každém případě musí provést restriktivní přezkum důvodů pro zamítnutí.
   Nestačí, pokud se za účelem přijetí rozhodnutí o zamítnutí přístupu k souhrnu dokumentů požadovaného LPN Komise opře o teoretický model upřednostnění výjimky týkající se kontrol a auditů, aniž by uvedla jakékoli dodatečné konkrétní důvody dokument po dokumentu.
   Komise zamítla částečný přístup na základě obecného odůvodnění bez jakékoli snahy o rozdělení dokumentů na „důvěrnou část a nedůvěrnou část“ s tím, že všechny dokumenty týkající se kontrol a šetření jsou nepřístupné. Nicméně Komise musí rovněž provést konkrétní posouzení informací obsažených v dokumentech, k nimž je požadován přístup.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-24/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. ledna 2012 — X BV, Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. ledna 2012 — X BV, Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-24/12)
   2012/C 98/23
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: X BV

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Lze pro účely článku 56 ES (nyní článek 63 SFEU) považovat vlastní ZZÚ za třetí stát, takže je možné odvolávat se v rámci pohybu kapitálu mezi členským státem a jeho vlastním ZZÚ na článek 56 ES?

               2)

                           a)

                           Je-li odpověď na otázku 1 kladná, záleží u odpovědi na otázku, zda se pro účely čl. 57 odst. 1 ES (nyní čl. 64 odst. 1 SFEU) jedná o zvýšení v projednávané věci, kdy byla srážková daň z dividend z podílových listů vyplácených dceřinou společností usazenou v Nizozemsku její holdingové společnosti usazené na Nizozemských Antilách zvýšena k 1. lednu 2002 oproti roku 1993 ze 7,5 %, popř. z 5 % na 8,3 %, výlučně na zvýšení nizozemské srážkové daně, anebo je třeba zohlednit i skutečnost, že orgány Nizozemských Antil — v souvislosti se zvýšením nizozemské srážkové daně — osvobozují počínaje dnem 1. ledna 2002 od daně dividendy z podílových listů, které jsou vypláceny dceřinou společností se sídlem v Nizozemsku, přičemž tyty dividendy se dříve započítávaly do zisku zdanitelného sazbou 2,4 % až 3 %, popř. 5 %?

                           b)

                           Je třeba, pokud záleží i na snížení daně z dividend na Nizozemských Antilách v důsledku zavedení osvobození od daně zmíněného výše v otázce 2 a), zohlednit krom toho i prováděcí předpisy Nizozemských Antil — v projednávané věci rozhodovací praxi Nizozemských Antil —, jež možná vedly k tomu, že skutečně splatná daň z dividend, kterou vyplácela dceřiná společnost se sídlem v Nizozemsku, činila před 1. lednem 2002 — a také již v roce 1993 — podstatně méně, než 8,3 %?


title: Věc C-515/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 25. září 2013 — Ingeniørforeningen i Danmark jednající jménem Poula Landina v. TEKNIQ, jednající jménem ENCO A/S — VVS

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 25. září 2013 — Ingeniørforeningen i Danmark jednající jménem Poula Landina v. TEKNIQ, jednající jménem ENCO A/S — VVS
   (Věc C-515/13)
   2013/C 359/06
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ingeniørforeningen i Danmark, jednající jménem Poula Landina

      Žalovaný: TEKNIQ, jednající jménem ENCO A/S-VVS

      Předběžná otázka

   Je třeba zákaz přímé diskriminace na základě věku stanovený v článcích 2 a 6 směrnice Rady 2000/78/ES (1) vykládat v tom smyslu, že brání členskému státu v zachování právního stavu, kdy zaměstnavatel při propuštění zaměstnance, který byl nepřetržitě zaměstnán stejným podnikem po dobu 12, 15 nebo 18 let, musí zaplatit odstupné odpovídající jednomu, dvěma, respektive třem měsíčním platům, nicméně toto odstupné nemusí být vyplaceno, pokud má zaměstnanec při svém odchodu možnost jít do státního starobního důchodu?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16).