title: Věc C-450/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 3 de Gerona - Španělsko) – WA v. Instituto Nacional de la Seguridad Social („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 79/7/EHS – Rovné zacházení s muži a ženami v oblasti sociálního zabezpečení – Článek 4 odst. 1 a 2 – Článek 7 odst. 1 – Výpočet dávek – Směrnice 2006/54/ES – Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání – Vnitrostátní právní předpisy upravující nárok na příspěvek k důchodu ženám, které měly alespoň dvě vlastní či osvojené děti a které pobírají trvalý invalidní důchod – Nepřiznání tohoto nároku mužům ve stejné situaci – Srovnatelná situace – Přímá diskriminace na základě pohlaví – Odchylky – Neexistence“)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 3 de Gerona - Španělsko) – WA v. Instituto Nacional de la Seguridad Social
      (Věc C-450/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 79/7/EHS - Rovné zacházení s muži a ženami v oblasti sociálního zabezpečení - Článek 4 odst. 1 a 2 - Článek 7 odst. 1 - Výpočet dávek - Směrnice 2006/54/ES - Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání - Vnitrostátní právní předpisy upravující nárok na příspěvek k důchodu ženám, které měly alespoň dvě vlastní či osvojené děti a které pobírají trvalý invalidní důchod - Nepřiznání tohoto nároku mužům ve stejné situaci - Srovnatelná situace - Přímá diskriminace na základě pohlaví - Odchylky - Neexistence“)
      (2020/C 54/08)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social no 3 de Gerona

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: WA

         Žalovaný: Instituto Nacional de la Seguridad Social

         Výrok

      Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví nárok na příspěvek k důchodu pro ženy, které měly alespoň dvě vlastní nebo osvojené děti a pobírají trvalý invalidní důchod v rámci národního systému sociálního zabezpečení, kdežto muži ve stejné situaci nemají na takový příspěvek k důchodu nárok.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc C-625/19 PPU: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam - Nizozemsko) – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného vůči XD („Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Článek 6 odst. 1 – Pojem „vystavující justiční orgán“ – Kritéria – Evropský zatýkací rozkaz vydaný státním zastupitelstvím členského státu za účelem trestního stíhání“)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/12

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam - Nizozemsko) – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného vůči XD
      (Věc C-625/19 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 6 odst. 1 - Pojem „vystavující justiční orgán“ - Kritéria - Evropský zatýkací rozkaz vydaný státním zastupitelstvím členského státu za účelem trestního stíhání“)
      (2020/C 54/15)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Amsterdam

         Účastník původního řízení

      XD

         Výrok

      Rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládáno v tom smyslu, že požadavky na účinnou soudní ochranu, které musí požívat osoba, vůči níž je vydán evropský zatýkací rozkaz za účelem trestního stíhání, jsou splněny, pokud jsou podle právních předpisů vystavujícího členského státu podmínky pro vydání tohoto rozkazu, a zejména jeho přiměřenost, předmětem soudního přezkumu v tomto členském státě.

         (1)  Úř. věst. C 382, 11.11.2019.


title: Věc C-263/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag - Nizozemsko) – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers v. Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV („Řízení o předběžné otázce – Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti – Směrnice 2001/29/ES – Článek 3 odst. 1 – Právo na sdělování veřejnosti – Zpřístupnění – Článek 4 – Právo na rozšiřování – Vyčerpání – Elektronické knihy – Virtuální trh s „použitými“ elektronickými knihami“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/5

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag - Nizozemsko) – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers v. Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
      (Věc C-263/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti - Směrnice 2001/29/ES - Článek 3 odst. 1 - Právo na sdělování veřejnosti - Zpřístupnění - Článek 4 - Právo na rozšiřování - Vyčerpání - Elektronické knihy - Virtuální trh s „použitými“ elektronickými knihami“)
      (2020/C 61/05)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers

         Žalované: Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV

         Výrok

      Poskytnutí elektronické knihy k trvalému užívání prostřednictvím stažení spadá pod pojem „sdělování veřejnosti“ a konkrétně pod pojem „zpřístupnění […] děl [autorů] veřejnosti takovým způsobem, že každý jednotlivec ze strany veřejnosti má k těmto dílům přístup z místa a v době, které si zvolí“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti.

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 4. února 2020 ve věci E-5/19 Trestní řízení proti F a G (Směrnice 2003/6/ES – Manipulace s trhem – Harmonizace – Skutečné transakce – Nepravdivé a zavádějící signály – Zajištění ceny na abnormální nebo umělé úrovni – Legitimní důvody – Šíření informací) 2020/C 132/07

text:
               23.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 4. února 2020
      ve věci E-5/19
      Trestní řízení proti F a G

            (Směrnice 2003/6/ES – Manipulace s trhem – Harmonizace – Skutečné transakce – Nepravdivé a zavádějící signály – Zajištění ceny na abnormální nebo umělé úrovni – Legitimní důvody – Šíření informací)

      (2020/C 132/07)
      Ve věci E-5/19, Trestní řízení proti F a G — ŽÁDOST podaná Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora odvolacím soudem (Borgarting lagmannsrett) ve věci výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu), Páll Hreinsson, předseda (soudce zpravodaj), Per Christiansen a Bernd Hammermann, soudci, vynesl dne 4. února 2020 rozsudek, jehož výrok zní:

                  1.

                  Provedené transakce, které převádějí náklady a riziko s plným účinkem mezi nezávislými stranami a jsou správně ohlášeny trhu, mohou být způsobilé poskytnout nepravdivé nebo zavádějící signály, pokud jde o nabídku finančních nástrojů, poptávku po nich či jejich cenu ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) první odrážky směrnice 2003/6/ES. Posouzení, zda došlo k manipulaci s trhem podle čl. 1 odst. 2 písm. a) první odrážky směrnice 2003/6/ES, musí být založeno na objektivních faktorech a na zohlednění výsledků transakcí a jejich dopadu. Při zkoumání toho, zda určitá transakce přenáší nepravdivé nebo zavádějící signály, však může skutečný zájem na nákupu a prodeji předmětného cenného papíru podpořit zjištění takových objektivních faktorů.

                  2.

                  Není slučitelné s čl. 1 odst. 2 písm. a) druhou odrážkou směrnice 2003/6/ES, aby určení, zda je cena v „abnormální“ nebo „umělé“ výši, bylo učiněno na základě individuálních předpokladů u investora, který určitou transakci provádí.
                  Určení „abnornální“ nebo „umělé“ ceny ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) druhé odrážky směrnice 2003/6/ES může být učiněno na základě jednotlivé transakce. Je na předkládajícím soudu, aby posoudil a určil, které signály a faktory jsou relevantní pro jeho posouzení. Tyto faktory mohou zahrnovat srovnání s dříve ohlášenými cenami a změny v obchodních a tržních podmínkách, a to z hlediska relevantního trhu i finančního nástroje a jeho emitenta.
                  Cenu lze zajistit ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) druhé odrážky směrnice 2003/6/ES u transakce zahrnující cenný papír, který není obchodován v aukčním mechanismu, ale který vznikl přímým jednáním mezi dvěma z několika makléřských společností. Je na předkládajícím soudu, aby určil, zda byla cena zajištěna, a to s ohledem na takové faktory, jako je povaha a druh předmětného trhu, včetně druhu a ocenění finančního nástroje obchodovaného na trhu, zda se trh a příslušný finanční nástroj vyznačují nízkou likviditou při obchodování, jakož i informací, které mají účastníci trhu k dispozici, včetně prostředků, kterými jsou informace o obchodech poskytovány.

                  3.

                  Důvody související s odhalením situace na trhu, pokud jde o nabídku určitého finančního nástroje, poptávku po něm a jeho cenu, nebo s využitím nejistoty ostatních investorů v tomto ohledu, mohou v zásadě představovat legitimní důvody ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) druhého pododstavce směrnice 2003/6/ES. Je tomu tak, pokud nejsou v rozporu s cíli směrnice. Posoudit toto má vnitrostátní soud s ohledem na celkové chování investora. Je rovněž na vnitrostátním soudu, aby posoudil, zda existuje uznávaný tržní postup použitelný na předmětný trh a finanční nástroj. Pro účely zproštění investora odpovědnosti podle čl. 1 odst. 2 písm. a) druhého pododstavce musí být splněny podmínka legitimního důvodu a soulad transakce s uznávaným tržním postupem.

                  4.

                  Není slučitelné s čl. 1 odst. 2 písm. c) směrnice 2003/6/ES považovat informace za určené k šíření, pokud v situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, investor poskytl informace týkající se možné transakce makléři, aby byly předány jednomu nebo více jiným investorům na trhu, nebo pokud makléř takové informace skutečně předal.


title: Věc T-76/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Pontinova v. EUIPO – Ponti & Partners (pontinova) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie pontinova – Starší národní slovní ochranná známka PONTI – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Relevantní veřejnost – Podobnost služeb – Podobnost označení – Globální posouzení nebezpečí záměny“)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2020 – Pontinova v. EUIPO – Ponti & Partners (pontinova)
      (Věc T-76/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie pontinova - Starší národní slovní ochranná známka PONTI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Relevantní veřejnost - Podobnost služeb - Podobnost označení - Globální posouzení nebezpečí záměny“)
      (2020/C 215/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pontinova AG (Curych, Švýcarsko) (zástupce: L. Röh, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ponti & Partners, SLP (Barcelona, Španělsko) (zástupce: R. Guerras Mazón, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2018 (věc R 566/2018-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Ponti & Partners a Pontinova.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Pontinova AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1. 4. 2019.


title: Věc C-78/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. června 2020 – Evropská komise v. Maďarsko („Nesplnění povinnosti státem – Přípustnost – Článek 63 SFEU – Volný pohyb kapitálu – Existence omezení – Důkazní břemeno – Nepřímá diskriminace spojená s původem kapitálu – Článek 12 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na svobodu sdružování – Vnitrostátní právní úprava, která sdružením přijímajícím finanční podpory z jiných členských států nebo ze třetích zemí ukládá registrační, oznamovací a publikační povinnost spojenou se sankcemi – Článek 7 Listiny základních práv – Právo na respektování soukromého života – Článek 8 odst. 1 Listiny základních práv – Právo na ochranu osobních údajů – Vnitrostátní právní úprava ukládající povinnost zpřístupnit údaje o osobách poskytujících finanční podporu sdružením a o výši této podpory – Odůvodněnost – Naléhavý důvod obecného zájmu – Transparentnost ve financování sdružení – Článek 65 SFEU – Veřejný pořádek – Veřejná bezpečnost – Boj proti praní peněz, financování terorismu a organizovanému zločinu – Článek 52 odst. 1 Listiny základních práv“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. června 2020 – Evropská komise v. Maďarsko
      (Věc C-78/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Přípustnost - Článek 63 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Existence omezení - Důkazní břemeno - Nepřímá diskriminace spojená s původem kapitálu - Článek 12 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na svobodu sdružování - Vnitrostátní právní úprava, která sdružením přijímajícím finanční podpory z jiných členských států nebo ze třetích zemí ukládá registrační, oznamovací a publikační povinnost spojenou se sankcemi - Článek 7 Listiny základních práv - Právo na respektování soukromého života - Článek 8 odst. 1 Listiny základních práv - Právo na ochranu osobních údajů - Vnitrostátní právní úprava ukládající povinnost zpřístupnit údaje o osobách poskytujících finanční podporu sdružením a o výši této podpory - Odůvodněnost - Naléhavý důvod obecného zájmu - Transparentnost ve financování sdružení - Článek 65 SFEU - Veřejný pořádek - Veřejná bezpečnost - Boj proti praní peněz, financování terorismu a organizovanému zločinu - Článek 52 odst. 1 Listiny základních práv“)
      (2020/C 271/02)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně V. Di Bucci, L. Havas, L. Malferrari a K. Talabér-Ritz, poté V. Di Bucci, L. Havas a L. Malferrari, zmocněnci)

         Žalovaný: Maďarsko (zástupci: M.Z. Fehér a G. Koós, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Švédské království (zástupkyně: A. Falk, C. Meyer-Seitz a H. Shev, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Maďarsko tím, že přijalo ustanovení a külföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvény (zákon č. LXXVI z roku 2017 o transparentnosti organizací přijímajících podporu ze zahraničí), která určitým kategoriím organizací občanské společnosti, jež přímo či nepřímo přijímají zahraniční podporu překračující určitou mezní hodnotu, ukládají registrační, oznamovací a publikační povinnost a upravují možnost uložit sankce organizacím, které tyto povinnosti nesplní, zavedlo diskriminační a neodůvodněná omezení pro zahraniční dary poskytované organizacím občanské společnosti, a to v rozporu s povinnostmi, které pro něj vyplývají z článku 63 SFEU a článků 7, 8 a 12 Listiny základních práv Evropské unie.

                  2)

                  Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Švédské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 211, 18.6.2018.


title: Věc C-702/18 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. června 2020 – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Bolton Cile España, SA („Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PRIMART Marek Łukasiewicz – Starší národní ochranná známka PRIMA – Článek 8 odst. 1 písm. b) – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 76 odst. 1 – Rozsah přezkumu vykonávaného Tribunálem Evropské unie“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/6

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. června 2020 – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Bolton Cile España, SA
      (Věc C-702/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PRIMART Marek Łukasiewicz - Starší národní ochranná známka PRIMA - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 76 odst. 1 - Rozsah přezkumu vykonávaného Tribunálem Evropské unie“)
      (2020/C 271/08)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz (zástupce: J. Skołuda, radca prawny)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Bolton Cile España, SA (zástupci: F. Celluprica, F. Fischetti a F. De Bono, avvocati)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 12. září 2018, Primart v. EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) (T-584/17, nezveřejněný, EU:T:2018:530), se zrušuje.

                  2)

                  Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 82, 4.3.2019.


title: Věc C-378/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Ústavného súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – řízení zahájené Prezidentem Slovenské republiky („Řízení o předběžné otázce – Vnitřní trh s elektřinou – Směrnice 2009/72/ES – Článek 35 odst. 4 a 5 – Nezávislost regulačních orgánů – Vnitrostátní právní předpisy, které pravomoc jmenovat předsedu národního regulačního orgánu přenášejí z hlavy státu na vládu – Účastenství vnitrostátních ministerstev v řízeních o ceně“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/18

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Ústavného súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – řízení zahájené Prezidentem Slovenské republiky
      (Věc C-378/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Vnitřní trh s elektřinou - Směrnice 2009/72/ES - Článek 35 odst. 4 a 5 - Nezávislost regulačních orgánů - Vnitrostátní právní předpisy, které pravomoc jmenovat předsedu národního regulačního orgánu přenášejí z hlavy státu na vládu - Účastenství vnitrostátních ministerstev v řízeních o ceně“)
      (2020/C 271/25)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Ústavný súd Slovenskej republiky

         Účastník původního řízení

      Prezident Slovenskej republiky

         za přítomnosti:: Národnej rady Slovenskej republiky, Vlády Slovenskej republiky

         Výrok

                  1)

                  Článek 35 odst. 4 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právním předpisům členského státu, podle kterých má vláda tohoto státu pravomoc jmenovat a odvolat předsedu národního regulačního orgánu, pokud jsou splněny všechny požadavky stanovené v těchto ustanoveních, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  Článek 35 odst. 4 a 5 směrnice 2009/72 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právním předpisům členského státu, které s cílem zajistit ochranu veřejného zájmu stanoví účastenství zástupců ministerstev tohoto státu v určitých řízeních o ceně před národním regulačním orgánem, pokud je dodržena rozhodovací nezávislost tohoto orgánu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 238, 15.7.2019.


title: Věc C-229/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski rayonen sad (Bulharsko) dne 29. května 2020 – P v. „K“ FOOD

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski rayonen sad (Bulharsko) dne 29. května 2020 – P v. „K“ FOOD
      (Věc C-229/20)
      (2020/C 271/35)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofiyski rayonen sad

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: P

         Žalovaná:„K“ FOOD

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 3 písm. g) směrnice 2008/48/ES (1) vykládán v tom smyslu, že poplatky za vedlejší plnění, které byly dohodnuty ke smlouvě o spotřebitelském úvěru, jako jsou poplatky za možnost odložit a snížit splátky, představují část roční procentní sazby nákladů tohoto úvěru?

                  2.

                  Musí být čl. 10 odst. 2 písm. g) směrnice 2008/48/ES vykládán v tom smyslu, že nesprávné uvedení roční procentní sazby nákladů v úvěrové smlouvě uzavřené mezi podnikatelem a spotřebitelem jako dlužníkem musí být považováno za neuvedení roční procentní sazby nákladů v úvěrové smlouvě a vnitrostátní soud musí uplatnit právní důsledky, které vnitrostátní právo stanoví pro případ, že ve smlouvě o spotřebitelském úvěru není uvedena roční procentní sazba nákladů?

                  3.

                  Musí být čl. 22 odst. 4 směrnice 2008/48/ES vykládán v tom smyslu, že sankce, kterou stanoví vnitrostátní právo v podobě neplatnosti smlouvy o spotřebitelském úvěru, v důsledku čehož musí být vrácena pouze poskytnutá částka kapitálu, je přiměřená, pokud ve smlouvě o spotřebitelském úvěru není přesně uvedena roční procentní sazba nákladů?

                  4.

                  Musí být čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 93/13/EHS (2) vykládán v tom smyslu, že poplatky za balíček vedlejších plnění, které jsou stanoveny v samostatné dodatkové dohodě ke smlouvě o spotřebitelském úvěru jakožto hlavní smlouvě, musí být považovány za součást hlavního předmětu smlouvy a nemohou proto být předmětem přezkumu zneužívající povahy?

                  5.

                  Nezávisle na odpovědi na třetí otázku: Musí být čl. 3 odst. 1 směrnice 93/13/EHS ve spojení s bodem 1 písm. o) přílohy této směrnice vykládán v tom smyslu, že ujednání smlouvy o vedlejších plněních ke smlouvě o spotřebitelském úvěru má zneužívající povahu, pokud se v něm spotřebiteli poskytuje abstraktní možnost odložit a nově rozvrhnout své splátky, za což je povinen zaplatit poplatky také tehdy, pokud této možnosti nevyužije?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. 2008, L 133, s. 66).

         (2)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


title: Věc C-236/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna (Itálie) dne 4. června 2020 – PG v. Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna (Itálie) dne 4. června 2020 – PG v. Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Věc C-236/20)
      (2020/C 271/36)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: PG

         Žalovaní: Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání články 20, 21, 31, 33 a 34 Listiny základních práv Evropské unie, směrnice 1997/70/ES (1) o pracovních poměrech na dobu určitou (ustanovení 2 a 4), směrnice 1997/81/ES (2) o částečném pracovním úvazku (ustanovení 4), směrnice 2003/88/ES o pracovní době (článek 7), směrnice 2000/78/ES (3) [článek 1, čl. 2 odst. 2 písm. a)], v oblasti rovného zacházení v zaměstnání a povolání, použití takové vnitrostátní právní úpravy, jako je italská právní úprava obsažená v zákoně 374/91 ve znění pozdějších úprav a v legislativním nařízení č. 92/2016 tak, jak je vykládáno v ustálené judikatuře, podle které kromě toho, že takoví smírčí soudci, jako jsou honorární soudci, nejsou po stránce platových poměrů a nároku na sociální zabezpečení postaveni na roveň profesionálním soudcům, jsou zcela vyloučeni z jakékoli formy ochrany v oblasti sociálního zabezpečení zaručené zaměstnancům ve veřejné správě?

                  2)

                  Brání zásady Společenství v oblasti nezávislosti a nestrannosti funkce soudce a zejména článek 47 Listiny základních práv Evropské unie použití takové vnitrostátní právní úpravy, jako je italská právní úprava, podle které kromě toho, že takoví smírčí soudci, jako jsou honorární soudci, nejsou po stránce platových poměrů a nároku na sociální zabezpečení postaveni na roveň profesionálním soudcům, jsou zcela vyloučeni z jakékoli formy ochrany v oblasti sociálního zabezpečení zaručené zaměstnancům ve veřejné správě?

                  3)

                  Brání ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS dne 18. března 1999, která je přílohou směrnice 1999/70/ES, použití takové právní úpravy, jako je italská právní úprava, podle které pracovní poměr na dobu určitou takových smírčích soudců, jako jsou honorární soudci, který je původně stanoven na 8 let (čtyři plus čtyři), lze soustavně prodlužovat o další čtyři roky, aniž je – v případě, že nedojde k jeho převedení na pracovní poměr na dobu neurčitou – stanovena účinná a odrazující sankce.

         (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43).

         (2)  Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 14, s. 9).

         (3)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16).


title: Věc C-260/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. června 2020 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 2. dubna 2020 ve věci T-383/17, Hansol Paper v. Komise

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/30

      Kasační opravný prostředek podaný dne 11. června 2020 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 2. dubna 2020 ve věci T-383/17, Hansol Paper v. Komise
      (Věc C-260/20 P)
      (2020/C 271/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, a A. Demeneix, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Hansol Paper Co. Ltd, European Thermal Paper Association (ETPA)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek, zamítl žalobu podanou v prvním stupni a uložil společnosti Hansol Paper Co. Ltd náhradu nákladů řízení;

            případně

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí a určil, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      V rozsudku napadnutém kasačním opravným prostředkem Tribunál zrušil v rozsahu, v němž se týká společnosti Hansol Paper Co. Ltd, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/763 ze dne 2. května 2017 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz určitého typu lehkého termografického papíru pocházejícího z Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (1)

      Komise na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí tři důvody.
      Komise má za to, že Tribunál:

                  —

                  zkreslil důkazy a provedl nesprávný výklad právního rámce použitelného na údaje, ze kterých může Komise vycházet při stanovení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení (2);

                  —

                  provedl nesprávný výklad pravidel v čl. 2 odst. 1 a 3 základního nařízení pro stanovení běžné hodnoty v případě neexistence domácího prodeje; a

                  —

                  provedl nesprávný výklad pravidel v článku 3 základního nařízení při určení míry snížení cen v případě vývozů do Unie prostřednictvím subjektů ve spojení.

         (1)  Úř. věst. 2017, L 114, s. 3.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. L 176, 30.6.2016, s. 21).


title: Věc T-511/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – XH v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Povýšení – Povyšovací řízení 2017 – Rozhodnutí o nepovýšení – Jasnost a přesnost žalobního důvodu – Pravidlo shody – Napadení konečných aktů – Přípustnost – Článek 45 služebního řádu – Průběžná zpráva o zkušební době – Závěrečná zpráva ke zkušební době – Hodnotící posudek – Hlediska zohledněná při srovnávacím přezkumu zásluh – Bezvadnost postupu – Odpovědnost – Nemajetková újma“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – XH v. Komise
      (Věc T-511/18) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2017 - Rozhodnutí o nepovýšení - Jasnost a přesnost žalobního důvodu - Pravidlo shody - Napadení konečných aktů - Přípustnost - Článek 45 služebního řádu - Průběžná zpráva o zkušební době - Závěrečná zpráva ke zkušební době - Hodnotící posudek - Hlediska zohledněná při srovnávacím přezkumu zásluh - Bezvadnost postupu - Odpovědnost - Nemajetková újma“)
      (2020/C 271/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: XH (zástupkyně: E. Auleytner, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Radu Bouyon a L. Vernier, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí zveřejněného v Informations administratives (Administrativní sdělení) č. 25–2017 ze dne 13. listopadu 2017 o nezapsání jména žalobkyně na seznam úředníků povýšených v rámci povyšovacího řízení 2017 a na zrušení rozhodnutí R/96/18 ze dne 7. června 2018, kterým se zamítá stížnost žalobkyně ze dne 10. února 2018, a zadruhé na náhradu újmy údajně vzniklé v důsledku těchto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí nepovýšit XH do platové třídy AD 6 v povyšovacím řízení 2017, které vyplývá ze zveřejnění seznamu úředníků povýšených do této platové třídy v Informations administratives (Administrativní sdělení) č. 25–2017 ze dne 13. listopadu 2017, se zrušuje.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá povinnost zaplatit XH částku 2 000 eur jako náhradu jí vzniklé nemajetkové újmy.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  Komise ponese náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 131, 8.4.2019.


title: Věc T-737/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Siberia Oriental v. OÚS (Siberia) („Odrůdová práva – Žádost o změnu data zániku odrůdového práva Společenství uděleného pro odrůdu Siberia z druhu Lilium L. – Odvolání podané k odvolacímu senátu OÚS – Nepřípustnost – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 75 nařízení (ES) č. 2100/94 – Účinná soudní ochrana – Článek 67 odst. 1 a článek 87 nařízení č. 2100/94 – Oprava zjevných nesprávností – Článek 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 874/2009“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Siberia Oriental v. OÚS (Siberia)
      (Věc T-737/18) (1)

      („Odrůdová práva - Žádost o změnu data zániku odrůdového práva Společenství uděleného pro odrůdu Siberia z druhu Lilium L. - Odvolání podané k odvolacímu senátu OÚS - Nepřípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení (ES) č. 2100/94 - Účinná soudní ochrana - Článek 67 odst. 1 a článek 87 nařízení č. 2100/94 - Oprava zjevných nesprávností - Článek 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 874/2009“)
      (2020/C 271/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Siberia Oriental BV (’t Zand, Nizozemsko) (zástupce: T. Overdijk, advokát)

         Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (zástupci: M. Ekvad, F. Mattina a O. Lamberti, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí odvolacího senátu OÚS ze dne 15. října 2018 (věc A 009/2017), týkajícímu se žádosti o změnu data zániku odrůdového práva uděleného pro odrůdu Siberia z druhu Lilium L.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Siberia Oriental BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Odrůdovým úřadem Společenství (OÚS).

         (1)  Úř. věst. C 54, 11.2.2019.


title: Věc T-406/20: Žaloba podaná dne 2. července 2020 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/52

      Žaloba podaná dne 2. července 2020 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB
      (Věc T-406/20)
      (2020/C 271/64)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Německo) (zástupci: H. Berger a K. Helle, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 15. dubna 2020 o předem hrazených příspěvcích do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2020 (SRB/ES/2020/24), včetně jeho příloh, v rozsahu, v němž se napadené rozhodnutí včetně přílohy I a přílohy II týká příspěvku žalobkyně;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se opírá o jedenáct žalobních důvodů, které jsou v podstatě totožné s žalobními důvody uplatňovanými ve věci T-405/20, DZ Hyp v. SRB, nebo jsou těmto důvodům podobné.


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO podaná dne 27. března 2020 soudem Norges Høyesterett ve věci norská vláda v. Anniken Jenny Lindberg (Věc E-3/20) 2020/C 275/02

text:
               20.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 275/2

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO podaná dne 27. března 2020 soudem Norges Høyesterett ve věci norská vláda v. Anniken Jenny Lindberg
      (Věc E-3/20)
      (2020/C 275/02)
      Dne 14. dubna 2020 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko ze dne 27. března 2020, kterou Soudnímu dvoru ESVO podal Norges Høyesterett (Nejvyšší soud Norska) ve věci norská vláda v. Anniken Jenny Lindberg v souvislosti s následujícími otázkami:
      Článek 21 směrnice o odborných kvalifikacích

         1.
         Je třeba čl. 21 odst. 1 směrnice o odborných kvalifikacích vykládat v tom smyslu, že hostitelský členský stát může v každém případě požadovat, aby žadatel předložil jak příslušný „doklad o dosažené kvalifikaci“ uvedený ve sloupci 2 bodu 5.3.2 přílohy V směrnice, tak i daná „osvědčení“, která domovský stát mohl zahrnout do sloupce 4 pro dotčené povolání, nebo by měl být pojem „případně“ vykládán v tom smyslu, že hostitelský stát musí určit, zda je v daném případě na místě daná osvědčení vyžadovat?
         Je-li třeba výraz „případně“ chápat tak, že hostitelský stát musí určit, zda je v daném případě na místě daná osvědčení vyžadovat:

         2.

            Z jakého právní posouzení se bude vycházet a jaké faktory budou z právního hlediska relevantní při určování, zda je na místě osvědčení uvedená na seznamu vyžadovat?

         3.

            Má nějaký důsledek skutečnost, pokud samotný doklad o dosažené kvalifikaci poskytuje doklad o odborné přípravě, který se považuje za doklad splňující minimální kritéria stanovená v čl. 34 odst. 2 směrnice, a pokud osvědčení, které nelze předložit, souvisí s postgraduální praxí?

      Práva podle hlavní části Dohody o EHP

         1.
         Je hostitelský stát povinen posoudit žádost o uznání podle článků 28 a 31 Dohody o EHP, pokud žadatel, který absolvoval odbornou přípravu v členském státě pro povolání s harmonizovanými minimálními požadavky na odbornou přípravu, nesplňuje kritéria pro uznání podle článků 21 nebo 10 směrnice o odborných kvalifikacích?
         Pokud ano,

         2.

            Z jakého právní posouzení se bude vycházet a jaké faktory budou z právního hlediska relevantní při určování, zda tento žadatel může odvodit další práva podle článků 28 nebo 31 Dohody o EHP?

         3.

            Jaký význam má skutečnost, že žadatel nemá osvědčení pro postgraduální praxi, kterou domovský stát uvedl ve sloupci 4 bodu 5.3.2 přílohy V směrnice o odborných kvalifikacích, pokud hostitelský stát nevyžaduje postgraduální praxi žadatelů vyškolených v hostitelském státě a odborná příprava dosažená žadatelem se považuje za rovnocennou odborné přípravě nabízené v hostitelském státě?

         4.

            Může být požadováno, aby žadateli byla přiznána plná práva v hostitelském státě, pokud doklad o dosažené kvalifikaci, který je žadatel schopen předložit, nedává žadateli odpovídající profesní práva v domovském státě?


title: Věc C-787/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Skatteverket v. Sögård Fastigheter AB („Řízení o předběžné otázce – Vnitrostátní právní předpisy stanovící opravu odpočtů daně z přidané hodnoty (DPH) jinou osobou povinnou k dani, než je osoba povinná k dani, která odpočet původně provedla – Prodej nemovitosti pronajaté společností, jakož i předcházející společností, která byla vlastníkem nemovitosti, uskutečněný prvně uvedenou společností ve prospěch jednotlivců – Ukončení zdanění DPH při prodeji nemovitosti jednotlivcům“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/3

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Skatteverket v. Sögård Fastigheter AB
      (Věc C-787/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Vnitrostátní právní předpisy stanovící opravu odpočtů daně z přidané hodnoty (DPH) jinou osobou povinnou k dani, než je osoba povinná k dani, která odpočet původně provedla - Prodej nemovitosti pronajaté společností, jakož i předcházející společností, která byla vlastníkem nemovitosti, uskutečněný prvně uvedenou společností ve prospěch jednotlivců - Ukončení zdanění DPH při prodeji nemovitosti jednotlivcům“)
      (2021/C 35/03)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Skatteverket

         Odpůrkyně: Sögård Fastigheter AB

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které na základě čl. 188 odst. 2 této směrnice stanoví, že převodce nemovitosti není povinen provést opravu odpočtu daně z přidané hodnoty provedeného na vstupu, pokud nabyvatel použije tuto nemovitost pouze k uskutečnění plnění zakládajících nárok na odpočet, přičemž ukládají rovněž nabyvateli, aby provedl opravu tohoto odpočtu za zbývající dobu opravného období, jestliže následně převede dotčenou nemovitost na třetí osobu, která ji pro taková plnění využívat nebude.

         (1)  Úř. věst. C 72, 25.2.2019


title: Věc C-815/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Federatie Nederlandse Vakbeweging v. Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 96/71/ES – Článek 1 odst. 1 a 3 a čl. 2 odst. 1 – Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb – Řidiči v mezinárodní silniční dopravě – Působnost – Pojem ‚vyslaný pracovník‘ – Kabotáž – Článek 3 odst. 1, 3 a 8 – Článek 56 SFEU – Volný pohyb služeb – Kolektivní smlouvy, které byly prohlášeny za všeobecně použitelné“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Federatie Nederlandse Vakbeweging v. Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft
      (Věc C-815/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 96/71/ES - Článek 1 odst. 1 a 3 a čl. 2 odst. 1 - Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb - Řidiči v mezinárodní silniční dopravě - Působnost - Pojem ‚vyslaný pracovník‘ - Kabotáž - Článek 3 odst. 1, 3 a 8 - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Kolektivní smlouvy, které byly prohlášeny za všeobecně použitelné“)
      (2021/C 35/04)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Žalované: Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb musí být vykládána v tom smyslu, že se vztahuje na nadnárodní poskytování služeb v odvětví silniční dopravy.

                  2)

                  Článek 1 odst. 1 a 3 a čl. 2 odst. 1 směrnice 96/71 musí být vykládány v tom smyslu, že pracovník, který působí jako řidič v odvětví mezinárodní silniční dopravy na základě charterové smlouvy uzavřené mezi podnikem, který ho zaměstnává a je usazen v některém členském státě, a podnikem působícím v jiném členském státě, než je stát, ve kterém dotyčná osoba obvykle pracuje, je pracovník vyslaný na území členského státu ve smyslu těchto ustanovení, pokud má výkon jeho práce s tímto územím po dotčenou omezenou dobu dostatečnou spojitost. Existence takové spojitosti se zjišťuje v rámci celkového posouzení takových okolností, jako je povaha činností vykonávaných dotyčným zaměstnancem na uvedeném území, míra intenzity spojitosti činností tohoto pracovníka s územím jednotlivých členských států, v nichž působí, jakož i podíl, který mají uvedené činnosti v rámci dopravní služby jako celku.
                  Skutečnost, že řidič v mezinárodní silniční dopravě, kterého podnik usazený v jednom členském státě poskytl podniku usazenému v jiném členském státě, dostává ke svým úkolům pokyny a plnění těchto úkolů zahajuje nebo ukončuje v sídle tohoto druhého podniku, sama o sobě nepostačuje k tomu, aby bylo možné konstatovat, že tento řidič byl vyslán na území tohoto jiného členského státu ve smyslu směrnice 96/71, pokud výkon práce uvedeného řidiče nemá s tímto územím dostatečnou spojitost i na základě dalších faktorů.

                  3)

                  Článek 1 odst. 1 a 3 a čl. 2 odst. 1 směrnice 96/71 musí být vykládány v tom smyslu, že při posuzování toho, zda došlo k vyslání pracovníků, není sama o sobě relevantní existence skupinové vazby mezi podniky, které jsou stranami smlouvy o poskytnutí pracovníků.

                  4)

                  Článek 1 odst. 1 a 3 a čl. 2 odst. 1 směrnice 96/71 musí být vykládány v tom smyslu, že pracovník, který působí jako řidič v odvětví silniční dopravy a na základě charterové smlouvy uzavřené mezi podnikem, který ho zaměstnává a je usazen v některém členském státě, a podnikem působícím v jiném členském státě vykonává kabotáž na území jiného členského státu než státu, ve kterém obvykle pracuje, v zásadě musí být považován za pracovníka vyslaného na území členského státu, kde je tato kabotáž prováděna. Doba trvání kabotáže je pro posouzení otázky, zda došlo k takovému vyslání, irelevantní, aniž je dotčeno případné použití čl. 3 odst. 3 této směrnice.

                  5)

                  Článek 3 odst. 1 a 8 směrnice 96/71 musí být vykládán v tom smyslu, že otázka, zda byla kolektivní smlouva prohlášena za všeobecně použitelnou, musí být posouzena s ohledem na použitelné vnitrostátní právo. Pojmu uvedenému v těchto ustanoveních odpovídá kolektivní smlouva, která sice nebyla prohlášena za všeobecně použitelnou, ale jejíž dodržování je v případě podniků, na které se vztahuje, podmínkou vynětí z působnosti jiné kolektivní smlouvy, která za všeobecně použitelnou prohlášena byla, a jejíž ustanovení jsou v podstatě totožná s ustanoveními této jiné kolektivní smlouvy.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1.4.2019.


title: Věc C-823/18 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 – Evropská komise v. GEA Group AG („Kasační opravný prostředek – Kartelové dohody – Evropské trhy s tepelnými cínovými stabilizátory a tepelnými stabilizátory založené na epoxidovaném sójovém oleji a esterech – Stanovení cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací – Uplatnění maximální výše 10 % obratu na jeden ze subjektů, které tvoří podnik – Zrušení rozhodnutí, kterým se mění pokuta stanovená v původním rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání – Pokuty – Pojem podniku – Solidární odpovědnost za zaplacení pokuty – Zásada rovného zacházení – Datum splatnosti pokuty v případě změny“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/5

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 – Evropská komise v. GEA Group AG
      (Věc C-823/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropské trhy s tepelnými cínovými stabilizátory a tepelnými stabilizátory založené na epoxidovaném sójovém oleji a esterech - Stanovení cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací - Uplatnění maximální výše 10 % obratu na jeden ze subjektů, které tvoří podnik - Zrušení rozhodnutí, kterým se mění pokuta stanovená v původním rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání - Pokuty - Pojem podniku - Solidární odpovědnost za zaplacení pokuty - Zásada rovného zacházení - Datum splatnosti pokuty v případě změny“)
      (2021/C 35/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: původně T. Christoforou, P. Rossi a V. Bottka, poté P. Rossi a V. Bottka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: GEA Group AG (zástupci: C. Wagner a I. du Mont, Rechtsanwälte)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 18. října 2018, GEA Group v. Komise (T 640/16, EU:T:2018:700), se zrušuje.

                  2)

                  Věc T 640/16 se vrací Tribunálu Evropské unie.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 93, 11.3.2019.


title: Věc C-44/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Repsol Petróleo, SA v. Administración General del Estado („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/96/ES – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Článek 21 odst. 3 – Neexistence zdanitelného plnění – Spotřeba energetických produktů ve vlastních prostorách podniku, v němž byly vyrobeny, za účelem výroby konečných energetických produktů, při níž jsou nevyhnutelně získány i neenergetické produkty“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/5

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Repsol Petróleo, SA v. Administración General del Estado
      (Věc C-44/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Článek 21 odst. 3 - Neexistence zdanitelného plnění - Spotřeba energetických produktů ve vlastních prostorách podniku, v němž byly vyrobeny, za účelem výroby konečných energetických produktů, při níž jsou nevyhnutelně získány i neenergetické produkty“)
      (2021/C 35/06)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Repsol Petróleo, SA

         Žalovaná: Administración General del Estado

         Výrok

      Článek 21 odst. 3 první věta směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud podnik, který vyrábí energetické produkty určené k použití jako palivo nebo pohonná hmota, spotřebovává energetické produkty, které sám vyrobil, a získává tímto procesem nevyhnutelně i neenergetické produkty, které jsou hospodářsky zhodnocovány, nevztahuje se na tu část spotřeby vedoucí k získání takových neenergetických produktů výjimka ze zdanění energetických produktů upravená v tomto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Věc C-49/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 – Evropská komise v. Portugalská republika („Nesplnění povinnosti státem – Elektronické komunikace – Univerzální služba a práva uživatelů týkající se sítí a služeb elektronických komunikací – Směrnice 2002/22/ES – Sítě a služby – Článek 13 – Financování povinností univerzální služby – Mechanismus rozdělení – Zásady transparentnosti, minimálního narušení trhu, zákazu diskriminace a proporcionality“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/6

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 – Evropská komise v. Portugalská republika
      (Věc C-49/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Elektronické komunikace - Univerzální služba a práva uživatelů týkající se sítí a služeb elektronických komunikací - Směrnice 2002/22/ES - Sítě a služby - Článek 13 - Financování povinností univerzální služby - Mechanismus rozdělení - Zásady transparentnosti, minimálního narušení trhu, zákazu diskriminace a proporcionality“)
      (2021/C 35/07)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně L. Nicolae, P. Costa de Oliveira a G. Braga da Cruz, poté L. Nicolae a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

         Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa a J. Marques, zmocněnci, ve spolupráci s D. Silva Moraisem, advogado)

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 25.3.2019.


title: Věc C-62/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – Star Taxi App SRL v. Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti („Řízení o předběžné otázce – Článek 56 SFEU – Použitelnost – Čistě interní situace – Směrnice 2000/31/ES – Článek 2 písm. a) – Pojem ‚služby informační společnosti‘ – Článek 3 odst. 2 a 4 – Článek 4 – Použitelnost – Směrnice 2006/123/ES – Služby – Kapitola III (Svoboda usazování pro poskytovatele) a kapitola IV (Volný pohyb služeb) – Použitelnost – Články 9 a 10 – Směrnice (EU) 2015/1535 – Článek 1 odst. 1 písm. e) a f) – Pojem ‚předpis pro služby‘ – Pojem ‚technický předpis‘ – Článek 5 odst. 1 – Nedostatečná předchozí komunikace – Dovolatelnost – Činnost spočívající v propojování osob, které se chtějí přemístit po území města, s autorizovanými řidiči taxislužby pomocí aplikace pro chytré telefony – Kvalifikace – Vnitrostátní právní úprava podřizující tuto činnost režimu předchozího povolení“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/7

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – Star Taxi App SRL v. Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti
      (Věc C-62/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 56 SFEU - Použitelnost - Čistě interní situace - Směrnice 2000/31/ES - Článek 2 písm. a) - Pojem ‚služby informační společnosti‘ - Článek 3 odst. 2 a 4 - Článek 4 - Použitelnost - Směrnice 2006/123/ES - Služby - Kapitola III (Svoboda usazování pro poskytovatele) a kapitola IV (Volný pohyb služeb) - Použitelnost - Články 9 a 10 - Směrnice (EU) 2015/1535 - Článek 1 odst. 1 písm. e) a f) - Pojem ‚předpis pro služby‘ - Pojem ‚technický předpis‘ - Článek 5 odst. 1 - Nedostatečná předchozí komunikace - Dovolatelnost - Činnost spočívající v propojování osob, které se chtějí přemístit po území města, s autorizovanými řidiči taxislužby pomocí aplikace pro chytré telefony - Kvalifikace - Vnitrostátní právní úprava podřizující tuto činnost režimu předchozího povolení“)
      (2021/C 35/09)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Star Taxi App SRL

         Žalované: Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti

         za přítomnosti: IB, Camera Naţională a Taximetriştilor din România, D’Artex Star SRL, Auto Cobălcescu SRL, Cristaxi Service SRL

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu), který odkazuje na čl. 1 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, musí být vykládán v tom smyslu, že zprostředkovatelská služba spočívající v propojování osob, které se chtějí přemístit po území města, s autorizovanými řidiči taxislužby za úplatu pomocí aplikace pro chytré telefony, na kterou poskytovatel uvedené služby za tímto účelem uzavřel smlouvy o poskytování služeb s těmito řidiči za úhradu měsíčního paušálu, ale nepředává jim objednávky, nestanovuje jízdné ani nezajišťuje jeho výběr od těchto osob, které jej platí přímo řidiči taxislužby, a neprovádí kontrolu kvality vozidel a jejich řidičů ani kontrolu chování těchto řidičů, představuje ve smyslu těchto ustanovení „službu informační společnosti“.

                  2)

                  Článek 1 odst. 1 písm. f) směrnice 2015/1535 musí být vykládán v tom smyslu, že právní úprava místního orgánu, která podřizuje poskytování zprostředkovatelské služby, jejímž předmětem je propojování osob, které se chtějí přemístit po území města, s autorizovanými řidiči taxislužby za úplatu pomocí aplikace pro chytré telefony a která spadá pod kvalifikaci „služby informační společnosti“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. b) směrnice 2015/1535, získáním předchozího povolení, kterému již podléhají ostatní poskytovatelé služby dispečinku taxislužby, nepředstavuje „technický předpis“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. f) této směrnice.

                  3)

                  Článek 56 SFEU, čl. 3 odst. 2 a 4 směrnice 2000/31, jakož i článek 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládány v tom smyslu, že se nepoužijí na spor, jehož všechny relevantní prvky se vyskytují pouze uvnitř jednoho státu.
                  Článek 4 směrnice 2000/31 musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na právní úpravu členského státu, která podřizuje poskytování zprostředkovatelské služby, jejímž předmětem je propojování osob, které se chtějí přemístit po území města, s autorizovanými řidiči taxislužby za úplatu pomocí aplikace pro chytré telefony a která spadá pod kvalifikaci „služby informační společnosti“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 2000/31, který odkazuje na čl. 1 odst. 1 písm. b) směrnice 2015/1535, získáním předchozího povolení, kterému již podléhají ostatní poskytovatelé služeb dispečinku taxislužby.
                  Články 9 a 10 směrnice 2006/123 musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která podřizuje poskytování zprostředkovatelské služby, jejímž předmětem je propojování osob, které se chtějí přemístit po území města, s autorizovanými řidiči taxislužby za úplatu pomocí aplikace pro chytré telefony, získáním předchozího povolení k výkonu jejich činnosti, pokud podmínky pro získání tohoto povolení nesplňují požadavky stanovené v těchto článcích, zejména v tom, že ukládají technické požadavky, které nejsou přizpůsobeny dotčené službě, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 164, 13.5.2019.


title: Spojené věci C-225/19 a 226/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. listopadu 2020 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem – Nizozemsko) – R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19) v. Minister van Buitenlandse Zaken („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Vízový kodex Společenství – Nařízení (ES) č. 810/2009 – Článek 32 odst. 1 až 3 – Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o udělení víza – Příloha VI – Standardní formulář – Odůvodnění – Hrozba pro veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost nebo veřejné zdraví, či pro mezinárodní vztahy jednoho či několika členských států – Článek 22 – Postup předchozí konzultace ústředních orgánů jiných členských států – Námitka proti udělení víza – Odvolání proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti o udělení víza – Rozsah soudního přezkumu – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na účinný prostředek nápravy“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/10

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. listopadu 2020 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem – Nizozemsko) – R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19) v. Minister van Buitenlandse Zaken
      (Spojené věci C-225/19 a 226/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Vízový kodex Společenství - Nařízení (ES) č. 810/2009 - Článek 32 odst. 1 až 3 - Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o udělení víza - Příloha VI - Standardní formulář - Odůvodnění - Hrozba pro veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost nebo veřejné zdraví, či pro mezinárodní vztahy jednoho či několika členských států - Článek 22 - Postup předchozí konzultace ústředních orgánů jiných členských států - Námitka proti udělení víza - Odvolání proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti o udělení víza - Rozsah soudního přezkumu - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na účinný prostředek nápravy“)
      (2021/C 35/11)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19)

         Žalovaný: Minister van Buitenlandse Zaken

         Výrok

      Článek 32 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán jednak v tom smyslu, že členskému státu, který přijal konečné rozhodnutí o zamítnutí žádosti o udělení víza na základě čl. 32 odst. 1 písm. a) bodu vi) nařízení č. 810/2009, ve znění nařízení č. 610/2013, z důvodu, že jiný členský stát vznesl námitku proti udělení víza, ukládá povinnost označit v tomto rozhodnutí členský stát, který tuto námitku vznesl, a uvést konkrétní důvod pro zamítnutí zakládající se na této námitce, spolu s případným opodstatněním důvodů uvedené námitky, jakož i orgán, u kterého může žadatel podat prostředek nápravy, který má k dispozici v tomto jiném členském státě, a jednak, že pokud je proti témuž rozhodnutí podáno odvolání na základě čl. 32 odst. 3 nařízení č. 810/2009, ve znění nařízení č. 610/2013, nemohou soudy členského státu, který toto rozhodnutí přijal, zkoumat materiální legalitu námitky proti udělení víza, kterou vznesl jiný členský stát.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.


title: Věc C-269/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Banca B. SA v. A.A.A. („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Směrnice 93/13/EHS – Důsledky konstatování zneužívající povahy ujednání – Nahrazení zneužívajícího ujednání – Způsob výpočtu pohyblivé úrokové sazby – Přípustnost – Vybídnutí stran k vyjednávání“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/10

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Banca B. SA v. A.A.A.
      (Věc C-269/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Směrnice 93/13/EHS - Důsledky konstatování zneužívající povahy ujednání - Nahrazení zneužívajícího ujednání - Způsob výpočtu pohyblivé úrokové sazby - Přípustnost - Vybídnutí stran k vyjednávání“)
      (2021/C 35/12)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Banca B. SA

         Žalovaný: A.A.A.

         Výrok

      Článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že po konstatování zneužívající povahy ujednání, která definují mechanismus stanovení pohyblivé úrokové sazby v takové smlouvě o úvěru, jaká je dotčena v původním řízení, a pokud tato smlouva nemůže po odstranění dotyčných zneužívajících ujednání nadále existovat, zrušení uvedené smlouvy by mělo zvlášť nepříznivé důsledky pro spotřebitele a neexistuje žádné dispozitivní ustanovení vnitrostátního práva, musí vnitrostátní soud při zohlednění vnitrostátního práva jako celku přijmout veškerá opatření nezbytná k ochraně spotřebitele před zvláště nepříznivými důsledky, které by zrušení uvedené smlouvy mohlo způsobit. Za takových okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení, nic nebrání zejména tomu, aby vnitrostátní soud vyzval účastníky řízení k vyjednávání za účelem stanovení způsobů výpočtu úrokové sazby, pokud stanoví rámec těchto vyjednávání a cílem těchto vyjednávání je nastolit mezi právy a povinnostmi smluvních partnerů skutečnou rovnováhu zohledňující zejména cíl směrnice 93/13, který spočívá v ochraně spotřebitele.

         (1)  Úř. věst. C 238, 15.7.2019.


title: Věc C-302/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Istituto nazionale della previdenza sociale v. WS („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2011/98/EU – Práva pracovníků ze třetích zemí, kteří jsou držiteli jednotného povolení – Článek 12 – Právo na rovné zacházení – Sociální zabezpečení – Právní úprava členského státu, která pro účely stanovení nároků na rodinnou dávku vylučuje rodinné příslušníky držitele jednotného povolení, kteří nemají bydliště na území tohoto členského státu“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/11

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Istituto nazionale della previdenza sociale v. WS
      (Věc C-302/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2011/98/EU - Práva pracovníků ze třetích zemí, kteří jsou držiteli jednotného povolení - Článek 12 - Právo na rovné zacházení - Sociální zabezpečení - Právní úprava členského státu, která pro účely stanovení nároků na rodinnou dávku vylučuje rodinné příslušníky držitele jednotného povolení, kteří nemají bydliště na území tohoto členského státu“)
      (2021/C 35/13)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Žalovaný: WS

         Výrok

      Článek 12 odst. 1 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/98/EU ze dne 13. prosince 2011 o jednotném postupu vyřizování žádostí o jednotné povolení k pobytu a práci na území členského státu pro státní příslušníky třetích zemí a o společném souboru práv pracovníků ze třetích zemí oprávněně pobývajících v některém členském státě musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle níž se pro účely určení nároků na dávku sociálního zabezpečení nepřihlíží k rodinným příslušníkům držitele jednotného povolení ve smyslu čl. 2 písm. c) této směrnice, kteří nemají bydliště na území tohoto členského státu, nýbrž ve třetí zemi, kdežto k rodinným příslušníkům státního příslušníka uvedeného členského státu, kteří mají bydliště ve třetí zemi, se přihlíží.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc C-303/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Istituto nazionale della previdenza sociale v. VR („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/109/ES – Postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty – Článek 11 – Právo na rovné zacházení – Sociální zabezpečení – Právní úprava členského státu, která pro účely stanovení nároku na rodinnou dávku vylučuje rodinné příslušníky dlouhodobě pobývajícího rezidenta, kteří nemají bydliště na území tohoto členského státu“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/12

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Istituto nazionale della previdenza sociale v. VR
      (Věc C-303/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/109/ES - Postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Článek 11 - Právo na rovné zacházení - Sociální zabezpečení - Právní úprava členského státu, která pro účely stanovení nároku na rodinnou dávku vylučuje rodinné příslušníky dlouhodobě pobývajícího rezidenta, kteří nemají bydliště na území tohoto členského státu“)
      (2021/C 35/14)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Žalovaný: VR

         Výrok

      Článek 11 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle níž se pro účely určení nároků na dávku sociálního zabezpečení nepřihlíží k rodinným příslušníkům dlouhodobě pobývajícího rezidenta ve smyslu čl. 2 písm. b) této směrnice, kteří nemají bydliště na území tohoto členského státu, nýbrž ve třetí zemi, zatímco k rodinným příslušníkům státního příslušníka uvedeného členského státu, kteří mají bydliště ve třetí zemi, se přihlíží, ledaže tento členský stát vyjádřil úmysl využít odchylku od rovného zacházení povolenou v čl. 11 odst. 2 uvedené směrnice tím, že tuto odchylku provedl do vnitrostátního práva.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc C-311/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – BONVER WIN, a.s. v. Ministerstvo financí ČR („Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb služeb – Omezení – Vnitrostátní právní úprava zakazující provozování sázkových her na určitých místech – Použitelnost článku 56 SFEU – Existence přeshraničního prvku“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/12

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – BONVER WIN, a.s. v. Ministerstvo financí ČR
      (Věc C-311/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Omezení - Vnitrostátní právní úprava zakazující provozování sázkových her na určitých místech - Použitelnost článku 56 SFEU - Existence přeshraničního prvku“)
      (2021/C 35/15)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Nejvyšší správní soud

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatelka: BONVER WIN, a.s.

         Žalovaný: Ministerstvo financí ČR

         Výrok

      Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se použije na situaci společnosti usazené v jednom členském státě, která pozbyla povolení k provozování hazardních her poté, co v tomto členském státě vstoupil v účinnost právní předpis určující místa, na nichž mohou být provozovány takové hry, a použitelný bez rozdílu na všechny poskytovatele provozující svou činnost na území tohoto členského státu bez ohledu na to, zda poskytují služby tuzemským státním příslušníkům nebo státním příslušníkům ostatních členských států, když část jejích zákazníků pochází z jiného členského státu, než ve kterém je usazena.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.06.2019


title: Věc C-320/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Ingredion Germany GmbH v. Spolková republika Německo („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Směrnice 2003/87/ES – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Článek 3 písm. h) – Noví účastníci na trhu – Článek 10a – Přechodný režim bezplatného přidělování povolenek – Rozhodnutí 2011/278/EU – Článek 18 odst. 1 písm. c) – Úroveň činnosti týkající se paliva – Článek 18 odst. 2 druhý pododstavec – Hodnota příslušného koeficientu využití kapacity“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/13

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Ingredion Germany GmbH v. Spolková republika Německo
      (Věc C-320/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Článek 3 písm. h) - Noví účastníci na trhu - Článek 10a - Přechodný režim bezplatného přidělování povolenek - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 18 odst. 1 písm. c) - Úroveň činnosti týkající se paliva - Článek 18 odst. 2 druhý pododstavec - Hodnota příslušného koeficientu využití kapacity“)
      (2021/C 35/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Berlin

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Ingredion Germany GmbH

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Výrok

      Článek 18 odst. 2 druhý pododstavec rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely přidělování bezplatných povolenek na emise novým účastníkům na trhu je příslušný koeficient využití kapacity omezen na hodnotu nižší než 100 %.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019.


title: Věc C-352/19 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. prosince 2020 – Region Brusel-hlavní město v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh – Prováděcí nařízení (EU) 2017/2324 – Obnovení schválení účinné látky glyfosát – Článek 263 SFUE – Aktivní legitimace regionálního celku – Přímé dotčení“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/13

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. prosince 2020 – Region Brusel-hlavní město v. Evropská komise
      (Věc C-352/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh - Prováděcí nařízení (EU) 2017/2324 - Obnovení schválení účinné látky glyfosát - Článek 263 SFUE - Aktivní legitimace regionálního celku - Přímé dotčení“)
      (2021/C 35/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Region Brusel-hlavní město (zástupce: A. Bailleux, avocat)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: X. Lewis, F. Castillo de la Torre, I. Naglis a F. Castilla Contreras, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Region Brusel-hlavní město ponese náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 220, 1.7.2019.


title: Věc C-372/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce ondernemingsrechtbank Antwerpen- Belgie) – Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM) v. Weareone.World BVBA, Wecandance NV („Řízení o předběžné otázce – Hospodářská soutěž – Článek 102 SFEU – Zneužití dominantního postavení – Pojem ‚nepřiměřené ceny‘ – Společnost kolektivní správy autorských práv – Situace faktického monopolu – Dominantní postavení – Zneužití – Výkon hudebních děl během hudebních festivalů – Sazebník založený na hrubých příjmech z prodeje vstupenek – Přiměřený poměr k plnění společnosti kolektivní správy – Určení skutečně provedené části hudebního repertoáru společnosti kolektivní správy“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/14

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce ondernemingsrechtbank Antwerpen- Belgie) – Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM) v. Weareone.World BVBA, Wecandance NV
      (Věc C-372/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Hospodářská soutěž - Článek 102 SFEU - Zneužití dominantního postavení - Pojem ‚nepřiměřené ceny‘ - Společnost kolektivní správy autorských práv - Situace faktického monopolu - Dominantní postavení - Zneužití - Výkon hudebních děl během hudebních festivalů - Sazebník založený na hrubých příjmech z prodeje vstupenek - Přiměřený poměr k plnění společnosti kolektivní správy - Určení skutečně provedené části hudebního repertoáru společnosti kolektivní správy“)
      (2021/C 35/18)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      ondernemingsrechtbank Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM)

         Žalované: Weareone.World BVBA, Wecandance NV

         Výrok

      Článek 102 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že zneužitím dominantního postavení ve smyslu tohoto článku není, že společnost kolektivní správy, která má v členském státě faktický monopol, ukládá pořadatelům hudebních akcí za právo sdělování hudebních děl veřejnosti sazebník, ve kterém:

                  —

                  jsou poplatky splatné z důvodu autorského práva vypočítány na základě sazby uplatňované na hrubé příjmy z prodeje vstupenek, aniž je možné od těchto příjmů odečíst veškeré náklady spojené s organizací festivalu, které nemají vztah k hudebním dílům reprodukovaným během tohoto festivalu, pokud vzhledem ke všem relevantním okolnostem projednávaného případu poplatky skutečně uložené společností správy na základě tohoto sazebníku nemají nepřiměřenou povahu, zejména s ohledem na povahu a rozsah užívání děl, hospodářskou hodnotu vytvořenou tímto užíváním a hospodářskou hodnotu služeb poskytnutých touto společností správy, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, a

                  —

                  se používá odstupňovaná paušální sazba, kterou se mezi reprodukovanými hudebními díly určí ta část z nich, jež pochází z repertoáru této společnosti správy, pokud neexistuje jiná metoda umožňující přesněji identifikovat a kvantifikovat používání těchto děl, kterou by se dalo dosáhnout téhož legitimního cíle, totiž ochrany zájmů autorů, skladatelů a hudebních vydavatelů, aniž by zároveň vedla k neúměrnému zvýšení nákladů na správu smluv a dohled nad užíváním hudebních děl chráněných autorským právem; toto přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu ve světle konkrétního případu, který mu byl předložen, a s ohledem na všechny relevantní okolnosti, včetně dostupnosti a spolehlivosti poskytnutých údajů, jakož i stávajících technologických nástrojů.

         (1)  Úř. věst. C 270, 12.8.2019.


title: Věc C-445/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Viasat Broadcasting UK Ltd v. TV2/Danmark A/S, Dánské království („Řízení o předběžné otázce – Státní podpory – Veřejnoprávní rozhlasová a televizní společnost – Článek 106 odst. 2 SFEU – Služby obecného hospodářského zájmu – Podpora slučitelná s vnitřním trhem – Článek 108 odst. 3 SFEU – Oznámení – Neexistence – Povinnost příjemce zaplatit úroky za období, v němž byla tato podpora protiprávní – Výpočet úroků – Částky, které je třeba zohlednit“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/15

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Viasat Broadcasting UK Ltd v. TV2/Danmark A/S, Dánské království
      (Věc C-445/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Veřejnoprávní rozhlasová a televizní společnost - Článek 106 odst. 2 SFEU - Služby obecného hospodářského zájmu - Podpora slučitelná s vnitřním trhem - Článek 108 odst. 3 SFEU - Oznámení - Neexistence - Povinnost příjemce zaplatit úroky za období, v němž byla tato podpora protiprávní - Výpočet úroků - Částky, které je třeba zohlednit“)
      (2021/C 35/19)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Østre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Viasat Broadcasting UK Ltd

         Žalovaní: TV2/Danmark A/S, Dánské království

         Výrok

                  1)

                  Musí být čl. 108 odst. 3 SFEU vykládán v tom smyslu, že povinnost vnitrostátních soudů uložit příjemci státní podpory poskytnuté v rozporu s tímto ustanovením zaplacení úroků za období, v němž byla tato podpora protiprávní, platí rovněž tehdy, když Evropská komise v konečném rozhodnutí dospěje k závěru, že tato podpora je slučitelná s vnitřním trhem na základě čl. 106 odst. 2 SFEU?

                  2)

                  Musí být čl. 108 odst. 3 SFEU vykládán v tom smyslu, že povinnost vnitrostátních soudů uložit příjemci státní podpory poskytnuté v rozporu s tímto ustanovením zaplacení úroků za období, v němž byla tato podpora protiprávní, se vztahuje rovněž na podpory, které tento příjemce převedl na podniky, jež jsou s ním spojeny, a na podpory, které mu byly vyplaceny státem kontrolovaným podnikem?

         (1)  Úř. věst. C 270, 12.8.2019.


title: Věc C-510/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel – Belgie) – trestní řízení proti AZ („Řízení o předběžné otázce – Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Článek 6 odst. 2 – Pojem ‚vykonávající justiční orgán‘ – Článek 27 odst. 2 – Zásada speciality – Článek 27 odst. 3 písm. g) a odstavec 4 – Odchylka – Stíhání za ‚jiný trestný čin‘, než kvůli kterému byla dotyčná osoba předána – Souhlas vykonávajícího justičního orgánu – Souhlas státního zastupitelství vykonávajícího členského státu“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/16

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel – Belgie) – trestní řízení proti AZ
      (Věc C-510/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 6 odst. 2 - Pojem ‚vykonávající justiční orgán‘ - Článek 27 odst. 2 - Zásada speciality - Článek 27 odst. 3 písm. g) a odstavec 4 - Odchylka - Stíhání za ‚jiný trestný čin‘, než kvůli kterému byla dotyčná osoba předána - Souhlas vykonávajícího justičního orgánu - Souhlas státního zastupitelství vykonávajícího členského státu“)
      (2021/C 35/20)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van beroep te Brussel

         Účastník původního trestního řízení

      AZ

         za přítomnosti: Openbaar Ministerie, YU, ZV

         Výrok

                  1)

                  Pojem „vykonávající justiční orgán“ ve smyslu čl. 6 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, představuje autonomní pojem unijního práva, který musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje orgány členského státu, které se účastní, aniž jsou nezbytně soudci nebo soudy, výkonu trestního soudnictví tohoto členského státu, jednají při výkonu funkcí souvisejících s výkonem evropského zatýkacího rozkazu nezávisle a vykonávají své funkce v rámci řízení, které splňuje požadavky vyplývající z účinné soudní ochrany.

                  2)

                  Článek 6 odst. 2, jakož i čl. 27 odst. 3 písm. g) a odstavec 4 rámcového rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, musí být vykládány v tom smyslu, že státní zástupce členského státu, který se účastní výkonu soudnictví, avšak může při výkonu své rozhodovací pravomoci dostávat individuální pokyny od výkonné moci, není „vykonávajícím justičním orgánem“ ve smyslu těchto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 312, 16.9.2019.


title: Věc C-767/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. prosince 2020 – Evropská komise v. Belgické království („Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 2009/72/ES a směrnice 2009/73/ES – Vnitřní trh s elektřinou a zemním plynem – Účinné oddělení provozování přenosových soustav elektřiny a plynu od činností v oblasti dodávek a výroby – Zřízení nezávislých národních regulačních orgánů“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/16

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. prosince 2020 – Evropská komise v. Belgické království
      (Věc C-767/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2009/72/ES a směrnice 2009/73/ES - Vnitřní trh s elektřinou a zemním plynem - Účinné oddělení provozování přenosových soustav elektřiny a plynu od činností v oblasti dodávek a výroby - Zřízení nezávislých národních regulačních orgánů“)
      (2021/C 35/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: O. Beynet a Y. G. Marinova, zmocněnkyně)

         Žalovaný: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck, M. Jacobs a C. Pochet, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. Blockem, advokátem)

         Výrok

                  1)

                  Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES a ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES tím, že do vnitrostátního práva řádně neprovedlo:

                              —

                              článek 9 odst. 1 písm. a) směrnice 2009/72 ani čl. 9 odst. 1 písm. a) směrnice 2009/73;

                              —

                              článek 37 odst. 4 písm. a) a b) směrnice 2009/72 ani čl. 41 odst. 4 písm. a) a b) směrnice 2009/73 ani

                              —

                              článek 37 odst. 6 písm. a) až c) a odst. 9 směrnice 2009/72 ani čl. 41 odst. 6 písm. a) až c) a odst. 9 směrnice 2009/73.

                  2)

                  Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 10, 13.1.2020.


title: Věc C-799/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresného súdu Košice I – Slovensko) – NI, OJ, PK v. Sociálna poisťovňa („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2008/94/ES – Články 2 a 3 – Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele – Pojmy ‚nesplacené pohledávky zaměstnanců‘ a ‚platební neschopnost zaměstnavatele‘ – Pracovní úraz – Úmrtí zaměstnance – Náhrada nemajetkové újmy – Vymáhání pohledávky od zaměstnavatele – Nemožnost – Záruční instituce“)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/17

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresného súdu Košice I – Slovensko) – NI, OJ, PK v. Sociálna poisťovňa
      (Věc C-799/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2008/94/ES - Články 2 a 3 - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Pojmy ‚nesplacené pohledávky zaměstnanců‘ a ‚platební neschopnost zaměstnavatele‘ - Pracovní úraz - Úmrtí zaměstnance - Náhrada nemajetkové újmy - Vymáhání pohledávky od zaměstnavatele - Nemožnost - Záruční instituce“)
      (2021/C 35/22)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Okresný súd Košice I

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: NI, OJ, PK

         Žalovaná: Sociálna poisťovňa

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele musí být vykládán v tom smyslu, že zaměstnavatele nelze považovat za „platebně neschopného“, pokud proti němu byl podán návrh na provedení exekuce v souvislosti se soudem přiznaným nárokem na náhradu újmy, avšak pohledávka byla v exekučním řízení prohlášena za nedobytnou z důvodu faktické platební neschopnosti tohoto zaměstnavatele. Je nicméně na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda se dotčený členský stát podle čl. 2 odst. 4 této směrnice nerozhodl rozšířit ochranu zaměstnanců stanovenou v uvedené směrnici i na takovouto situaci platební neschopnosti, která byla zjištěna v rámci jiných řízení, než jsou řízení zmíněná v uvedeném čl. 2 odst. 1, která jsou stanovena ve vnitrostátním právu.

                  2)

                  Článek 1 odst. 1 a článek 3 směrnice 2008/94/ES musí být vykládány v tom smyslu, že náhradu nemajetkové újmy vzniklé v důsledku úmrtí zaměstnance po pracovním úrazu, kterou má zaměstnavatel poskytnout pozůstalým příbuzným, lze považovat za „pohledávku zaměstnanců vznikající z pracovních smluv nebo pracovních poměrů“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 této směrnice pouze tehdy, pokud spadá pod pojem „odměna“, jak je vymezen ve vnitrostátním právu, což musí určit vnitrostátní soud.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc C-455/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2018 Oliverem Spiekerem proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 8. května 2018 ve věci T-92/18, Oliver Spieker v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2018 Oliverem Spiekerem proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 8. května 2018 ve věci T-92/18, Oliver Spieker v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-455/18 P)
      (2021/C 35/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Oliver Spieker (zástupci: A. Schönfleisch, O. Spieker, M. Alber, N. Willich, advokáti)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 8. května 2018 ve věci T-92/18, Spieker v. EUIPO (Science for a better skin), kterým uvedený soud zamítl žalobu na neplatnost podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 12. prosince 2017 (R1067/2017-4), kterým bylo zamítnuto odvolání, jímž se navrhovatel domáhal zrušení rozhodnutí hlavního oddělení žalovaného ze dne 20. března 2017;

                  —

                  zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu žalovaného ze dne 12. prosince 2017 (R1067/2017-4);

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení včetně náhrady nezbytných nákladů které navrhovatel vynaložil v řízení před čtvrtým odvolacím senátem a u Tribunálu Evropské unie.

            Soudní dvůr Evropské unie (osmý senát) usnesením ze dne 8. prosince 2020 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že neúspěšný účastník řízení ponese náklady řízení.


title: Věc C-259/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. června 2020 João Miguel Barata proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 2. dubna 2020 ve věci T-81/18, Barata v. Parlament

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 11. června 2020 João Miguel Barata proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 2. dubna 2020 ve věci T-81/18, Barata v. Parlament
      (Věc C-259/20 P)
      (2021/C 35/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: João Miguel Barata (zástupci: G. Pandey, D. Rovetta, V. Villante, advokáti)

         Další účastník řízení: Evropský parlament
      Usnesením ze dne 3. prosince 2020 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek musí být odmítnut jako zčásti zjevně nepřípustný a zamítnut zčásti zjevně neopodstatněný, a uložil účastníkovi řízení podávajícímu kasační opravný prostředek, aby nesl vlastní náklady.


title: Věc C-307/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2020 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. května 2020 ve věci T-445/18, Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2020 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. května 2020 ve věci T-445/18, Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-307/20 P)
      (2021/C 35/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (zástupci: P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller, Rechtsanwälte)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Peek & Cloppenburg KG, Hamburk
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 29. října 2020 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-308/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2020 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. května 2020 ve věci T-535/18, Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2020 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. května 2020 ve věci T-535/18, Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-308/20 P)
      (2021/C 35/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (zástupci: P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller, Rechtsanwälte)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Peek & Cloppenburg KG, Hamburk
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 29. října 2020 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-309/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2020 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. května 2020 ve věci T-443/18, Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               1.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2020 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. května 2020 ve věci T-443/18, Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-309/20 P)
      (2021/C 35/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (zástupci: P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller, Rechtsanwälte)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Peek & Cloppenburg KG, Hamburk
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 29. října 2020 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.