title: Věc C-389/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof — Belgie) — Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet Internationl NV, T2 Belgium NV, KPN Belgium NV v. Ministerraad ( Elektronické komunikace — Směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice) — Článek 2 písm. g) a články 3 a 4 — Vnitrostátní regulační orgán — Vnitrostátní zákonodárce vystupující jako vnitrostátní regulační orgán — Směrnice 2002/22/ES (směrnice o univerzální službě) — Sítě a služby — Článek 12 — Výpočet nákladů na povinnosti univerzální služby — Sociální složka univerzální služby — Článek 13 — Financování povinností univerzální služby — Určení nespravedlivé zátěže )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof — Belgie) — Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet Internationl NV, T2 Belgium NV, KPN Belgium NV v. Ministerraad
   (Věc C-389/08) (1)

   (Elektronické komunikace - Směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice) - Článek 2 písm. g) a články 3 a 4 - Vnitrostátní regulační orgán - Vnitrostátní zákonodárce vystupující jako vnitrostátní regulační orgán - Směrnice 2002/22/ES (směrnice o univerzální službě) - Sítě a služby - Článek 12 - Výpočet nákladů na povinnosti univerzální služby - Sociální složka univerzální služby - Článek 13 - Financování povinností univerzální služby - Určení nespravedlivé zátěže)
   2010/C 328/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Grondwettelijk Hof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet Internationl NV, T2 Belgium NV, KPN Belgium NV

      Žalovaná: Ministerraad

      Za přítomnosti: Belgacom NV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Grondwettelijk Hof — Belgie — Výklad článku 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) — Výpočet nákladů na povinnosti univerzální služby — Neprovádění posouzení případ od případu

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) sama o sobě v zásadě nebrání tomu, aby vnitrostátní zákonodárce vystupoval jako vnitrostátní regulační orgán ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), pokud při výkonu této funkce splňuje podmínky odborných zkušeností, nezávislosti, nestrannosti a průhlednosti stanovené v uvedených směrnicích a pokud lze proti rozhodnutím, která při výkonu této funkce přijímá, podat účinný opravný prostředek k subjektu, který je nezávislý na zúčastněných stranách, což musí ověřit Grondwettelijk Hof.

               2)

               Článek 12 směrnice 2002/22 nebrání tomu, aby vnitrostátní regulační orgán na základě výpočtu čistých nákladů poskytovatele univerzální služby, který byl předtím jediným poskytovatelem této služby, měl obecně za to, že poskytování uvedené služby může pro podniky, které jsou nyní určeny za poskytovatele univerzální služby, představovat nespravedlivou zátěž.

               3)

               Článek 13 směrnice 2002/22 brání tomu, aby uvedený orgán na základě téhož výpočtu stejným způsobem konstatoval, že tyto podniky jsou z důvodu poskytování této služby skutečně vystaveny nespravedlivé zátěži, aniž provedl konkrétní posouzení situace každého z nich.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc C-373/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 2. července 2013 — H.T. v. Land Baden-Württemberg

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 2. července 2013 — H.T. v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-373/13)
   2013/C 325/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: H. T.

      Žalovaná: Land Baden-Württemberg

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Musí být úprava obsažená v čl. 24 odst. 1 prvním pododstavci směrnice 2004/83/ES (1) a týkající se povinnosti členských států udělit povolení k pobytu osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka, respektována i při zrušení již uděleného povolení k pobytu?

                           b)

                           Musí být tato úprava vykládána tak, že brání zrušení nebo ukončení povolení k pobytu (např. vyhoštěním podle vnitrostátního práva) uznaného uprchlíka, pokud nejsou splněny podmínky čl. 21 odst. 3 ve spojení s odst. 2 směrnice 2004/83/ES nebo nejsou dány „závažné důvody bezpečnosti státu nebo veřejného pořádku“ ve smyslu čl. 24 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2004/83/ES?

               2)

               V případě, že bude na otázky uvedené pod bodem 1 odpovězeno kladně:

                           a)

                           Jak má být vykládán důvod vyloučení „závažné důvody bezpečnosti státu nebo veřejného pořádku“ v čl. 24 odst. 1 prvním pododstavci směrnice 2004/83/ES s ohledem na nebezpečí vycházející z podpory teroristického sdružení?

                           b)

                           Mohou být dány „závažné důvody bezpečnosti státu nebo veřejného pořádku“ ve smyslu čl. 24 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2004/83/ES, pokud uznaný uprchlík mimo jiné vybíráním dárcovských příspěvků a trvalou účastí na akcích blízkých PKK podporoval PKK, i když nejsou splněny podmínky pro prolomení zákazu refoulementu podle čl. 33 odst. 2 ŽÚ, a tedy ani podmínky čl. 21 odst. 2 směrnice 2004/83/ES?

               3)

               Pro případ záporné odpovědi na otázku 1a):
               Je podle unijního práva zrušení resp. ukončení povolení k pobytu uděleného uznanému uprchlíkovi (např. vyhoštěním podle vnitrostátního práva) přípustné pouze při splnění podmínek čl. 21 odst. 3 ve spojení s odst. 2 směrnice 2004/83/ES (resp. následné úpravy směrnice 2011/95/EU stejného znění)?

      (1)  Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 2; Zvl.vyd.19/07, s. 96).


title: Věc T-359/09: Usnesení Tribunálu ze dne 17. června 2010 — Jurašinović v. Rada ( „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Zprávy pozorovatelů vyslaných Evropskou unií do oblasti Knin (Chorvatsko) — Mezitímní opatření — Nepřípustnost — Implicitní zamítnutí přístupu — Právní zájem na podání žaloby — Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. června 2010 — Jurašinović v. Rada
   (Věc T-359/09) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Zprávy pozorovatelů vyslaných Evropskou unií do oblasti Knin (Chorvatsko) - Mezitímní opatření - Nepřípustnost - Implicitní zamítnutí přístupu - Právní zájem na podání žaloby - Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2010/C 221/75
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ivan Jurašinović (Angers, Francie) (zástupce: A. Beguin, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupkyně: C. Fekete a K. Zieleśkiewicz, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 17. června 2009, kterým byl žalobci odepřen přístup k určitým zprávám pozorovatelů Evropské unie přítomných v Chorvatsku v oblasti Knin z období od 1. do 31. srpna 1995 a k dokumentům nazvaným „ECMM RC Knin Log reports“, jakož i implicitního zamítavého rozhodnutí vydaného na základě potvrzující žádosti, a jednak návrh směřující k tomu, aby bylo Radě uloženo povolit přístup k požadovaným dokumentům v elektronické formě.

      Výrok

               1)

               Není již namístě rozhodnout o návrhových žádáních Ivana Jurašinoviće směřujících ke zrušení implicitního rozhodnutí Rady Evropské unie, kterým byla zamítnuta jeho potvrzující žádost o přístup ke zprávám pozorovatelů Evropské unie přítomných v Chorvatsku v oblasti Knin z období od 1. do 31. srpna 1995 a k dokumentům nazvaným „ECMM RC Knin Log reports“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-196/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – Ryanair v. Komise ( Státní podpory — Dohody uzavřené Valonským regionem a letištěm Charleroi Brusel Jih s leteckou společností Ryanair — Existence hospodářské výhody — Použití kritéria soukromého investora v tržním hospodářství )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-196/04) (1)

   („Státní podpory - Dohody uzavřené Valonským regionem a letištěm Charleroi Brusel Jih s leteckou společností Ryanair - Existence hospodářské výhody - Použití kritéria soukromého investora v tržním hospodářství“)
   (2009/C 32/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: původně D. Gleeson, A. Collins, SC, V. Power a D. McCann, solicitors, poté V. Power, D. McCann, solicitors, J. Swift, QC, J. Holmes, barrister, a G. Berrisch, avocat)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Kahn, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice řízení na podporu žalované: Association of European Airlines (AEA) (zástupci: S. Völcker, F. Louis a J. Heithecker, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/393/ES ze dne 12. února 2004, o výhodách poskytnutých Valonským regionem a letištěm Brussels South Charleroi Airport letecké společnosti Ryanair při zřízení její základny v Charleroi (Úř. věst., L 137, s. 1).
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2004/393/ES ze dne 12. února 2004, o výhodách poskytnutých Valonským regionem a letištěm Brussels South Charleroi Airport letecké společnosti Ryanair při zřízení její základny v Charleroi se zrušuje.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení společnosti Ryanair Ltd.

               3)

               Association of European Airlines (AEA) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Věc T-461/12: Žaloba podaná dne 19. října 2012 — Flughafen Lübeck v. Komise

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/29

         Žaloba podaná dne 19. října 2012 — Flughafen Lübeck v. Komise
   (Věc T-461/12)
   2012/C 379/50
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Flughafen Lübeck GmbH (Lübeck, Německo) (zástupci: M. Núñez Müller, J. Dammann de Chapto a T. Becker, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2012 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU pokud jde o státní podpory SA.27585 (2012/C) (2012/NN) a SA.31149 (2012/C) (ex 2012/NN) (Úř. věst. 2012, C 241, s. 56) v rozsahu, ve kterém toto rozhodnutí zahajuje formální vyšetřovací řízení ohledně poplatkového řádu žalobkyně v roce 2006;

               —

               prohlásil v bodě 1) uvedené rozhodnutí za neplatné v rozsahu, ve kterém toto rozhodnutí zavazuje Spolkovou republiku Německo, aby podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) odpověděla na příkaz Komise k poskytnutí informací ohledně poplatkového řádu žalobkyně v roce 2006;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: Porušení práv Spolkové republiky Německo na obhajobu
               V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise porušila práva Spolkové republiky Německo na obhajobu, když zahájila formální vyšetřovací řízení ohledně poplatkového řádu, aniž by tento poplatkový řád byl předmětem předběžného přezkumného řízení. Žalobkyně zde uvádí, že se podle judikatury Tribunálu může odvolávat na porušení práv Spolkové republiky Německo na obhajobu, které vede k (částečné) neplatnosti napadeného rozhodnutí.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Porušení povinnosti řádného a nestranného přezkumu
               Ve druhém žalobní důvodu žalobkyně uvádí, že Komise porušila svou povinnost řádného a nestranného přezkumu, když zahájila formální vyšetřovací řízení ohledně poplatkového řádu, aniž dala Spolkové republice Německo nebo žalobkyni možnost zaujmout stanovisko k jejich údajnému rozporu s právní úpravou státních podpor v předběžném přezkumném řízení.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Porušení čl. 108 odst. 2 a 3 SFEU, jakož i článků 4 a 6 a čl. 13 odst. 1 nařízení č. 659/1999
               Ve třetím žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 108 odst. 2 a 3 SFEU, jakož i články 4 a 6 a čl. 13 odst. 1 nařízení č. 659/1999, neboť ohledně poplatkového řádu neprovedla v těchto právních ustanoveních upravené dvoustupňové řízení o přezkumu státních podpor, které se skládá z předběžného přezkumného řízení a formálního vyšetřovacího řízení.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
               V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť zastávala názor, že poplatkový řád je opatřením státní podpory. Podle názoru žalobkyně nemohla Komise selektivnost poplatkového řádu vyvodit z okolnosti, že platí pouze pro uživatele letiště. Žalobkyně dále zastává názor, že Komise neměla považovat poplatkový řád za státní opatření, neboť žalobkyně byla při vydání poplatkového řádu většinově vlastněna soukromými subjekty.

               5)

               Pátý žalobní důvod: Porušení povinnosti odůvodnění
               Podle názoru žalobkyně porušila Komise dále čl. 296 odst. 2 SFEU, neboť zahájení formálního vyšetřovacího řízení ohledně poplatkového řádu na rok 2006 dostatečně neodůvodnila.

               6)

               Šestý žalobní důvod: Porušení čl. 10 odst. 2 a 3 nařízení č. 659/1999
               V rámci šestého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 10 odst. 2 a 3 nařízení č. 659/1999, když adresovala Spolkové republice Německo ohledně poplatkového řádu příkaz k poskytnutí informací ve smyslu čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999, aniž si předtím od Spolkové republiky Německo informace vyžádala ve smyslu čl. 10 odst. 2 nařízení č. 659/1999.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. října 2004 ve věci C-406/03: Komise Evropských společenství proti Irsku (Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 2037/2000 — Látky, které poškozují ozonovou vrstvu — Neúplné provedení)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 26. října 2004
   ve věci C-406/03: Komise Evropských společenství proti Irsku (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 2037/2000 - Látky, které poškozují ozonovou vrstvu - Neúplné provedení)
   (2004/C 314/02)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-406/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 29. září 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: U. Wölker a M. Shotter) proti Irsku (zmocněnci: F. O'Dubhghaill a D. O'Hagan, ve spolupráci s D. McGrathem), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), předsedkyně senátu, C. Gulmann a J. Makarczyk, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Tím, že Irsko nezaslalo zprávy uvedené v čl. 16 odst. 5 a 6 a čl. 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, a tím, že nepřijalo v souladu s čl. 17 odst. 2 tohoto nařízení veškerá použitelná preventivní opatření pro odstranění a minimalizaci úniků methylbromidu, jakož i pro vymezení úrovně minimální kvalifikace požadované od dotčeného personálu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 5 a 6 a čl. 17 odst. 1 a 2 téhož nařízení.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc C-108/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Baranya Megyei Bíróság — Madarská republika) — Ker-Optika Bt. v. ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete ( Volný pohyb zboží — Veřejné zdraví — Uvádění kontaktních čoček na trh prostřednictvím internetu — Vnitrostátní právní úprava dovolující prodej kontaktních čoček pouze v prodejnách se zdravotnickým zbožím — Směrnice 2000/31/ES — Informační společnost — Elektronický obchod )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Baranya Megyei Bíróság — Madarská republika) — Ker-Optika Bt. v. ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete
   (Věc C-108/09) (1)

   (Volný pohyb zboží - Veřejné zdraví - Uvádění kontaktních čoček na trh prostřednictvím internetu - Vnitrostátní právní úprava dovolující prodej kontaktních čoček pouze v prodejnách se zdravotnickým zbožím - Směrnice 2000/31/ES - Informační společnost - Elektronický obchod)
   2011/C 30/03
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Baranya Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ker-Optika Bt.

      Žalovaný: ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Baranya Megyei Bíróság — Výklad článků 28 a 30 ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (Úř. věst. L 178, s. 1) — Uvádění kontaktních čoček na trh prostřednictvím internetu — Vnitrostátní právní úprava, podle které lze kontaktní čočky prodávat jen v prodejnách se zdravotnickým zbožím

      Výrok

   Vnitrostátní pravidla týkající se uvádění kontaktních čoček na trh spadají do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) v rozsahu, v němž se týkají prodeje takových čoček prostřednictvím internetu. Naproti tomu vnitrostátní pravidla týkající se dodání těchto čoček do působnosti této směrnice nespadají.
   Články 34 SFEU a 36 SFEU, jakož i směrnice 2000/31 musejí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která dovoluje uvádění kontaktních čoček na trh pouze v prodejnách specializujících se na zdravotnické prostředky.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc F-54/10: Žaloba podaná dne 9. července 2010 — Verheyden v. Komise

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/43

         Žaloba podaná dne 9. července 2010 — Verheyden v. Komise
   (Věc F-54/10)
   ()
   2010/C 246/75
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luc Verheyden (Angera, Itálie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce směřující k tomu, aby se mu dostalo zacházení rovného se zacházením, kterého se dostalo žalobcům ve věcech F-5/05 a F-7/05

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí o zamítnutí žádosti podané žalobcem dne 16. července 2009;

               —

               v případě potřeby zrušit výslovné rozhodnutí o zamítnutí stížnosti podané žalobcem dne 28. prosince 2009, přijaté dne 29. března 2010;

               —

               uložit Komisi zaplacení částky 3 000 eur jako náhrady škody;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-98/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 27. února 2013 — Martin Blomqvist v. Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 27. února 2013 — Martin Blomqvist v. Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA
   (Věc C-98/13)
   2013/C 129/17
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Martin Blomqvist

      Žalované: Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (1) vykládat v tom smyslu, že k,veřejnému‘ rozšiřování‘ zboží chráněného autorským právem v členském státě dojde v případě, kdy podnik uzavře prostřednictvím internetové stránky ve třetí zemi smlouvu o prodeji a zaslání zboží se soukromou osobou s adresou, známou prodávajícímu, v členském státě, ve kterém je zboží chráněno autorským právem, obdrží platbu za zboží a zboží zašle kupujícímu na dohodnutou adresu, nebo je v této situaci také nezbytné, aby toto zboží bylo před uskutečněním prodeje předmětem nabídky k prodeji nebo reklamy, nebo bylo zobrazeno na internetové stránce, určené spotřebitelům nacházejícím se v členském státě, do kterého má být zboží dodáno?

               2)

               Je třeba čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (2), vykládat v tom smyslu, že k,[užití] v obchodním styku‘ ochranné známky v členském státě dojde v případě, kdy podnik uzavře prostřednictvím internetové stránky ve třetí zemi smlouvu o prodeji a zaslání zboží označeného ochrannou známkou se soukromou osobou s adresou, známou prodávajícímu, v členském státě, ve kterém je ochranná známka zapsána, obdrží platbu za zboží a zboží zašle kupujícímu na dohodnutou adresu, nebo je v této situaci také nezbytné, aby toto zboží bylo před uskutečněním prodeje předmětem nabídky k prodeji nebo reklamy, nebo bylo zobrazeno na internetové stránce, určené spotřebitelům v dotyčném státě?

               3)

               Je třeba čl. 9 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (3) vykládat v tom smyslu, že k,[užití] v obchodním styku‘ ochranné známky v členském státě dojde v případě, kdy podnik uzavře prostřednictvím internetové stránky ve třetí zemi smlouvu o prodeji a zaslání zboží označeného ochrannou známkou se soukromou osobou s adresou v členském státě, známou prodávajícímu, obdrží platbu za zboží a zboží zašle kupujícímu na dohodnutou adresu, nebo je v této situaci také nezbytné, aby toto zboží bylo před uskutečněním prodeje předmětem nabídky k prodeji nebo reklamy, nebo bylo zobrazeno na internetové stránce, určené spotřebitelům v dotyčném státě?

               4)

               Je třeba čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 1383/2003 ze dne 22. července 2003 o přijímání opatření celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení určitých práv duševního vlastnictví a o opatřeních, která mají být přijata proti zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušuje (4), vykládat v tom smyslu, že podmínkou použití ustanovení o zabránění propuštění do volného oběhu a zničení,nedovolených napodobenin‘ v členském státě je, že k,veřejnému rozšiřování‘ došlo v členském státě podle stejných kritérií jako jsou kritéria uvedená v odpovědi na první otázku?

               5)

               Je třeba čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 1383/2003 ze dne 22. července 2003 o přijímání opatření celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení určitých práv duševního vlastnictví a o opatřeních, která mají být přijata proti zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušuje, vykládat v tom smyslu, že podmínkou použití ustanovení o zabránění propuštění do volného oběhu a zničení,padělků‘ v členském státě je, že k,[užití] v obchodním styku‘ došlo v členském státě podle stejných kritérií jako jsou kritéria uvedená v odpovědi na druhou a třetí otázku?“

      (1)  Úř. věst. L 167, s. 10.

      (2)  Úř. věst. L 299, s. 25

      (3)  Úř. věst. L 78, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 196, s. 7.


title: Výmaz věci T-283/99

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/60

         Výmaz věci T-283/99 (1)

   (2004/C 262/109)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 4. května 2004 rozhodl předseda druhého rozšířeného senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-283/99, Vlutters Handelsonderneming B.V., podporovaná Nizozemským královstvím, proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 47, 19.2.2000.


title: Věc T-312/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Komise v. Alexiadou ( „Rozhodčí doložka — Smlouva o projektu vývoje technologie na výrobu nepromokavých kůží — Nevykonání smlouvy — Vrácení vyplacených záloh — Úroky z prodlení — Vrácení Tribunálu po zrušení — Řízení bez účasti žalované“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Komise v. Alexiadou
      (Věc T-312/05) (1)

      (Rozhodčí doložka - Smlouva o projektu vývoje technologie na výrobu nepromokavých kůží - Nevykonání smlouvy - Vrácení vyplacených záloh - Úroky z prodlení - Vrácení Tribunálu po zrušení - Řízení bez účasti žalované)
      (2010/C 288/54)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

         Žalovaná: Efrosyni Alexiadou (Soluň, Řecko) (zástupce: C. Matellas, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná Komisí na základě článku 238 ES s cílem dosáhnout vrácení částky 23 036,31 eur vyplacené posledně jmenovanou žalované v rámci smlouvy o projektu vývoje technologie na výrobu nepromokavých kůží (smlouva G1ST-CT-2002-50227), navýšené o úroky z prodlení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Efrosyni Alexiadou se ukládá vrátit Evropské komisi částku 23 036,31 eur navýšenou o úroky z prodlení:

                              —

                              se sazbou 5,25 % ročně počínaje dnem 1. března 2003 až do dne 31. srpna 2005;

                              —

                              se zákonnou roční sazbou používanou na základě belgického práva, maximálně 5,25 % ročně počínaje dnem 1. září 2005 až do úplného splacení dluhu.

                  2)

                  Efrosyni Alexiadou se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Spojené věci C-454/12 a C-455/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Pro Med Logistik GmbH (C-454/12) v. Finanzamt Dresden-Süd, a Eckard Pongratz, jednající jako insolvenční správce Karin Oertel (C-455/12) v. Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt „Řízení o předběžné otázce — DPH — Šestá směrnice o DPH — Článek 12 odstavec 3 — Příloha H kategorie 5 — Směrnice 2006/112/ES — Článek 98 odstavce 1 a 2 — Příloha III bod 5 — Zásada neutrality — Přeprava osob a jejich doprovodných zavazadel — Právní úprava členského státu uplatňující rozdílnou sazbu DPH na přepravu vozidlem taxislužby a na přepravu pronajatým vozidlem s řidičem“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/8

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Pro Med Logistik GmbH (C-454/12) v. Finanzamt Dresden-Süd, a Eckard Pongratz, jednající jako insolvenční správce Karin Oertel (C-455/12) v. Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt
   (Spojené věci C-454/12 a C-455/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - DPH - Šestá směrnice o DPH - Článek 12 odstavec 3 - Příloha H kategorie 5 - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 odstavce 1 a 2 - Příloha III bod 5 - Zásada neutrality - Přeprava osob a jejich doprovodných zavazadel - Právní úprava členského státu uplatňující rozdílnou sazbu DPH na přepravu vozidlem taxislužby a na přepravu pronajatým vozidlem s řidičem“)
   2014/C 112/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původních řízení

      Žalobci: Pro Med Logistik GmbH (C-454/12), Eckard Pongratz, jednající jako insolvenční správce Karin Oertel (C-455/12)

      Žalovaní: Finanzamt Dresden-Süd (C-454/12), Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt (C-455/12)

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Německo – Výklad čl. 98 odst. 1 ve spojení s bodem 5 přílohy III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst., L 347, s. 1), jakož i čl. 12 odst. 3 písm. a) třetího pododstavce ve spojení s přílohou H kategorií 5 směrnice 77/388/EHS: šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), ve znění pozdějších předpisů – Zásada neutrality – Právní předpisy členského státu, jež pro poskytování shodných služeb z hlediska spotřebitele, které uspokojují stejné potřeby, upravují rozdílné zacházení z hlediska DPH – Rozdílné zacházení mezi přepravou pacientů vozidlem taxislužby a pronajatým vozidlem s řidičem

      Výrok

               1)

               Článek 12 odst. 3 písm. a) třetí pododstavec ve spojení s přílohou H kategorií 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2001/4/ES ze dne 19. ledna 2001, a čl. 98 odst. 1 a 2 ve spojení s bodem 5 přílohy III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být s ohledem na zásadu daňové neutrality vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby dva druhy přepravy osob a jejich doprovodných zavazadel v městské dopravě, a to vozidly taxislužby a pronajatými vozidly s řidičem, podléhaly rozdílným sazbám daně z přidané hodnoty, a sice první druh přepravy snížené a druhý základní sazbě, zaprvé pokud z důvodu rozdílných právních požadavků, kterým tyto dva druhy přepravy podléhají, představuje přeprava osob vozidly taxislužby v městské dopravě konkrétní a zvláštní aspekt kategorie služeb přepravy osob a jejich doprovodných zavazadel uvedených v dané kategorii a v bodě 5 uvedených příloh těchto směrnic a zadruhé pokud uvedené rozdíly podstatným způsobem ovlivňují rozhodnutí průměrného spotřebitele zvolit jednu nebo druhou z těchto služeb. Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda tomu tak je ve věcech v původním řízení.

               2)

               Článek 12 odst. 3 písm. a) třetí pododstavec ve spojení s přílohou H kategorií 5 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2001/4, a čl. 98 odst. 1 a 2 ve spojení s bodem 5 přílohy III směrnice 2006/112 musí být s ohledem na zásadu daňové neutrality vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby dva druhy přepravy osob a jejich doprovodných zavazadel v městské dopravě, a to vozidly taxislužby a pronajatými vozidly s řidičem, podléhaly rozdílným sazbám daně z přidané hodnoty, pokud podle zvláštní dohody, která platí bez rozdílu pro podniky taxislužby i pro podniky pro pronájem vozidel s řidičem, které jsou jejími smluvními stranami, nepředstavuje přeprava osob vozidly taxislužby konkrétní a zvláštní aspekt přepravy osob a jejich doprovodných zavazadel a pokud je tato činnost prováděná v rámci uvedené dohody považována z pohledu průměrného uživatele za podobnou činnosti přepravy osob pronajatými vozidly s řidičem v městské dopravě, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


title: Věc C-338/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — Santander Asset Management SGIIC SA, jménem FIM Santander Top 25 Euro Fi v. Direction des résidents à l'étranger et des services généraux

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — Santander Asset Management SGIIC SA, jménem FIM Santander Top 25 Euro Fi v. Direction des résidents à l'étranger et des services généraux
   (Věc C-338/11)
   2011/C 269/64
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Montreuil

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Santander Asset Management SGIIC SA za FIM Santander Top 25 Euro Fi

      Žalovaný: Direction des résidents à l'étranger et des services généraux

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být vedle situace subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) brána v úvahu i situace podílníků?

               2)

               Je-li tomu tak, za jakých podmínek lze srážkovou daň považovat za slučitelnou se zásadou volného pohybu kapitálu?


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  12. ledna 2006  ve věci C-264/04 (žádost Verwaltungsgerichtshof o rozhodnutí o předběžné otázce): Turn- und Sportunion Waldburg proti Finanzlandesdirektion für Oberösterreich (Šestá směrnice DPH — Článek 13 část B písm. b) a část C písm. a) — Osvobození pachtu a nájmu nemovitého majetku od daně — Právo volby ve prospěch osob povinných k dani — Nezisková sportovní sdružení — Podmínky)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 12. ledna 2006
   ve věci C-264/04 (žádost Verwaltungsgerichtshof o rozhodnutí o předběžné otázce): Turn- und Sportunion Waldburg proti Finanzlandesdirektion für Oberösterreich (1)

   (Šestá směrnice DPH - Článek 13 část B písm. b) a část C písm. a) - Osvobození pachtu a nájmu nemovitého majetku od daně - Právo volby ve prospěch osob povinných k dani - Nezisková sportovní sdružení - Podmínky)
   (2006/C 60/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C 246/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) ze dne 26. května 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 10. června 2004, v řízení Turn- und Sportunion Waldburg proti Finanzlandesdirektion für Oberösterreich, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus (zpravodaj) a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Členské státy, pokud poskytují svým osobám povinným k dani právo volby zdanění, stanovené v článku 13 části C šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, mohou rozlišovat podle povahy plnění nebo podle skupin osob povinných k dani za podmínky, že dodržují cíle a základní zásady šesté směrnice, zejména zásadu daňové neutrality a požadavek správného, jednoznačného a jednotného uplatňování stanovených osvobození od daně.

               2.

               Vnitrostátním soudům přísluší určit, zda vnitrostátní pravidlo, které obecně osvobozuje činnosti uskutečňované neziskovými sportovními sdruženími a přitom omezuje právo těchto sdružení, aby si zvolila zdanění nájmu a pachtu, překračuje posuzovací pravomoc poskytnutou členským státům s ohledem zejména na zásadu daňové neutrality a na požadavek správného, jednoznačného a jednotného uplatňování stanovených osvobození od daně.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci C-5/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 98/44/ES — Právní ochrana biotechnologických vynálezů — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/18

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 28. října 2004
   ve věci C-5/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 98/44/ES - Právní ochrana biotechnologických vynálezů - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 6/34)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-5/04, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: K. Banks a C. Schmidt) proti Spolkové republice Německo (zmocněnec: M. Lumma), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, předložená dne 9. ledna 2004, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, vykonávající funkci předsedy čtvrtého senátu, K. Schiemann a M. Ilešič (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spolková republika Německo tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k zajištění souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc T-194/08: Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2009 — Cattin v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — ERF — Seznam vývozců způsobilých obdržet náhradu svých pohledávek vůči Středoafrické republice — Nezahrnutí — Promlčení — Nepřípustnost )

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2009 — Cattin v. Komise
   (Věc T-194/08) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - ERF - Seznam vývozců způsobilých obdržet náhradu svých pohledávek vůči Středoafrické republice - Nezahrnutí - Promlčení - Nepřípustnost“)
   2010/C 37/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: R. Cattin & Cie (Bimbo, Středoafrická republika) a Yves Cattin (Cadiz, Španělsko) (zástupce: B. Wägenbaur, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: A. Bordes, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody, kterou žalobci údajně utrpěli v důsledku domnělého rozhodnutí Komise nezahrnout je do seznamu vývozců způsobilých obdržet náhradu svých pohledávek vůči státní instituci Středoafrické republiky v rámci Evropského rozvojového fondu (ERF).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               R. Cattin & Cie a Yves Cattin ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-480/04: Žaloba podaná dne 14. prosince 2004 Chr. Muller Touw B.V. a A&C Braid and Rope Co. Pvt. Ltd. proti Radě Evropské unie

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/29

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2004 Chr. Muller Touw B.V. a A&C Braid and Rope Co. Pvt. Ltd. proti Radě Evropské unie
   (Věc T-480/04)
   (2005/C 57/50)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. prosince 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Chr. Muller Touw B.V. se sídlem v Elst (Nizozemsko) a A&C Braid and Rope Co. Pvt. Ltd., se sídlem v Rania (Indie), zastoupenými Johnem Wolfsem, právníkem.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud prvního stupně:

               1.

               zrušil nařízení č. 1736/2004 v rozsahu, v němž se týká dodávek od A&C v Indii;

               2.

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Chr. Muller Touw B.V. se sídlem v Nizozemsku dodává surový materiál pro A&C Brais and Rope v Indii, který vyrábí lana na vývoz do ES. Žalobkyně žádají zrušení nařízení č. 1736/2004 o uložení konečného antidumpingového cla (1) v rozsahu, v němž se na ně vztahuje.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že neexistuje žádné nebezpečí újmy, jak jej stanoví články 1 a 3 nařízení č. 384/96 (2). Žalobkyně dále tvrdí, že vyrábějí lana pro soukromé individuální použití, která nejsou vhodná pro použití v průmyslu nebo v námořnictví, jak stanoví napadené nařízení a jejich podíl na trhu je zanedbatelný.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1736/2004 ze dne 4. října 2004 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz lan ze syntetických vláken pocházejících z Indie (Úř. věst. L 311, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1).


title: Věc C-428/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. října 2009 — Union Syndicale Solidaires Isère v. předseda vlády, ministr práce, sociálních věcí, rodiny, solidarity a měst a ministr zdravotnictví a sportu

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. října 2009 — Union Syndicale „Solidaires Isère“ v. předseda vlády, ministr práce, sociálních věcí, rodiny, solidarity a měst a ministr zdravotnictví a sportu
   (Věc C-428/09)
   2010/C 24/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Union Syndicale „Solidaires Isère“

      Žalovaní: Předseda vlády, ministr práce, sociálních věcí, rodiny, solidarity a měst a ministr zdravotnictví a sportu

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se směrnice ze dne 4. listopadu 2003 (1) na příležitostné a sezónní pracovníky vykonávající pracovní činnost v rekreačních a volnočasových zařízeních nejdéle osmdesát dnů v roce?

               2)

               V případě kladné odpovědi na tuto otázku:

                           a)

                           je třeba s ohledem na předmět směrnice, jimž je podle jejího čl. 1 odst. 1 stanovit minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví pro úpravu pracovní doby, vykládat článek 17 v tom smyslu, že podle něj lze:

                                       —

                                       příležitostnou a sezónní činnost osob, které uzavřely smlouvu o příležitostné mimoškolské výchovné činnosti, zahrnout pod činnosti, jejichž „délka pracovní doby [se vzhledem k zvláštní povaze dotyčných činností] neměří nebo není předem určena nebo si ji mohou určit sami pracovníci“ podle odstavce 1,

                                       —

                                       anebo takovou činnost považovat za „činnost[i] související[…] se zajištěním ostrahy nebo dozoru vyžadujících neustálou přítomnost za účelem ochrany majetku a osob“ podle odst. 3 písm. b)?

                           b)

                           Lze v posledně uvedeném případě podmínky stanovené v odstavci 2, a sice poskytnutí „rovnocenné náhradní doby odpočinku“ či „náležit[é] ochran[y]“ dotyčným pracovníkům, považovat za splněné, pokud existuje vnitrostátní předpis omezující pracovní činnost osob, které uzavřely předmětnou smlouvu, v rekreačních a volnočasových zařízeních na osmdesát odpracovaných dnů ročně?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381)


title: Věc C-66/05: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/24

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-66/05) (1)

   (2006/C 331/43)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda pátého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc T-289/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  8. března 2006  – Lantzoni v. Soudní dvůr (. Úředníci — Povýšení — Přidělování bodů pro povýšení — Souvislosti s hodnotící zprávou )

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. března 2006 – Lantzoni v. Soudní dvůr
   (Věc T-289/04) (1)

   („Úředníci - Povýšení - Přidělování bodů pro povýšení - Souvislosti s hodnotící zprávou“)
   (2006/C 108/37)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dimitra Lantzoni (zástupci: původně C. Marhuenda, poté M. Bouché, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství (zástupce: M. Schauss, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 7. října 2003 Orgánu oprávněného ke jmenování Soudního dvora Evropských společenství o bodech pro povýšení přidělených žalobkyni za období 1999-2000 a za rok 2001.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná, neboť se týká přidělování bodů pro povýšení za období 1999-2000.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá jako neopodstatněná.

               3)

               Každý z účastníků ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-222/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2015 – Deluxe Laboratories v. OHIM (deluxe) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství deluxe — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence popisného charakteru — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2015 – Deluxe Laboratories v. OHIM (deluxe)
   (Věc T-222/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství deluxe - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 236/53)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deluxe Laboratories, Inc. (Burbank, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupkyně: S. Serrat Viñas, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. ledna 2014 (věc R 1250/2013-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení deluxe jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. ledna 2014 (věc R 1250/2013-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. dubna 2005 ve věci C-376/04: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/58/ES — Elektronické komunikace — Zpracování osobních údajů — Ochrana soukromí — Ochrana fyzických osob — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/14

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 28. dubna 2005
   ve věci C-376/04: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/58/ES - Elektronické komunikace - Zpracování osobních údajů - Ochrana soukromí - Ochrana fyzických osob - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 143/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-376/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 2. září 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Shotter) proti Belgickému království (zmocněnkyně: E. Dominkovits), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, U. Lõhmus (zpravodaj) a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-137/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2006 – Mayer a další v. Komise ( Směrnice Rady 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Rozhodnutí Komise 2004/69/ES — Seznam lokalit významných pro Společenství v alpínské biogeografické oblasti — Žaloba na neplatnost — Nepřípustnost )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/44

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2006 – Mayer a další v. Komise
   (Věc T-137/04) (1)

   („Směrnice Rady 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí Komise 2004/69/ES - Seznam lokalit významných pro Společenství v alpínské biogeografické oblasti - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost“)
   (2006/C 224/94)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Kurt Martin Mayer (Eisentratten, Rakousko), Tilly Forstbetriebe GmbH (Treibach, Rakousko), Anton Volpini de Maestri (Spittal/Drau, Rakousko) a Johannes Volpini de Maestri (Seeboden, Rakousko) (zástupce: M. Schaffgotsch, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a B. Schima, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalovaného: Finská republika (zástupci: T. Pynnä a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/69/ES ze dne 22. prosince 2003, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v alpínské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. 2004, L 14, s. 21).
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobci ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Finská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 29.5.2004.


title: Věc C-325/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-325/07) (1)

   (2008/C 171/52)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-279/09: Žaloba podaná dne 9. července 2009 — Aiello v. OHIM — Cantoni ITC (100 % Capri)

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/39

         Žaloba podaná dne 9. července 2009 — Aiello v. OHIM — Cantoni ITC (100 % Capri)
   (Věc T-279/09)
   2009/C 220/83
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Antonino Aiello (zástupci: M. Coccia, avvocato, L. Pardo, avvocato)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Cantoni ITC SpA (Miláno, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 2. dubna 2009, oznámené telefaxem ze dne 14. května 2009, vydané ve věci R 1148/2008-1 mezi Antonino Aiello a Cantoni ITC S.p.A., kterým byla zamítnuta námitka B 856 163 proti zápisu ochranné známky „100 % CAPRI“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25 (č. 003563848);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahujíící slovní a číselný prvek „100 % CAPRI“ (přihláška č. 3 563 848) pro výrobky tříd 3, 18 a 25.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: CANTONI L.T.C. S.p.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství (přihláška č. 2 689 891) a národní ochranná známka obsahující slovní prvek „CAPRI“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce a zamítnutí přihlášky všech sporných výrobků.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství, jakož i čl. 50 odst. 1 a čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 2868/95, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (nahrazeno nařízením č. 207/2009).


title: Věc T-399/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2017 – Morgan & Morgan v. EUIPO – Grupo Morgan & Morgan (Morgan & Morgan) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Morgan & Morgan — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie MMG TRUST MIEMBRO DEL GRUPO MORGAN & MORGAN — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2017 – Morgan & Morgan v. EUIPO – Grupo Morgan & Morgan (Morgan & Morgan)
   (Věc T-399/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Morgan & Morgan - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie MMG TRUST MIEMBRO DEL GRUPO MORGAN & MORGAN - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 063/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Morgan & Morgan Srl International Insurance Brokers (Conegliano, Itálie) (zástupkyně: F. Caricato a F. Gatti, advokátky)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a C. Martini, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Grupo Morgan & Morgan (Panama, Panama)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. května 2015 (věc R 1657/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Grupo Morgan & Morgan a Morgan & Morgan International Insurance Brokers.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Morgan & Morgan Srl International Insurance Brokers se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015


title: Věc C-2/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itálie) dne 4. ledna 2010 — Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. a Eolica di Altamura s.r.l. v. Regione Puglia

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itálie) dne 4. ledna 2010 — Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. a Eolica di Altamura s.r.l. v. Regione Puglia
   (Věc C-2/10)
   2010/C 63/54
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. a Eolica di Altamura s.r.l.

      Žalovaný: Regione Puglia

      Předběžná otázka

   Jsou ustanovení čl. 1 odst. 1226 zákona č. 296 ze dne 27. prosince 2006 ve spojení s ustanovením čl. 5 odst. 1 nařízení ministerstva životního prostředí a ochrany pevniny a moře ze dne 17. října 2007 a ustanovením čl. 2 odst. 6 regionálního zákona regionu Puglia č. 31 ze dne 21. října 2008 slučitelná s právem Společenství, a zejména se zásadami vyplývajícími ze směrnic 2001/77/ES (1) a 2009/28/ES (2) (o obnovitelných zdrojích energie) a ze směrnic 1979/409/ES (3) a 1992/43/ES (4) (o ochraně ptáků a přírodních stanovišť), v části, v níž zakazují absolutně a bez rozdílu umisťování větrných elektráren, které nejsou určeny pro vlastní spotřebu, v lokalitách významných pro Společenství (LVS) a zvláště chráněných oblastech (ZCHO), které tvoří součást ekologické sítě „NATURA 2000“, namísto provedení příslušného posouzení dopadu na životní prostředí, v němž by se analyzoval dopad každého jednotlivého projektu na konkrétní stanoviště, na němž by mělo dojít k výstavbě?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 33; Zvl. vyd. 12/02, s. 121.

      (2)  Úř. věst. L 140, s. 16.

      (3)  Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98.

      (4)  Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.


title: Věc T-411/04: Žaloba podaná dne 6. října 2004 Jean-Paulem Keppennem proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/51

         Žaloba podaná dne 6. října 2004 Jean-Paulem Keppennem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-411/04)
   (2004/C 300/100)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jean-Paulem Keppennem, s bydlištěm v Etterbeek (Belgie), zastoupeným Paul-Emmanuelem Ghislainem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise nezvýšit počet prioritních bodů GŘ udělených za hodnotící období 2003 a nepovýšit žalobce do třídy A5 na základě hodnotícího období pro povýšení 2003, jakož i rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) týkajících se odpovědi na stížnosti žalobce (R/673/03 a R/716/03);

               —

               uložil Komisi, aby žalobci uhradila částku 3 000 euro z titulu náhrady utrpěné morální újmy;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba je podána v návaznosti na žalobu podanou ve věci T-272/04, jíž byla napadena rozhodnutí implicitně zamítající stížnosti vznesené stejným žalobcem. OOJ nakonec přijal rozhodnutí, jež je výslovně zamítá, a zrušení těchto rozhodnutí je právě v této věci požadováno.
   K podpoře svých tvrzení žalobce v podstatě uplatňuje, že dotčená rozhodnutí představují skrytou sankci z důvodu jeho dočasného přidělení v zájmu služby k Soudnímu dvoru a že nebylo náležitě přihlédnuto k zásluhám žalobce.
   Žalobní důvody, jichž se dovolává ve své žalobě, jsou založeny na porušení pravidel upravujících hodnocení a povyšování úředníků, zásadě nediskriminace a proporcionality, jakož i na údajné existenci zneužití pravomoci v této věci.


title: Věc T-189/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2011 — Arkema France v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Peroxid vodíku a perboritan sodný — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Pokuty — Sdělení o spolupráci“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2011 — Arkema France v. Komise
   (Věc T-189/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Peroxid vodíku a perboritan sodný - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Zásada řádné správy - Pokuty - Sdělení o spolupráci)
   2011/C 269/87
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arkema France SA (Colombes, Francie) (zástupci: původně A. Winckler, S. Sorinas Jimeno a P. Geffriaud, poté S. Sorinas Jimeno a E. Jégou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault a O. Beynet, poté V. Bottka, P. J. Van Nuffel a B. Gencarelli, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — Peroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Arkema France SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc C-369/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. července 2016 Irsko proti rozsudku Tribunálu (první rozšířený senát) vydanému dne 22. dubna 2016 ve spojených věcech T-50/06 RENV II a T-69/06 RENV II: Aughinish Alumina Ltd v. Evropská komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. července 2016 Irsko proti rozsudku Tribunálu (první rozšířený senát) vydanému dne 22. dubna 2016 ve spojených věcech T-50/06 RENV II a T-69/06 RENV II: Aughinish Alumina Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-369/16 P)
   (2016/C 371/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Irsko (zástupci: E. Creedon, T. Joyce, zmocněnci, P. McGarry, Senior Counsel)

      Další účastnice řízení: Aughinish Alumina Ltd, Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek,

               —

               zrušil rozhodnutí (1),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Irsko překládá čtyři důvody kasačního opravného prostředku:

               a)

               Rozsudek Tribunálu je stižen nesprávným právním posouzením, jelikož konstatuje, že se neuplatní zásada právní jistoty a/nebo že Irsko a společnost Aughinish Alumina Ltd se o uvedenou zásadu nemohou opřít, bez ohledu na neomluvitelné prodlení ze strany Komise při vydání napadeného rozhodnutí.

               b)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že nebyla porušena zásada ochrany legitimních očekávání, navzdory konstatování neodůvodněného a neomluvitelného prodlení ze strany Komise.

               c)

               Tribunál se dopustil nesprávného posouzení, když konstatoval, že dotčená podpora „odpovídala režimu podpor“ podle definice v čl. 1 písm. d) nařízení Rady č. 659/1999 (2); dále Tribunál pochybil, když konstatoval, že omezené období podle článku 15 nařízení č. 659/1999 trvalo od data jednotlivých dovozů minerálních olejů společností Aughinish Alumina Ltd.

               d)

               Tribunál se dopustil pochybení, když odmítl vyhovět žalobě z toho důvodu, že podpora mohla být definována jako existující před přistoupením.

      (1)  2006/323/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 7. prosince 2005 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v region Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (oznámeno pod číslem K(2005) 4436) (Úř. věst. L 119, s. 12).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1989 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví podrobná pravidl po uplatňování článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. října 2004 ve věci C-425/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Milazzo): Provvidenza Regio proti AXA Assicurazioni SpA (Řízení o předběžné otázce — Nepřípustnost)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/3

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 19. října 2004
   ve věci C-425/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Milazzo): Provvidenza Regio proti AXA Assicurazioni SpA (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Nepřípustnost)
   (2005/C 69/07)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-425/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Giudice di pace di Milazzo (Itálie) ze dne 18. dubna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 6. října 2003, v řízení Provvidenza Regio proti AXA Assicurazioni SpA, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts (zpravodaj), předseda senátu, N. Colneric a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 19. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Giudice di pace di Milazzo ze dne 18. dubna 2003 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc C-74/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nógrád Megyei Bíróság — Maďarská republika) — PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft v. Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály ( Šestá směrnice o DPH — Přistoupení nového členského státu — Daň týkající se dotovaného nákupu zařízení — Nárok na odpočet — Odchylky stanovené vnitrostátní právní úpravou v době nabytí účinnosti šesté směrnice — Možnost členského státu zachovat odchylky )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/16

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nógrád Megyei Bíróság — Maďarská republika) — PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft v. Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
   (Věc C-74/08) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Přistoupení nového členského státu - Daň týkající se dotovaného nákupu zařízení - Nárok na odpočet - Odchylky stanovené vnitrostátní právní úpravou v době nabytí účinnosti šesté směrnice - Možnost členského státu zachovat odchylky“)
   2009/C 141/26
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Nógrád Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft

      Žalovaný: Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nógrád Megyei Bíróság — Výklad článku 17 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Vnitrostátní právní úprava omezující odpočet daně při nákupu zboží, na které je vyplácena podpora, pouze na část, na kterou podpora vyplacena nebyla

      Výrok

               1)

               Článek 17 odst. 2 a 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jež v případě pořízení zboží dotovaného z veřejných fondů umožňuje odpočet daně z přidané hodnoty, která na něj připadá, pouze z nedotované části takového pořízení.

               2)

               Článek 17 odst. 2 šesté směrnice 77/388 přiznává osobám povinným k dani práva, která mohou uplatňovat před vnitrostátními soudy proti vnitrostátní právní úpravě, jež je neslučitelná s tímto ustanovením.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc C-127/12: Žaloba podaná dne 7. března 2012 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/9

         Žaloba podaná dne 7. března 2012 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-127/12)
   2012/C 126/18
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Španělské království tím, že zavedlo rozdíly v daňovém zacházení s darováním a děděním mezi právními nástupci a obdarovanými, kteří jsou španělskými rezidenty, a těmi, kteří jimi nejsou, dále mezi zůstaviteli, kteří jsou španělskými rezidenty, a těmi, kteří jimi nejsou, a také v daňovém zacházení s darováním a podobným nakládáním s nemovitým majetkem nacházejícím se na území Španělska a s majetkem mimo jeho území, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 21 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) a z článků 28 a 40 dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP);

               —

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Daň dědická a darovací je ve Španělsku vybíraná státem a její úprava je obsažena v zákoně č. 29/87 ze dne 18. prosince 1987 a v nařízení schváleném královským nařízením č. 1629/1991 ze dne 8. listopadu 1991. Správa daně byla přenesena a výnosy z ní byly převedeny na autonomní oblasti, přičemž celostátní úprava se použije v případech, kdy tak sama stanoví, zejména v případech, kdy neexistuje osobní vazba na určitou autonomní oblast.

               2)

               Ve všech autonomních oblastech, které využily své normotvorné pravomoci v oblasti daně dědické a darovací, je daňové zatížení poplatníků menší než podle celostátní právní úpravy, což vede k rozdílnému daňovému zacházení s darováním a děděním mezi právními nástupci a obdarovanými, kteří jsou španělskými rezidenty, a těmi, kteří jimi nejsou, dále mezi zůstaviteli, kteří jsou španělskými rezidenty, a těmi, kteří jimi nejsou, a také v daňovém zacházení s darováním a podobným nakládáním s nemovitým majetkem nacházejícím se na území Španělska a s majetkem mimo jeho území.

               3)

               Uvedená vnitrostátní úprava je v rozporu s články 21 a 63 SFEU a s články 28 a 40 dohody o EHP.


title: Věc T-633/14: Žaloba podaná dne 18. srpna 2014 – Monster Energy v. OHIM (Znázornění mírového symbolu)

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/28

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2014 – Monster Energy v. OHIM (Znázornění mírového symbolu)
   (Věc T-633/14)
   (2015/C 127/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy americké) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství (Znázornění mírového symbolu) – Přihláška č. 1 1 3 63  611

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. prosince 2013, ve věci R 1285/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-228/08: Žaloba podaná dne 18. června 2008 – Szomborg v. Komise

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/57

         Žaloba podaná dne 18. června 2008 – Szomborg v. Komise
   (Věc T-228/08)
   (2008/C 209/103)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Grzegrorz Szomborg (Jastarnia, Polsko) (zástupce: R. Nowosielski, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že Komise se dopustila nečinnosti tím, že nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývaly z článku 27 nařízení Rady (ES) č. 2187/2005 ze dne 21. prosince 2005 (1), když nevydala vědecké vyhodnocení dopadu používání zejména tenatových sítí na chytání ryb za žábry, třístěnných tenatových sítí a tenatových sítí na kytovce a nepředložila jeho výsledky Evropskému parlamentu a Radě;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení

               —

               uhradit náklady řízení žalobce.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V souladu s článkem 27 nařízení Rady č. 2187/2005 měla Komise povinnost zabezpečit do 1. ledna 2008 provedení vědeckého vyhodnocení dopadu používání zejména tenatových sítí na chytání ryb za žábry, třístěnných tenatových sítí a tenatových sítí na kytovce a předložit jeho výsledky Evropskému parlamentu a Radě. Jelikož toto vyhodnocení nebylo ve stanovené lhůtě předloženo, žalobce vyzval žalovanou k jednání dopisem ze dne 25. února 2008. V odpovědi na tento dopis Komise uvedla, že takové vědecké vyhodnocení zatím skutečně nebylo provedeno, přičemž důvodem pro to je nedostatek součinnosti jiných subjektů.
   Jelikož má žalobce za to, že nesplnění Komisí povinnosti vyplývající pro ni z článku 27 nařízení č. 2187/2005 je v okolnostech případu nesporné, podal v souladu s článkem 232 tuto žalobu na nečinnost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2187/2005 ze dne 21. prosince 2005, kterým se stanoví technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu, mění nařízení (ES) č. 1434/98 a zrušuje nařízení (ES) č. 88/98 (Úř. věst. L 349, s. 1).


title: Věc T-190/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2011 — Longevity Health Products v. OHIM — Performing Science (5 HTP) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka společenství 5 HTP — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Označení nebo údaje, jež se staly obvyklými — Článek 7 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 207/2009 — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Článek 52 odst. 2 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2011 — Longevity Health Products v. OHIM — Performing Science (5 HTP)
   (Věc T-190/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka společenství 5 HTP - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Označení nebo údaje, jež se staly obvyklými - Článek 7 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 52 odst. 2 nařízení č. 207/2009)
   2011/C 120/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Longevity Health Products (Nassau, Bahamy) (zástupce: J. E. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Performing Science LLC (Las Vegas, Nevada, Spojené státy americké (zástupce: D. Plasser, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. dubna 2009 (věc R 595/2008-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Performing Science LLC a Longevity Health Products, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Longevity Health Products, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc F-45/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 3. prosince 2012 — BT v. Komise ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Neobnovení smlouvy — Nedostatečně odůvodněná žaloba — Zjevně nepřípustná žaloba“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/32

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 3. prosince 2012 — BT v. Komise
   (Věc F-45/12) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Neobnovení smlouvy - Nedostatečně odůvodněná žaloba - Zjevně nepřípustná žaloba)
   2013/C 46/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BT (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: N. Visan, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí Komise neobnovit žalobkyni smlouvu smluvního zaměstnance

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               BT ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 200, 7.7.2012, s. 21.


title: Věc T-41/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. dubna 2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry a další v. Komise „Předběžné opatření — Řízení o zápisu chráněného označení původu — ‚Halloumi‘ nebo ‚Hellim‘ — Zmítnutí námitky — Návrh na odklad vykonatelnosti — Absence naléhavosti“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/33

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. dubna 2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry a další v. Komise
   (Věc T-41/16 R)
   („Předběžné opatření - Řízení o zápisu chráněného označení původu - ‚Halloumi‘ nebo ‚Hellim‘ - Zmítnutí námitky - Návrh na odklad vykonatelnosti - Absence naléhavosti“)
   (2016/C 191/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nikósie, Kypr), Animal Breeders Association (Nikósie), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd (Nikósie), Süt Ürünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nikósie), a Fatma Garanti (Güzelyurt, Kypr) (zástupci: B. O’Connor, solicitor, S. Gubel a E. Bertolotto, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: X. Lewis, J. Guillem Carrau a P. Aalto, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU na vydání předběžného opatření ve vztahu k řízení o zápisu sýra zvaného „halloumi/hellim“ jako chráněného označení původu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2012, L 343, s. 1).

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-444/09: Žaloba podaná dne 29. října 2009 — La City v. OHIM — Bücheler a Ewert (citydogs)

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/34

         Žaloba podaná dne 29. října 2009 — La City v. OHIM — Bücheler a Ewert (citydogs)
   (Věc T-444/09)
   2010/C 11/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: La City (La Courneuve, Francie) (zástupce: S. Bénoliel-Claux, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Andreas Bücheler a Konstanze Ewert (Engelskirchen, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 5. srpna 2009 ve věci č. R 233/2008-1;

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Andreas Bücheler a Konstanze Ewert

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „citydogs“ pro výrobky tříd 16, 18 a 25 (přihláška č. 4 692 381)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: francouzská slovní ochranná známka „CITY“ pro výrobky tříd 9, 14, 18 a 25, přičemž námitky se týkají zápisu pro třídy 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] z důvodu neexistence nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami.


title: Věc C-45/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht des Landes Brandenburg dne  30. ledna 2006  – Campina GmbH & Co., původně TUFFI Campina emzett GmbH v. Hauptzollamt Frankfurt (Oder)

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht des Landes Brandenburg dne 30. ledna 2006 – Campina GmbH & Co., původně TUFFI Campina emzett GmbH v. Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
   (Věc C-45/06)
   (2006/C 154/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht des Landes Brandenburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Campina GmbH & Co., původně TUFFI Campina emzett GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
   Předběžná otázka
   Je ustanovení upravující částky pokut v čl. 3 odst. 2 druhém pododstavci nařízení Komise (EHS) č. 536/93 ze dne 9. března 1993 (1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1001/98 ze dne 13. března 1998 (2) v případech, ve kterých jde jen o minimální překročení lhůty, které se navíc viditelně neprojevilo, v rozporu se zásadou proporcionality?

      (1)  Úř. věst. L 57, s. 12.

      (2)  Úř. věst. L 142, s. 22.


title: Věc T-325/07: Žaloba podaná dne 3. září 2007 – Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe v. OHIM (SURFCARD)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/52

         Žaloba podaná dne 3. září 2007 – Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe v. OHIM (SURFCARD)
   (Věc T-325/07)
   (2007/C 269/94)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe a J. Schouman, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. června 2007, věc R 1130/2006-1, v rozsahu, ve kterém zamítlo zápis přihlášky ochranné známky „SURFCARD“, přihlášky č. 3 837 564, pro část požadovaných výrobků a služeb ze tříd 9, 36 a 38;

               —

               zápis přihlášky ochranné známky Společenství „SURFCARD“ č. 3 837 564 pro všechny požadované výrobky a služby.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Slovní ochranná známka „SURFCARD“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36 a 38 (přihláška č. 3 837 564)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1) v tom, že podle žalobkyně a v rozporu s úvahami v napadeném rozhodnutí je výraz „SURFCARD“ arbitrární a má rozlišovací způsobilost ve vztahu k požadovaným výrobkům a službám.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-191/06: Žaloba podaná dne 18. července 2006 – FMC Foret v. Komise

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/41

         Žaloba podaná dne 18. července 2006 – FMC Foret v. Komise
   (Věc T-191/06)
   (2006/C 212/71)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: FMC Foret S.A. (Sant Cugat del Vallés, Španělsko) (zástupce: M. Seimetz, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise C(2006)1766 konečné ze dne 3. května 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, ve kterém ukládá žalobkyni pokutu;

               —

               podpůrně, snížit pokutu uloženou žalobkyni, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se prostřednictvím své žaloby domáhá zrušení, v rozsahu, ve kterém se jí dotýká, rozhodnutí Komise C(2006)1766 konečné ze dne 3. května 2006 ve věci COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan, kterým Komise shledala, že dotyčné podniky porušily čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 EHS tím, že se účastnily jediného a pokračujícího protiprávního jednání na celém území EHP, pokud jde o peroxid vodíku a perboritan sodný, spočívajícího zejména v tom, že si soutěžitelé vyměňovali důležité obchodní informace, jako jsou důvěrné informace o trhu a společnostech, omezovali nebo kontrolovali výrobu, jakož i možný a aktuální objem výroby, rozdělovali si trhy a zákazníky a určovali a kontrolovali ceny.
   Na podporu svých nároků na snížení pokuty žalobkyně zejména zpochybňuje dokazování provedené Komisí v její věci a zadruhé tvrdí, že byla porušena její práva obhajoby.
   Žalobkyně zaprvé tvrdí, že Komise nedostála svému důkaznímu břemenu a neprovedla přiměřené zhodnocení důkazů o existenci kartelu. Žalobkyně tak kritizuje, že se Komise opírala o nejasná a nepodložená tvrzení obsažená v žádostech o shovívavost předložených ostatními podniky, i přes obavy vyjádřené jejím úředníkem pro slyšení.
   Žalobkyně dále tvrdí, že jak její svědectví, tak důkazy předložené v různých fázích řízení za účelem prokázání nepravdivosti výtek proti ní nebyly zpochybněny a nakonec byly Komisí odmítnuty bez odůvodnění.
   Žalobkyně zadruhé obviňuje Komisi z toho, že jí neprávem zatajila důkazy. V tomto ohledu bylo žalobkyni údajně odepřeno právo obhajoby, pokud jde o přístup k odpovědím na oznámení námitek Komise, zatímco tvrdí, že ve své vlastní odpovědi prokázala své odmítnutí účastnit se činností představujících kartel.
   Konečně se FMC Foret domnívá, že pokuta uložená jí Komisí je příliš vysoká a nepřiměřená s ohledem na její obrat a na zcela pasivní úlohu, kterou měla v údajném kartelu.


title: Věc C-132/08: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Lidl Magyarország Kereskedelmi bt v. Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa ( Volný pohyb zboží — Rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení — Vzájemné uznávání shody — Neuznání prohlášení o shodě vydaného výrobcem usazeným v jiném členském státě )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/12

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Lidl Magyarország Kereskedelmi bt v. Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa
   (Věc C-132/08) (1)

   („Volný pohyb zboží - Rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení - Vzájemné uznávání shody - Neuznání prohlášení o shodě vydaného výrobcem usazeným v jiném členském státě“)
   2009/C 153/23
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lidl Magyarország Kereskedelmi bt

      Žalovaný: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság — Výklad článku 30 ES, článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999, o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody (Úř. věst. L 91, s. 10; Zvl. vyd. 13/23, s. 254) a čl. 2 písm. e) a f), čl. 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků (Úř. věst. L 11, s. 4; Zvl. vyd. 15/06, s. 447) — Vnitrostátní právní úprava požadující, aby dovozci rádiových zařízení, která využívají pásma frekvencí, jejichž použití není v Evropské unii harmonizováno, a jsou opatřena CE označením, vydali prohlášení o shodě v souladu s vnitrostátními právními předpisy, přestože je dotčené zařízení doprovázeno prohlášením o shodě vydaným výrobcem usazeným v jiném členském státě.

      Výrok

               1)

               Členské státy nemohou na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody požadovat od osoby uvádějící rádiové zařízení na trh, aby předložila prohlášení o shodě, pokud výrobce daného zařízení se sídlem v jiném členském státě zařízení opatřil označením „CE“ a vystavil pro daný výrobek prohlášení o shodě.

               2)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků se nepoužije, jedná li se o posouzení otázek týkajících se povinnosti určité osoby předložit prohlášení o shodě rádiového zařízení. Pokud jde o pravomoc členských států ukládat na základě směrnice 2001/95 jiné povinnosti pro uvádění rádiových zařízení na trh, než je povinnost předložit prohlášení o shodě, lze osobu uvádějící výrobek na trh považovat jednak za výrobce pouze za podmínek definovaných v čl. 2 písm. e) uvedené směrnice, a jednak za distributora pouze za podmínek definovaných v čl. 2 písm. f) uvedené směrnice. Výrobce a distributor jsou vázáni pouze povinnostmi stanovenými pro každého z nich směrnicí 2001/95.

               3)

               Pokud je otázka předmětem harmonizace na úrovni Společenství, vnitrostátní právní předpisy, které se jí týkají, musejí být posouzeny s ohledem na ustanovení tohoto harmonizačního předpisu, a nikoliv na ustanovení článků 28 ES a 30 ES. V oblastech spadajících do směrnice 1999/5/ES musí členské státy dosáhnout úplného souladu s ustanoveními uvedené směrnice a nemohou zachovat protichůdná vnitrostátní opatření. Pokud má členský stát za to, že shoda s harmonizovanou normou nezajišťuje splnění základních požadavků stanovených směrnicí 1999/5, které měly být předmětem dotyčné normy, má daný členský stát povinnost postupovat podle článku 5 uvedené směrnice. Na podporu omezení může členský stát naproti tomu uplatnit důvody stojící mimo oblast harmonizovanou směrnicí 1999/5. V takovém případě může uplatnit pouze důvody uvedené v článku 30 ES nebo kategorické požadavky týkající se obecného zájmu.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc C-69/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal civile di Roma — Itálie) — Mediaset SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico ( „Řízení o předběžné otázce — Státní podpory — Příspěvek na nákup nebo pronájem digitálních dekodérů — Rozhodnutí Komise, kterým byl režim podpor prohlášen za protiprávní a neslučitelný s vnitřním trhem — Navrácení — Vyčíslení částky, která má být navrácena — Úloha vnitrostátního soudu — Zohlednění názorů Komise vnitrostátním soudem v rámci výkonu jejího rozhodnutí — Zásada loajální spolupráce“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/17

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal civile di Roma — Itálie) — Mediaset SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico
   (Věc C-69/13) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Příspěvek na nákup nebo pronájem digitálních dekodérů - Rozhodnutí Komise, kterým byl režim podpor prohlášen za protiprávní a neslučitelný s vnitřním trhem - Navrácení - Vyčíslení částky, která má být navrácena - Úloha vnitrostátního soudu - Zohlednění názorů Komise vnitrostátním soudem v rámci výkonu jejího rozhodnutí - Zásada loajální spolupráce)
   2014/C 93/27
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunal civile di Roma

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Mediaset SpA

      Žalovaný: Ministero dello Sviluppo Economico

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale civile di Roma — Navrácení protiprávních státních podpor — Vyčíslení částky, která má být navrácena — Rozhodnutí Komise, kterým se stanoví kritéria pro určení této částky — Rozsudek Soudního dvora, který přiznává vnitrostátnímu soudu pravomoc posoudit vhodnost kritérií stanovených Komisí — Rozsah prostoru vnitrostátního soudu pro uvážení

      Výrok

               1)

               I když je pro účely zajištění výkonu rozhodnutí Evropské komise, kterým se režim podpor prohlašuje za protiprávní a neslučitelný s vnitřním trhem a ukládá se navrácení dotčených podpor, avšak neurčují se jednotliví příjemci těchto podpor ani přesné částky, které musí být navráceny, vnitrostátní soudce tímto rozhodnutím vázán, není vázán názory vyjádřenými uvedeným orgánem v rámci výkonu uvedeného rozhodnutí. Vnitrostátní soud však musí s ohledem na zásadu loajální spolupráce uvedenou v čl. 4 odst. 3 SEU zohlednit tyto názory jako prvky posouzení v rámci sporu, kterým se zabývá.

               2)

               V případě, že Evropská komise v rozhodnutí, kterým prohlásila režim podpor za protiprávní a neslučitelný s vnitřním trhem, neoznačila jednotlivé příjemce dotčených podpor ani neurčila přesné částky, které mají být navráceny, může vnitrostátní soud, aniž by zpochybnil platnost rozhodnutí Evropské komise nebo povinnost navrácení dotčených podpor, dojít k závěru, že se částka podpory, která má být navrácena, rovná nule, pokud to vyplývá z výpočtů provedených na základě veškerých relevantních důkazů, které mu byly předloženy.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.