title: Věc T-177/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2010 — Mediaset v. Komise ( „Státní podpory — Telekomunikace — Příspěvky na nákup digitálních dekodérů — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení — Pojem státní podpory — Vyloučení dekodérů, které umožňují přijímání televizních programů vysílaných prostřednictvím satelitu — Výhoda — Selektivní povaha — Narušení hospodářské soutěže — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2010 — Mediaset v. Komise
   (Věc T-177/07) (1)

   (Státní podpory - Telekomunikace - Příspěvky na nákup digitálních dekodérů - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení - Pojem státní podpory - Vyloučení dekodérů, které umožňují přijímání televizních programů vysílaných prostřednictvím satelitu - Výhoda - Selektivní povaha - Narušení hospodářské soutěže - Povinnost uvést odůvodnění)
   2010/C 209/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mediaset SpA (Milán, Itálie) (zástupci: K. Adamantopoulos, G. Rossi, E. Petritsi a A. Nucara, advokáti, D. O’Keeffe, solicitor a P. Boyle, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk, G. Conte a E. Righini, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Sky Italia Srl (Řím, Itálie) (zástupci: původně F. E. González Díaz a D. Gerard, poté F. E. González Díaz, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/374/ES ze dne 24. ledna 2007 ve věci státní podpory č. C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004), kterou Italská republika poskytla ve formě příspěvku na nákup digitálních dekodérů (Úř. věst. L 147, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Mediaset SpA ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení Evropské komise a Sky Italia Srl.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-619/14: Žaloba podaná dne 14. srpna 2014 – Bionorica v. Komise

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/48

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2014 – Bionorica v. Komise
   (Věc T-619/14)
   2014/C 409/69
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bionorica SE (Neumarkt, Německo) (zástupci: M. Weidner, T. Guttau a N. Hußmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žalovaná v rozporu s čl. 13 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. L 404, s. 9) nepověřila Evropský úřad pro bezpečnost potravin provedením vědeckého hodnocení zdravotních tvrzení týkajících se rostlinných látek za účelem přijetí seznamu schválených tvrzení týkajících se rostlinných látek platných pro Společenství podle čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1924/2006 a veškeré nezbytné podmínky pro používání těchto tvrzení.

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod.
   Žalobní důvod: Porušení čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1924/2006 (1)

   Žalobkyně se domnívá, že nečinnost Komise porušuje čl. 13 odst. 3 nařízení č. 1924/2006, který stanoví závaznou lhůtu k provedení na 31. ledna 2010. Žalobkyně Komisi vytýká, že nechala tuto lhůtu uplynout. Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že Komise není oprávněna odložit provedení vědeckého hodnocení zdravotních tvrzení týkajících se rostlinných látek na časově neomezenou dobu. Nečinnost žalované podle názoru žalobkyně napomáhá roztříštěnosti právních režimů v Unii a odporuje hlavnímu cíli nařízení, kterým je vytvoření jednotné právní úpravy v celé Evropě.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. L 404, s. 9).


title: Věc C-410/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  15. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-410/05) (1)

   (2006/C 178/53)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.02.2006.


title: Věc C-319/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Vysílání pracovníků — Volný pohyb služeb — Směrnice 96/71/ES — Předpisy o veřejném pořádku — Odpočinek v týdnu — Povinnost předložení dokumentů týkajících se vysílání na prostou žádost vnitrostátních orgánů — Povinnost uvést zmocněnce ad hoc s bydlištěm v Lucembursku, který uchovává veškeré dokumenty nezbytné pro účely kontrol)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-319/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Vysílání pracovníků - Volný pohyb služeb - Směrnice 96/71/ES - Předpisy o veřejném pořádku - Odpočinek v týdnu - Povinnost předložení dokumentů týkajících se vysílání na prostou žádost vnitrostátních orgánů - Povinnost uvést zmocněnce ad hoc s bydlištěm v Lucembursku, který uchovává veškeré dokumenty nezbytné pro účely kontrol)
   (2008/C 209/06)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a G. Rozet, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 49 ES a 50 ES a nesprávné provedení čl. 3 odst. 1 a 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (Úř. věst. L 18, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 431) – Povinnost mít zmocněnce ad hoc s bydlištěm v Lucembursku, který uchovává veškeré dokumenty nezbytné pro účely kontrol – Použití vnitrostátních ustanovení týkajících se pracovních podmínek a podmínek zaměstnání, které jednak překračují a jednak nesplňují požadavky směrnice.
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že

                           —

                           prohlásilo ustanovení čl. 1 odst. 1 bodů 1, 2, 8 a 11 zákona ze dne 20. prosince 2002 o provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb a pravidlech kontroly používání pracovního práva za donucující ustanovení v oblasti vnitrostátního veřejného pořádku;

                           —

                           úplně neprovedlo ustanovení čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb;

                           —

                           v článku 7 odst. 1 zákona ze dne 20. prosince 2002 stanovilo podmínky přístupu k údajům nezbytně nutným pro kontrolu příslušnými vnitrostátními orgány tak, že jim chybí jasnost nezbytná pro zajištění právní jistoty podniků chtějících vysílat pracovníky do Lucemburska, a

                           —

                           v článku 8 uvedeného zákona stanovilo povinnost, že dokumenty nezbytné pro kontrolu se mají uchovávat v Lucembursku u zmocněnce ad hoc, který zde má bydliště,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 1 směrnice 96/71 ve spojení s odstavcem 10 tohoto článku, jakož i z článků 49 ES a 50 ES.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc T-257/12: Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – Siegenia-Aubi a Noraa v. Komise

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – Siegenia-Aubi a Noraa v. Komise
   (Věc T-257/12) (1)

   (2014/C 462/45)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28. 7. 2012.


title: Věc C-56/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 3. ledna 2017 – Bachtijar Fatchi v. Predsedatel na Daržavna agencija za bežancite

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 3. ledna 2017 – Bachtijar Fatchi v. Predsedatel na Daržavna agencija za bežancite
   (Věc C-56/17)
   (2017/C 112/36)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bachtijar Fatchi

      Žalovaný: Predsedatel na Daržavna agencija za bežancite

      Předběžné otázky

               1)

               Plyne z čl. 3 odst. 1 nařízení (EU) č. 604/2013 (1), vykládaného ve spojení s bodem 12 odůvodnění a článkem 17 uvedeného nařízení, že členský stát má vydat rozhodnutí, které představuje posouzení žádosti o mezinárodní ochranu ve smyslu čl. 2 písm. d) nařízení, aniž by výslovně rozhodl o pravomoci tohoto členského státu podle kritérií uvedených v nařízení, pokud v posuzovaném případě nejsou přítomny informace vedoucí k výjimce podle článku 17 nařízení?

               2)

               Plyne z druhé věty čl. 3 odst. 1 nařízení č. 604/2013, vykládané ve spojení s bodem 54 odůvodnění směrnice 2013/32/EU (2), že za okolností věci v původním řízení, kdy se nejedná o výjimku podle čl. 17 odst. 1 nařízení, musí být přijato rozhodnutí o žádosti o mezinárodní ochranu ve smyslu čl. 2 písm. d) nařízení, který vyžaduje, aby členský stát posoudil žádost podle kritérií uvedených v nařízení, a který je založen na tom, že se na žadatele uplatní ustanovení nařízení?

               3)

               Má být čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32/EU vykládán v tom smyslu, že soud v řízení o rozhodnutí odmítajícím přiznat mezinárodní ochranu musí podle bodu 54 odůvodnění rozhodnout o tom, zda se na žadatele uplatní ustanovení nařízení (EU) č. 604/2013, pokud členský stát výslovně nerozhodl o své pravomoci posoudit žádost o mezinárodní ochranu podle kritérií nařízení? Je třeba na základě bodu 54 odůvodnění směrnice 2013/32 třeba předpokládat, že v případě, že neexistují žádné náznaky použitelnosti článku 17 nařízení č. 604/2013 a žádost o mezinárodní ochranu byla posouzena na základě směrnice 2011/95 (3) členským státem, v němž byla podána, se na právní situaci dotyčné osoby vztahuje působnost nařízení i tehdy, jestliže členský stát výslovně nerozhodl o své pravomoci podle kritérií nařízení?

               4)

               Plyne z čl. 10 odst. 1 písm. b) směrnice 2011/95/EU, že za okolností věci v původním řízení představuje náboženství důvod pronásledování, jestliže žadatel nepředložil všechna prohlášení a všechny dokumenty týkající se všech složek, k nimž se vztahuje pojem náboženství definovaný v uvedeném ustanovení a které mají zásadní význam pro příslušnost dotyčné osoby k určitému náboženství?

               5)

               Plyne z čl. 10 odst. 2 směrnice 2011/95/EU, že existují důvody pro pronásledování na základě náboženství ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. b) směrnice, pokud žadatel za okolností věci v původním řízení tvrdí, že byl pronásledován na základě své náboženské příslušnosti, ale neučinil žádné prohlášení ani nepředložil žádný důkaz ohledně okolností, které jsou typické pro příslušníky určitého náboženství a které by byly pro pronásledovatele důvodem k tomu se domnívat, že dotyčná osoba je příslušníkem daného náboženství (například okolnosti související s účastní či neúčastí na náboženských úkonech nebo vyjádřeních náboženských postojů), nebo ohledně osobního nebo společného jednání založeného na určitém náboženském vyznání nebo tímto vyznáním požadovaného?

               6)

               Plyne z čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice 2011/95/EU vykládaného ve spojení s články 18 a 10 Listiny základních práv Evropské unie a pojmem „náboženství“ definovaným v čl. 10 odst. 1 písm. b) směrnice, že za okolností věci v původním řízení:

                           a)

                           pojem „náboženství“ definovaný v unijním právu nezahrnuje žádná jednání, která jsou dle vnitrostátního práva členských států považována za trestná? Mohou taková jednání, která jsou v zemi původu žadatele považována za trestná, představovat akty pronásledování?

                           b)

                           Lze ve spojení se zákazem proselytismu a zákazem jednání, která jsou v rozporu s náboženstvím, na němž jsou založeny zákony a nařízení v dotčené zemi, považovat za přípustná taková omezení, která byla zavedena za účelem ochrany práv a svobod jiných osob a veřejného pořádku v zemi původu žadatele? Představují tyto zákazy akty pronásledování per se ve smyslu uvedených ustanovení směrnice, pokud je jejich porušení trestáno smrtí, přestože nejsou výslovně namířeny proti určitému náboženství?

               7)

               Plyne z čl. 4 odst. 2 směrnice 2011/95/EU vykládaného ve spojení s jejím čl. 4 odst. 5 písm. b), článkem 10 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32/EU to, že za okolností věci v původním řízení se posouzení skutečností a okolností může uskutečnit pouze na základě prohlášení žadatele a jím předložených dokumentů, nicméně je možné vyžadovat důkaz o chybějících složkách pojmu „náboženství“ definovaného v čl. 10 odst. 1 písm. b) směrnice, pokud:

                           —

                           by bez těchto informací byla žádost o mezinárodní ochranu považována za nedůvodnou ve smyslu článku 32 směrnice 2013/32/EU ve spojení s jejím čl. 31 odst. 8 písm. e) a

                           —

                           vnitrostátní právní předpisy stanoví, že příslušný orgán zjistí veškeré okolnosti relevantní pro posouzení žádosti o mezinárodní ochranu a soud musí v případě zpochybnění rozhodnutí o odmítnutí zdůraznit, že dotyčná osoba nenabídla a nepředložila žádný důkaz?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180, s. 31).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9).


title: Věc F-45/16: Žaloba podaná dne 17. srpna 2016 – ZZ v. EIB

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/32

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2016 – ZZ v. EIB
   (Věc F-45/16)
   (2016/C 371/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: B. Maréchal, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB)

      Předmět a popis sporu

   Žaloba na náhradu hmotné a nehmotné újmy, o níž žalobce tvrdí, že ji utrpěl v důsledku konstatování jeho celkové trvalé invalidity, která je podle jeho názoru důsledkem výkonu povolání.

      Návrhová žádání žalobce

   Nahradit žalobci újmu nebo její část v případě, že by část újmy uhradila pojišťovna EIB, kterou je pojišťovna AXA Belgium.

               —

               Náhrada za nehmotnou újmu, již žalobce utrpěl, a to ve výši 150 000 eur;

               —

               náhrada budoucích nákladů na léčbu a psychologickou péči týkající se zdravotních obtíží, které jsou důsledkem velkého stresu žalobce a které nejsou hrazeny ze systému zdravotního pojištění;

               —

               náhrada doposud vynaložených nákladů na léčbu a psychologickou péči týkající se zdravotních obtíží, které jsou důsledkem velkého stresu žalobce a které nejsou hrazeny ze systému zdravotního pojištění,

               —

               náhrada nákladů řízení žalobce v souvislosti s tímto řízením, a to v předběžné výši 30 000 eur.


title: Věc C-169/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte costituzionale — Itálie) — Presidente del Consiglio dei Ministri v. Regione autonoma della Sardegna ( Volný pohyb služeb — Článek 49 ES — Státní podpory — Článek 87 ES — Regionální právní předpisy zavádějící poplatek za přistání letadel pro turistické účely určených pro soukromou osobní dopravu, jakož i za zakotvení rekreačních plavidel pro turistické účely, jenž zatěžuje pouze provozovatele, kteří mají svůj daňový domicil mimo území regionu )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte costituzionale — Itálie) — Presidente del Consiglio dei Ministri v. Regione autonoma della Sardegna
   (Věc C-169/08) (1)

   („Volný pohyb služeb - Článek 49 ES - Státní podpory - Článek 87 ES - Regionální právní předpisy zavádějící poplatek za přistání letadel pro turistické účely určených pro soukromou osobní dopravu, jakož i za zakotvení rekreačních plavidel pro turistické účely, jenž zatěžuje pouze provozovatele, kteří mají svůj daňový domicil mimo území regionu“)
   2010/C 24/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte costituzionale

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Žalovaný: Regione autonoma della Sardegna

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte Costituzionale — Výklad článků 49 ES a 87 ES — Regionální právní předpis, který ukládá platbu poplatku za přistání letadel pro turistické účely pouze podnikům, které mají svůj daňový domicil mimo území Sardinie, jež provozují dopravu osob nebo přepravu zboží letadly podpůrně k hlavní činnosti podniku — Státní podpora ve formě osvobození od daně ve prospěch podniků provozujících stejnou činnost s daňovým domicilem na území Sardinie

      Výrok

               1)

               Článek 49 ES je třeba vykládat tak, že brání takovému daňovému ustanovení regionálního orgánu, jako je ustanovení stanovené v článku 4 zákona regionu Sardinie č. 4 ze dne 11. května 2006 o různých ustanoveních v oblasti příjmů, rekvalifikace výdajů, sociální politiky a politiky rozvoje, ve svém znění vyplývajícím z čl. 3 odst. 3 zákona regionu Sardinie č. 2 ze dne 29. května 2007 o ustanoveních pro tvorbu ročního a víceletého rozpočtu regionu — finanční zákon 2007, který zavádí regionální poplatek za přistání letadel pro turistické účely určených pro soukromou osobní dopravu, jakož i za zakotvení rekreačních plavidel pro turistické účely, který zatěžuje pouze fyzické a právnické osoby, jež mají svůj daňový domicil mimo území regionu.

               2)

               Článek 87 odst. 1 ES je třeba vykládat tak, že daňové předpisy regionálního orgánu zavádějící poplatek za přistání a zakotvení, jako je poplatek dotčený v původním řízení, který zatěžuje pouze fyzické a právnické osoby, jež mají svůj daňový domicil mimo území regionu, představují opatření státní podpory poskytnuté podnikům usazeným na tomto území.

      (1)  Úř. věst. C 171,5.7.2008.


title: Věc T-415/05: Žaloba podaná dne  25. listopadu 2005  – Řecká republika v. Komise Evropských společenství

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/19

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2005 – Řecká republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-415/05)
   (2006/C 22/37)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: Aik. Samoni a P. Mylonopoulos)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu nebo částečně rozhodnutí Komise K (2005) 2706 konečné ze dne 14. září 2005;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V rámci privatizace řecké národní letecké společnosti „Olympiaki Aeroporia“ byla vytvořena nová společnost s názvem „Olympiakes Aerogrammes“ (dále jen „NOA“), která převzala letecké činnosti, zatímco společnost s názvem „Olympiaki Aeroporia – Ypiresies AE“ (nový název původní společnosti) (dále jen „OA“) pokračovala ve všech ostatních činnostech, zejména v pozemních službách, v údržbě a opravě letadel. V napadeném rozhodnutí Komise uvedla, že poskytnutí státní podpory NOA a OA je neslučitelné se Smlouvou z důvodu, že:

               —

               leasingové splátky NOA za podnájem letadel jsou nižší než splátky hlavních leasingů, a to k újmě Řecké republiky a OA,

               —

               při založení NOA byly nadhodnoceny části jejích aktiv,

               —

               Řecká republika vyplácela hotovost ve prospěch OA a uskutečňovala místo ní platby určitých uvěrových a leasingových splátek,

               —

               Řecká republika soustavně promíjela OA neplacení daní a pojistného na sociálního zabezpečení.

         Ve své žalobě Řecko zaprvé zpochybňuje část rozhodnutí týkající se nájemného, které NOA platí za podnájem letadel. V tomto ohledu tvrdí, že nejde o státní podporu, a že je tudíž napadené rozhodnutí v rozporu s článkem 87 odst. 1 ES. Podle názoru Řecka jak OA, tak i Řecká republika jednaly tak, jako by jednal jakýkoliv obezřetný hospodářský subjekt; mimoto nájemné, které platí NOA, odpovídá tržním cenám. V tomto ohledu se Řecko dovolává porušení povinnosti uvést odůvodnění v napadeném rozhodnutí.
   Co se týče části rozhodnutí týkající se hodnoty částí aktiv NOA, Řecko usuzuje, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení při vyčíslení hodnoty částí aktiv OA, které byly převedeny na NOA, a že závěry, které Komise v tohoto směru přijala, nejsou odůvodněné. V každém případě Řecko usuzuje, že odůvodnění chybí i ohledně části napadeného rozhodnutí, která se týká nesplnění podmínek, kterým je podřízeno poskytnutí státní podpory na záchranu podniku a použití čl. 87 odst. 3 ES, a také tvrdí, že v tomto bodě se Komise dopustila nesprávného právního posouzení.
   Ohledně plateb určitých úvěrových a leasingových splátek Řecko tvrdí, že tyto platby provedlo z toho důvodu, že se zavázalo jako ručitel na základě záruky dohodnuté před přijetím uvedeného rozhodnutí Komise, které se na tyto platby rovněž vztahuje. Podle Řecka bylo po provedení těchto plateb zahájeno řízení podle řeckého práva pro jejich vymáhání. Na základě těchto argumentů Řecko tvrdí, že je napadené rozhodnutí nedostatečně odůvodněné a představuje podle něho zjevně nesprávné právní posouzení.
   Co se týče části rozhodnutí, ve které se došlo k závěru, že NOA byla právním nástupcem OA, Řecko uvádí sérii argumentů napadajících posouzení Komise a na jejich základě se dovolává porušení čl. 87 odst. 1 ES a čl. 88 odst. 2 ES, a nedostatku odůvodnění.
   Řecko se také dovolává porušení svého práva být vyslechnuto, zásady řádné správy a toho, že mu nebyla poskytnuta možnost vyjádřit své stanovisko ke studii vypracované nezávislými odborníky na žádost Komise. Na závěr se dovolává porušení zásady proporcionality a nedostatku odůvodnění, jelikož napadené rozhodnutí vyžaduje od NOA vrácení podpory za období od roku 2002 do roku 2004, přičemž tato společnost začala vykonávat svoji činnost až od 11. prosince 2003.


title: Věc C-569/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Malmö (Švédsko) dne 6. listopadu 2013 — Bricmate AB v. Tullverket

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Malmö (Švédsko) dne 6. listopadu 2013 — Bricmate AB v. Tullverket
   (Věc C-569/13)
   2014/C 15/14
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Förvaltningsrätten i Malmö

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bricmate AB

      Žalovaný: Tullverket

      Předběžná otázka

   Je prováděcí nařízení Rady (EU) č. 917/2011 ze dne 12. září 2011 (1), kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky neplatné z některého z následujících důvodů:

               1)

               šetření orgánů Evropské unie obsahuje zjevně nesprávná skutková zjištění,

               2)

               šetření orgánů Evropské unie obsahuje zjevně nesprávná posouzení,

               3)

               Komise porušila svou povinnost postupovat s řádnou péčí a porušila čl. 3 odst. 2 a 6 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (2) ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství,

               4)

               Komise porušila své povinnosti podle čl. 20 odst. 1 nařízení č. 1225/2009 a porušila práva obhajoby společnosti,

               5)

               Komise v rozporu s článkem 17 nařízení č. 1225/2009 nezohlednila informace, které jí společnost poskytla, nebo

               6)

               Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění (na základě článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie)?

      (1)  Úř. věst. L 238, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 343, s. 51.


title: Věc C-20/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. ledna 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. listopadu 2014 ve věci T-219/10, Autogrill España v. Komise

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. ledna 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. listopadu 2014 ve věci T-219/10, Autogrill España v. Komise
   (Věc C-20/15 P)
   (2015/C 081/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes a P. Němečková, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Autogrill España, S.A.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               vrátil věc Tribunálu Evropské unie;

               —

               rozhodl o nákladech řízení později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, neboť nesprávně vyložil čl. 107 odst. 1 Smlouvy a zejména pojem „selektivita státních podpor“ obsažený v tomto článku.
   Tento jediný důvod kasačního opravného prostředku sestává ze dvou částí vycházejících ze shora označeného nesprávného právního posouzení:

               —

               zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného posouzení tím, že k prokázání toho, že určité opatření je selektivní, vyžaduje povinnost určit skupinu podniků s vlastními a inherentními charakteristikami (identifikovatelnými předem); a

               —

               zadruhé vykládá Tribunál pojem „selektivita“ nesprávně proto, že uměle rozlišuje mezi podporami vývozu boží a podporami vývozu kapitálu.


title: Věc C-13/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 8. ledna 2016 – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde v. Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 8. ledna 2016 – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde v. Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“
   (Věc C-13/16)
   (2016/C 111/13)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde

      Odpůrce: Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“

      Předběžná otázka

   Má být věta „je nezbytné pro uskutečnění oprávněných zájmů […] třetí osoby či osob, kterým jsou údaje sdělovány“, která je uvedena v čl. 7 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (1) ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, vykládána v tom smyslu, že státní policie je povinna sdělit Rīgas satiksme osobní údaje, jež posledně jmenovaný subjekt požaduje a jež jsou nezbytné k podání žaloby v občanskoprávním řízení? Má na zodpovězení této otázky dopad okolnost, že osoba cestující ve vozidle taxislužby, jejíž údaje má Rīgas satiksme v úmyslu získat, byla v okamžiku nehody nezletilá, jak vyplývá z procesních písemností?

      (1)  Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355.


title: Věc T-374/06: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2008 – Rath v. OHIM – Grandel (Epican) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Epican — Starší slovní ochranná známka Společenství EPIGRAN — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/41

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2008 – Rath v. OHIM – Grandel (Epican)
   (Věc T-374/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Epican - Starší slovní ochranná známka Společenství EPIGRAN - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2008/C 285/75)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Matthias Rath (Cap, Jižní Afrika) (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Dr. Grandel GmbH (Augsburg, Německo) (zástupce: G. Hodapp, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. října 2006 (věc R 1324/2005-1), týkajícího se námitkového řízení mezi Dr. Grandel GmbH a Matthiasem Rathem
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2.

               Matthias Rath ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Dr. Grandel GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-228/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. května 2010 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Články 78, 79, 83 a 86 — Vyměřovací základ — Prodej automobilu — Začlenění registračního poplatku do vyměřovacího základu daně“ )

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. května 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-228/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 78, 79, 83 a 86 - Vyměřovací základ - Prodej automobilu - Začlenění registračního poplatku do vyměřovacího základu daně“)
   2010/C 195/02
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: M. Dowgielewicz, M. Jarosz a A. Rutkowska, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 78, 79, 83 a 86 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Prodej automobilu — Začlenění registračního poplatku do vyměřovacího základu daně

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 233, 26.9.2009.


title: Věc C-20/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kammergerichts Berlin (Německo) dne 18. ledna 2017 – Vincent Pierre Oberle

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kammergerichts Berlin (Německo) dne 18. ledna 2017 – Vincent Pierre Oberle
   (Věc C-20/17)
   (2017/C 112/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Kammergericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel a stěžovatel: Vincent Pierre Oberle

      Předběžné otázky

   Je třeba článek 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení (1) (dále jen „nařízení č. 650/2012“) vykládat v tom smyslu, že na základě tohoto článku se určuje i výlučná mezinárodní příslušnost pro vydání evropského dědického osvědčení v příslušných členských státech (srov. čl. 62 odst. 3 nařízení č. 650/2012), v důsledku čehož jsou odchylující se ustanovení vnitrostátního zákonodárce ohledně mezinárodní příslušnosti pro vydání vnitrostátního dědického osvědčení – jako např. v Německu § 105 Familiengesetzbuchs (Gesetz über das Verfahren in Familiensachen und in den Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit, zákon o řízení v rodinných a nesporných věcech, dále jen „FamFG“) –neplatná kvůli rozporu s nadřazeným evropským právem?

      (1)  Úř. věst. L 201, s. 107.


title: Věc T-83/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  25. října 2005  – Salazar Brier v. Komise ( Úředníci — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu — Práce konaná pro jiný stát — Pojem obvyklého bydliště — Odůvodnění — Zásada rovného zacházení )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/18

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2005 – Salazar Brier v. Komise
   (Věc T-83/03) (1)

   („Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Práce konaná pro jiný stát - Pojem obvyklého bydliště - Odůvodnění - Zásada rovného zacházení“)
   (2005/C 330/45)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Tomás Salazar Brier (Brusel, Belgie) (zástupci: J. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez a A. Sayagués Torres, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s J. Rivalem Andrésem a J. Gutiérrezem Gilbertem, advokáty)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise obsahujících konkludentní zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 24. února 2003 a výslovné odmítnutí ze dne 24. března 2002, kterými se odmítá přiznat příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i s ním související příspěvky.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-309/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Snijders Olie v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Snijders Olie v. Komise
   (Věc T-309/99) (1)

   (2006/C 310/61)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 4.3.2000.


title: Věc C-101/15 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. září 2016 – Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Článek 101 SFEU — Článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 — Evropský trh s automobilovým sklem — Dohody o rozdělení trhů a o výměně citlivých obchodních informací — Pokuty — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Bod 13 — Hodnota tržeb — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 23 odst. 2 druhý pododstavec — Legální maximální výše pokuty — Směnný kurz pro výpočet maximální výše pokuty — Výše pokuty — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci — Podniky vyrábějící pouze jeden druh výrobku — Proporcionalita — Rovné zacházení“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. září 2016 – Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA v. Evropská komise
   (Věc C-101/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Článek 101 SFEU - Článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 - Evropský trh s automobilovým sklem - Dohody o rozdělení trhů a o výměně citlivých obchodních informací - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Bod 13 - Hodnota tržeb - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 2 druhý pododstavec - Legální maximální výše pokuty - Směnný kurz pro výpočet maximální výše pokuty - Výše pokuty - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Podniky vyrábějící pouze jeden druh výrobku - Proporcionalita - Rovné zacházení“)
   (2016/C 402/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (zástupci: S. Wisking a K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, a C. Puech Baron, advokátka)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, M. Kellerbauer a H. Leupold, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

               2)

               Společnostem Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH a Pilkington Italia SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 81, 9. 3. 2015.


title: Věc T-538/12: Žaloba podaná dne 13. prosince 2012 — Optilingua v. OHIM — Esposito (ALPHATRAD)

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/26

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2012 — Optilingua v. OHIM — Esposito (ALPHATRAD)
   (Věc T-538/12)
   2013/C 38/47
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Optilingua holding SA (Epalinges, Švýcarsko) (zástupce: S. Rizzo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Michele Esposito (Cava de’ Tirreni SA, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. října 2012 ve věci R 444/2011-1;

               —

               uložil Úřadu a Michelu Espositovi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „ALPHATRAD“ pro služby zařazené do tříd 35, 38, 41 a 42 — ochranná známka Společenství č. 617 316

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: M. Esposito

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Vyhovění návrhu na zrušení.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 15 odst. 1 druhého pododstavce písm. a) ve spojení s čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-201/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessisches Finanzgericht, Kassel (Německo) dne 16. května 2008 – Plantanol GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Darmstadt

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessisches Finanzgericht, Kassel (Německo) dne 16. května 2008 – Plantanol GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Darmstadt
   (Věc C-201/08)
   (2008/C 183/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Hessisches Finanzgericht, Kassel
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Plantanol GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Hauptzollamt Darmstadt
   Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ES ze dne 8. května 2003 o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě (1) (dále jen „směrnice o biopalivech“) zejména ve světle úvah uvedených v bodech odůvodnění 10, 12, 14, 19, 22 a 27 takovému vnitrostátnímu právnímu ustanovení, jako je § 50 odst. 1 bod 1 Energiesteuergesetz (zákona o dani z energie) ve znění Biokraftstoffquotengesetz (zákona o kvótách na biopaliva) ze dne 18. prosince 2006, kterým je vyloučeno zvýhodnění podílů biopaliv z rostlinného oleje obsažených ve směsových palivech, které odpovídají požadavkům normy DIN V 51605 (ve znění z července 2006)?

               2)

               Vyžadují zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, které jsou základními zásadami práva Společenství, že členský stát může právní úpravu, kterou přijal k provedení této směrnice, a kterou zavedl podpůrný systém daňových zvýhodnění na několik let, změnit, v průběhu stanoveného období, v neprospěch doposud zvýhodňovaného podniku pouze v případě zcela výjimečných okolností?

      (1)  Úř. věst. L 123, s. 42.


title: Věc T-228/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2012 — Barbin v. Parlament ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Smrt žalobce — Situace, kdy právní nástupci nepokračují v řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2012 — Barbin v. Parlament
   (Věc T-228/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Smrt žalobce - Situace, kdy právní nástupci nepokračují v řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 55/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Florence Barbin (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupkyně: S. Seyr a E. Despotopoulou, zmocněnkyně)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 15. února 2011, Barbin v. Parlament (F-68/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               O tomto kasačním opravném prostředků již není třeba rozhodovat.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc F-73/14: Žaloba podaná dne 24. července 2014 – ZZ v. Europol

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/27

         Žaloba podaná dne 24. července 2014 – ZZ v. Europol
   (Věc F-73/14)
   2014/C 380/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaný: Europol

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí neprodloužit smlouvu žalobci a nahradit údajně vzniklou nemajetkovou a majetkovou škodu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí, jímž byl zamítnut návrh na základě čl. 90 odst. 1 na prodloužení smlouvy dočasného zaměstnance AD7, podaný dne 6. prosince 2013, jakož i odpověď ředitele Europolu na stížnost ze dne 14. dubna 2014.

               —

               uložit žalovanému povinnost zaplatit náhradu vzniklé majetkové škody ve výši 1 5 45  124 eur;

               —

               uložit žalovanému povinnost zaplatit náhradu způsobené nemajetkové škody ve výši 40  000 eur;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-160/05: Žaloba podaná dne 6. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/17

         Žaloba podaná dne 6. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-160/05)
   (2005/C 115/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 6. dubna 2005 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou D. Maidani, jako zmocněnkyní, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června 2002 o dohodách o finančním zajištění (1) a v každém případě tím, že nesdělila jejich znění Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 27. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 168, 27.6.2002, s. 43


               25.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 324/13

         Žaloba společnosti Konkurrenten.no AS ze dne 2. června 2012 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (věc E-5/12)
   2012/C 324/11
   Dne 2. června 2012 podala společnost Konkurrenten.no AS, zastoupená advokátem Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norsko, k Soudu ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soud ESVO:

               1)

               zrušil napadené rozhodnutí a dále

               2)

               uložil žalované straně a případným vedlejším účastníkům nést náklady řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žadatel je soukromá společnost registrovaná v Norsku. Společnost působí na regionálním trhu expresní autobusové dopravy mezi jižním a středním regionem v Norsku.

               —

               Žalobce usiluje o zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO oznámeného dne 5. dubna 2012, kterým se odepírá přístup veřejnosti k úplnému znění prohlášení o obsahu ve věci Kontrolní úřad ESVO č. 60510.

               —

               Žalobce tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

                           —

                           porušil čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 pravidel přístupu k dokumentům tím, že odmítl zveřejnit úplné znění prohlášení o obsahu dokumentace a dále

                           —

                           porušil čl. 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru tím, že napadené rozhodnutí nebylo odůvodněné.


title: Věc T-21/06: Žaloba podaná dne  21. ledna 2006  – Německo v. Komise

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/32

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2006 – Německo v. Komise
   (Věc T-21/06)
   (2006/C 86/65)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, C. Schulze-Bahr, ve spolupráci s G. Quardt, advokátkou)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2005) 3903 konečné ze dne 9. listopadu 2005 o státní podpoře, kterou poskytla Spolková republika Německo pro zavedení digitální terestrické televize („DVB-T“) v oblasti Berlín-Braniborsko;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2005) 3903 konečné ze dne 9. listopadu 2005 o státní podpoře pro zavedení digitální terestrické televize (DVB-T) v oblasti Berlín-Braniborsko. Komise napadeným rozhodnutím prohlásila podporu poskytnutou Spolkovou republikou Německo soukromým provozovatelům rozhlasového vysílání podílejícím se na DVB-T za neslučitelnou se společným trhem a uložila Spolkové republice Německo povinnost požadovat poskytnutou podporu od oprávněných zpět.
   Žalobkyně na podporu své žaloby zejména uplatňuje, že poskytnuté prostředky jsou slučitelné se společným trhem, a vytýká Komisi řadu chyb ve správním uvážení a při výkonu posuzovací pravomoci při použití čl. 87 odst. 3 ES. Místo aby žalovaná provedla přezkum podle čl. 87 odst. 3 písm. c) ES, zkoušela nové schéma přezkumu, které v použité formě není vhodné ke zjišťování slučitelnosti či neslučitelnosti poskytnutých prostředků se společným trhem. Žalobkyně mimoto Komisi vytýká, že neprovedla dostatečný přezkum slučitelnosti poskytnutých prostředků podle čl. 87 odst. 3 písm. b) ES.
   Žalobkyně mimoto odůvodňuje svou žalobu tím, že Komise porušila všeobecné právní zásady. Vytýká jí porušení zásady řádné správy a práva být vyslechnuta.


title: Věc T-507/13: Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – SolarWorld a další v. Komise „Žaloba na neplatnost — Dumping — Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Číny — Přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým řízením — Výrobní odvětví Společenství — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – SolarWorld a další v. Komise
   (Věc T-507/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Dumping - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým řízením - Výrobní odvětví Společenství - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2015/C 081/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SolarWorld AG (Bonn, Německo) Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Itálie); Global Sun Ltd (Sliema, Malta); Silicio Solar, SAU (Madrid, Španělsko); Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Puertollano, Španělsko) (zástupci: L. Ruessmann, advokát, a J. Beck, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2013/423/EU ze dne 2. srpna 2013, kterým se přijímá závazek nabízený v souvislosti s řízením o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 209, s. 26), a prováděcího rozhodnutí Komise 2013/707/EU ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření(Úř. věst. L 325, s. 214).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnostem SolarWorld AG, Brandoni solare SpA, Global Sun Ltd, Silicio Solar, SAU a Solaria Energia y Medio Ambiente, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc T-58/09: Žaloba podaná dne 11. února 2009 – Schemaventotto v. Komise

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/34

         Žaloba podaná dne 11. února 2009 – Schemaventotto v. Komise
   (Věc T-58/09)
   (2009/C 82/59)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schemaventotto SpA (Milán, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, G. Scassellati Sforzolini, G. C. Rizza, M. Piergiovanni, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí obsažené(á) v dopise ze dne 13. srpna 2008, spis č. K (2008) 4494, zaslaném italským orgánům komisařkou Kroes jménem Evropské komise, které(á) se týkají řízení podle článku 21 nařízení o kontrole spojování podniků (věc COMP/M.4388 – Abertis/Autostrade), a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba se podává proti rozhodnutí obsaženému v dopise komisařky Kroes ze dne 13. srpna 2008, kterým žalovaná dle žalobkyně oznámila italským orgánům svůj záměr nepokračovat ve věci COMP/M.4388 – Abertis/Autostrade podle článku 21 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (dále jen „Nařízení“). Komise totiž schválila normativní opatření opírající se o nařízení, která se týkají povolovacích řízení pro „převod“ dálničních koncesí (směrnice z roku 2007 a nařízení z roku 2008). Ve výše uvedeném dopise si však žalovaná vyhrazuje možnost zaujmout stanovisko ke slučitelnosti italské právní úpravy týkající se povolovacího řízení pro převod dálničních koncesí s pravidly vnitřního trhu v této oblasti.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí, že došlo k porušení článku 21 nařízení o spojování, a to na základě následujících úvah:

               —

               Komise za žádných okolností nemůže odkazovat na relevantní právní úpravu, která vstoupila v platnost po 31. lednu 2007, tedy datu předběžných posouzení. Jelikož oprávnění Komise v oblasti kontroly podle čl. 21 odst. 4 Nařízení jsou úzce vázána na kontext posouzení konkrétního spojení s významem na úrovni Společenství, se kterým souvisí předmětné vnitrostátní opatření, neměly mít následné normativní změny žádný vliv na postup italských orgánů, který vedl účastníky spojení k tomu, že v prosinci 2006 upustili od provedení spojení, tři měsíce po jeho povolení dle čl. 6 odst. 1 písm. b) Nařízení.

               —

               Žalobkyně napadá překročení/zneužití pravomoci ze strany Komise z důvodu zvolení nesprávného právního základu pro výslovné rozhodnutí „nezabývat se“ spornými italskými opatřeními. V této souvislosti uvádí, že Komise tím, že rozhodla, že mezitím uskutečněné změny právní úpravy zaručí, že její obavy vyjádřené v předběžných posouzeních ze dne 31. ledna 2007 již v budoucnu nevzniknou, přijala podle článku 21 Nařízení takový druh rozhodnutí, který toto ustanovení nezohledňuje. Komise totiž ve skutečnosti použila svoji pravomoc podle článku 21 k tomu, aby prohlásila obecně platná opatření přijatá členským státem za slučitelná s právem Společenství, bez jakéhokoliv ohledu na konkrétní spojení, k jehož zabránění Itálie sporná vnitrostátní opatření přijala.

               —

               Komise tím, že se domnívala, že se italská právní úprava stala po své změně slučitelnou s právem Společenství, opomenula zohlednit následnou nejistotu v italském právním systému způsobenou dotčenými vnitrostátními opatřeními, která určitě nepomohla vytvořit vhodné prostředí pro možná budoucí spojování, která by se měla týkat italského trhu dálničních koncesí. Navíc právní úprava přijatá italskou správou v letech 2007 a 2008 musí být v každém případě prohlášena za neslučitelnou s článkem 21 v tom smyslu, že ukládá širší povinnosti v souvislosti s „převodem“ dálniční koncese, než jsou povinnosti, kterým by byly dotčené osoby jinak vystaveny.


title: Věc C-53/11 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. ledna 2012 — Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. Nike International Ltd, Aurelio Muñoz Molina ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 58 — Nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravidla 49 a 50 — Slovní ochranná známka R10 — Námitky — Postoupení — Přípustnost odvolání — Pojem „osoba, která může podat odvolání“ — Použitelnost metodických pokynů OHIM“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. ledna 2012 — Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. Nike International Ltd, Aurelio Muñoz Molina
   (Věc C-53/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 58 - Nařízení (ES) č. 2868/95 - Pravidla 49 a 50 - Slovní ochranná známka R10 - Námitky - Postoupení - Přípustnost odvolání - Pojem „osoba, která může podat odvolání“ - Použitelnost metodických pokynů OHIM)
   2012/C 73/08
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastníci řízení: Nike International Ltd (zástupce: M. de Justo Bailey, abogado), Aurelio Muñoz Molina

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 24. listopadu 2010, Nike International Ltd v. OHIM — Aurelio Muñoz Molina (T-137/09), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. ledna 2009 (věc R 551/2008-1).

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 24. listopadu 2010, Nike International v. OHIM — Muñoz Molina (R10) (T-137/09), se zrušuje v rozsahu, v němž jím uvedený Tribunál v rozporu s článkem 58 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1891/2006 ze dne 18. prosince 2006, a s pravidlem 49 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení č. 40/94, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1041/2005 ze dne 29. června 2005, rozhodl, že první odvolací senát Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ve svém rozhodnutí ze dne 21. ledna 2009 (věc R 551/2008-1) porušil pravidlo 31 odst. 6 a pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95, ve znění nařízení č. 1041/2005, tím, že odvolání podané společností Nike International Ltd prohlásil za nepřípustné.

               2)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Věc C-566/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2012 Erusalimem Baleanu proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. září 2012 ve věci T-311/12, Baleanu v. Komise

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/53

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2012 Erusalimem Baleanu proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. září 2012 ve věci T-311/12, Baleanu v. Komise
   (Věc C-566/12 P)
   2013/C 225/94
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Erusalim Baleanu (zástupce: R. Neagu, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise
   Usnesením ze dne 27. června 2013 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc C-539/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2010 Stichting Al-Aqsa proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-348/07, Al-Aqsa v. Rada Evropské unie

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2010 Stichting Al-Aqsa proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-348/07, Al-Aqsa v. Rada Evropské unie
   (Věc C-539/10 P)
   2011/C 46/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Stichting Al-Aqsa (zástupci: A. M. van Eik a M. J. G. Uiterwaal, advokáti)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Nizozemské království, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 ve věci T-348/07 v rozsahu, v němž navrhovatelka uplatňuje důvody kasačního opravného prostředku a argumenty proti odůvodnění tohoto rozsudku a nově rozhodnout o sporu tak, že se vyhoví návrhovým žádáním podaným v řízení v prvním stupni a zároveň opraví odůvodnění, na kterém se napadený rozsudek zakládá;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál ve svém rozsudku ze dne 9. září 2010 (věc T-348/07) stanovil, že vzhledem k tomu, že se zrušuje Sanctieregeling [Sanctieregeling terrorisme 2003 (Ministerská vyhláška o sankcích v oblasti terorismu), dále jen „Sanctieregeling“], který tvořil základ pro zahrnutí navrhovatelky na seznam, není ani rozsudek vydaný v řízení o předběžném opatření dostatečným základem pro ponechání navrhovatelky na seznamu. Navrhovatelka (dále také „Al-Aqsa“) se ztotožňuje s těmito úvahami Tribunálu.

               2)

               Tribunál však do svého rozsudku zahrnul právní úvahy, kterými prohlásil žalobní důvody Al-Aqsa za neopodstatněné. Tribunál v této souvislosti uvedl, že Sanctieregeling ve spojení s rozsudkem v řízení o předběžném opatření je možné považovat za rozhodnutí přijaté příslušným vnitrostátním orgánem, které vyhovuje definici ve smyslu čl. 1 odst. 1 společného postoje 2001/931/SZBP. Dále konstatoval, že v případě Al-Aqsa je možné konstatovat „vědomí“ ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. k) společného postoje, jak to vyžaduje čl. 1 odst. 4 nařízení č. 2580/2001 (1).

               3)

               Navrhovatelka nesouhlasí s těmito úvahami a podává proti nim kasační opravný prostředek. Před uvedením svých důvodů se zabývá přípustností kasačního opravného prostředku.

               4)

               Důvody jejího kasačního opravného prostředku se dají shrnout takto. Nejprve měl Tribunál překročit své kontrolní pravomoci tím, že sám rozhodl, jaký důkazní prostředek se má považovat za rozhodnutí ve smyslu čl. 1 odst. 4 společného postoje (první důvod kasačního opravného prostředku).

               5)

               Dále Tribunál neprávem rozhodl, že Sanctieregeling, ať už spolu s rozsudkem v řízení o předběžném opatření, nebo bez něj, může být považováno za rozhodnutí ve smyslu čl. 1 odst. 4 společného postoje (druhý důvod kasačního opravného prostředku).

               6)

               Konečně Tribunál překročil své pravomoci tím, že rozsudek sám vyložil, v každém případě se při výkladu rozsudku dopustil zjevně nesprávného posouzení (třetí důvod kasačního opravného prostředku).

               7)

               V důsledku toho se má vyhovět žalobě Al-Aqsa a zrušit napadená rozhodnutí spolu s opravou důvodů, na kterých se zakládá napadený rozsudek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207)


title: Věc C-318/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires (Belgie) dne 28. června 2012 — disciplinární řízení proti Jeanu Devillersovi

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires (Belgie) dne 28. června 2012 — disciplinární řízení proti Jeanu Devillersovi
   (Věc C-318/12)
   2013/C 108/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires

      Účastník původního trestního řízení

   Jean Devillers
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires (Belgie) rozhodnutím ze dne 12. května 2012 (věc C-318/12) je zjevně nepřípustná.


title: Věc T-883/16: Žaloba podaná dne 16. prosince 2016 – Polská republika v. Komise

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/52

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2016 – Polská republika v. Komise
   (Věc T-883/16)
   (2017/C 038/68)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. října 2016, kterým se mění podmínky pro výjimku pro plynovod Opal z povinnosti uplatnit zásadu přístupu třetích osob (TPA) a úpravy tarifů povolené na základě směrnice 2003/ES;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 36 odst. 1 písm. a) směrnice 2009/73/ES ve spojení s čl. 194 odst. 1 písm. b) SFEU, jakož i zásady solidarity z důvodu přiznání nové právní výjimky ve prospěch plynovodu Opal, navzdory tomu, že tato výjimka ohrožuje bezpečnost dodávek plynu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Komise a porušení čl. 36 odst. 1 ve spojení s čl. 2 bodem 17 směrnice 2009/73/ES z důvodu přiznání nové právní výjimky ve prospěch plynovodu Opal, i když tento plynovod nepředstavuje „propojovací vedení“.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 36 odst. 1 písm. b) směrnice 2009/73/ES z důvodu přiznání nové právní výjimky ve prospěch plynovodu Opal, navzdory neexistenci rizika, že investice nebude uskutečněna bez přiznání této výjimky.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 36 odst. 1 písm. a) a e) směrnice 2009/73/ES z důvodu přiznání nové právní výjimky ve prospěch plynovodu Opal, navzdory negativnímu účinku takové výjimky na hospodářskou soutěž.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení mezinárodních dohod zavazujících Evropskou unii, tedy Smlouvy o energetické chartě, Smlouvy o Energetickém společenství, jakož i asociační dohody s Ukrajinou.


title: Věc T-55/17: Žaloba podaná dne 30. ledna 2017 – Healy v. Komise

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/39

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2017 – Healy v. Komise
   (Věc T-55/17)
   (2017/C 112/54)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: John Morrison Healy (Celbridge, Irsko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
   určil a rozhodl, že

               —

               rozhodnutí ze dne 11. dubna 2016, kterým výběrová komise odmítla pozvat žalobce na výběrové řízení COM/02/AST/16 (AST2), se zrušuje;

               —

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod vycházející z porušení čl. 27 prvního pododstavce služebního řádu.
   Žalobce má totiž za to, že sporná podmínka připuštění, a sice podmínka doložit 42 měsíců odpracovaných ve službách Komise, není s ohledem na požadavky obsazovaných pracovních míst odůvodněná.
   Článek 82 odst. 7 pracovního řádu ostatních zaměstnanců (PŘOZ) je navíc v rozporu s článkem 27 služebního řádu, neboť z přístupu k vnitřním výběrovým řízením za všech okolností vylučuje smluvní zaměstnance, kteří odpracovali méně než 36 měsíců. Komise měla v daném případě za to, že těchto 36 měsíců je základní minimum, které vedlo orgán oprávněný ke jmenování k vadnému posouzení sporné podmínky připuštění.


title: Věc C-119/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Darmstadt (Německo) dne 27. února 2007 – Container Service Thorsten Sperzel GmbH v. Land Hessen

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Darmstadt (Německo) dne 27. února 2007 – Container Service Thorsten Sperzel GmbH v. Land Hessen
   (Věc C-119/07)
   (2007/C 117/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Darmstadt
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Container Service Thorsten Sperzel GmbH

      Žalovaná: Land Hessen
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 33 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (1) vykládán v tom smyslu, že při výpočtu správních nákladů na provedení postupu oznamování a kontroly může být kromě nákladů na skutečně vzniklé správní výdaje úředního úkonu zohledněn také význam úředního úkonu pro oznamovatele jako příjemce úředního úkonu?
               Pro případ, že by Soudní dvůr Evropských společenství odpověděl na první otázku kladně:

               2)

               Musí být čl. 33 odst. 1 nařízení (EHS) č. 259/93 vykládán v tom smyslu, že je ještě možné mluvit o přiměřených správních nákladech na provedení postupu oznamování a kontroly tehdy, jestliže v rámci výpočtu správních nákladů položka „hodnota významu úředního úkonu pro oznamovatele “mnohonásobně (v projednávaném případě: dvacetinásobek) překračuje skutečně vzniklé správní výdaje?

      (1)  Úř. věst. L 30, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 176.


title: Věc T-462/05: Žaloba podaná dne  30. prosince 2005  – Toyoda Koki Kabushiki Kaisha v. OHIM

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/27

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2005 – Toyoda Koki Kabushiki Kaisha v. OHIM
   (Věc T-462/05)
   (2006/C 74/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Toyoda Koki Kabushiki Kaisha (Aichi-Ken, Japonsko) (zástupce: J. F. Wachinger, právník)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit rozhodnutí přijaté prvním odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 14. září 2005, ve věci R 1157/2004-1 za neplatné a umožnit zápis přihlášky slovní ochranné známky č. 003157492 „IFS“ pro výrobky „řízení a řízení s posilovačem, jak pro vozidla tak pro jejich části, s výjimkou nezávislého předního závěsu“ v mezinárodní třídě 12 podle Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek,

               —

               nebo, podpůrně, prohlásit za neplatné rozhodnutí přijaté prvním odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 14. září 2005 ve věci R 1157/2004-1 a vrátit věc odvolacímu senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu k přešetření a k vydání nového rozhodnutí,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „IFS“ pro výrobky ve třídě 12 – přihláška č. 3 157 492

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky vůči všem výrobkům, na které se vztahuje

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 40/94, mimo jiné kvůli nesprávnému vymezení relevantní veřejnosti a nesprávnému předpokladu popisné povahy.


title: Věc F-115/13: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2013 — ZZ v. Evropská agentura pro životní prostředí (EEA)

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/22

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2013 — ZZ v. Evropská agentura pro životní prostředí (EEA)
   (Věc F-115/13)
   2014/C 31/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Bertolini, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro životní prostředí (EEA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí neobnovit smlouvu žalobkyně a v důsledku toho ji znovu přijmout na místo, které zastávala, nebo na jiné vhodné místo, nebo případně uložit žalované náhradu hmotné škody, a v každém případě náhradu nehmotné újmy utrpěné žalobkyní

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropské agentury pro životní prostředí ze dne 29. května 2013, kterým se zamítá stížnost žalobkyně ze dne 1. května 2013,

               —

               a v důsledku toho:

                           —

                           znovu přijmout žalobkyni na místo, které zastávala v rámci EEA, prostřednictvím prodloužení její smlouvy v souladu s požadavky nařízení,

                           —

                           podpůrně, a v případě nevyhovění výše uvedenému požadavku, uložit žalované náhradu hmotné škody utrpěné žalobkyní, předběžně stanovené ex aequo et bono jako rozdíl mezi mzdou, kterou pobírala jako smluvní zaměstnanec EEA nejméně po dobu podobnou době trvání její původní smlouvy (tři roky),

               —

               v každém případě uložit žalované zaplacení částky stanovené předběžně ex aequo et bono na 5 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, včetně úroků z prodlení ve výši zákonné sazby až do vyhlášení rozsudku,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-236/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — Airbus v. OHIM (NEO) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství NEO — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Rozsah přezkumu, který musí provést odvolací senát — Přezkum ve věci samé podmíněný přípustností odvolání — Článek 59 a čl. 64 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 — Zkoumání skutečností z moci úřední — Článek 76 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — Airbus v. OHIM (NEO)
   (Věc T-236/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství NEO - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozsah přezkumu, který musí provést odvolací senát - Přezkum ve věci samé podmíněný přípustností odvolání - Článek 59 a čl. 64 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 - Zkoumání skutečností z moci úřední - Článek 76 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 233/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Airbus SAS (Francie) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. února 2012 (věc R 1387/2011-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení NEO jakožto ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 23. února 2012 (věc R 1387/2011-1) se zrušuje, pokud jde o služby spadající do třídy 39 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc F-62/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. července 2009 — Sevenier v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Ukončení služebního poměru — Odstoupení — Žádost o zpětvzetí )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/65

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. července 2009 — Sevenier v. Komise
   (Věc F-62/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Ukončení služebního poměru - Odstoupení - Žádost o zpětvzetí“)
   2009/C 282/124
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Roberto Sevenier (Paříž, Francie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost žalobce o zpětvzetí jeho návrhu na odstoupení a předložení věci lékařské komisi, a v důsledku toho žádosti o opětovné přidělení žalobce k Evropské komisi spolu s obnovením jeho služebního postupu ode dne jeho odstoupení

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Robertu Sevenierovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Není namístě rozhodnout o návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008, s. 25.


title: Věc C-413/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  16. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/14

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-413/05) (1)

   (2006/C 154/39)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc C-538/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 3. prosince 2007 – Assitur Srl v. Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 3. prosince 2007 – Assitur Srl v. Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano
   (Věc C-538/07)
   (2008/C 37/22)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Assitur Srl

      Žalovaná: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano
   Předběžná otázka
   Představuje článek 29 směrnice 92/50/ES (1), který stanoví sedm případů pro vyloučení z účasti v soutěži o veřejné zakázky na služby, „numerus clausus“ případů zabraňujících účasti a tudíž brání tomu, aby čl. 10 odst. 1a zákona č. 109/94 (nyní nahrazený článkem 34 posledním odstavcem legislativního nařízení č. 136/06) stanovil zákaz současné účasti podniků, které se nacházejí ve vztahu kontroly, v soutěži o veřejnou zakázku?

      (1)  Úř. věst. L 209, s. 1.


title: Věc T-176/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. prosince 2011 — Carbunión v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Rozhodnutí týkající se podpor určených k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů — Návrh na odklad provádění — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Nesoulad s hlavní žalobou — Neoddělitelnost — Nepřípustnost — Vážení zájmů“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/52

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. prosince 2011 — Carbunión v. Rada
      (Věc T-176/11 R)
      (Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Rozhodnutí týkající se podpor určených k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů - Návrh na odklad provádění - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nesoulad s hlavní žalobou - Neoddělitelnost - Nepřípustnost - Vážení zájmů)
      (2012/C 25/101)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (Madrid, Španělsko) (zástupci: K. Desai, solicitor, S. Cisnal de Ugarte a M. Peristeraki, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně F. Florindo Gijón a A. Lo Monaco, poté F. Florindo Gijón a K. Michael, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na částečný odklad provádění rozhodnutí Rady 2010/787/EU ze dne 10. prosince 2010 o státní podpoře k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů (Úř. věst. L 336, s. 24) a podpůrně návrh na odklad provádění tohoto rozhodnutí.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-102/15: Žaloba podaná dne 26. února 2015 – Red Bull v. OHIM – Optimum Mark (Vyobrazení modré a stříbrné barvy)

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/61

         Žaloba podaná dne 26. února 2015 – Red Bull v. OHIM – Optimum Mark (Vyobrazení modré a stříbrné barvy)
   (Věc T-102/15)
   (2015/C 138/80)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakousko) (zástupce: A. Renck, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Optimum Mark (Varšava, Polsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: vyobrazení modré a stříbrné barvy – přihláška ochranné známky Společenství č. 9  417

      Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. prosince 2014 ve věci R 2036/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM a další účastnici v řízení před odvolacím senátem OHIM v případě, že vstoupí do řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 4, čl. 7 odst. 1 písm. a) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení zásady legitimního očekávání stanovené Soudním dvorem v rámci práva Společenství.


title: Věc C-262/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. května 2012 — Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier v. Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. května 2012 — Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier v. Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Věc C-262/12)
   2012/C 243/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier

      Odpůrci: Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

      Předběžná otázka

   Je třeba s ohledem na změnu způsobu financování plné kompenzace dodatečných nákladů, které vznikají společnosti Électricité de France a nezestátněným distribučním subjektům uvedeným v článku 23 loi no46-628 du 8 avril 1946 sur la nationalisation de l’électricité et du gaz (zákon č. 46-628 ze dne 8. dubna 1946 o zestátnění elektřiny a plynu) z důvodu povinného výkupu elektřiny vyrobené v zařízeních využívajících mechanickou energii větru za ceny převyšující tržní cenu této elektřiny, jež vyplývá ze zákona č. 2003-8 ze dne 3. ledna 2003, uvedený mechanismus považovat za státní zásah nebo zásah ze státních prostředků ve smyslu a pro účely použití ustanovení článku 87 Smlouvy o založení Evropského společenství?


title: Věc C-217/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Lucembursko) dne 8. května 2012 — Caisse nationale des prestations familiales v. Bornand, Pierre-Louis

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Lucembursko) dne 8. května 2012 — Caisse nationale des prestations familiales v. Bornand, Pierre-Louis
   (Věc C-217/12)
   2012/C 235/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Caisse nationale des prestations familiales

      Odpůrce: Bornand, Pierre-Louis

      Předběžná otázka

   Je taková dávka, jako je příspěvek na rodičovskou dovolenou podle článků 306 až 308 zákoníku o sociálním zabezpečení, rodinnou dávkou ve smyslu čl. 1 písm. u) bodu i) a čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1), v pozměněném a aktualizovaném znění použitelném v souladu s Přílohou II oddílem A bodem 1 Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob a Závěrečného aktu podepsaných dne 21. června 1999 v Lucemburku (2)?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.

      (2)  Úř. věst. 2002, L 114, s. 6.


title: Věc T-329/17: Žaloba podaná dne 24. května 2017 – Hautala a další v. EFSA

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/34

         Žaloba podaná dne 24. května 2017 – Hautala a další v. EFSA
   (Věc T-329/17)
   (2017/C 249/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Heidi Hautala (Helsinky, Finsko), Benedek Jávor (Budapešť, Maďarsko), Michèle Rivasi (Valence, Francie) a Bart Staes (Antverpy, Belgie) (zástupkyně: B. Kloostra, advokátka)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí EFSA ze dne 14. března 2017 pod číslem PAD 2017/005 CA, kterým potvrdil svá rozhodnutí ze dne 9. prosince 2016 a 7. října 2016 pod číslem PAD 2016/034, kterými byl zamítnut přístup ke většině dokumentů požadovaných žalobci; a

               —

               uložil EFSA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První důvod vychází z porušení čl. 6 odst. 1 nařízení 1367/2006 (1), když jej EFSA neuplatnil na požadované informace. Výjimka ze zveřejnění týkající se ochrany „obchodních zájmů fyzické či právnické osoby, včetně duševního vlastnictví“, stanovená v čl. 4 odst. 2 první odrážce nařízení 1049/2001 měla být EFSA odmítnuta a neuplatněna na požadované informace, a to na základě čl. 6 odst. 1 nařízení č. 1367/2006.

               2.

               Druhý důvod vychází z porušení čl. 2 odst. 4 a čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení 1049/2001 (2) a článku 41 nařízení 178/2002 (3), když EFSA odmítl zveřejnit požadované informace o obchodních zájmech vlastníků studie, ačkoli nehrozilo konkrétní nebezpečí škody, z porušení čl. 4 odst. 4 písm. d) Aarhuské úmluvy, který stanoví, že výjimka ze zveřejnění se může uplatnit pouze na ochranu „důvěrnosti obchodních a průmyslových informací, je-li chráněna zákonem s cílem chránit legitimní hospodářský zájem“, přičemž v projednávané věci nebyl žádný konkrétní hospodářský zájem určen.

               3.

               Třetí důvod vychází z toho, že EFSA nesprávně uplatnil čl. 63 odst. 2 nařízení 1107/2009 (4), které se nevztahuje na požadované informace a zveřejnění informací podléhá vyššímu veřejnému zájmu ve smyslu čl. 63 odst. 2 a/nebo článku 16 nařízení č. 1107/2009.

               4.

               Čtvrtý důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001, když EFSA neuznal existenci převládajícího veřejného zájmu na zveřejnění studií a odepřel žalobcům konstatování převládajícího veřejného zájmu na zveřejnění studií.

               5.

               Pátý důvod vychází z opomenutí zvážit zájem veřejného přístupu k informacím o životním prostředí ve studiích vůči soukromému zájmu obchodních společností chránit obchodní zájmy a/nebo hospodářskému zájmu společností, čímž EFSA porušil čl. 4 odst. 2 první odrážku nařízení 1049/2001.

               6.

               Šestý důvod vychází z toho, že dostupná data neumožňují nezávislý a úplný přezkum EFSA stanoviska ohledně glyfosfátů a proto mají žalobci zájem na zveřejnění studií. Popřením obecného zájmu a zájmu žalobců na zveřejnění požadovaných informací EFSA porušil své povinnosti podle článků 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 a článku 41 nařízení č. 178/2002.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. LL 31, s. 1).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, s. 1).


title: Věc C-269/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 18. května 2017 – Andreas Niemeyer v. Brussels Airlines SA/NV

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 18. května 2017 – Andreas Niemeyer v. Brussels Airlines SA/NV
   (Věc C-269/17)
   (2017/C 318/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Andreas Niemeyer

      Žalovaná: Brussels Airlines SA/NV

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat čl. 7 odst. 1 druhou větu nařízení (ES) č. 261/2004 (1) v tom smyslu, že pojem „vzdálenost“ zahrnuje pouze přímou vzdálenost mezi místem odletu a posledním cílovým místem, kterou je třeba změřit podle metody ortodromické dráhy letu, a to nezávisle na letecké trase, která se v konkrétním případě skutečně uskutečnila?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-514/06 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. září 2008 – Armacell Enterprise GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), nmc SA (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ARMAFOAM — Starší ochranná známka Společenství NOMAFOAM — Relativní důvod pro zamítnutí — Podobnost označení — Existence relativního důvodu pro zamítnutí na části území Evropských společenství)

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. září 2008 – Armacell Enterprise GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), nmc SA
   (Věc C-514/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ARMAFOAM - Starší ochranná známka Společenství NOMAFOAM - Relativní důvod pro zamítnutí - Podobnost označení - Existence relativního důvodu pro zamítnutí na části území Evropských společenství)
   (2008/C 301/12)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Armacell Enterprise GmbH (zástupce: O. Spuhler, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), nmc SA (zástupci: P. Péters a T. de Haan, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) ze dne 10. října 2006 ve věci Armacell v. OHIM (T-172/05), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelkou slovní ochranné známky „ARMAFOAM“ pro výrobky zařazené do třídy 20 proti rozhodnutí R 552/2004-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 23. února 2005, kterým se zrušuje rozhodnutí námitkového oddělení zamítající námitky podané majitelkou slovní ochranné známky Společenství „NOMAFOAM“ pro výrobky zařazené do tříd 11, 19, 20, 27 a 28
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Armacell Enterprise GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-21/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-21/07) (1)

   (2007/C 315/55)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.