title: Věc C-138/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 9. března 2007 – Belgický stát v. N. V. Cobelfret

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 9. března 2007 – Belgický stát v. N. V. Cobelfret
   (Věc C-138/07)
   (2007/C 117/22)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van beroep te Antwerpen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgický stát

      Žalovaný: N. V. Cobelfret
   Předběžná otázka
   Je ustanovení, jako je belgická právní úprava ohledně definitivních zdanitelných příjmů, podle které jsou dividendy, které je třeba zohlednit, v první řadě připsány k daňovému základu mateřského podniku a částka vyplacených dividend je později podle čl. 205 odst. 2 W.I.B odečtena z daňového základu mateřského podniku (ve výši 95 %) jen v tom rozsahu, v němž má mateřský podnik zdanitelné zisky, slučitelné s článkem 4 směrnice Rady 90/435/EHS (1) ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. 1990, L 225, s. 6) v rozsahu, v němž takové omezení odpočtu od definitivních zdanitelných příjmů vede k tomu, že mateřský podnik je zdaněn v pozdějším zdaňovacím období z vyplacených dividend, jestliže neměl nebo neměl dostatečné zdanitelné zisky během zdaňovacího období, ve kterém byly dividendy vyplaceny, přinejmenším však vede k tomu, že daňové ztráty za zdaňovací období jsou využity neprávem, a tím již nejsou převoditelné až do částky vyplacených dividend, které by byly bez daňových ztrát beztak z 95 % osvobozeny od daně?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 6.


title: Věc T-336/07: Žaloba podaná dne 10. září 2007 – Telefónica a Telefónica de España v. Komise

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/55

         Žaloba podaná dne 10. září 2007 – Telefónica a Telefónica de España v. Komise
   (Věc T-336/07)
   (2007/C 269/100)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Telefónica, S.A., a Telefónica de España, S.A. (Madrid, Španělsko) (zástupci: F.-E. González Díaz a S. Sorinas Jimeno, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               podle článku 230 Smlouvy o ES zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 4. července 2007 ve věci COMP/38.784 – Wanadoo España v. Telefónica;

               —

               podpůrně, podle článku 229 Smlouvy o ES zrušit nebo snížit částku pokuty uloženou tímto rozhodnutím;

               —

               v každém případě uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávaná žaloba směřuje proti rozhodnutí ze dne 4. července 2007 týkajícímu se zahájení řízení podle článku 82 Smlouvy o ES (Věc COMP/38.784 – Wanadoo España v. Telefónica), jímž Komise uložila Telefónica, S.A., společně a nerozlučně s Telefónica de España pokutu ve výši 151 875 000 eur s ohledem na údajné zmenšování marže.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňují:

               —

               porušení práv obhajoby, když rozhodnutí bylo založeno na různých skutkových okolnostech, které nebyly v průběhu správního řízení oznámeny a k nimž se žalobkyně neměly možnost vyjádřit;

               —

               že, Komise se dopustila různých nesprávných posouzení týkajících se:

                           —

                           definice tří samostatných velkoobchodních trhů, a nikoliv jednoho trhu přístupu k velkoobchodnímu ADSL zahrnujícího jak účastnické vedení, tak vnitrostátní a regionální přístup, nebo podpůrně alespoň vnitrostátní a regionální přístup;

                           —

                           předpokladu, že žalobkyně byly dominantní jak na relevantních velkoobchodních trzích širokopásmových výrobků, tak na maloobchodním trhu;

                           —

                           použití článku 82 Smlouvy o ES ve vztahu k údajnému zneužívajícímu chování. Zaprvé, Komise používá tento článek de facto na odepření uzavření smlouvy v případě, že dotčené velkoobchodní výrobky nepředstavují „základní infrastrukturu“, což je v rozporu s judikaturou Oscar Bronner. Zadruhé, i kdyby článek 82 mohl být použít na chování žalobkyň, quod non, rozhodnutí nezohledňuje požadavky stanovené ve věci Industrie des Poudres Sphériques, podle nichž k tomu, aby mohlo být konstatováno protiprávní zmenšování marže, je nezbytné, aby předtím bylo prokázáno, že cena předcházejícího výrobku byla příliš vysoká a cena konečného výrobku byla predátorská;

                           —

                           údajného zneužívajícího chování a jeho dopadu na trh; zaprvé proto, že nesprávně zvolila velkoobchodní vstupy pro srovnání, a zadruhé proto, že se mimo jiné dopustila významných chyb při výpočtu a opomenutí, pokud jde o použití testu „na základě jednotlivých období“ a testu „aktualizovaných cash flow“. Tyto chyby jak samostatně, tak společně zbavují platnosti metodologii a výpočty uvedené v rozhodnutí. Rozhodnutí rovněž dostatečně neprokázalo údajný nepříznivý dopad chování na hospodářskou soutěž;

                           —

                              ultra vires jednání Komise, které v každém případě porušilo zásady subsidiarity, proporcionality, právní jistoty, loajální spolupráce a řádné správy tím, že Komise zasáhla v době, kdy již jednal vnitrostátní regulační úřad v oblasti telekomunikací, který byl zřízen samotným evropským zákonodárcem a který jednal v souladu s pravomocemi a kompetencemi, jež mu tento zákonodárce svěřil, a podle norem stanovených pravidly hospodářské soutěže Společenství.

         Pokud jde o zrušení nebo snížení pokuty, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 prvního nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (nyní články 81 a 82), a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy tím, že měla za to, že žalobkyně se dopustily protiprávního jednání úmyslně nebo zvlášť nedbalým způsobem, a tím, že označila protiprávní jednání za „charakteristické zneužití“.


title: Usnesení Soudního dvora ze dne 29. srpna 2014 ve věci E-8/13 – Abelia v. Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – řádné zastoupení před Soudním dvorem – státní podpora – údajná podpora poskytnutá pronajímatelům prostor pro veřejné školy – rozhodnutí nezahájit formální vyšetřovací řízení – právní zájem – postavení jako zúčastněná strana – konkurenční vztah)

text:
               19.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/34

         USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 29. srpna 2014
   ve věci E-8/13
   Abelia v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – řádné zastoupení před Soudním dvorem – státní podpora – údajná podpora poskytnutá pronajímatelům prostor pro veřejné školy – rozhodnutí nezahájit formální vyšetřovací řízení – právní zájem – postavení jako zúčastněná strana – konkurenční vztah)
   (2015/C 92/08)
   Ve věci E-8/13, Abelia s podporou Akademiet Bergen AS, Akademiet Drammen AS, Akademiet Sandnes AS, Akademiet Oslo AS, Akademiet VGS Molde AS a Akademiet VGS Ålesund AS v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 160/13/KOL ze dne 24. dubna 2013 o údajné podpoře poskytnuté pronajímatelům prostor pro veřejné školy, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 29. srpna 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Odmítá žalobu jako nepřípustnou.

               2.

               Nařizuje žalobci uhradit náklady, které vznikly žalované straně.


title: Věc C-142/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo n o 22 de Madrid (Španělsko) dne 12. března 2007 – Ecologistas en Acción – CODA v. Ayuntamiento de Madrid

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo no 22 de Madrid (Španělsko) dne 12. března 2007 – Ecologistas en Acción – CODA v. Ayuntamiento de Madrid
   (Věc C-142/07)
   (2007/C 129/06)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado Contencioso-Administrativo no 22 de Madrid
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ecologistas en Acción – CODA

      Žalovaný: Ayuntamiento de Madrid
   Předběžné otázky

               1)

               Vztahují se požadavky na předepsané řízení o posouzení vlivů na životní prostředí, vyplývající ze směrnice Rady 85/377/EHS (1), ve znění směrnice Rady 97/11/ES (2) ze dne 3. března 1997, na stavební záměry týkající se městských komunikací s ohledem na povahu a rozsah daných záměrů, jakož i na jejich vliv na hustě osídlené oblasti nebo krajiny významné z hlediska historického, kulturního nebo archeologického?

               2)

               Vztahují se požadavky na předepsané řízení o posouzení vlivů na životní prostředí, vyplývající ze směrnice Rady 85/337/EHS, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, na záměry, které jsou předmětem této žaloby, s ohledem na jejich povahu a na povahu způsobu, jakým mají být provedeny, jakož i s ohledem na jejich vlastnosti, rozsah, vliv na okolí, hustotu osídlení, rozpočet a případné rozdělení celkového záměru, který zahrnuje podobné dílčí činnosti na téže silnici?

               3)

               Vztahují se kritéria, obsažená v rozsudku Soudního dvora Evropských společenství (třetího senátu) ze dne 16. března 2006 vydaném ve věci C-332/04 (3), zejména v bodech 69 až 88 uvedeného rozsudku, na záměry, které jsou předmětem tohoto soudního řízení, s ohledem na jejich povahu a na povahu způsobu, jakým mají být provedeny, jakož i s ohledem na jejich vlastnosti, rozsah, vliv na okolí, rozpočet a případné rozdělení celkového záměru, který zahrnuje podobné dílčí činnosti na téže silnici, a bylo z tohoto důvodu nezbytné, aby byly tyto záměry podrobeny předepsanému řízení o posouzení vlivů na životní prostředí?

               4)

               Vyplývá ze správního spisu a konkrétně ze studií a zpráv, které jsou jeho součástí, že španělské orgány v praxi splnily povinnosti vyplývající ze směrnice Rady 85/377/EHS, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, pokud jde o posouzení vlivů záměrů, které jsou předmětem tohoto řízení, na životní prostředí, přestože formálně nebyl záměr podroben předepsanému řízení o posouzení vlivů na životní prostředí, které stanoví uvedená směrnice, či nikoliv?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248).

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS (Úř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03, s. 151).

      (3)  Sb. rozh., s. I-40.


title: Věc F-115/07: Žaloba podaná dne 22. října 2007 – Balieu-Steinmetz a Noworyta v. Parlament

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/48

         Žaloba podaná dne 22. října 2007 – Balieu-Steinmetz a Noworyta v. Parlament
   (Věc F-115/07)
   (2007/C 315/92)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marie-Thérèse Balieu-Steinmetz (Sanem, Lucembursko) a Lidia Noworyta (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               rozhodnout o protiprávnosti článku 1 interních předpisů, přijatých Orgánem oprávněným ke jmenování (OOJ), o paušální náhradě práce přesčas podle článku 3 přílohy VI služebního řádu, které vstoupily v platnost dne 1. května 2004, z důvodu, že stanoví podmínku pravidelnosti práce přesčas;

               —

               zrušit výslovné rozhodnutí OOJ ze dne 18. prosince 2006, kterým se zamítá žádost podaná L. Noworyta dne 6. července 2006, a implicitního zamítavého rozhodnutí ze dne 13. listopadu 2006 o žádosti podané M.-T. Balieu-Steinmetz dne 13. července 2006;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně předně poukazují na porušení základních práv, obecných zásad a Evropské sociální charty, podle kterých má každý pracovník právo na spravedlivé pracovní podmínky, zejména co se týče pracovní doby a náhrady nebo příplatku za práci přesčas z důvodu zvláštního rozvržení jeho pracovní doby.
   Zvláště uplatňují, že článek 3 přílohy VI služebního řádu na rozdíl od článků 56a a 56b služebního řádu nepodřizuje možnost přiznat paušální náhradu za práci přesčas za zvláštních pracovních podmínek podmínce, že je tato práce přesčas vykonávána pravidelně. OOJ se podle žalobkyně dopustil nesprávného právního posouzení tím, že tuto podmínku doplnil do přijatých interních předpisů o náhradě za práci přesčas.
   OOJ se údajně rovněž dopustil zjevně nesprávného právního posouzení tím, že uvedl, že úředníkům přijatým po 1. květnu 2004 nemůže být taková náhrada poskytnuta, i když je tato možnost výslovně uvedena v článku 1 uvedených interních předpisů.
   Žalobkyně krom toho tvrdí, že rozhodnutí odepřít jim jakoukoli náhradu nebo příplatek za jejich zvláštní pracovní podmínky je porušením článků 56a a 56b služebního řádu, jakož i zásady rovného zacházení.
   Konečně stanovisko Parlamentu není podle žalobkyně soudržné, neboť generální ředitel generálního ředitelství Předsednictví tvrdil, že v telefonní ústředně nikdo pravidelně nepracuje přesčas, zatímco OOJ dospěl k závěru, že je prováděna studie za účelem zjištění, jaké jsou možnosti harmonizace pracovních podmínek v dotyčném oddělení právě z důvodu zvláštního rozvržení pracovní doby mimo obecné/obvyklé rozvržení pracovní doby.


title: Věc C-55/12: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. dubna 2013 — Evropská komise v. Irsko ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/96/ES — Zdanění energetických produktů a elektřiny — Osvobození od spotřební daně u paliv pro motorová vozidla užívaná zdravotně postiženými osobami — Zachování osvobození po uplynutí přechodného období — Porušení“ )

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/7

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. dubna 2013 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-55/12) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Osvobození od spotřební daně u paliv pro motorová vozidla užívaná zdravotně postiženými osobami - Zachování osvobození po uplynutí přechodného období - Porušení)
   2013/C 171/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Mölls, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupce: E. Creedon, zmocněnec)

      Předmět věci

   Porušení směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, s. 51) — Osvobození od spotřební daně u paliv pro motorová vozidla užívaná zdravotně postiženými osobami — Zachování osvobození po uplynutí přechodného období

      Výrok

               1)

               Irsko tím, že po uplynutí přechodného období upraveného v čl. 18 odst. 1 prvního pododstavce směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, ve znění směrnice Rady 2004/74/ES ze dne 29. dubna 2004, a její příloze II, tedy po 31. prosinci 2006, přiznalo osvobození od spotřební daně u paliv pro motorová vozidla užívaná zdravotně postiženými osobami, nesplnilo povinnosti, které má na základě čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  15. prosince 2005  ve věci C-26/04: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 76/160/EHS — Jakost vod ke koupání — Vymezení vod ke koupání — Směrnice 79/923/EHS — Jakost vod pro měkkýše — Vyhotovení programu na snížení znečištění)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 15. prosince 2005
   ve věci C-26/04: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 76/160/EHS - Jakost vod ke koupání - Vymezení vod ke koupání - Směrnice 79/923/EHS - Jakost vod pro měkkýše - Vyhotovení programu na snížení znečištění)
   (2006/C 48/08)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-26/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 27. ledna 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnec: G. Valero Jordana) proti Španělskému království (zmocněnec: E. Braquehais Conesa), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, K. Schiemann, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj) a E. Levits, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 15. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo program na snížení znečištění vod pro měkkýše Ría de Vigo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 5 směrnice Rady 79/923/EHS ze dne 30. října 1979 o požadované jakosti vod pro měkkýše.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.03.2004.


title: Věc T-637/13: Usnesení Tribunálu ze dne 28. srpna 2015 – Bimbo v. OHIM – Kimbo (Caffè KIMBO)

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. srpna 2015 – Bimbo v. OHIM – Kimbo (Caffè KIMBO)
   (Věc T-637/13) (1)

   (2015/C 381/69)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc T-194/07: Usnesení Tribunálu ze dne 26. dubna 2013 — Česká republika v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. dubna 2013 — Česká republika v. Komise
   (Věc T-194/07) (1)

   2013/C 171/81
   Jednací jazyk: čeština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Věc C-107/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. března 2009 Španělským královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 18. prosince 2008 ve věci T-211/04, Government of Gibraltar a Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Komise Evropských společenství

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. března 2009 Španělským královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 18. prosince 2008 ve věci T-211/04, Government of Gibraltar a Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-107/09 P)
   2009/C 141/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad a J. M. Rodríguez Cárcamo, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Government of Gibraltar, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu napadený rozsudek Soudu prvního stupně a vydat nový rozsudek, který v souladu s právem Společenství prohlásí rozhodnutí Komise 2005/261/ES ze dne 30. března 2004 o režimu podpory, kterou plánuje zavést Spojené království v souvislosti s reformou korporační daně vlády Gibraltaru (1), a

               —

               uložit odpůrcům náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Porušení čl. 299 odst. 4 ES prostřednictvím jeho výkladu v judikatuře Soudního dvora. Jednak napadený rozsudek ignoruje právní postavení Gibraltaru podle judikatury ESD (rozsudky ze dne 23. září 2003 a ze dne 12. září 2006), protože neprohlašuje, že Gibraltar byl prostřednictvím Utrechtské smlouvy z roku 1713 postoupen španělským králem britské koruně, a protože se při vymezení právního postavení Gibraltaru dopouští četných pochybení. A jednak rovněž porušuje čl. 299 odst. 4 ES, když Gibraltaru dává možnost právní nezávislosti na Spojeném království v daňových otázkách, což by znamenalo, že posledně uvedené neodpovídá za vnější vztahy prvně uvedeného v této oblasti, a v daňové oblasti by to Gibraltar de facto proměnilo v další členský stát.

               2.

               Porušení čl. 87 odst. 1 ES prostřednictvím výkladu v tom smyslu, že brání tomu, aby jej Společenství použilo v boji proti daňovým rájům uznaným Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD). Podle OECD je Gibraltar daňovým rájem. Napadený rozsudek tím, že podnikatelskou činnost v Gibraltaru považuje za nesrovnatelnou s podnikatelskou činností ve Spojeném království, odporuje zásadám OECD, podle kterých opatření, která mohou být v Gibraltaru běžná, mohou být škodlivá pro její členské státy, mezi kterými je Spojené království. Článek 87 odst. 1 ES je třeba vykládat v souladu se zásadami OECD, a proto je takové srovnání nejen možné, ale i nezbytné.

               3.

               Porušení obecných zásad Evropské centrální banky ze dne 16. července 2004 použitím čl. 87 odst. 1 ES. Evropský systém centrálních bank považuje Gibraltar, spolu s 37 dalšími územími, za extrateritoriální finanční středisko oddělené od Spojeného království v otázkách statistiky platební bilance, statistiky investiční pozice vůči zahraničí a výkazu devizových rezerv. Analýza napadeného rozsudku, jež brání srovnání mezi podnikatelskou činností v Gibraltaru a ve Spojeném království, brání takové definici, jež takové srovnání považuje za možné, a vede k použití čl. 87 odst. 1 ES, čímž porušuje platný právní předpis Společenství, jako jsou obecné zásady ECB ze dne 16. července 2004.

               4.

               Porušení čl. 87 odst. 1 ES nesplněním požadavku, podle kterého podporu poskytuje „stát nebo státní fondy“. Vzhledem k tomu, že Gibraltar je území tvořící součást členského státu, v souladu s čl. 299 odst. 4 ES, by tvrzení rozsudku, podle kterého se referenční rámec pro použití čl. 87 odst. 1 ES omezuje výhradně na zeměpisné hranice území Gibraltaru, vedlo k tomu, že by Gibraltar byl považován za členský stát, neboť v opačném případě by nikdy nemohl být splněn požadavek, podle kterého podporu poskytuje „stát nebo státní fondy“.

               5.

               Porušení zásady zákazu diskriminace tím, že byla bez odůvodnění uplatněna doktrína „Azory“ na předpoklad odlišný od předpokladu, z něhož daná doktrína vychází. Rozdíly mezi věcí Azory a věcí projednávanou v napadeném rozsudku jsou dva. Jednak Azory jsou území členského státu, což není případ Gibraltaru, a jednak ve věci Azory byla předmětem přezkumu snížení sazby korporační daně, zatímco v případu Gibraltaru jde o nový obecný systém korporační daně.

               6.

               Porušení čl. 87 odst. 1 ES nezohledněním skutečnosti, že požadavky na státní podpory jsou souběžné z podhledu regionální selektivity. Konkrétně má Španělské království za to, že rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením, neboť tři požadavky politické autonomie, procesní autonomie a hospodářské autonomie, stanovené rozsudkem Azory, považuje za splněné.

               7.

               Nesprávné právní posouzení, neboť bylo odmítnuto zohlednit a použít čtvrtý požadavek uplatněný Španělským královstvím v řízení v prvním stupni. I kdyby byly tři požadavky rozsudku Azory považovány za splněné, bylo by třeba vyžadovat čtvrté kritérium harmonizace v rámci vnitřního daňového systému členského státu, který je původcem opatření.

               8.

               Porušení čl. 87 odst. 1 ES nezohledněním skutečnosti, že požadavky na státní podpory jsou souběžné z podhledu věcné selektivity. I za předpokladu, že by Gibraltar byl autonomním referenčním rámcem v němž se sbíhají požadavky rozsudku Azory, napadený rozsudek porušil čl. 87 odst. 1 ES při přezkumu věcné selektivity, neboť Soud prvního stupně ve své analýze nezohlednil, že prostřednictvím reformy korporační daně, kterou chce Gibraltar zavést, by došlo k vytvoření režimu, v němž by z 29 000 společností existujících v Gibraltaru 28 798 společností mohlo podléhat nulové sazbě daně. Tyto společnosti by byly daným opatřením obzvláště zvýhodněny, a napadený rozsudek tím, že tomu takto neporozuměl, porušil čl. 87 odst. 1 ES. Navíc Komise vymezila společný daňový režim v rozporu s tím, co tvrdí daný rozsudek.

               9.

               Nedostatek odůvodnění rozsudku, neboť nepřezkoumal čtvrtý požadavek uplatněný Španělským královstvím.

               10.

               Porušení základního práva na projednání žaloby v rozumné lhůtě, neboť uvedené řízení před Soudem prvního stupně trvalo prakticky dvojnásobek doby trvání běžného řízení, aniž by to bylo jakkoli odůvodněno, přičemž tato okolnost měla na spor relevantní dopad.

               11.

               Porušení čl. 77 písm. a) a b) jednacího řádu Soudu prvního stupně, neboť řízení nebylo po vyslechnutí účastníků řízení formálně přerušeno.

      (1)  Úř. věst. L 85, s. 1.


title: Věc C-84/13 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. července 2014 – Electrabel SA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Spojování podniků — Rozhodnutí Komise — Uložení zaplacení pokuty — Porušení článku 7 nařízení (EHS) č. 4064/89 — Kontrola spojování podniků — Článek 14 odstavec 3 — Kritéria, která je třeba zohlednit při určení výše pokuty — Zohlednění doby trvání protiprávního jednání — Zásada zákazu retroaktivity trestního práva — Uplatňování nařízení (ES) č. 139/2004 — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/6

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. července 2014 – Electrabel SA v. Evropská komise
   (Věc C-84/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Spojování podniků - Rozhodnutí Komise - Uložení zaplacení pokuty - Porušení článku 7 nařízení (EHS) č. 4064/89 - Kontrola spojování podniků - Článek 14 odstavec 3 - Kritéria, která je třeba zohlednit při určení výše pokuty - Zohlednění doby trvání protiprávního jednání - Zásada zákazu retroaktivity trestního práva - Uplatňování nařízení (ES) č. 139/2004 - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2014/C 292/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Electrabel SA (zástupci: M. Pittie a P. Honoré, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, V. Di Bucci a A. Bouquet, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Electrabel SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4.5.2013.


title: Věc T-334/17: Žaloba podaná dne 31. května 2017 – Cargolux Airlines v. Komise

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/57

         Žaloba podaná dne 31. května 2017 – Cargolux Airlines v. Komise
   (Věc T-334/17)
   (2017/C 239/70)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Lucembursko) (zástupci: G. Goeteyn, Solicitor, E. Aliende Rodríguez, advokát a C. Rawnsley, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v případě, že vyhoví prvnímu, druhému, třetímu a čtvrtému žalobnímu důvodu, zrušil v plném rozsahu čl. 1 odst. 1 až 4 rozhodnutí Komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 o řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 smlouvy mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (AT.39258 – Airfreight) v rozsahu, v němž se týkají společnosti Cargolux;

               —

               v případě, že Tribunál vyhoví pátému žalobnímu důvodu,

                           —

                           zrušil čl. 1 odst. 1 uvedeného rozhodnutí v plném rozsahu, nebo, pokud čl. 1 odst. 1 uvedeného rozhodnutí nebude zrušen v plném rozsahu, zrušil čl. 1 odst. 1 bod i) uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká bezpečnostních příplatků a provizí; zrušil bod ii) v rozsahu, v němž se týká na období od 22. ledna 2001 do konce roku 2002, a bod iii) v rozsahu, v němž je v něm uvedeno zjištění účasti na kartelovém jednání ve smyslu obvyklého výkladu tohoto pojmu, který se vztahuje k rozhodnému okamžiku, který nastal co nejdříve před 10. červnem 2005;

                           —

                           zrušil čl. 1 odst. 2 uvedeného rozhodnutí v plném rozsahu, nebo aby, pokud čl. 1 odst. 2 uvedeného rozhodnutí nebude zrušen v plném rozsahu, zrušil čl. 1 odst. 2 bod i) v rozsahu, v němž se týká bezpečnostních příplatků a provizí; a bod ii) v rozsahu, v němž je v něm uvedeno zjištění účasti na kartelovém jednání ve smyslu obvyklého výkladu tohoto pojmu, který se vztahuje k rozhodnému okamžiku, který nastal co nejdříve před 10. červnem 2005;

                           —

                           zrušil čl. 1 odst. 3 a 4 v plném rozsahu.

               —

               v případě, že Tribunál vyhoví šestému žalobnímu důvodu, zrušil čl. 1 odst. 2 a 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se v nich uvádí, že se společnost Cargolux účastnila protiprávního jednání v souvislosti se zpátečními trasami (tj. na linkách směřujících z letišť ve třetích zemích do zemí EU nebo na Island a do Norska);

               —

               zrušil pokutu uloženou společnosti Cargolux v čl ánku 3 uvedeného rozhodnutí, a pokud Tribunál tuto pokutu nezruší v plném rozsahu, aby ji na základě pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci podstatně snížil;

               —

               přijal nezbytná návazná usnesení stran článku 4 v rozsahu, v němž se týká společnosti Cargolux;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených společností Cargolux.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se měla Komise dopustit tím, že překročila své pravomoci, když se opírala o důkazy týkající se leteckých tras a období, které nespadaly do její pravomoci.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise neoprávněně překročila svou pravomoc, neboť se opírala o důkazy, které pocházely z období před a) 1. květnem 2004 v souvislosti s leteckými trasami mezi EU a třetími zeměmi; před 19. květnem 2005 v souvislosti s leteckými trasami mezi EHP (státy, které nejsou členy EU) a třetími zeměmi; a c) před 1. červnem 2002 v souvislosti s trasami EU–Švýcarsko, které byly základem jí zjištěného porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody EHP.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatné procesní náležitosti, porušení práva na obhajobu a zjevně nesprávného posouzení, neboť Komise porušila podstatné procesní náležitosti a právo žalobkyně na obhajobu tím, že před opětovným přijetím rozhodnutí nevydala nové prohlášení o námitkách.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně konstatovala, že neměla povinnost vydat nové prohlášení o námitkách před opětovným přijetím napadeného rozhodnutí, čímž porušila právo žalobkyně na obhajobu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, neboť Komise neprovedla nezbytné posouzení právních a hospodářských okolností k tomu, aby mohla oprávněně konstatovat protiprávní jednání z hlediska cíle.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení podstatné procesní náležitosti, nedostatku odůvodnění, porušení práva na obhajobu a zjevně nesprávného právního a skutkového posouzení, neboť Komise nevymezila s dostatečnou přesností rozsah a kritéria údajného porušení článku 101 SFEU a dalších relevantních ustanovení.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že široké vymezení pojmu jediného pokračujícího protiprávního jednání vedlo k nejasnému určení rozsahu protiprávního jednání, jež nelze zhojit, což znemožňuje určení jeho předmětu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, neboť Komise nepředložila spolehlivé důkazy, z nichž vycházelo její konstatování, ani právně dostačujícím způsobem neprokázala skutečnosti, o něž opírá svá konstatování.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí trpí nesprávnými skutkovými zjištěními a nesprávným posouzením, pokud jde o všechny tři skutky (palivové příplatky, bezpečnostní příplatky a platby z provizí příplatků) zakládající údajné jediné pokračující protiprávní jednání. Žalobkyně má rovněž za to, že Komise zneužila pojem jediné pokračující protiprávní jednání jako všeobjímající ustanovení, které jí umožňuje předkládat jako „důkazy“ různorodou řadu skutečností a kontaktů, včetně jednání, které je v souladu s právem či které není relevantní.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, neboť Komise se nesprávně prohlásila za příslušnou rozhodovat o údajné koordinaci narušující hospodářskou soutěž, pokud jde o lety z letišť ve třetích zemích na letiště v EHP, a dopustila se nesprávného právního posouzení, jelikož na tyto činnosti se nevztahuje působnost článku 101 SFEU a článku 53 Dohody EHP.

               7.

               Sedmý žalobní důvod, který se týká návrhu na soudní přezkum v plné jurisdikci stran pokuty, vychází ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení zásady proporcionality.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně stanovila hodnoty tržeb, neboť nesprávně zohlednila zpáteční lety a velmi nadhodnotila celkovou závažnost údajného protiprávního jednání. Komise ve vztahu k žalobkyni nesprávně posoudila závažnost a dobu trvání údajného protiprávního jednání a mylně odmítla polehčující okolností.


title: Věc T-448/10: Žaloba podaná dne 23. září 2010 — Apple v. OHIM — Iphone Media (IPH IPHONE)

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/36

         Žaloba podaná dne 23. září 2010 — Apple v. OHIM — Iphone Media (IPH IPHONE)
   (Věc T-448/10)
   ()
   2010/C 328/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apple, Inc. (Cupertino, USA) (zástupci: M. Engelman, barrister a J. Olsen, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Iphone Media, SA (Sevilla, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. července 2010 ve věci R 1084/2009-4;

               —

               vyhovět námitce žalobkyně;

               —

               podpůrně žalobkyně požaduje, aby bylo vyhověno její námitce ohledně výrobků a služeb, u nichž je konstatováno nebezpečí záměny, a ohledně výrobků a služeb, u nichž je určeno, že existuje riziko, že přihlašovaná ochranná známka bude protiprávně těžit z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky žalobkyně, nebo jim způsobí újmu.

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „IPH IPHONE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35, 38, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5562822

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis ochranné známky Společenství č. 2901007 slovní ochranné známky „IPHONE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně má za to, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně použil ustanovení těchto článků na spornou ochrannou známku.


title: Věc C-43/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. ledna 2016 společností Copernicus-Trademarks Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 25. června 2015 ve věci T-186/12, Copernicus-Trademarks v. EUIPO

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. ledna 2016 společností Copernicus-Trademarks Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 25. června 2015 ve věci T-186/12, Copernicus-Trademarks v. EUIPO
   (Věc C-43/16 P)
   (2016/C 326/14)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Copernicus-Trademarks Ltd (zástupce: C. Röhl, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 14. června 2016 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc F-10/12: Žaloba podaná dne 23. ledna 2012 — ZZ v. Komise

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/29

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-10/12)
   2012/C 65/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá poskytování denních příspěvků žalobci.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 24. května 2011 a výslovné rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti ze dne 24. října 2011 a uložit Komisi, aby mu vyplácala denní příspěvky;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-156/06: Žaloba podaná dne  23. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/32

         Žaloba podaná dne 23. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-156/06)
   (2006/C 131/60)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Maidani a K. Simomsson)

      Žalovaný: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu (1) a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 11. srpna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 35, s. 1.


title: Věc C-418/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 12. září 2007 – Société Papillon v. Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 12. září 2007 – Société Papillon v. Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Věc C-418/07)
   (2007/C 283/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační stížnost: Société Papillon

      Odpůrce: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   Předběžné otázky

               1)

               Vzhledem k tomu, že daňová výhoda vyplývající z režimu „daňové integrace“ ovlivňuje zdanění mateřské společnosti skupiny, která může kompenzovat zisky a ztráty vytvořené všemi společnostmi integrované skupiny a využívat daňové neutralizace vnitroskupinových operací, představuje nemožnost, vyplývající z režimu definovaného články 223a a násl. obecného daňového kodexu, zahrnout do integrované daňové skupiny vnukovskou společnost mateřské společnosti, vlastní-li ji prostřednictvím dceřiné společnosti, která, jelikož je usazena v jiném členském státě Evropského společenství a nevykonává svoji činnost ve Francii, nepodléhá francouzské korporační dani, a tedy sama nemůže do této skupiny patřit, omezení svobody usazování z důvodu daňového důsledku volby mateřské společnosti vlastnit vnukovskou společnost prostřednictvím francouzské dceřiné společnosti nebo spíše prostřednictvím dceřiné společnosti usazené v jiném členském státě?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, může být takové omezení odůvodněno buď nezbytností zachování soudržnosti systému „daňové integrace“, zejména mechanismu daňové neutralizace vnitroskupinových operací, s ohledem na důsledky systému spočívajícího v tom, že by byla dceřiná společnost usazená v jiném členském státě považována za patřící do skupiny pouze pro potřeby podmínky nepřímého vlastnictví vnukovské společnosti, přičemž by se na ni nevztahoval režim skupiny, jelikož nepodléhá francouzské dani, nebo jakýmkoli jiným naléhavým důvodem obecného zájmu?


title: Věc C-203/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie), podaná dne 28. dubna 2011 — All Projects & Developments a další

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie), podaná dne 28. dubna 2011 — All Projects & Developments a další
   (Věc C-203/11)
   2011/C 219/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Grondwettelijk Hof

      Účastníci původního řízení

   Žalobkyně:

               All Projects & Developments NV

               Bouw- en Coördinatiekantoor Andries NV

               Belgische Gronden Reserve NV

               Bouwonderneming Ooms NV

               Bouwwerken Taelman NV

               Brummo NV

               Cordeel Zetel Temse NV

               DMI Vastgoed NV

               Dumobil NV

               Durabrik NV

               Eijssen NV

               Elbeko NV

               Entro NV

               Extensa NV

               Flanders Immo JB NV

               Green Corner NV

               Huysman Bouw NV

               Imano BVBA

               Immpact Ontwikkeling NV

               Invest Group Dewaele NV

               Invimmo NV

               Kwadraat NV

               Liburni NV

               Lotinvest NV

               Matexi NV

               Novus NV

               Plan & Bouw NV

               7Senses Real Estate NV

               Sibomat NV

               Tradiplan NV

               Uma Invest NV

               Versluys Bouwgroep BVBA

               Villabouw Francis Bostoen NV

               Willemen General Contractor NV

               Wilma Project Development NV

               Woningbureau Paul Huyzentruyt NV

         Účastníci řízení:

               Ministerraad (Rada ministrů)

               Vlaamse regering (Vlámská vláda)

               Immo Vilvo NV

               PSR Brownfield Developers NV

               College van de Franse Gemeenschapscommissie (Kolegium komise Francouzského společenství)

               Franse Gemeenschapsregering (Vláda Francouzského společenství)

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie [SFEU] samy o sobě nebo ve spojení s rozhodnutím Komise 2005/842/ES ze dne 28. listopadu 2005 (1) o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu vykládány tak, že opatření obsažená v článcích 3.1.3, 3.1.10, 4.1.20 § 3 odst. 2, 4.1.21 a 4.1.23 dekretu vlámského regionu ze dne 27. března 2009 o politice v oblasti pozemků a nemovitostí musí být ohlášena Evropské komisi před přijetím těchto ustanovení nebo před jejich vstupem v platnost?

               2)

               Má být úprava, která soukromým účastníkům, jejichž parcelování nebo stavební projekt vykazuje určitou minimální velikost, ex lege ukládá sociální podmínku ve výši procentní sazby činící minimálně 10 procent a maximálně 20 procent tohoto parcelování nebo tohoto stavebního projektu, která může být provedena in natura nebo zaplacením peněžité částky 50 000 EUR za nerealizovanou sociální parcelu nebo sociální byt, zkoumána na základě svobody usazování, volného pohybu služeb nebo volného pohybu kapitálu, nebo má být kvalifikována jako komplexní úprava podléhající přezkumu na základě každé z těchto svobod?

               3)

               Použije se čl. 2 odst. 2 písm. a) a j) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 (2) o službách na vnitřním trhu na povinný příspěvek soukromých účastníků na vybudování sociálních bytů a apartmánů, který je uložen ex lege jako sociální podmínka ve spojení s každým stavebním povolením nebo povolením k parcelování pro projekt vykazující zákonem stanovený minimální rozsah, přičemž realizované sociální byty jsou kupovány za předem stanovené maximální ceny sociálními bytovými stavebními společnostmi za účelem jejich pronájmu širokému spektru soukromých osob, nebo jsou s převodem práva ve prospěch sociálních bytových stavebních společností prodávány soukromým osobám náležejícím ke stejné kategorii?

               4)

               Má být v případě, že na třetí předběžnou otázku bude odpovězeno kladně, pojem „požadavek podléhající hodnocení“ uvedený v článku 15 směrnice 2006/123 vykládán tak, že zahrnuje závazek pro soukromé účastníky dodatečně k nebo jako část jejich běžné činnosti přispívat na sociální výstavbu bytů a převádět postavené byty za maximální ceny částečně veřejným orgánům nebo s jejich převodem práva, přestože tito soukromí účastníci nemají další právo iniciativy na trhu sociálních bytů?

               5)

               Má vnitrostátní soud, pokud bude na třetí předběžnou otázkou odpovězeno kladně, spojovat se

                           a)

                           zjištěním, že nový požadavek podléhající hodnocení podle článku 15 směrnice 2006/123 nebyl přezkoumán specifickým způsobem podle čl. 15 odst. 6 této směrnice, a

                           b)

                           zjištěním, že tento nový požadavek nebyl sdělen podle čl. 15 odst. 7 této směrnice, sankci, a v případě, že ano, jakou?

               6)

               Má být pojem „zakázaný požadavek“ uvedený v článku 14 směrnice 2006/123, pokud bude na třetí předběžnou otázku odpovězeno kladně, vykládán tak, že zakazuje vnitrostátní úpravu nejen za předpokladů popsaných v tomto článku, pokud tato činí zahájení nebo výkon služeb závislým na určitém požadavku, nýbrž i tehdy, pokud tato úprava pouze stanoví, že nesplnění tohoto požadavku má za následek, že finanční vyrovnání za poskytnutí zákonem předepsané služby propadne a poskytnutá finanční záruka za poskytnutí této služby nebude vrácena?

               7)

               Má být pojem „konkurenční hospodářský subjekt“ uvedený v čl. 14 bodu 6 směrnice 2006/123 vykládán v případě, že na třetí předběžnou otázku bude odpovězeno kladně, tak, že je použitelný i na veřejné zařízení, jehož úkoly se částečně mohou překrývat s úkoly poskytovatelů služeb, pokud přijímá rozhodnutí zmíněná v čl. 14 bodu 6 této směrnice a současně je povinno jako poslední fáze v odstupňovaném systému koupit sociální byty postavené poskytovatelem služeb za účelem provedení jemu uložené sociální podmínky?

               8)

                           a)

                           Má být pojem „povolovací režim“ uvedený v čl. 4 bodu 6 směrnice 2006/123 vykládán v případě, že na třetí předběžnou otázku bude odpovězeno kladně, tak, že je použitelný na osvědčení udělovaná veřejným zařízením po udělení původního stavebního povolení nebo povolení k parcelování, která jsou nutná k získání nároku na některou z vyrovnávacích plateb za provedení sociální podmínky, která byla právně spojena s původním povolením, a která jsou současně nutná k uplatnění nároku na vrácení finanční záruky obligatorně poskytnuté poskytovatelem služeb ve prospěch tohoto veřejného zařízení?

                           b)

                           Má být pojem „povolovací režim“ uvedený v čl. 4 bodu 6 směrnice 2006/123 vykládán v případě, že na třetí předběžnou otázku bude odpovězeno kladně, tak, že je použitelný na dohodu, kterou uzavře soukromý účastník na základě zákonné normy s veřejným zařízením v rámci převodu práva ve prospěch tohoto veřejného zařízení na prodej sociálního bytu, který byl postaven tímto soukromým účastníkem, a sice za účelem provedení sociální podmínky in natura, která je právně spojena se stavebním povolením nebo povolením k parcelování, s přihlédnutím k okolnosti, že uzavření této dohody je předpokladem proveditelnosti tohoto povolení?

               9)

               Mají být články 49 a 56 SFEU vykládány tak, že zakazují úpravu, jejímž důsledkem je, že s udělením stavebního povolení nebo povolení k parcelování ohledně projektu určitého minimálního rozsahu bude právně spojena sociální podmínka spočívající v tom, že budou ve výši určité procentní sazby projektu vystavěny sociální byty, které musí být následně prodány za ceny omezené směrem nahoru veřejnému zařízení nebo s jeho převodem práva?

               10)

               Má být článek 63 SFEU vykládán tak, že zakazuje úpravu, jejímž důsledkem je, že s udělením stavebního povolení nebo povolení k parcelování ohledně projektu určitého minimálního rozsahu bude právně spojena sociální podmínka spočívající v tom, že budou ve výši určité procentní sazby projektu vystavěny sociální byty, které musí být následně prodány za ceny omezené směrem nahoru veřejnému zařízení nebo s jeho převodem práva?

               11)

               Má být pojem „veřejná zakázka na stavební práce“ uvedený v čl. 1 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 (3) o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby vykládán tak, že se použije na úpravu, jejímž důsledkem je, že s udělením stavebního povolení nebo povolení k parcelování ohledně projektu určitého minimálního rozsahu bude právně spojena sociální podmínka spočívající v tom, že budou ve výši určité procentní sazby projektu vystavěny sociální byty, které musí být následně prodány za ceny omezené směrem nahoru veřejnému zařízení nebo s jeho převodem práva?

               12)

               Mají být články 21, 45 a 49, 56 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie a články 22 a 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 (4) o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS vykládány tak, že brání úpravě zavedené 5. knihou dekretu vlámského regionu ze dne 27. března 2009 o politice v oblasti pozemků a nemovitostí s nadpisem „Bydlení ve vlastním regionu“, kterou je převod pozemků a na nich zřízených staveb v určitých, tzv. cílových obcích učiněn závislým na tom, že kupující nebo nájemce prokáže dostatečnou vazbu k dotčené obci ve smyslu čl. 5.2.1. § 2 dekretu?

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 67.

      (2)  Úř. věst. L 376, s. 36.

      (3)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.

      (4)  Úř. věst. L 158, s. 77, Zvl. vyd. 05/05, s. 46.


               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/1

         2011/C 63/01
   Poslední publikace Soudního dvora Evropské unie v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 55, 19.2.2011

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 46, 12.2.2011

      Úř. věst. C 38, 5.2.2011

      Úř. věst. C 30, 29.1.2011

      Úř. věst. C 13, 15.1.2011

      Úř. věst. C 346, 18.12.2010

      Úř. věst. C 328, 4.12.2010

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-522/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Ferrol (Španělsko) dne 1. října 2013 — Ministerio de Defensa, Navantia SA v. Concello de Ferrol

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ferrol (Španělsko) dne 1. října 2013 — Ministerio de Defensa, Navantia SA v. Concello de Ferrol
   (Věc C-522/13)
   2013/C 367/44
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 1

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ministerio de Defensa, Navantia SA

      Žalovaný: Concello de Ferrol

      Předběžná otázka

   Je osvobození společnosti NAVANTIA, S. L., od daně z nemovitostí slučitelné s článkem 107 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) a je s článkem 107 SFEU slučitelné, aby členský stát (Španělsko) mohl stanovit osvobození od daně pro pozemek (nemovitost kat. č. 2825201QA5422N0001YG) ve svém vlastnictví, převedený na soukromý podnik s výhradně veřejnou kapitálovou účastí (NAVANTIA, S. L.), jenž na tomto pozemku dodává zboží a poskytuje služby, které mohou být předmětem obchodu mezi členskými státy?


title: Věc C-321/08: Žaloba podaná dne 15. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/38

         Žaloba podaná dne 15. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-321/08)
   (2008/C 223/62)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a E. Adsera Ribera, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Španělské království nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (1) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách), nebo v každém případě tím, že o nich neinformovalo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2005/29 do vnitrostátního práva uplynula dne 12. června 2007.

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Věc T-309/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  6. dubna 2006  – Camós Grau v. Komise ( Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) týkající se řízení a financování Institutu pro evropsko-latinskoamerické vztahy (IRELA) — Případný střet zájmů v osobě vyšetřovatele — Odvolání skupiny — Vliv na průběh vyšetřování a obsah zprávy z vyšetřování — Zpráva, kterou se uzavírá vyšetřování — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Žaloba na náhradu škody — Přípustnost )

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. dubna 2006 – Camós Grau v. Komise
   (Věc T-309/03) (1)

   („Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) týkající se řízení a financování Institutu pro evropsko-latinskoamerické vztahy (IRELA) - Případný střet zájmů v osobě vyšetřovatele - Odvolání skupiny - Vliv na průběh vyšetřování a obsah zprávy z vyšetřování - Zpráva, kterou se uzavírá vyšetřování - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost“)
   (2006/C 131/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Manuel Camós Grau (Brusel, Belgie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-F. Pasquier a C. Ladenburger, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení zprávy Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) ze dne 17. října 2002, kterou se uzavírá vyšetřování týkající se Institutu pro evropsko-latinskoamerické vztahy (IRELA), a jednak návrh na náhradu nehmotné újmy a újmy na služebním postupu údajně utrpěné z důvodu této zprávy
   Výrok rozsudku

               1)

               Komisi se ukládá zaplatit M. Camós Grauovi částku 10 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se návrhové žádání zamítá.

               3)

               Komise ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc C-656/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. září 2015 ve věci T-674/11, TV2/Danmark A/S v. Evropská komise

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. září 2015 ve věci T-674/11, TV2/Danmark A/S v. Evropská komise
   (Věc C-656/15 P)
   (2016/C 048/32)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky, T. Maxian Rusche a L. Grønfeldt, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: TV2/Danmark A/S, Dánské království, Viasat Broadcasting UK Ltd

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Zrušit rozsudek Tribunálu (osmého senátu) ze dne 24. září 2015 ve věci T-674/11 TV2/Danmark A/S v. Evropská komise, v části, v níž bylo rozhodnutí Komise 2011/839/EU ze dne 20. dubna 2011 o dánských opatřeních (C 2/03) ve prospěch TV2/Danmark (1) zrušeno potud, pokud byly příjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 považovány za státní podporu.
   Meritorně zamítl třetí podpůrně uplatněný žalobní důvod žalobkyně v prvním stupni.
   Uložil žalobkyni v prvním stupni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil pochybení, neboť nesprávné vyložil pojem „státní prostředky“ uvedený v čl. 107 odst. 1 SFEU, včetně pojmu „kontrola“, a nepodal náležité odůvodnění.
   Hlavní body navrhovatelčiny argumentace na podporu kasačního opravného prostředku jsou následující:

               —

               Tribunál pochybil v bodech 210 a 211, když neuznal, že prostředky TV2 Reklame jsou státními prostředky, protože TV2 Reklame je státem vlastněná společnost; Tribunál podal příliš restriktivní výklad judikatury týkající se pojmu „státní prostředky“ státních podniků.

               —

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když podal příliš restriktivní výklad pojmu „kontrola“ při posuzování státní kontroly nad prostředky TV2 Reklame. Obdobně pochybil v bodě 215, když rovněž vyložil příliš restriktivně pojem „kontrola“ při posuzování státní kontroly nad prostředky ve fondu TV2.

               —

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nesprávně vyložil rozsudek ve věci PreussenElektra, C-379/98, ECLI:EU:C:2001:160. Tento nesprávný výklad je klíčový v rámci odůvodnění, jež Tribunál podal pro zrušení napadeného rozhodnutí.

      (1)  OJ 2011 L 340, p. 1.


title: Věc T-248/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2008 – HUP Uslugi Polska v. OHIM – Manpower (I.T.@MANPOWER) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství I.T.@MANPOWER — Absolutní důvody pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Neexistence označení nebo údajů, jež se staly obvyklými — Neexistence ochranné známky, která by mohla klamat veřejnost — Článek 7 odst. 1 písm. b) až d) a g) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2008 – HUP Uslugi Polska v. OHIM – Manpower (I.T.@MANPOWER)
   (Věc T-248/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství I.T.@MANPOWER - Absolutní důvody pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Neexistence označení nebo údajů, jež se staly obvyklými - Neexistence ochranné známky, která by mohla klamat veřejnost - Článek 7 odst. 1 písm. b) až d) a g) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 285/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: HUP Uslugi Polska sp. z o.o., dříve HP Temporärpersonalgesellschaft mbH (Czeladź, Polsko) (zástupce: M. Ciresa, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Manpower Inc. (Milwaukee, Wisconsin, Spojené státy) (zástupci: R. Moscona, V. Marsland, solicitors a A. Bryson, barrister)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. dubna 2005 (věc R 124/2004-4) týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti mezi HP Temporärpersonalgesellschaft mbH a Manpower Inc.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               HUP Uslugi Polska sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


title: Věc T-543/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann a další v. ECHA „Řízení o předběžných opatřeních — REACH — Dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání — Zařazení společnosti na seznam dodavatelů účinné látky uvedený v článku 95 nařízení (EU) č. 528/2012 — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/19

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann a další v. ECHA
   (Věc T-543/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - REACH - Dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání - Zařazení společnosti na seznam dodavatelů účinné látky uvedený v článku 95 nařízení (EU) č. 528/2012 - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2016/C 059/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlín, Německo), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim na Rýně, Německo), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Německo) a Diversey Europe Operations BV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: K. Van Maldegem, M. Grunchard a P. Sellar, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: C. Buchanan a W. Broere, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí ECHA ze dne 17. června 2015 týkajícího se zařazení společnosti O. na seznam dodavatelů účinné látky uvedený v čl. 95 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání (Úř. věst. L 167, s. 1)

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-272/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Soudní dvůr ( Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Odmítnutí nabídky — Kritéria výběru a kritéria pro udělení — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Soudní dvůr
   (Věc T-272/06) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Odmítnutí nabídky - Kritéria výběru a kritéria pro udělení - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2008/C 272/40)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a N. Keramidas, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství (zástupci: původně M. Schauss, poté D. Guild, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Soudního dvora ze dne 20. července 2006, kterým se odmítá nabídka žalobkyně v rámci nabídkového řízení, vydaného dne 5. července 2005, týkajícího se poskytování služeb pro zajištění údržby, rozvoje a podpory informačních aplikací, a uzavírá se smlouva s úspěšným dodavatelem.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Soudního dvora, kterým se odmítá nabídka Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, které jí bylo oznámeno dopisem ze dne 20. července 2006, se zrušuje.

               2)

               Soudnímu dvoru se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-545/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2014 Aguyem Clementem Georgiasem, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 18. září 2014 ve věci T-168/12, Georgias a další v. Rada Evropské unie, Evropská komise

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2014 Aguyem Clementem Georgiasem, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 18. září 2014 ve věci T-168/12, Georgias a další v. Rada Evropské unie, Evropská komise
   (Věc C-545/14 P)
   (2015/C 046/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: (navrhovatelé) Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd (zástupci: H. Mercer QC, I. Quirk, barrister)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelé navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu v celém rozsahu

               —

               vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelů předložených u Tribunálu (kromě škod, které musí posoudit Tribunál)

               —

               podpůrně, vrátil věc zpět Tribunálu

               —

               v každém případě uložil žalovaným náhradu nákladů řízení vzniklých navrhovatelům

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelé čtyři důvody.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně rozhodl, že nařízení 314/2004 (1) opravňovalo Radu doplnit do jeho přílohy jména osob z pouhého důvodu, že jsou členy vlády Zimbabwe (body 57 a 66 rozsudku Tribunálu)

                           —

                           nařízení č. 314/2004 (dále jen „nařízení“) je třeba vykládat v souladu se společným postojem 2004/161/SZBP (2) (dále jen „společný postoj), který mělo provést.

                           —

                           Tribunál nezohlednil článek 4 společného postoje, který vyžadoval, aby osoby uvedené v příloze byly také zapojeny do činností, které závažně podrývají demokracii, dodržování lidských práv a zásady právního státu v Zimbabwe.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál pochybil při výkladu čl. 5 odst. 1 společného postoje, což vedlo k nesprávné aplikaci nařízení (bod 57 rozsudku).

                           —

                           Na rozdíl od toho, co bylo uvedeno v rozhodnutí Tribunálu, nestanoví čl. 5 odst. 1 společného postoje, aby osoby uvedené v příloze společného postoje a nařízení byly buď členy vlády nebo osobami zapojenými do činností, které závažně podrývají demokracii, dodržování lidských práv a zásady právního státu v Zimbabwe.

                           —

                           Společný postoj a tedy nařízení vyžadovaly, aby osoby v příloze splňovaly oba tyto požadavky.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně vyložil doplnění slov „jako takové“ (připojené dne 25. června 2007) ke jménu senátora Georgiase v příloze nařízení (a společného postoje) jako „pouhé vysvětlení“, že pro uvedení jména na seznamu postačuje pouhé postavení jakožto člena vlády (bod 58 rozsudku).

                           —

                           Z právního pohledu je třeba doplnění slov u jména senátora Georgiase chápat tak, že jím byla dodatečně ke skutečnosti, že je členem vlády, potvrzena nezbytnost dodržet článek 4 společného postoje, jelikož slova následující po obratu „jako takový“ představují právě požadavky článku 4.

                           —

                           Tribunál toto doplnění slov vyložil chybně jako „pouhé vysvětlení“, že pro zápis jména na seznam postačovalo pouhé postavení jako člena vlády.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně rozhodl, že senátor Georgias v souvislosti s důvodem, že došlo k porušení práva na obhajobu, nevysvětlil, jaké skutečnosti by uplatňoval, kdyby byl vyslechnut (bod 108 rozsudku)

                           —

                           V žalobě bylo jednoznačně uvedeno, že se senátor Georgias písemně obrátil na Radu (dopis byl předložen) a vzápětí byl vyškrtnut ze seznamu.

                           —

                           Dále obsahovala žaloba dlouhý seznam argumentů, které by byly Radě zjevně sděleny, kdyby dostal senátor Georgias příležitost k jejich uvedení.

                           —

                           Za těchto okolností se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že senátor Georgias nevysvětlil, jaké skutečnosti by uplatnil, kdyby byl vyslechnut.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 314/2004 ze dne 19. února 2004 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. L 55, s. 1; Zvl. vyd 18/03, s. 50).

      (2)  Společný postoj Rady 2004/161/SZBP ze dne 19. února 2004, kterým se obnovují omezující opatření vůči Zimbabwe (Úř. věst. L 50, s. 66).


title: Výmaz věci C-54/04

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/34

         Výmaz věci C-54/04 (1)

   (2005/C 182/62)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 4. dubna 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-54/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc T-255/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 – Almaz Antey Air and Space Defence v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny — Zmrazení finančních prostředků — Právnická osoba, která materiálně či finančně podporuje činnosti narušující či ohrožující územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny — Proporcionalita — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Základní práva — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 – Almaz Antey Air and Space Defence v. Rada
   (Věc T-255/15) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny - Zmrazení finančních prostředků - Právnická osoba, která materiálně či finančně podporuje činnosti narušující či ohrožující územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny - Proporcionalita - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Základní práva - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2017/C 078/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Joint Stock Company „Almaz-Antey“ Air and Space Defence Corp., dříve OAO Concern PVO Almaz Antey (Moskva, Rusko) (zástupci: A. Haak, C. Stumpf, M. Brüggemann a B. Thiemann, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně N. Rouam a J. P. Hix, poté J. P. Hix a P. Mahnič Bruni, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/432 ze dne 13. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2015, L 70, s. 47), prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/427 ze dne 13. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2015, L 70, s. 1), rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1524 ze dne 14. září 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2015, L 239, s. 157), prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/1514 ze dne 14. září 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2015, L 239, s. 30), rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/359 ze dne 10. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2016, L 67, s. 37), prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/353 ze dne 10. března 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2016, L 67, s. 1), jakož i dopisu Rady ze dne 31. července 2015, a to v rozsahu, v němž se tyto akty vztahují na žalobkyni a ponechávají její název na seznamu subjektů, na které se vztahují omezující opatření.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Joint-Stock Company „Almaz-Antey“ Air and Space Defence Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


               20.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/12

         Žaloba společnosti DB Schenker ze dne 8. dubna 2013 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-5/13)
   2013/C 174/08
   Společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS (společně označované „DB Schenker“), zastoupené advokátem Jonem Midthjellem, z kanceláře Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norsko, podaly dne 8. dubna 2013 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobci požadují, aby Soud ESVO:

               1)

               zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ze dne 25. ledna 2013 ve věci č. 73075 (DB Schenker) v té části, v níž odpírá úplný nebo částečný přístup (podle čl. 3 písm. a) a čl. 4 odst. 4 a 6 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012) k dokumentům, které jsou součástí spisů ve věci, v níž Kontrolní úřad vydal rozhodnutí č. 321/10/KOL (Norway Post – věrnostní systém/systém slev), a odmítl poskytnout přístup k úplnému znění rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 321/10/KOL;

               2)

               zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ze dne 18. února 2013 ve věci č. 73075 (DB Schenker) v té části, v níž odpírá úplný nebo částečný přístup (podle čl. 4 odst. 4 a 6 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012) k dokumentům, které jsou součástí spisů ve věci, v níž Kontrolní úřad vydal rozhodnutí č. 321/10/KOL (Norway Post – věrnostní systém/systém slev);

               3)

               uložil Kontrolnímu úřadu (a případným vedlejším účastníkům) náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žalobci, společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS, jsou členy mezinárodní přepravní a logistické skupiny DB Schenker. Společnost Schenker North AB řídí činnosti skupiny v Norsku, Švédsku a Dánsku, včetně dceřiných společností Schenker Privpak AS a Schenker Privpak AB.

               —

               Dne 14. ledna 2013 předložili žalobci Kontrolnímu úřadu potvrzující žádost o přístup k dokumentům, které jsou součástí spisů ve věci, v níž Kontrolní úřad vydal rozhodnutí č. 321/10/KOL (Norway Post – věrnostní systém/systém slev) ze dne 14. července 2010. Ve dnech 25. ledna 2013 a 18. února 2013 rozhodl Kontrolní úřad o žádosti o přístup k dokumentům podle svých nových pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům (z roku 2012), která byla zavedena rozhodnutím Kontrolního úřadu č. 300/12/KOL ze dne 5. září 2012. Žalobci požadují zrušení těchto rozhodnutí podle článku 36 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudnímu dvoru v té části, v níž odpírají úplný nebo částečný přístup k dokumentům, o který požádali.

         Žalobci tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

               —

               porušil právo veřejnosti na přístup k dokumentům podle čl. 2 odst. 1 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012 a povinnost poskytnout odůvodnění (viz článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru), pokud jde o dokumenty, k nimž byl odepřen přístup podle čl. 3 písm. a) pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012,

               —

               porušil právo veřejnosti na přístup k dokumentům podle čl. 2 odst. 1 pokynů o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012, pokud jde o dokumenty, k nimž byl odepřen úplný nebo částečný přístup podle čl. 4 odst. 6 pokynů o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012, a

               —

               porušil právo veřejnosti na přístup k dokumentům podle čl. 2 odst. 1 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012 a povinnost poskytnout odůvodnění (viz článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru), pokud jde o dokumenty, k nimž byl odepřen úplný nebo částečný přístup podle čl. 4 odst. 4 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012.


title: Spojené věci C-422/09, C-425/09 a C-426/09: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Vassiliki Stylianou Vandorou (C-422/09), Vassilios Alexandrou Giankoulis (C-425/09), Ioannis Georgiou Askoxilakis (C-426/09) v. Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton ( Články 39 ES a 43 ES — Směrnice 89/48/ES — Uznávání diplomů — Pojem odborná praxe   )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Vassiliki Stylianou Vandorou (C-422/09), Vassilios Alexandrou Giankoulis (C-425/09), Ioannis Georgiou Askoxilakis (C-426/09) v. Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton
   (Spojené věci C-422/09, C-425/09 a C-426/09) (1)

   (Články 39 ES a 43 ES - Směrnice 89/48/ES - Uznávání diplomů - Pojem „odborná praxe“)
   2011/C 30/10
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Vassiliki Stylianou Vandorou (C-422/09), Vassilios Alexandrou Giankoulis (C-425/09), Ioannis Georgiou Askoxilakis (C-426/09)

      Žalovaný: Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Výklad čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16) — Výklad čl. 1 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/48/EHS a 92/51/EHS o obecném systému pro uznávání odborných kvalifikací a směrnice Rady 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 85/432/EHS, 85/433/EHS a 93/16/EHS o povolání zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči (ošetřovatele odpovědného za všeobecnou péči), zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, architekta, farmaceuta a lékaře (Úř. věst. L 206, s. 1) — Přístup k regulovanému povolání a jeho výkon za stejných podmínek, které se vztahují na vlastní státní příslušníky — Povolání schváleného auditora a daňového poradce — Pojem „odborná praxe“

      Výrok

   Vnitrostátní orgán pověřený uznáváním odborné kvalifikace získané v jiných členských státech je na základě článků 39 ES a 43 ES povinen při stanovení případných kompenzačních opatření, která mají pokrývat podstatné rozdíly mezi obsahem vzdělání a odborné přípravy žadatele a obsahem vzdělání a odborné přípravy vyžadovaným v hostitelském členském státě, zohlednit veškeré praktické zkušenosti, které mohou plně nebo zčásti pokrývat uvedené rozdíly.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-479/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG v. Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH ( „Řízení o předběžné otázce — Duševní vlastnictví — (Průmyslové) vzory Společenství — Nařízení (ES) č. 6/2002 — Článek 7 odst. 1, čl. 11 odst. 2, čl. 19 odst. 2, článek 88 a čl. 89 odst. 1 písm. a) a d) — Nezapsaný (průmyslový) vzor Společenství — Ochrana — Zpřístupnění veřejnosti — Novost — Soudní řízení pro porušení právních předpisů — Důkazní břemeno — Promlčení — Prekluze — Rozhodné právo“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG v. Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH
   (Věc C-479/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - (Průmyslové) vzory Společenství - Nařízení (ES) č. 6/2002 - Článek 7 odst. 1, čl. 11 odst. 2, čl. 19 odst. 2, článek 88 a čl. 89 odst. 1 písm. a) a d) - Nezapsaný (průmyslový) vzor Společenství - Ochrana - Zpřístupnění veřejnosti - Novost - Soudní řízení pro porušení právních předpisů - Důkazní břemeno - Promlčení - Prekluze - Rozhodné právo)
   2014/C 93/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG

      Žalovaná: Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce, čl. 11 odst. 2, čl. 19 odst. 2 a čl. 89 odst. 1 písm. a) a d) nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. 2002, L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142) — Pojem zpřístupnění veřejnosti — Důkazní břemeno týkající se nezapsané napodobeniny vzoru — Model vystavený ve výstavním sále mimo oblast běžného sledování v dané profesi a zpřístupněný podnikateli ve specializovaném odvětví bez podmínky utajení — Promlčecí doba práva zakázat užívání třetím osobám — Prekluze — Určení rozhodného práva pro spory týkající se porušení a platnosti (průmyslových) vzorů Společenství

      Výrok

               1)

               Článek 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že lze mít za to, že nezapsaný (průmyslový) vzor mohl během obvyklých obchodních činností vejít ve známost v odborných kruzích činných v rámci Evropské unie, pokud byla vyobrazení uvedeného (průmyslového) vzoru zaslána obchodníkům činným v daném oboru, přičemž posouzení těchto skutečností přísluší provést soudu pro (průmyslové) vzory Společenství na základě okolností věci, která mu byla předložena.

               2)

               První věta čl. 7 odst. 1 nařízení č. 6/2002 musí být vykládána v tom smyslu, že lze mít za to, že nezapsaný (průmyslový) vzor, ačkoli byl zpřístupněn třetím osobám bez výslovné nebo mlčky předpokládané podmínky jeho utajení, nemohl vejít ve známost během obvyklých obchodních činností v odborných kruzích činných v rámci Evropské unie a specializovaných v daném oboru, pokud byl zpřístupněn pouze jednomu podniku v oboru nebo byl představen ve výstavních prostorách podniku mimo území Unie, přičemž posouzení těchto skutečností přísluší soudu pro (průmyslové) vzory Společenství na základě okolností věci, která mu byla předložena.

               3)

               Článek 19 odst. 2 první pododstavec nařízení č. 6/2002 je třeba vykládat v tom smyslu, že je na majiteli chráněného (průmyslového) vzoru, aby prokázal, že sporné užívání je výsledkem kopírování tohoto (průmyslového) vzoru. Pokud však soud pro (průmyslové) vzory Společenství konstatuje, že okolnost, že by uvedený majitel měl nést důkazní břemeno, může znemožnit nebo nadměrně ztížit provádění důkazů, je za účelem zajištění dodržení zásady efektivity povinen použít veškeré procesní prostředky, které mu poskytuje vnitrostátní právo, aby tyto obtíže odstranil, včetně případných pravidel vnitrostátního práva stanovících úpravu nebo zmírnění důkazního břemene.

               4)

               Promlčení a prokluze, které mohou být v řízení na základě čl. 19 odst. 2 a čl. 89 odst. 1 písm. a) nařízení č. 6/2002 na obranu namítány, se řídí vnitrostátním právem, při jehož použití musí být dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity.

               5)

               Článek 89 odst. 1 písm. d) nařízení č. 6/2002 musí být vykládán v tomto smyslu, že návrhy směřující ke zničení výrobků porušujících práva k (průmyslovému) vzoru se řídí právními předpisy členského státu, na jehož území došlo k jednání porušujícímu práva nebo hrozícímu porušením těchto práv, včetně mezinárodního práva soukromého. Návrhy směřující k náhradě újmy vyplývající z činnosti osoby porušující tato práva a k získání informací o těchto činnostech se v souladu s čl. 88 odst. 2 tohoto nařízení řídí vnitrostátním právem soudu pro (průmyslové) vzory Společenství, kterému byla věc předložena, včetně mezinárodního práva soukromého.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc C-57/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 3. února 2012 — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL v. Commission communautaire commune

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 3. února 2012 — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL v. Commission communautaire commune
   (Věc C-57/12)
   2012/C 118/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL

      Žalovaná: Commission communautaire commune

      Předběžná otázka

   Je třeba zdravotní služby uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. f) a sociální služby uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. j) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1) vykládat tím způsobem, že jsou z působnosti směrnice vyloučena centra denní péče ve smyslu nařízení Commission communautaire commune ze dne 24. dubna 2008 o pečovatelských a ubytovacích zařízeních pro seniory, neboť poskytují pomoc a péči odpovídající ztrátě samostatnosti seniorů, a centra péče v noci ve smyslu téhož nařízení, neboť poskytují pomoc a zdravotní péči, která nemůže být seniorům zajištěna nepřetržitým způsobem jejich blízkými?

      (1)  Úř. věst. L 376, s. 36.


title: Věc C-224/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polsko) — BGŻ Leasing sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie ( „DPH — Poskytnutí leasingu společně s poskytnutím pojištění zboží, jež je předmětem leasingu, uzavřeným poskytovatelem leasingu a fakturovaným touto osobou příjemci leasingu — Kvalifikace — Jediné složené plnění nebo dvě oddělená plnění — Osvobození od daně — Pojišťovací činnost“ )

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/4

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polsko) — BGŻ Leasing sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Věc C-224/11) (1)

   (DPH - Poskytnutí leasingu společně s poskytnutím pojištění zboží, jež je předmětem leasingu, uzavřeným poskytovatelem leasingu a fakturovaným touto osobou příjemci leasingu - Kvalifikace - Jediné složené plnění nebo dvě oddělená plnění - Osvobození od daně - Pojišťovací činnost)
   2013/C 63/04
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: BGŻ Leasing sp. z o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sąd Administracyjny — Výklad čl. 2 odst. 1 písm. c), článku 28 a čl. 135 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Poskytnutí leasingové služby spolu se službou pojištění předmětu leasingu v případě, že pojištění sjednala leasingová společnost a náklady za tuto službu jsou touto společností účtovány příjemci leasingu — Kvalifikace plnění pro účely DPH jako jediného a složeného plnění nebo jako dvou samostatných plnění

      Výrok

               1)

               Poskytnutí služby spočívající v pojištění zboží, jež je předmětem leasingu, a poskytnutí služby spočívající v samotném leasingu musí být pro účely daně z přidané hodnoty v zásadě považována za poskytnutí oddělených a samostatných služeb. Je na předkládajícím soudu, aby určil, zda s ohledem na konkrétní okolnosti věci v původním řízení jsou dotyčná plnění v tomto ohledu navzájem natolik spojena, že je na ně třeba pohlížet jako na jediné plnění, nebo zda naopak tvoří plnění samostatná.

               2)

               Pojistí-li poskytovatel leasingu zboží, jež je předmětem leasingu, sám a přefakturuje li náklady na pojištění příjemci leasingu v nezměněné výši, představuje takové plnění za takových okolností, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, pojišťovací činnost ve smyslu čl. 135 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


title: Věc C-211/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  9. května 2006  Hertou Adam proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne  22. února 2006  ve věci T-342/04, Herta Adam v. Komise Evropských společenství

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. května 2006 Hertou Adam proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 22. února 2006 ve věci T-342/04, Herta Adam v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-211/06 P)
   (2006/C 165/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Herta Adam (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušení rozsudku Soudu (prvního senátu) ze dne 22. února 2006 ve věci T-342/04 (Herta Adam v. Komise Evropských společenství) v celém rozsahu;

               —

               zrušení rozhodnutí Komise ze dne 2. září 2003, kterým se navrhovatelce zamítá příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství;

               —

               uložení náhrady nákladů řízení v obou stupních odpůrkyni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Opravný prostředek je založen na nesprávném právním posouzení Soudu při výkladu pojmu „okolnosti vyplývající z práce konané pro některý jiný stát“ uvedeného v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce přílohy VII služebního řádu.


title: Věc C-276/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra – Španělsko) – Pablo Acosta Padín v. Hijos de J. Barreras SA

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra – Španělsko) – Pablo Acosta Padín v. Hijos de J. Barreras SA
   (Věc C-276/13) (1)

   2014/C 102/47
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.