title: Věc T-62/05: Žaloba podaná dne 15. února 2005 Lotto Sport Italia S.p.A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/31

         Žaloba podaná dne 15. února 2005 Lotto Sport Italia S.p.A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-62/05)
   (2005/C 106/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. února 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Lotto Sport Italia S.p.A., se sídlem v Treviso (Itálie). Žalobkyně je zastoupena S. Feltrinellim a G. Brogim, advokáty.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Lotos Brillen Vertriebs-GmbH, se sídlem v Eisingen (Německo).
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 7. října 2004 ve věci R 572/2003-4;

               —

               prohlásil, že přihlašovaná ochranná známka pro zboží tříd 9, zejména „sportovní brýle, které nejsou z cenných materiálů“, není zaměnitelná s ochrannou známkou Společenství č. 610/642 účastníka řízení podávajícího námitku a mezinárodní ochrannou známkou č. 447 179

               —

               uložil náhradu nákladů těchto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Lotto Sport Italia S.p.A.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „Lotto“ pro výrobky ve třídách 3, 9 a 16 (Brýle, obroučky brýlí, pouzdra na brýle, brýlové řetízky, brýlové šňůry, brýlová skla, dalekohledy atd.) – přihláška č. 1 443 183

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Lotos Brillen Vertriebs-GmbH (Německo)

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Slovní ochranná známka „Lotos“, přihlášená jako ochranná známka Společenství a mezinárodní známka pro výrobky ve třídách 9, 14 a 18 (optické přístroje a nástroje, brýle, obroučky brýlí, obzvláště z kovu, drahé kovy a jejich slitiny, kůže a kožené imitace atd.) – ochranná známka Společenství č. 610 642)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí přihlášky ochranné známky pro namítané výrobky, to znamená výrobky ve třídě 9

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94


title: Věc C-399/07: Žaloba podaná dne 28. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/19

         Žaloba podaná dne 28. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-399/07)
   (2007/C 247/25)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Szmytkowska a M. Telles Romão, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/6/ES (1) ze dne 26. ledna 2005 o změně směrnice 71/250/EHS, pokud jde o uvádění a interpretaci výsledků analýz podle směrnice 2002/32/ES, nebo v každém případě tím, že je neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení uvedené směrnice do vnitrostátního práva uplynula 16. února 2006.

      (1)  Úř. věst. L 24, s. 33.


title: Věc C-159/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad – Varna (Bulharsko) dne 4. dubna 2014 – „Koela-N“  EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad – Varna (Bulharsko) dne 4. dubna 2014 – „Koela-N“ EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
   (Věc C-159/14)
   2014/C 175/36
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad – Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„Koela-N“ EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 14 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládat v tom smyslu, že právo nakládat s hmotným majetkem jako vlastník zahrnuje rovněž právo přikázat přepravci, aby zboží dodal třetí osobě odlišné od příjemce uvedeného na faktuře, a v tomto smyslu představuje již samotné přijetí zboží touto třetí osobou důkaz o uskutečněných předchozích dodání zboží?

               2)

               Je třeba článek 14 odst. 1 směrnice Rady 2006/112 vykládat v tom smyslu, že skutečnost, že zboží není ve skutečném vlastnictví přímého dodavatele – nezávisle na tom, zda kupující zboží obdržel – znamená, že nejsou splněny podmínky existence dodání [zboží] podle směrnice?

               3)

               Představuje skutečnost, že předchozí dodavatelé v rámci dodavatelského řetězce neposkytli daňovým orgánům součinnost, jakož i chybějící nakládka zboží objektivní ukazatele, ze kterých lze vyvodit, že osoba povinná k dani věděla nebo musela vědět, že plnění, u kterého uplatňuje nárok na odpočet daně odvedené na vstupu, je součástí daňového podvodu?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-247/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Köln (Německo) dne 9. června 2008 – Gaz de France – Berliner Investissement SA v. Bundeszentralamt für Steuern

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Köln (Německo) dne 9. června 2008 – Gaz de France – Berliner Investissement SA v. Bundeszentralamt für Steuern
   (Věc C-247/08)
   (2008/C 223/37)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Köln
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gaz de France – Berliner Investissement SA

      Žalovaný: Bundeszentralamt für Steuern
   Předběžné otázky

               1.

               Je třeba čl. 2 písm. a) ve spojení s písmenem f) přílohy směrnice Rady ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (1) (90/435/EHS, Úř. věst. L 225, s. 6) vykládat v tom smyslu, že také francouzská společnost mající právní formu „société par actions simplifiée“ může být považována za „společnost členského státu“ ve smyslu této směrnice již v letech před rokem 2005, a pro zisk rozdělovaný její německou dceřinou společností v roce 1999 jí tudíž přísluší osvobození od srážkové daně podle čl. 5 odst. 1 směrnice 90/435/EHS.

               2.

               Pro případ záporné odpovědi na první otázku:
               Je čl. 2 písm. a) ve spojení s písmenem f) přílohy směrnice Rady ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (90/435/EHS, Úř. věst. L 225, s. 6) v rozporu s článkem 43 ES a článkem 48 ES nebo čl. 56 odst. 1 ES a čl. 58 odst. 1 písm. a) a odst. 3 ES v rozsahu, ve kterém ve spojení s čl. 5 odst. 1 směrnice 90/435/EHS sice pro francouzskou mateřskou společnost mající právní formu „société anonyme“, „société en commandite par actions“ nebo „société à responsabilité limitée“, nikoli ale pro francouzskou mateřskou společnost mající právní formu „société par actions simplifiée“, stanoví při rozdělování zisku německé dceřiné společnosti osvobození od srážkové daně?

      (1)  Úř. věst. L 225, 1990, s. 6.


title: Věc T-254/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. září 2015 – Warenhandelszentrum v. OHIM (NEW MAX) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství NEW MAX — Starší obrazová ochranná známka Společenství MAX — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. září 2015 – Warenhandelszentrum v. OHIM (NEW MAX)
   (Věc T-254/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství NEW MAX - Starší obrazová ochranná známka Společenství MAX - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 346/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Warenhandelszentrum Ltd (Nový Ulm, Německo) (zástupce: F. P. Hirschel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté S. Hanne, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Baumarkt Max Bahr GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. ledna 2014 (věc R 2035/2012-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Baumarkt Max Bahr GmbH & Co. KG a Warenhandelszentrum Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Warenhandelszentrum Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc T-477/10: Žaloba podaná dne 9. října 2010 — SE — Blusen Stenau v. OHIM — SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS (SE© SPORTS EQUIPMENT)

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/48

         Žaloba podaná dne 9. října 2010 — SE — Blusen Stenau v. OHIM — SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS (SE© SPORTS EQUIPMENT)
   (Věc T-477/10)
   ()
   2010/C 346/94
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SE — Blusen Stenau GmbH (Gronau, Německo) (zástupce: O. Bischof, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS GmbH (Wels, Rakousko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. července 2010 ve věci R 1393/2009-1;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS GmbH.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „SE© SPORTS EQUIPMENT“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka a mezinárodní registrace „SE“ pro výrobky zařazené do třídy 25 jakož i německé slovní ochranné známky „SE So Easy“ a „SE-Blusen“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 18, 24 a 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce bylo částečně vyhověno.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Napadené rozhodnutí bylo zrušeno a vráceno námitkovému oddělení k dalšímu přezkumu.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť kolidující ochranné známky jsou totožné a existuje mezi nimi nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc F-62/10: Žaloba podaná dne 30. července 2010 — Esders v. Komise

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/28

         Žaloba podaná dne 30. července 2010 — Esders v. Komise
   (Věc F-62/10)
   ()
   2010/C 260/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jürgen Esders (Berlín, Německo) (zástupci: S. Rodriguez, M. Vandenbussche a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým byl žalobce přeřazen v rámci rotačního období 2010 do sídla v Bruselu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že je tato žaloba přípustná;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 27. července 2010, kterým byl žalobce k 1. září 2010 přeřazen do Bruselu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-84/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené Marjou-Liisou Susisalo, Ollim Tuomaalou a Merjou Ritala ( „Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Veřejné zdraví — Lékárny — Vnitrostátní systém udělování povolení k provozování lékáren — Zřizování poboček — Rozdílné podmínky podle toho, zda se jedná o soukromé lékárny nebo o lékárnu Helsinské univerzity — Lékárna Helsinské univerzity, která má zvláštní povinnosti související s výukou farmacie a se zásobováním léčivy“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené Marjou-Liisou Susisalo, Ollim Tuomaalou a Merjou Ritala
   (Věc C-84/11) (1)

   (Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Veřejné zdraví - Lékárny - Vnitrostátní systém udělování povolení k provozování lékáren - Zřizování poboček - Rozdílné podmínky podle toho, zda se jedná o soukromé lékárny nebo o lékárnu Helsinské univerzity - Lékárna Helsinské univerzity, která má zvláštní povinnosti související s výukou farmacie a se zásobováním léčivy)
   2012/C 250/09
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původních řízení

   Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala

      Za přítomnosti: Helsingin yliopiston apteekki

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad článku 49 SFEU a čl. 106 odst. 2 SFEU — Svoboda usazování — Systém udělování povolení k provozování lékáren — Vnitrostátní právní předpisy, které pro účely udělení povolení ke zřízení poboček stanoví výhodnější podmínky pro univerzitní lékárnu než pro soukromé lékárny — Univerzitní lékárna se zvláštními povinnostmi souvisejícími s výukou farmacie a se zásobováním léčivy

      Výrok

   Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původních řízeních, která pro Helsingin yliopiston apteekki stanoví zvláštní systém udělování povolení k provozování poboček lékáren, který je příznivější než systém vztahující se na soukromé lékárny, nakolik se pobočky Helsingin yliopiston apteekki skutečně podílejí na plnění specifických úkolů souvisejících se vzděláváním studentů farmacie, s výzkumem v oblasti zásobování léčivy, jakož i s výrobou vzácných farmaceutických přípravků, které jsou Helsingin yliopiston apteekki svěřeny vnitrostátním právem, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc C-662/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 12. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Surgicare – Unidades de Saúde SA v. Fazenda Pública „Řízení o předběžné otázce — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Plnění představující zneužívající praktiky — Vnitrostátní daňové právo — Vnitrostátní zvláštní postup v případě podezření týkajících se existence zneužívajících praktik v daňové oblasti — Zásady efektivity a rovnocennosti“

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/9

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 12. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Surgicare – Unidades de Saúde SA v. Fazenda Pública
   (Věc C-662/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Plnění představující zneužívající praktiky - Vnitrostátní daňové právo - Vnitrostátní zvláštní postup v případě podezření týkajících se existence zneužívajících praktik v daňové oblasti - Zásady efektivity a rovnocennosti“)
   (2015/C 118/12)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Surgicare – Unidades de Saúde SA

      Žalovaný: Fazenda Pública

      Výrok

   Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání předchozímu a povinnému použití takového vnitrostátního správního postupu, jako je postup stanovený v článku 63 zákoníku daňového řízení (Código de Procedimento e de Processo Tributário), pokud má správce daně podezření na existenci praktiky, jíž je obcházen zákon.

      (1)  Úř. věst. C 78, 15.3.2014.


title: Věc C-78/15: Usnesení předsedy dvora ze dne 21. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Colena AG v. Deiters GmbH

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/46

         Usnesení předsedy dvora ze dne 21. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Colena AG v. Deiters GmbH
   (Věc C-78/15) (1)

   (2016/C 038/58)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26. 5. 2015.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 2. srpna 2016 ve věci E-35/15 – Kontrolní úřad ESVO v. Norské království (Nesplnění povinností státem ESVO – směrnice 2000/59/ES o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu)

text:
               13.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/24

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 2. srpna 2016
   ve věci E-35/15
   Kontrolní úřad ESVO v. Norské království
   (Nesplnění povinností státem ESVO – směrnice 2000/59/ES o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu)
   (2017/C 120/12)
   Ve věci E-35/15, Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – NÁVRH na prohlášení, že Norské království nesplnilo své povinnosti podle právního předpisu uvedeného v bodě 56i přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu) tím, že i) pro každý přístav nevypracovalo a neprovedlo vhodný plán pro příjem a zpracování odpadu podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2000/59/ES; ii) v rozporu s čl. 5 odst. 3 směrnice 2000/59/ES nevyhodnotilo a neschválilo plány pro příjem a zpracování odpadu, nesledovalo jejich provádění a nezajistilo, aby byly nejméně každé tři roky opětovně schváleny a iii) v rozporu s čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/59/ES nezajistilo ve všech přístavech v Norsku dostupnost přístavních zařízení pro příjem odpadu, která splňují potřeby lodí běžně využívajících přístav, aniž by docházelo k jejich nepřiměřenému zpožďování – vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda (soudce-zpravodaj), Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, dne 2. srpna 2016 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Prohlašuje, že Norské království nesplnilo ve stanovené lhůtě své povinnosti podle právního předpisu uvedeného v bodě 56i přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu) tím, že:

                           a)

                           pro každý přístav v Norsku nevypracovalo a neprovedlo vhodný plán pro příjem a zpracování odpadu podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2000/59/ES;

                           b)

                           v rozporu s čl. 5 odst. 3 směrnice 2000/59/ES nevyhodnotilo a neschválilo u všech přístavů v Norsku plány pro příjem a zpracování odpadu, nesledovalo jejich provádění a nezajistilo, aby byly nejméně každé tři roky opětovně schváleny a

                           c)

                           v rozporu s čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/59/ES nezajistilo ve všech přístavech v Norsku dostupnost přístavních zařízení pro příjem odpadu, která splňují potřeby lodí běžně využívajících přístav, aniž by docházelo k jejich nepřiměřenému zpožďování.

               2.

               Ukládá Norskému království uhradit náklady řízení.


title: Věc C-382/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna 2012 MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., MasterCard Europe proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 24. května 2012 ve věci T-111/08, Mastercard, Inc. a další v. Evropská komise

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna 2012 MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., MasterCard Europe proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 24. května 2012 ve věci T-111/08, Mastercard, Inc. a další v. Evropská komise
   (Věc C-382/12 P)
   2012/C 319/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., MasterCard Europe (zástupci: V. Brophy, E. Barbier de La Serre, B. Amory, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Banco Santander, SA, Royal Bank of Scotland plc, HSBC Bank plc, Bank of Scotland plc, Lloyds TSB Bank plc, MBNA Europe Bank Ltd, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, British Retail Consortium, EuroCommerce AISBL

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelky žádají Soudní dvůr, aby:

               —

               zrušil rozhodnutí Tribunálu ze dne 24. května 2012 ve věci T-111/08, MasterCard a další v. Komise;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2007) 6474 final ze dne 19. prosince 2007 ve věcech COMP/34.579 — MasterCard, COMP/36.518 — EuroCommerce, COMP/38.580 — Platební karty pro komerční klientelu (1);

               —

               uložil Komise náhradu nákladů tohoto řízení, včetně nákladů navrhovatelek před Soudním dvorem a Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek by měl být zrušen z následujících důvodů:

                     První důvod kasačního opravného prostředku
                  : Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a/nebo neposkytl přiměřené odůvodnění ve vztahu k posouzení objektivní nezbytnosti údajného omezení hospodářské soutěže. Konkrétně Tribunál nesprávně použil dobře zavedené kritérium objektivní nezbytnosti. Spíše než aby uplatnil správné kritérium, podle něhož je omezení objektivně nezbytné, pokud je buď nemožné nebo
                     složité
                   provádět bez něj hlavní činnost, Tribunál uplatnil neúplné kritérium, podle něhož je omezení objektivně nezbytné pouze tehdy, pokud bez něj hlavní činnosti
                     nemůže
                   fungovat. Tribunál krom toho (i) selhal při posouzení údajného omezení a tudíž objektivní nezbytnosti ve vlastním kontextu; (ii) nesprávně nahradil své vlastní posouzení za posouzení Komise; a (iii) neuplatnil správný způsob přezkumu.

                     Druhý důvod kasačního opravného prostředku
                  : Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení nebo neposkytl přiměřené odůvodnění, pokud jde o posouzení, zda je MasterCard sdružením podniků. Konkrétně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že usoudil, že údajně shodný zájem bank a MasterCard, a zbývající rozhodovací pravomoci bank po primární veřejné nabídce, nezávislé na multilaterálně sjednaných mezibankovních poplatcích, postačují k charakterizaci MasterCard jako sdružení podniků pokud jde o rozhodnutí týkající se multilaterálně sjednaných mezibankovních poplatků. V každém případě rozhodovací pravomoci bank po primární veřejné nabídce a údajná shoda zájmů mezi bankami a MasterCard nejsou relevantní k určení, zda je MasterCard sdružením podniků, když přijímá rozhodnutí o multilaterálně sjednaných mezibankovních poplatcích.

                     Třetí důvod kasačního opravného prostředku
                  : Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení ohledně přípustnosti několika příloh žaloby. Neexistoval právní základ, aby Tribunál tímto způsobem omezil právo Mastercard na přístup k soudu. Dále, i pokud by Tribunál tuto pravomoc měl, nesprávně usoudil, že by se omezení mělo uplatnit v tomto konkrétním případě.

      (1)  Shrnutí rozhodnutí Komise ze dne 19. prosince 2007

      Úř. věst. C 264, 6.11 2009, s. 8


title: Věc T-632/16: Žaloba podaná dne 2. září 2016 – Haeberlen v. ENISA

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/22

         Žaloba podaná dne 2. září 2016 – Haeberlen v. ENISA
   (Věc T-632/16)
   (2016/C 410/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Thomas Haeberlen (Swisttal, Německo) (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Agentura Evropské unie pro bezpečnost sítí a informací

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil projednávanou žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

         v důsledku toho;

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 21. října 2015;

               —

               v případě potřeby zrušil rozhodnutí ze dne 20. května 2016, doručené dne 23. května 2016, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce;

               —

               uložit náhradu nemajetkové újmy vzniklé žalobci odhadované na 3 000 eur;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 422/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody (Úř. věst. 2014 L 129, s. 5) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 423/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2012 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody (Úř. věst. 2014 L 129, s. 12) (dále jen „napadená nařízení“). Konkrétně je přijetí napadených nařízení stiženo několika porušeními, a zejména porušením podstatných formálních náležitostí, povinnosti uvést odůvodnění, článku 10 přílohy XI služebního řádu platného před vstupem nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie (Úř. věst. 2013 L 287, s. 15), porušením článků 10, 11 a 65 služebního řádu, zásad nabytých práv a proporcionality, zásady ochrany legitimního očekávání, jakož i pravidel sociálního dialogu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy, povinnosti uvést odůvodnění a povinnosti jednat s náležitou péčí.


title: Věc C-81/08 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. listopadu 2008 – Miguel Cabrera Sánchez v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Industrias Cárnicas Valle SA ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Smíšená slovní a obrazová ochranná známka — Námitky majitele starší ochranné známky )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/14

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. listopadu 2008 – Miguel Cabrera Sánchez v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Industrias Cárnicas Valle SA
   (Věc C-81/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Smíšená slovní a obrazová ochranná známka - Námitky majitele starší ochranné známky“)
   (2009/C 69/24)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Miguel Cabrera Sánchez (zástupce: J. Calderón Chavero, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: J. García Murillo, zmocněnkyně), Industrias Cárnicas Valle SA
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2007, Cabrera Sánchez v. OHIM – Industrias Cárnicas Valle (T-242/06), kterým Soud zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. června 2006 (věc R 790/2005-1), týkajícímu se námitkového řízení proti Miguelu Cabrerovi Sánchezovi a Industrais Cárnicas Valle, SA
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Miguelu Cabrerovi Sánchezovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc C-235/06: Žaloba podaná dne  24. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/22

         Žaloba podaná dne 24. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-235/06)
   (2006/C 165/41)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun, R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že Rakouská republika tím, že neuložila sankce ve smyslu článku 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1), nesplnila své povinnosti;

               —

               uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 16 nařízení č. 261/2004 stanoví, že v případě, že není poskytnuta náhrada škody, nabídnuto přesměrování nebo poskytnuto právo na proplacení výdajů, mají být stanoveny sankce pro letecké společnosti. Tyto sankce stanovené členskými státy za porušení tohoto nařízení musí být účinné, přiměřené a odrazující.
   Podle informací, které má Komise k dispozici, Rakousko dosud nestanovilo žádné sankce za porušení tohoto nařízení, které by byly účinné, přiměřené a odrazující.

      (1)  Úř. věst. L 46, 17. 2. 2004, s. 1.


title: Věc T-635/16: Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2017 – IPA v. Komise

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2017 – IPA v. Komise
   (Věc T-635/16) (1)

   (2017/C 112/71)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 428, 21.11.2016.


title: Věc T-596/11: Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — Bricmate v. Rada ( „Žaloba — Dumping — Dovozy keramických obkládaček pocházejících z Číny — Konečné antidumpingové clo — Neexistence osobního dotčení — Nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“ )

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/11

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — Bricmate v. Rada
   (Věc T-596/11) (1)

   (Žaloba - Dumping - Dovozy keramických obkládaček pocházejících z Číny - Konečné antidumpingové clo - Neexistence osobního dotčení - Nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost)
   2014/C 78/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bricmate AB (Stockholm, Švédsko) (zástupci: C. Dackö, A. Willems a S. De Knop, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci původně s G. Berrischem a A. Polcynem, poté s A. Polcynem, advokáty)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci); Cerame-Unie AISBL (Brusel, Belgie); Asociación Española de Fabricantes de Azulejos y Pavimentos Cerámicos (ASCER) (Castellón de la Plana, Espagne); Confindustria Ceramica (Sassuolo, Itálie); Casalgrande Padana SpA (Casalgrande, Itálie); a Etruria Design Srl (Modène, Itálie) (zástupci: V. Akritidis a Y. Melin, advokáti)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 917/2011 ze dne 12. září 2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 238, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná

               2)

               Bricmate AB ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Cerame-Unie AISBL, Asociación Española de Fabricantes de Azulejos y Pavimentos Cerámicos (ASCER), Confindustria Ceramica, Casalgrande Padana SpA a Etruria Design Srl ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc T-152/08: Žaloba podaná dne 21. dubna 2008 – Kido Industrial v. OHIM – Amberes (SCORPIONEXO)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/20

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2008 – Kido Industrial v. OHIM – Amberes (SCORPIONEXO)
   (Věc T-152/08)
   (2008/C 158/34)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kido Industrial Ltd (Soul, Korejská republika) (zástupce: M. Mall, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Amberes, SA
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí odvolacího senátu OHIM č. R 0287/2007-1 a rozhodnutí námitkového oddělení č. B 855 728; a

               —

               uložit Amberes náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SCORPIONEXO“ (přihláška č. 3 886 249) pro výrobky tříd 9 a 28.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Amberes, S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělské obrazové ochranné známky (č. 339 142, č. 499 599, č. 499 600 a č. 339 140) a mezinárodní obrazové ochranné známky (č. 206 346 a č. 206 347) složené z kresby škorpióna a nápisu „ESCORPION“, pro výrobky tříd 6, 8, 12, 16, 20, 21 a 28, respektive tříd 22, 24, 25 a 26. Španělská slovní ochranná známka „ESCORPION“ (č. 555 764) pro výrobky třídy 25. Slovní ochranná známka Společenství „ESCORPION“ (č. 778 217) pro výrobky tříd 22, 24, 25 a 26.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkové oddělení, jež ve svém rozhodnutí odkázalo pouze na starší španělskou obrazovou ochrannou známku č. 339 142, vyhovělo námitce ve vztahu k výrobkům tříd 9 a 28, a zamítlo přihlášku pro uvedené výrobky v plném rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-285/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 8. června 2011 — Bonik EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ , grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ Varna při ústřední správě Národní agentury pro příjmy)

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 8. června 2011 — Bonik EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ Varna při ústřední správě Národní agentury pro příjmy)
   (Věc C-285/11)
   2011/C 238/13
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bonik EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ Varna při ústřední správě Národní agentury pro příjmy)

      Předběžné otázky

               1)

               Lze z ustanovení čl. 178 písm. a) a b), článků 14, 62, 63, 167 a 168 směrnice 2006/112 (1) prostřednictvím výkladu odvodit pojem „neexistence skutečného dodání“, a pokud ano, kryje se pojem „neexistence skutečného dodání“ pokud jde o jeho definici s pojmem „daňový únik“ nebo je v tomto pojmu obsažen? Co zahrnuje ve smyslu směrnice pojem „daňový únik“?

               2)

               Požaduje směrnice ve světle definice pojmu „daňový únik“, jakož i ve světle dvacátého šestého a padesátého devátého bodu odůvodnění ve spojení s čl. 178 písm. b), aby tyto náležitosti byly stanoveny výslovně prostřednictvím legislativního procesu aktem nejvyššího zákonodárného orgánu příslušného členského státu, nebo připouští, že tyto náležitosti nebudou stanoveny prostřednictvím legislativního procesu, nýbrž správní praxí (a praxí orgánů daňové kontroly) a judikaturou? Mohou být náležitosti stanovovány prostřednictvím normativních aktů správních orgánů nebo prostřednictvím pokynů správy?

               3)

               Představuje „neexistence skutečného dodání“, v případě, že se jedná o pojem, který se liší od pojmu „daňový únik“ a není zahrnut do jeho definice, náležitost ve smyslu čl. 178 písm. b) nebo opatření ve smyslu padesátého devátého bodu odůvodnění směrnice, jejichž zavedení má za následek odepření nároku na odpočet daně a zpochybňuje neutralitu daně z přidané hodnoty, která představuje podstatnou zásadu společného systému daně z přidané hodnoty zavedenou příslušným právem Společenství?

               4)

               Mohou být osobám povinným k dani stanoveny náležitosti, podle nichž musí doložit dodání, která předcházela dodání mezi těmito osobami (posledním příjemcem a jeho dodavatelem), aby mohlo být dodání považováno za skutečně uskutečněné, pokud orgán nezpochybňuje, že dotyčné osoby (poslední dodavatelé) uskutečnily následující dodání téhož zboží v tomtéž množství následujícím příjemcům?

               5)

               Má se v rámci společného systému daně z přidané hodnoty a ustanovení článků 168 a 178 směrnice 2006/112 nárok obchodníka na uznání plateb daně z přidané hodnoty za určité plnění

                           a)

                           posuzovat pouze v souvislosti s konkrétním plněním, kterého se obchodník účastnil, včetně posouzení úmyslu obchodníka se tohoto plnění účastnit, nebo

                           b)

                           se má posuzovat s ohledem na všechny operace, včetně předcházejících a následujících plnění, které tvoří dodavatelský řetězec, ke kterému patří i sporné plnění, včetně posouzení úmyslů ostatních osob zúčastněných na řetězci, které obchodník nezná nebo o kterých se nemůže dozvědět, resp. s ohledem na konání nebo opomenutí vystavitele faktury a ostatních osob zúčastněných na řetězci, jako jsou jeho subdodavatelé, které příjemce dodání nemůže kontrolovat, a od kterých nemůže požadovat žádné konkrétní jednání, nebo

                           c)

                           se má posuzovat s ohledem na podvodná jednání a úmysly jiných osob zúčastněných na řetězci o jejichž účasti obchodník nevěděl a pokud jde o jejich jednání nebo úmysly nelze zjistit, zda se o nich mohl dozvědět a to nezávisle na tom, zda se jedná o jednání nebo úmysly před nebo po daném plnění?

               6)

               V závislosti na odpovědi na pátou otázku: Je nutno považovat plnění, jako jsou plnění o která se jedná ve věci v původním řízení, za dodání za úplatu ve smyslu článku 2 směrnice 2006/112 resp. za součást ekonomické činnosti osoby povinné k dani ve smyslu ustanovení čl. 9 odst. 1 směrnice?

               7)

               Je přípustné, aby plnění, jako jsou plnění o která se jedná ve věci v původním řízení, která jsou dodavatelem pro účely daně z přidané hodnoty řádně zdokumentována a deklarována, u nichž příjemce skutečně nabyl vlastnické právo ke zboží, pro které byla vystavena faktura, a neexistují žádné údaje o tom, zda zboží skutečně získal od osoby, která není vystavovatelem faktury, nebyla považována za dodání za úplatu ve smyslu článku 2 směrnice 2006/112 jenom proto, že dodavatel nebyl na uvedené adrese nalezen, a že v rámci daňové kontroly nepředložil požadované dokumenty, nebo že u daňového orgánu nedoložil všechny okolnosti, za nichž bylo dodání uskutečněno, mimo jiné původ prodávaného zboží?

               8)

               Je přípustným opatřením k zajištění výběru daně a k zabránění daňovým únikům, je-li nárok na odpočet daně vázán na chování dodavatele nebo jeho subdodavatelů?

               9)

               V závislosti na odpovědích na druhou, třetí a čtvrtou otázku: Jsou opatření daňových orgánů, jako jsou opatření o která se jedná ve věci v původním řízení, která pokud jde o obchody uzavřené obchodníkem jednajícím v dobré víře vedou k vyloučení použití úpravy daně z přidané hodnoty, v rozporu se zásadami proporcionality, rovného zacházení a právní jistoty zakotvenými v právu Společenství?

               10)

               V závislosti na odpovědích na výše uvedené otázky: Má příjemce dodání za okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, nárok na odpočet daně, která mu byla jeho dodavateli vyfakturována?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-253/10: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 19. května 2011 — Evropská komise v. Slovenská republika

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/27

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 19. května 2011 — Evropská komise v. Slovenská republika
   (Věc C-253/10) (1)

   2011/C 252/54
   Jednací jazyk: slovenština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc T-530/10: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — Reber v. OHIM — Klusmeier (Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/42

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — Reber v. OHIM — Klusmeier (Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM)
   (Věc T-530/10)
   ()
   2011/C 30/77
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Německo) (zástupci: O. Spuhler a M. Geitz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Anna Klusmeier (Bielefeld, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. září 2010 ve věci R 363/2008-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: právní předchůdce Anny Klusmeier.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM“ pro výrobky zařazené do tříd 30 a 32.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německé obrazové ochranné známky obsahující prvek „W. Amadeus Mozart“ pro následující výrobky a služby: pečivo, cukrovinky, čokoládové výrobky a cukrářské výrobky, kavárenské a cukrárenské služby

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 věty 1 ve spojení s odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť podklady pro používání předložené žalobkyní představují konkrétní důkaz formy užívání namítané ochranné známky „W. Amadeus Mozart“, jakož i čl. 15 odst. 1 druhé věty písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009, neboť bylo prokázáno, že namítané ochranné známky byly jednoznačně užívány jakožto ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-356/06: Žaloba podaná dne 29. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/7

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-356/06)
   (2006/C 249/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Schima, zmocněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Rakouská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES (1) ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek, respektive tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice.

               —

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 1. července 2005.

      (1)  Úř. věst. L 345, s. 97; Zvl. vyd. 05/04, s. 398.


title: Věc C-489/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Sigmaringen ze dne 28. září 2004 ve správní věci Alexander Jehle, Weinhaus Kiderlen, proti Bádensku-Württembersku

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Sigmaringen ze dne 28. září 2004 ve správní věci Alexander Jehle, Weinhaus Kiderlen, proti Bádensku-Württembersku
   (Věc C-489/04)
   (2005/C 45/25)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgericht Sigmaringen ze dne 28. září 2004 ve správní věci Alexander Jehle, Weinhaus Kiderlen, proti Bádensku-Württembersku, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 29. listopadu 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Verwaltungsgericht Sigmaringen žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Mají se články 1 až 12 nařízení Komise (ES) č. 1019/2002 (1) ze dne 13. 6. 2002 o obchodních normách pro olivový olej, ve znění opravy ze dne 18. 1. 2003 (Úř. věst. L 013, s. 39) a ve znění změny provedené nařízením Komise (ES) č. 1176/2003 ze dne 1. 7. 2003 (Úř. věst. L 164, s. 12) vykládat tak, že se tato ustanovení týkají také pravidel pro nabídku nebalených olivových olejů a olivových olejů z pokrutin?

               2)

               Má se čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1019/2002 ze dne 13. 6. 2002 o obchodních normách pro olivový olej (Úř. věst. L 155, s. 27) ve znění opravy ze dne 18. 1. 2003 (Úř. věst. L 013, s. 39) a ve znění změny provedené nařízením Komise (ES) č. 1176/2003 ze dne 1. 7. 2003 (Úř. věst. L 164, s. 12) vykládat tak, že toto ustanovení obsahuje zákaz nabízet nebalené olivové oleje a olivové oleje z pokrutin konečnému spotřebiteli?

               3)

               Má se čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1019/2002 ze dne 13. 6. 2002 o obchodních normách pro olivový olej (Úř. věst. L 155, s. 27) ve znění opravy ze dne 18. 1. 2003 (Úř. věst. L 013, s. 39) a ve znění změny provedené nařízením Komise (ES) č. 1176/2003 ze dne 1. 7. 2003 (Úř. věst. L 164, s. 12) případně vykládat restriktivně tak, že toto ustanovení sice obsahuje zákaz nabízet nebalené olivové oleje a olivové oleje z pokrutin konečnému spotřebiteli, že se však tento zákaz nevztahuje na prodej nebalených olivových olejů a olivových olejů z pokrutin způsobem „Bag in the Box“?

      (1)  Úř. věst. L 155, s. 27.


title: Věc T-61/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 30. června 2010 — Victoria Sánchez v. Parlament a Komise ( „Předběžné opatření — Návrh na vydání předběžných opatření — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/46

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 30. června 2010 — Victoria Sánchez v. Parlament a Komise
   (Věc T-61/10 R)
   (Předběžné opatření - Návrh na vydání předběžných opatření - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost)
   2010/C 221/76
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fernando Marcelino Victoria Sánchez (Sevilla, Španělsko) (zástupci: původně N. Domínguez Varela, poté P. Suarez Plácido, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz, N. Görlitz a P. López-Carceller, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a I. Martínez del Peral, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na vydání předběžných opatření týkajících se zajištění fyzické integrity žalobce, jeho základních práv a práv občanů Evropské unie, která by mohla být dotčena.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžných opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-115/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Apelacyjny w Warszawie — Polsko) — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe Sp. z o.o. v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych ( „Sociální zabezpečení — Určení použitelných právních předpisů — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 14 odst. 2 písm. b) — Osoba obvykle zaměstnaná na území dvou nebo více členských států — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy — Zaměstnavatel usazený v členském státě obvyklého bydliště zaměstnance — Zaměstnání vykonávané výlučně v jiných členských státech“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Apelacyjny w Warszawie — Polsko) — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe Sp. z o.o. v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych
   (Věc C-115/11) (1)

   (Sociální zabezpečení - Určení použitelných právních předpisů - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 14 odst. 2 písm. b) - Osoba obvykle zaměstnaná na území dvou nebo více členských států - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy - Zaměstnavatel usazený v členském státě obvyklého bydliště zaměstnance - Zaměstnání vykonávané výlučně v jiných členských státech)
   2012/C 366/17
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe Sp. z o.o.

      Žalovaná: Zakład Ubezpieczeń Społecznych

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Apelacyjny w Warszawie — Výklad čl. 14 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01 s. 35) v pozměněném znění — Rozlišení mezi pojmy „osoba obvykle zaměstnaná na území dvou nebo více členských států“ a „vyslaný pracovník“ — Pracovník, který je zaměstnaný v podniku usazeném v členském státě jeho původu a svou práci vykonává výlučně v jiných členských státech Unie, přičemž si však i nadále ponechává bydliště a středisko životně důležitých zájmů v členském státě svého původu.

      Výrok

   Článek 14 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, pozměněného a aktualizovaného nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 ze dne 18. prosince 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností jako ve věci v původním řízení nemůže osoba, která na základě po sobě jdoucích pracovních smluv uvádějících jako místo výkonu práce území více členských států po dobu platnosti každé z těchto smluv ve skutečnosti pracuje pouze na území jednoho z těchto států, spadat pod pojem „osoba obvykle zaměstnaná na území dvou nebo více členských států“ ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Věc C-406/06: Žaloba podaná dne 1. září 2006 – Landtag Schleswig-Holstein v. Komise Evropských společenství

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/33

         Žaloba podaná dne 1. září 2006 – Landtag Schleswig-Holstein v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-406/06)
   (2006/C 294/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Landtag Schleswig-Holstein (zástupci: Dr. S. Laskowski a Dr. J. Caspar)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce
   Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že je ve věci příslušný a že žaloba je přípustná, a v opačném případě postoupil žalobu podle čl. 54 odst. 2 statutu Soudního dvora 2005 Soudu prvního stupně;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 10. března 2006 (JUR(2006)55023) a ze dne 23. června 2006 (SG/E/3MM/flD(2006)6175);

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce svou žalobu směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 10. března 2006 a rozhodnutí Komise ze dne 23. června 2006, které bylo doručeno dne 26. června 2006, jimiž byla zamítnuta žádost Schleswig-Holsteinischer Landtag (zemský sněm spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko) o úplný přístup k internímu dokumentu Komise SEK (2005) 420 ze dne 22. března 2005. Dokument SEK (2005) 420 obsahuje právní odůvodnění pro volbu článku 95 Smlouvy o ES jako právního základu pro směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (1), na který se odkazuje v odůvodnění návrhu směrnice Komise KOM(2005) 438 konečné (s. 6). O tento dokument požádal Wissenschaftlicher Dienst des Schleswig-Holsteinischen Landtags (vědecká služba zemského sněmu spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko) za účelem vypracování právního posudku k otázce možných dopadů směrnice 2006/24/ES na práva poslanců.
   Žalobce uplatňuje, že zamítavá rozhodnutí a odepření úplného přístupu ke spornému dokumentu SEK (2005) 420 jsou stižena následujícími důvody neplatnosti ve smyslu čl. 230 odst. 2 Smlouvy o ES:

               —

               porušení povinnosti loajální spolupráce podle článku 10 Smlouvy o ES ve spojení s čl. 1 odst. 2 Smlouvy o EU, respektive porušení práva na přístup k dokumentu podle článku 255 Smlouvy o ES, čl. 2 odst. 1 nařízení o přístupu k informacím č. 1049/2001 ve spojení s článkem 10 Smlouvy o ES a čl. 1 odst. 2 Smlouvy o EU, jakož i

               —

               zneužití pravomoci.

         Komise má podle názoru žalobce na základě článku 10 Smlouvy o ES ve spojení s čl. 1 odst. 2 Smlouvy o EU povinnost poskytnout Schleswig-Holsteinischer Landtag jakožto orgánu členského státu v rámci vzájemných povinností loajální spolupráce v souladu se zásadou transparentnosti přístup k požadovanému dokumentu, neboť existuje značný veřejný a parlamentní zájem na úplném vydání tohoto dokumentu.
   Podpůrně se právo na úplný přístup ke spornému dokumentu opírá o článek 255 Smlouvy o ES, čl. 2 odst. 1 nařízení o přístupu k informacím č. 1049/2001 ve spojení s článkem 10 Smlouvy o ES a čl. 1 odst. 2 Smlouvy o EU a Komisi je vytýkáno, že odepření přístupu k dokumentu nesprávně opřela o čl. 4 odst. 2 druhou odrážku nařízení č. 1049/2001 a nesprávně uplatnila svou posuzovací pravomoc, neboť vydáním dokumentu by nedošlo k porušení ochrany právního poradenství Komise.

      (1)  Úř. věst. L 105, s. 54; Zvl. vyd. 13/29, s. 514.


title: Věc C-270/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. května 2013 — Evropská komise v. Švédské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/24/ES — Uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním služeb elektronických komunikací — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti — Nevyhovění rozsudku — Článek 260 SFEU — Peněžité sankce — Uložení paušální částky“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. května 2013 — Evropská komise v. Švédské království
   (Věc C-270/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/24/ES - Uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním služeb elektronických komunikací - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nevyhovění rozsudku - Článek 260 SFEU - Peněžité sankce - Uložení paušální částky)
   2013/C 225/09
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Tufvesson a D. Maidani, jakož i F. Coudert, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království (zástupci: A. Falk a C. Meyer-Seitz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Článek 260 SFEU — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 4. února 2010 ve věci C-185/09, Komise v. Švédsko — Návrh na stanovení penále

      Výrok

               1)

               Švédské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 4. února 2010, Komise v. Švédsko (C-185/09), který se týkal neprovedení ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES do vnitrostátního práva, a tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 260 SFEU.

               2)

               Švédskému království se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 3 milionů eur.

               3)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-326/12 ( Úř. věst. C 311 ze dne 13.10.2012, s. 8 )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/25

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-326/12
   (
         Úřední věstník Evropské unie C 311 ze dne 13. října 2012, s. 8
      )
   2012/C 343/43
   Sdělení v Úředním věstníku ve věci T-326/12, Al Toun a Al Toun Group v. Rada, se nahrazuje následujícím zněním:

         „Žaloba podaná dne 19. července 2012 — Al Toun a Al Toun Group v. Rada
         (Věc T-326/12)
         2012/C 343/43
         Jednací jazyk: bulharština

            Účastníci řízení

            Žalobci: Salim Georges Al Toun a Al Toun Group (zástupce: S. Koev, advokát)

            Žalovaná: Rada Evropské unie

            Návrhová žádání

         Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                     —

                     prohlásil projednávanou žalobu v celém rozsahu za přípustnou a opodstatněnou a vyhověl všem žalobním důvodům;

                     —

                     umožnil projednání žaloby ve zrychleném řízení;

                     —

                     konstatoval, že napadené akty mohou být zčásti prohlášeny za neplatné, neboť část aktu, kterou je možné prohlásit za neplatnou, lze oddělit od aktu jako celku;

                     —

                     zrušil rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a prováděcí rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012 v rozsahu, v němž se v seznamu v příloze rozhodnutí 2011/782/SZBP uvádí Salim Al Toun a Al Toun Group;

                     —

                     zrušil nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 410/2012 v rozsahu, v němž se v seznamu v příloze II nařízení (EU) č. 36/2012 uvádí Salim Al Toun a Al Toun Group;

                     —

                     uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení žalobců jakož i výdajů, odměn a ostatních nákladů souvisejících s jejich ochranou v tomto řízení.

            Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Na podporu žaloby předkládají žalobci šest žalobních důvodů.

                     1)

                     První žalobní důvod vychází z podstatného porušení práv obhajoby a práva na spravedlivý proces, neboť žalobcům nebyly napadené akty, o kterých se dozvěděli z médií, doručeny a nebyly jim předloženy žádné relevantní důkazy či záchytné body, které by odůvodňovaly jejich uvedení na seznam osob, na které byly uvaleny sankce. V této souvislosti nese důkazní břemeno Rada, která musí odůvodnit uložení restriktivních opatření.

                     2)

                     Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění; tím, že se Rada v napadených aktech omezila na neodůvodněné tvrzení, porušila tuto povinnost, uloženou orgánům Evropské unie na základě článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen EÚLPS), článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie. V této souvislosti se poukazuje na uplatnění neurčitého pojmu účasti na systému, pro který neobsahují akty Rady týkající se situace v Sýrii žádnou zákonnou definici. Pokud neexistuje jasné a přesné odůvodnění Rady, nemůže Soudní dvůr přezkoumat legalitu napadených aktů.

                     3)

                     Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva na účinnou soudní ochranu, neboť přístup k takové ochraně uvedené v článcích 6 a 13 EÚLPS, článku 215 Smlouvy o fungování Evropské unie a v článcích 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie je znemožněn porušením povinnosti uvést odůvodnění.

                     4)

                     Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení Rady, neboť žalobce Salim Al Toun byl nesprávně identifikován jako venezuelský státní příslušník, což neodpovídalo okolnostem, a Al Toun Group se od svého založení nikdy nepodílela na obchodování s ropou či s ropnými produkty, jak je tvrzeno v napadených aktech.

                     5)

                     Pátý žalobní důvod vychází z porušení vlastnického práva zakotveného v článku 1 Dodatkového protokolu Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, zásady proporcionality a svobody podnikání, neboť Rada svým rozhodnutím 2012/256/SZBP a nařízením (EU) č. 410/2012 protiprávně odňala žalobcům možnost pokojně užívat svůj majetek, což ohrožuje jejich existenci a jejich fyzické přežití.

                     6)

                     Šestý žalobní důvod vychází ze závažného porušení práva zakotveného v článku 8 a v čl. 10 odst. 2 EÚLPS na ochranu dobré pověsti, neboť uvedení jmen žalobců v napadených aktech protiprávně zničilo jejich prestiž v syrské společnosti, v jejich okruhu přátel, v náboženské komunitě a vůči jejich obchodním partnerům.“


title: Věc C-423/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Delphi Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf ( „Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — Elektrické propojky — Položka 853669 — Zástrčky a zásuvky“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/12

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Delphi Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Věc C-423/10) (1)

   (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Elektrické propojky - Položka 8536 69 - Zástrčky a zásuvky)
   2011/C 204/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Delphi Deutschland GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Düsseldorf

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Düsseldorf — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004 (Úř. věst. L 327, s. 1), č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005 (Úř. věst. L 286, s. 1), jakož i č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 (Úř. věst. L 301, s. 1) — Elektrické prvky propojky určené k zamáčknutí na konec elektrického vodiče a vsazené do plastového pouzdra, aby propojovaly dva kabely — Zařazení do položky 8536 69 kombinované nomenklatury

      Výrok

   Položka 8536 69 kombinované nomenklatury uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005 a nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 pro jednotlivé roky 2005, 2006 a 2007, musí být vykládána v tom smyslu, že elektrické propojky, jako jsou propojky dotčené ve věci v původním řízení, nejsou z uvedené položky vyloučeny z toho důvodu, že nezajišťují izolaci vedení v místě propojení nebo představují pouze část zástrčky a zásuvky, které později žalobkyně v původním řízení vyrobí, pokud umožňují vícecestné propojení, například mezi přístroji, kabely a deskami s konektory, pouhým zastrčením připojených zástrček do připojených zásuvek bez nutnosti montáže.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc C-554/07: Žaloba podaná dne 11. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/36

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-554/07)
   (2008/C 51/59)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a M. Afonso, zmocněnci)

      Žalovaný: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko nesprávným provedením do irského právního řádu článku 13 směrnice 2006/112 (včetně přílohy I směrnice), a tím pádem vyloučením ze zdanění veškerých hospodářských činností prováděných státem, místními orgány a jinými veřejnoprávními subjekty, s určitými omezenými výjimkami, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z článků 2, 9 a 13 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1);

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Stát a místní orgány jsou v Irsku považovány za osoby podléhající dani pouze v rozsahu, v němž jim takové postavení bylo přiznáno zvláštním nařízením ministerstva financí. Taková situace je podle Komise v několika směrech v rozporu se systémem zakotveným v článku 13 směrnice DPH. Zaprvé neexistuje žádné ustanovení pro zdanění veřejnoprávních subjektů v případě, kdy tyto jednají jinak než v postavení orgánů veřejné moci. Zadruhé neexistuje obecné ustanovení pro zdanění veřejnoprávních subjektů, když tyto jednají jako orgány veřejné pomoci, ale provozují hospodářskou činnost, jejíž nezdanění by způsobilo podstatné narušení hospodářské soutěže. Zdanění veřejnoprávních subjektů je plně v uvážení ministerstva financí; v příslušných předpisech neexistují žádná kriteria pro jeho rozhodnutí. Zatřetí neexistuje žádné ustanovení pro zdanění činností uvedených v příloze I ke směrnici DPH.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-567/08: Žaloba podaná dne 19. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/38

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-567/08)
   (2009/C 44/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a V. Peere, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo všechny správní a právní předpisy nezbytné k dosažení souhlasu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1), a v každém případě tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2005/36/ES uplynula dne 20. října 2007. Žalovaná strana však k datu předložení této žaloby dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo je v každém případě neoznámila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 22.


title: Věc C-442/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 6. srpna 2013 — Sarah Nagy v. Marcel Nagy

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 6. srpna 2013 — Sarah Nagy v. Marcel Nagy
   (Věc C-442/13)
   2013/C 325/23
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Sarah Nagy

      Odpůrce: Marcel Nagy

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou zahájena dvě řízení „mezi týmiž stranami“ ve smyslu článku 12 nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností (1), když v jednom řízení dítě uplatňuje vůči otci svůj nárok na vyplacení výživného splatného v minulosti a v současnosti a otec v rozvodovém řízení požaduje, aby soud určil jeho vyživovací povinnost vůči dítěti a dávku pro matku na období po rozvodu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: pokud v jednom řízení osoba, která má nárok na výživné, uplatní svůj nárok na stávající výživné a v jiném řízení požaduje osoba, která je povinna poskytnout výživné, aby byla její povinnost poskytovat stávající výživné stanovena až k pozdějšímu datu, jsou pak od tohoto pozdějšího data vedena řízení z důvodu „téže věci“ ve smyslu článku 12 nařízení?

      (1)  Úř. věst. L 7, s. 1.


title: Věc T-322/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. března 2007 – Brinkmann v. OHIM – Terra Networks (Terranus) (Ochranná známka společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Terranus — Starší národní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství terra — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků a označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/39

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. března 2007 – Brinkmann v. OHIM – Terra Networks (Terranus)
   (Věc T-322/05) (1)

   (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Terranus - Starší národní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství terra - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků a označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2007/C 95/79)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Carsten Brinkmann (Kolín, Německo) (zástupce: K. van Bebber, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně T. Eichenberg, poté G. Schneider, zmocněnci)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastnice před Soudem: Terra Networks, SA (Pozuelo de Alarcón, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. června 2005 (věc R 1145/2004-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Terra Network, SA a Carsten Brinkmann.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc C-333/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Lyon – Francie) – Regie Networks v. Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne ( Státní podpory — Režim podpor ve prospěch místních rozhlasových stanic — Financování prostřednictvím parafiskálního poplatku z reklamní činnosti — Příznivé rozhodnutí Komise po ukončení fáze předběžného přezkoumání stanovené v čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 3 ES) — Podpory, které mohou být slučitelné se společným trhem — Článek 92 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní po změně čl. 87 odst. 3 ES) — Zpochybnění legality rozhodnutí — Povinnost odůvodnění — Posouzení skutkového stavu — Slučitelnost parafiskálního poplatku se Smlouvou o ES )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/14

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Lyon – Francie) – Regie Networks v. Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne
   (Věc C-333/07) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor ve prospěch místních rozhlasových stanic - Financování prostřednictvím parafiskálního poplatku z reklamní činnosti - Příznivé rozhodnutí Komise po ukončení fáze předběžného přezkoumání stanovené v čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 3 ES) - Podpory, které mohou být slučitelné se společným trhem - Článek 92 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní po změně čl. 87 odst. 3 ES) - Zpochybnění legality rozhodnutí - Povinnost odůvodnění - Posouzení skutkového stavu - Slučitelnost parafiskálního poplatku se Smlouvou o ES“)
   (2009/C 44/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour administrative d'appel de Lyon
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Regie Networks

      Žalovaný: Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour administrative d'appel de Lyon (správní odvolací soud v Lyonu) – Platnost rozhodnutí Komise č. N 679/97 ze dne 10. listopadu 1997, kterým Komise rozhodla o tom, že nevznese námitky k úpravám režimu podpory rozhlasového vysílání zavedeného nařízením 92-1053 ze dne 30. září 1992 (JORF č. 228 ze dne 1. října 1992) (SG(97) D/9265) – Parafiskální poplatek z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání určeného na francouzské území, jehož výnos plyne do fondu na podporu rozhlasového vysílání – Režim podpory, z něhož mají prospěch pouze domácí podniky – Použitelnost výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES na tento režim a na poplatek, který jej financuje
   Výrok
   Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 10. listopadu 1997 nevznášet námitky proti změně režimu podpor ve prospěch místních rozhlasových stanic (státní podpora č. N 679/97 – Francie) je neplatné.
   Je třeba pozastavit účinky určení neplatnosti uvedeného rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 10. listopadu 1997 až do doby, než bude Komisí přijato nové rozhodnutí podle článku 88 ES. Uvedené účinky jsou pozastaveny po dobu nejvýše dvou měsíců ode dne vyhlášení tohoto rozsudku v případě, že by se Komise rozhodla přijmout toto nové rozhodnutí v rámci čl. 88 odst. 3 ES, a po dodatečnou přiměřenou dobu v případě, že se Komise rozhodne zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 ES. Z uvedeného časového omezení účinků tohoto rozsudku jsou vyňaty pouze ty podniky, které přede dnem vyhlášení tohoto rozsudku podaly žalobu k soudu nebo odpovídající stížnost ve věci vybírání parafiskálního poplatku z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání zavedeného článkem 1 nařízení č. 97-1263 ze dne 29. prosince 1997 o zavedení parafiskálního poplatku ve prospěch Fondu na podporu rozhlasového vysílání.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-671/13: Usnesení Tribunálu ze dne 12. května 2015 – PAN Europe a Confédération paysanne v. Komise

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. května 2015 – PAN Europe a Confédération paysanne v. Komise
   (Věc T-671/13) (1)

   (2015/C 228/35)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc T-413/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2006 Claudií Gualtieri proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. října 2006 ve věci F-53/06, Gualtieri v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/42

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2006 Claudií Gualtieri proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. října 2006 ve věci F-53/06, Gualtieri v. Komise
   (Věc T-413/06 P)
   (2007/C 42/73)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Claudia Gualtieri (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Gualtieri, P. Gualtieri, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání navrhovatelky

               —

               Zrušit napadené usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. října 2006 a určit pravomoc tohoto soudu pro rozhodnutí o sporu.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Projednávaný kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie, vydaného dne 9. října 2006 ve věci F-53/06, kterým tento soud určil, že není pravomocný rationae personae pro rozhodnutí o sporu mezi navrhovatelkou, dočasně přiděleným národním odborníkem, a Komisí.
   Na podporu svého opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje, že napadené usnesení se opírá o povrchní a chybný výklad čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise o pravidlech pro dočasně přidělené národní odborníky (END). V tomto ohledu odkazuje na čl. 7 písm. a), f) a g), čl. 11 odst. 1 a 3, čl. 12 odst. 1 a 2, čl. 13 odst. 1, článek 14 a článek 15 uvedeného rozhodnutí.
   Z těchto všech ustanovení vyplývá, že spojení mezi národním odborníkem a jeho původním orgánem se přerušuje během celé doby dočasného přidělení a že během tohoto období je dočasně přidělený národní odborník plně zařazen do organizace Komise, v jejímž výlučném zájmu je povinen poskytovat své služby.
   Neexistuje tedy žádná pochybnost o tom, že spory týkající se tohoto výlučného pracovního poměru spadají do pravomoci Soudu pro veřejnou službu, protože právní situace dočasně přidělených národních odborníků se jasně rovná situaci zaměstnanců.


title: Věc T-315/14: Usnesení Tribunálu ze dne 29. října 2015 – Hipp v. OHIM – Nestlé Nutrition (Praebiotik) „Ochranná známka Společenství — Návrh na zrušení — Zrušení zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. října 2015 – Hipp v. OHIM – Nestlé Nutrition (Praebiotik)
   (Věc T-315/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Návrh na zrušení - Zrušení zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 429/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hipp & Co. (Sachseln, Švýcarsko) (zástupci: M. Kinkeldey, A. Wagner a S. Brandstätter, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nestlé Nutrition GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: A. Schulz a C. Onken, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. února 2014 (věci R 1171/2012-4 a R 1326/2012-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Nestlé Nutrition GmbH a Hipp & Co.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2.

               Společnosti Hipp & Co. a Nestlé Nutrition GmbH ponesou vlastní náklady řízení a každá nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc C-143/08: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/73/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/11

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-143/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/73/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 113/20
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Dejmek a M. Kaduczak, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: M. Dowgielewicz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (Úř. věst. L 241, s. 26)

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc C-506/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 8. listopadu 2012 — Gerd Schini v. Land Berlin

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 8. listopadu 2012 — Gerd Schini v. Land Berlin
   (Věc C-506/12)
   2013/C 26/58
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gerd Schini

      Žalovaná: Spolková země Berlín

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat evropské primární nebo sekundární právo, v daném případě zejména směrnici 2000/78/ES (1), ve smyslu rozsáhlého zákazu neoprávněné diskriminace z důvodu věku tak, že zahrnuje i vnitrostátní normy o odměňování zemských úředníků?

               2)

               Pokud bude na první otázku odpovězeno kladně: vyplývá z výkladu tohoto evropského primárního nebo sekundárního práva, že vnitrostátní předpis, podle kterého závisí výše základního platu úředníka při vzniku služebního poměru v rozhodující míře na jeho věku a následně roste především v závislosti na délce služebního poměru, představuje přímou nebo nepřímou diskriminaci založenou na věku?

               3)

               Pokud bude i na druhou otázku odpovězeno kladně: brání výklad tohoto evropského primárního nebo sekundárního práva odůvodnění takového vnitrostátního předpisu cílem zákonodárce odměnit profesní zkušenost?

               4)

               Pokud bude i na třetí otázku odpovězeno kladně: připouští výklad tohoto evropského primárního nebo sekundárního práva, dokud nedošlo k implementaci nediskriminační právní úpravy odměňování, jiný právní důsledek než diskriminované osoby zpětně odměnit podle nejvyššího stupně v jejich platové třídě?
               Vyplývá přitom právní důsledek porušení zákazu diskriminace ze samotného evropského primárního nebo sekundárního práva, v daném případě zejména ze směrnice 2000/78/ES, nebo vyplývá nárok pouze z hlediska nedostatečného provedení povinností plynoucích z evropského práva z odpovědnosti státu podle unijního práva?

               5)

               Brání výklad evropského primárního nebo sekundárního práva vnitrostátnímu opatření, které podřizuje nárok na (dodatečné) zaplacení nebo náhradu škody podmínce, že jej úředníci uplatnili včas?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc C-175/05: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/100/EHS — Autorské právo — Právo na pronájem a půjčování — Výlučné právo na veřejné půjčování — Výjimka — Podmínka pro poskytnutí odměny — Osvobození — Dosah)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/4

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-175/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/100/EHS - Autorské právo - Právo na pronájem a půjčování - Výlučné právo na veřejné půjčování - Výjimka - Podmínka pro poskytnutí odměny - Osvobození - Dosah)
   (2007/C 42/06)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Shotter a W. Wils, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnec, E. Regan SC, J. Gormley, Advisory Counsel)

      Vedlejší účastník podporující žalované: Španělské království (zástupce: I. del Cuvillo Contreras, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 1 a 5 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (Úř. věst. L 346, s. 6; Zvl. vyd. 17/01, s. 120) – Výjimka z výlučného práva na veřejné půjčování – Dosah
   Výrok

               1)

               Tím, že Irsko osvobodilo všechny kategorie zařízení veřejného půjčování ve smyslu směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem z povinnosti poskytnout odměnu autorům za jimi poskytnuté půjčky, nesplnilo povinnosti, které mu příslušejí na základě článků 1 a 5 uvedené směrnice.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc C-681/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 27. prosince 2011 — Bundeswettbewerbsbehörde v. Schenker und Co AG a další

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 27. prosince 2011 — Bundeswettbewerbsbehörde v. Schenker und Co AG a další
   (Věc C-681/11)
   2012/C 89/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt

      Odpůrci: Schenker und Co AG, ABX Logistics (Austria) GmbH, Logwin Invest Austria GmbH, Logwin Road + Rail Austria GmbH, Alpentrans Spedition und Transport GmbH, Kapeller Internationale Spedition GmbH, Johann Strauss GmbH, Wildenhofer Spedition und Transport GmbH, DHL Express (Austria) GmbH, G. Englmayer Spedition GmbH, Internationale Spedition Schneckenreither Gesellschaft mbH, Leopold Schöffl GmbH & Co KG, Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Rail Cargo, A. Ferstl Speditionsgesellschaft mbH, Spedition, Lagerei und Beförderung von Gütern mit Kraftfahrzeugen Alois Herbst GmbH & Co KG, Johann Huber Spedition und Transportgesellschaft mbH, Keimelmayr Speditions- u. Transport GmbH, „Spedpack“-Speditions- und Verpackungsgessellschaft mbH, Thomas Spedition GmbH, Koch Spedition GmbH, Maximilian Schludermann als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Kubicargo Spedition GmbH, Kühne + Nagel GmbH, Lagermax Internationale Spedition Gesellschaft mbH, Morawa Transport GmbH, Johann Ogris Internationale Transport- und Speditions GmbH, Traussnig Spedition GmbH, Treu SpeditionsgesmbH, Spedition Anton Wagner GmbH, Gebrüder Weiss GmbH, Marehard u. Wuger Internat. Speditions- u. Logistik GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Mohou být porušení článku 101 SFEU, kterých se dopustil určitý podnik, sankcionovány peněžitou pokutou, pokud dotčený podnik nesprávně pokládal své chování za legální a tento omyl mu nelze vytýkat?
               V případě, že odpověď na první předběžnou otázku bude záporná:

                           1a)

                           Je pravdou, že nelze vytýkat omyl týkající se zákonnosti chování, jestliže dotčený podnik jednal v souladu s radou právního poradce zkušeného v oblasti práva hospodářské soutěže a nesprávnost této rady nebyla ani zjevná, a daný podnik by ji nemohl odhalit ani v rámci přezkoumání, jehož provedení od něj lze rozumně očekávat?

                           1b)

                           Je pravdou, že nelze vytýkat omyl týkající se zákonnosti chování, jestliže se dotčený podnik spoléhal na správnost rozhodnutí vnitrostátního orgánu na ochranu hospodářské soutěže, který přezkoumal chování, které bylo předmětem posouzení, pouze podle vnitrostátních právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže a shledal ho přípustným?

               2)

               Jsou vnitrostátní orgány na ochranu hospodářské soutěže oprávněny konstatovat, že podnik se účastnil kartelové dohody porušující unijní právní předpisy v oblasti hospodářské soutěže, jestliže mu nelze uložit peněžitou pokutu, neboť podal žádost o shovívavost?


title: Věc C-435/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – ACI Adam BV a další v. Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding „Řízení o předběžné otázce — Duševní vlastnictví — Autorská práva a práva s nimi související — Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti — Směrnice 2001/29/ES — Článek 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5 — Právo na rozmnožování — Výjimky a omezení — Rozmnožování pro soukromé užití — Oprávněnost původu rozmnoženiny — Směrnice 2004/48/ES — Oblast působnosti“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – ACI Adam BV a další v. Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding
   (Věc C-435/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Autorská práva a práva s nimi související - Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti - Směrnice 2001/29/ES - Článek 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5 - Právo na rozmnožování - Výjimky a omezení - Rozmnožování pro soukromé užití - Oprávněnost původu rozmnoženiny - Směrnice 2004/48/ES - Oblast působnosti“)
   2014/C 175/08
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ACI Adam BV, Alpha International BV, AVC Nederland BV, B.A.S. Computers & Componenten BV, Despec BV, Dexxon Data Media and Storage BV, Fuji Magnetics Nederland, Imation Europe BV, Maxell Benelux BV, Philips Consumer Electronics BV, Sony Benelux BV, Verbatim GmbH

      Žalované: Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko – Výklad čl. 5 odst. 2 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) a článku 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32) – Právo na rozmnožování – Výjimky a omezení – Dodržování práv duševního vlastnictví – Náklady řízení – Oblast působnosti.

      Výrok

               1)

               Unijní právo, konkrétně čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, ve spojení s odstavcem 5 tohoto článku, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jaké jsou dotčeny v původním řízení, které situaci, kdy zdroj, z něhož je rozmnoženina pro soukromé užití pořízena, je oprávněný, neodlišují od situace, kdy je tento zdroj neoprávněný.

               2)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví musí být vykládána v tom smyslu, že se neuplatní na takové řízení, jako je původní řízení, v němž osoby povinné hradit spravedlivou odměnu navrhují, aby předkládající soud rozhodl v neprospěch instituce pověřené výběrem této odměny a jejím rozdělováním nositelům autorských práv, která se proti tomuto návrhu brání.

      (1)  Úř. věst. C 399, 22.12.2012.