title: Věc C-82/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgie) dne 12. února 2016 – K. a další v. Belgische Staat

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgie) dne 12. února 2016 – K. a další v. Belgische Staat
   (Věc C-82/16)
   (2016/C 145/28)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: A. K., Z. M., J. M., N. N. N., I. O. O., I. R., A. B.

      Odpůrce: Belgische Staat

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být unijní právo – zejména článek 20 SFEU, jakož i články 5 a 11 směrnice 2008/115/ES (1) ve spojení s články 7 a 24 Listiny (2) – vykládáno v tom smyslu, že za určitých okolností brání vnitrostátní praxi, podle které je žádost o pobyt rodinného příslušníka, který je státním příslušníkem třetího státu, v rámci sloučení rodiny s občanem Unie v členském státě, v němž má bydliště dotčený občan Unie, který je rovněž státním příslušníkem tohoto členského státu a který neuplatnit svoje právo na volný pohyb a na svobodu usazování (dále jen: „statický občan Unie“), odmítnuta pouze z toho důvodu – případně souběžně s vydáním rozhodnutí o vyhoštění – že byl vůči dotčenému rodinnému příslušníkovi, který je státním příslušníkem třetího státu, vydán zákaz vstupu platný pro celou Evropu?

                           a)

                           Je pro posouzení takových okolností relevantní, že mezi rodinným příslušníkem, který je státním příslušníkem třetího státu, a statickým občanem Unie existuje vztah závislosti, který přesahuje běžnou rodinnou vazbu? V případě kladné odpovědi na tuto otázku: jaké faktory hrají roli při určení, zda existuje vztah závislosti? Lze v této souvislosti užitečně odkázat na judikaturu k existenci rodinného života podle článku 8 EÚLP a článku 7 Listiny?

                           b)

                           Konkrétně ve vztahu k nezletilým dětem: vyžaduje článek 20 SFEU více než biologické spojení mezi rodičem, který je státním příslušníkem třetího státu, a dítětem, které je občanem Unie? Je v tomto ohledu relevantní, že je prokázáno společné bydlení, nebo postačí emocionální a finanční vazby, jako je úprava pobytu nebo návštěv a placení výživného? Lze v tomto směru užitečně odkázat na rozsudky Soudního dvora ze dne 10. července 2014, Ogieriakhi, C-244/13, bod 38 a 39, ze dne 16. července 2015, Singh a další, C-218/14, bod 54, a ze dne 6. prosince 2012, O. a S., spojené věci C-356/11 a C-357/11, bod 56? V této souvislosti viz i projednávanou žádost o rozhodnutí o předběžné otázce C-133/15.

                           c)

                           Je pro posouzení takových okolností relevantní skutečnost, že rodinný život byl zahájen v době, kdy byl státnímu příslušníku třetího státu již uložen zákaz vstupu a byl si tudíž vědom toho, že v členském státě pobýval neoprávněně? Lze na tuto skutečnost užitečně odkázat pro účely zabránění možnému zneužití řízení o povolení pobytu v rámci sloučení rodiny?

                           d)

                           Je pro posouzení takových okolností relevantní skutečnost, že proti rozhodnutí o vydání zákazu vstupu nebyl podán opravný prostředek ve smyslu čl. 13 odst. 1 směrnice 2008/115/ES, nebo skutečnost, že stížnost proti tomuto rozhodnutí o vydání zákazu vstupu byla odmítnuta?

                           e)

                           Představuje skutečnost, že zákaz vstupu byl vydán z důvodu veřejného pořádku, nebo na základě neoprávněného pobytu, relevantní aspekt? V případě kladné odpovědi na tuto otázku: Je kromě toho třeba zkoumat, zda dotčený státní příslušník třetího státu přestavuje skutečnou, aktuální a dostatečně závažnou hrozbu pro základní zájem společnosti? Lze v tomto ohledu články 27 a 28 směrnice 2004/38/ES (3), které byly provedeny články 43 a 45 cizineckého zákona, a příslušnou judikaturu Soudního dvora týkající se veřejného pořádku uplatnit obdobně i na rodinné příslušníky statických občanů Unie? (viz projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce C-165/14 a C-304/14)

               2)

               Musí být unijní právo – zejména článek 5 směrnice 2008/115/ES, jakož i články 7 a 24 Listiny – vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle které se zohledňuje platný zákaz vstupu pro účely odmítnutí pozdější žádosti o sloučení rodiny se statickým občanem Unie, podané na území členského státu, aniž by byl přitom zohledněn rodinný život a nejvlastnější zájem dotčených dětí, uváděný v této později podané žádosti o sloučení rodiny?

               3)

               Musí být unijní právo – zejména článek 5 směrnice 2008/115/ES, jakož i články 7 a 24 Listiny – vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle které se vůči státnímu příslušníku třetího státu, proti němuž již byl vydán platný zákaz vstupu, vydá rozhodnutí o vyhoštění, aniž by se přitom zohledňoval rodinný život a nejvlastnější zájem dotčených dětí, který se uvádí v později podané žádosti o sloučení rodiny se statickým občanem Unie – tedy až po vydání zákazu vstupu?

               4)

               Musí být čl. 11 odst. 3 směrnice 2008/115/ES chápán v tom smyslu, že státní příslušník třetího státu musí podat žádost o zrušení nebo pozastavení platného a konečného zákazu vstupu v zásadě vždy mimo území Evropské unie, nebo existují okolnosti, za nichž lze tuto žádost podat i na území Evropské unie?

                           a)

                           Musí být čl. 11 odst. 3 třetí a čtvrtý pododstavec směrnice 2008/115/ES chápán v tom smyslu, že podmínka podle čl. 11 odst. 3 první pododstavec této směrnice – podle kterého přichází zrušení nebo pozastavení zákazu vstupu v úvahu jen tehdy, jestliže státní příslušník třetího státu prokáže, že opustil území státu plně v souladu s rozhodnutím o navrácení – musí být automaticky splněna v každém jednotlivém případě resp. ve všech skupinách případů?

                           b)

                           Brání články 5 a 11 směrnice 2008/115/ES výkladu, podle kterého se žádost o pobyt v rámci sloučení rodiny se statickým občanem Unie, který nevykonal své právo na volný pohyb a svou svobodu usazování, považuje za implicitní (časově omezenou) žádost o zrušení nebo pozastavení platného a konečného zákazu vstupu, přičemž, pokud vyjde najevo, že nejsou splněny podmínky pobytu, obnoví se platný a konečný zákaz vstupu?

                           c)

                           Je relevantním aspektem skutečnost, že povinnost podat žádost o zrušení nebo pozastavení v zemi původu má pravděpodobně za následek každopádně přechodné odloučení státního příslušníka třetího státu a statického občana Unie? Existují okolnosti, za nichž články 7 a 24 Listiny brání přechodnému odloučení?

                           d)

                           Je relevantním aspektem skutečnost, že povinnost podat žádost o zrušení nebo pozastavení v zemi původu má za následek pouze to, že občan Unie musí případně na omezenou dobu opustit území Evropské unie jako celku? Existují okolnosti, za nichž článek 20 SFEU brání tomu, aby statický občan Unie musel na omezenou dobu opustit území Evropské unie jako celku?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 348, s. 98).

      (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. 2004, L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/005 s. 46).


title: Věc T-253/09 a T-254/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2010 — Wilo v. OHIM (Fazetový plášť elektrického motoru a vyobrazení zeleného fazetování) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Fazetový plášť elektrického motoru — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující zelené fazetování — Absolutní důvody zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2010 — Wilo v. OHIM (Fazetový plášť elektrického motoru a vyobrazení zeleného fazetování)
   (Věc T-253/09 a T-254/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Fazetový plášť elektrického motoru - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující zelené fazetování - Absolutní důvody zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 30/66
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wilo SE (Dortmund, Německo) (zástupce: G. Braun, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: B. Schmidt a P. Quay, zmocněnci)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti rozhodnutím prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. března 2009 (věc R 1184/2008-1 a R 1196/2008-1) týkajícím se přihlášek trojrozměrného označení ve formě fazetového pláště elektrického motoru a obrazového označení znázorňujícího zelené fazetování

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Wilo SE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc T-12/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  30. listopadu 2005  – Almdudler-Limonade v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Trojrozměrná ochranná známka — Tvar láhve limonády — Zamítnutí zápisu — Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2005 – Almdudler-Limonade v. OHIM
   (Věc T-12/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka - Tvar láhve limonády - Zamítnutí zápisu - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 36/65)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Almdudler-Limonade A. & S. Klein (Vídeň, Rakousko) (zástupce: G. Schönherr, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. listopadu 2003 (věc R 490/2003-2) o zápisu trojrozměrné ochranné známky ve formě láhve limonády
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004


title: Věc C-187/08: Žaloba podaná dne 5. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/15

         Žaloba podaná dne 5. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-187/08)
   (2008/C 158/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov (1), a v každém případě tím, že uvedené předpisy neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 15 této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/91/ES vypršela 4. ledna 2006. Přitom k datu podání této žaloby žalované stále nepřijalo opatření nezbytná k provedení směrnice, pokud jde o region Valonsko, nebo, v každém případě, uvedená opatření neoznámilo Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 1, 2003, s. 65; Zvl. vyd. 12/02, s. 168.


title: Věc T-208/05: Žaloba podaná dne 30. května 2005 Michaelem Brownem proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/36

         Žaloba podaná dne 30. května 2005 Michaelem Brownem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-208/05)
   (2005/C 193/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 30. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Michaelem Brownem, s bydlištěm v Overijse (Belgie), zastoupeným Lucasem Vogelem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování dne 10. února 2005 (oznámené v rámci sdělení ze dne 14. února 2005 přijatého dne 25. února 2005), kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem dne 16. září 2004 proti rozhodnutí ze dne 22. června 2004 přijatému předsedou komise pro výběrové řízení COM/PB/04, kterým byla žalobci zamítnuta účast v uvedeném výběrovém řízení;

               2.

               bude-li to nezbytné, zrušil rovněž uvedené rozhodnutí přijaté dne 22. června 2004 předsedou komise pro výběrové řízení COM/PB/04, stejně tak jako jeho potvrzení ze dne 19. července 2004;

               3.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Kandidatura žalobce, pomocného zaměstnance Komise, byla v rámci vnitřního výběrového řízení na postup do kategorie COM/PB/04 zamítnuta z důvodu, že k datu konečného termínu pro podání kandidatur nebyl dočasným zaměstnancem nebo úředníkem.
   Žalobce uplatňuje dva žalobní důvody vycházející:

               —

               jednak z porušení článku 27 a čl. 29 odst. 1 služebního řádu a ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž bylo účelem napadených rozhodnutí a oznámení o výběrovém řízení vyloučit uchazeče, kteří mohou prokázat zvláštní znalosti a dovednosti a velkou odbornou zkušenost v rámci Komise ve prospěch uchazečů případně s menšími znalostmi a dovednostmi, kteří mohou prokázat menší skutečně odpracovanou dobu v rámci útvarů Komise a,

               —

               jednak z porušení zásady zákazu diskriminace v rozsahu, v němž se zaměstnanci ve služebním postavení, jejichž podstatná část jejich služebního zařazení proběhla v Komisi v postavení pomocných zaměstnanců, mohli účastnit výběrového řízení pouze v důsledku toho, že k datu konečného termínu pro podání kandidatur byli dočasnými zaměstnanci, zatímco žalobce, který byl dlouhou dobu dočasným zaměstnancem, byl vyloučen pouze z důvodu, že byl k tomuto datu pomocným zaměstnancem.


title: Věc T-214/12: Žaloba podaná dne 21. května 2012 — Indesit Company v. OHIM — ILVE (quadrio)

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/23

         Žaloba podaná dne 21. května 2012 — Indesit Company v. OHIM — ILVE (quadrio)
   (Věc T-214/12)
   2012/C 227/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Indesit Company SpA (Fabriano, Itálie) (zástupci: G. Floridia a R. Floridia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ILVE-Industria Lavorazione Veneta Elettrodomestici SpA (Campodarsego, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu vydané dne 14. března 2012 ve věci R 2219/2010-1 a konstatoval, že ochranná známka Společenství č. 7 313 158, kterou představuje výraz „quadrio“ ve zvláštním grafickém vyjádření a jež označuje ledničky, splňuje podmínky vyžadované pro její zápis

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Indesit Company

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „quadrio“ pro výrobky třídy 11 — přihláška č. 7 313 158

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: ILVE — Industria Lavorazione Veneta Elettrodomestici SpA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „QUADRA“ pro výrobky třídy 11

      Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-364/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance d'Arlon (Belgie) dne 7. srpna 2008 – Marc Vandermeir v. Belgický stát – SPF Finances

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance d'Arlon (Belgie) dne 7. srpna 2008 – Marc Vandermeir v. Belgický stát – SPF Finances
   (Věc C-364/08)
   (2008/C 260/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal de première instance d'Arlon
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Marc Vandermeir

      Žalovaný: Belgický stát – SPF Finances
   Předběžná otázka
   Brání články 43 nebo 49 ES tomu, aby taková vnitrostátní právní úprava prvního členského státu, jaká je předmětem věci v původním řízení, ukládala osobě samostatně výdělečně činné, která má na území tohoto státu bydliště, aby v něm registrovala vozidlo, i když vykonává svou profesní činnost téměř výlučně na území jiného členského státu ze stálé provozovny, kterou v tomto státě vlastní, a to pokud toto vozidlo není ani určeno hlavně k trvalému užívání v prvním členském státě ani tímto způsobem skutečně užíváno?


title: Věc C-425/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 28. října 2009 — Vasileios Alexandrou Giankoulis v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 28. října 2009 — Vasileios Alexandrou Giankoulis v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
   (Věc C-425/09)
   2010/C 24/38
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias (Řecko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vasileios Alexandrou Giankoulis

      Žalované: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

      Předběžná otázka

   „Odpovídá výraz ‚odborná praxe‘ uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 89/48/EHS o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. ES L 19), ve znění čl. 1 odst. 3 směrnice 2001/19/ES (Úř. věst. ES L 206) a před jeho zrušením článkem 62 směrnice 2005/38/ES (Úř. věst. ES L 255), výrazu ‚odborná praxe‘, jehož definice je uvedena v čl. 1 písm. e) téže směrnice, a může být chápán jako praxe, která se vyznačuje současně následujícími charakteristikami: a) byla dotyčnou osobou dosažena po získání diplomu zajišťujícího jí přístup k dotčenému regulovanému povolání v členském státě původu; b) byla získána v rámci téhož povolání, o jehož možnost výkonu dotyčná osoba požádala podle směrnice 89/48/EHS (viz výrazy ‚the profession concerned‘, ‚la profession concernée‘ a ‚des betreffenden Berufs‘ použité v anglickém, francouzském a německém znění směrnice), a c) tato výdělečná činnost byla vykonávána legálně, tzn. při dodržení relevantních právních předpisů v členském státě, ve kterém k tomuto výkonu došlo, tak aby bylo vyloučeno zohlednění praxe získané v daném povolání v hostitelském členském státě před přijetím žádosti, jelikož v hostitelském členském státě nemůže být dotčené povolání před přijetím žádosti legálně vykonáváno (samozřejmě s výhradou použití článku 5 směrnice, který při splnění určitých podmínek — za účelem dokončení odborného vzdělávání a přípravy, kterých nebylo dosaženo v členském státě původu — vykonávat toto povolání za pomoci kvalifikované osoby umožňuje)?“


title: Věc T-308/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2014 – Repsol v. OHIM – Adell Argiles (ELECTROLINERA) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ELECTROLINERA — Starší národní slovní ochranná ELECTROLINERA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2014 – Repsol v. OHIM – Adell Argiles (ELECTROLINERA)
   (Věc T-308/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ELECTROLINERA - Starší národní slovní ochranná ELECTROLINERA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 007/36)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Repsol, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J.-B. Devaureix a L. Montoya Terán, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Crespo Carrillo a V. Melgar, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Josep María Adell Argiles (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně M. García Jiménez a A. Zuazo Araluze, poté A. Zuazo Araluze, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2013 (věc R 1565/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Josepem Maríou Adell Argilesem a společností Repsol, SA

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. března 2013 (věc R 1565/2012-1), týkající se námitkového řízení mezi Josepem Maríou Adell Argilesem a společností Repsol, SA, se v rozsahu, v němž se vztahuje na „průmyslové oleje a tuky; mazadla; paliva (včetně motorového benzínu)“ spadající do třídy 4 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc C-441/02: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  27. dubna 2006  – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo (Nesplnění povinnosti státem — Články 8a a 48 Smlouvy o ES (nyní po změně články 18 ES a 39 ES) — Směrnice 64/221/EHS, 73/148/EHS a 90/364/EHS — Nařízení (EHS) č. 1612/68 — Volný pohyb státních příslušníků členských států — Veřejný pořádek — Právo na respektování rodinného života — Vnitrostátní právní úprava v oblasti zákazu pobytu a vyhoštění — Správní praxe — Odsouzení pro trestný čin — Vyhoštění)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. dubna 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-441/02) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 8a a 48 Smlouvy o ES (nyní po změně články 18 ES a 39 ES) - Směrnice 64/221/EHS, 73/148/EHS a 90/364/EHS - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Volný pohyb státních příslušníků členských států - Veřejný pořádek - Právo na respektování rodinného života - Vnitrostátní právní úprava v oblasti zákazu pobytu a vyhoštění - Správní praxe - Odsouzení pro trestný čin - Vyhoštění)
   (2006/C 143/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. O'Reilly a W. Bogensberger, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: W.-D. Plessing a A. Tiemann, zmocněnci)

      Další účastník řízení podporující žalobkyni: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, ve spolupráci s M. Fiorillim, advokátem)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Články 8a a 48 Smlouvy o ES (nyní po změně články 18 ES a 39 ES) – Články 3 a 9 směrnice Rady 64/221/EHS ze dne 25. února 1964 o koordinaci zvláštních opatření týkajících se pohybu a pobytu cizích státních příslušníků, která byla přijata z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví (Úř. věst. L 56, s. 850; Zvl. vyd. 05/01 s. 11) – Článek 1 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01 s. 15.) – Články 1, 4, 5, 8 a 10 směrnice Rady 73/148/EHS ze dne 21. května 1973 o odstranění omezení pohybu a pobytu státních příslušníků členských států uvnitř Společenství v oblasti usazování a pohybu služeb (Úř. věst. L 172, s. 14; Zvl. vyd. 05/01 s. 167) – Články 1 a 2 směrnice Rady 90/364/EHS ze dne 28. června 1990 o právu pobytu (Úř. věst. L 180, s. 26; Zvl. vyd. 20/01 s. 3) – Vnitrostátní právní úprava v oblasti zákazu pobytu a vyhoštění z důvodů veřejného pořádku, zejména v kontextu odsouzení pro trestný čin – Správní praxe
   Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že v čl. 12 odst. 1 zákona o vstupu a pobytu státních příslušníků členských států Evropského společenství (Gesetz über Einreise und Aufenthalt von Staatsangehörigen der Mitgliedstaaten der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft) ze dne 21. ledna 1980 dostatečně jasným způsobem neprovedla podmínky kladené právem Společenství v oblasti omezení volného pohybu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 39 ES, článku 3 směrnice Rady 64/221/EHS ze dne 25. února 1964 o koordinaci zvláštních opatření týkajících se pohybu a pobytu cizích státních příslušníků, která byla přijata z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví, a článku 10 směrnice Rady 73/148/EHS ze dne 21. května 1973 o odstranění omezení pohybu a pobytu státních příslušníků členských států uvnitř Společenství v oblasti usazování a pohybu služeb.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi Evropských Společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 31, 8.2.2003.


title: Věc C-531/12 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2014 – Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Rozhodčí doložka — Smlouva o dotaci pro opatření pro místní rozvoj — Vrácení části vyplacených záloh — Převzetí dluhu — Příslušnost Tribunálu — Promlčení — Odpovědnost Komise“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2014 – Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) v. Evropská komise
   (Věc C-531/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Rozhodčí doložka - Smlouva o dotaci pro opatření pro místní rozvoj - Vrácení části vyplacených záloh - Převzetí dluhu - Příslušnost Tribunálu - Promlčení - Odpovědnost Komise“)
   2014/C 282/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) (zástupci: L. Hincker a F. Bleykasten advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Lejeune a D. Calciu, zmocněnci, ve spolupráci s E. Bouttierem, advokátem)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie Komise v. SEMEA a Commune de Millau (T 168/10 a T 572/10) se zrušuje v rozsahu, v němž na základě vzájemné žaloby Commune de Millau a Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) určil, že neexistuje přímá příčinná souvislost mezi jednáním Evropské komise a škodou údajně utrpěnou uložením povinnosti zaplatit úroky z prodlení.

               2)

               Vzájemné žalobě Commune de Millau a Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) se částečně vyhovuje a Evropské komisi se ukládá, že ponese tři čtvrtiny částky odpovídající úrokům z prodlení v zákonné roční sazbě používané ve Francii v období od 27. dubna 1993 do 18. listopadu 2005.

               3)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               4)

               Evropské komisi se ukládá, že ponese vlastní náklady řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku a uhradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených Commune de Millau a Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) v obou těchto stupních.

               5)

               Commune de Millau a Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) ponesou tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2. 2. 2013.


title: Věc T-58/12: Žaloba podaná dne 9. února 2012 — Nabipour a další v. Rada

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/23

         Žaloba podaná dne 9. února 2012 — Nabipour a další v. Rada
   (Věc T-58/12)
   2012/C 109/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ghasem Nabipour (Teherán, Írán), Mansour Eslami (Madliena, Malta), Mohamad Talai (Hamburk, Německo), Mohammad Moghaddami Fard (Teherán), Alireza Ghezelayagh (Singapur, Singapur), Gholam Hossein Golparvar (Teherán), Hassan Jalil Zadeh (Teherán), Mohammad Hadi Pajand (Londýn, Spojená království), Ahmad Sarkandi (Spojené arabské emiráty), Seyed Alaeddin Sadat Rasool (Teherán) a Ahmad Tafazoly (Šanghaj, Čínská lidová republika) (zástupci: S. Kentridge, QC (Queen’s Counsel), M. Lester, Barrister, a M. Taher, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, 2.12.2011, s. 71) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, 2.12.2011, s. 11) v rozsahu, v němž se dotýkají žalobců;

               —

               určit, že se zákaz vstupu netýká žádného z nich; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody vycházející z toho, že Rada při zařazení jejich jmen na seznamy připojené k napadenému rozhodnutí a nařízení

               —

               neuvedla přiměřené nebo dostatečné odůvodnění;

               —

               nesplnila kritéria pro zařazení na seznam nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když určila, že tato kritéria byla ohledně jednání žalobců splněna;

               —

               neodůvodněně a nepřiměřeně poškodila práva žalobců na ochranu jejich majetku, podniku a dobrého jména, jakož i soukromého a rodinného života; a

               —

               nezajistila právo žalobců na obhajobu a právo na účinný opravný prostředek.


title: Věc F-153/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 6. května 2014 – Forget v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Plat — Rodinné přídavky — Příspěvek na domácnost — Podmínky přiznání — Registrované partnerství podle lucemburského práva — Stabilní partnerské nesezdané páry, které mohou uzavřít civilní sňatek — Úředník, který nesplňuje podmínky stanovené v čl. 1 odst. 2 písm. c) bodu iv) přílohy VII služebního řádu“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/49

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 6. května 2014 – Forget v. Komise
   (Věc F-153/12) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Plat - Rodinné přídavky - Příspěvek na domácnost - Podmínky přiznání - Registrované partnerství podle lucemburského práva - Stabilní partnerské nesezdané páry, které mohou uzavřít civilní sňatek - Úředník, který nesplňuje podmínky stanovené v čl. 1 odst. 2 písm. c) bodu iv) přílohy VII služebního řádu“)
   2014/C 421/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Claude Forget (Steinfort, Lucembursko) (zástupce: M. Kerger, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Curall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se nepřiznává příspěvek na domácnost a pozůstalostní důchod po partnerce žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Claude Forget ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23. 2. 2013, s. 26.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. prosince 2004 ve věci C-434/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Minden): Arnold André GmbH & Co.KG proti Landrat des Kreises Herford (Směrnice 2001/37/ES — Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků — Článek 8 — Zákaz uvádění tabákových výrobků pro orální užití na trh — Platnost)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 14. prosince 2004
   ve věci C-434/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Minden): Arnold André GmbH & Co.KG proti Landrat des Kreises Herford (1)

   (Směrnice 2001/37/ES - Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků - Článek 8 - Zákaz uvádění tabákových výrobků pro orální užití na trh - Platnost)
   (2005/C 45/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-434/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht Minden (Německo) ze dne 14. listopadu 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 29. listopadu 2002, v řízení: Arnold André GmbH & Co. KG proti Landrat des Kreises Herford, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, K. Lenaerts, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, zástupce vedoucího soudní kanceláře, poté M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 14. prosince rozsudek, jehož výrok je následující:
   Zkoumání položené otázky neukázalo žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 o sbližování předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc F-128/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. března 2014 – CR v. Parlament „Veřejná služba — Odměny — Rodinné přídavky — Příspěvek na vyživované dítě — Vracení přeplatků — Záměr uvést administrativu v omyl — Důkaz — Nemožnost namítat vůči administrativě pětiletou lhůtu k podání žaloby na vrácení bezdůvodně vyplacených částek — Námitka protiprávnosti — Postup před zahájením soudního řízení — Pravidlo shody — Námitka protiprávnosti vznesená poprvé v žalobě — Přípustnost“

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. března 2014 – CR v. Parlament
   (Věc F-128/12) (1)

   („Veřejná služba - Odměny - Rodinné přídavky - Příspěvek na vyživované dítě - Vracení přeplatků - Záměr uvést administrativu v omyl - Důkaz - Nemožnost namítat vůči administrativě pětiletou lhůtu k podání žaloby na vrácení bezdůvodně vyplacených částek - Námitka protiprávnosti - Postup před zahájením soudního řízení - Pravidlo shody - Námitka protiprávnosti vznesená poprvé v žalobě - Přípustnost“)
   2014/C 129/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CR (zástupci: A. Salerno a B. Cortese, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: M. Montebelle-Demogeot a E. Taneva, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí postupovat podle čl. 85 druhého pododstavce služebního řádu a požadovat navrácení veškerých příspěvků na vyživované dítě, které byly žalobci vyplaceny neoprávněně, a nikoli jen příspěvků, které mu byly neoprávněně vyplaceny v posledních pěti letech.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               CR ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

               3)

               Rada Evropské unie, jakožto vedlejší účastnice řízení, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013, s. 73.


title: Věc C-534/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2010 Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. září 2010 ve věci T-135/08, Schniga v. OÚS — Elaris a Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2010 Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. září 2010 ve věci T-135/08, Schniga v. OÚS — Elaris a Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)
   (Věc C-534/10 P)
   2011/C 38/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC (zástupce: M. Eller, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Odrůdový úřad Společenství, Schniga GmbH

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek,

               —

               vrátit věc k rozhodnutí Tribunálu, nebo případně rozhodnout Konečným rozsudkem o zamítnutí žaloby podané společností Schniga GmbH, a v důsledku toho potvrdit rozhodnutí odvolacího výboru Odrůdového úřadu Společenství ze dne 21. listopadu 2007 ve věcech A-003/2007 a A-004/2007,

               —

               uložit náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek má být zrušen z následujících důvodů:
   I.   Nepřípustnost třetího žalobního důvodu předloženého žalobkyní Schniga GmbH. Nelegitimní přezkum skutkového stavu odvolacím výborem. Porušení čl. 73 odst. 2 nařízení č. 2100/94 (1) (dále jen „nařízení“).

               —

               Třetí žalobní důvod předložený žalobkyní Schniga GmbH na podporu žaloby na neplatnost rozhodnutí odvolacího výboru, jenž byl v napadeném rozsudku považován za opodstatněný, měl být prohlášen za nepřípustný, neboť představuje opětovný přezkum skutkových okolností, což podle čl. 73 odst. 2 nařízení nelze.

               —

               Tribunál porušil čl. 73 odst. 2 nařízení tím, že protiprávně provedl přezkum posouzení odvolacího výboru týkající se skutkových okolností s ohledem na skutečný obsah individuálních žádostí v rámci čl. 55 odst. 4 nařízení a jejich pochopení ze strany žalobkyně.

         II.   Porušení čl. 55 odst. 4 nařízení ve spojení s čl. 61 odst. 1 písm. b) a článkem 80.

               —

               Tribunál nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že na základě čl. 55 odst. 4 nařízení má úřad pravomoc předkládat v individuálních případech žádosti, přičemž její porušení zahrnuje zamítnutí žádosti podle čl. 61 odst. 1 písm. b) nařízení, nejen s odkazem na kvalitu materiálu, který má být v určité lhůtě odevzdán, ale s odkazem na dokumenty potvrzující tuto kvalitu.

               —

               Tribunál nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že na základě čl. 55 odst. 4 nařízení má úřad pravomoc rozdělit svoji žádost předloženou v individuálních případech na dvě samostatné a nezávislé žádosti, jednu týkající se samotného materiálnu a druhou týkající se dokumentů o jeho kvalitě, přičemž její porušení zahrnuje zamítnutí žádosti podle čl. 61 odst. 1 písm. b) nařízení.

               —

               Tribunál nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že na základě čl. 55 odst. 4 nařízení ve spojení s čl. 61 odst. 1 písm. b) má úřad pravomoc povolit nové odevzdání materiálu, pokud uplyne lhůta stanovená pro předložení materiálu určité kvality, pouze z toho důvodu, že lhůta pro předložení dokumentů týkajících se kvality takového materiálu dosud neuplynula.

               —

               Tribunál nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že na základě čl. 55 odst. 4 nařízení ve spojení s čl. 61 odst. 1 písm. b) má úřad pravomoc povolit nové odevzdání materiálu, který neobsahuje viry, pokud lhůtě pro předložení daného materiálu uplynula, a bylo zjevné, že uvedený materiál viry obsahoval.

               —

               Vzhledem k tomu, že odevzdaný materiál obsahoval viry, a proto nemohlo být předloženo žádné jeho fytosanitární osvědčení a bylo zjevné, že ani nikdy předloženo nebude, Tribunál dále nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že slovní spojení „co nejdříve“ ve spojení se žádostí o předložení chybějícího fytosanitárního osvědčení k předloženému materiálu nelze považovat za stanovení lhůty a v žádném případě za lhůtu, která už uplynula, vztahující se k individuální žádosti ve smyslu čl. 55 odst. 4 nařízení vedoucí k zamítnutí žádost o udělení práva podle čl. 61 odst. 1 písm. b) nařízení.

               —

               Krom toho Tribunál nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že na základě čl. 55 odst. 4 nařízení ve spojení s čl. 61 odst. 1 písm. b) má úřad plnou diskreční pravomoc rozhodnout o splnění, bez jakéhokoli dalšího nadřazeného či soudního přezkumu, dostatečné právní přesnosti individuálních žádostí, přičemž její porušení zahrnuje zamítnutí žádosti podle čl. 61 odst. 1 písm. b) nařízení; Tribunál dále nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že výkon diskreční pravomoci může uskutečnit: a) bez ohledu na to, zda žalobkyně formálně a včas požádala o navrácení do původního stavu podle článku 80 nařízení, a b) bez ohledu na skutečné pochopení ze strany žalobkyně této žádosti či na její dobrou víru při výkladu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16 s. 390).


title: Věc C-523/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Gelderland – Nizozemsko) – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA v. VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 1 — Oblast působnosti — Trestní oznámení s návrhem na přiznání náhrady škody v adhezním řízení — Článek 27 — Překážka litispendence — Řízení zahájené před soudem jiného členského státu — Probíhající soudní vyšetřování — Článek 30 — Den, ke kterému se soudní řízení považuje za zahájené“

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Gelderland – Nizozemsko) – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA v. VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren
   (Věc C-523/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 1 - Oblast působnosti - Trestní oznámení s návrhem na přiznání náhrady škody v adhezním řízení - Článek 27 - Překážka litispendence - Řízení zahájené před soudem jiného členského státu - Probíhající soudní vyšetřování - Článek 30 - Den, ke kterému se soudní řízení považuje za zahájené“)
   (2015/C 414/13)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Gelderland

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA

      Žalovaní: VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren

      Výrok

               1)

               Článek 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech je třeba vykládat v tom smyslu, že trestní oznámení s návrhem na přiznání náhrady škody v adhezním řízení podané u vyšetřujícího soudce spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení, pokud je jeho předmětem peněžité odškodnění za újmu tvrzenou oznamovatelem.

               2)

               Článek 27 odst. 1 nařízení č. 44/2001 je třeba vykládat v tom smyslu, že řízení je zahájeno ve smyslu tohoto ustanovení, když trestní oznámení s návrhem na přiznání náhrady škody v adhezním řízení bylo podáno vyšetřujícímu soudci, i když vyšetřování v dané věci ještě nebylo uzavřeno.

               3)

               Článek 30 nařízení č. 44/2001 je třeba vykládat v tom smyslu, že pokud účastník řízení učiní trestní oznámení s návrhem na přiznání náhrady škody v adhezním řízení vyšetřujícímu soudci podáním písemnosti, kterou podle použitelného vnitrostátního práva není třeba před tímto podáním doručit, je dnem, od kterého je třeba považovat řízení za zahájené, den podání tohoto trestního oznámení.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Věc T-908/16: Žaloba podaná dne 20. prosince 2016 – Starbucks (HK) v. EUIPO – Now Wireless (nowwireless)

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/28

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2016 – Starbucks (HK) v. EUIPO – Now Wireless (nowwireless)
   (Věc T-908/16)
   (2017/C 046/32)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Starbucks (HK) (Hongkong, Čína) (zástupce: P. Kavanagh, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Now Wireless Ltd (Whyteleafe, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „nowwireless“ – Přihláška č. 6 782 569

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. října 2016, ve věci R 662/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, jakož i rozhodnutí námitkového oddělení;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný(é) žalobní důvod(y)

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-127/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2016 SNCF Mobilités (SNCF) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. prosince 2015 ve věci T-242/12, SNCF v. Komise

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2016 SNCF Mobilités (SNCF) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. prosince 2015 ve věci T-242/12, SNCF v. Komise
   (Věc C-127/16 P)
   (2016/C 145/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: SNCF Mobilités (SNCF) (zástupci: P. Beurier, O. Billard, G. Fabre, V. Landes, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Francouzská republika, Mory SA, v likvidaci, Mory Team, v likvidaci

      Návrhová žádání účastnice podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu vydaná dne 17. prosince 2005 ve věcí T-242/12, Societé nationale des chemins de fer français (SNCF) v. Komise;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje několik důvodu kasačního opravného prostředku.
   Zaprvé, Tribunál se tím, že nesprávně vyložil ustanovení čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Sernam 2 o blokovém převodu aktiv společnosti Sernam, dopustil se několika nesprávných právních posouzení a nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění.
   Zadruhé, Tribunál tím, že konstatoval, že požadavky otevřenosti a transparentnosti použitelné na nabídkové řízení stanovené v čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Sernam. 2 nutně předpokládaly, že se vybraný uchazeč sám a autonomně účastní řízení od jeho počátku, dopustil se nesprávného právního posouzení.
   Zatřetí, Tribunál tím, že konstatoval, že nabídka vedení společnosti Sernam byla mnohem méně výhodná pro prodávajícího než předběžné nabídky ostatních uchazečů, zkreslil skutkové okolnosti a dopustil se nesprávného právního posouzení.
   Začtvrté, Tribunál se tím, že uvedl, že se Komise nedopustila jakékoliv záměny mezi předmětem a cenou blokového prodeje aktiv společnosti Sernam, dopustil se nesprávného právního posouzení, porušil svou povinnost uvést odůvodnění a rozhodl na základě vzájemně si odporujících důvodů.
   Zapáté, Tribunál se tím, že konstatoval, že zápis pasiv ze soudní likvidace společnosti jako pohledávky odpovídající podpoře ve výši 41 milionů eur nebyl v souladu s článkem 4 rozhodnutí Sernam 2, dopustil se nesprávného právního posouzení a zkreslil výrok rozhodnutí Sernam 2.
   Zašesté, Tribunál tím, že konstatoval, že se zásada soukromého investora v tržním hospodářství neuplatní na blokový převod aktiv společnosti Sernam, dopustil se nesprávného právního posouzení, nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění a nesprávně vyložil výrok rozhodnutí Sernam 2.


title: Věc C-112/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-112/06) (1)

   (2009/C 69/55)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc C-255/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-255/07) (1)

   (2008/C 128/57)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc T-353/05: Žaloba podaná dne 20. září 2005 – Kubanski v. Komise

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/32

         Žaloba podaná dne 20. září 2005 – Kubanski v. Komise
   (Věc T-353/05)
   (2005/C 281/59)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gabriele Giancarla Sharon Kubanski (Leggiuno, Itálie) (zástupci: M. Condinanzi a D. Bono, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 14. června 2005, kterým Komise zamítla stížnost podanou žalobkyní dne 16. února 2005 č. R/170/05 a jehož účinkem je zrušení rozhodnutí D(2002)34440 ze dne 16. prosince 2004;

               —

               uložit Komisi náhradu rozdílu v platu počínaje dnem 16. ledna 2005 do skutečného opětného zařazení žalobkyně do kategorie B IV, stupně 2 ve výši, která bude v průběhu řízení určena, případně také prostřednictvím znaleckého posudku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně v projednávané věci směřuje svou žalobu proti rozhodnutí, kterým žalovaná skončila smlouvu o pracovním poměru na místo dočasného zaměstnance na dobu určitou podepsanou dne 4. října 2004. V tomto ohledu je připomenuto, že důvody skončení smlouvy spočívají podle Komise v tvrzeném nedostatku požadavků kladených na žalobkyni požadovaných článkem 5 služebního řádu. Konkrétně doklad o studiu G. Kubanski (diploma di Addetto agli Uffici Turistici) není dostačujícím pro zařazení do kategorie B*4, stupně 2, do které byla uvedenou smlouvou zařazena.
   Na podporu svých návrhů žalobkyně uplatňuje:

               —

               skutečnost, že požadavky stanovené v oznámení o výběrovém řízení COM/2004/5352/R, které je na počátku náboru žalobkyně, jakož i tohoto řízení, neuváděly, že kandidáti musejí nutně mít určitý doklad o studiu;

               —

               porušení a nesprávné použití čl. 5 odst. 3 písm. a), bodů ii) a iii) Služebního řádu úředníků Evropských společenství. V tomto bodě jednak tvrdí, že diplom žalobkyně je doklad, který osvědčuje dovršení tříletého středoškolského studia ukončeného profesním diplomem, který umožňuje přístup k vyššímu studiu, a jednak, že od 1. května 2001 do 30. dubna 2004 žalobkyně vykonávala ve Společném výzkumném středisku v Ispře naprosto stejné funkce, jako jsou funkce, které jsou předmětem pracovního místa ve výběrovém řízení v projednávané věci;

               —

               porušení článku 14 a 47–50a režimu použitelného na ostatní pracovníky;

               —

               porušení zásady legitimního očekávání;

               —

               protiprávnost chování úřadu, co se týče porušení zásady právní jistoty a nerovného zacházení.


title: Věc F-29/13: Žaloba podaná dne 28. března 2013 — ZZ v. EMA

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/57

         Žaloba podaná dne 28. března 2013 — ZZ v. EMA
   (Věc F-29/13)
   2013/C 207/95
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí neprodloužit žalobcovu pracovní smlouvu dočasného zaměstnance a návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 30. srpna 2012 neprodloužit smlouvu s žalobcem, ukončit jeho pracovněprávní vztah k 30. dubnu 2013 a uložit mu nástup na dovolenou;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 26. února 2013, kterým se zamítá žádost o prodloužení smlouvy;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení, jakož i povinnost zaplatit žalobci 25 000 eur z titulu morální újmy.


title: Věc C-421/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 24. července 2013 — Apple Inc. v. Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 24. července 2013 — Apple Inc. v. Deutsches Patent- und Markenamt
   (Věc C-421/13)
   2013/C 313/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Apple Inc.

      Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 2 směrnice (1) vykládán tak, že možnost ochrany pro „obal výrobku“ zahrnuje i obal, ve kterém je zhmotněna služba?

               2)

               Mají být čl. 2 a čl. 3 odst. 1 směrnice vykládány tak, že označení, které představuje obal, ve kterém je zhmotněna služba, může tvořit ochrannou známku?

               3)

               Má být článek 2 směrnice vykládán tak, že požadavek grafické znázornitelnosti je splněn již výtvarným znázorněním nebo doplňky jako je popis obalu nebo absolutními údaji o velikosti v metrických jednotkách nebo relativními údaji o proporcích?

               4)

               Má být článek 2 směrnice vykládán tak, že se rozsah ochrany ochranné známky maloobchodních služeb vztahuje i na zboží, které vyrobil samotný maloobchodník?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25).


title: Věc C-223/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem het College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 17. května 2005 ve věci H. de Rooy sr. a H. de Rooy jr. proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem het College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 17. května 2005 ve věci H. de Rooy sr. a H. de Rooy jr. proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-223/05)
   (2005/C 193/22)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem het College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 17. května 2005 ve věci H. de Rooy sr. a H. de Rooy jr. proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce. het College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Existuje podle práva Společenství povinnost zkoumat z úřední povinnosti důvody, které jsou vyvozeny ze směrnice 85/511/EHS (1), přestože nepatří do základu sporu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1:
               Má povinnost vyplývající z čl. 11 odst. 1 první odrážky ve spojení s čl. 13 odst. 1 druhou odrážkou směrnice 85/511/EHS k zajištění toho, že laboratorní vyšetření zaměřená na prokázání slintavky a kulhavky budou provedena některou z laboratoří uvedených v příloze B směrnice 85/511/EHS, přímý účinek?

               3)

                           a)

                           Má být čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS vykládán tak, že z okolnosti, že výskyt slintavky a kulhavky je zjištěn laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, mají být vyvozeny právní důsledky?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 3a:
                           Je účelem čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS ochrana zájmů jednotlivců, jako jsou žalobci ve věcech v původním řízení? V případě, že tomu tak není, mohou se jednotlivci, jako jsou žalobci v původních řízeních, dovolávat případného porušení povinností, které pro orgány členských států vyplývají z tohoto ustanovení?

                           c)

                           V případě, že z odpovědi na otázku 3b vyplyne, že se jednotlivci mohou dovolávat čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS:
                           Jaké právní důsledky mají být vyvozeny ze zjištění výskytu slintavky a kulhavky laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS?

               4)

               Má být příloha B směrnice 85/511/EHS s ohledem na ustanovení článků 11 a 13 této směrnice vykládána tak, že se uvedení „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ může nebo musí vztahovat také na ID-Lelystad B.V.?

               5)

               V případě, že z odpovědí na předchozí otázky vyplyne, že výskyt slintavky a kulhavky může být zjištěn laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo že příloha B směrnice 85/511/EHS má být vykládána tak, že se uvedení „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ může nebo musí vztahovat na také na ID-Lelystad B.V.:
               Má být směrnice 85/511/EHS vykládána tak, že stanoví, že vnitrostátní správní orgán pověřený rozhodováním je vázán výsledky vyšetření laboratoře, která je uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo v případě, že z odpovědi na otázku 3a vyplyne, že správní orgán může opírat svá opatření pro tlumení slintavky a kulhavky také o výsledky laboratoře, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, je vázán výsledky vyšetření takové laboratoře, nebo patří určení jeho pravomocí do procesní autonomie členského státu, a má soudce, jemuž byla věc v původním řízení předložena, zkoumat, zda relevantní předpisy platí nezávisle na tom, jestli se laboratorní vyšetření provádí na základě povinnosti práva Společenství nebo vnitrostátního práva, jakož i zkoumat, zda použití vnitrostátního procesně právního rámce nečiní provádění předpisů práva Společenství nadměrně obtížným nebo prakticky nemožným?

               6)

               V případě, že z odpovědi na otázku 5 vyplyne, že vázanost vnitrostátních orgánů laboratorním výsledkem je upravena směrnicí 85/511/EHS:
               Jsou vnitrostátní orgány nutně vázány výsledkem laboratorního vyšetření na prokázání slintavky a kulhavky? V případě že ne, jaký prostor pro uvážení ponechává směrnice 85/511/EHS vnitrostátním orgánům?

      (1)  Směrnice Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky (Úř. věst. L 315, s. 11).


title: Věc C-120/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Itálie) — Procura della Repubblica v. Yeboah Kwadwo

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Itálie) — Procura della Repubblica v. Yeboah Kwadwo
   (Věc C-120/11) (1)

   2011/C 298/33
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc C-317/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. července 2010 Union Investment Privatfonds GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2010 ve věcech T-303/06 a T-337/06, UniCredito Italiano SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Union Investment Privatfonds GmbH

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. července 2010 Union Investment Privatfonds GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2010 ve věcech T-303/06 a T-337/06, UniCredito Italiano SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Union Investment Privatfonds GmbH
   (Věc C-317/10 P)
   ()
   2010/C 246/43
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Union Investment Privatfonds GmbH (zástupce:J. Zindel, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: UniCredito Italiano SpA a Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozsudek ze dne 27. dubna 2010, T-303/06 a T-337/06;

               —

               zamítnout žaloby;

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2006 ve věci R156/2005-2 a vyhovět námitkovým řízením zahájeným vedlejším účastníkem řízení proti zápisu ochranné známky Společenství 2 236 164„UNIWEB“ týkající se služby „nemovité věci“;

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu OHIM ze dne 25. září 2006 ve věci R502/2005-2 a vyhovět námitkovým řízením zahájeným vedlejším účastníkem řízení proti zápisu ochranné známky Společenství 2 330 066„UniCredit Wealth Management“ týkající se služby „nemovité věci“.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je založen na nesprávném použití článku 8 odst. 1 písm. b) posledního řádku nařízení (ES) č. 40/94 (1). Mimo jiné se uvádí, že napadené rozhodnutí bylo přijato na základě neúplných skutkových zjištění, která částečně neodpovídají skutečnosti.
   Tribunál nesprávně a v rozporu s OHIM, který vyhověl v podstatné části odvoláním navrhovatelky, neuznal, že ochranné známky, které jsou předmětem žaloby, patří do velké rodiny ochranných známek. Uvádí se, že všechny ochranné známky tvořící tuto rodinu se vyznačují stejnou úvodní slabikou, připojenou bez jakéhokoliv oddělení k jinému konceptu odvětví investic. Přihlašované ochranné známky totiž vykazovaly tytéž rozlišovací prvky. Na základě zkreslení skutečností se Tribunál domníval, že dotčené ochranné známky se rozlišují na strukturální úrovni, z důvodu, že v přihlašovaných ochranných známkách je úvodní slabika spojena s prvkem v anglickém jazyce, zatímco v ochranných známkách navrhovatelky je dotčená slabika spojená s prvkem v německém jazyce. Tribunál však řádně nezjistil, že při použití čl. 8 odst. 1 písm. b) posledního řádku nařízení (ES) č. 40/94 je v případě série ochranných známek třeba přihlédnout ke všem ochranným známkám patřícím do uvedené série. V tom smyslu se rovněž zdůrazňuje, že navrhovatelka také používá slova v anglickém jazyce a mezinárodní slova, takže opačný názor Tribunálu je objektivně nesprávný.
   Krom toho se uvádí, že Tribunál opět mylně vycházel ze zásady, že ochranné známky používané navrhovatelkou k označení investičních fondů byly vždy používané společně s označením vydávající instituce. To je přitom vyvráceno důkazy, které navrhovatelka již předložila před OHIM a ze kterých vyplývá, jak se uvedlo, že v článcích uveřejněných v tisku v oblasti fondů nebo též v oblasti činnosti konzultanta pro investice není jméno vydávající instituce citováno.
   Znovu se tvrdí, že napadený rozsudek obsahuje nedostatečné odůvodnění v rozsahu, v němž není vysvětleno, jak mohl Tribunál určit pohled německé veřejnosti, jehož význam je rozhodující pro posouzení nebezpečí záměny.
   Toto by však bylo nutné s ohledem na skutečnost, že navrhovatelka předložením různých rozhodnutí německého úřadu pro patenty a ochranné známky a jiných německých soudních orgánů prokázala, že tento úřad a tyto soudy vycházejí ze zásady, že u německé veřejnosti dochází k záměně, jestliže některé ochranné známky, které obsahují stejnou úvodní slabiku jako série ochranných známek navrhovatelky, jsou registrovány nebo používány třetími osobami k označení služeb v oblasti financí.
   Nakonec se uvádí, že Tribunál stejně jako OHIM rovněž nepochopil, že nebezpečí záměny z důvodu blízkosti služeb existuje i v oblasti „nemovitých věcí“. V případě fondů s nemovitostmi označených ochrannými známkami navrhovatelky se uvádí, že zvýšení hodnoty očekávané investorem se uskutečňuje prostřednictvím správy, nájmu nebo dokonce prodeje nemovitostí. Podle navrhovatelky tak jak OHIM tak Tribunál nesprávně vycházeli ze zásady, že správa fondu s nemovitostmi se omezuje na získávání kapitálu. V rozsahu, v němž OHIM přičetl k službě nemovitých věcí pouze činnosti analogické činnostem zprostředkování, nepřihlíží řádně ke skutečnosti, že koncept „nemovitých věcí“ je značně širší.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 14/01/1994, s. 1)


title: Věc T-128/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 – Suez v. OHIM (Delivering the essentials of life) ( Ochranná známka Společenství — Žádost o zápis slovní ochranné známky Společenství Delivering the essentials of life — Absolutní důvody pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 – Suez v. OHIM (Delivering the essentials of life)
   (Věc T-128/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Žádost o zápis slovní ochranné známky Společenství ‚Delivering the essentials of life‘ - Absolutní důvody pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 107/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Suez (Paříž, Francie) (zástupci: P. Combeau a D. Régnier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. února 2007 (věc R 811/2006-1), týkajícímu se žádosti o zápis ochranné známky „Delivering the essentials of life“ jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Suez se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc C-300/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2008 Leche Celta, SL, proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2008 ve věci T-35/07, Leche Celta v. OHIM

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/36

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2008 Leche Celta, SL, proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2008 ve věci T-35/07, Leche Celta v. OHIM
   (Věc C-300/08 P)
   (2008/C 223/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Leche Celta, SL (zástupci: J. Calderón Chavero, advokát, T. Villate Consonni, advokátka)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Celia SA
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek třetího senátu Soudu prvního stupně ze dne 23. dubna 2008 ve věci T-35/07, aby bylo jasně rozhodnuto o neslučitelnosti ochranných známek CELIA/CELTA;

               —

               uložit náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek svým kasačním opravným prostředkem v podstatě zpochybňuje posouzení Soudu ohledně podobnosti dotčených ochranných známek. Podle posledně uvedené je totiž podobnost mezi těmito dvěma ochrannými známkami taková, že relevantní veřejnost není schopna rozeznat jejich odlišnost, tím více, že výrobky, které označují, jsou stejné. Soud se tedy dopustil několika nesprávných posouzení tím, že rozhodl, že stupeň slovní a konceptuální podobnosti mezi spornými označeními je malý.


title: Věc T-269/05: Žaloba podaná dne 8. července 2005 Raffaelem Dalmassem proti Komisi Evropských společenství

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/30

         Žaloba podaná dne 8. července 2005 Raffaelem Dalmassem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-269/05)
   (2005/C 229/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Raffaelem Dalmassem, s bydlištěm v Schaerbeek (Belgie), zastoupeným Lucasem Vogelem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným k uzavírání smluv (OOUS) dne 21. března 2005, kterým byla zamítnuta žádost, překvalifikovaná na stížnost, podaná žalobcem dne 7. prosince 2004 proti rozhodnutí stanovícímu zařazení a odměnu přiznané žalobci jako smluvnímu zaměstnanci podle smlouvy, která vstoupila v platnost dne 16. září 2004;

               —

               bude-li to nezbytné, zrušil rovněž toto původní rozhodnutí, kterým byly stanoveny zařazení a odměna žalobce jako smluvního zaměstnance podle úmluvy, která vstoupila v platnost dne 16. září 2004;

               —

               uložil žalované náhradu škody 25.000 EUR, s výslovnou výhradou pozdějšího zvýšení, snížení nebo upřesnění;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými v rámci věci T-253/05, Fernandez Tunon v. Komise.


title: Věc C-235/10 až C-239/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Lucembursko) — David Claes v. Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaci ( „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 98/59/ES — Hromadné propouštění — Okamžité skončení pracovního poměru v důsledku soudního rozhodnutí, kterým se nařizuje zrušení a likvidace zaměstnavatele-právnické osoby — Neprojednání se zástupci zaměstnanců — Nahlížení na likvidátora jako na zaměstnavatele“ )

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Lucembursko) — David Claes v. Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaci
   (Věc C-235/10 až C-239/10) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 98/59/ES - Hromadné propouštění - Okamžité skončení pracovního poměru v důsledku soudního rozhodnutí, kterým se nařizuje zrušení a likvidace zaměstnavatele-právnické osoby - Neprojednání se zástupci zaměstnanců - Nahlížení na likvidátora jako na zaměstnavatele)
   2011/C 130/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: David Claes (C-235/10, Sophie Jeanjean (C-236/10), Miguel Rémy (C-237/10), Volker Schneider (C-238/10), Xuan-Mai Tran (C-239/10)

      Žalovaná: Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaci

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Lucembursko) — Výklad článků 1, 2 a 3 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst. L 225, s. 16; Zvl. vyd. 05/03, s. 327) — Vnitrostátní předpisy, které stanoví okamžité skončení pracovního poměru v důsledku soudního prohlášení úpadku vyplývajícího z ukončení obchodní činnosti — Neprojednání takového propouštění se zástupci zaměstnanců předem — Nahlížení na likvidátora jako na zaměstnavatele

      Výrok

               1)

               Články 1 až 3 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění je třeba vykládat tak, že se použijí na ukončení činnosti zaměstnavatele v důsledku soudního rozhodnutí, kterým se nařizuje jeho zrušení a likvidace z důvodu platební neschopnosti, i když v případě takového ukončení činnosti vnitrostátní právní úprava stanoví okamžité skončení pracovního poměru zaměstnanců.

               2)

               Do úplného zániku právní subjektivity podniku, jehož zrušení a likvidace jsou nařízeny, musí být plněny povinnosti vyplývající z článků 2 a 3 směrnice 98/59. Povinnosti, které přísluší zaměstnavateli podle těchto článků, musí být plněny představenstvem dotčeného podniku, pokud nadále v podniku působí, byť s omezenými pravomocemi k řízení tohoto podniku, nebo jeho likvidátorem v případě, že řízení uvedeného podniku je jím zcela převzato.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc C-204/04: Žaloba podaná dne 7. května 2004 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/7

         Žaloba podaná dne 7. května 2004 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-204/04)
   (2004/C 201/14)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. května 2004 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Nicolou Yerrell, členkou Právní služby Komise a Horstpeterem Kreppelem, soudcem pracovního soudu jmenovaným do Právní služby Komise v rámci výměny národních úředníků, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spolková republika Německo
               porušuje zásadu rovného zacházení pro muže a ženy, jak je obsažena v článcích 1, 2 a 5 směrnice 76/207/EHS (1) a uvedena v článku 4 přílohy ke směrnici Rady 97/81/ES (2) o rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS tím, že nepřímo diskriminuje ženy, které přestavují celkově převažující podíl zaměstnanců na částečný pracovní úvazek v německém veřejném sektoru, pracujících méně než 18 pracovních hodin týdne, a to v tom, že

                           a)

                           podle odstavce 14 druhého pododstavce Bundespersonalvertretungsgesetz a tomuto předpisu odpovídajícím nařízením ve spolkových zemích

                                       —

                                       Bavorsko

                                       —

                                       Berlín

                                       —

                                       Brémy

                                       —

                                       Hesensko

                                 zaměstnanci na částečný pracovní úvazek, kteří obvykle pracují méně než 18 hodin týdně, resp.

                           b)

                           ve spolkových zemích

                                       —

                                       Meklenbursko - Přední Pomořansko

                                       —

                                       Sasko

                                       —

                                       Šlesvicko – Holštýnsko

                                       —

                                       Duryňsko

                                 méně než polovinu obvyklé týdenní pracovní doby,

                           c)

                           ve spolkových zemích

                                       —

                                       Bádensko – Württembersko

                                       —

                                       Braniborsko

                                       —

                                       Porýní – Falc

                                       —

                                       Sasko – Anhaltsko

                                 méně než třetinu obvyklé týdenní pracovní doby,

                           d)

                           ve spolkové zemi Severní Porýní – Vestfálsko
                           pracují méně než 2/5 obvyklé týdenní pracovní doby,

                           e)

                           ve spolkové zemi Dolní Sasko,
                           zaměstnanci na částečný pracovní úvazek, kteří byli v průběhu jednoho roku zaměstnáni po dobu až dvou měsíců na méně než 15 hodin týdně,
                           byli vyloučeni z volitelnosti do zaměstnaneckých výborů;

               2.

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Vyloučení pracovníků veřejného sektoru pracujících na částečný úvazek, kteří pracují méně než 18 hodin týdně (v některých spolkových zemích je toto číslo poněkud nižší), z volitelnosti do zaměstnaneckých výborů Spolkové republiky i téměř všech spolkových zemí, představuje nepřímou diskriminaci žen, neboť ty představují naprosto převažující většinu zaměstnanců na částečný pracovní úvazek. Jedná se také o porušení směrnice 76/207/EHS. Dále je tato úprava neslučitelná se směrnicí 97/81/ES, neboť podle ní nesmí být se zaměstnanci na částečný pracovní úvazek zacházeno méně příznivě než se zaměstnanci na plný úvazek, pokud není takové rozdílné zacházení objektivně zdůvodněno.
   Objektivní důvody pro vyloučení z volitelnosti však nejsou dány. Omezená přítomnost dotčeného personálu na pracovišti by mohla být vyrovnána pružným uspořádáním pracovní doby a moderními komunikačními prostředky. Odpovídající omezení volitelnosti chybí v Betriebverfassungsgesetz, jenž se uplatní na volbu do podnikových rad v soukromém sektoru. Tyto rady mají stejné poslání jako zaměstnanecké výbory ve veřejném sektoru. Zastoupení vyloučené skupiny v grémiích zaměstnaneckých výborů je potřebné kvůli jejím zvláštním zájmům, které by jinak nebyly zohledněny.

      (1)  Úř. věst. L 39, s. 40.

      (2)  Úř. věst. L 14, s. 9.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. června 2005 ve věci T-17/02, Fred Olsen, SA proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Námořní doprava — Existující podpory — Nové podpory — Služba obecného hospodářského zájmu)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/17

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 15. června 2005
   ve věci T-17/02, Fred Olsen, SA proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Námořní doprava - Existující podpory - Nové podpory - Služba obecného hospodářského zájmu)
   (2005/C 205/29)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci T-17/02, Fred Olsen, SA, se sídlem v Santa Cruz de Tenerife (Španělsko), zastoupená R. Marínem Correou a F. Marínem Riañem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. Buendía Sierra, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Španělským královstvím (zmocněnkyně: N. Díaz Abad, advokátka, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. července 2001 týkajícího se spisu o státních podporách NN 48/2001 – Španělsko – Podpory námořní společnosti Trasmediterránea (Úř. věst. 2002, C 96, s. 4), Soud (druhý rozšířený senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová a S. S. Papasavvas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 15. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 97, 20.4.2002


title: Věc C-10/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour administrative (Lucemburské velkovévodství) ze dne 11. ledna 2005 ve věci Cinthia Mattern a Hajrudin Cikotic proti Ministre du travail et de l'emploi

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour administrative (Lucemburské velkovévodství) ze dne 11. ledna 2005 ve věci Cinthia Mattern a Hajrudin Cikotic proti Ministre du travail et de l'emploi
   (Věc C-10/05)
   (2005/C 69/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour administrative (Lucemburské velkovévodství) ze dne 11. ledna 2005 ve věci Cinthia Mattern a Hajrudin Cikotic proti Ministre du travail et de l'emploi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 14. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour administrative (Lucemburské velkovévodství) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o otázce, zda jsou pravidla Společenství týkající se volného pohybu pracovníků použitelná na situaci státního příslušníka třetího státu, manžele nebo manželky příslušníka Společenství, jenž v jiném členském státě, než svém vlastním, absolvoval vzdělání a odbornou praxi, a zda z tohoto důvodu může být strana, která není příslušníkem Společenství, osvobozena od povinnosti pracovního povolení na základě pravidel zaručujících příslušníkům Společenství a členům jejich rodin, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, právo na volný pohyb pracovníků.


title: Věc T-250/05: Žaloba podaná dne 24. června 2005 European Dynamics S.A. proti Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/50

         Žaloba podaná dne 24. června 2005 European Dynamics S.A. proti Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství
   (Věc T-250/05)
   (2005/C 217/106)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 24. června 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství European Dynamics S.A., se sídlem v Athénách (Řecko), zastoupenou N. Korogiannakisem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí OPOCE, kterým byla nabídka žalobkyně ohodnocena jako neúspěšná a veřejná zakázka byla zadána úspěšnému uchazeči;

               —

               uložil OPOCE náhradu právních a jiných nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s tímto řízením, a to i v případě zamítnutí žaloby.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Společnost žalobkyně podala nabídku v odpověď na vyhlášení nabídkového řízení OPOCE č. 6019-1 na poskytování služeb sběru, produkce a šíření elektronických publikací, zejména dodatků Úředního věstníku Evropských společenství (Úř. věst.). Napadeným rozhodnutím byla tato nabídka zamítnuta a veřejná zakázka byla zadána jinému uchazeči.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že přijetím napadeného rozhodnutí byla porušena zásada zákazu diskriminace, neboť OPOCE nejednal okamžitě za účelem vyšetření problému, na který jej upozornila žalobkyně, konkrétně toho, že pouze velmi omezený počet společností vyrábějících CD-ROMy a nacházejících se v okruhu přibližně dvou hodin cesty od Lucemburku mohl dodat požadované množství v rámci uloženém při vyhlášení nabídkového řízení, a že tím byli uchazeči nuceni podat nabídky ve spolupráci s uvedenými společnostmi a tedy s nimi být ve spojení, pokud jde o otázky ceny a kvality. Podle žalobkyně existovalo několik alternativ, ale OPOCE nepodnikl žádné kroky, což vedlo k situaci, kdy mohla být přijata pouze jediná nabídka, coby splňující kritéria technického hodnocení.
   Žalobkyně dále tvrdí, že v hodnotící zprávě údajně došlo ke dvěma zjevně nesprávným posouzením, konkrétně k chybnému usouzení, že cena nabídnutá žalobkyní byla přibližně o 800 000 EUR vyšší než ve skutečnosti a rovněž nesprávně, že se výroba zdála neproveditelnou a že nebyly k dispozici informace týkající se CD-ROM.
   Konečně, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je postiženo neposkytnutím relevantních informací a nedostatkem odůvodnění.


title: Věc T-479/11: Žaloba podaná dne 9. září 2011 — Francie v. Komise

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/26

         Žaloba podaná dne 9. září 2011 — Francie v. Komise
   (Věc T-479/11)
   2011/C 340/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha a J. Gstalter, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v plném rozsahu zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobkyně domáhá, aby Tribunál zrušil rozhodnutí Evropské komise K(2011) 4483 v konečném znění ze dne 29. června 2011, jež se týká státní podpory č. C 35/2008 poskytované Francií veřejnoprávnímu subjektu průmyslové a obchodní povahy „Institut Français du Pétrole“ (Francouzský ropný institut).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Komise neprokázala právně dostačujícím způsobem existenci státní podpory. Žalobkyně má za to, že při učinění závěru o existenci státní podpory Komise nerespektovala pravidla, kterými se řídí dokazování v oblasti státních podpor, a to pokud jde o důkazní břemeno, tak i důkazní standard.

               2)

               Druhý žalobní důvod, rozdělený do čtyř částí, vycházející z nesprávných skutkových a právních posouzení spočívajících v tom, že Komise měla za to, že existuje neomezená implicitní záruka ve prospěch Francouzského ropného institutu. Žalobkyně uvádí, že:

                           —

                           ze zkoumání francouzského práva nemůže být vyvozena existence zásady ručení státu za závazky Francouzského ropného institutu;

                           —

                           neaplikovatelnost standardních postupů v oblasti konkurzu a vyrovnání na Francouzský ropný institut se neprojevuje skutečností, že by se věřitelé takového subjektu nacházeli ve výhodnějším postavení než věřitelé podniku, který podléhá obchodnímu právu;

                           —

                           mechanismy umožňující zpochybnit odpovědnost státu nelze pokládat za neomezený záruční mechanismus a

                           —

                           případné zachování některých pohledávek spojených s povinnostmi veřejné služby Francouzského ropného institutu nemá spojitost se statusem tohoto subjektu.

               3)

               Třetí žalobní důvod, rozdělený do dvou částí, vycházející z porušení pojetí zvýhodnění ve smyslu článku 107 odst. 1 SFEU v tom, že:

                           —

                           Komise učinila chybný závěr, že případně zjištěná existence záruky by zvýhodnila Francouzský ropný institut a

                           —

                           podpůrně Komise porušila pojetí zvýhodnění, když usoudila, že údajné zvýhodnění, kterého měl požívat Francouzský ropný institut v důsledku záruky z důvodu svého statusu, bylo převedeno na jeho dceřiné společnosti soukromého práva Axens a Prosernat.


title: Věc T-244/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2012 — Tsakiris-Mallas v. OHIM — Seven (7 Seven Fashion Shoes) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství 7 Seven Fashion Shoes — Starší národní obrazové známky Seven a 7seven — Částečné zamítnutí zápisu — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009“ )

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2012 — Tsakiris-Mallas v. OHIM — Seven (7 Seven Fashion Shoes)
   (Věc T-244/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství 7 Seven Fashion Shoes - Starší národní obrazové známky Seven a 7seven - Částečné zamítnutí zápisu - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009)
   2012/C 184/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tsakiris-Mallas AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Simantiras, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Seven SpA (Leinì, Itálie) (zástupce: D. Sindico, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. března 2010 (věc R 1045/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Seven SpA a Tsakiris-Mallas AE

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Tsakiris-Mallas AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc C-224/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 17. května 2005 ve věci 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers a J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. a G. Polinder, 8. G. van Wijhe proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 17. května 2005 ve věci 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers a J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. a G. Polinder, 8. G. van Wijhe proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-224/05)
   (2005/C 193/23)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 17. května 2005 ve věci 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers a J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. a G. Polinder, 8. G. van Wijhe proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Existuje podle práva Společenství povinnost zkoumat z úřední povinnosti důvody, které jsou vyvozeny ze směrnice 85/511/EHS (1), přestože nepatří do základu sporu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1: Má povinnost vyplývající z čl. 11 odst. 1 první odrážky ve spojení s čl. 13 odst. 1 druhou odrážkou směrnice 85/511/EHS k zajištění toho, že laboratorní vyšetření zaměřená na prokázání slintavky a kulhavky budou provedena některou z laboratoří uvedených v příloze B směrnice 85/511/EHS, přímý účinek?

               3)

                           a)

                           Má být čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS vykládán tak, že z okolnosti, že výskyt slintavky a kulhavky je zjištěn laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, mají být vyvozeny právní důsledky?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 3a:
                           Je účelem čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS ochrana zájmů jednotlivců, jako jsou žalobci ve věcech v původním řízení? V případě, že tomu tak není, mohou se jednotlivci, jako jsou žalobci v původních řízeních, dovolávat případného porušení povinností, které pro orgány členských států vyplývají z tohoto ustanovení?

                           c)

                           V případě, že z odpovědi na otázku 3b vyplyne, že se jednotlivci mohou dovolávat čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS:
                           Jaké právní důsledky mají být vyvozeny ze zjištění výskytu slintavky a kulhavky laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS?

               4)

               Má být příloha B směrnice 85/511/EHS s ohledem na ustanovení článků 11 a 13 této směrnice vykládána tak, že se uvedení „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ může nebo musí vztahovat také na ID-Lelystad B.V.?

               5)

               V případě, že z odpovědí na předchozí otázky vyplyne, že výskyt slintavky a kulhavky může být zjištěn laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo že příloha B směrnice 85/511/EHS má být vykládána tak, že se uvedení „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ může nebo musí vztahovat na také na ID-Lelystad B.V.:
               Má být směrnice 85/511/EHS vykládána tak, že stanoví, že vnitrostátní správní orgán pověřený rozhodováním je vázán výsledky vyšetření laboratoře, která je uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo v případě, že z odpovědi na otázku 3a vyplyne, že správní orgán může opírat svá opatření pro tlumení slintavky a kulhavky také o výsledky laboratoře, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, je vázán výsledky vyšetření takové laboratoře, nebo patří určení jeho pravomocí do procesní autonomie členského státu, a má soudce, jemuž byla věc v původním řízení předložena, zkoumat, zda relevantní předpisy platí nezávisle na tom, jestli se laboratorní vyšetření provádí na základě povinnosti práva Společenství nebo vnitrostátního práva, jakož i zkoumat, zda použití vnitrostátního procesně právního rámce nečiní provádění předpisů práva Společenství nadměrně obtížným nebo prakticky nemožným?

               6)

               V případě, že z odpovědi na otázku 5 vyplyne, že vázanost vnitrostátních orgánů laboratorním výsledkem je upravena směrnicí 85/511/EHS:
               Jsou vnitrostátní orgány nutně vázány výsledkem laboratorního vyšetření na prokázání slintavky a kulhavky? V případě že ne, jaký prostor pro uvážení ponechává směrnice 85/511/EHS vnitrostátním orgánům?

      (1)  Směrnice Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky (Úř. věst. L 315, s. 11).