title: Věc F-57/09: Žaloba podaná dne 2. června 2009 — Dionisio Galao v. Výbor regionů

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/65

         Žaloba podaná dne 2. června 2009 — Dionisio Galao v. Výbor regionů
   (Věc F-57/09)
   2009/C 180/121
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ana Maria Dionisio Galao (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Výbor regionů

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalovaného stanovujícího podmínky přijetí žalobkyně do pracovního poměru jakožto smluvní zaměstnankyně na základě čl. 3b PŘOZ v rozsahu, v jakém ohraničuje dobu platnosti smlouvy na 3 měsíce, jakož i zrušení dvou dodatků ke smlouvě o přijetí žalobkyně do pracovního poměru, jakožto dočasné zaměstnankyně, kterými se mění datum ukončení uvedené smlouvy

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Výboru regionů ze dne 19. prosince 2008 v rozsahu, v němž stanoví podmínky přijetí žalobkyně do pracovního poměru jakožto smluvní zaměstnankyně na základě čl. 3b PŘOZ, a konkrétněji v rozsahu, v němž omezuje délku trvání smlouvy na 3 měsíce;

               —

               zrušit rozhodnutí Výboru regionů ze dne 23. října 2008 v rozsahu, v němž dodatkem č. 9 ke smlouvě mění podmínky přijetí žalobkyně do pracovního poměru jakožto dočasné zaměstnankyně na základě čl. 8 písm. b) PŘOZ, a konkrétněji v rozsahu, v němž prodloužil termín jejího ukončení na 31. prosince 2008;

               —

               zrušit rozhodnutí Výboru regionů ze dne 22. září 2008 v rozsahu, v němž mění podmínky přijetí žalobkyně do pracovního poměru jakožto dočasné zaměstnankyně na základě čl. 8 písm. b) PŘOZ, a konkrétněji v rozsahu, v němž mění termín ukončení smlouvy tím, že jej prodloužil z 30. září na 31. prosince 2008;

               —

               uložit Výboru regionů náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-147/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. listopadu 2008 – En Route International v. OHIM (FRESHHH) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FRESHHH — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. listopadu 2008 – En Route International v. OHIM (FRESHHH)
   (Věc T-147/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FRESHHH - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 19/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: En Route International Ltd (Datchet, Spojené království) (zástupce: W. Göpfert, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2006 (věc R 352/2005-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení FRESHHH jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               En Route International Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc C-289/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-95/10, CINDU Chemicals BV a další v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-95/10, CINDU Chemicals BV a další v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
   (Věc C-289/13 P)
   2013/C 252/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (zástupce: K. Van Maldegem, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Evropská komise

      Návrhová žádání

   Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-95/10 a

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (dále jen „ECHA“) ED/68/2009 (dále jen „napadené rozhodnutí“), kterým byl anthracenový olej s nízkým obsahem anthracenu identifikován jako látka, která má být zapsána na kandidátský seznam v souladu s článkem 59 nařízení (ES) č. 1907/2006 („REACH“) (1), nebo

               —

               podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě navrhovatelek na neplatnost, a

               —

               uložil dalším účastnicím řízení náhradu veškerých nákladů těchto řízení (včetně nákladů řízení před Tribunálem).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky uvádí, že Tribunál tím, že zamítl jejich žalobu na částečné zrušení napadeného rozhodnutí, porušil právo Společenství. Navrhovatelky konkrétně tvrdí, že se Tribunál dopustil řady pochybení při výkladu právního rámce, který se uplatní na situaci navrhovatelek. V důsledku toho se Tribunál dopustil řady nesprávných právních posouzení, konkrétně tím, že konstatoval:

               —

               že věc se týká velmi složitých vědeckých a technických skutečností a že identifikace anthracenového oleje s nízkým obsahem anthracenu jako látky mající vlastnosti PBT a vPvB na základě jeho složek v koncentraci alespoň 0,1 % nebyla stižena zjevně nesprávným posouzením;

               —

               že složky nemusí být individuálně identifikovány jako složky mající vlastnosti PBT nebo vPvB samostatným rozhodnutím ECHA na základě podrobného hodnocení provedeného za tímto účelem;

               —

               že čl. 59 odst. 3 a příloha XV nařízení REACH nebyly porušeny, neboť dokumentace k příloze XV neobsahovala žádnou informaci o alternativních látkách; a

               —

               že nedošlo k porušení zásady rovného zacházení.

         Z těchto důvodů navrhovatelky žádají zrušení rozsudku Tribunálu ve věci T-95/10 a zrušení napadeného rozhodnutí.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1)


title: Věc T-380/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. října 2009 — Vischim v. Komise ( Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka chlorthalonil — Změna podmínek pro zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS — Směrnice 2006/76/ES — Zpětná účinnost — Neexistence přechodného období — Právní jistota — Legitimní očekávání — Zásada rovného zacházení )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. října 2009 — Vischim v. Komise
   (Věc T-380/06) (1)

   („Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka chlorthalonil - Změna podmínek pro zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Směrnice 2006/76/ES - Zpětná účinnost - Neexistence přechodného období - Právní jistota - Legitimní očekávání - Zásada rovného zacházení“)
   2009/C 282/75
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vischim Srl (Cesano Maderno, Itálie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala a B. Doherty, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení čl. 2 druhého pododstavce směrnice Komise 2006/76/ES ze dne 22. září 2006, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS, pokud jde o specifikaci účinné látky chlorthalonil (Úř. věst. L 263, s. 9).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Vischim Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-310/09: Žaloba podaná dne 4. srpna 2009 — Fuller & Thaler Asset Management v. OHIM (BEHAVIOURAL INDEXING)

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/13

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2009 — Fuller & Thaler Asset Management v. OHIM (BEHAVIOURAL INDEXING)
   (Věc T-310/09)
   2009/C 244/22
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fuller & Thaler Asset Management, Inc. (San Mateo, Spojené státy) (zástupce: S. Malynicz, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí velkého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. dubna 2009 ve věci R 323/2008-G; a

               —

               uložit žalovanému, aby nesl vlastní náklady řízení a náklady řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BEHAVIOURAL INDEXING“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 36

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát i) nesprávně posoudil význam a syntax ochranné známky, jakož i její vhodnost jakožto bezprostřední a přímý popisný pojem dotčených výrobků a služeb; ii) z úřední povinnosti neuvedl skutečnosti, které by prokazovaly, že dotčená ochranná známka je pro relevantní veřejnost popisující, ačkoli správně vycházel z toho, že relevantní veřejnost je specializovaná; a iii) nezohlednil veřejný zájem, který je důvodem tohoto zamítnutí a neprokázal, že v relevantní specializované oblasti existuje dostatečná pravděpodobnost, že ostatní obchodníci budou chtít užívat ochrannou známku Společenství v této oblasti v budoucnosti


title: Věc T-303/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2010 — Tresplain Investments v. OHIM — Hoo Hing (Golden Elephant Brand) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství Golden Elephant Brand — Nezapsaná národní obrazová ochranná známka GOLDEN ELEPHANT — Relativní důvod pro zamítnutí — Odkaz na vnitrostátní právní předpisy, kterými je upravena starší ochranná známka — Režim žaloby podle common law týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off) — Článek 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009) — Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009) — Článek 8 odst. 4 a čl. 52 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009) — Nové důvody — Článek 48 odst. 2 jednacího řádu )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2010 — Tresplain Investments v. OHIM — Hoo Hing (Golden Elephant Brand)
   (Věc T-303/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství Golden Elephant Brand - Nezapsaná národní obrazová ochranná známka GOLDEN ELEPHANT - Relativní důvod pro zamítnutí - Odkaz na vnitrostátní právní předpisy, kterými je upravena starší ochranná známka - Režim žaloby podle common law týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off) - Článek 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009) - Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009) - Článek 8 odst. 4 a čl. 52 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009) - Nové důvody - Článek 48 odst. 2 jednacího řádu)
   2011/C 30/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tresplain Investments Ltd (Tsing Yi, Hong Kong, Čína) (zástupce: D. McFarland, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Hoo Hing Holdings Ltd (Romford, Essex, Spojené království) (zástupce: M. Edenborough, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. května 2008 (věc R 889/2007-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Hoo Hing Holdings Ltd a Tresplain Investments Ltd..

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Návrhová žádání společnosti Hoo Hing Holdings Ltd směřující k částečnému zrušení a změně rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. května 2008 (věc R 889/2007-1), týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Hoo Hing Holdings a Tresplain Investments Ltd, se zamítají.

               3)

               Společnost Tresplain Investments ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené OHIM, jakož i polovinu nákladů řízení vynaložených společností Hoo Hing Holdings. Společnost Hoo Hing Holdings ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc T-402/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. října 2009 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. července 2009 ve věci F-86/07, Marcuccio v. Komise

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/30

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. října 2009 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. července 2009 ve věci F-86/07, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-402/09 P)
   2009/C 297/45
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               v každém případě zrušit napadené usnesení v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky;

               —

               určit, že žaloba v prvním stupni, na jejímž základě bylo vydáno napadené usnesení, byla zcela přípustná v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky;

               —

               vyhovět žádosti navrhovatele obsažené v návrhu v prvním stupni v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu všech nákladů vynaložených navrhovatelem, co se týče řízení v prvním stupni, tak tohoto řízení o kasačním opravném prostředku;

               —

               podpůrně vrátit tuto věc Soudu pro veřejnou službu, v jiném složení, k novému rozhodnutí o meritu věci.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Projednávaný kasační opravný prostředek je podán proti usnesení vydanému dne 20. července 2009 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-86/07. V tomto usnesení Soud pro veřejnou službu zamítl zčásti jako zjevně nepřípustnou a zčásti jako zjevně zcela právně neopodstatněnou žalobu, jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí, kterým Komise zamítla žádost navrhovatele směřující k tomu, aby bylo provedeno šetření psychického obtěžování, kterému byl podroben během období, v němž byl přidělen k delegaci Komise v Angole, jakož i uložení odpůrkyni náhrady škody vyplývající z uvedeného psychického obtěžování.
   Na podporu svých návrhů se navrhovatel dovolává následujících důvodů kasačního opravného prostředku:

               —

               Nesprávný výklad a použití pojmu šetření ve smyslu čl. 17 odst. 2 společných pravidel o pojištění úředníků Evropských společenství pro případ úrazu a nemoci z povolání a pojmu šetření směřujícího k určení, zda byl úředník orgánu předmětem psychického obtěžování.

               —

               Nesprávné právní posouzení z důvodu prohlášení za nepřípustný návrh na zrušení zamítnutí žádosti o šetření, zejména z důvodu nesprávného výkladu pojmu neexistence jeho předmětu.

               —

               Nesprávné právní posouzení z důvodu prohlášení za nepřípustný návrh na zrušení zprávy IDOC, zejména z důvodu absolutního nedostatku odůvodnění, nerozhodnutí o základním bodu sporu a nesprávného použití pojmu přípravného aktu na projednávaný případ.

               —

               Nesprávný výklad pojmu psychického obtěžování, jakož i povinnosti prokázat psychické obtěžování, jehož byla obtěžovaná osoba předmětem.

               —

               Absolutní nedostatek odůvodnění co se týče tvrzení údajně na podporu zamítnutí návrhů na náhradu škody.


title: Věc C-9/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2015 Andreasem Eleftheriouem, Eleni Eleftheriou a Liliou Papachristofi proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. listopadu 2014 ve věci T-291/13, Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou a Lilia Papachristofi v. Evropská komise a Evropská centrální banka

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2015 Andreasem Eleftheriouem, Eleni Eleftheriou a Liliou Papachristofi proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. listopadu 2014 ve věci T-291/13, Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou a Lilia Papachristofi v. Evropská komise a Evropská centrální banka
   (Věc C-9/15 P)
   (2015/C 171/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou a Lilia Papachristofi (zástupci: C. Paschalides, Solicitor, A. Paschalides, dikigoros a A. Riza QC)

      Další účastnice řízení: Evropská komise a Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               rozhodl, že je kasační opravný prostředek přípustný, odmítl návrhová žádání dalších účastnic řízení, uložil jim náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem i Tribunálem a rozhodl ve věci samé.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál porušil unijní právo při posouzení několika argumentů v rozsudku, a to sice:

                           a)

                           Tribunál vycházel z toho, že „Smlouva o EMS ukládá Komisi […] úkoly, […] funkce svěřené Komisi […] v rámci Smlouvy o EMS v sobě nezahrnují žádnou vlastní rozhodovací pravomoc, a […] činnost vykonávaná oběma těmito orgány v rámci téže smlouvy zavazuje pouze EMS“ (1), aniž posoudil dopad právního názoru akceptovaného v bodě 48, podle něhož se Komise „nevzdala účinné kontroly své úlohy v rozhodovacím procesu podle čl. 136 odst. 3 SFEU při uplatnění pravomocí, které jí přiznává článek 17 SEU, působit jako orgán [Unie] odpovědný za zajištění slučitelnosti [právních aktů uzavřených na základě Smlouvy o EMS] s unijním právem.“

                           b)

                           Podle věci Pringle (2), z níž Tribunál vycházel (3), sice činnost Komise a ECB zavazuje pouze EMS (4), avšak inter alia
                               (5) v bodě 164 této věci konstatoval, že „úkoly svěřené Komisi Smlouvou o EMS jí dále umožňují, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 3 a 4 této smlouvy, dbát na slučitelnost memorand o porozumění, které uzavírá EMS, s unijním právem“ a v bodě 174 uvedl, že „podle čl. 13 odst. 3 [Smlouvy o EMS] musí být memorandum o porozumění, které se vyjedná s členským státem žádajícím o podporu stability, plně slučitelné s unijním právem.“

                           c)

                           Závěr o tom, že „návrh na náhradu škody směřující proti Unii a vycházející z pouhé protiprávnosti aktu nebo jednání, jež nebyly přijaty orgánem Unie nebo jeho zaměstnanci, odmítnut jako nepřípustný“ (6), byl použit bez posouzení tvrzení uvedeného v písemném vyjádření navrhovatelky, podle něhož „...[musela] ECB jednat jako [unijní orgán], neboť EMS nemá legálně skutečnou kontrolu nad donucovací pravomocí podle unijního práva k tomu, aby povolovala, činila či jednala na základě ‚hrozby‘. Uvedenou donucovací pravomoc má výlučně ECB a […] kontroly nad ní se nemůže podle unijního práva vzdát.“

                           d)

                           „Jednáním, které údajně způsobilo dovolávanou škodu, je v projednávané věci nečinnost Komise při podpisu memoranda o porozumění […]. Memorandum však bylo podepsáno až po snížení hodnoty vkladu žalobkyně […]. K tomuto snížení totiž došlo k okamžiku nabytí platnosti [opatření ze dne 29. března 2013]. Nelze tedy mít za to, že se žalobkyni podařilo s potřebnou jistotou prokázat, že škoda, kterou podle svého tvrzení utrpěla, byla skutečně způsobena nečinností vytýkanou Komisi“ (7). Toto konstatování ignoruje argument navrhovatelky uvedený v bodě 41 rozsudku, podle něhož: „[p]rávě tyto podmínky spojené s [PFP] poskytnutým [Kyperské republice] dne 26. dubna 2013i způsob, jímž Komise a ECB vyžadovaly jejich plnění, způsobily žalobkyni újmu, ohledně níž se domáhá náhrady podle článku 268 [SFEU] a článku 340 SFEU.“ V rámci postupu, kterým se vyžadovalo jejich plnění, Komise nezajistila, aby byly podmínky v souladu s unijním právem, a ECB hrozila tím, že přestane Kypru poskytovat eura, což představuje jednání či opomenutí jednat od data 15. března 2013 do data požadavku na dosažení souladu s podmínkami ze dne 29. března 2013.

                           e)

                           Obsah memoranda o porozumění byl napaden na základě toho, že odkazuje na předchozí plnění podmínek, k němuž došlo ex hypothesi před snížením hodnoty vkladu navrhovatelky, což Tribunál neposoudil jako nedílnou součást jednání.

                           f)

                           „V případech, kdy jednání, které údajně vedlo ke vzniku dovolávané škody, spočívá v nečinnosti, je obzvlášť důležité ujistit se o tom, že škoda byla skutečně způsobena kritizovanou nečinností a nemohla být způsobena jednáním nezávislým na jednání, které je žalovanému orgánu vytýkáno“: Portela v Commission
                               (8). Jinými slovy, „i kdyby“ (9) Komise jednala v souladu s povinností zajistit, aby byly podmínky v souladu s unijním právem, na věci by to nic neměnilo, „jelikož memorandum o porozumění bylo podepsáno až po snížení hodnoty vkladu žalobkyně u BoC“ (10). Tribunál opět neposoudil argumenty navrhovatelky: viz inter alia písm. d) a e) výše.

                           g)

                           Dále a alternativně Tribunál pochybil ze skutkového hlediska, když konstatoval, že memorandum o porozumění bylo podepsáno po snížení hodnoty vkladu ve všech případech. V případě BoC došlo ke konečnému snížení hodnoty vkladu až po podepsání memoranda o porozumění ze dne 26. dubna 2013, a to na konci června 2013.

               2.

               Pokud Soudní dvůr akceptuje, že žalované byly z právního hlediska s to jednat jako unijní orgány, rozhodnutí Tribunálu týkající se druhé části žaloby [na neplatnost], jíž se věnují body 55 až 60 rozsudku, by bylo automaticky neúčinné.

      (1)  V bodě 45 tohoto rozsudku.

      (2)  Věc C-370/12 [2012].

      (3)  Bod 45 rozsudku.

      (4)  Bod 45 rozsudku ze dne 10. listopadu 2014.

      (5)  Viz také body 112 a 163.

      (6)  Bod 43 rozsudku a věc C-520/12 P.

      (7)  Bod 54 rozsudku.

      (8)  Věc T-137/07, bod 80.

      (9)  Věc T-7/96 Perillo v. Komise.

      (10)  Bod 54 rozsudku.


title: Věc T-401/09: Usnesení Tribunálu ze dne 6. července 2010 — Marcuccio v. Soudní dvůr ( „Žaloba na neplatnost — Zamítnutí žádosti o náhradu škody Soudním dvorem — Žaloba na náhradu škody — Doručení kasačního opravného prostředku bývalému zástupci žalobce — Neexistence újmy — Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně právně nepodložená“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. července 2010 — Marcuccio v. Soudní dvůr
   (Věc T-401/09) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Zamítnutí žádosti o náhradu škody Soudním dvorem - Žaloba na náhradu škody - Doručení kasačního opravného prostředku bývalému zástupci žalobce - Neexistence újmy - Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně právně nepodložená)
   2010/C 234/67
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupce: A. Placco, zmocněnec)

      Předmět věci

   Jednak žaloba na neplatnost údajných rozhodnutí Soudního dvora zamítajících žádost o náhradu škody vyplývající z údajné chyby při doručování kasačního opravného prostředku v rámci věci T-20/09 P Luigi Marcucciovi a jednak žaloba na náhradu škody.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Luigi Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Není namístě rozhodnout o návrhu Evropské komise na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc F-92/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. května 2016 – Guittet v. Komise „Veřejná služba — Bývalý úředník — Sociální zabezpečení — Úraz — Článek 73 služebního řádu — Ukončení řízení — Určení míry trvalé částečné invalidity — Dodatečný příspěvek k částce vyplácené v případě trvalé částečné invalidity — Výkon zrušujícího rozsudku — Nevyléčitelná a úplná hluchota“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. května 2016 – Guittet v. Komise
   (Věc F-92/15) (1)

   („Veřejná služba - Bývalý úředník - Sociální zabezpečení - Úraz - Článek 73 služebního řádu - Ukončení řízení - Určení míry trvalé částečné invalidity - Dodatečný příspěvek k částce vyplácené v případě trvalé částečné invalidity - Výkon zrušujícího rozsudku - Nevyléčitelná a úplná hluchota“)
   (2016/C 222/48)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christian Guittet (Cannes, Francie) (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. S. Bohr, zmocněnec, C. Mélotte, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým byla přehodnocena míra žalobcovy trvalé částečné invalidity, a rozhodnutí, kterým byla částečně zamítnuta stížnost žalobce, a návrh na náhradu údajně způsobené majetkové a nemajetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 6. října 2014, jímž se ukončuje řízení zahájené podle článku 73 služebního řádu úředníků Evropské unie v důsledku nehody Christiana Guitteta ze dne 8. prosince 2003, se v rozsahu, v němž stanovilo míru žalobcovy trvalé částečné invalidity na 65 % na základě článku 12 společných pravidel orgánů Evropské unie o pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání ve znění před 1. lednem 2006, zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit Ch. Guittetovi částku 5 000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené M. Guittetem.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015, s. 83.


title: Věc T-174/12: Žaloba podaná dne 17. dubna 2012 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/18

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2012 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada
   (Věc T-174/12)
   2012/C 184/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syrian Lebanese Commercial Bank S.A. L. (Bejrút, Libanon) (zástupci: P. Vanderveeren, L. Defalque a T. Bontinck, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 prováděcího nařízení Rady č. 55/2012 ze dne 23. ledna 2012 a bod 27 přílohy tohoto nařízení v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně zapsáno do přílohy II nařízení Rady 36/2012 ze dne 18. ledna 2012;

               —

               zrušil článek 1 prováděcího rozhodnutí 2012/37/SZBP a bod 27 přílohy tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně přidáno do přílohy II rozhodnutí 2011/273;

               —

               zrušil v nezbytném rozsahu rozhodnutí obsažené v dopise Rady ze dne 24. ledna 2012;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o podílení se žalobkyně na financování syrského režimu, jelikož Rada před přijetím napadených aktů ani po jejich přijetí nepředložila důkaz o účasti žalobkyně na financování uvedeného režimu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práv obhajoby, práva na spravedlivý proces a účinnou soudní ochranu, jelikož řízení, které vedlo k přijetí napadených aktů, postrádalo kontradiktornost a Rada implicitně odmítla předložit důkazy odůvodňující povahu a rozsah sankce.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z neuvedení dostatečného a přesného odůvodnění, jelikož se Rada omezila na uvedení neurčitých a obecných závěrů, aniž uvedla specifické a konkrétní důvody, na základě kterých se domnívá, že vůči žalobkyni je třeba uplatnit omezující opatření.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nejasností, které provázely přijetí napadených aktů, jelikož Rada v nich údajně opomněla uvést základní práva a zásady, které unijní právo přiznává příjemcům těchto aktů, a jelikož tyto akty byly přijaty na základě článku 215 SFEU, což žalobkyně považuje za porušení všech demokratických záruk.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  10. ledna 2006  ve věci C-373/04 P: Komise Evropských společenství proti Mercedes Alvarez Moreno (Kasační opravný prostředek — Úředníci — Pomocný zaměstnanec — Simultánní tlumočník — Žaloba — Návrh podle čl. 90 odst. 1 služebního řádu — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Pojem)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 10. ledna 2006
   ve věci C-373/04 P: Komise Evropských společenství proti Mercedes Alvarez Moreno (1)

   (Kasační opravný prostředek - Úředníci - Pomocný zaměstnanec - Simultánní tlumočník - Žaloba - Návrh podle čl. 90 odst. 1 služebního řádu - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Pojem)
   (2006/C 48/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-373/04 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 27. srpna 2004, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: D. Martin a F. Clotuche-Duvieusart), přičemž dalším účastníkem řízení je: Mercedes Alvarez Moreno (Berlín, Německo) (zmocněnci: G. Vandersanden a L. Levi), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, J. Makarczyk, C. Gulmann, G. Arestis (zrpavodaj) a J. Klučka, soudci, generální advokát: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 10. června 2004, Alvarez Moreno v. Komise (T-153/01 a T-323/01), se zrušuje v rozsahu, ve kterém prohlásil za přípustnou žalobu na neplatnost dopisu M. Walkera ze dne 23. února 2001 a uložil Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů souvisejících s žalobou ve věci T-323/01.

               2)

               Žaloba ve věci T-323/01 směřující ke zrušení jednak dopisu M. Walkera ze dne 23. února 2001 a jednak rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 7. září 2001 o zamítnutí stížnosti M. Alvarez Moreno se zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady související s řízením v tomto stupni a s řízením před Soudem prvního stupně Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc T-312/06: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2006 – FMC Chemical v. EÚBP

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/66

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2006 – FMC Chemical v. EÚBP
   (Věc T-312/06)
   (2006/C 326/139)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: FMC Chemical SPRL (Brusel, Belgie) (zástupci: C. Mereu, K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Prohlásit tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit závěrečnou zprávu EÚBP nazvanou „Závěry týkající se přezkoumání účinné látky karbosulfanu z hlediska posouzení rizika pesticidů“;

               —

               uložit EÚBP nebo Evropské komisi formou incidenční výzvy v souladu s články 63 a 64 jednacího řádu Soudního dvora předložení návrhu týkajícího se (ne) zahrnutí karbosulfanu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, který chce předložit Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat k hlasování na jeho zasedání ve dnech 22. až 24. listopadu 2006 nebo jakémkoli jiném zasedání;

               —

               prohlásit přezkoumání jejich dokumentace týkající se karbosulfanu podle článku 20 nařízení Komise (ES) č. 1490/2002 za protiprávní a nevztahující se na žalobkyni;

               —

               uložit žalovanému nahradit žalobkyním škodu utrpěnou v důsledku napadeného opatření a rozhodnout v tomto stádiu formou předběžného opatření, že žalovaný je povinen nahradit žalobkyním škodu, kterou utrpěly, a vyhradit stanovení částky kompenzace buď dohodou mezi účastníky řízení nebo Soudním dvorem v případě neexistence takové dohody;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty vznesené žalobkyní jsou totožné s dovolávanými důvody a argumenty ve věci T-311/06, FMC Chemical a Arysta Lifesciences v. Evropský úřad pro bezpečnost potravin.


title: Věc T-343/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  16. listopadu 2005  – Deutsche Post a Securicor Omega Express v. Komise ( Státní podpora — Čl. 88 odst. 3 ES — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Stížnost — Zamítnutí — Nedostatek předmětu )

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/31

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. listopadu 2005 – Deutsche Post a Securicor Omega Express v. Komise
   (Věc T-343/03) (1)

   („Státní podpora - Čl. 88 odst. 3 ES - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Stížnost - Zamítnutí - Nedostatek předmětu“)
   (2006/C 36/66)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) a Securicor Omega Express Ltd (Sutton, Surrey, Spojené království) (zástupce: T. Lübbig, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz, N. Khan a M. Niejahr, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: M. Bethell, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2003) 1652 konečné ze dne 27. května 2003, kterým se opatření, která orgány Spojeného království hodlají přijmout ve prospěch Post Office Ltd (státní podpora N 784/2002), prohlašují za slučitelná se společným trhem
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení nese vlastní náklady řízení.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese náklady řízení, které vynaložilo jako vedlejší účastník.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004


title: Věc T-224/10: Žaloba podaná dne 17. května 2010 — Association Belge des Consommateurs Tests-Achats v. Komise

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/41

         Žaloba podaná dne 17. května 2010 — Association Belge des Consommateurs Tests-Achats v. Komise
   (Věc T-224/10)
   ()
   2010/C 209/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Association Belge des Consommateurs Tests-Achats ASBL/Belgische Verbruikersunie Test-Aankoop VZW (Brusel, Belgie) (zástupci: F. Filpo a A. Fratini, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 9059 a K(2009) 8954, obě ze dne 12. listopadu 2009 ve věci COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se touto žalobou domáhá zrušení napadených rozhodnutí na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v němž Komise rozhodla, že Belgian Competition Authority (belgický úřad pro hospodářskou soutěž) nepostoupí spojení mezi Electricité de France S.A. a Segebel na základě článku 9 nařízení č. 139/2004 (1) [nařízení (ES) o spojování podniků] a prohlásila spojení za neslučitelné se společným trhem, s výhradou závazků, podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení o spojování podniků, aniž by zahájila řízení podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení o spojování podniků.
   Na podporu svých návrhů předkládá žalobkyně tyto žalobní důvody:

               Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí není řádně odůvodněno, porušuje čl. 6 odst. 2 nařízení o spojování podniků a je sníženo zjevně nesprávným posouzením v rozsahu, v němž Komise řádně nezohlednila soutěžní vztah mezi spojující se entitou a povinným subjektem GDF Suez.

               Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise porušila její procesní právo účastnit se řízení.

               Svým třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise neměla přesvědčivé a věrohodné důkazy k tomu, aby dospěla k závěru, že transakce nepovede k vážným pochybám ohledně její slučitelnosti se společným trhem, aniž by zahájila řízení podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení o spojování podniků. Krom toho žalobkyně tvrdí, že tato pochybení rovněž mají dopad na rozhodnutí nepostoupit případ Belgian Competition Authority vzhledem k tomu, že Komise neměla k dispozici dostatečné důkazy k prokázání, zda je nejvhodnějším orgánem k rozhodování o oznámené transakci či nikoli.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 2. června 2005 ve věci C-89/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State): Mediakabel BV proti Commissariaat voor de Media (Směrnice 89/552/EHS — Článek 1 písm. a) — Služby televizního vysílání — Rozsah působnosti — Směrnice 98/34/ES — Článek 1 bod 2 — Služby informační společnosti — Rozsah působnosti)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/16

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 2. června 2005
   ve věci C-89/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State): Mediakabel BV proti Commissariaat voor de Media (1)

   (Směrnice 89/552/EHS - Článek 1 písm. a) - Služby televizního vysílání - Rozsah působnosti - Směrnice 98/34/ES - Článek 1 bod 2 - Služby informační společnosti - Rozsah působnosti)
   (2005/C 182/30)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-89/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Raad van State (Nizozemsko) ze dne 18. února 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 20. února 2004, v řízení Mediakabel BV proti Commissariaat voor de Media, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr a J. Malenovský, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 2. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Pojem „televizní vysílání“ uvedený v čl. 1 písm. a) směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997, je definován tímto ustanovením samostatně. Není definován vůči pojmu „služba informační společnosti“ ve smyslu čl. 1 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pravidel týkajících se služeb informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, a nezahrnuje tedy nutně služby, které nejsou pokryty posledně uvedeným pojmem.

               2)

               Služba spadá pod pojem „televizní vysílání“ uvedený v čl. 1 písm. a) směrnice 89/552, ve znění směrnice 97/36, pokud sestává z prvotního vysílání televizních programů určených veřejnosti, tedy neomezenému počtu možných televizních diváků, u nichž je současně přenášen tentýž obraz. Technika přenosu obrazu není při tomto posouzení určujícím prvkem.

               3)

               Služba, jako je služba „Filmtime“, která sestává z vysílání televizních programů určených veřejnosti a která není poskytována na individuální žádost příjemce služeb, je službou televizního vysílání ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 89/552, ve znění směrnice 97/36. Pohled ze strany poskytovatele služby musí být při analýze pojmu „služba televizního vysílání“ upřednostněn. Naopak situace služeb konkurujících dotčené službě nemá na toto posouzení vliv.

               4)

               Podmínky, za kterých poskytovatel služby, jako je služba „Filmtime“, splňuje povinnost uvedenou v čl. 4 odst. 1 směrnice 89/552, ve znění směrnice 97/36, vyhradit většinový podíl svého vysílacího času pro evropská díla, nemají vliv na kvalifikaci této služby jako služby televizního vysílání.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.04.2004.


title: Věc T-226/05: Žaloba podaná dne 14. června 2005 Dimitrou Lantzoni proti Soudnímu dvoru Evropských společenství

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/28

         Žaloba podaná dne 14. června 2005 Dimitrou Lantzoni proti Soudnímu dvoru Evropských společenství
   (Věc T-226/05)
   (2005/C 205/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. června 2005 žaloba podaná proti Soudnímu dvoru Evropských společenství Dimitrou Lantzoni, s bydlištěm v Lucemburku, zastoupenou Michèle Bouché, advokátkou.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               uložil Soudnímu dvoru náhradu škody ve výši 50 000 EUR za morální újmu, která vznikla žalobkyni následkem závažných porušení předpisů, které měly za následek znemožnění jejího služebního postupu,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dne 3. června 2004 podala žalobkyně, úřednice Soudního dvora, návrh na náhradu škody za majetkovou a morální újmu, která jí vznikla následkem znemožnění jejího služebního postupu zavedením v roce 2000 nového systému povyšování. Jelikož tento návrh, jakož i její stížnost byly zamítnuty, žalobkyně podala projednávanou žalobu. Na podporu svých návrhů uplatňuje, že tvrzené znemožnění jejího služebního postupu, jakož i majetková a morální újma, která jí vznikla, jsou následkem závažných a opakovaných porušení předpisů a neplnění povinností správy Soudního dvora, co se týče jak hodnotících zpráv, tak bodů povýšení přidělovaných na jejich základě.


title: Věc T-247/05: Žaloba podaná dne 4. července 2005 The Black & Decker Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/48

         Žaloba podaná dne 4. července 2005 The Black & Decker Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-247/05)
   (2005/C 217/103)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. července 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation, se sídlem v Towson, Maryland (USA), zastoupenou P. Harrisem, advokátem.
   Atlas Copco Aktiebolag, se sídlem ve Stockholmu (Švédsko) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. dubna 2005 (Věc R 724/2004-1);

               —

               prohlásil námitkové řízení B497 109 za nepřípustné;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení žalobkyně v projednávaném řízení a v odvolacím řízení OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Barevná trojrozměrná ochranná známka černé a žluté barvy, ve formě nástroje pro výrobky ve třídě 7 (ručně ovládané přenosné elektrické nástroje atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Nezapsané ochranné známky a označení používané ve všech členských státech v oblasti obchodu pro nástroje.

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitky jako nepřípustné

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k dalšímu řízení

               Dovolávané žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že námitka musí být prohlášena za nepřípustnou, jelikož v rozporu s pravidlem 18 odst. 1 nařízení č. 2868/95 (1) neurčila dostatečně jasně starší ochranné známky a označení, na základě kterých se námitka podává.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 303, 15.12.1995, s. 1.


title: Věc C-353/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-353/10) (1)

   2011/C 89/28
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-266/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemsko) — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Milieudefensie, Vereniging Goede Waar & Co. v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, dříve College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen ( „Životní prostředí — Přípravky na ochranu rostlin — Směrnice 91/414/EHS — Přístup veřejnosti k informacím — Směrnice 90/313/EHS a 2003/4/ES — Časová působnost — Pojem „informace o životním prostředí“ — Důvěrnost obchodních a průmyslových informací“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemsko) — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Milieudefensie, Vereniging Goede Waar & Co. v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, dříve College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
   (Věc C-266/09) (1)

   (Životní prostředí - Přípravky na ochranu rostlin - Směrnice 91/414/EHS - Přístup veřejnosti k informacím - Směrnice 90/313/EHS a 2003/4/ES - Časová působnost - Pojem „informace o životním prostředí“ - Důvěrnost obchodních a průmyslových informací)
   2011/C 55/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Milieudefensie, Vereniging Goede Waar & Co.

      Žalovaná: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, dříve College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen

      Za přítomnosti: Bayer CropScience BV, Nederlandse Stichting voor Fytofarmacie

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Postupy při zadávání veřejných zakázek — Zadání smlouvy na tlumočnické a překladatelské služby — Služby, na které se nevztahují všechny požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, p. 114; Zvl. vyd. 06/07 s. 132) — Přidělení váhy kritériím pro udělení zakázky po uplynutí lhůty pro předložení nabídek — Zásady rovného zacházení s předkladateli a transparentnosti

      Výrok

               1)

               Pojem „informace o životním prostředí“ použitý v článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS je třeba vykládat v tom smyslu, že zahrnuje informaci poskytnutou v rámci vnitrostátního postupu pro povolení nebo rozšíření povolení přípravku na ochranu rostlin s ohledem na stanovení maximálního množství pesticidu obsaženého v potravinách nebo nápojích, jeho složky nebo rozkladného produktu.

               2)

               S výjimkou případu, kdy taková situace, jaká nastala ve věci v původním řízení, spadá pod situace uvedené v čl. 14 druhém pododstavci směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, je třeba vykládat ustanovení čl. 14 prvního pododstavce v tom smyslu, že je lze použít pouze v případě, že tím nejsou dotčeny povinnosti vyplývající z čl. 4 odst. 2 směrnice 2003/4.

               3)

               Článek 4 směrnice 2003/4 je nutno vykládat v tom smyslu, že zvážení veřejného zájmu na zveřejnění informace o životním prostředí proti zvláštnímu zájmu na odmítnutí zveřejnění musí být provedeno v každém jednotlivém případě předloženém příslušným orgánům, i kdyby vnitrostátní zákonodárce určil na základě obecně závazného předpisu kritéria umožňující usnadnit toto posouzení protichůdných zájmů.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/1

         (2008/C 37/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 22, 26.1.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 8, 12.1.2008

      Úř. věst. C 315, 22.12.2007

      Úř. věst. C 297, 8.12.2007

      Úř. věst. C 283, 24.11.2007

      Úř. věst. C 269, 10.11.2007

      Úř. věst. C 247, 20.10.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  20.října 2005  ve věci C-505/04: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/19/ES — Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů — Zdravotní sestra, zubní lékař, veterinární lékař, porodní asistentka, architekt, farmaceut a lékař — Neprovedení ve stanovené lhůtě — Gibraltar )

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 20.října 2005
   ve věci C-505/04: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/19/ES - Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů - Zdravotní sestra, zubní lékař, veterinární lékař, porodní asistentka, architekt, farmaceut a lékař - Neprovedení ve stanovené lhůtě - Gibraltar )
   (2005/C 315/12)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-505/04, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: H. Støvlbæk) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: S. Nwaokolo), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 8. prosince 2004, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, předseda, S. von Bahr a A. Borg Barthet (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 20.října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo, pokud jde o Gibraltar, právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/48/EHS a 92/51/EHS o obecném systému pro uznávání odborných kvalifikací a směrnice Rady 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 85/432/EHS, 85/433/EHS a 93/16/EHS o povolání zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči (ošetřovatele odpovědného za všeobecnou péči), zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, architekta, farmaceuta a lékaře, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě této směrnice.

               2.

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc C-624/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 23. listopadu 2015 – Litdana UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 23. listopadu 2015 – Litdana UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-624/15)
   (2016/C 048/26)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Litdana UAB

      Žalovaný: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Předběžné otázky

               1.

               Jsou podle čl. 314 písm. a) a čl. 226 odst. 11 směrnice 2006/112 (1) a podle čl. 314 písm. d) a čl. 226 odst. 14 uvedené směrnice přípustné vnitrostátní předpisy či praxe z takových předpisů vycházející, které brání osobě povinné k dani uplatnit režim ziskové přirážky z důvodu, že správce daně při daňové kontrole zjistí, že na fakturách s DPH na dodané zboží byly uvedeny nesprávné informace či údaje o uplatnění režimu ziskové přirážky nebo osvobození od DPH, avšak osoba povinná k dani tuto skutečnost nevěděla a vědět nemohla?

               2.

               Je třeba článek 314 směrnice 2006/112 chápat a vykládat tak, že ačkoli je na faktuře s DPH uvedeno, že zboží je osvobozeno od DPH (čl. 226 odst. 11 směrnice 2006/112) nebo že prodávající uplatnil při dodání zboží režim ziskové přirážky (čl. 226 odst. 14 směrnice 2006/112), vzniká osobě povinné k dani právo uplatnit režim ziskové přirážky jen v případě, že dodavatel zboží skutečně uplatnil režim ziskové přirážky a řádně splnil své povinnosti, pokud jde o úhradu DPH (uhradil DPH ze ziskové přirážky ve svém státě)?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-415/16: Žaloba podaná dne 31. července 2016 – Almashreq Investment Fund v. Rada

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/20

      Žaloba podaná dne 31. července 2016 – Almashreq Investment Fund v. Rada
      (Věc T-415/16)
      (2016/C 364/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Almashreq Investment Fund (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobcovu žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  vzhledem k tomu zrušil rozhodnutí (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016 a akty, kterými se toto rozhodnutí provádí, v tom rozsahu, ve kterém se týkají žalobce;

                  —

                  uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby vznáší žalobce pět žalobních důvodů, které jsou v podstatě totožné nebo obdobné jako žalobní důvody vznášené v rámci věci T-411/16, Syriatel Mobile Telecom v. Rada.


title: Věc T-125/09: Žaloba podaná dne 26. března 2009 — Gruener Janura v. OHIM — Centum Aqua Marketing (HUNDERTWASSER)

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/17

         Žaloba podaná dne 26. března 2009 — Gruener Janura v. OHIM — Centum Aqua Marketing (HUNDERTWASSER)
   (Věc T-125/09)
   2009/C 129/30
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gruener Janura AG (zástupce: P. Endres, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Centum Aqua Marketing GmbH (Magdeburg, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zamítnout přihlášku ochranné známky „Hundertwasser“ č. 4491891 pro následující výrobky a služby:

                           —

                           třídy 20: výrobky nejmenované v jiných třídách ze dřeva, korku, rákosu, ostřice, vrbového proutí, z rohu, kosti, slonoviny, z kostic, želvoviny, perleti, mořské pěny, náhražky všech těchto materiálů nebo náhražky z plastických hmot;

                           —

                           třídy 30: cukr, rýže, tapioka, ságo, kávové náhražky; mouka a přípravky z obilnin, chléb, pečivo, cukrovinky; med, sirup melasový; droždí, prášky do těsta; sůl, hořčice; ocet, nálevy (k ochucení); koření; led pro osvěžení; sladkosti, cukrová vata;

                           —

                           třídy 31: výrobky zemědělské, zahradnické, lesní a zrní neuvedené v jiných třídách; živá zvířata; osivo, rostliny a přírodní květiny; krmivo pro zvířata; slad; výrobky ekologického zemědělství, květiny, dekorace, dekorace z rostlin, kytice z rostlin;

                           —

                           třídy 35: reklama, marketingové koncepty

                           —

                           třídy 39: doprava; balení a skladování zboží; organizování cest, provádění po výstavách, provádění ve městech a v budovách, turistické nabídky, souborné služby pro pobytové zájezdy a zájezdy.

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatekal ochranné známky Společenství: Centum Aqua Marketing GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „HUNDERTWASSER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 20, 25, 30, 31, 32, 39 a 42 (přihláška č. 4 491 891)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „FRIEDENSREICH HUNDERTWASSER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 16, 19, 24, 25, 27, 32 a 33 (ochranná známka Společenství č. 1 825 629) a slovní ochranná známka „HUNDERTWASSER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 14, 16, 18, 19, 21, 24, 41 a 42 (ochranná známka Společenství č. 1 931 393)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a částečné vyhovění odvolání a částečné zamítnutí přihlášky

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, protože mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-456/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 10. října 2012 — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel a O, další účastník řízení: B

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 10. října 2012 — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel a O, další účastník řízení: B
   (Věc C-456/12)
   2013/C 26/33
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel a O

      Další účastník řízení: B

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS použít ve vztahu k podmínkám práva na volný pohyb a pobyt rodinných příslušníků občana Unie, kteří mají státní příslušnost třetí země, stejně jako v rozsudcích Soudního dvora Evropské unie Singh (2) (C-370/90) a Eind (3) (C-291/05) analogicky v případě, kdy se občan Unie vrátí do členského státu, jehož je státním příslušníkem, poté, co v rámci čl. 21 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie i jako příjemce služeb ve smyslu článku 56 této Smlouvy, pobýval v jiném členském státě?

               2)

               V případě kladné odpovědi: je podmínkou toho, aby po návratu občana Unie do členského státu, jehož je státním příslušníkem, náleželo jeho rodinnému příslušníkovi, který je státním příslušníkem třetí země, právo pobytu v tomto členském státě, skutečnost, aby měl pobyt občana Unie v jiném členském státě určitou minimální dobu trvání?

               3)

               V případě kladné odpovědi: je možné tuto podmínku splnit i v případě, kdy se nejednalo o nepřerušený pobyt, nýbrž o pobyt s určitou četností, jako například každý týden během víkendu nebo formou pravidelných návštěv?
               […]

               4)

               Zaniknou případné nároky rodinného příslušníka, který je státním příslušníkem třetí země, na právo pobytu vycházející z unijního práva, jestliže mezi návratem občana Unie do členského státu, jehož je státním příslušníkem, a připojením se v tomto členském státě jeho rodinného příslušníka, který je státním příslušníkem třetí země, uplynulo značné časové období?

      (1)  Úř. věst L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46.

      (2)  Roszudek ze dne 7. července 1992, Recueil s. I-4265.

      (3)  Rozsudek ze dne 11. prosince 2007, Sb. rozh. s. I-10719.


title: Věc F-13/07: Žaloba podaná dne 7. února 2007 – Scozzaro v. EMEA

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/56

         Žaloba podaná dne 7. února 2007 – Scozzaro v. EMEA
   (Věc F-13/07)
   (2007/C 82/119)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Salvatore Scozzaro (Broxbourne, Spojené království) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčiva (EMEA)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 31. března 2006, kterým zamítl výkonný ředitel EMEA žádost žalobce směřující k předložení jeho případu Výboru pro otázky invalidity, jakož i potvrzující rozhodnutí ze dne 25. října 2006.

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dne 17. března 2005 utrpěl žalobce, dočasný zaměstnanec u EMEA, pracovní úraz, v jehož důsledku nebyl schopen vykonávat práci. Dne 14. února 2006 mu bylo sděleno, že jeho smlouva nebude po 15. říjnu 2006 obnovena. Jeho žádost o předložení případu Výboru pro otázky invalidity byla zamítnuta.
   Žalobce se na podporu své žaloby dovolává zejména porušení čl. 31 prvního pododstavce a čl. 33 prvního pododstavce Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství (PŘOZ), jak byly vyloženy Soudem pro veřejnou službu v jeho rozsudku ze dne 16. ledna 2007, Gesner v. OHIM (F-119/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí).


title: Věc F-55/10: Žaloba podaná dne 9. července 2010 — Moschonaki v. Komise

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/43

         Žaloba podaná dne 9. července 2010 — Moschonaki v. Komise
   (Věc F-55/10)
   ()
   2010/C 246/76
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Chrysanthe Moschonaki (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst)

      Žalovaná: Evropská Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým bylo odmítnuto zohlednit žádost žalobkyně o pracovní místo asistenta v knihovně a uložení Komisi povinnosti zaplatit žalobkyni určitou částku jako náhradu za majetkovou a nemajetkovou újmu

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 30. září 2009, kterým tento orgán odmítl zohlednit žádost žalobkyně o pracovní místo, kterou podala v návaznosti na zveřejnění oznámení o volném pracovním místě COM/2009/1379 asistenta v knihovně na Generálním ředitelství pro překlady oddělení D.3;

               —

               pokud je to nezbytné, zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 31. března 2010, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobkyní podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

               —

               přiznat žalobkyni odškodné ve výši 30 000 eur za majetkovou a nemajetkovou újmu, kterou utrpěla;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-64/17: Žaloba podaná dne 1. února 2017 – Lions Gate Entertainment v. EUIPO (DIRTY DANCING)

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/56

         Žaloba podaná dne 1. února 2017 – Lions Gate Entertainment v. EUIPO (DIRTY DANCING)
   (Věc T-64/17)
   (2017/C 104/78)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lions Gate Entertainment Inc. (Santa Monica, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: C. Hall, barrister, a D. Farnsworth, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „DIRTY DANCING“ – Přihláška č. 13 930 102

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016, ve věci R 331/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaložila v řízení před odvolacím senátem a Tribunálem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-580/12: Usnesení Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Yaqub v. OHIM — Turkey (ATATURK) ( „Ochranná známka Společenství — Jmenování nového zástupce — Nečinnost žalobce — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Yaqub v. OHIM — Turkey (ATATURK)
   (Věc T-580/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Jmenování nového zástupce - Nečinnost žalobce - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 336/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: J. Yaqub (Nottingham, Spojené království)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Turecká republika

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2012 (věc R 2613/2011-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Tureckou republikou na jedné straně a J. Yaqubem a G. Yaqubem na straně druhé.

      Výrok

               1)

               Není namístě vydat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               J. Yaqub ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc T-210/12: Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2012 — Viasat Broadcasting UK v. Komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2012 — Viasat Broadcasting UK v. Komise
   (Věc T-210/12) (1)

   2013/C 32/48
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 14.7.2012.


title: Věc C-363/09: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. července 2010 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/414/EHS — Přípravky na ochranu rostlin — Žádost o povolení uvedení na trh — Ochrana údajů“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/15

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. července 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-363/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/414/EHS - Přípravky na ochranu rostlin - Žádost o povolení uvedení na trh - Ochrana údajů)
   2010/C 234/21
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Parpala a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: J. López Bascones, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 13 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332) — Údaje doplňující žádost — Použití a ochrana údajů — Důvěrnost

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ponechalo v platnosti článek 38 zákona č. 43/2002 (ley 43/2002 de sanidad vegetal) ze dne 20. listopadu 2002 o zdraví rostlin, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 13 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh.

               2)

               Španělské království ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-95/06: Žaloba podaná dne  21. března 2006  – Federación de Cooperativas Agrarias de la Communidad Valenciana v. Odrůdový úřad Společenství (CPVO)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/43

         Žaloba podaná dne 21. března 2006 – Federación de Cooperativas Agrarias de la Communidad Valenciana v. Odrůdový úřad Společenství (CPVO)
   (Věc T-95/06)
   (2006/C 131/81)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Federación de Cooperativas Agrarias de la Communidad Valenciana (Valencie, Španělsko) (zástupci: S. Roig Girbes, R. Ortega Bueno a M. Delgado Echeevarría, advokáti)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: SARL Nador Cott protection (Saint Raphaël, Francie)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu Odrůdového úřadu Společenství ze dne 8. listopadu 2005

               —

               uložit Odrůdovému úřadu Společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žadatel o odrůdové právo Společenství: Jean de Maistre, po postoupení dotčené odrůdy SARL Nador Cott Protection (č. žádosti: 1995/0726)
   Odrůdové právo Společenství je požadováno pro: Nadorcott

      Rozhodnutí CPVO: Udělení odrůdového práva Společenství (rozhodnutí č. 14111)
   Odvolání k odvolacímu senátu podala: Žalobkyně

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Prohlášení odvolání za nepřípustné ( věc A 001/2005)

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení nařízení (ES) č. 1239/95 (1) a zásady řádné správy tím, že nebyl uplatněn článek 49 tohoto nařízení; nesprávné zamítnutí odvolání na základě nedostatku legitimace.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1239/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství (Úř. věst. L 121, s. 37).


title: Věc C-528/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/98/ES — Opakované použití informací veřejného sektoru — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/25

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-528/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/98/ES - Opakované použití informací veřejného sektoru - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 51/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: E. Montaguti, zmocněnec)

      Žalovaný: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (Úř. věst. L 345, s. 90; Zvl. vyd. 13/32, s. 701) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/2

         Volba předsedů senátů v nichž zasedají tři soudci
   (2008/C 301/02)
   Dne 23. září 2008 soudci Soudního dvora na základě článku 10 odst. 1 druhého pododstavce jednacího řádu zvolili p. Ilešiče, p. Bonichota, p. Ó Caoimha a p. von Danwitze předsedy pátého, šestého, sedmého a osmého senátu, v nichž zasedají tři soudci, na období od 7. října 2008 do 6. října 2009.


title: Věc C-512/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – C. G. Sopora v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb pracovníků — Článek 45 SFEU — Rovné zacházení mezi nerezidentními pracovníky — Daňové zvýhodnění spočívající v osvobození náhrad nákladů poskytovaných zaměstnavatelem od daně — Zvýhodnění poskytnuté paušálním způsobem — Pracovníci pocházející z jiného členského státu, než je stát, v němž je práce vykonávána — Podmínka bydliště v určité vzdálenosti od hranice členského státu, v němž je práce vykonávána“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/10

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – C. G. Sopora v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-512/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Článek 45 SFEU - Rovné zacházení mezi nerezidentními pracovníky - Daňové zvýhodnění spočívající v osvobození náhrad nákladů poskytovaných zaměstnavatelem od daně - Zvýhodnění poskytnuté paušálním způsobem - Pracovníci pocházející z jiného členského státu, než je stát, v němž je práce vykonávána - Podmínka bydliště v určité vzdálenosti od hranice členského státu, v němž je práce vykonávána“)
   (2015/C 138/12)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: C. G. Sopora

      Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

   Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy dotčené ve věci v původním řízení, na základě nichž členský stát stanoví ve prospěch pracovníků, kteří měli před výkonem zaměstnání na jeho území bydliště v jiném členském státě, poskytnutí daňového zvýhodnění spočívajícího v paušálním osvobození náhrady za extrateritoriální náklady od daně do výše 30 % daňového základu, za podmínky, že tito pracovníci měli bydliště ve vzdálenosti přesahující 150 kilometrů od jeho hranic, ledaže by – což přísluší ověřit předkládajícímu soudu – uvedené meze byly stanoveny tak, že by toto osvobození od daně systematicky vedlo ke značné nadměrné kompenzaci skutečně vynaložených extrateritoriálních nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc T-638/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2017 – Alcohol Countermeasure Systems (International) v. EUIPO – Lion Laboratories (ALCOLOCK) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské ALCOLOCK — Slovní ochranná známka Spojeného království ALCOLOCK — Relativní důvod zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Řádné užívání starší ochranné známky“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2017 – Alcohol Countermeasure Systems (International) v. EUIPO – Lion Laboratories (ALCOLOCK)
   (Věc T-638/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské ALCOLOCK - Slovní ochranná známka Spojeného království ALCOLOCK - Relativní důvod zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Řádné užívání starší ochranné známky“)
   (2017/C 151/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (Toronto, Kanada) (zástupci: E. Baud a P. Marchiset, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Lion Laboratories Ltd (Barry, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2015 (věc R 1323/2014-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Lion Laboratories a Alcohol Countermeasure Systems (International).

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


title: Věc T-364/14: Žaloba podaná dne 23. května 2014 – Penny-Markt v. OHIM – Boquoi Handels (B! O)

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/32

         Žaloba podaná dne 23. května 2014 – Penny-Markt v. OHIM – Boquoi Handels (B! O)
   (Věc T-364/14)
   2014/C 261/56
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Penny-Markt GmbH (Kolín and Rýnem, Německo) (zástupci: M. Kinkeldey, S. Brandstätter a A. Wagner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Boquoi Handels OHG (Straelen, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. března 2014 ve věci R 1201/2013-4,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „B! O“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30, 31 a 32 – ochranná známka Společenství č. 1 0 0 38  008

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Boquoi Handels OHG

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: národní slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „bo“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 16, 21, 29, 31, 32, 33 a 35

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí žádosti o prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: rozhodnutí zrušovacího oddělení se zrušuje a ochranná známka Společenství se prohlašuje za neplatnou

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-405/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. července 2016 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. května 2016 ve věci T-47/15, Spolková republika Německo v. Evropská komise

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. července 2016 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. května 2016 ve věci T-47/15, Spolková republika Německo v. Evropská komise
   (Věc C-405/16 P)
   (2016/C 326/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a R. Kanitz, zmocněnci, ve spolupráci s T. Lübbigem, advokátem)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Spolková republika Německo navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               v celém rozsahu zrušil rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 10. května 2016 ve věci T-47/15;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek se opírá o tři důvody:
   První důvod kasačního opravného prostředku
   Napadený rozsudek Tribunálu nesprávně posoudil hranice skutkové podstaty podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU při výkladu pojmů „státní prostředky“ a „kontrola“ státu nad finančními prostředky soukromých podniků. Napadený rozsudek vychází nesprávně z toho, že „orgány“ Spolkové republiky Německo vykonávají na základě ustanovení německého Erneuerbare-Energien-Gesetzes (zákon o obnovitelných energiích) „kontrolu“ a tím správní pravomoc nad finančními prostředky provozovatelů přenosových sítí a podniků zajišťujících zásobování elektrickou energií, které jsou zapojeny do v Německu existujícího systému podpory obnovitelných energií. Tribunál by správně musel uznat, že zákon o obnovitelných energiích pouze upravuje soukromoprávní smluvní vztahy mezi jednotlivými podniky na německém energetickém trhu, nezakládá však žádnou státní kontrolu nad finančními prostředky těchto podniků.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá, že Tribunál nesprávně vycházel z toho, že německý zákon o obnovitelných energiích zajišťuje uživatelům s vysokou spotřebou energie jako konečným spotřebitelům výhodu, která je z hlediska práva upravujícího státní podpory relevantní. Tribunál tím pomíjí judikaturu týkající se vyrovnání za strukturální nevýhody a kritéria selektivity v právu upravujícím státní podpory.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek konečně namítá, že rozsudek je nedostatečně odůvodněn, jak pokud jde o postavení provozovatelů přenosových sítí, tak i o postavení podniků zajišťujících zásobování elektrickou energií.


title: Věc T-394/06: Žaloba podaná dne 11. prosince 2006 – Itálie v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/32

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2006 – Itálie v. Komise
   (Věc T-394/06)
   (2007/C 42/55)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. Aiello, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2006) 4324 ze dne 3. října 2006, oznámené téhož dne, v rozsahu, v němž finanční postupy, které je třeba uplatnit při vyúčtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v případech nesrovnalostí ze strany hospodářských subjektů, jsou vyňaty z financování Společenství a hrazeny ze státního rozpočtu Italské republiky.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Italská republika se žalobou obrací proti tomu, že finanční postupy ze 157 případů nesrovnalostí v celkové výši 310 849 495,98 eur, na které neměla s nezbytnou péčí reagovat zahájením řízení o zpětném získávání, jsou vyňaty z financování Společenství, a proto hrazeny z italského státního rozpočtu.
   Na podporu svého návrhového žádání žalobkyně, jež popírá jakékoliv vlastní zanedbání, uplatňuje:

               —

               porušení nebo nesprávné použití čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 595/91 ze dne 4. března 1991 o nesrovnalostech a zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci financování společné zemědělské politiky, o organizaci informačního systému v této oblasti a o zrušení nařízení (EHS) č. 283/72 (1);

               —

               porušení nebo nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky (2) a nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (3).

      (1)  Úř. věst. L 67, 14.3.1999, s. 11; Zvl. vyd. 3/11, s. 171-175.

      (2)  Úř. věst. L 94, 28.4.1970, s. 13.

      (3)  Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 103; Zvl. vyd. 3/25, s. 414-423.


title: Věc C-215/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 22. května 2008 – E. Friz GmbH v. Carsten von der Heyden

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 22. května 2008 – E. Friz GmbH v. Carsten von der Heyden
   (Věc C-215/08)
   (2008/C 209/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: E. Friz GmbH

      Žalovaný: Carsten von der Heyden
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení čl. 1 odst. 1 první věty směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory (1) vykládat tak, že zahrnuje přistoupení spotřebitele k osobní společnosti, osobní obchodní společnosti, sdružení či družstvu, jestliže hlavním účelem tohoto přistoupení není členství ve společnosti, sdružení či družstvu, nýbrž – což často platí především v případě účasti v uzavřeném fondu působícím v oblasti nemovitostí – účast společníka představuje pouze jiný způsob finanční investice nebo získání plnění, která jsou typicky předmětem smluv s protiplněním?

               2)

               Je třeba ustanovení čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory vykládat tak, že brání vnitrostátnímu právnímu (judikaturou uznanému) účinku ve smyslu článku 7 této směrnice, který znamená, že takové přistoupení spotřebitele učiněné při podomním prodeji povede v případě jeho odstoupení k tomu, že spotřebitel, který své přistoupení odvolal, získá nárok na vypořádací podíl vůči společnosti, sdružení či družstvu, vypočtený k okamžiku účinku odstoupení, tj. na částku odpovídající hodnotě podílu ve společnosti, sdružení či družstvu v době odstoupení, s (možným) následkem, že vzhledem k ekonomickému vývoji společnosti, sdružení či družstva obdrží spotřebitel buď méně, než činila hodnota jeho vkladu, nebo se dokonce ještě, kromě ztráty zaplaceného vkladu, vystaví odpovídající platební povinnosti vůči společnosti, sdružení či družstvu, neboť vypořádací podíl bude záporný?

      (1)  Úř. věst. L 372, s. 31.


title: Věc T-776/16: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2016 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell.)

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/45

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2016 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell.)
   (Věc T-776/16)
   (2017/C 014/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Německo) (zástupce: C. Thiele, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: iCell AB (Älvdalen, Švédsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „iCell.“ – Přihláška č. 12 877 676

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. září 2016 ve věci R 2496/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               pozměnil napadené rozhodnutí tak, že námitce bude v plném rozsahu vyhověno a přihláška č. 12877676 ochranné známky Unie bude zamítnuta;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-103/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2016 – T & L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise „Mimosmluvní odpovědnosti — Zemědělství — Cukr — Mimořádná opatření — Zásobování unijního trhu — Hospodářský rok 2010/2011 — Právní norma, jejímž předmětem je přiznat práva jednotlivcům — Dostatečně závažné porušení — Nařízení (ES) č. 1234/2007 — Zásada nediskriminace — Přiměřenost — Právní jistota — Legitimní očekávání — Povinnost řádné péče a zásada řádné správy“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2016 – T & L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise
   (Věc T-103/12) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnosti - Zemědělství - Cukr - Mimořádná opatření - Zásobování unijního trhu - Hospodářský rok 2010/2011 - Právní norma, jejímž předmětem je přiznat práva jednotlivcům - Dostatečně závažné porušení - Nařízení (ES) č. 1234/2007 - Zásada nediskriminace - Přiměřenost - Právní jistota - Legitimní očekávání - Povinnost řádné péče a zásada řádné správy“)
   (2017/C 022/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: T & L Sugars a Sidul Açúcares (T & L Sugars Ltd (Londýn, Spojené státy) a Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalsko) (zástupci: původně D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, solicitor, poté D. Waelbroeck)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: DAI – Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA (Coruche, Portugalsko) (zástupce: M. Mendes Pereira, advokát), RAR – Refinarias de Açúcar Reunidas, SA (Porto) (zástupce: M. Mendes Pereira, advokát), Lemarco SA, (Bukurešť, Rumunsko), Lemarco Cristal Srl (Urziceni) a Zaharul Liesti SA (Lieşti) (zástupci: L.-I. Van de Waart a D. Gruia Dufaut, advokáti) a SFIR Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (Cesena, Italie) a SFIR Raffineria di Brindisi SpA (Cesena) (zástupci: P. Buccarelli a M. Todino, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně P. Rossi a N. Donnelly, poté P. Rossi a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: E. Sitbon a A. Westerhof Löfflerová, zmocněnci) a Evropský výbor výrobců cukru (CEFS) (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Pitschas, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU, znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1239/2011 ze dne 30. listopadu 2011, kterým se zahajuje stálé nabídkové řízení na dovoz cukru kódu KN 1701 se sníženou celní sazbou na hospodářský rok 2011/12 (Úř. věst. 2011, L 318, s. 4), prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1240/2011 ze dne 30. listopadu 2011, kterým se stanoví výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a izoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2011/12 (Úř. věst. 2011, L 318, s. 9), prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1281/2011 ze dne 8. prosince 2011 o stanovení minimální celní sazby pro první dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. 2011, L 327, s. 60), prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1308/2011 ze dne 14. prosince 2011 o stanovení přídělového koeficientu, o odmítnutí dalších žádostí a o uzavření lhůty pro podání žádostí o dostupná množství cukru nepodléhající kvótám, jež mají být prodána na trhu Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2011/12 (Úř. věst. 2011, L 332, s. 8), prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1316/2011 ze dne 15. prosince 2011 o stanovení minimální celní sazby pro druhé dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. 2011, L 334, s. 16), prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1384/2011 ze dne 22. prosince 2011 o stanovení minimální celní sazby pro třetí dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. 2011, L 343, s. 33), prováděcího nařízení Komise (EU) č. 27/2012 ze dne 12. ledna 2012 o stanovení minimální celní sazby pro cukr pro čtvrté dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. 2012, L 9, s. 12) a prováděcího nařízení Komise (EU) č. 57/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se pozastavuje nabídkové řízení zahájené prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. 2012, L 19, s. 12), a dále návrh na základě článku 268 SFEU, znějící na náhradu újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěly přijetím těchto aktů a odmítnutím Komise přijmout opatření nezbytná k obnovení dodávek surového třtinového cukru

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               T & L Sugars Ltd a Sidul Açúcares, Unipessoal Lda ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie, DAI – Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA, RAR – Refinarias de Açùcar Reunidas, SA, Lemarco SA, Lemarco Cristal Srl, Zaharul Liesti SA, SFIR – Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA a SFIR Raffineria di Brindisi SpA, jakož i Evropský výbor výrobců cukru (CEFS) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


title: Věc C-566/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 10. listopadu 2016 – Vámos Dávid v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 10. listopadu 2016 – Vámos Dávid v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Věc C-566/16)
   (2017/C 104/35)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vámos Dávid

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Předběžné otázky

   Je v souladu s unijním právem vnitrostátní právní úprava, která opravňuje daňový orgán provádějící daňovou kontrolu a posteriori k tomu, aby vyloučil možnost uplatnit subjektivní osvobození, a to na základě okolnosti, že této možnosti může osoba povinná k dani využít pouze v okamžiku, kdy oznamuje zahájení zdanitelné činnosti?