title: Věc T-729/14: Žaloba podaná dne 16. října 2014 – PAN Europe a Unaapi v. Komise

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/40

         Žaloba podaná dne 16. října 2014 – PAN Europe a Unaapi v. Komise
   (Věc T-729/14)
   (2015/C 007/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie); a Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Itálie) (zástupce: B. Kloostra, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 5. srpna 2014, Ares (2014) 2589479, oznámené zástupci žalobkyň dne 6. srpna 2014 (napadené rozhodnutí) jako odpovědi na žádost, kterou žalobkyně podaly dne 10. ledna 2013 podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 396/2005 (1) („nařízení č. 396/2005“), týkající se snížení maximálních limitů reziduí (MLR) aktivní látky imidakloprid pro med, pyl a mateří kašičku.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobci uvádějí jeden žalobní důvod vycházející z toho, že přijetím napadeného rozhodnutí Komise jednala v rozporu s nařízením č. 396/2005, zejména s jeho článkem 3 a/nebo ve spojení s čl. 14 odst. 1 a 2 písm. a), c) a d) tohoto nařízení a tak postupovala nezákonným způsobem.

               —

               Žalobci tvrdí, že nařízení č. 396/2005 stanoví, že Komise má zohlednit zdraví zvířat při rozhodování o žádostech o určení nebo změnu MRL podle článku 7 nařízení č. 396/2005. Komise tak nezákonně rozhodla nevyhovět žádosti, kterou podaly žalobci, týkající se snížení MRL pro imidakloprid.

               —

               Žalobci rovněž tvrdí, že podle definice MRL v čl. 3 odst. 2 písm. d) nařízení č. 396/2005 MRL mají být určeny na základě „nejnižšího vystavení spotřebitele nezbytného pro ochranu zranitelných spotřebitelů“ a v souladu se „správnou zemědělskou praxí“ (SZP). Z článku 3 odst. 2, z čl. 4 odst. 1 druhého pododstavce a z článku 14 odst. 2 písm. a) a d) nařízení č. 396/2005 vyplývá, že Komise měla zohlednit při přijetí napadeného rozhodnutí dostupné vědecké a technické poznatky týkající se účinků imidaklopridu na včely domácí a jejich kolonie. Z těchto ustanovení, zejména z čl. 14 odst. 2 písm. d) nařízení č. 396/2005, rovněž vyplývá, že Komise v napadeném rozhodnutí protiprávně nezohlednila prováděcí nařízení Komise (EU) č. 485/2013 (2) jako rozhodnutí „ke změně použití přípravků na ochranu rostlin“.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS (Úř. věst. L 70, s. 1).

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 485/2013 ze dne 24. května 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinných látek klothianidin, thiamethoxam a imidakloprid, a kterým se zakazuje použití a prodej osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin obsahujícími uvedené účinné látky (Úř. věst. L 139, s. 12).


title: Věc T-52/10 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Lebedef v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Dovolená za kalendářní rok — Dočasné přidělení poloviny pracovního úvazku pro účely odborového zastoupení — Neomluvená nepřítomnost — Snížení dnů nároků na dovolenou za kalendářní rok — Článek 60 služebního řádu“ )

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Lebedef v. Komise
   (Věc T-52/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Dovolená za kalendářní rok - Dočasné přidělení poloviny pracovního úvazku pro účely odborového zastoupení - Neomluvená nepřítomnost - Snížení dnů nároků na dovolenou za kalendářní rok - Článek 60 služebního řádu)
   2011/C 38/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009, vydanému ve věci F-54/09, Lebedef v. Komise (zatím nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Giorgio Lebedef ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-279/07: Usnesení Tribunálu ze dne 23. března 2010 — Francie v. Komise

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/50

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. března 2010 — Francie v. Komise
   (Věc T-279/07) (1)

   2010/C 148/81

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc C-456/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Peek & Cloppenburg KG v. Cassina SpA (Autorské právo — Směrnice 2001/29/ES — Článek 4 odst. 1 — Veřejné rozšiřování originálu díla nebo jeho rozmnoženiny prodejem nebo jiným způsobem — Užívání rozmnoženin nábytku chráněného autorským právem jako kusů nábytku vystavených v prodejní síni, jakož i jako dekorace ve výkladní skříni — Neexistence převodu vlastnictví či držby)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Peek & Cloppenburg KG v. Cassina SpA
   (Věc C-456/06) (1)

   (Autorské právo - Směrnice 2001/29/ES - Článek 4 odst. 1 - Veřejné rozšiřování originálu díla nebo jeho rozmnoženiny prodejem nebo jiným způsobem - Užívání rozmnoženin nábytku chráněného autorským právem jako kusů nábytku vystavených v prodejní síni, jakož i jako dekorace ve výkladní skříni - Neexistence převodu vlastnictví či držby)
   (2008/C 142/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG

      Žalovaná: Cassina SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesgerichtshof – Výklad článků 28 a 30 ES, jakož i čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10) – Užívání rozmnoženin nábytku chráněného autorským právem jako kusů nábytku vystavených v prodejní síni, jakož i jako dekorace ve výkladní skříni, bez souhlasu nositele práv – Kvalifikace tohoto užívání jako „forma veřejného rozšiřování“ či nikoli, bez jakékoliv formy převodu vlastnictví či držby
   Výrok
   Pojem „veřejné rozšiřování originálu díla nebo jeho rozmnoženiny jiným způsobem než prodejem“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti je výhradně spojen s převodem vlastnictví takového předmětu. V důsledku toho pouhá skutečnost, že je veřejnosti poskytnuta možnost užívat rozmnoženiny díla chráněného autorským právem, ani to, že jsou uvedené rozmnoženiny veřejně vystaveny, aniž by byla poskytnuta možnost je užívat, nemohou představovat takovou formu rozšiřování.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-281/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Visser's Oliehandel Horst v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/28

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Visser's Oliehandel Horst v. Komise
   (Věc T-281/99) (1)

   (2006/C 310/57)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 47, 19.2.2000.


title: Věc C-453/16 PPU: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vystaveného proti Halilu Ibrahimovi Özçelikovi „Řízení o předběžné otázce — Naléhavé řízení o předběžné otázce — Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech — Evropský zatýkací rozkaz — Rámcové rozhodnutí 2002/584/JAI — Článek 8 odst. 1 písm. c) — Pojem ‚zatýkací rozkaz‘ — Autonomní pojem unijního práva — Vnitrostátní zatýkací rozkaz vystavený policejním orgánem a potvrzený státním zástupcem pro účely trestního stíhání“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/17

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vystaveného proti Halilu Ibrahimovi Özçelikovi
   (Věc C-453/16 PPU) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/JAI - Článek 8 odst. 1 písm. c) - Pojem ‚zatýkací rozkaz‘ - Autonomní pojem unijního práva - Vnitrostátní zatýkací rozkaz vystavený policejním orgánem a potvrzený státním zástupcem pro účely trestního stíhání“)
   (2017/C 014/21)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastník původního řízení

   Halil Ibrahim Özçelik

      Výrok

   Článek 8 odst. 1 písm. c) rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009 musí být vykládán v tom smyslu, že takové potvrzení vnitrostátního zatýkacího rozkazu, jenž byl předtím vystaven policejním orgánem pro účely trestního stíhání, ze strany státního zástupce, jako je potvrzení dotčené ve věci v původním řízení, představuje „soudní rozhodnutí“ ve smyslu uvedeného ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc T-475/12: Žaloba podaná dne 29. října 2012 — LaserSoft Imaging v. OHIM (WorkflowPilot)

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/41

         Žaloba podaná dne 29. října 2012 — LaserSoft Imaging v. OHIM (WorkflowPilot)
   (Věc T-475/12)
   2013/C 9/73
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LaserSoft Imaging AG (Kiel, Německo) (zástupce: J. Hunnekuhl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. ledna 2012 a ze dne 6. srpna 2012 (věc R 480/2012-4) v rozsahu, v němž jimi byla zamítnuta přihláška ochranné známky žalobkyně ze dne 29. srpna 2011, a uložil žalovanému, aby zapsal slovní ochrannou známku „WorkflowPilot“ do rejstříku ochranných známek Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „WorkflowPilot“ pro zboží a služby ve třídách 9, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 223 774

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí námitky

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), jakož i čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-267/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt (Rakousko) dne 20. června 2008 – SPÖ Landesorganisation Kärnten v. Finanzamt Klagenfurt

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt (Rakousko) dne 20. června 2008 – SPÖ Landesorganisation Kärnten v. Finanzamt Klagenfurt
   (Věc C-267/08)
   (2008/C 247/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt
   Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: SPÖ Landesorganisation Kärnten

      Odpůrce: Finanzamt Klagenfurt
   Předběžné otázky

               1)

               Má se čl. 4 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) (dále jen „šestá směrnice“) vykládat tak, že se „vnější propagace“ právně samostatné zemské organizace politické strany ve formě práce s veřejností, informační činnosti, provádění stranických akcí, doručování propagačních materiálů okresním organizacím a organizace a uspořádání každoročně konaného bálu (bál SPÖ) má považovat za hospodářskou činnost, jestliže jsou přitom dosaženy příjmy z (částečného) dalšího vyúčtování výdajů na „vnější propagaci“ rovněž právně samostatným odnožím strany (okresním organizacím atd.) a ze vstupného na bál?

               2)

               Je v rámci posouzení „hospodářské činnosti“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 a 2 šesté směrnice na škodu, když se činnosti uvedené v otázce 1 „odráží“ na zemskou organizaci, která z nich má tedy také prospěch? Z povahy věci vyplývá, že v rámci těchto činností je vždy, ne-li přednostně, pak nicméně jako nutný vedlejší následek, současně propagována také strana jako taková, jakož i její politické cíle a názory.

               3)

               Dá se ještě hovořit o „hospodářské činnosti“ ve výše uvedeném smyslu, jestliže výdaje na „vnější propagaci“ trvale vícenásobně přesahují příjmy dosažené z této činnosti z dalšího vyúčtování výdajů a z pořádání bálu?

               4)

               Jedná se o „hospodářskou činnost“ i v případě, že další vyúčtování výdajů neprobíhá podle bezprostředně patrných hospodářských kritérií (např. určení nákladů v závislosti na tom, kdo je způsobil, nebo kdo z nich měl prospěch) a v podstatě je ponecháno na rozhodnutí nižších organizací, zda a v jakém rozsahu se podílejí na nákladech zemských organizací?

               5)

               Jedná se o „hospodářskou činnost“ i v případě, že vyúčtování propagačních služeb nižším organizacím probíhá ve formě poplatku, jehož výše závisí jednak na počtu členů dotyčné nižší organizace a jednak na počtu jí vyslaných zastupitelů.

               6)

               Mají se, pokud jde o otázku, zda se jedná o „hospodářskou činnos“, jako hospodářské výhody rovněž zohlednit příspěvky z veřejného rozpočtu [jako například příspěvek politickým stranám podle korutanského Parteienförderungsgesetz (zákon o příspěvcích politickým stranám)], které nepatří ke zdanitelným příjmům.

               7)

               Jestliže by takzvaná „vnější propagace“ měla v izolovaném pohledu představovat hospodářskou činnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 a 2 šesté směrnice: Brání okolnost, že práce s veřejností a volební propagace patří ke stěžejní oblasti činnosti politických stran a tvoří conditio sine qua non k prosazení politických cílů a obsahů tomu, aby tato činnost byla kvalifikována jako „hospodářská činnost“?

               8)

               Jsou odvolatelkou prováděné, jako „vnější propagace“ označené činnosti takové, že mohou být srovnávány s činnostmi vykonávanými reklamními agenturami ve smyslu přílohy D (číslo 10) šesté směrnice popř. jim odpovídají svým obsahem? V případě kladné odpovědi na tuto otázku, může být rozsah vykonávaných činností při dané struktuře příjmů a výdajů v době rozhodné z hlediska odvolání kvalifikován jako „nezanedbatelný“.

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc T-457/07: Žaloba podaná dne 10. prosince 2007 – Evropaïki Dynamiki v. EFSA

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/47

         Žaloba podaná dne 10. prosince 2007 – Evropaïki Dynamiki v. EFSA
   (Věc T-457/07)
   (2008/C 51/87)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí EFSA, kterým se nabídka žalobkyně hodnotí jako neúspěšná a zakázka se zadává úspěšnému zhotoviteli;

               —

               uložit EFSA náhradu nákladů řízení a jiných nákladů žalobkyně vynaložených v souvislosti s projednávanou žalobou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně podala nabídku na základě otevřené výzvy k podávání nabídek na poskytování podpůrných poradenských služeb v oblasti IT (Úř. věst. 2007/S 97-118626). Žalobkyně napadá rozhodnutí žalovaného ze dne 1. října 2007, kterým se zamítá nabídka žalobkyně a zakázka se zadává jinému uchazeči.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že EFSA své rozhodnutí neodůvodnil podle článku 253 ES, a zejména neinformoval žalobkyni o přednostech úspěšného uchazeče. Podle žalobkyně EFSA při hodnocení nabídek zaměnil kritéria pro výběr s kritérii pro zadání zakázky a použil hodnotící kritéria, která nebyla výslovně uvedena ve výzvě k podávání nabídek. Navíc žalobkyně tvrdí, že se EFSA dopustil zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu.


title: Věc F-35/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. prosince 2010 — Adriaansen v. Evropská investiční banka

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/16

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. prosince 2010 — Adriaansen v. Evropská investiční banka
   (Věc F-35/10) (1)

   2011/C 46/31
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010, s. 54.


title: Věc C-415/06: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Stahlwerk Ergste Westig GmbH v. Finanzamt Düsseldorf-Mettmann (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Odpověď, kterou lze jasně vyvodit z dosavadní judikatury — Volný pohyb kapitálu — Daně z příjmů — Společnost se stálými provozovnami ve třetím státě — Zohlednění ztrát uvedených provozoven)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/29

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Stahlwerk Ergste Westig GmbH v. Finanzamt Düsseldorf-Mettmann
   (Věc C-415/06) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Odpověď, kterou lze jasně vyvodit z dosavadní judikatury - Volný pohyb kapitálu - Daně z příjmů - Společnost se stálými provozovnami ve třetím státě - Zohlednění ztrát uvedených provozoven)
   (2008/C 51/48)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stahlwerk Ergste Westig GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Düsseldorf-Mettmann
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článku 56, čl. 57 odst. 1 a článku 58 ES – Odpočet ztrát z činnosti stálé provozovny umístěné v třetí zemi ze zdanitelného zisku vnitrostátní společnosti – Zamítnutí odpočtu založené na dvoustranné dohodě o zamezení dvojího zdanění uzavřené s touto třetí zemí
   Výrok
   Vnitrostátní daňový režim, na základě kterého společnost se sídlem v členském státě nemůže při zjišťování zisku odečíst ztráty stálé provozovny umístěné ve třetím státě, rozhodujícím způsobem ovlivňuje svobodu usazování ve smyslu článků 43 ES až 48 ES. Těchto ustanovení se nelze dovolávat v situaci týkající se takové stálé provozovny umístěné ve třetím státě.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-239/16: Žaloba podaná dne 12. května 2016 – Polskie Zdroje v. EUIPO (perlage)

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/47

         Žaloba podaná dne 12. května 2016 – Polskie Zdroje v. EUIPO (perlage)
   (Věc T-239/16)
   (2016/C 243/53)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polskie Zdroje sp.z o.o. sp.k. (Varšava, Polsko) (zástupce: T. Gawrylczyk, právní poradce)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „perlage“ – přihláška č. 13 472 899

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. března 2016 ve věci R 1129/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-493/09 P: Usnesení Tribunálu ze dne 23. května 2011 — Y v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Propuštění — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. května 2011 — Y v. Komise
   (Věc T-493/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Propuštění - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2011/C 211/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Y (Brusel, Belgie) (zástupce: J. Van Rossum, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně J. P. Keppenne a L. Lozano Palacios, poté J.-P. Keppenne a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 7. října 2009, Y v. Komise (F-29/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Pan Y ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení Evropské komise v rámci řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc C-510/07: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 68/414/EHS — Článek 1 odst. 1 — Povinnost udržovat stálé minimální zásoby ropných produktů — Porušení)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/17

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-510/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 68/414/EHS - Článek 1 odst. 1 - Povinnost udržovat stálé minimální zásoby ropných produktů - Porušení)
   (2008/C 223/27)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a B. Schima, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: C. Pochet, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nedodržení povinnosti udržovat zásoby ropných produktů stanovené v čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 68/414/EHS ze dne 20. prosince 1968, kterou se členským státům EHS ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů (Úř. věst. L 308, s. 14; Zvl. vyd. 12/01, s. 29), ve znění změn a posléze kodifikované směrnicí Rady 2006/67/ES ze dne 24. července 2006 (Úř. věst. L 217, s. 8) – Povaha a dosah povinnosti udržovat zásoby – Rozdíl mezi čísly předanými dotyčným členským státem a údaji dodanými Eurostatem – Způsob výpočtu zásob ropných produktů a míry vnitrostátní spotřeby uvedených produktů
   Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo veškeré vhodné právní a správní předpisy k udržování požadovaných stálých zásob ropných produktů na území Evropského společenství, pokud jde o druhou kategorii produktů uvedených v článku 2 směrnice Rady 68/414/EHS ze dne 20. prosince 1968, kterou se členským státům EHS ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů, ve znění směrnice Rady 98/93/ES ze dne 14. prosince 1998, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 1 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008


title: Věc T-457/15: Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Fakro v. OHIM – Saint Gobain Cristalería (climaVera)

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/30

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Fakro v. OHIM – Saint Gobain Cristalería (climaVera)
   (Věc T-457/15)
   (2015/C 328/27)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fakro Sp. z o.o. (Nowy Sącz, Polsko) (zástupce: J. Radłowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Saint Gobain Cristalería, SL (Madrid, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „climaVera“ Ochranná známka Společenství č. 1 152 136

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. května 2015, ve věci R R 2095/2014 2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v plném rozsahu a vrátil věc OHIM k novému rozhodnutí;

               —

               schválil žalobkyni náhradu nákladů řízení včetně nákladů právního zastoupení.

      Dovolávaný(é) žalobní důvod(y)

               —

               Porušení čl. 8 odst. nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-199/12 až C-201/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Minister voor Immigratie, Integtatie en Asiel v. X (C-199/12), Y (C-200/12); Z v. Minister voor Immigratie, Integtatie en Asiel (C-201/12) ( „Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany — Článek 10 odst. 1 písm. d) — Příslušnost k určité společenské vrstvě — Sexuální orientace — Důvod pronásledování — Článek 9 odst. 1 — Pojem „akty pronásledování“ — Oprávněné obavy před pronásledováním z důvodu příslušnosti k určité společenské vrstvě — Dostatečně závažná jednání opravňující takovou obavu — Právní úprava trestající homosexuální jednání — Článek 4 — Individuální posuzování skutečností a okolností“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Minister voor Immigratie, Integtatie en Asiel v. X (C-199/12), Y (C-200/12); Z v. Minister voor Immigratie, Integtatie en Asiel (C-201/12)
   (Věc C-199/12 až C-201/12) (1)

   (Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Článek 10 odst. 1 písm. d) - Příslušnost k určité společenské vrstvě - Sexuální orientace - Důvod pronásledování - Článek 9 odst. 1 - Pojem „akty pronásledování“ - Oprávněné obavy před pronásledováním z důvodu příslušnosti k určité společenské vrstvě - Dostatečně závažná jednání opravňující takovou obavu - Právní úprava trestající homosexuální jednání - Článek 4 - Individuální posuzování skutečností a okolností)
   2014/C 9/11
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Minister voor Immigratie, Integtatie en Asiel, Z

      Žalovaní: X (C-199/12), Y (C-200/12), Minister voor Immigratie, Integtatie en Asiel (C-201/12)

      za přítomnosti: Hoog Commissariaat van de Verenigde Naties voor de Vluchtelingen (C-199/12 až C-201/12)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Výklad čl. 9 odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. c) a čl. 10 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96) — Přiznání postavení uprchlíka — Podmínky — Důvody pronásledování — Homosexualita — Pojem „určitá společenská vrstva“ — Právní předpisy země původu stanovící trest odnětí svobody v minimální délce trvání 10 let v případě homosexuálních vztahů

      Výrok

               1)

               Článek 10 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, musí být vykládán tak, že existence takové trestněprávní úpravy, o jakou se jedná v každé z věcí v původním řízení, která se vztahuje specificky na homosexuály, umožňuje konstatovat, že na tyto osoby je nutné pohlížet tak, že tvoří určitou společenskou vrstvu.

               2)

               Článek 9 odst. 1 ve spojení s čl. 9 odst. 2 písm. c) směrnice 2004/83 musí být vykládán tak, že samotná trestnost homosexuálního jednání jako taková nepředstavuje akt pronásledování. Naopak trest odnětí svobody, jenž postihuje homosexuální jednání a je v zemi původu, která takovou právní úpravu přijala, skutečně ukládán, musí být považován za nepřiměřené nebo diskriminační trestání, a tedy za akt pronásledování.

               3)

               Článek 10 odst. 1 písm. d) ve spojení s čl. 2 písm. c) směrnice 2004/83 musí být vykládán tak, že z oblasti působnosti této směrnice je vyloučeno pouze homosexuální jednání, které je podle vnitrostátní právní úpravy členských států trestné. Při posuzování žádosti o přiznání postavení uprchlíka nemohou příslušné orgány rozumně očekávat, že žadatel o azyl bude v zemi původu svou homosexualitu skrývat nebo si bude počínat se zdrženlivostí při projevování sexuální orientace, aby se vyhnul riziku pronásledování.

      (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc T-364/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. února 2016 – Penny-Markt v. OHIM – Boquoi Handels (B! O) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství B! O — Starší slovní ochranná známka Společenství bo — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. února 2016 – Penny-Markt v. OHIM – Boquoi Handels (B! O)
   (Věc T-364/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství B! O - Starší slovní ochranná známka Společenství bo - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 111/26)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Penny-Markt GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: M. Kinkeldey, S. Brandstätter a A. Wagner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté S. Hanne a nakonec A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Boquoi Handels OHG (Straelen, Německo) (zástupce: P. Mels, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. března 2014 (věc R 1201/2013-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Boquoi Handels OHG a Penny Markt GmbH.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Penny-Markt GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11. 8. 2014.


title: Věc C-84/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2013 Electrabel SA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. prosince 2012 ve věci T-332/09, Electrabel v. Komise

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2013 Electrabel SA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. prosince 2012 ve věci T-332/09, Electrabel v. Komise
   (Věc C-84/13 P)
   2013/C 129/12
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Electrabel SA (zástupci: M. Pittie a P. Honoré, avocats)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušit napadený rozsudek v části, v níž ukládá společnosti Electrabel povinnost zaplatit pokutu ve výši 20 milionů eur;

               —

               a v důsledku toho:

                           —

                           buď vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí,

                           —

                           nebo s konečnou platností ve věci rozhodnout a vyhovět návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni a zrušit sporné rozhodnutí v části, v níž ukládá společnosti Electrabel pokutu ve výši 20 milionů eur, nebo značně snížit částku uvedené pokuty;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu všech nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka předkládá tři důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku podaného proti rozsudku, jímž Tribunál potvrdil rozhodnutí Komise ze dne 10. června 2009, kterým byla společnosti Electrabel uložena pokuta ve výši 20 milionů eur, z důvodu, že porušila článek 7 nařízení (EHS) č. 4064/89 (1) o kontrole spojování podniků.
   Zaprvé, navrhovatelka Tribunálu vytýká, že porušil ustanovení článku 14 odst. 3 výše uvedeného nařízení tím, že použil domnělou „dobu trvání“ protiprávního jednání jako určovatele pro výši pokuty, přestože tento článek pouze uvádí, že při stanovení výše pokuty se přihlédne k „povaze“ a „závažnosti“ porušení.
   Zadruhé, navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil zásadu zákazu zpětné působnosti zákona, jelikož použil ustanovení nařízení (ES) č. 139/2004 (2) na spojení podniků, ke kterému došlo před jeho vstupem v platnost a na které se tedy vztahují ustanovení nařízení (EHS) č. 4064/89.
   Zatřetí má navrhovatelka za to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, jakož i rozporného odůvodnění, jelikož kvalifikoval protiprávní jednání společnosti Electrabel jako trvalé, přestože bylo pouze jednorázové.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 395, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 31).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).


title: Věc T-549/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2014 – Natura Selection v. OHIM – Afoi Anezoulaki (natur) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství natur — Přihláška starší obrazové ochranné známky natura — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2014 – Natura Selection v. OHIM – Afoi Anezoulaki (natur)
   (Věc T-549/10) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství natur - Přihláška starší obrazové ochranné známky natura - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 007/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Natura Selection, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: E. Sugrañes Coca, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Afoi Anezoulaki AE (Kilkis, Řecko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2010 (věc R 217/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Natura Selection, SL et Afoi Anezoulaki AE.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. září 2010 (věc R 217/2010-2) se zrušuje.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 12. 2. 2011.


title: Věc T-25/06: Žaloba podaná dne  24. ledna 2006  – Alliance One International v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/50

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2006 – Alliance One International v. Komise
   (Věc T-25/06)
   (2006/C 60/93)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alliance One International, Inc. (Danville, USA) (zástupci: C. Osti, A. Prastaro, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Komise C(2005)4012 konečné ze dne 20. října 2005 v řízení podle čl. 81 odst. 1 ES (věc COMP/C.38.281/B.2 – surový tabák Itálie) v rozsahu, v němž se týká SCC, Dimon Inc. a Alliance One;

               —

               snížit podle toho pokuty uložené Transcatab a Dimon Italia-Mindo tak, aby pokuty nepřesahovaly 10 % jejich obratu za poslední účetní rok;

               —

               podpůrně snížit pokutu uloženou Transcatab a Dimon Italia-Mindo, jelikož nelze použít násobící faktor;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise napadeným rozhodnutím shledala, že několik společností, včetně žalobkyně a jejích dceřinných společností, Transcatab a Dimon Italia, později přejmenovaná na Mindo, porušilo prostřednictvím kartelových dohod nebo jednáním ve vzájemné shodě v italském odvětví surového tabáku čl. 81 odst. 1 ES.
   Žalobkyně se domáhá částečného zrušení tohoto rozhodnutí a tvrdí zaprvé, že Komise tím, že ji uznala společně a nerozdílně odpovědnou za porušení, kterého se dopustily její dceřinné společnosti, porušila pravidla, kterými se řídí odpovědnost mateřských společností. Žalobkyně v této souvislosti zpochybňuje argumenty a důkazy uváděné Komisí na podporu jejího závěru.
   Žalobkyně má rovněž za to, že Komise tím, že uložila pokuty přesahující 10 % celkového obratu jejích dceřinných společností, porušila čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003 (1).
   Konečně se žalobkyně domnívá, že Komise neměla použít na její dceřinné společnosti násobící faktor, jelikož to nebylo opodstatněné na základě obratů účastníků řízení a rozhodovací praxe Komise. Dále tvrdí, že násobící faktor, který byl na ni použit je vyšší než faktor, který byl použit na jiný podnik, což vede zjevně k porušení proporcionality a nedostatku odůvodnění. Žalobkyně rovněž tvrdí, že odůvodnění použití násobícího faktoru vůči Mindo je nedůsledné, jelikož používá různá kritéria pro určení stejné pokuty.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003)


title: Věc C-77/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Rakousko) — Dachsberger & Söhne GmbH v. Zollamt Salzburg, Erstattungen ( Vývozní náhrady — Rozlišená náhrada — Okamžik podání žádosti — Vývozní prohlášení — Neexistence důkazu splnění formalit propuštění pro domácí spotřebu v zemi určení — Sankce )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Rakousko) — Dachsberger & Söhne GmbH v. Zollamt Salzburg, Erstattungen
   (Věc C-77/08) (1)

   („Vývozní náhrady - Rozlišená náhrada - Okamžik podání žádosti - Vývozní prohlášení - Neexistence důkazu splnění formalit propuštění pro domácí spotřebu v zemi určení - Sankce“)
   2009/C 113/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dachsberger & Söhne GmbH

      Žalovaný: Zollamt Salzburg, Erstattungen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz (Rakousko) — Výklad čl. 11 odst. 1 druhého pododstavce druhé věty nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 351, s. 1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 2945/94 ze dne 2. prosince 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3665/87, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, pokud jde o vymáhání neprávem vyplacených částek a sankce (Úř. věst. L 310, s. 57) — Pojem žádosti o rozlišenou část vývozní náhrady — Uplatnění sankce v případě nesprávného uvedení země určení ve vývozním prohlášení

      Výrok

   Článek 11 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 495/97 ze dne 18. března 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě rozlišené náhrady je o rozlišenou část požádáno nikoliv v okamžiku podání žádosti uvedené v čl. 47 odst. 1 nařízení č. 3665/87 nebo podkladů pro vyplacení náhrady uvedených v čl. 47 odst. 2 tohoto nařízení, ale již v okamžiku předložení dokumentu uvedeného v čl. 3 odst. 5 uvedeného nařízení. Skutečnost, že v předmětném dokumentu jsou uvedeny informace, které mohou vést k vyšší náhradě, nežli je použitelná náhrada, a které se ukážou jako nesprávné, s sebou nese — s výhradou případů uvedených v třetím a sedmém pododstavci čl. 11 odst. 1 téhož nařízení — uložení sankce stanovené v prvním a druhém pododstavci tohoto čl. 11 odst. 1.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc C-487/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Rennes — Francie) — L'Océane Immobilière SAS v. Direction de contrôle fiscal Ouest

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Rennes — Francie) — L'Océane Immobilière SAS v. Direction de contrôle fiscal Ouest
   (Věc C-487/10) (1)

   2011/C 252/62
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc C-162/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland dne 7. dubna 2010 — Phonographic Performance (Ireland) Ltd v. Irsko a Attorney General

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland dne 7. dubna 2010 — Phonographic Performance (Ireland) Ltd v. Irsko a Attorney General
      (Věc C-162/10)
      (2010/C 161/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court of Ireland

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Phonographic Performance (Ireland) Ltd

         Žalovaní: Irsko a Attorney General

         Předběžné otázky

                  i)

                  Je provozovatel hotelu, který poskytuje v pokojích pro hosty televizní a rozhlasové přijímače, v nichž je šířen vysílací signál, „uživatelem“ realizujícím „sdělování veřejnosti“ zvukových záznamů, které mohou být šířeny v televizním nebo rozhlasovém vysílání podle čl. 8 odst. 2 kodifikované směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES (1) ze dne 12. prosince 2006?

                  ii)

                  Je-li odpověď na otázku v bodě i) kladná, ukládá čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115/ES členským státům povinnost stanovit právo na spravedlivou odměnu od provozovatele hotelu, vedle spravedlivé odměny poskytované provozovatelem vysílání, za přehrávání zvukových záznamů?

                  iii)

                  Je-li odpověď na otázku v bodě i) kladná, umožňuje článek 10 směrnice 2006/115/ES členským státům osvobodit provozovatele hotelu od povinnosti platit „jedinou spravedlivou odměnu“ na základě „soukromého užití“ ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. a)?

                  iv)

                  Je provozovatel hotelu, který poskytuje v pokojích pro hosty přístroj (jiný než televizní nebo rozhlasový přijímač) a zvukové záznamy ve hmotné nebo digitální podobě, které mohou být přehrávány na takovém přístroji nebo z něj poslouchány, „uživatelem“ realizujícím „sdělování veřejnosti“ zvukových záznamů ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115/ES?

                  v)

                  Je-li odpověď na otázku v bodě iv) kladná, umožňuje článek 10 směrnice 2006/115/ES členským státům osvobodit provozovatele hotelu od povinnosti platit „jedinou spravedlivou odměnu“ na základě „soukromého užití“ ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/115/ES?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (kodifikované znění) (Úř. věst. L 376, s. 28).


title: Věc T-279/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  10. května 2006  – Galileo International Technology a další v. Komise ( Žaloba na náhradu škody — Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Projekt Společenství globálního systému družicové navigace (Galileo) — Škoda uplatňovaná majiteli ochranných známek a obchodních firem obsahujících výraz  Galileo  — Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního chování jeho orgánů — Výjimečná a zvláštní škoda )

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. května 2006 – Galileo International Technology a další v. Komise
   (Věc T-279/03) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Projekt Společenství globálního systému družicové navigace (Galileo) - Škoda uplatňovaná majiteli ochranných známek a obchodních firem obsahujících výraz ‚Galileo‘ - Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního chování jeho orgánů - Výjimečná a zvláštní škoda“)
   (2006/C 165/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Galileo International Technology LLC (Bridgetown, Barbade), Galileo International LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy), Galileo Belgium SA (Brusel, Belgie), Galileo Danmark A/S (Kodaň, Dánsko), Galileo Deutschland GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo), Galileo España, SA, (Madrid, Španělsko), Galileo France SARL (Roissy-en-France, Francie), Galileo Nederland BV (Hoofdorp, Nizozemsko), Galileo Nordiska AB (Stockholm, Švédsko), Galileo Portugal Ltd (Alges, Portugalsko), Galileo Sigma Srl (Řím, Itálie), Galileo International Ltd (Langley, Berkshire, Spojené království), The Galileo Co. (Londýn, Spojené království) a Timas Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: C. Delcorde, J.-N. Louis, J.-A. Delcorde a S. Maniatopoulos, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Rasmussen a M. Huttunen, zmocněnci, ve spolupráci s A. Berenboomem a N. Van den Bosschem, advokáty)
   Předmět věci
   Návrh na náhradu škody směřující jednak k tomu, aby Komise přestala užívat výraz „Galileo“ v souvislosti s projektem Společenství globálního systému družicové navigace a podněcovat třetí osoby k tomu, aby tento výraz užívaly, a jednak k tomu, aby byla nahrazena škoda, která vznikla žalobcům v důsledku užívání a propagace Komisí uvedeného výrazu, který je údajně totožný s ochrannými známkami zapsanými žalobci, jakož i s jejich obchodními firmami
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobcům se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


title: Věc T-384/15: Usnesení Tribunálu ze dne 13. září 2016 – EDF Luminus v. Parlament „Rozhodčí doložka — Smlouva o dodávce elektřiny CNT(2009) č. 137 — Placení Parlamentem v případě regionálního příspěvku hrazeného žalobkyní Région de Bruxelles-Capitale [Regionu Brusel – hlavní město] a vypočítávaného na základě příkonu, který má Parlament k dispozici — Neexistence smluvního závazku — Neexistence závazku, jenž by vyplýval z ustanovení použitelného vnitrostátního práva“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. září 2016 – EDF Luminus v. Parlament
   (Věc T-384/15) (1)

   („Rozhodčí doložka - Smlouva o dodávce elektřiny CNT(2009) č. 137 - Placení Parlamentem v případě regionálního příspěvku hrazeného žalobkyní Région de Bruxelles-Capitale [Regionu Brusel – hlavní město] a vypočítávaného na základě příkonu, který má Parlament k dispozici - Neexistence smluvního závazku - Neexistence závazku, jenž by vyplýval z ustanovení použitelného vnitrostátního práva“)
   (2016/C 402/52)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: EDF Luminus (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Verhoeven a O. Vanden Berghe, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: L. Darie a P. Biström, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Evropská komise (zástupci: F. Clotuche Duvieusart a I. Martínez del Peral, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh podle článku 272 SFEU znějící na to, aby byla Parlamentu uložena povinnost vyplatit žalobkyni částku 439 672,95 eura navýšenou o úroky, která odpovídá výši regionálního příspěvku, který žalobkyně uhradila Région de Bruxelles-Capitale [Regionu Brusel – hlavní město] a který je vypočítán na základě příkonu, který má Parlament k dispozici.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Určovací návrhové žádání Evropského parlamentu se zamítá.

               3)

               EDF Luminus ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Parlamentem.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12. 10. 2015.


title: Věc C-457/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Cagliari (Itálie) dne 2. října 2014 – trestní řízení proti Claudii Concu, Isabelle Melis

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Cagliari (Itálie) dne 2. října 2014 – trestní řízení proti Claudii Concu, Isabelle Melis
   (Věc C-457/14)
   (2014/C 439/32)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Účastnice původního řízení

   Claudia Concu, Isabella Melis

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU, jakož i zásady stanovené Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 16. února 2012 [spojené věci C-72/10 a C-77/10] vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby do nabídkového řízení byly zahrnuty koncese s kratší délkou trvání než koncese vydané v minulosti, pokud dotčené nabídkové řízení bylo oznámeno za účelem nápravy následků plynoucích z protiprávního vyloučení určitého počtu subjektů z nabídkových řízení?

               2)

               Je třeba články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU, jakož i zásady stanovené Soudním dvorem Evropské unie v tomtéž rozsudku ze dne 16. února 2012 [spojené věci C-72/10 a C-77/10] vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby nutnost reorganizace systému prostřednictvím časového sladění konce platnosti koncesí představovala náležité příčinné odůvodnění zkrácení délky trvání koncesí nabídnutých v nabídkovém řízení v porovnání s délkou trvání koncesí udělených v minulosti?


title: Věc T-610/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Ecolab USA v. OHIM (GREASECUTTER) „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka GREASECUTTER — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Ecolab USA v. OHIM (GREASECUTTER)
   (Věc T-610/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka GREASECUTTER - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 389/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: G. Hasselblatt a V. Töbelmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2013 (věc R 1704-2012-2) týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropského společenství slovní ochranné známky GREASECUTTER.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Ecolab USA, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc F-3/08: Žaloba podaná dne 3. ledna 2008 – Marcuccio v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/68

         Žaloba podaná dne 3. ledna 2008 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-3/08)
   (2008/C 64/112)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, avvocato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Žaloba podaná ve vztahu k rozhodnutí žalované o zamítnutí žádosti žalobce o obdržení překladu v italštině sdělení, které mu bylo určeno a sepsáno v angličtině
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit sdělení ze dne 15. února 2007 pod č. RELEX.K7/PL/dg D(2007) 502497;

               —

               zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým žalovaná zamítla žádost ze dne 27. ledna 2007, kterou žalobce zaslal orgánu oprávněnému ke jmenování;

               —

               zrušit případně rozhodnutí, v jakékoliv formě, o zamítnutí stížnosti ze dne 26. května 2007, kterou žalobce zaslal orgánu oprávněnému ke jmenování;

               —

               uložit žalované povinnost nahradit žalobci škodu, která mu vznikla v důsledku aktů, jejichž zrušení je požadováno, ve výši 1 000 eur, nebo jakoukoliv vyšší nebo nižší částku, kterou Soud pro veřejnou službu bude považovat za spravedlivou;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-142/13: Žaloba podaná dne 13. března 2013 — Jinko Solar a další v. Parlament a další

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/23

         Žaloba podaná dne 13. března 2013 — Jinko Solar a další v. Parlament a další
   (Věc T-142/13)
   2013/C 123/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jinko Solar Co. Ltd (Shangrao, Čína), Zhejiang Jinko Solar Co. Ltd (Haining City, Čína), Jiangxi Jinko Photovoltaic Materials Co. Ltd (Shangrao), Jinko Solar Import and Export Co. Ltd (Shangrao, Čína) a Zhejiang Jinko Trading Co. Ltd (Haining City) (zástupci: K. Adamantopoulos a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament, Evropská komise, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1168/2012 ze dne 12. prosince 2012, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 344, s. 1), v rozsahu, v němž se jich týká,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3. ledna 2013, jímž odmítla zabývat se žádostmi žalobkyň o zacházení jako v tržním hospodářství, a

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádějí jeden žalobní důvod vycházející z tvrzení, že nařízení (EU) č. 1168/2012, jak jej Komise uplatnila na žalobkyně rozhodnutím ze dne 3. ledna 2013, v němž se uvádí, že Komise se nebude zabývat žádostmi žalobkyň o zacházení jako v tržním hospodářství, porušují legitimní očekávání žalobkyň a jsou použita se zpětnou účinností, čímž poškozují žalobkyně bez platného odůvodnění. Nařízení (EU) č. 1168/2012, jak jej Komise uplatnila na žalobkyně rozhodnutím ze dne 3. ledna 2013, jakož i rozhodnutí ze dne 3. ledna 2013 zjevně porušují základní zásady právní jistoty a dobré víry.


title: Věc C-262/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2007 Tokai Europe GmbH proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 19. března 2007 ve věci T-183/04, Tokai Europe GmbH v. Komise Evropských společenství

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2007 Tokai Europe GmbH proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 19. března 2007 ve věci T-183/04, Tokai Europe GmbH v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-262/07 P)
   (2007/C 170/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tokai Europe GmbH (zástupce: G. Kroemer, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 19. března 2007 ve věci T-183/04 (1) a prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               podpůrně zrušit usnesení Soudu prvního stupně uvedené v bodě 1 a vrátit věc Soudu prvního stupně k rozhodnutí ve věci samé;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ve svém kasačním opravném prostředku uvádí následující důvody tohoto opravného prostředku, jejichž obsahem je rozpor napadeného usnesení s procesními předpisy práva Společenství, kterými byly poškozeny její zájmy a které také skutečně měly dopad na obsah napadeného rozhodnutí. Tyto důvody se týkají poskytnutí práva být vyslechnut před soudem a dokazování.
   Soud rozhodl, že o námitce nepřípustnosti odpůrkyně bude rozhodnuto v konečném rozsudku. Po předložení žalobní odpovědi odpůrkyně Soud písemnou část řízení ukončil s tím, že termín jednání bude účastníkům řízení oznámen později. Žalobkyně proto v důvěře v to, že se bude konat jednání, a zejména s ohledem na usnesení Soudu o námitce nepřípustnosti upustila od podání žádosti o doplnění soudního spisu podle čl. 47 odst. 1 jednacího řádu Soudu. Soud nakonec navzdory dřívějšímu oznámení vydal napadené usnesení bez jednání.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek vycházela z toho, že na ohlášeném jednání bude moci znovu odůvodnit, že se na trhu nenacházejí žádné výrobky, které by byly srovnatelné s kovovými kolečky dodávanými japonskou mateřskou společností výrobcům v Hongkongu a Mexiku. Dále hodlala ještě jednou zdůraznit, že se u předmětných kovových koleček ještě nejedná o „křesací kolečka“, jak je ve své žalobní odpovědi chybně označila odpůrkyně. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek chtěla na jednání dále prokázat, že kovová kolečka popsaná v napadeném nařízení o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury mohla pocházet pouze z výroby její mateřské společnosti v Japonsku, a že se proto nejednalo o kovová kolečka typizovaného srovnatelného charakteru, jak to uvedl Soud v napadeném usnesení. Hodlala dále zpochybnit tvrzení Komise, že není výhradním dovozcem zapalovačů Tokai.
   Jak ale vyplývá ze samotného napadeného rozhodnutí, Soud se přiklonil k tvrzením týkajícím se přípustnosti žaloby uvedeným v žalobní odpovědi Komise, aniž by účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek, tak jak bylo oznámeno, dal při jednání možnost vyvrátit skutečnosti uplatněné odpůrkyní. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek v tom spatřuje porušení svého práva být vyslechnuta před soudem.
   Soud má dále povinnost objasnění skutkového stavu. Není přitom omezen jen tím, že v řízení, které před ním probíhá, provede toto objasnění jen na základě důkazních návrhů účastníků řízení a rozhodne jen na základě jimi nabídnutých důkazních prostředků. Proto nejen že může být činný z vlastní iniciativy, nýbrž má povinnost být činný, je-li to nezbytné. Soud proto byl povinen objasnit skutečnosti, ze kterých vycházela písemná vyjádření žalobkyně, a byl povinen prostřednictvím vydání příslušných nařízení vyzvat účastníky řízení k předložení relevantních dokumentů a podkladů. Vzhledem k tomu, že se tak nestalo, Soud porušil čl. 64 odst. 3 písm. d) svého jednacího řádu.

      (1)  Nezveřejněno.


title: Věc T-95/17: Žaloba podaná dne 13. února 2017 – King.com v. EUIPO – TeamLava (Rozhraní obrazovek a ikony na obrazovkách)

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/45

         Žaloba podaná dne 13. února 2017 – King.com v. EUIPO – TeamLava (Rozhraní obrazovek a ikony na obrazovkách)
   (Věc T-95/17)
   (2017/C 112/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: King.com Ltd (St. Julians, Malta) (zástupci: M. Hawkins, Solicitor a T. Dolde, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: TeamLava LLC (Redwood Suite, Kalifornie, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 2216416-0054

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016, ve věci R 1947/2015-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení, vstoupí-li do tohoto řízení, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) ve spojení s články 5, 6 a 7 nařízení č. 6/2002.


               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/1

         (2009/C 82/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 69, 21.3.2009

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 55, 7.3.2009

      Úř. věst. C 44, 21.2.2009

      Úř. věst. C 32, 7.2.2009

      Úř. věst. C 19, 24.1.2009

      Úř. věst. C 6, 10.1.2009

      Úř. věst. C 327, 20.12.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-196/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2011 Formula One Licensing BV proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 17. února 2011 ve věci T-10/09, Formula One Licensing BV v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Global Sports Media Ltd

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2011 Formula One Licensing BV proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 17. února 2011 ve věci T-10/09, Formula One Licensing BV v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Global Sports Media Ltd
   (Věc C-196/11 P)
   2011/C 179/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Formula One Licensing BV (zástupci: K. Sandberg, B. Klingberg, Rechtsanwältinen)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Global Sports Media Ltd

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vyhovět jejímu návrhu na zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. října 2008 ve věci R 7/2008-1 nebo podpůrně vrátit Tribunálu věc k novému rozhodnutí;

               —

               rozhodnout, že OHIM a další účastník řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) uplatňuje porušení práva Unie, zejména nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 (1) (nyní nařízení č. 207/09). Na podporu svého tvrzení předkládá následující argumenty:

               1)

               Tribunál porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94:

                           1.1

                           Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když vycházel z toho, že označení „F 1“ má rozlišovací způsobilost. Tribunál zaprvé porušil pravidlo ustálené judikatury, podle něhož je třeba rozlišovací způsobilost ochranné známky posoudit na základě konkrétních výrobků a služeb, na které se vztahuje ochranná známka. Zadruhé jsou příslušné závěry založeny na zkreslených skutečnostech. Zatřetí Tribunál nezohlednil ustálenou judikaturu, podle níž ochranná známka může získat rozlišovací způsobilost i v důsledku jejího užívání jakou součást jiné zapsané ochranné známky. Začtvrté navrhovatelka uvádí, že příslušné závěry Tribunálu vedly k nepřípustnému de facto zrušení její zapsané ochranné známky „F 1“ zobrazené ve standardním typu písma.

                           1.2

                           Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když vycházel z nebezpečí záměny podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jak s ohledem na namítané ochranné známky „F 1“ zobrazené ve standardním typu písma, tak i s ohledem na logo „F 1 Formula 1“. Zaprvé nezohlednil relevantní faktor identity, resp. vysoké podobnosti výrobků a služeb, ačkoli sám konstatoval, že mezi označeními existuje vysoká podobnost. Zadruhé se zaměřil na rozlišovací způsobilost prvku „F 1“ a přitom nezohlednil další faktory, které jsou podle ustálené judikatury relevantní. Zatřetí Tribunál nepřezkoumal podobnost označení na základě stupně jejich podobnosti.

               2)

               Tribunál porušil čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 tím, že:

                           2.1

                           Podle navrhovatelky Tribunál nesprávně nezohlednil dobré jméno jejích ochranných známek „F 1“ zobrazených v standardním typu písma.

                           2.2

                           Tribunál mimoto nesprávně vycházel z podobnosti mezi označeními s ohledem na namítanou ochrannou známku „F 1 Formula 1“ jako loga, jelikož dospěl nesprávně k závěru, že prvek „F 1“ nemá rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-39/08: Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Lebedef v. Komise

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/27

         Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Lebedef v. Komise
   (Věc F-39/08)
   (2008/C 158/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení několika rozhodnutí týkajících se snížení nároků žalobce na dovolenou pro rok 2007 o 32 dnů.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 29. 5. 2007, 20. 6. 2007, 28. 6. 2007, 6. 7. 2007, jakož i obou rozhodnutí ze dne 26. 7. 2007 a rozhodnutí ze dne 2. 8. 2007 týkajících se snížení nároků žalobce na dovolenou pro rok 2007 o 32 dnů;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-50/06: Žaloba podaná dne  17. února 2006  – Irsko v. Komise

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/40

         Žaloba podaná dne 17. února 2006 – Irsko v. Komise
   (Věc T-50/06)
   (2006/C 86/79)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Irsko (zástupce: D. O'Hagan, zmocněnec, P. McGarry, Barrister)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zcela či úplně zrušit, na základě článku 230 Smlouvy, rozhodnutí Komise K(2005) 4436 konečné ze dne 7. prosince v rozsahu, v němž se týká osvobození minerálních olejů používaných jako palivo pro výrobu hliníku v regionu Shannon od spotřební daně, provedené Irskem;

               —

               uložil Komise náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V roce 1970 byl podnikatelům v Aughinish poskytnut příslib, pokud jde o osvobození topného oleje, který měl být používán při výrobě hliníku v tehdy navrhované továrně u Shannon, Irsko, od cla. V roce 1983 byl podnik v Aughinish uveden do provozu a irské orgány oznámily Komisi, že mají v úmyslu uskutečnit příslib, pokud jde o osvobození od spotřební daně. Žalobce tvrdí, že toto osvobození od daně bylo navíc povoleno následnými rozhodnutími Rady (1). V roce 2000 Komise vznesla otázku státní podpory, která vedla k zahájení formálního vyšetřování a konečně k přijetí napadeného rozhodnutí.
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že měla zato, že dotčená státní podpora představuje novou podporu a nikoliv existující podporu.
   Podle žalobce, i kdyby podpora představovala novou podporu a bylo nezbytné, aby její poskytnutí bylo oznámeno v roce 1983, Komise souhlasí, že podpora byla oznámena včas. Tím, že Komise nepřijala rozhodnutí ve lhůtě, kterou sama stanovila, byla z dotčené podpory učiněna existující podpora. Podpůrně, Komise zacházela s podporou jako s existující podporou v rozhodné době a jednoznační prohlášení, které učinila v roce 1992, potvrzuje, že tomu tak bylo.
   Dále, na základě článku 15 ve spojení s čl. 1 písm. b) bodem iv) nařízení č. 659/1999 (2) tím, že podpora existovala více než deset let a promlčecí doba v nich uvedená uplynula, stala se podpora existující podporou a postupy přijaté Komisí ve vztahu dohledu nad nimi jsou zatížené chybami.
   V souvislosti s prvním žalobním důvodem žalobce rovněž tvrdí, že podpora byla podmíněna právně závaznými přísliby vzniklými na straně irských úřadů před vstupem v roce 1973. Podle žalobce má podpora být považována za existující podporu již na základě samotného tohoto důvodu.
   Žalobce prostřednictvím podpůrných žalobních důvodů tvrdí, že rozhodnutí porušuje zásadu právní jistoty, jelikož je v rozporu se zásadou jednomyslného rozhodování Rady na základě návrhu předloženého Komisí. Toto rozhodnutí je rovněž v přímém rozporu s ustanovením čl. 8 odst. 5 směrnice 92/81/EHS (3) sbližování sazeb spotřební daně z minerálních olejů, který požaduje, aby Komise předložila návrh, pokud jde o narušení hospodářské soutěže nebo neslučitelnosti s vnitřním trhem, aby o nich Rada jednomyslně rozhodla.
   Dále Komise údajně porušila, přinejmenším pokud jde o příjemce podpory, zásadu legitimního očekávání v situaci, kdy Rada výslovně povolila výjimku do 31. prosince 2006.
   Konečně žalobce tvrdí, že Komise porušila základní právní pravidla a zneužila své pravomoci svým jednáním, včetně prodlení při přijímání napadeného rozhodnutí, zejména s ohledem na skutečnost, že poprvé byla podpora oznámena v roce 1983. Navíc Komise nedodržela postup uvedený ve směrnici 92/81/EHS a zveřejnila prohlášení týkající se slučitelnosti dotčeného systému podpor. Toto jednání tudíž Komisi za všech okolností brání v tom, aby požadovala vrácení podpory.

      (1)  92/510/EHS: Rozhodnutí Rady ze dne 19. října 1992, kterým se členským státům povoluje pokračovat v používání stávajících snížených sazeb spotřební daně nebo osvobození od spotřební daně na některé minerální oleje, pokud jsou používány pro stanovené účely, v souladu s postupy stanovenými v čl. 8 odst. 4 směrnice 92/81/EHS (Úř. věst. L 316, s. 16) a další následná rozhodnutí

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (3)  Směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů (Úř. věst. L 316, s. 12).


title: Usnesení Soudního dvora ze dne 31. března 2016 ve věci E-4/15 – Islandské sdružení finančních služeb v. Kontrolní úřad ESVO (žaloba na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – státní podpora – přípustnost – aktivní legitimace – status sdružení)

text:
               2.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 33/6

         USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 31. března 2016
   ve věci E-4/15
   Islandské sdružení finančních služeb v. Kontrolní úřad ESVO
   (žaloba na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – státní podpora – přípustnost – aktivní legitimace – status sdružení)
   (2017/C 33/05)
   Ve věci E-4/15, Islandské sdružení finančních služeb v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 298/14/KOL ze dne 16. července 2014 ukončit řízení ve věci stávající podpory islandskému Fondu pro financování bydlení (Íbúðalánasjóður), oznámeného v Úř. věst. C 400, 13.11.2014, s. 13, a v dodatku EHP č. 66, 13.11.2014, s. 1 („napadené rozhodnutí“), Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vydal dne 31. března 2016 usnesení, jehož výrok zní:

               1.

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2.

               Islandské sdružení finančních služeb ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Kontrolním úřadem ESVO.

               3.

               Vláda Islandu ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-344/07: Žaloba podaná dne 10. září 2007 – O2 (Germany) v. OHIM (Homezone)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/60

         Žaloba podaná dne 10. září 2007 – O2 (Germany) v. OHIM (Homezone)
   (Věc T-344/07)
   (2007/C 269/108)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: O2 (Germany) GmbH & Co. OHG (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Fottner, advokátka a M. Miller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. července 2007 ve věci odvolání R 1583/2006-4 v rozsahu zamítnutí;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení vzniklých v tomto řízení a v řízení před OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Homezone“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42 (přihláška č. 4 677 506).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-29/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. prosince 2010 — Lorenzo v. Evropský hospodářský a sociální výbor

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/16

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. prosince 2010 — Lorenzo v. Evropský hospodářský a sociální výbor
   (Věc F-29/10) (1)

   2011/C 46/30
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010, s. 59.


title: Věc C-265/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social n o 2 de Terrassa (Španělsko) dne 15. května 2013 — Emiliano Torralbo Marcos v. Korota S.A., Fondo de Garantía Salarial

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Španělsko) dne 15. května 2013 — Emiliano Torralbo Marcos v. Korota S.A., Fondo de Garantía Salarial
   (Věc C-265/13)
   2013/C 207/47
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social č. 2 de Terrassa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Emiliano Torralbo Marcos

      Žalovaní: Korota S.A. a Fondo de Garantía Salarial

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou ustanovení článku 1, čl. 2 písm. f), čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 2 písm. a), čl. 4 odst. 3, čl. 5 odst. 3, článků 6 a 7, čl. 8 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 Ley 10/2012 de 20 de noviembre por la que se regulan determinadas tasas en el ámbito de la Administración de justicia y del Instituto Nacional de Toxicología y Ciencias Forenses (zákon č. 10/2012 ze dne 20. listopadu 2012, kterým se upravují některé poplatky v oblasti soudní správy a Národního ústavu pro toxikologii a soudní vědy) v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, protože neumožňují vnitrostátním soudům: a) upravit výši soudních poplatků nebo posoudit odůvodnění jejich přiměřenosti (pokud jde o důvody uložení těchto poplatků státem a pokud jde o stanovenou výši těchto poplatků, která by mohla bránit přístupu k účinné soudní ochraně) pro účely zproštění tohoto poplatku; b) zohledňovat zásadu efektivity při uplatňování unijních právních předpisů; c) posoudit význam řízení pro jeho účastníky s přihlédnutím k daným okolnostem, přičemž úhrada výše uvedených soudních poplatků představuje podmínku projednání podaného opravného prostředku?

               2)

               Jsou ustanovení článku 1, čl. 2 písm. f), čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 2 písm. a), čl. 4 odst. 3, čl. 5 odst. 3, článků 6 a 7, čl. 8 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 Ley 10/2012 de 20 de noviembre por la que se regulan determinadas tasas en el ámbito de la Administración de justicia y del Instituto Nacional de Toxicología y Ciencias Forenses (zákon č. 10/2012 ze dne 20. listopadu 2012, kterým se upravují některé poplatky v oblasti soudní správy a Národního ústavu pro toxikologii a soudní vědy) v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, protože se mají použít na taková zvláštní řízení, jakými jsou řízení u pracovních soudů, během nichž bývá běžně uplatňováno unijní právo, které je zásadním prvkem vyrovnaného hospodářského a sociálního rozvoje ve Společenství?

               3)

               A ve smyslu předchozích otázek, mohl by takový soud, jako je předkládající soud, upustit od použití takové právní úpravy, jako je právní úprava dotčená v tomto řízení, která neumožňuje vnitrostátním soudům: a) upravit výši soudních poplatků nebo posoudit odůvodnění jejich přiměřenosti (pokud jde o důvody uložení těchto poplatků státem a pokud jde o stanovenou výši těchto poplatků, která by mohla bránit přístupu k účinné soudní ochraně) pro účely zproštění tohoto poplatku; b) zohledňovat zásadu efektivity při uplatňování unijních právních předpisů; c) posoudit význam řízení pro jeho účastníky s přihlédnutím k daným okolnostem; přičemž úhrada výše uvedených soudních poplatků představuje podmínku projednání podaného opravného prostředku?


title: Věc T-118/12: Žaloba podaná dne 14. března 2012 — ANKO v. Komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/19

         Žaloba podaná dne 14. března 2012 — ANKO v. Komise
   (Věc T-118/12)
   2012/C 138/36
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO Anonimos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že rozhodnutí Komise nevyplatit zůstatek finanční podpory přiznané žalobkyni na základě smlouvy „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)“ ve výši 6 752,74 eur představuje porušení jejích smluvních povinností;

               —

               uložil Komisi zaplatit žalobkyni částku 6 752,74 eur ve vztahu k výdajům, které žalobkyně vynaložila během čtvrtého referenčního období projektu PERSONA, spolu s úroky podle doložky II.28 odst. 7 přílohy II smlouvy ode dne doručení projednávané žaloby;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba se týká odpovědnosti Komise vyplývající ze smlouvy č. 045459 týkající se provedení projektu „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)“ na základě článku 272 SFEU.
   Konkrétně žalobkyně tvrdí, že přestože řádně splnila své smluvní povinnosti v plném rozsahu, Komise pozastavila platbu ve prospěch ANKO, aniž by k tomu byla oprávněna a v rozporu s výše uvedenou smlouvou, jakož i zásadou dobré víry. Z tohoto důvodu ANKO tvrdí, že jí Komise musí zaplatit částku 6 752,74 eur, spolu s úroky podle doložky II.28 odst. 7 přílohy II hlavní smlouvy.


title: Věc C-315/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Monselice – Itálie) – Lidl Italia Srl v. Comune di Arcole (VR) (Směrnice 2000/13/ES — Označování potravin určených k tomu, aby byly v nezměněném stavu dodány konečnému spotřebiteli — Dosah povinností vyplývajících z článků 2, 3 a 12 — Povinné uvedení obsahu alkoholu v procentech objemových u některých alkoholických nápojů — Alkoholický nápoj vyrobený v jiném členském státě než ve státě, ve kterém je usazen distributor — Amaro alle erbe — Nižší skutečný obsah alkoholu v procentech objemových, než je obsah alkoholu v procentech objemových uvedený na etiketě — Překročení přípustné odchylky — Správní pokuta — Odpovědnost distributora)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Monselice – Itálie) – Lidl Italia Srl v. Comune di Arcole (VR)
   (Věc C-315/05) (1)

   (Směrnice 2000/13/ES - Označování potravin určených k tomu, aby byly v nezměněném stavu dodány konečnému spotřebiteli - Dosah povinností vyplývajících z článků 2, 3 a 12 - Povinné uvedení obsahu alkoholu v procentech objemových u některých alkoholických nápojů - Alkoholický nápoj vyrobený v jiném členském státě než ve státě, ve kterém je usazen distributor - „Amaro alle erbe“ - Nižší skutečný obsah alkoholu v procentech objemových, než je obsah alkoholu v procentech objemových uvedený na etiketě - Překročení přípustné odchylky - Správní pokuta - Odpovědnost distributora)
   (2006/C 331/23)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Giudice di pace di Monselice
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lidl Italia Srl

      Žalovaná: Comune di Arcole (VR)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Giudice di pace di Monselice – Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (Úř. věst. L 109, s. 29; Zvl. vyd. 15/05, s. 75) – Dosah povinností vyplývajících z článků 2, 3 a 12 – Alkoholický nápoj vyrobený a balený v jiném členském státě, který má nižší obsah alkoholu v procentech objemových, než je obsah alkoholu v procentech objemových uvedený na etiketě – „Amaro alle erbe“
   Výrok
   Články 2, 3 a 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy je třeba vykládat tak, že nebrání právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví možnost, aby subjekt usazený v tomto členském státě, který distribuuje alkoholický nápoj určený k tomu, aby byl dodán v nezměněném stavu ve smyslu článku 1 uvedené směrnice, a vyrobený subjektem usazeným v jiném členském státě, byl považován za odpovědného za porušení uvedené právní úpravy zjištěné orgánem veřejné moci a vyplývající z uvedení nesprávné hodnoty obsahu alkoholu v procentech objemových výrobcem na etiketě uvedeného výrobku, a aby mu v důsledku toho byla uložena správní pokuta, i když jako pouhý distributor pouze uvádí tento výrobek na trh tak, jak mu byl dodán uvedeným výrobcem.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc C-560/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky (Česká republika) dne 4. listopadu 2016 – Michael Dědouch a další v. Jihočeská plynárenská, a.s., a E.ON Czech Holding AG

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky (Česká republika) dne 4. listopadu 2016 – Michael Dědouch a další v. Jihočeská plynárenská, a.s., a E.ON Czech Holding AG
   (Věc C-560/16)
   (2017/C 022/17)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší soud České republiky

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Michael Dědouch, MUDr. Petr Streitberg, Pavel Suda

      Další účastnice řízení: Jihočeská plynárenská, a.s.; E.ON Czech Holding AG

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 22 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (dále též jen „nařízení Brusel I“) vykládat tak, že se vztahuje i na řízení o přezkoumání přiměřenosti protiplnění, které je povinen poskytnout hlavní akcionář jako protihodnotu za účastnické cenné papíry, jež na něj přešly v důsledku rozhodnutí valné hromady akciové společnosti o nuceném přechodu ostatních účastnických cenných papírů na hlavního akcionáře (tzv. „squeeze out“), dosavadním vlastníkům účastnických cenných papírů, určuje-li výši přiměřeného protiplnění usnesení valné hromady akciové společnosti a je-li soudní rozhodnutí, kterým bylo přiznáno právo na jinou výši protiplnění, pro hlavního akcionáře a pro společnost závazné co do základu přiznaného práva i vůči ostatním vlastníkům účastnických cenných papírů?

               2)

               Je-li odpověď na předchozí otázku záporná, je třeba článek 5 odst. 1 písm. a) nařízení Brusel I vykládat tak, že dopadá i na řízení o přezkoumání přiměřenosti protiplnění popsané v předchozí otázce?

               3)

               Je-li odpověď na obě předchozí otázky záporná, je třeba článek 5 odst. 3 nařízení Brusel I vykládat tak, že dopadá i na řízení o přezkoumání přiměřenosti protiplnění popsané v první otázce?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/004, s. 42.


title: Věc T-207/07: Žaloba podaná dne 7. června 2007 – Eurallumina v. Komise

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/36

         Žaloba podaná dne 7. června 2007 – Eurallumina v. Komise
   (Věc T-207/07)
   (2007/C 183/71)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eurallumina SpA (Portoscuso, Itálie) (zástupci: L. Martin Alegi, R. Denton a E. Cormack, Solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání

               —

               Buď:

                           —

                           zrušit napadené rozhodnutí v plném rozsahu; nebo

                           —

                           určit, že předmětné osvobození udělené rozhodnutím Rady 2001/224/EHS je platné do 31. prosince 2006 a že všechny předchozí částky zaplacené italským státem nemají být považovány za protiprávní státní podporu nebo každopádně nesmějí být vráceny zpět; nebo

                           —

                           zrušit napadené rozhodnutí v plném rozsahu a určit, že předmětné osvobození udělené rozhodnutím Rady 2001/224/EHS je platné do 31. prosince 2006 a že všechny předchozí částky zaplacené italským státem nemají být považovány za protiprávní státní podporu nebo každopádně nesmějí být vráceny zpět; nebo

                           —

                           určit, že může být vráceno zpět nejvýše 3 EUR za tunu.

               —

               Nebo:

                           —

                           zrušit články 1, 4, 5 a 6 napadeného rozhodnutí v rozsahu v němž se týkají Erallumina; nebo

                           —

                           určit, že předmětné osvobození udělené rozhodnutím Rady 2001/224/EHS je platné do 31. prosince 2006 a že všechny předchozí částky zaplacené italským státem nemají být považovány za protiprávní státní podporu nebo každopádně nesmějí být vráceny zpět; nebo

                           —

                           zrušit články 1, 4, 5 a 6 napadeného rozhodnutí v rozsahu v němž se týkají Erallumina a určit, že předmětné osvobození udělené rozhodnutím Rady 2001/224/EHS je platné do 31. prosince 2006 a že všechny předchozí částky zaplacené italským státem nemají být považovány za protiprávní státní podporu nebo každopádně nesmějí být vráceny zpět; nebo

                           —

                           určit, že může být vráceno zpět nejvýše 3 EUR za tunu.

                           —

                           Podpůrně, změnit články 5 a 6 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkají Erallumina tak, aby podle aktuálního osvobození nebyly vráceny zpět částky zaplacené italským státem do 31. prosince 2006; a

                           —

                           uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 286 konečné ze dne 7. února 2007, kterým Komise určila, že osvobození minerálních olejů používaných při výrobě těžkých olejů od spotřební daně, které zavedly Francie, Irsko a Itálie, jsou od 1. ledna 2004 státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES a že určitá část těchto podpor je neslučitelná se společným trhem.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že další osvobození od spotřební daně minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě hliníku na Sardinii nepředstavuje státní podporu ani po vstupu směrnice Rady 2003/96/ES (1) v platnost dne 1. ledna 2004, neboť čl. 18 odst. 1 směrnice a její příloha II výslovně stanoví, že toto osvobození, které bylo uděleno rozhodnutím Rady 2001/224/ES (2), trvá až do 31. prosince 2006. Podle žalobkyně tak směrnice 2003/96/ES výslovně uvedla znovu v platnost toto zvláštní osvobození od spotřební daně, udělené žalobkyni, do 31. prosince 2006.
   Dále žalobkyně tvrdí, že i když je osvobození udělené rozhodnutím Rady 2001/224/ES na první pohled selektivním opatřením, je odůvodněné „všeobecnou povahou a logikou“ práva Společenství i italského daňového systému, a není tedy státní podporou.
   Krom toho žalobkyně uvádí, že i kdyby bylo osvobození udělené rozhodnutím Rady 2001/224/ES považováno za státní podporu, spadá pod výjimku ze zákazu stanoveného čl. 87 odst. 1 ES vzhledem k pravidlům upravujícím státní podporu na ochranu životního prostředí (3).
   Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásady legitimního očekávání, právní jistoty, presumpce platnosti, lex specialis, užitečný účinek a zásadu řádné správy tím, že shledala, že uplatnění osvobození od spotřební daně minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě hliníku mimo jiné na Sardinii, bylo státní podporou, která může být vrácena zpět od 1. ledna 2004, neboť žalobkyně měla právo očekávat, že osvobození udělené rozhodnutím Rady 2001/224/ES do 31. prosince 2006 je platným právním aktem Společenství a že žádné opatření přijaté italskými orgány a žalobkyní na základě těchto opatření a jeho provedení nepovede k protiprávnímu výsledku.

      (1)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř .věst. L 283, s. 51).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2001/224/ES ze dne 12. března 2001 o snížených sazbách spotřební daně a o osvobození od spotřební daně pro některé minerální oleje používané pro zvláštní účely (Úř. věst. L 84, s. 23).

      (3)  Pokyny společenství o státní podpoře na ochranu životního prostředí ( Úř. věst. 2001 C 37 s. 3), zejména bod 51 odst. 1 písm. a) a b).