title: Věc T-323/21: Žaloba podaná dne 8. června 2021 – Castel Frères v. EUIPO – Shanghai Panati (Znázornění čínských znaků)

text:
               2.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/37

      Žaloba podaná dne 8. června 2021 – Castel Frères v. EUIPO – Shanghai Panati (Znázornění čínských znaků)
      (Věc T-323/21)
      (2021/C 310/49)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Castel Frères (Blanquefort, Francie) (zástupce: T. de Haan, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Shanghai Panati Co. (Šanghaj, Čína)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Znázornění čínských znaků) – Ochranná známka Evropské unie č. 6 785 109

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. března 2021, ve věci R 753/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení, a to včetně nákladů, které žalobkyně vynaložila v řízení před pátým odvolacím senátem Úřadu.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-332/21: Žaloba podaná dne 11. června 2021 – Wizz Air Hungary v. Komise

text:
               2.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/37

      Žaloba podaná dne 11. června 2021 – Wizz Air Hungary v. Komise
      (Věc T-332/21)
      (2021/C 310/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.) (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: E. Vahida, S. Rating a I. G. Metaxas Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 2. října 2020 o státní podpoře SA.56810 (2020/N) – Rumunsko – COVID-19: Podpora společnosti TAROM (1) a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nesprávně použila čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a dopustila se zjevně nesprávného posouzení při hodnocení přiměřenosti podpory ve vztahu k újmě způsobené krizí COVID-19.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila konkrétní ustanovení SFEU a obecné zásady evropského práva, které byly základem liberalizace letecké dopravy v EU od druhé poloviny osmdesátých let (to znamená zákaz diskriminace, volný pohyb služeb – uplatňovaný v letecké dopravě prostřednictvím nařízení (ES) č. 1008/2008 (2) – a svoboda usazování).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory závažným obtížím a porušila procesní práva žalobkyně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila svoji povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Úř. věst. 2021, C 94, s. 1.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2008, L 293, s. 3).


title: Věc T-333/21: Žaloba podaná dne 14. června 2021 – Ryanair v. Komise

text:
               2.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/38

      Žaloba podaná dne 14. června 2021 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-333/21)
      (2021/C 310/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: F. C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating a I. G. Metaxas Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 29. prosince 2020 o státní podpoře Aid SA.59188 (2020/NN) – Itálie – Alitalia COVID-19 odškodnění II (1) a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná zneužila své pravomoci a nesprávně použila čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, když prioritizovala hodnocení podpory a zastavila své vyšetřování protiprávní záchranné podpory poskytnuté společnosti Alitalia v letech 2017 a 2019.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nesprávně použila čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a dopustila se zjevně nesprávného posouzení při hodnocení přiměřenosti podpory ve vztahu k újmě způsobené krizí COVID-19.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila konkrétní ustanovení SFEU a obecné zásady evropského práva, které byly základem liberalizace letecké dopravy v EU od druhé poloviny osmdesátých let (to znamená zákaz diskriminace, volný pohyb služeb – uplatňovaný v letecké dopravě prostřednictvím nařízení (ES) č. 1008/2008 (2) – a svoboda usazování).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory závažným obtížím a porušila procesní práva žalobkyně.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila svoji povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Úř. věst. 2021 C 134, s. 2.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2008, L 293, s. 3).


title: Věc T-335/21: Žaloba podaná dne 15. června 2021 – PJ v. EIT

text:
               2.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/39

      Žaloba podaná dne 15. června 2021 – PJ v. EIT
      (Věc T-335/21)
      (2021/C 310/52)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: PJ (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaný: Evropský inovační a technologický institut

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí výkonného ředitele ze dne 13. října 2020, kterým jí byl odepřen výkon práce na dálku z místa původu;

                  —

                  pro případ potřeby zrušil rozhodnutí výkonného ředitele ze dne 9. března 2021 o zamítnutí stížnosti žalobkyně podané dne 10. listopadu 2020;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti nestrannosti, objektivity a neutrality orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy a z přijetí interních pravidel nepříslušným orgánem.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatku odůvodnění.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení interních pravidel a z jejich svévolného a nelogického výkladu, jakož i z nedostatku předvídatelnosti a právní jistoty.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí, z nezohlednění zájmů orgánu i žalobkyně a z nepřiměřenosti rozhodnutí z hlediska skutečného zájmu orgánu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení práva na respektování soukromého a rodinného života zakotveného v článku 7 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a práva na zachování souladu mezi soukromým a pracovním životem zakotveného v článku 33 Listiny.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení účinného práva na zaměstnání a na spravedlivé pracovní podmínky.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z nezohlednění okolnosti vyšší moci.


title: Věc T-738/19: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2019 – Clouds Sky v. EUIPO - The Cloud Networks (Wi Fi Powered by The Cloud)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/47

      Žaloba podaná dne 4. listopadu 2019 – Clouds Sky v. EUIPO - The Cloud Networks (Wi Fi Powered by The Cloud)
      (Věc T-738/19)
      (2020/C 10/57)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Clouds Sky GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: C. Weil, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Cloud Networks Ltd (Londýn, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majiteka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Wi-Fi Powered by The Cloud – Ochranná známka Evropské unie č. 9 436 817

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. září 2019 ve věci R 696/2019 5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-528/18 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. listopadu 2019 – Outsource Professional Services Ltd v. Flatworld Solutions Pvt. Ltd, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) („Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Absolutní důvody neplatnosti – Článek 52 odst. 1 písm. b) – Neexistence dobré víry v době podání přihlášky ochranné známky“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/16

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. listopadu 2019 – Outsource Professional Services Ltd v. Flatworld Solutions Pvt. Ltd, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-528/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Absolutní důvody neplatnosti - Článek 52 odst. 1 písm. b) - Neexistence dobré víry v době podání přihlášky ochranné známky“)
      (2020/C 10/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Outsource Professional Services Ltd (zástupce: A. Kempter, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Flatworld Solutions Pvt. Ltd (zástupci: S. O. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes a J. Schumacher, Rechtsanwälte), Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: D. Botis a D. Gája, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Outsource Professional Services Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Flatworld Solutions Pvt. Ltd v souvislosti s řízením o kasačním opravném prostředku.

                  3)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 445, 10.12.2018.


title: Věc C-814/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Spojené království) dne 6. listopadu 2019 – AC, TM, GM, MM v. ABC Sl, XYZ Plc

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Spojené království) dne 6. listopadu 2019 – AC, TM, GM, MM v. ABC Sl, XYZ Plc
      (Věc C-814/19)
      (2020/C 10/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court)

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: AC, TM, GM, MM

         Žalovaní: ABC Sl, XYZ Plc

         Předběžné otázky

                  a.

                  Požaduje čl. 13 odst. 3 přepracovaného znění nařízení č. 1215/2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1), aby žalobní důvod, kterého se poškozený dovolává při uplatnění nároku vůči pojistníkovi/pojištěnému, zahrnoval věc pojištění

                  b.

                  Je-li odpověď na otázku pod písm. a) kladná, je skutečnost, že nárok, který chce poškozený uplatnit vůči pojistníkovi/pojištěnému, vyplývá ze stejných skutečností a je vznesen v té samé žalobě jako přímý nárok uplatněný vůči pojistiteli, dostatečná k tomu, aby odůvodnila závěr, že nárok poškozeného je věcí pojištění?

                  c.

                  Je-li odpověď na otázku a) záporná, postačuje, že přistoupení pojištěného k přímé žalobě proti pojistiteli umožňuje právo rozhodné pro přímou žalobu proti pojistiteli?

                  d.

                  Zahrnuje pojem „poškozený“ podle čl. 13 odst. 2 osobu narozenou v důsledku použití metody asistované reprodukce za okolností, kdy tato osoba chce uplatnit nárok týkající se nedbalosti při použití metody asistované reprodukce, která byla použita k početí této osoby?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2012, L 351, s. 1).


title: Věc C-68/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București - Rumunsko) – SC Petrotel-Lukoil SA v. Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor („Řízení o předběžné otázce – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Směrnice 2003/96/ES – Článek 21 odst. 3 – Absence zdanitelného plnění – Spotřeba energetických produktů ve vlastních prostorách podniku, který vyrábí takové produkty – Článek 2 odst. 3 – Povinnost získat klasifikaci energetických produktů za účelem určení výše spotřební daně – Sazba daně vztahující se na uvedené produkty – Zásada proporcionality“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/5

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București - Rumunsko) – SC Petrotel-Lukoil SA v. Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor
      (Věc C-68/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Směrnice 2003/96/ES - Článek 21 odst. 3 - Absence zdanitelného plnění - Spotřeba energetických produktů ve vlastních prostorách podniku, který vyrábí takové produkty - Článek 2 odst. 3 - Povinnost získat klasifikaci energetických produktů za účelem určení výše spotřební daně - Sazba daně vztahující se na uvedené produkty - Zásada proporcionality“)
      (2020/C 10/06)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel București

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SC Petrotel-Lukoil SA

         Žalované: Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

         Výrok

                  1)

                  Článek 21 odst. 3 směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům nebo praxi, které stanoví zdanění energetických produktů spotřebovávaných v tepelné elektrárně podniku, kde byly tyto energetické produkty vyrobeny, za předpokladu, že tato spotřeba je určena k výrobě energetických produktů tím, že vytvářejí tepelnou energii nutnou pro technologický proces výroby uvedených produktů. Tímto výkladem není v zásadě dotčeno použití čl. 14 odst. 1 písm. a) této směrnice na část energetických produktů spotřebovaných za účelem výroby elektřiny.

                  2)

                  Článek 2 odst. 3 směrnice 2003/96, jakož i zásada proporcionality musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům nebo praxi, které v případě nepodání žádosti u příslušných daňových orgánů o klasifikaci pro účely spotřební daně energetických produktů, jejichž úroveň zdanění nebyla touto směrnicí stanovena, stanoví uplatnění sazby spotřební daně stanovené pro plynový olej a zachování této sazby, i když bylo vydáno pozdější rozhodnutí, kterým byla uznána rovnocennost těchto produktů s topným olejem.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.


title: Spojené věci C-80/18 až C-83/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo - Španělsko) – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-80/18), Endesa Generación SA (C-82/18) v. Administración General del Estado, Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-80/18 a C-82/18) a Endesa Generación SA (C-81/18), Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-83/18) v. Administración General del Estado (C-81/18 a C-83/18) („Řízení o předběžné otázce – Zásada „znečišťovatel platí“ – Společná pravidla pro vnitřní trh s elektřinou – Směrnice 2009/72/ES – Článek 3 odst. 1 a 2 – Zásada zákazu diskriminace – Financování tarifního deficitu – Daně, jimž podléhají pouze podniky, které k výrobě elektřiny využívají jadernou energii“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/6

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo - Španělsko) – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-80/18), Endesa Generación SA (C-82/18) v. Administración General del Estado, Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-80/18 a C-82/18) a Endesa Generación SA (C-81/18), Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-83/18) v. Administración General del Estado (C-81/18 a C-83/18)
      (Spojené věci C-80/18 až C-83/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zásada „znečišťovatel platí“ - Společná pravidla pro vnitřní trh s elektřinou - Směrnice 2009/72/ES - Článek 3 odst. 1 a 2 - Zásada zákazu diskriminace - Financování tarifního deficitu - Daně, jimž podléhají pouze podniky, které k výrobě elektřiny využívají jadernou energii“)
      (2020/C 10/07)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-80/18), Endesa Generación SA (C-82/18), Endesa Generación SA (C-81/18), Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-83/18)

         Žalované: Administración General del Estado, Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-80/18 a C-82/18), Administración General del Estado (C-81/18 a C-83/18)

         Výrok

                  1)

                  Zásada zákazu diskriminace, která je stanovena v čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě zavádějící takové daně z produkce a skladování paliva a jaderného odpadu, jako jsou daně dotčené ve věcech v původním řízení, jimž podléhají pouze podniky vyrábějící elektřinu, které používají jadernou energii, a jejichž hlavním cílem je nikoli ochrana životního prostředí, ale zvýšení objemu příjmů finančního systému elektroenergetiky.

                  2)

                  Článek 3 odst. 2 směrnice 2009/72 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původním řízení, jestliže se environmentální účel a charakteristické znaky environmentálních daní předvídaných v této právní úpravě neprojevují v normativní části této právní úpravy.

         (1)  Úř. věst. C 182, 28.5.2018.


title: Věc T-276/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2019 – Ogrodnik v. EUIPO – Aviário Tropical (Tropical) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie Tropical – Starší národní slovní ochranná známka TROPICAL – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní 8 odst. 1 písm. b) a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] – Podobnost výrobků – Nebezpečí záměny – Koexistence ochranných známek“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2019 – Ogrodnik v. EUIPO – Aviário Tropical (Tropical)
      (Věc T-276/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie Tropical - Starší národní slovní ochranná známka TROPICAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní 8 odst. 1 písm. b) a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Podobnost výrobků - Nebezpečí záměny - Koexistence ochranných známek“)
      (2020/C 10/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Polsko) (zástupci: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aviário Tropical, SA (Loures, Portugalsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. února 2017 (věc R 2125/2016-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Aviário Tropical a panem T. Ogrodnikem.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 14. února 2017 (věc R 2125/2016-1) se zrušuje v rozsahu, v němž odvolací senát vyhověl žádosti o prohlášení neplatnosti, pokud jde o „výrobky a přípravky pro chov ptáků, plazů a obojživelníků“ zařazené ve třídě 31 a „veterinární, terapeutické, dezinfekční a hygienické výrobky a přípravky pro terária“ zařazené ve třídě 5.

                  2)

                     Žaloba podaná společností Aviário Tropical, SA proti rozhodnutí zrušovacího oddělení EUIPO ze dne 15. července 2013 (č. 6029C) se zamítá v rozsahu, v němž směřuje ke zrušení ochranné známky TROPICAL, pokud jde o „výrobky a přípravky pro chov ptáků, plazů a obojživelníků“ zařazené ve třídě 31 a „veterinární, terapeutické, dezinfekční a hygienické výrobky a přípravky pro terária“ zařazené ve třídě 5.

                  3)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                     Tadeusz Ogrodnik nahradí polovinu nákladů řízení EUIPO a ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

                  5)

                     EUIPO nahradí polovinu nákladů řízení T. Ogrodnika a ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 3.7.2017.


title: Spojené věci C-349/18 a C-351/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vredegerecht te Antwerpen - Belgie) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Mbutuku Kanyeba (C-349/18), Larissa Nijs (C-350/18), Jean-Louis Anita Dedroog (C-351/18) („Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Železniční doprava – Práva a povinnosti cestujících – Nařízení (ES) č. 1371/2007 – Článek 3 bod 8 – Smlouva o přepravě – Pojem – Cestující, který při nástupu do vlaku nemá jízdenku – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Směrnice 93/13/EHS – Článek 1 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 – Všeobecné přepravní podmínky železničního podniku – Závazné právní a správní předpisy – Ujednání o smluvní pokutě – Pravomoci vnitrostátního soudu“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/12

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vredegerecht te Antwerpen - Belgie) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Mbutuku Kanyeba (C-349/18), Larissa Nijs (C-350/18), Jean-Louis Anita Dedroog (C-351/18)
      (Spojené věci C-349/18 a C-351/18) (1)

      („Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce - Železniční doprava - Práva a povinnosti cestujících - Nařízení (ES) č. 1371/2007 - Článek 3 bod 8 - Smlouva o přepravě - Pojem - Cestující, který při nástupu do vlaku nemá jízdenku - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Směrnice 93/13/EHS - Článek 1 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 - Všeobecné přepravní podmínky železničního podniku - Závazné právní a správní předpisy - Ujednání o smluvní pokutě - Pravomoci vnitrostátního soudu“)
      (2020/C 10/14)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Vredegerecht te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

         Žalovaní: Mbutuku Kanyeba (C-349/18), Larissa Nijs (C-350/18), Jean-Louis Anita Dedroog (C-351/18)

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 bod 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě, musí být vykládán v tom smyslu, že situace, v níž cestující nastoupí do volně přístupného vlaku s úmyslem cestovat, aniž si opatřil přepravní doklad, spadá pod pojem „přepravní smlouva“ ve smyslu uvedeného ustanovení.

                  2)

                  Článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách, musí být vykládán v tom smyslu, že brání jednak tomu, aby vnitrostátní soud, který konstatuje zneužívající povahu ujednání o smluvní pokutě stanoveného ve smlouvě uzavřené mezi prodávajícím zboží nebo poskytovatelem služeb a spotřebitelem, snížil částku pokuty spotřebitele stanovené uvedeným ujednáním, a jednak tomu, aby vnitrostátní soud toto ujednání nahradil, na základě zásad smluvního práva, ustanovením vnitrostátního práva dispozitivní povahy, s výjimkou případů, kdy by dotčená smlouva nemohla nadále existovat v případě zrušení zneužívajícího ujednání a kdy by zrušení smlouvy jako celku vystavilo spotřebitele zvláště nepříznivým důsledkům.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc C-781/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Roma - Itálie) – Società Italiana degli Autori ed Editori (S.I.A.E.) v. Soundreef Ltd

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/39

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Roma - Itálie) – Società Italiana degli Autori ed Editori (S.I.A.E.) v. Soundreef Ltd
      (Věc C-781/18) (1)

      (2020/C 19/43)
      Jednací jazyk: italština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 112, 25.3.2019.


title: Věc C-742/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 10. října 2019 – B. K. v. Slovinská republika

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 10. října 2019 – B. K. v. Slovinská republika
      (Věc C-742/19)
      (2020/C 19/15)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: B. K.

         Žalovaná: Slovinská republika

         Předběžné otázky

                  1)

                  Vztahuje se článek 2 směrnice 2003/88/ES (1) rovněž na pracovníky působící v oblasti obrany nebo na vojenské pracovníky, kteří plní službu pracovní pohotovosti v době míru?

                  2)

                  Brání ustanovení čl. 2 směrnice 2003/88/ES vnitrostátní právní úpravě, podle níž se připravenost pracovníků působících v oblasti obrany na pracovišti nebo na určitém místě (nikoli však v místě vlastního bydliště) nebo přítomnost vojenských pracovníků působících v oblasti obrany v průběhu služby pracovní pohotovosti, během níž tito vojenští pracovníci nevykonávají žádnou práci, avšak musí být fyzicky přítomni v kasárnách, nezapočítává do pracovní doby?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, 18.11.2003, s. 9).


title: Věc T-711/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2019 – Wyld v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (wyld) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie wyld – Starší mezinárodní slovní ochranná známka WILD CRISP – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 2017/1001 – Částečné zamítnutí přihlášky“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2019 – Wyld v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (wyld)
      (Věc T-711/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie wyld - Starší mezinárodní slovní ochranná známka WILD CRISP - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 2017/1001 - Částečné zamítnutí přihlášky“)
      (2020/C 19/57)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Wyld GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Douglas, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. září 2018 (věc R 2621/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Kaufland Warenhandel a Wyld.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Wyld GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 35, 28. 1. 2019.


title: Věc C-781/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 22. října 2019 – DY, EX v. BNP Paribas Personal Finance SA

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 22. října 2019 – DY, EX v. BNP Paribas Personal Finance SA
      (Věc C-781/19)
      (2020/C 19/29)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de grande instance de Paris

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: DY, EX

         Žalovaná: BNP Paribas Personal Finance SA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání směrnice č. 93/13 (1), vykládaná ve světle zásady efektivity, v takové věci, jako je věc v původním řízení, uplatnění předpisů o promlčení v následujících případech: a) prohlášení určitého ujednání za zneužívající, b) případné náhrady, c) je-li spotřebitel žalující stranou a d) je-li spotřebitel žalovanou stranou, a to i v případě, že proti němu byla podána vzájemná žaloba?

                  2)

                  V případě zcela či částečně záporné odpovědi na první otázku, brání směrnice č. 93/13, vykládaná ve světle zásady efektivity, v takové věci, jako je věc v původním řízení, uplatnění vnitrostátní judikatury, podle které začíná promlčecí lhůta běžet dnem přijetí nabídky úvěru a nikoli dnem, kdy vznikly vážné finanční problémy?

                  3)

                  Spadají taková ujednání, jako jsou ujednání dotčená ve věci v původním řízení, podle kterých je mimo jiné měnou účtu švýcarský frank je a měnou plateb euro, čímž se kurzové riziko přenáší na úvěrovaného, do hlavního předmětu smlouvy ve smyslu čl. 4 [odst.] 2 směrnice 93/13 v případě, že nebyla zpochybněna výše poplatků za směnu a existují ujednání, podle kterých může úvěrovaný v přesných termínech využít možnost převodu na eura podle předem stanoveného vzorce?

                  4)

                  Brání směrnice č. 93/13, vykládaná ve světle zásady efektivity práva Společenství, uplatnění vnitrostátní judikatury, podle které je takové ujednání či souhrn ujednání, jako jsou ujednání dotčená ve věci v původním řízení, „jasné a srozumitelné“ ve smyslu směrnice, z důvodů, že:

                              —

                              v předběžné nabídce úvěru jsou popsány devizové operace prováděné během trvání úvěru a je v ní uvedeno, že jako směnný kurz eura a švýcarského franku bude použit kurz platný dva pracovní dny před datem události rozhodné pro danou operaci, zveřejněný na internetových stránkách Evropské centrální banky;

                              —

                              v nabídce je uvedeno, že úvěrovaný souhlasí s devizovými operacemi spočívajícími v přepočtu švýcarských franků na eura a eur na švýcarské franky, které jsou nezbytné pro fungování a splácení úvěru, a že úvěrující provede přepočet měsíčních splátek z eur na švýcarské franky po uhrazení dodatečných poplatků souvisejících s úvěrem;

                              —

                              v nabídce je uvedeno, že pokud bude v důsledku devizové operace částka splátky ve švýcarských francích nižší, než jaká má být uhrazena, bude splácení jistiny pomalejší a případná část jistiny nesplacená v rámci takové splátky bude připsána k dlužnému zůstatku účtu ve švýcarských francích, a že se upřesňuje, že splácení jistiny půjčky bude proměnlivé v závislosti na výkyvech směnného kurzu platného pro měsíční splátky, ať již směrem nahoru či dolů, že tyto změny mohou vést k prodloužení či zkrácení doby splácení půjčky a případně změnit i celkové náklady na splácení,

                              —

                              v článcích „interní účet vedený v eurech“ a „interní účet vedený ve švýcarských francích“ jsou popsány operace prováděné při každé úhradě splátek na vrub či ve prospěch každého účtu a smlouva transparentně popisuje konkrétní fungování mechanismu převodu z cizí měny; ačkoliv v nabídce není zejména výslovně uveden výraz „kurzové riziko“, které nese úvěrovaný v důsledku skutečnosti, že nepobírá příjmy v měně účtu, ani výslovná zmínka o „riziku úrokové sazby“?

                  5)

                  V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku, brání směrnice č. 93/13, vykládaná ve světle zásady účinnosti práva Společenství, uplatnění vnitrostátní judikatury, podle které je takové ujednání či souhrn ujednání, jako jsou ujednání dotčená ve věci v původním řízení, „jasné a srozumitelné“ ve smyslu směrnice, pokud je ve smlouvě o úvěru s původní dobou 25 let vedle aspektů zmíněných ve čtvrté předběžné otázce pouze doplněn vzorový příklad poklesu kurzu měny plateb o 5,37 % oproti měně účtu, aniž by v ní byly jinak zmíněny výrazy jako např. „riziko“ či „obtíže“?

                  6)

                  Nese důkazní břemeno spočívající v prokázání „jasné a srozumitelné“ povahy určitého ujednání ve smyslu směrnice č. 93/13, včetně informací o okolnostech uzavření smlouvy, poskytovatel úvěru, nebo spotřebitel?

                  7)

                  Nese-li důkazní břemeno spočívající v prokázání jasné a srozumitelné povahy určitého ujednání poskytovatel, brání směrnice č. 93/13 uplatnění vnitrostátní judikatury, podle které musí v případě dokumentů o postupech při prodeji úvěrovaní prokázat zaprvé, že jim byly informace obsažené v těchto dokumentech poskytnuty, a za druhé, a že jim je poskytla banka, nebo naopak musí podle zmíněné směrnice takové důkazy zakládat vyvratitelnou domněnku, že informace obsažené v uvedených dokumentech byly úvěrujícím poskytnuty, včetně ústního sdělení, kterou by musel poskytovatel úvěru, který nutně nese odpovědnost za informace poskytované jím pověřenými zprostředkovateli, vyvrátit?

                  8)

                  Lze konstatovat existenci podstatné nerovnováhy v takové smlouvě, jako je smlouva dotčená ve věci v původním řízení, ve které obě smluvní strany nesou kurzové riziko, pokud na jedné straně má poskytovatel úvěru lepší prostředky k tomu, aby předvídal kurzové riziko, než spotřebitel a na druhé straně je riziko poskytovatele omezeno, zatímco riziko spotřebitele omezeno není?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


title: Věc T-276/13: Usnesení Tribunálu ze dne 14. listopadu 2019 – Growth Energy a Renewable Fuels Association v. Rada („Dumping – Dovoz bioethanolu pocházejícího ze Spojených států amerických – Konečné antidumpingové clo – Zrušení napadeného aktu – Zánik právního zájmu na pokračování v řízení – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/48

      Usnesení Tribunálu ze dne 14. listopadu 2019 – Growth Energy a Renewable Fuels Association v. Rada
      (Věc T-276/13) (1)

      („Dumping - Dovoz bioethanolu pocházejícího ze Spojených států amerických - Konečné antidumpingové clo - Zrušení napadeného aktu - Zánik právního zájmu na pokračování v řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2020/C 19/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Growth Energy (Washington, DC, Spojené státy) a Renewable Fuels Association (Washington) (zástupkyně: P. Vander Schueren a M. Peristeraki, advokátky)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupkyně: S. Boelaert, zmocněnkyně, ve spolupráci s N. Tuominen, advokátkou)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a M. França, zmocněnci), ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (zástupci: O. Prost a A. Massot, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující k částečnému zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 157/2013 ze dne 18. února 2013 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bioethanolu pocházejícího ze Spojených států amerických (Úř. věst. L 49, s. 10) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň a jejich členů.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Společnosti Growth Energy, Renewable Fuels Association, Rada Evropské unie, Evropská komise a ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc C-180/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf - Německo) – flightright GmbH v. Eurowings GmbH

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/39

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf - Německo) – flightright GmbH v. Eurowings GmbH
      (Věc C-180/19) (1)

      (2020/C 19/44)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019.


title: Věc T-618/18: Usnesení Tribunálu ze dne 21. listopadu 2019 – ZI v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Pojištění v rámci společného systému nemocenského pojištění – Účast manžela/manželky úředníka – Neexistence právního zájmu na podání žaloby – Nepřípustnost“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/49

      Usnesení Tribunálu ze dne 21. listopadu 2019 – ZI v. Komise
      (Věc T-618/18) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Pojištění v rámci společného systému nemocenského pojištění - Účast manžela/manželky úředníka - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
      (2020/C 19/59)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ZI (zástupce: J. N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Bohr a L. Vernier, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: J. Van Pottelberge a J. Steele, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: R. Meyer a M. Alver, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Úřadu Komise pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO) ze dne 4. prosince 2017, kterým se zamítá účast manžela žalobkyně v rámci společného systému nemocenského pojištění Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá

                  2)

                     ZI se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 455, 17.12.2018.


title: Věc C-746/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Španělsko) dne 14. října 2019 – UD v. Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Španělsko) dne 14. října 2019 – UD v. Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Věc C-746/19)
      (2020/C 19/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: UD

         Žalovaný: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Předběžné otázky

                  1.

                  Provedl španělský stát správně směrnici 2008/115 (1) do vnitrostátní právní úpravy (zákon č. 4/2000 ve znění zákona č. 2/2009), když ponechal jako hlavní odpověď na situaci neoprávněného pobytu pokutu a pouze v závažnějších případech vyhoštění?

                  2.

                  Může se španělský stát na základě zásady konformního výkladu domáhat přímého použití směrnice 2008/115, a to i v rozporu s ustanoveními vlastní vnitrostátní právní úpravy a při zhoršení postavení cizince?

                  3.

                  Mohou být ustanovení čl. 55 odst. 1 a čl. 57 odst. 1 zákona č. 4/2000 předmětem konformního výkladu, tedy zatímco je nadále platnou součástí španělského vnitrostátního právního řádu takové ustanovení, podle něhož je hlavní sankcí za neoprávněný pobyt pokuta, či by to naopak vedlo k výkladu contra legem tohoto vnitrostátního právního řádu?

                  4.

                  Je vnitrostátní soud povinen nadále uplatňovat sankci pokuty jako hlavní sankci a sankci vyhoštění v závažnějších případech, či je nevyhnutelně povinen ve všech případech uplatňovat sankci vyhoštění, s výjimkou případů výslovně vyloučených směrnicí 2008/115?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 348, s. 98).


title: Věc C-247/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta - Španělsko) – HC, ID v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/40

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta - Španělsko) – HC, ID v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (Věc C-247/19) (1)

      (2020/C 19/45)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22. 7. 2019.


title: Věc C-756/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugalsko) dne 15. října 2019 – Ramada Storax SAv. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugalsko) dne 15. října 2019 – Ramada Storax SAv. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-756/19)
      (2020/C 19/17)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Ramada Storax SA

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Předběžná otázka

      Lze články 90 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 (směrnice o DPH) vykládat v tom smyslu, že zásada neutrality DPH a zásada proporcionality, jakož i základní hospodářské svobody umožňují portugalskému zákonodárci, aby na základě čl. 78 odst. 7 písm. b) zákona o dani z přidané hodnoty (zákon o DPH), schváleného Decreto-ley n.o 394-B/84, de 26 de diciembre (nařízení s mocí zákona č. 394-B/84 ze dne 26. prosince 1984), omezil opravy daně z přidané hodnoty (DPH) týkající se pohledávek považovaných za nedobytné v rámci insolvenčního řízení na případy v něm uvedené [tedy, pokud byla po nabytí právní moci rozsudku o uznání a o pořadí uspokojení pohledávek zjištěna omezená povaha platební neschopnosti ve smyslu Código da Insolvência e da Recuperação de Empresas (zákon o platební neschopnosti a restrukturalizaci) (CIRE), schváleného zákonným Decreto-ley n.o 53/2004, de 18 de marzo (nařízení s mocí zákona č. 53/2004 ze dne 18. března 2004), případně po schválení plánu podle dohody uvedené v článku 156 uvedeného zákona], a to tak, že se pro tento účel neuznávají rozhodnutí soudů ostatních členských států, která prohlašují pohledávky přihlášené v rámci insolvenčního řízení za nedobytné?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc T-740/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. září 2019 – Taminco v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Přípravky na ochranu rostlin – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Účinná látka Thirame – Požadavky na povolení k uvedení na trh – Návrh na odklad provádění – Nedostatek naléhavosti“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/50

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. září 2019 – Taminco v. Komise
      (Věc T-740/18 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Přípravky na ochranu rostlin - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Účinná látka Thirame - Požadavky na povolení k uvedení na trh - Návrh na odklad provádění - Nedostatek naléhavosti“)
      (2020/C 19/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Taminco BVBA (Gand, Belgie) (zástupci: C. Mereu a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Koleva, A. Lewis a I. Naglis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná na základě článků 278 a 279 SFEU a směřující k odkladu provádění prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/1500 ze dne 9. října 2018, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neobnovuje schválení účinné látky thiram, kterým se zakazuje použití a prodej osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin obsahujícími thiram a kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2018, L 254, s. 1)

         Výrok

                  1)

                     Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                     O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-758/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polymeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 16. října 2019 – OH v. ID

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polymeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 16. října 2019 – OH v. ID
      (Věc C-758/19)
      (2020/C 19/18)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: OH

         Žalovaný: ID

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jsou pojmy „vynětí z pravomoci soudů“ a „imunita“, uvedené v článku 11 protokolu (1), jak jsou formulovány a s ohledem na účel, který sledují, totožné?

                  2)

                  Zahrnuje „vynětí z pravomoci soudů“/„imunita“, uvedené v článku 11, kromě trestního stíhání také občanskoprávní žaloby, které jsou podány ze strany poškozených třetích osob proti členům Komise?

                  3)

                  Může být komisař zbaven „vynětí z pravomoci soudů“/„imunity“ také v rámci občanskoprávní žaloby, která proti němu byla podána, jako je žaloba podaná v projednávané věci? V případě kladné odpovědi, kdo musí zahájit řízení o [takovémto] zbavení?

                  4)

                  Jsou soudy Evropské unie příslušné k rozhodnutí o žalobě na určení mimosmluvní odpovědnosti komisaře, jako je žaloba podaná v projednávané věci?

         (1)  Článek 11 Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie ze dne 8. dubna 1965, který je připojen ke Smlouvě [o fungování Evropské unie] jako Protokol č. 7.


title: Věc T-147/19: Usnesení Tribunálu ze dne 14. listopadu 2019 – Flovax v. EUIPO - Dagniaux a Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923) („Ochranná známka Evropské unie – Návrh na prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923 – Zrušení napadeného rozhodnutí – Bezpředmětnost sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/50

      Usnesení Tribunálu ze dne 14. listopadu 2019 – Flovax v. EUIPO - Dagniaux a Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923)
      (Věc T-147/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Návrh na prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923 - Zrušení napadeného rozhodnutí - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2020/C 19/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Flovax Sàrl (Doncols, Lucembursko) (zástupce: C.-S. Marchiani, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Pétrequin a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Dagniaux (Roubaix, Francie),

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice v řízení před Tribunálem: Compagnie Gervais Danone (Paříž, Francie) (zástupkyně: S. Havard Duclos, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. května 2018 (spojené věci R 2210/2016-1 a R 2211/2016-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Compagnie Gervais Danone na jedné straně a společnostmi Flovax a Dagniaux na straně druhé.

         Výrok

                  1)

                     Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

                  2)

                     Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29.4.2019.


title: Věc C-327/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. srpna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus - Finsko) – řízení zahájené Nobina Finland Oy

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/40

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. srpna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus - Finsko) – řízení zahájené Nobina Finland Oy
      (Věc C-327/19) (1)

      (2020/C 19/46)
      Jednací jazyk: finština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 220, 1. 7. 2019.


title: Věc C-760/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 16. října 2019 – JCM Europe (UK) Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 16. října 2019 – JCM Europe (UK) Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Věc C-760/19)
      (2020/C 19/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: JCM Europe (UK) Ltd

         Žalovaná: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1760 (1) ze dne 28. září 2016 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (dále jen „KN“) neplatné v rozsahu, v němž ověřovač bankovek a schránky na bankovky uvedené v nařízení 2016/1760 zařazuje do kódu KN 84729070, nikoli do kódu KN 90314990?

                  2)

                  Je prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1760 neplatné zejména proto, že:

                              a)

                              nepřípustně omezuje dosah čísla 9031;

                              b)

                              nepřípustně rozšiřuje dosah čísla 8472;

                              c)

                              zohledňuje nepřípustné faktory;

                              d)

                              nebere při zařazování dotčeného výrobku, tak jak je popsán v uvedeném nařízení, náležitě v úvahu vysvětlivky, čísla KN ani obecná pravidla pro výklad.

         (1)  Úř. věst. 2016, L 269, s. 6.


title: Věc T-181/19: Usnesení Tribunálu ze dne 18. listopadu 2019 – Dickmanns v. EUIPO („Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Smlouva na dobu určitou s rozvazovací doložkou – Doložka, podle níž se smlouva ukončuje v případě, že jméno zaměstnance není zapsáno na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení – Čistě potvrzující akt – Lhůta pro podání stížnosti – Nepřípustnost“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/51

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. listopadu 2019 – Dickmanns v. EUIPO
      (Věc T-181/19) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou s rozvazovací doložkou - Doložka, podle níž se smlouva ukončuje v případě, že jméno zaměstnance není zapsáno na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení - Čistě potvrzující akt - Lhůta pro podání stížnosti - Nepřípustnost“)
      (2020/C 19/62)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukosiütè, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU, který zní jednak na zrušení rozhodnutí EUIPO ze dne 4. června 2018, kterým byly zamítnuty žádosti žalobkyně na zrušení rozvazovací doložky obsažené v článku 5 její smlouvy, na změnu její smlouvy na smlouvu na dobu neurčitou, na případné zrušení rozhodnutí ze dne 14. prosince 2017 a na druhé prodloužení její smlouvy po 30. září 2018, nebo alespoň na její zařazení do řízení o druhém prodlužování smluv dočasných zaměstnanců v souladu s pokyny pro prodlužování smluv dočasných zaměstnanců ze dne 28. ledna 2016, a jednak na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                     Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené paní Sigrid Dickmanns.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17.6.2019.


title: Věc C-766/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalsko) dne 18. října 2019 – RF v. SATA International - Serviços de Transportes Aéreos SA

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalsko) dne 18. října 2019 – RF v. SATA International - Serviços de Transportes Aéreos SA
      (Věc C-766/19)
      (2020/C 19/20)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: QE, RD

         Žalovaná: SATA International - Serviços de Transportes Aéreos SA

         Za účasti: Ana – Aeroportos de Portugal SA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba mít za to, že skutečnost, jako je skutečnost, která nastala dne 10. května 2017 na letišti v Lisabonu, kdy došlo ke všeobecnému výpadku dodávek pohonných hmot, který znemožnil zásobení letadel v důsledku poruchy v rámci přečerpávací soustavy, která zabránila přečerpání pohonných hmot do zásobovacího systému, za který odpovídají subjekty řídící letištní infrastrukturu, a porucha ovlivnila nepřetržité fungování a operace na uvedeném letišti a způsobila zpoždění a zrušení 473 letů, z nichž 12 bylo přesměrováno, 98 zrušeno a 363 utrpělo zpoždění, což se dotklo více než 41 000 cestujících, představuje „mimořádnou okolnost“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 (1), která zbavuje leteckého dopravce povinnosti vyplatit kompenzace?

                  2)

                  Je třeba mít za to, že letecká společnost, která se v případě nemožnosti zásobit se pohonnými hmotami na letišti v Lisabonu za výše popsaných okolností rozhodne načerpat pohonné hmoty na jiném blízkém letišti (Porto), a která v důsledku zpoždění způsobeného pozdním odletem z letiště v Lisabonu a operacemi čerpání pohonných hmot na jiném letišti, které vedou k tomu, že posádka uvedeného letadla již nemá k dispozici dost času obsloužit let, což podle zákona umožňuje uskutečnit zpožděný let, uzavře s jinou leteckou společností smlouvu o nájmu letadla bez posádky (ACMI) za účelem uskutečnění daného letu, přijala veškerá přiměřená opatření k omezení zpoždění letu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc T-518/19 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. září 2019 – Sipcam Oxon v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Přípravky na ochranu rostlin – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Látka chlorthalonil – Požadavky na povolení k uvedení na trh – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/52

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. září 2019 – Sipcam Oxon v. Komise
      (Věc T-518/19 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Přípravky na ochranu rostlin - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Látka chlorthalonil - Požadavky na povolení k uvedení na trh - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2020/C 19/63)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sipcam Oxon SpA (Milan, Itálie) (zástupci: C. Mereu a P. Sellar, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: I. Naglis a A. Dawes, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU znějící na odklad vykonatelnosti prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/677 ze dne 29. dubna 2019, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neobnovuje schválení účinné látky chlorthalonil a kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2019, L 114, s. 15).

         Výrok

                  1)

                     Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                     O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-345/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. srpna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf - Německo) – EUflight.de GmbH v. Eurowings GmbH

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/40

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. srpna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf - Německo) – EUflight.de GmbH v. Eurowings GmbH
      (Věc C-345/19) (1)

      (2020/C 19/47)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 255, 29.7.2019.


title: Věc C-768/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 18. října 2019 – Spolková republika Německo v. SE

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 18. října 2019 – Spolková republika Německo v. SE
      (Věc C-768/19)
      (2020/C 19/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Spolková republika Německo

         Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: SE

         Další účastník řízení: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí se v případě žadatele o azyl, který před tím, než dosáhlo zletilosti jeho dítě, které je členem rodiny, která existovala v zemi původu, a kterému byl na základě žádosti o ochranu, podané před dosažením zletilosti, po dosažení zletilosti přiznán status doplňkové ochrany (dále jen „osoba požívající ochrany“), vstoupil na území hostitelského členského státu osoby požívající ochrany a rovněž tam podal žádost o mezinárodní ochranu (dále jen „žadatel o azyl“), v případě vnitrostátní právní úpravy, která pro účely přiznání nároku na přiznání doplňkové ochrany odvozeného od osoby požívající ochrany odkazuje na čl. 2 písm. j) směrnice 2011/95/EU, při určení, zda je osoba požívající ochrany „nezletilá“ ve smyslu čl. 2 písm. j) třetí odrážky směrnice 2011/95/EU (1), vycházet z doby vydání rozhodnutí o žádosti o azyl podané žadatelem o azyl, anebo z nějakého dřívějšího okamžiku, například doby, kdy

                              a)

                              byl osobě požívající ochrany přiznán status doplňkové ochrany,

                              b)

                              žadatel o azyl podal svou žádost o azyl,

                              c)

                              žadatel o azyl vstoupil na území hostitelského členského státu nebo

                              d)

                              osoba požívající ochrany podala svou žádost o azyl?

                  2.

                  V případě,

                              a)

                              že je rozhodná doba podání žádosti:
                              Musí se v tomto ohledu vycházet z písemně, ústně nebo jinak vyjádřené žádosti o ochranu, o které byl vyrozuměn vnitrostátní orgán příslušný pro vyřizování žádostí o azyl (dále jen „žádost o azyl“), nebo z formálně podané žádosti o mezinárodní ochranu?

                              b)

                              že je rozhodná doba vstupu žadatele o azyl na území nebo doba, kdy podal žádost o azyl: Je rovněž relevantní, zda v této době dosud nebylo rozhodnuto o žádosti o ochranu podané osobou požívající ochrany, která byla později uznána za osobu požívající doplňkové ochrany?

                  3.

                              a)

                              Jaké požadavky musí být stanoveny v situaci popsané v první předběžné otázce, aby se v případě žadatele o azyl jednalo o „rodinného příslušníka“ [čl. 2 písm. j) směrnice 2011/95/EU], který se zdržuje „v souvislosti se žádostí o mezinárodní ochranu ve stejném členském státě“, ve kterém se zdržuje osoba požívající mezinárodní ochrany, a který je součástí rodiny, která existovala „již v zemi původu“? Vyžaduje se zejména, aby byl v hostitelském členském státě obnoven rodinný život mezi osobou požívající ochrany a žadatelem o azyl ve smyslu článku 7 Listiny základních práv Evropské unie, nebo v tomto ohledu postačuje pouhá současná přítomnost osoby požívající ochrany a žadatele o azyl v hostitelském členském státě? Je rodič rodinným příslušníkem i tehdy, pokud vstup na území podle okolností daného případu neměl za cíl skutečné převzetí odpovědnosti ve smyslu čl. 2 písm. j) třetí odrážky směrnice 2011/95/EU za osobu požívající mezinárodní ochrany, která je dosud nezletilá a svobodná?

                              b)

                              Pokud otázka 3. a) musí být zodpovězena v tom smyslu, že v hostitelském členském státě muselo dojít k obnovení rodinného života mezi osobou požívající ochrany a žadatelem o azyl ve smyslu článku 7 Listiny základních práv Evropské unie, je relevantní, v jaké době k tomuto obnovení došlo? Musí se v tomto ohledu vycházet z toho, zda byl rodinný život obnoven v určité lhůtě po vstupu žadatele o azyl na území, v době podání žádosti o azyl ze strany žadatele o azyl, nebo v době, kdy osoba požívající ochrany dosud byla nezletilá?

                  4.

                  Pozbývá žadatel o azyl na základě dosažení zletilosti osobou požívající ochrany a s tím spojeného zániku odpovědnosti za osobu, která je nezletilá a svobodná, postavení rodinného příslušníka ve smyslu čl. 2 písm. j) třetí odrážky směrnice 2011/95/EU? Pokud tomu tak není: Trvá toto postavení rodinného příslušníka (a s ním spojená práva) bez jakéhokoli časového omezení i po tomto dni, nebo zaniká po uplynutí určité lhůty (pokud ano, jaké?) či pokud nastanou určité okolnosti (pokud ano, jaké?)?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. L 337, 20.12.2011, s. 9).


title: Věc C-370/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg - Německo) – GE v. Société Air France

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/41

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg - Německo) – GE v. Société Air France
      (Věc C-370/19) (1)

      (2020/C 19/48)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 280, 19.8.2019.


title: Věc T-549/19 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. září 2019 – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Léčivý přípravek pro vzácná onemocnění – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/53

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. září 2019 – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate v. Komise
      (Věc T-549/19 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Léčivý přípravek pro vzácná onemocnění - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2020/C 19/64)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate mbH (Wedel, Německo) (zástupce: P. von Czettritz, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. F. Brakeland, L. Haasbeek a C. Hermes, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný podle článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti článku 5 prováděcího rozhodnutí Komise C (2019) 4858 (final) ze dne 20. června 2019 o registraci humánního léčivého přípravku „Trecondi – Treosulfan“ podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004.

         Výrok

                  1)

                     Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                     O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-287/16 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2019 – Belgie v. Komise („EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Výdaje vynaložené Belgií – Neoprávněně vyplacené vývozní náhrady – Nezajištění zpětného vrácení částek v důsledku nedbalosti přičitatelné subjektu členského státu – Nevyčerpání všech možných právních prostředků – Proporcionalita“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2019 – Belgie v. Komise
      (Věc T-287/16 RENV) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Belgií - Neoprávněně vyplacené vývozní náhrady - Nezajištění zpětného vrácení částek v důsledku nedbalosti přičitatelné subjektu členského státu - Nevyčerpání všech možných právních prostředků - Proporcionalita“)
      (2020/C 19/49)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Belgické království (zástupci: J.-C. Halleux, M. Jacobs a C. Pochet, zmocněnci, ve spolupráci É. Grégoirem a J. Mariani, advokáty)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a B. Hofstötter, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/417 ze dne 17. března 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2016, L 75, s. 16), a to v rozsahu, v němž se z tohoto financování vylučuje v případě Belgického království částka 9 601 619 eur.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/417 ze dne 17. března 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se zrušuje v rozsahu, v němž se z tohoto financování vylučuje v případě Belgického království částka 9 601 619 eur.

                  2)

                     Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.

         (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Věc C-771/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Epitropi Anastolon) (Řecko) dne 21. října 2019 – NAMA symvouloi michanikoi kai meletites A.E. – LDK symvouloi michanikoi A.E. NAMA symvouloi michanikoi kai meletites A.E. LDK symvouloi michanikoi A.E. v. Archi Exetasis Prodikastikon Prosfygon (AEPP), Attiko metro A.E.

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Epitropi Anastolon) (Řecko) dne 21. října 2019 – NAMA symvouloi michanikoi kai meletites A.E. – LDK symvouloi michanikoi A.E. NAMA symvouloi michanikoi kai meletites A.E. LDK symvouloi michanikoi A.E. v. Archi Exetasis Prodikastikon Prosfygon (AEPP), Attiko metro A.E.
      (Věc C-771/19)
      (2020/C 19/22)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Symvoulio tis Epikrateias (Epitropi Anastolon)

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelky: NAMA symvouloi michanikoi kai meletites A.E. – LDK symvouloi michanikoi A.E. NAMA symvouloi michanikoi kai meletites A.E. LDK symvouloi michanikoi A.E.

         Odpůrkyně: Archi Exetasis Prodikastikon Prosfygon (AEPP), Attiko metro A.E.

         Předběžné otázky

                  1)

                              a)

                              Musí být čl. 1 odst. 3, čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 2a odst. 2 směrnice Rady 92/13/EHS (1) ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. 1992, L 76), posuzované ve světle závěrů uvedených v rozsudcích Fastweb (C-100/12), PFE (C-689/13), Archus a Gama (C-131/16) a Lombardi (C-333/18), vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní judikatorní praxi, která stanoví, že pokud je prostřednictvím rozhodnutí zadavatele, nikoli ve finální fázi zadávání zakázky, ale v předcházející fázi zadávacího řízení (jako je fáze posuzování technických nabídek), uchazeč vyloučen a je naopak připuštěn jiný dotčený subjekt (soutěžitel), tak si vyloučený uchazeč v případě, že příslušný soud zamítne jeho žádost o odkladný účinek [rozhodnutí AEPP] v části týkající se jeho vyloučení ze zadávacího řízení, zachovává oprávněný zájem domáhat se v rámci této žádosti o odkladný účinek proti jinému uchazeči pouze na základě tvrzení, že tento uchazeč byl připuštěn v rozporu se zásadou rovného zacházení s nabídkami?

                              b)

                              V případě kladné odpovědi na otázku ad a), musí být výše uvedená ustanovení vykládána v tom smyslu, že vyloučený uchazeč je s ohledem na výše uvedené oprávněn se prostřednictvím žádosti o odkladný účinek dovolávat jakékoli vady účasti soutěžitele v zadávacím řízení, tedy namítat také jiné zřetelné nesrovnalosti v nabídce soutěžitele, které se liší od nesrovnalostí, pro které byla vyřazena jeho vlastní nabídka, aby bylo v první řadě přerušeno pokračování v zadávacím řízení a v zadání zakázky soutěžiteli, a to prostřednictvím aktu, který měl být přijat v následující fázi řízení, a následně, v případě vyhovění hlavnímu soudnímu opravnému prostředku (návrhu na zrušení), aby byl tento soutěžitel vyloučen, bylo zrušeno zadání zakázky a případně bylo právě z tohoto důvodu vyhlášeno nové zadávací řízení, kterého se účastní vyloučený navrhovatel?

                  2)

                  Je pro účely odpovědi na předchozí otázku relevantní skutečnost, že přístup k předběžné (ale také konečné) soudní ochraně podléhá předchozímu zamítnutí opravného prostředku u nezávislého vnitrostátního orgánu, který přezkoumává správní opravné prostředky, a to i ve světle závěrů uvedených v rozsudku Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung und Caverion Österreich (C 355/15)?

                  3)

                  Je pro účely odpovědi na první otázku relevantní skutečnost, že v případě vyhovění námitkám vzneseným vyloučeným uchazečem proti účasti soutěžitele v zadávacím řízení a) by mohlo být nemožné zorganizovat nové zadávací řízení, anebo b) důvod, pro který byl navrhovatel vyloučen, neumožňuje jeho účast v případném novém zadávacím řízení?

         (1)  Směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 (Úř. věst. 1992, L 76, s. 14).


title: Věc C-782/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 22. října 2019 – FA v. BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 22. října 2019 – FA v. BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République
      (Věc C-782/19)
      (2020/C 19/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de grande instance de Paris

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: FA

         Žalovaní: BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání směrnice č. 93/13 (1), vykládaná ve světle zásady efektivity, v takové věci, jako je věc v původním řízení, uplatnění předpisů o promlčení v následujících případech: a) prohlášení určitého ujednání za zneužívající, b) případné náhrady, c) je-li spotřebitel žalující stranou a d) je-li spotřebitel žalovanou stranou, a to i v případě, že proti němu byla podána vzájemná žaloba?

                  2)

                  V případě zcela či částečně záporné odpovědi na první otázku, brání směrnice č. 93/13, vykládaná ve světle zásady efektivity, v takové věci, jako je věc v původním řízení, uplatnění vnitrostátní judikatury, podle které začíná promlčecí lhůta běžet dnem přijetí nabídky úvěru a nikoli dnem, kdy vznikly vážné finanční problémy?

                  3)

                  Spadají taková ujednání, jako jsou ujednání dotčená ve věci v původním řízení, podle kterých je mimo jiné měnou účtu švýcarský frank je a měnou plateb euro, čímž se kurzové riziko přenáší na úvěrovaného, do hlavního předmětu smlouvy ve smyslu čl. 4 [odst.] 2 směrnice 93/13 v případě, že nebyla zpochybněna výše poplatků za směnu a existují ujednání, podle kterých může úvěrovaný v přesných termínech využít možnost převodu na eura podle předem stanoveného vzorce?

                  4)

                  Brání směrnice č. 93/13, vykládaná ve světle zásady efektivity práva Společenství, uplatnění vnitrostátní judikatury, podle které je takové ujednání či souhrn ujednání, jako jsou ujednání dotčená ve věci v původním řízení, „jasné a srozumitelné“ ve smyslu směrnice, z důvodů, že:

                              —

                              v předběžné nabídce úvěru jsou popsány devizové operace prováděné během trvání úvěru a je v ní uvedeno, že jako směnný kurz eura a švýcarského franku bude použit kurz platný dva pracovní dny před datem události rozhodné pro danou operaci, zveřejněný na internetových stránkách Evropské centrální banky;

                              —

                              v nabídce je uvedeno, že úvěrovaný souhlasí s devizovými operacemi spočívajícími v přepočtu švýcarských franků na eura a eur na švýcarské franky, které jsou nezbytné pro fungování a splácení úvěru, a že úvěrující provede přepočet měsíčních splátek z eur na švýcarské franky po uhrazení dodatečných poplatků souvisejících s úvěrem;

                              —

                              v nabídce je uvedeno, že pokud bude v důsledku devizové operace částka splátky ve švýcarských francích nižší, než jaká má být uhrazena, bude splácení jistiny pomalejší a případná část jistiny nesplacená v rámci takové splátky bude připsána k dlužnému zůstatku účtu ve švýcarských francích, a že se upřesňuje, že splácení jistiny půjčky bude proměnlivé v závislosti na výkyvech směnného kurzu platného pro měsíční splátky, ať již směrem nahoru či dolů, že tyto změny mohou vést k prodloužení či zkrácení doby splácení půjčky a případně změnit i celkové náklady na splácení,

                              —

                              v článcích „interní účet vedený v eurech“ a „interní účet vedený ve švýcarských francích“ jsou popsány operace prováděné při každé úhradě splátek na vrub či ve prospěch každého účtu a smlouva transparentně popisuje konkrétní fungování mechanismu převodu z cizí měny; ačkoliv v nabídce není zejména výslovně uveden výraz „kurzové riziko“, které nese úvěrovaný v důsledku skutečnosti, že nepobírá příjmy v měně účtu, ani výslovná zmínka o „riziku úrokové sazby“?

                  5)

                  V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku, brání směrnice č. 93/13, vykládaná ve světle zásady účinnosti práva Společenství, uplatnění vnitrostátní judikatury, podle které je takové ujednání či souhrn ujednání, jako jsou ujednání dotčená ve věci v původním řízení, „jasné a srozumitelné“ ve smyslu směrnice, pokud je ve smlouvě o úvěru s původní dobou 25 let vedle aspektů zmíněných ve čtvrté předběžné otázce pouze doplněn vzorový příklad poklesu kurzu měny plateb o 5,37 % oproti měně účtu, aniž by v ní byly jinak zmíněny výrazy jako např. „riziko“ či „obtíže“?

                  6)

                  Nese důkazní břemeno spočívající v prokázání „jasné a srozumitelné“ povahy určitého ujednání ve smyslu směrnice č. 93/13, včetně informací o okolnostech uzavření smlouvy, poskytovatel úvěru, nebo spotřebitel?

                  7)

                  Nese-li důkazní břemeno spočívající v prokázání jasné a srozumitelné povahy určitého ujednání poskytovatel, brání směrnice č. 93/13 uplatnění vnitrostátní judikatury, podle které musí v případě dokumentů o postupech při prodeji úvěrovaní prokázat zaprvé, že jim byly informace obsažené v těchto dokumentech poskytnuty, a za druhé, a že jim je poskytla banka, nebo naopak musí podle zmíněné směrnice takové důkazy zakládat vyvratitelnou domněnku, že informace obsažené v uvedených dokumentech byly úvěrujícím poskytnuty, včetně ústního sdělení, kterou by musel poskytovatel úvěru, který nutně nese odpovědnost za informace poskytované jím pověřenými zprostředkovateli, vyvrátit?

                  8)

                  Lze konstatovat existenci podstatné nerovnováhy v takové smlouvě, jako je smlouva dotčená ve věci v původním řízení, ve které obě smluvní strany nesou kurzové riziko, pokud na jedné straně má poskytovatel úvěru lepší prostředky k tomu, aby předvídal kurzové riziko, než spotřebitel a na druhé straně je riziko poskytovatele omezeno, zatímco riziko spotřebitele omezeno není?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


title: Věc T-502/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2019 – Missir Mamachi di Lusignano a další v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Vražda úředníka a jeho manželky – Povinnost zajistit bezpečnost osob ve službách Unie – Odpovědnost orgánu za nemajetkovou újmu oprávněných pozůstalých po zesnulém úředníkovi – Matka a sourozenci úředníka – Žaloba na náhradu škody – Přípustnost – Aktivní legitimace na základě článku 270 SFEU – Osoba, na kterou se vztahuje služební řád – Přiměřená lhůta“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2019 – Missir Mamachi di Lusignano a další v. Komise
      (Věc T-502/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Vražda úředníka a jeho manželky - Povinnost zajistit bezpečnost osob ve službách Unie - Odpovědnost orgánu za nemajetkovou újmu oprávněných pozůstalých po zesnulém úředníkovi - Matka a sourozenci úředníka - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost - Aktivní legitimace na základě článku 270 SFEU - Osoba, na kterou se vztahuje služební řád - Přiměřená lhůta“)
      (2020/C 19/50)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Šanghaj, Čína) a 6 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: F. Di Gianni, G. Coppo a A. Scalini, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Eggers, G. Gattinara a D. Martin, poté G. Gattinara a R. Striani, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU, který zní v podstatě na to, aby byla Komisi uložena povinnost zaplatit oprávněným pozůstalým po Alessandru Missir Mamachim di Lusignano, oprávněným pozůstalým po Liviu Missir Mamachim di Lusignano, Anne Jeanne Cécile Magdaleně Marii Sintobin, Stefanu Missir Mamachimu di Lusignano a Marii Letizii Missir Mamachi di Lusignano různé částky jako náhradu nemajetkové újmy plynoucí z vraždy Alessandra Missir Mamachiho di Lusignano a jeho manželky, k níž došlo dne 18. září 2006 v Rabatu (Maroko), kde se Alessandro Missir Mamachi di Lusignano nacházel ze služebních důvodů

         Výrok rozsudku

                  1)

                     O návrzích na to, aby bylo Evropské komisi uloženo zaplatit, v rámci náhrady nemajetkové újmy, částku 463 050 eur každému z oprávněných pozůstalých Alessandra Missira Mamachiho di Lusignano, částku 574 000 eur týmž oprávněným pozůstalým a částku 308 700 eur oprávněným pozůstalým Livia Missira Mamachiho di Lusignano, již není namístě rozhodovat.

                  2)

                     Komisi se ukládá povinnost zaplatit společně a nerozdílně částku 50 000 eur Anne Jeanne Cécile Magdaleně Marii Sintobin jako náhradu nemajetkové újmy, která jí byla způsobena.

                  3)

                     Komisi se ukládá povinnost zaplatit společně a nerozdílně částku 10 000 eur Marii Letizii Missir Mamachi di Lusignano jako náhradu nemajetkové újmy, která jí byla způsobena.

                  4)

                     Komisi se ukládá povinnost zaplatit společně a nerozdílně částku 10 000 eur Stefanu Missir Mamachimu di Lusignano jako náhradu nemajetkové újmy, která mu byla způsobena.

                  5)

                     Náhrada újmy uvedená v bodech 2 a 4 výroku tohoto rozsudku bude navýšena o úroky z prodlení počítané od vyhlášení tohoto rozsudku až do úplného zaplacení a o sazbě stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace, zvýšené o dva procentní body.

                  6)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  7)

                     Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-132/13 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1. 9. 2016).


title: Věc C-783/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) dne 22. října 2019 – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne v. GB

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) dne 22. října 2019 – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne v. GB
      (Věc C-783/19)
      (2020/C 19/31)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

         Odpůrce: GB

         Předběžné otázky

                  1)

                  Umožňuje rozsah ochrany označení původu toto označení chránit nejen ve vztahu k podobným výrobkům, nýbrž také ve vztahu ke službám, které mohou být spojeny s přímou nebo nepřímou distribucí těchto výrobků?

                  2)

                  Vyžaduje riziko porušení z důvodu použití názvu vyvolávajícího připomenutí, na něž odkazují zmíněné články unijních nařízení (1) (2) uskutečnit zejména analýzu použitého názvu pro účely určení dopadu, který má na průměrného spotřebitele, nebo je pro účely analýzy tohoto rizika porušení z důvodu použití názvu vyvolávajícího připomenutí napřed třeba určit, že se jedná o tytéž výrobky, podobné výrobky nebo složené výrobky, které mezi svými složkami mají výrobek chráněný označením původu?

                  3)

                  Je riziko porušení z důvodu použití názvu vyvolávajícího připomenutí třeba určit objektivními parametry, když existuje úplná nebo velmi vysoká shoda v názvech, nebo je třeba jej pro účely závěru, že riziko připomenutí je nevýznamné nebo irelevantní, odstupňovat s ohledem na připomínající a připomínané výrobky a služby?

                  4)

                  Je ochrana, kterou stanoví uvedená právní úprava v případech rizika připomenutí nebo zneužití, zvláštní ochranou vlastní specifikům těchto výrobků, nebo musí být ochrana nutně spojena s normami o nekalé hospodářské soutěži?

         (1)  Článek 13 nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2006, L 93, s. 12).

         (2)  Článek 103 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 671).


title: Věc T-568/19 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. září 2019 – Micreos Food Safety v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Bakteriofág – Listérie – Listex™ P100 – Nepřípustnost“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/53

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. září 2019 – Micreos Food Safety v. Komise
      (Věc T-568/19 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Bakteriofág - Listérie - Listex™ P100 - Nepřípustnost“)
      (2020/C 19/65)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Micreos Food Safety BV (Wageningen, Nizozemsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Eggers, W. Farrell a I. Galindo Martín, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti údajného rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. června 2019, kterým tento orgán údajně zakázal uvedení Listex™ P100 na trh za účelem používání jako činidla v potravinách živočišného původu, které jsou určeny k přímé spotřebě.

         Výrok

                  1)

                     Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                     O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-795/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 29. října 2019 – XX v. Tartu vangla

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 29. října 2019 – XX v. Tartu vangla
      (Věc C-795/19)
      (2020/C 19/32)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Riigikohus

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XX

         Žalovaný: Tartu vangla

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 2 odst. 2 ve spojení s čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1) vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které stanoví, že deficit sluchu pod stanovenou normou je absolutní překážkou pro výkon činnosti ve vězeňské službě, a které nepovolují, aby při posuzování splnění nároků na sluch byly použity kompenzační pomůcky?

         (1)  Úř. věst. 2000, L 303, s. 16.


title: Věc C-774/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 22. října 2019 – A. B. a B. B. v. Personal Exchange International Limited

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 22. října 2019 – A. B. a B. B. v. Personal Exchange International Limited
      (Věc C-774/19)
      (2020/C 19/23)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: A. B. a B. B.

         Žalovaná: Personal Exchange International Limited

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 15 odst. 1 nařízení č. 44/2001 (1) vykládán v tom smyslu, že jako smlouva uzavřená spotřebitelem pro účel, který se netýká jeho profesionální nebo podnikatelské činnosti, může být kvalifikována také smlouva o hraní online pokeru, uzavřená jednotlivcem na dálku přes internet se zahraničním provozovatelem online her, která podléhá všeobecným obchodním podmínkám tohoto provozovatele, pokud se uvedená osoba několik let živila takto získaným příjmem nebo výhrami ve hře poker, ačkoli nemá formální registraci pro tento druh činnosti a v žádném případě tuto činnost nenabízí na trhu třetím osobám jako placenou službu?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.


title: Věc T-31/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. listopadu 2019 – Izuzquiza a Semsrott v. Frontex („Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty týkající se námořní operace vedené v roce 2017 ve Středozemním moři agenturou Frontex – Nasazená plavidla – Odepření přístupu – Článek 4 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1049/2001 – Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti veřejné bezpečnosti“)

text:
               20.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. listopadu 2019 – Izuzquiza a Semsrott v. Frontex
      (Věc T-31/18) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se námořní operace vedené v roce 2017 ve Středozemním moři agenturou Frontex - Nasazená plavidla - Odepření přístupu - Článek 4 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1049/2001 - Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti veřejné bezpečnosti“)
      (2020/C 19/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Luisa Izuzquiza (Madrid, Španělsko) a Arne Semsrott (Berlín, Německo) (zástupci: S. Hilbrans a R. Callsen, advokáti a J. Pobjoy, barrister)

         Žalovaná: Evropská agentura pro pohraniční a pobřežní stráž, (zástupci: H. Caniard a T. Knäbe, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a J. Currallem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí agentury Frontex CGO/LAU/18911c/2017 ze dne 10. listopadu 2017, kterým se odpírá přístup k dokumentům obsahujícím údaje o jménu, vlajce a druhu každého plavidla nasazeného agenturou Frontex ve Středozemním moři v rámci společné operace Triton v období od 1. června do 30. srpna 2017.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Luise Izuzquiza a Arneovi Semsrottovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.