title: Věc C-237/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. května 2014 Lidl Stiftung & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 27. února 2014 ve věci T-225/12, Lidl Stiftung & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. května 2014 Lidl Stiftung & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 27. února 2014 ve věci T-225/12, Lidl Stiftung & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-237/14 P)
   2014/C 282/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Lidl Stiftung & Co. KG (zástupci: M. Wolter, M. Kefferpütz, A. K. Marx, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 (věc T-225/12);

               —

               bude-li kasační opravný prostředek prohlášen za opodstatněný, zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 21. března 2012 (R 2379/2010-1), jak bylo požadováno v řízení před Tribunálem;

               —

               uložit OHIM jakožto odpůrci v řízení před Tribunálem náhradu nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem a v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Lidl Stiftung & Co. KG vznáší tři důvody kasačního opravného prostředku:

               1)

               porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení o ochranné známce Společenství (1) a pravidla 22 odst. 3 a 4 prováděcího nařízení (2) ve spojení s čl. 15 odst. 1 nařízení o ochranné známce Společenství, jelikož Tribunál chybně vyložil požadavky pro důkaz o skutečném užívání namítané ochranné známky ve smyslu těchto ustanovení;

               2)

               porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství ve spojení s čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení o ochranné známce Společenství, jelikož Tribunál chybně vyložil požadavky pro závěr, že užívání namítané ochranné známky v jiné formě než ve které je zapsána, představuje skutečné užívání ve smyslu čl. 15 odst. 1 nařízení o ochranné známce Společenství;

               3)

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství, jelikož Tribunál chybně vyložil požadavky pro posouzení nebezpečí záměny.

         Hlavní argumenty lze shrnout následovně:
   K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že odvolací senát správně považoval tři nedatované fotografie spolu s některými fakturami jako přesvědčivý a objektivní důkaz, který postačuje k prokázání skutečného užívání namítané ochranné známky, a to především z hlediska povahy užívání.
   Ke druhému důvodu kasačního opravného prostředku: Tribunál nezohlednil výjimečnou povahu čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství, který vyžaduje z důvodů právní jistoty a předvídatelnosti restriktivní a úzký výklad všech prvků ochranné známky v její zapsané formě. Tribunál se tedy dopustil nesprávného právního posouzení, když potvrdil závěr odvolacího senátu, že používaná forma ochranné známky představovala skutečné užívání, jelikož nepozměnila rozlišovací způsobilost namítané ochranné známky v její zapsané podobě, neboť odvolací senát nezohlednil všechny prvky namítané ochranné známky.
   Ke třetímu důvodu kasačního opravného prostředku: Tribunál chybně vyložil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství, jelikož ve svém posouzení závěrů odvolacího senátu ohledně podobnosti označení a nebezpečí záměny přiměřeně nezohlednil, že zaprvé, v projednávaném případě je míra pozornosti relevantní veřejnosti docela vysoká, zadruhé, že průměrný spotřebitel obvykle vnímá ochrannou známku jako celek a neanalyzuje její jednotlivé detaily, a zatřetí, že posouzení podobnosti označení na základě dominantního prvku lze provést pouze tehdy, pokud jsou všechny další součásti ochranné známky zanedbatelné. Kdyby byla tato hlediska správně zohledněna, nemohlo by být konstatováno jakékoli nebezpečí záměny.
   Vzhledem k tomu, že napadený rozsudek není v souladu s ustanoveními nařízení o ochranné známce Společenství, navrhuje společnost Lidl Stiftung & Co. KG jeho zrušení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1).


title: Věc C-89/13: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli – Itálie) – Luigi D’Aniello a další v. Poste Italiane SpA „Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Zásada zákazu diskriminace — Vnitrostátní právní předpisy upravující režim odškodnění v případě protiprávního časového omezení pracovní smlouvy, který je odlišný od režimu použitelného v případech protiprávního ukončení pracovní smlouvy uzavřené na dobu neurčitou — Ekonomické důsledky — Srovnatelnost žádostí“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/4

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli – Itálie) – Luigi D’Aniello a další v. Poste Italiane SpA
   (Věc C-89/13) (1)

   („Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Zásada zákazu diskriminace - Vnitrostátní právní předpisy upravující režim odškodnění v případě protiprávního časového omezení pracovní smlouvy, který je odlišný od režimu použitelného v případech protiprávního ukončení pracovní smlouvy uzavřené na dobu neurčitou - Ekonomické důsledky - Srovnatelnost žádostí“)
   2014/C 261/05
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Napoli

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Luigi D’Aniello, Ester Di Vaio, Anna Di Benedetto, Antonella Camelio, Angela Leva, Alessia Romano, Emilia Aloia, Cira Oligo, Ottavio Russo, Guiseppe D’Ambra, Stefano Caputo, Ilaria Pappagallo, Maurizio De Rosa, Gianluca Liguori, Dario Puzone, Vincenzo De Luca, Guido Gorbari, Raffaella D’Ambrosio

      Žalovaná: Poste Italiane SpA

      Výrok

   S výhradou možnosti poskytnuté členským státům na základě ustanovení 8 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažená v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být ustanovení 4 bod 1 této rámcové dohody vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje stejné zacházení v případě hospodářských důsledků u protiprávního časového omezení pracovní smlouvy a hospodářských důsledků u protiprávního ukončení pracovní smlouvy uzavřené na dobu neurčitou.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc T-326/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. září 2009 — Cheminova a další v. Komise ( Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka malathion — Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS — Žaloba na neplatnost — Aktivní legitimace — Přípustnost — Postup hodnocení — Hodnocení, jež provádí EFSA — Námitka protiprávnosti — Článek 20 nařízení (ES) č. 1490/2002 — Předložení nových studií — Článek 8 odst. 2 a 5 nařízení (ES) č. 451/2000 — Legitimní očekávání — Proporcionalita — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Právo na obhajobu — Zásada subsidiarity — Článek 95 odst. 3 ES, čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 směrnice 91/414 )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. září 2009 — Cheminova a další v. Komise
   (Věc T-326/07) (1)

   („Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka ‚malathion‘ - Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Žaloba na neplatnost - Aktivní legitimace - Přípustnost - Postup hodnocení - Hodnocení, jež provádí EFSA - Námitka protiprávnosti - Článek 20 nařízení (ES) č. 1490/2002 - Předložení nových studií - Článek 8 odst. 2 a 5 nařízení (ES) č. 451/2000 - Legitimní očekávání - Proporcionalita - Rovné zacházení - Zásada řádné správy - Právo na obhajobu - Zásada subsidiarity - Článek 95 odst. 3 ES, čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 směrnice 91/414“)
   2009/C 256/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cheminova A/S (Harboøre, Dánsko), Cheminova Agro Italia Srl (Řím, Itálie), Cheminova Bulgaria EOOD (Sofia, Bulharsko); Agrodan, SA (Madrid, Španělsko) a Lodi SAS (Grand-Fougeray, Francie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti, a P. Sellar, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Doherty a L. Parpala, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise 2007/389/ES ze dne 6. června 2007 o nezařazení malathionu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku (Úř. věst. L 146, s. 19).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Cheminova A/S, Cheminova Agro Italia Srl, Cheminova Bulgaria EOOD, Agrodan, SA a Lodi SAS ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí, včetně nákladů řízení o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc C-416/17: Žaloba podaná dne 10. července 2017 – Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/22

         Žaloba podaná dne 10. července 2017 – Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-416/17)
   (2017/C 293/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že zachovala účinky ustanovení, jejichž cílem je zamezení dvojímu ekonomickému zdanění dividend a která mateřské společnosti umožňují započíst na srážkovou daň, kterou je povinna uhradit při následném vyplacení dividend svým akcionářům, které jí poukázaly její dceřiné společnosti, slevu na dani spojenou s rozdělením těchto dividend, pocházejí-li od dceřiné společnosti usazené ve Francii, avšak tuto možnost neposkytuje, pocházejí-li tyto dividendy od dceřiné společnosti usazené v jiném členském státě, jelikož tato právní úprava v tomto posledně uvedeném případě nezakládá právo na poskytnutí slevy na dani spojené s rozdělením těchto dividend touto dceřinou společností v rozsahu, v němž je podle judikatury Conseil d'État vyhověno žádostem o vrácení srážkové daně vybrané v rozporu s unijním právem ve smyslu rozsudku Soudního dvora ve věci Accor (C-310/09) (1), a to prostřednictvím tří následujících omezení:

                           —

                           nárok na vrácení protiprávně vybrané srážkové daně je omezen odmítnutím zohlednit zdanění vnukovských společností usazených mimo Francii;

                           —

                           nárok na vrácení protiprávně vybrané srážkové daně je omezen nepřiměřenými požadavky na důkazy;

                           —

                           nárok na vrácení protiprávně vybrané srážkové daně je omezen restrikcí slevy na dani na jednu třetinu výše dividendy následně vyplácené ve Francii, která pochází od dceřiné společnosti, která není usazena ve Francii, ačkoli Conseil d'État, správní soud rozhodující v posledním stupni, zavedla tato omezení, aniž se dotázala Soudního dvora na slučitelnost těchto omezení s unijním právem,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze zásad rovnocennosti a efektivity a z článků 49 a 63 a čl. 267 třetího pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropská komise na základě ustálené judikatury Conseil d’État, která je francouzským nejvyšším správním soudem, Francii vytýká, že odmítla zajistit plný účinek rozsudku Soudního dvora ve věci Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique v. Accor SA (C-310/09), když zejména stanovila omezení vrácení neoprávněně vybrané daně, a sice srážkové daně z movitého majetku, která jsou v rozporu s unijním právem.
   Soudní dvůr v rozsudku Accor, vydaném v řízení o předběžné otázce, konstatoval, že francouzská daňová pravidla, jejichž cílem je zamezení dvojímu ekonomickému zdanění dividend, zachovávají diskriminaci v souvislosti se zdaněním dividend pocházejících z jiných členských států EU. Daně, o kterých Soudní dvůr rozhodl, že jsou v rozporu s unijním právem, musí být tedy vráceny.
   Komise má za to, že Francie nedodržuje rozsudek Soudního dvora ve třech konkrétních bodech:

               —

               nezohledňuje daň, kterou již odvedly vnukovské společnosti, které nejsou usazeny ve Francii;

               —

               za účelem omezení nároku dotyčných společností na vrácení zachovává požadavky na důkazy, které je třeba předložit, přičemž nerespektuje kritéria stanovená Soudním dvorem;

               —

               absolutním způsobem omezuje systém slevy na dani na jednu třetinu dividendy následně vyplacené dceřinou společností, která není usazena ve Francii.

         Tato porušení jsou mimoto zapříčiněna tím, že Conseil d'État nesplnila svou povinnost položit Soudnímu dvoru předběžnou otázku na základě článku 267 TFUE.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 ve věci Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique v. Accor SA (C-310/09, EU:C:2011:581).


title: Věc F-22/07: Žaloba podaná dne 16. března 2007 – Lafili v. Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/59

         Žaloba podaná dne 16. března 2007 – Lafili v. Komise
   (Věc F-22/07)
   (2007/C 95/118)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Paul Lafili (Genk, Belgie) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o zařazení žalobce do platové třídy AD 13, platového stupně 5, obsažené ve zprávě GŘ ADMIN ze dne 11. května 2006 a ve výplatní listině za červen 2006 a v následujících výplatních listinách;

               —

               s účinkem od 1. května 2006 zařadit žalobce nově do platové třídy AD 13 a platového stupně 2 při zachování koeficientu násobení 1,1172071;

               —

               znovu celkově upravit žalobcův služební postup zpětně k 1. květnu 2006, což bylo datum jeho zařazení do takto opravené platové třídy a stupně (včetně započtení jeho zkušeností v takto opraveném zařazení, jeho nároků na postup a nároků na důchod), včetně zaplacení úroků z prodlení podle sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, platné během dotyčného období, zvýšené o dva procentní body, z celkové částky odpovídající rozdílu mezi platem odpovídajícím jeho zařazení uvedenému v rozhodnutí o zařazení, a platem odpovídajícím zařazení, na které měl mít nárok, až do doby přijetí rozhodnutí o jeho řádném zařazení.

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Komise, byl až do dne předcházejícího dni vstupu v platnost nového služebního řádu zařazen do platové třídy A4, platového stupně 7. Dne 1. května 2004 bylo toto zařazení změněno na platovou třídu A*12, platový stupeň 7, s koeficientem násobení 0,9442490 (v souladu s čl. 2 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu). Dne 1. července 2004 žalobce povýšil do platové třídy A*12, platového stupně 8, se stejným koeficientem násobení. Dne 22. července 2005 byl žalobce povýšen se zpětným účinkem k 1. květnu 2004 do platové třídy A*13, platového stupně 1, s koeficientem násobení 1,1172071 (v souladu s čl. 7 odst. 6 přílohy XIII služebního řádu). S účinností od 1. května 2006 byl na základě rozhodnutí GŘ ADMIN ze dne 11. května 2006 zařazen do platové třídy AD 13, platového stupně 5, s koeficientem násobení 1.
   Žalobce ve své žalobě uplatňuje, že takové zařazení i) porušuje především články 44 a 46 služebního řádu a článek 7 přílohy XIII služebního řádu; ii) je stiženo vadou nedostatku pravomoci; iii) porušuje zásadu ochrany legitimního očekávání. Podle žalobce Komise zejména chybně vykládá čl. 7 odst. 7 přílohy XIII služebního řádu, jelikož se domnívá, že pokud je koeficient násobení vyšší než 1, musí být část, která jej převyšuje, přeměněna na léta odsloužená v platovém stupni.


title: Věc T-219/10: Žaloba podaná dne 14. května 2010 — Autogrill España v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/54

         Žaloba podaná dne 14. května 2010 — Autogrill España v. Komise
   (Věc T-219/10)
   2010/C 179/93
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Autogrill España, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uznat důvody směřující ke zrušení uvedené v žalobě za přípustné a vyhovět jim,

               —

               zrušit čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise ze dne 28. října 2009 (státní podpora C 45/2007, ex NN 51/2007, ex CP 9/2007) o daňových odpisech goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 2 Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (TRLIS) (zákon o dani z příjmu právnických osob) obsahuje prvky státní podpory,

               —

               podpůrně, zrušit článek 4 v rozsahu, v němž se příkaz k navrácení podpor vztahuje na operace uskutečněné před zveřejněním konečného rozhodnutí, které je předmětem této žaloby, v Úředním věstníku Evropské unie,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle rozhodnutí napadeného touto žalobou je režim podpor zavedený Španělskem v souladu s čl. 12 odst. 5 TRLIS neslučitelný se společným trhem, pokud jde o podpory poskytované příjemcům na nabytí podílů v podnicích v rámci Společenství. Výše uvedené ustanovení umožňuje daňové odpisy goodwillu vzniklého nabytím podílů větších než 5 % v zahraničních společnostech.
   Na podporu svých návrhových žádání uvádí žalobkyně následující důvody:

               1)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU v tom, že napadené rozhodnutí považuje dotčené opatření za státní podporu. V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala, že dotčené daňové opatření zvýhodňuje „určité podniky nebo určitá odvětví výroby“,jak vyžaduje čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise pouze předpokládá, že toto daňové opatření je selektivní vzhledem k tomu, že se vztahuje pouze na nabytí podílů v zahraničních společnostech, a nikoli ve společnostech tuzemských. Žalobkyně se domnívá, že uvedená argumentace je nesprávná a točí se v kruhu: skutečnost, že uplatnění dotčeného opatření — jako kteréhokoli jiného daňového předpisu — je založeno na splnění určitých objektivních požadavků, z tohoto opatření nečiní právně ani fakticky selektivní opatření. Automatická povaha argumentace Komise znamená, že každé daňové opatření je prima facie považováno za selektivní.
               Pro úplnost, jak právní analýza opatření, tak statistické údaje Španělského království ukazují, že čl. 12 odst. 5 TRLIS je obecné opatření otevřené, právně i fakticky, všem podnikům podléhajícím španělské dani z příjmu právnických osob bez ohledu na jejich velikost, povahu, odvětví nebo původ.
               Krom toho na první pohled rozdílné zacházení čl. 12 odst. 5 TRLIS rozhodně nepředstavuje selektivní výhodu, ale slouží k tomu, aby bylo z daňového hlediska stejně zacházeno se všemi operacemi nabytí akcií, ať už tuzemských nebo zahraničních, vzhledem k tomu, že pokud z důvodu nemožnosti uskutečnění přeshraničního spojení lze provést daňové odpisy goodwillu pouze na vnitrostátní úrovni, neboť existují daňová ustanovení, která je povolují, čl. 12 odst. 5 TRLIS ve skutečnosti pouze rozšiřuje tuto možnost na koupi aktiv v zahraničních společnostech.
               Podpůrně, rozhodnutí Komise je nepřiměřené, vzhledem k tomu, že jeho použití na případy převzetí kontroly zahraničních podniků by mělo být alespoň srovnatelné s případy vnitrostátních spojení,a tedy odůvodněnými strukturou a logikou španělského systému.

               2)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU vyplývající z nesprávného právního posouzení při určení příjemce podpory.
               Podpůrně, a třebaže má za to, že čl. 12 odst. 5 TRLIS obsahuje prvky státní podpory, měla Komise provést úplnou ekonomickou analýzu za účelem určení toho, kdo je příjemcem podpory. Žalobkyně se domnívá, že příjemci podpor (ve formě přehnané ceny za podíly) jsou v každém případě prodejci podílů, a nikoli, jak tvrdí Komise, španělské podniky, které uvedeného opatření využily.

               3)

               Konečně, žalobkyně poukazuje na porušení zásady legitimního očekávání, pokud jde o časovou působnost příkazu k navrácení podpor.


title: Věc T-404/04: Žaloba podaná dne 1. října 2004 Troy Chemical Company BV proti Komisi Evropských společenství

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/29

         Žaloba podaná dne 1. října 2004 Troy Chemical Company BV proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-404/04)
   (2005/C 19/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 1. října 2004 předložena žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Troy Chemical Company BV, se sídlem v Maassluis (Nizozemsko), zastoupenou K. Van Maldegemem a C. Mereuem, právníky.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               nařídil žalované odpovědět na žádost žalobkyně;

               —

               nebo, podpůrně, nařídil zrušení aktu Evropské komise D 341571(04);

               —

               nařídil žalované nahradit žalobkyni v prozatímní výši 1 euro spolu s úroky až do doby, než bude přesně vypočítána a určena přesná částka, škodu utrpěnou v důsledku toho, že žalovaná porušila svou povinnost vyplývající z práva Společenství tím, že neodpověděla žalobkyni, nebo, podpůrně, v důsledku aktu Evropské komise D 341571(04);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům dovolávaným ve věci T-400/04, Arch Chemicals a Arch Timber Protection v. Komise.


title: Věc C-5/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret — Dánsko) — Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening ( Autorská práva — Informační společnost — Směrnice 2001/29/ES — Články 2 a 5 — Literární a umělecká díla — Pojem rozmnožování — Rozmnožování po částech — Rozmnožování krátkých výňatků z literárních děl — Články v tisku — Dočasné a krátkodobé rozmnoženiny — Technický proces spočívající ve skenování článků, následném převedení do textového souboru, elektronickém zpracování rozmnoženiny, uložení části této rozmnoženiny a jejím vytištění )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret — Dánsko) — Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening
   (Věc C-5/08) (1)

   („Autorská práva - Informační společnost - Směrnice 2001/29/ES - Články 2 a 5 - Literární a umělecká díla - Pojem ‚rozmnožování‘ - Rozmnožování ‚po částech‘ - Rozmnožování krátkých výňatků z literárních děl - Články v tisku - Dočasné a krátkodobé rozmnoženiny - Technický proces spočívající ve skenování článků, následném převedení do textového souboru, elektronickém zpracování rozmnoženiny, uložení části této rozmnoženiny a jejím vytištění“)
   2009/C 220/10
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Infopaq International A/S

      Žalované: Danske Dagblades Forening

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Højesteret — Výklad článku 2 a čl. 5 odst. 1 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Společnost, jejímž hlavním předmětem činnosti je zpracovávání shrnutí novinových článků prostřednictvím skenování — Ukládání výňatku článku, který se skládá z hledaného slova a pěti slov, které tomuto slovu předcházejí, a pěti slov, které toto slovo následují — Dočasné úkony rozmnožení

      Výrok

               1)

               Úkon učiněný během procesu sběru údajů, který spočívá v elektronickém uložení výňatku z chráněného díla složeného z jedenácti slov, jakož i ve vytištění tohoto výňatku, lze podřadit pod pojem „rozmnožování po částech“ ve smyslu článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, pokud — což je povinen ověřit předkládající soud — jsou prvky, které byly takto převzaty, vyjádřením autorova vlastního duševního výtvoru.

               2)

               Úkon vytištění výňatku složeného z jedenácti slov, který je učiněn během takového procesu sběru údajů, jako je proces dotčený v původním řízení, nesplňuje podmínku týkající se krátkodobé povahy stanovenou v čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/29, a tento proces tudíž nelze uskutečnit bez souhlasu dotyčných nositelů autorských práv.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008


title: Věc T-181/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2007 – Neue Erba Lautex v. Komise

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/41

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2007 – Neue Erba Lautex v. Komise
   (Věc T-181/02) (1)

   (2007/C 183/78)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda prvního rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


title: Věc T-389/05: Žaloba podaná dne  20. října 2005  – Eistrup v. Evropský Parlament

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/26

         Žaloba podaná dne 20. října 2005 – Eistrup v. Evropský Parlament
   (Věc T-389/05)
   (2006/C 10/52)
   Jednací jazyk: dánština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Ole Eistrup (Knebel, Dánsko) (zástupce: S. E. Hjelmborg, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce
   Žalobce navrhuje, aby Soud

               —

               zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 13. prosince 2004 a odpověď žalovaného ze dne 12. července 2005;

               —

               uložil žalovanému uhradit žalobci náhradu ve výši 203 357 eur za ušlý výdělek za období od 1. června 1998 do 1. září 2002 spolu s úrokem;

               —

               uložil žalovanému uhradit žalobci 200 000 eur za nemateriální škodu spolu s úrokem;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, který je zaměstnán v dánském překladatelském oddělení Parlamentu, si přál vrátit se na své místo poté co čerpal volno z osobních důvodů od 1. srpna 1992 do 31. července 1996. To bylo nicméně možné až od 1. října 2002, jelikož Parlament nebyl schopen najít vhodné místo odpovídající žalobcově kategorii a kvalifikaci před tímto datem.
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí, že splnil svoji povinnost snížit svoji ztrátu v souvislosti s jeho žalobou na náhradu ušlého výdělku.
   Žalobce také uvádí, že domnělé protiprávní nakládání žalovaného se záležitostí uvedlo žalobce do nejisté a úzkostné situace a že chování žalovaného představuje zjevné porušení práv žalobce a důvěry, kterou musí každý občan mít ve vztahu k právnímu systému Společenství.


title: Věc F-16/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 — Behmer v. Evropský parlament ( Úředníci — Postup přidělování bodů za zásluhy v Evropském parlamentu — Porušení povinnosti uvést odůvodnění — Odůvodnění uvedené v průběhu řízení )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/35

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 — Behmer v. Evropský parlament
   (Věc F-16/08) (1)

   („Úředníci - Postup přidělování bodů za zásluhy v Evropském parlamentu - Porušení povinnosti uvést odůvodnění - Odůvodnění uvedené v průběhu řízení“)
   2009/C 297/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Joachim Behmer (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: C. Burgos a R. Ignătescu, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým byly žalobci přiděleny dva body za zásluhy za roky 2004 a 2006

      Výrok rozsudku

               1)

               V části, ve které žaloba směřuje proti rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 4. června 2007, kterým byly J. Behmerovi přiděleny dva body za zásluhy za roky 2004, o ní není namístě rozhodovat.

               2)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 26. června 2007, kterým byly J. Behmerovi přiděleny dva body za zásluhy za rok 2006, se zrušuje.

               3)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených J. Behmerem.

               4)

               J. Behmer ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008, s. 32.


title: Věc C-240/04: Žaloba podaná dne 8. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/13

         Žaloba podaná dne 8. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-240/04)
   (2004/C 190/21)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 8. června 2004 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou M. Shotterem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se:

                           —

                           směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení („přístupová směrnice“) (1);

                           —

                           směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací („autorizační směrnice“) (2);

                           —

                           směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací („rámcová směrnice“) (3);

                           —

                           směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací („směrnice o univerzální službě“) (4),

                     nebo v každém případě tím, že Komisi o takových předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které jsou mu uloženy na základě článku 18 přístupové směrnice, článku 18 autorizační směrnice, článku 28 rámcové směrnice a článku 38 směrnice o univerzální službě.

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní dovolávaná tvrzení:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnic uplynula dne 24. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 7

      (2)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 21

      (3)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 33

      (4)  Uř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 51


title: Věc T-71/10: Žaloba podaná dne 18. února 2010 — Xeda International a Pace International v. Komise

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/62

         Žaloba podaná dne 18. února 2010 — Xeda International a Pace International v. Komise
   (Věc T-71/10)
   2010/C 100/92
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Xeda International (Saint Andiol, Francie) a Pace International LLC (Seattle, Spojené státy americké) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               přijmout veškerá další nezbytná opatření.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhají zrušení rozhodnutí Komise č. 2009/859/ES ze dne 30. listopadu 2009 o nezařazení difenylaminu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku [oznámeno pod číslem K(2009) 9262] (Úř. věst. L 314, s. 79).
   Žalobkyně tvrdí, že v důsledku napadeného rozhodnutí již nebude moci první žalobkyně prodávat v Evropské unii difenylamin a látky na jeho bázi a s účinností od 30. května 2010 ztratí registraci těchto látek v členských státech.
   Podle jejich názoru je napadené rozhodnutí protiprávní, protože spočívá na posouzení difenylaminu, které je vědecky a právně chybné. Žalobkyně se domnívají, že napadené rozhodnutí porušuje Smlouvu o fungování Evropské unie a sekundární právní předpisy EU.
   Společně se žalobkyně domnívají, že napadené rozhodnutí zakazuje používání difenylaminu v přípravcích na ochranu rostlin na základě tří vědecky podložených problematických otázek, které jsou uvedeny v pátém bodě odůvodnění rozhodnutí, které buď jednotlivě byly žalobkyněmi dostatečně odůvodněny, nebo nebyly významné pro odůvodnění nezařazení.
   Dále mají žalobkyně za to, že Komise porušila práva žalobkyň na obhajobu, neboť jim zabránila, aby při zpětvzetí nebo novém podání žádosti využily delší přechodné doby, tak jako tomu bylo u jiných látek v rámci stejného regulačního postupu.


title: Věc C-266/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 10. června 2009 — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Mileudefensie a Vereniging Goede Waar & Co. v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, další účastníci řízení: Bayer CropScience BV a Nederlandse Stichting voor Fytopharmacie

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 10. června 2009 — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Mileudefensie a Vereniging Goede Waar & Co. v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, další účastníci řízení: Bayer CropScience BV a Nederlandse Stichting voor Fytopharmacie
   (Věc C-266/09)
   2009/C 267/47
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

               Žalobci

               :

                           Stichting Natuur en Milieu

                           Vereniging Mileudefensie

                           Vereniging Goede Waar & Co

               Žalovaný

               :

               College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

               Další účastníci řízení

               :

                           Bayer CropScience BV

                           Nederlandse Stichting voor Fytopharmacie

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba pojem „informace o životním prostředí“ v článku 2 směrnice 2003/4/ES (1) vykládat v tom smyslu, že zahrnuje rovněž informace, které jsou poskytnuty v rámci vnitrostátního postupu pro (prodloužení) povolení přípravku na ochranu rostlin ohledně stanovení maximálního množství pesticidu obsaženého v potravinách nebo nápojích, jeho složky nebo rozkladného produktu?

               2)

               V případě, že takové informace je třeba považovat za „informace o životním prostředí“ ve smyslu článku 2 směrnice 2003/4/ES: Jaký je vztah mezi článkem 14 směrnice 91/414/EHS (2) a směrnicí 2003/4/ES ohledně informací ve smyslu první otázky, zejména, je třeba použít článek 14 směrnice 91/414/EHS pouze tehdy, pokud tím nejsou dotčeny povinnosti vyplývající z čl. 4 odst. 2 směrnice 2003/4/ES?

               3)

               Pokud by z odpovědi na první a druhou otázku vyplývalo, že žalovaný má v projednávaném případě povinnost použít článek 4 směrnice 2003/4/ES, vyplývá z článku 4, že k tímto článkem požadovanému zvažování veřejného zájmu na zveřejnění, proti zvláštnímu zájmu na odmítnutí zveřejnění má dojít na úrovni uplatnění právních předpisů, nebo k němu může dojít rovněž na úrovni vnitrostátní legislativy?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26).

      (2)  Směrnice Rady ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230. s. 1).


title: Věc C-516/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca v. Knoll International Spa „Řízení o předběžné otázce — Autorské právo — Směrnice 2001/29/ES — Článek 4 odst. 1 — Právo na rozšiřování — Pojem ‚veřejné rozšiřování‘ — Nabídka prodeje a propagace obchodníka z jednoho členského státu, umístěná na jeho internetové stránce, na reklamních letácích a v tisku v jiném členském státě — Repliky nábytku chráněného autorským právem nabízené k prodeji bez souhlasu nositele výlučného práva na rozšiřování — Nabídka nebo propagace, která nevede k nabytí originálu nebo rozmnoženin chráněného díla“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca v. Knoll International Spa
   (Věc C-516/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Autorské právo - Směrnice 2001/29/ES - Článek 4 odst. 1 - Právo na rozšiřování - Pojem ‚veřejné rozšiřování‘ - Nabídka prodeje a propagace obchodníka z jednoho členského státu, umístěná na jeho internetové stránce, na reklamních letácích a v tisku v jiném členském státě - Repliky nábytku chráněného autorským právem nabízené k prodeji bez souhlasu nositele výlučného práva na rozšiřování - Nabídka nebo propagace, která nevede k nabytí originálu nebo rozmnoženin chráněného díla“)
   (2015/C 236/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca

      Žalovaná: Knoll International Spa

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje nositeli výlučného práva na rozšiřování chráněného díla bránit se nabídce prodeje nebo cílené propagaci originálu nebo rozmnoženiny tohoto díla, a to i když není prokázáno, že uvedená propagace vedla k nabytí chráněného předmětu kupujícím v Unii, pokud uvedená propagace podněcuje spotřebitele členského státu, v němž je uvedené dílo chráněno autorským právem, k jeho nabytí.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc F-59/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 25. dubna 2007 – Kerstens v. Komise Evropských společenství (Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2004 — Porušení článku 43 služebního řádu — Porušení prováděcího předpisu k článku 43 služebního řádu)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/42

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 25. dubna 2007 – Kerstens v. Komise Evropských společenství
   (Věc F-59/06) (1)

   (Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2004 - Porušení článku 43 služebního řádu - Porušení prováděcího předpisu k článku 43 služebního řádu)
   (2007/C 96/87)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Herrmann a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení jednak rozhodnutí AIPN ze dne 11. července 2005, jímž bylo přijato žalobcův PVSP za rok 2004, a jednak rozhodnutí AIPN ze dne 6. února 2006, jímž se výslovně zamítá žalobcova stížnost č. R/769/05.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006, s. 34.


title: Věc T-342/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. února 2014 — CEEES a Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Španělský trh čerpacích stanic — Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Nesplnění závazků, které byly rozhodnutím Komise prohlášeny za závazné — Znovuzahájení řízení — Pokuty — Penále“ )

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. února 2014 — CEEES a Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio v. Komise
   (Věc T-342/11) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Španělský trh čerpacích stanic - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Nesplnění závazků, které byly rozhodnutím Komise prohlášeny za závazné - Znovuzahájení řízení - Pokuty - Penále)
   2014/C 78/14
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (CEEES) (Madrid, Španělsko); a Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio (Madrid) (zástupci: A. Hernández Pardo, B. Marín Corral, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: původně M. Muñoz Pérez, poté S. Centeno Huerta a nakonec A. Rubio González, abogados del Estado); a Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (zástupci: J. Jiménez-Laiglesia Oñate a S. Rivero Mena, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 2994 final ze dne 28. dubna 2011, kterým se zamítá stížnost podaná žalobkyněmi, jež se týká porušení pravidel hospodářské soutěže, kterých se dopustila společnost Repsol (věc COMP/39.461).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (CEEES) a Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Společnost Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-387/15: Žaloba podaná dne 15. července 2015 – J & Joy v. OHIM – Joy-Sportswear (J AND JOY)

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/45

         Žaloba podaná dne 15. července 2015 – J & Joy v. OHIM – Joy-Sportswear (J AND JOY)
   (Věc T-387/15)
   (2015/C 381/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: J & Joy SA (Waremme, Belgie) (zástupci: A. Maqua a C. Pirenne, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „J AND JOY“ – Přihláška č. 11 409 935

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. dubna 2015, ve věci R 1352/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přezkoumal rozhodnutí námitkového oddělení a prohlásil námitky za nepřípustné;

               —

               uložil subjektu, který podal námitky, náhradu nákladů, které žalobkyně vynaložila v námitkovém řízení, na základě článku 81 nařízení o ochranné známce Společenství.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-573/14: Žaloba podaná dne 31. července 2014 – Polyelectrolyte Producers Group a SNF v. Komise

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/45

         Žaloba podaná dne 31. července 2014 – Polyelectrolyte Producers Group a SNF v. Komise
   (Věc T-573/14)
   2014/C 409/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polyelectrolyte Producers Group (Brusel, Belgie) a SNF SAS (Andrézieux Bouthéon, Francie) (zástupci: R. Cana a A. Patsa, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil napadený akt, neboť stanoví neměnný limit koncentrací ve výši 100 ppm pro zbytkové monomery;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobkyně domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise 2014/256/EU ze dne 2. května 2014, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky EU produktům ze zpracovaného papíru (1).
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení nařízení o ekoznačce EU (2), jelikož Komise stanovila neměnný limit koncentrací ve výši 100 ppm pro zbytkové monomery v písm. e) kritéria B3 v části B kritéria 1 přílohy napadeného rozhodnutí. Žalobkyně tvrdí, že požadavky stanovené v uvedeném písmenu:

                           —

                           porušují čl. 6 odst. 3 a přílohu I nařízení o ekoznačce EU, neboť nejsou stanoveny na vědeckém základě;

                           —

                           porušují čl. 6 odst. 1 a přílohu I nařízení o ekoznačce EU, protože neberou v úvahu nejnovější strategické cíle EU v oblasti životního prostředí;

                           —

                           porušují čl. 6 odst. 3 písm. b) nařízení o ekoznačce EU, jelikož jejich proveditelnost nebyla posouzena Komisí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění a zásad rovnosti a proporcionality napadeného rozhodnutí:

                           —

                           neobsahuje žádné údaje nebo vysvětlení, pokud jde o požadavky stanovené v písm. e) kritéria B3 v části B kritéria 1;

                           —

                           zachází se dvěma odlišnými situacemi stejně a se stejnými situacemi odlišně, aniž je taková diskriminace objektivně odůvodněna;

                           —

                           není nezbytné pro dosažení cílů, které jsou sledovány, a existují méně zatěžující opatření.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti řádné správy ze strany Komise, jelikož při přijetí napadeného rozhodnutí pečlivě a nestranně nepřezkoumala všechny relevantní faktory a okolnosti.

      (1)  Úř. věst. 2014, L 135, s. 24. Oznámeno pod číslem C(2014) 2774.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 66/2010 ze dne 25. listopadu 2009 o ekoznačce EU (Úř. věst. 2010, L 27, s. 1).


title: Věc T-531/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2014 – Tifosi Optics v. OHIM – Tom Tailor (T) „Ochranná známka Společenství — Řízení o námitce — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství T — Starší obrazová ochranná známka Společenství T — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2014 – Tifosi Optics v. OHIM – Tom Tailor (T)
   (Věc T-531/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství T - Starší obrazová ochranná známka Společenství T - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 409/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tifosi Optics, Inc. (Watkinsville, Spojené státy) (zástupci: původně A. Tornato a D. Hazan, poté R. Gilbey, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Tom Tailor GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: O. Gillert, K. Vanden Bossche a B. Köhn-Gerdes, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2012 (věc R 729/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Tom Tailor GmbH a Tifosi Optics, Inc.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Tifosi Optics, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Tom Tailor GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16. 2. 2013.


title: Věc C-168/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresný súd Prešov – Slovensko) – Milena Tomášová v. Slovenská republika – Ministerstvo spravodlivosti SR, Pohotovosť s.r.o. „Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitelů — Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách — Úvěrová smlouva obsahující zneužívající klauzuli — Nucený výkon rozhodčího nálezu vydaného na základě této klauzule — Odpovědnost členského státu za škody způsobené jednotlivcům z důvodu porušení unijního práva v důsledku rozhodnutí vnitrostátního soudu — Podmínky založení — Existence dostatečně závažného porušení unijního práva“

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresný súd Prešov – Slovensko) – Milena Tomášová v. Slovenská republika – Ministerstvo spravodlivosti SR, Pohotovosť s.r.o.
   (Věc C-168/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách - Úvěrová smlouva obsahující zneužívající klauzuli - Nucený výkon rozhodčího nálezu vydaného na základě této klauzule - Odpovědnost členského státu za škody způsobené jednotlivcům z důvodu porušení unijního práva v důsledku rozhodnutí vnitrostátního soudu - Podmínky založení - Existence dostatečně závažného porušení unijního práva“)
   (2016/C 350/09)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Okresný súd Prešov

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Milena Tomášová

      Žalovaná: Slovenská republika – Ministerstvo spravodlivosti SR, Pohotovosť s.r.o.

      za účasti: Združenia na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

      Výrok

               1)

               Odpovědnost členského státu za škody způsobené jednotlivcům porušením unijního práva rozhodnutím vnitrostátního soudu může být založena, pouze pokud takové rozhodnutí vydá soud tohoto členského státu rozhodující v posledním stupni, což stran sporu v původním řízení musí ověřit předkládající soud. Pokud tomu tak je, může rozhodnutí tohoto vnitrostátního soudu rozhodujícího v posledním stupni představovat dostatečně závažné porušení unijního práva, které je s to založit uvedenou odpovědnost, pouze tehdy, pokud takovým rozhodnutím uvedený soud zjevným způsobem porušil použitelné právo nebo pokud k tomuto porušení došlo navzdory ustálené judikatuře Soudního dvora v dané oblasti.
               Nelze mít za to, že vnitrostátní soud, který před vydáním rozsudku ze dne 4. června 2009, Pannon GSM (C-243/08, EU:C:2009:350), neposoudil z úřední povinnosti v rámci nuceného výkonu rozhodčího nálezu, kterým bylo vyhověno žalobě na zaplacení pohledávek na základě smluvní klauzule, jež musí být považována za zneužívající ve smyslu směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, zneužívající charakter této klauzule, i když měl za tímto účelem k dispozici nezbytné informace o právním a skutkovém stavu, zjevným způsobem postupoval v rozporu judikaturou Soudního dvora v dané oblasti, a dopustil se tak dostatečně závažného porušení unijního práva.

               2)

               Pravidla týkající náhrady škody způsobené porušením unijního práva, jako jsou pravidla týkající se vyčíslení takové škody nebo vztahu mezi návrhem na náhradu této škody a případně jinými dostupnými právními prostředky, jsou upravena vnitrostátním právem každého členského státu v souladu se zásadami rovnocennosti a efektivity.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc F-77/15: Žaloba podaná dne 18. května 2015 – ZZ v. Komise

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/51

         Žaloba podaná dne 18. května 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-77/15)
   (2015/C 245/65)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí omezit zpětné vyplacení příspěvku za práci v zahraničí na dobu pěti let, a to ode dne, kdy bylo zjištěno nevyplacení tohoto příspěvku, a uložení povinnosti žalované, aby zaplatila úroky z prodlení.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí PMO omezit vyplacení příspěvku za práci v zahraničí, které bylo nesprávně opomíjeno od 1. září 2007, na dobu pěti let;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci zaplatila příspěvky za práci v zahraničí, na které má nárok od 1. září 2007, a úroky z prodlení vypočítané ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace zvýšené o dva procentní body z částek, které již byly žalobci vyplaceny z titulu nedoplatků odměny (příspěvek za práci v zahraničí), a stále dlužných částek, a to od jejich splatnosti až do úplného zaplacení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-586/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 Regione Puglia proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. září 2011 ve věci T-84/10, Regione Puglia v. Komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/40

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 Regione Puglia proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. září 2011 ve věci T-84/10, Regione Puglia v. Komise
      (Věc C-586/11 P)
      (2012/C 25/75)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Regione Puglia (zástupci: F. Brunelli a A. Aloia, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

                  —

                  zrušit usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2011, doručené navrhovateli dne 15. září 2011, které shledalo žalobu ve věci T-84/10 nepřípustnou;

                  —

                  v důsledku toho přezkoumat meritum věci a následně zrušit rozhodnutí Evropské komise K(2009) 10350 ze dne 22. prosince 2009 týkající se „zrušení pozastavení průběžných plateb z Evropského fondu pro regionální rozvoj souvisejících s programem, který je předmětem tohoto rozhodnutí“, tím že se potvrdí platnost a účinnost pouze ustanovení článku 4;

                  —

                  uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatel zaprvé tvrdí, že řízení v prvním stupni je stiženo procesními vadami, které navrhovateli způsobily vážnou škodu, a to nenařízením ústní části řízení podle čl. 114 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu.
      Zadruhé navrhovatel tvrdí, že Tribunál porušil právo Společenství, když nesprávně vyložil čl. 263 odst. 4 SFEU a nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 (1), ve spojení s čl. 4 odst. 2 a 3 SFEU a čl. 5 odst. 3 SFEU, a dále když dostatečně neodůvodnil své závěry v rozporu s článkem 81 jednacího řádu Tribunálu.

         (1)  Úř. věst. L 161, s. 1.


title: Věc T-347/16: Žaloba podaná dne 29. června 2016 – Inox Mare v. Komise

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/38

         Žaloba podaná dne 29. června 2016 – Inox Mare v. Komise
   (Věc T-347/16)
   (2016/C 296/48)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Inox Mare Srl (Rimini, Itálie) (zástupce: R. Holzeisen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil rozhodnutí Komise K(2015) 9672 final ze dne 6. ledna 2016, kterým se rozhodlo, že vrácení dovozního cla v konkrétním případě není odůvodněné (REM 02/14) a uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené ve věci je spojené s rozhodnutím napadeným ve věci T-289/16, Inox Mare v. Komise.
   Na podporu žaloby žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je protiprávní, protože bylo přijato v důsledku nesprávných právních posouzení souvisejících s vyšetřováním vedeným OLAF, které skončilo závěrečnou správou napadenou ve výše uvedené věci T-289/16.
   Při přijetí napadeného rozhodnutí došlo k těmto nesprávným právním posouzením:

               —

               porušení a nesprávné použití právní úpravy Společenství týkající se antidumpingového cla,

               —

               porušení a nesprávné uplatnění filipínské právní úpravy a právní úpravy Společenství týkající se povinnosti svěřené filipínskému celnímu orgánu ověřit původ osvědčovaného zboží,

               —

               porušení a nesprávné uplatnění čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).

         Z těchto důvodů se žalobkyně ve svých návrhových žádáních domáhá zrušení napadeného rozhodnutí, protože došlo k porušení Smluv a právní úpravy upravující jejich použití, jakož i k porušení Listiny základních práv Evropské unie, zejména článku 41.


title: Věc C-637/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 12. prosince 2011 — TVI Televisão Independente SA v. Fazenda Pública

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 12. prosince 2011 — TVI Televisão Independente SA v. Fazenda Pública
   (Věc C-637/11)
   2012/C 49/29
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: TVI Televisão Independente SA

      Odpůrce: Fazenda Pública

      Předběžné otázky

               1)

               Je čl. 16 odst. 1 ZDPH, jak je vyložen v napadeném rozsudku (v tom smyslu, že poplatek za vysílání komerční reklamy je inherentní poskytování služeb spočívajících ve vysílání reklamy, a proto musí být pro účely DPH zahrnut do základu daně u poskytování služeb), slučitelný s čl. 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/ES (1) (nyní článek 73 směrnice Rady 2006/112/ES (2) ze dne 28. listopadu 2006) a zvláště se slovním spojením „protiplnění, které dodavatel nebo poskytovatel získal nebo má získat […] za takové dodání zboží nebo poskytnutí služby?

               2)

               Je čl. 16 odst. 6 písm. c) ZDPH, jak je vyložen v napadeném rozsudku (v tom smyslu, že poplatek za vysílání komerční reklamy nepředstavuje částku zaplacenou jménem a na účet příjemce služeb, přestože je zanesen do průběžných položek a je určen veřejnoprávním organizacím, jelikož není vyloučen ze základu daně pro výpočet DPH), slučitelný s čl. 11 části A odst. 3 písm. c) směrnice 77/388/ES (nyní čl. 79 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006) a zvláště se slovním spojením“částky, které osoba povinná k dani obdržela od svého kupujícího nebo zákazníka na úhradu výdajů zaplacených jménem a na účet kupujícího nebo zákazníka a které zanesla do svého účetnictví jako průběžné položky?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23)

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


title: Věc T-20/17: Žaloba podaná dne 16. ledna 2017 – Maďarsko v. Komise

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/36

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2017 – Maďarsko v. Komise
   (Věc T-20/17)
   (2017/C 078/50)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupce: Fehér M. Z. a Tóth E. Zs. meghatalmazottak)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2016) 6929 final ze dne 4. listopadu 2016, které se týká opatření SA.39235 (2015/C) (ex 2015/NN) uplatněného Maďarskem v oblasti zdanění příjmů z reklamy;

               —

               podpůrně, aby částečně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž rovněž kvalifikuje jako zakázanou státní podporu pozdější právní úpravu z roku 2015.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První důvod vychází z nesprávné kvalifikace daně z příjmu z reklamy jako státní podpory.
               Napadené rozhodnutí je protiprávní, neboť Komise nesprávně kvalifikovala dotčenou maďarskou právní úpravu jako státní podporu; ani režim progresivní sazby, který nastavuje sazbu v závislosti na objektivních kritériích, ani snížení zdanitelného základu pro ztrátové společnosti, ani uplatňován nového režimu na předchozí finanční roky nepředstavuje státní podporu.

               2.

               Druhý důvod vychází z nesplnění povinnosti odůvodnění.
               Komise nesplnila povinnost odůvodnění, když právní předpisy týkající se daně z příjmu z reklamy jak v pozměněném znění v roku 2014, tak v pozměněném znění z roku 2015 kvalifikovala jako zakázanou státní podporu, aniž by přezkoumala rozdíl mezi oběma právními úpravami. Napadené rozhodnutí neuvádí, na základě jaké výjimky má podnik majetkové výhody ve srovnání s jiným podnikem ve stejné situaci; nevysvětluje, proč režim progresivního zdanění není součástí referenčního systému; neuvádí kategorii podniků výlučně zvýhodněných režimem progresivního zdanění, a neuvádí důvody, proč nepovažuje za dostačující výpočty provedené maďarskými orgány ve vztahu k nákladům pro pasivní subjekty a daňové orgány.

               3.

               Třetí důvod vychází ze zneužití pravomoci.
               Komise se dopustila zneužití pravomoci při přezkumu státních podpory, když přijala napadené rozhodnutí, konkrétně když zakázala – jako protiprávní státní podporu – výběr daně podle daňových právních předpisů, což spadá do výlučné pravomoci členských států, aniž by zohlednila, že dosud neexistuje žádná judikatura Soudního dvora ani Tribunálu týkající se tohoto druhu daně a otázky, zda se může jednat o státní podporu.


title: Věc T-696/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. února 2017 – Bodegas Vega Sicilia v. EUIPO (TEMPOS VEGA SICILIA) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie TEMPOS VEGA SICILIA — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Ochranná známka pro vína obsahující zeměpisná označení — Článek 7 odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. února 2017 – Bodegas Vega Sicilia v. EUIPO (TEMPOS VEGA SICILIA)
   (Věc T-696/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie TEMPOS VEGA SICILIA - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Ochranná známka pro vína obsahující zeměpisná označení - Článek 7 odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 086/33)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bodegas Vega Sicilia, SA (Valbuena de Duero, Španělsko) (zástupce: S. Alonso Maruri, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Muñiz Rodríguez a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. září 2015 (věc R 285/2015-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení TEMPOS VEGA SICILIA jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Bodegas Vega Sicilia, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-185/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/8

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-185/05) (1)

   (2006/C 249/20)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc T-282/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2010 — Fédération internationale des logis v. OHIM (Vypouklý zelený čtverec) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ztvárňující vypouklý zelený čtverec — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2010 — Fédération internationale des logis v. OHIM (Vypouklý zelený čtverec)
   (Věc T-282/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ztvárňující vypouklý zelený čtverec - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 30/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fédération internationale des logis (Paříž, Francie) (zástupce: B. Brisset, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 22. dubna 2009 (věc R 1511/2008-1) týkajícímu se přihlášky vypouklého zeleného čtverce jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Fédération internationale des logis se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc F-75/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. června 2016 – Wille a Skovsboell v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převod nároků na vnitrostátní důchod — Návrhy týkající se uznání let služby — Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení — Nepřípustnost žaloby — Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé — Článek 83 jednacího řádu“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/38

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. června 2016 – Wille a Skovsboell v. Komise
   (Věc F-75/12) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převod nároků na vnitrostátní důchod - Návrhy týkající se uznání let služby - Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení - Nepřípustnost žaloby - Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé - Článek 83 jednacího řádu“)
   (2016/C 410/69)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Daniel Wille (Mouscron, Belgie) a Bo Skovsboell (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti, poté D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti, poté J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti, nakonec J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Baquero Cruz a D. Martin, zmocněnci, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec, nakonec G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí týkajícího se výpočtu bonifikace nároků na důchod nabytý před jejich vstupem do služby Komise a zamítnutí stížností podaných těmito žalobci.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Daniel Wille a Bo Skovsboell ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22. 9. 2012, s. 41.


title: Věc T-297/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — ACEA v. Komise ( Státní podpory — Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem — Žaloba na neplatnost — Osobní dotčení — Přípustnost — Existující podpory nebo nové podpory — Článek 87 odst. 3 písm. c) ES )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — ACEA v. Komise
   (Věc T-297/02) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem - Žaloba na neplatnost - Osobní dotčení - Přípustnost - Existující podpory nebo nové podpory - Článek 87 odst. 3 písm. c) ES“)
   2009/C 180/68
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ACEA SpA (Řím, Itálie) (zástupci: A. Giardina, L. Radicati di Brozolo a V. Puca, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Di Bucci, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalobkyně: ACSM Como SpA (Como, Itálie) (zástupci: L. Radicati di Brozolo a M. Merola, advokáti) a AEM — Azienda Energetica Metropolitana Torino SpA (Turín, Itálie) (zástupci: M. Merola a L. Radicati di Brozolo, advokáti)

      Předmět

   Návrh na zrušení článků 2 a 3 rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytované Itálií ve formě osvobození od daně a půjček za zvýhodněných podmínek podnikům poskytujícím veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (Úř. věst. 2003, L 77, s. 21).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž se týká půjček Cassa Depositi e Prestiti.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá jako neopodstatněná.

               3)

               ACEA SpA ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

               4)

               ACSM Como SpA a AEM — Azienda Energetica Metropolitana Torino SpA ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc C-436/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bari (Itálie) dne 22. září 2014 – trestní řízení proti Davidemu Cazzorlovi

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bari (Itálie) dne 22. září 2014 – trestní řízení proti Davidemu Cazzorlovi
   (Věc C-436/14)
   (2014/C 448/07)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bari

      Účastník původního trestního řízení

   Davide Cazzorla

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 16. února 2012 [ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10], vykládány v tom smyslu, že brání vyhlášení zadávacího řízení na udělení koncesí platných po kratší dobu, než byly koncese udělované v minulosti, když bylo uvedené zadávací řízení vyhlášeno za účelem nápravy důsledků plynoucích z nezákonného vyloučení určitého počtu subjektů z předchozích zadávacích řízení?

               2)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládány v tom smyslu, že brání možnosti, aby byla kratší doba platnosti koncesí udělovaných v zadávacím řízení, než byla doba platnosti koncesí udělovaných v minulosti dostatečně odůvodněná požadavkem stejného uplynutí doby platnosti koncesí?

               3)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládány v tom smyslu, že brání stanovení povinnosti bezplatně postoupit užití hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování her a sběru sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo z důvodu rozhodnutí o zániku nebo odnětí?


title: Věc C-379/16 P: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 24. listopadu 2016 – European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Veřejné zakázky na služby — Vývoj softwaru a servisních služeb — Nesprávný výklad argumentů a zkreslení důkazů předložených dalším účastníkem řízení před Tribunálem“

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/3

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 24. listopadu 2016 – European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-379/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Veřejné zakázky na služby - Vývoj softwaru a servisních služeb - Nesprávný výklad argumentů a zkreslení důkazů předložených dalším účastníkem řízení před Tribunálem“)
   (2017/C 086/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupci: C.-N. Dede a D. Papadopoulou, dikigoroi)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: N. Bambara, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

               2)

               Společnosti European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


title: Věc T-103/07: Žaloba podaná dne 2. dubna 2007 – Fratex Indústria e Comércio v. OHIM – USA Track & Field (TRACK & FIELD USA)

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/25

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2007 – Fratex Indústria e Comércio v. OHIM – USA Track & Field (TRACK & FIELD USA)
   (Věc T-103/07)
   (2007/C 140/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fratex Indústria e Comércio, Lda. (São Paulo, Brazílie) (zástupce: B. Braga da Cruz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: USA Track & Field, Inc.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. ledna 2007 (věc č. R 1061/2005-4);

               —

               uložit OHIM v důsledku toho zamítnout zápis ochranné známky Společenství č. 168088 pro výrobky třídy 25;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: USA Track & Field, Inc.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Smíšená ochranná známka USA TRACK & FIELD

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: TRACK & FIELD.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání USA Track & Field, Inc.

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně má za to, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (1), neboť vzhledem k výskytu pojmu TRACK & FIELD existuje nebezpečí záměny ze strany spotřebitele v případě koexistence obou dotčených známek na trhu. Výrobky označené dotčenými ochrannými známkami jsou totiž totožné, a i kdyby neexistovalo nebezpečí záměny v úzkém slova smyslu, existuje přesto ve formě nebezpečí asociace, jež je zahrnuto ve výše uvedeném nebezpečí záměny v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. b) in fine uvedeného nařízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).


title: Věc C-578/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. listopadu 2015 Mansour Dairek Attoumi proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-278/14, Dairek Attoumi v. OHIM-Diesel

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. listopadu 2015 Mansour Dairek Attoumi proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-278/14, Dairek Attoumi v. OHIM-Diesel
   (Věc C-578/15 P)
   (2016/C 251/03)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mansour Dairek Attoumi (zástupci: E. Manresa Medina a J.M. Manresa Medina, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Diesel, S.P.A.
   Usnesením ze dne 26. května 2016 Tribunál (desátý senát) zamítl kasační opravný prostředek a uložil Mansouru Dairek Attoumiovi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-366/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. srpna 2007 – Abbott SpA v. Ministero della Salute a Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. srpna 2007 – Abbott SpA v. Ministero della Salute a Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Věc C-366/07)
   (2007/C 247/18)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Abbott SpA

      Žalovaní: Ministero della Salute a Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Předběžné otázky

               1)

               Po ustanoveních článků 2 a 3 (1), které upravují vztah mezi veřejnými orgány členského státu a farmaceutickými podniky – v tom smyslu, že umožňují, aby cena léčivého přípravku nebo zvýšení jeho ceny bylo stanoveno na základě údajů poskytnutých prvně jmenovanými, avšak pouze v míře uznané příslušným orgánem, a tedy na základě jednání mezi samotnými podniky a orgány příslušnými ke kontrole farmaceutických výdajů – upravuje čl. 4 odst. 1 „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“ a činí z něj obecný prostředek, který musí být pro účely jeho zachování nejméně jednou za rok ověřován, s odvoláním na makroekonomické podmínky existující v členském státě.
               Toto ustanovení poskytuje příslušným orgánům lhůtu 90 dnů pro přijetí rozhodnutí a stanoví, že tyto orgány musejí v této lhůtě oznámit případně provedená zvýšení nebo snížení cen.
               Tento soud se táže: Je třeba výklad tohoto ustanovení v části, která se týká „případně provedených snížení“, chápat tak, že kromě obecné nápravy tvořené zmrazením cen všech kategorií nebo některé zvláštní kategorie léčivých přípravků je umožněna i jiná obecná náprava, kterou představuje snížení cen všech kategorií a některé zvláštní kategorie léčivých přípravků, nebo je třeba výraz „případně provedená snížení“ vykládat tak, že se vztahuje výhradně na léčivé přípravky, na něž je již uplatněno zmrazení cen?

               2)

               Lze čl. 4 odst. 1 – v části, v níž ukládá příslušným orgánům členského státu ověřit v případě zmrazení cen nejméně jednou za rok, zda makroekonomické podmínky odůvodňují zachování zmrazení – vykládat tak, že, je-li odpověď na první otázku ta, že snížení cen je možné, může být toto opatření použito i vícekrát v průběhu jediného roku a opakovaně v průběhu mnoha let (od roku 2002 do roku 2010)?

               3)

               Je možné ve smyslu výše uvedeného článku 4 – ve světle preambule, která zdůrazňuje, že hlavním cílem opatření na kontrolu cen léčivých přípravků je „podpora veřejného zdraví zajištěním dostupnosti dostatečného zásobování léčivými přípravky za přiměřené ceny“ a nutnost vyhnout se„rozdílům v těchto opatřeních[, které] mohou brzdit nebo narušovat obchod s léčivými přípravky uvnitř Společenství“ – považovat přijetí opatření, která se odvolávají pouze na „odhadované“, a nikoli „zjištěné“ ekonomické hodnoty výdajů, za slučitelné s právní úpravou Společenství (otázka se týká obou případů)?

               4)

               Musejí být požadavky spojené s dodržováním horních hranic farmaceutických výdajů, které je každý členský stát oprávněn si stanovit, vázány právě na jediný farmaceutický výdaj, nebo lze mít za to, že možnost brát v úvahu i údaje týkající se jiných zdravotnických výdajů spadají do pravomoci členských států?

               5)

               Musejí být zásady průhlednosti a účasti dotyčných podniků na zmrazení nebo obecném snížení cen léčiv vyplývajícím ze směrnice vykládány tak, že je nezbytné vždy a za jakýchkoliv okolností stanovit možnost odchylky od stanovené ceny (čl. 4 odst. 2 směrnice) a konkrétní účast podniku žadatele, a následně povinnost správního orgánu odůvodnit případné odmítnutí?

      (1)  Směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1998 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8).


title: Věc T-164/17: Žaloba podaná dne 14. března 2017 – Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion v. EUIPO – Pink Lady America (WILD PINK)

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/55

         Žaloba podaná dne 14. března 2017 – Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion v. EUIPO – Pink Lady America (WILD PINK)
   (Věc T-164/17)
   (2017/C 144/75)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Australia), Star Fruits Diffusion (Caderousse, France) (zastoupené: T. de Haanem a P. Pétersem, lawyers)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pink Lady America (Yakima, Washington, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „WILD PINK“ – Přihláška č. 11 701 216

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. ledna 2017 ve věci R 87/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyněmi v řízení před čtvrtým odvolacím senátem EUIPO.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 a práv obhajoby;

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 207/2009 a článku 296 SFEU;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a/nebo čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-153/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2013 — Et Solar Industry a další v. Komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2013 — Et Solar Industry a další v. Komise
   (Věc T-153/13) (1)

   2014/C 45/80
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013..


title: Věc C-33/14 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2015 – Mory SA, v likvidaci, Mory Team, v likvidaci, Superga Invest v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Žaloba na neplatnost — Článek 263 SFEU — Přípustnost — Protiprávní a neslučitelná podpora — Povinnost navrácení — Rozhodnutí Evropské komise nevztáhnout povinnost navrácení na nástupce příjemce podpory — Právní zájem na podání žaloby — Žaloba na náhradu škody a vrácení podpory před vnitrostátními soudy — Aktivní legitimace — Žalobce, který není osobně dotčen“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2015 – Mory SA, v likvidaci, Mory Team, v likvidaci, Superga Invest v. Evropská komise
   (Věc C-33/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Žaloba na neplatnost - Článek 263 SFEU - Přípustnost - Protiprávní a neslučitelná podpora - Povinnost navrácení - Rozhodnutí Evropské komise nevztáhnout povinnost navrácení na nástupce příjemce podpory - Právní zájem na podání žaloby - Žaloba na náhradu škody a vrácení podpory před vnitrostátními soudy - Aktivní legitimace - Žalobce, který není osobně dotčen“)
   (2015/C 371/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mory SA, v likvidaci, Mory Team, v likvidaci, Superga Invest (zástupci: B. Vatier a F. Loubières, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a B. Stromsky, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Usnesení Tribunálu Evropské unie Mory a další v. Komise (T-545/12, EU:T:2013:607) se zrušuje.

               2)

               Žaloba na neplatnost podaná Mory SA, Mory Team a Superga Invest proti rozhodnutí Komise C (2012) 2401 final ze dne 4. dubna 2012 týkajícího se převzetí aktiv skupiny Sernam v rámci řízení o její reorganizaci se zamítá jako nepřípustná.

               3)

               Mory SA, Mory Team, Superga Invest a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení vynaložené v řízení v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc T-450/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Simba Toys v. OHIM – Seven Towns (Tvar kostky se stranami majícími mřížkovou strukturu) („Ochranná známka Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Trojrozměrná ochranná známka Společenství – Kostka se stranami majícími mřížkovou strukturu – Absolutní důvody pro zamítnutí – Článek 76 odst. 1 první věta nařízení (ES) č. 207/2009 – Neexistence označení tvořeného výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku – Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 207/2009] – Neexistence označení tvořeného výlučně tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku – Článek 7 odst. 1 písm. e) bod i) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod i) nařízení č. 207/2009] – Neexistence označení tvořeného výlučně tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu – Článek 7 odst. 1 písm. e) bod iii) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod iii) nařízení č. 207/2009] – Rozlišovací způsobilost – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009] – Neexistence popisného charakteru – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009] – Rozlišovací způsobilost získaná užíváním – Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009) – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Simba Toys v. OHIM – Seven Towns (Tvar kostky se stranami majícími mřížkovou strukturu)
      (Věc T-450/09) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Trojrozměrná ochranná známka Společenství - Kostka se stranami majícími mřížkovou strukturu - Absolutní důvody pro zamítnutí - Článek 76 odst. 1 první věta nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence označení tvořeného výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 207/2009] - Neexistence označení tvořeného výlučně tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod i) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod i) nařízení č. 207/2009] - Neexistence označení tvořeného výlučně tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod iii) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod iii) nařízení č. 207/2009] - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009] - Neexistence popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009] - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009) - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009“)
      (2015/C 016/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Německo) (zástupce: O. Ruhl, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Seven Towns Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně M. Edenborough, QC, a B. Cookson, solicitor, poté K. Szamosi a M. Borbás, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. září 2009 (věc R 1526/2008-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Simba Toys GmbH & Co. KG a Seven Towns Ltd.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Simba Toys GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc C-155/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Švédsko) – George Karim v. Migrationsverket „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EU) č. 604/2013 — Určení členského státu příslušného k posouzení žádosti o azyl předložené v některém z členských států státním příslušníkem třetí země — Článek 18 — Zpětné přijetí žadatele o azyl, jehož žádost je posuzována — Článek 19 — Zánik příslušnosti — Nepřítomnost na území členských států minimálně po dobu tří měsíců — Nové určení příslušného členského státu — Článek 27 — Opravný prostředek — Rozsah soudní kontroly“

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/14

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Švédsko) – George Karim v. Migrationsverket
   (Věc C-155/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Určení členského státu příslušného k posouzení žádosti o azyl předložené v některém z členských států státním příslušníkem třetí země - Článek 18 - Zpětné přijetí žadatele o azyl, jehož žádost je posuzována - Článek 19 - Zánik příslušnosti - Nepřítomnost na území členských států minimálně po dobu tří měsíců - Nové určení příslušného členského státu - Článek 27 - Opravný prostředek - Rozsah soudní kontroly“)
   (2016/C 296/18)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: George Karim

      Žalovaný: Migrationsverket

      Výrok

               1)

               Článek 19 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, musí být vykládán v tom smyslu, že se toto ustanovení a zejména jeho druhý pododstavec použije na státního příslušníka třetí země, který podal žádost o azyl v jednom členském státě a poté doložil, že opustil území členských států na více než tři měsíce před tím, než podal novou žádost o azyl v jiném členském státě.

               2)

               Článek 27 odst. 1 nařízení č. 604/2013 ve spojení s bodem 19 odůvodnění tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, může žadatel o azyl v rámci odvolání proti rozhodnutí o jeho přemístění namítat, že bylo porušeno pravidlo stanovené v čl. 19 odst. 2 tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15.6.2015.