title: Věc T-332/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – E-Control v. ACER („Energetika – Rozhodnutí odvolacího senátu ACER – Určení regionů pro výpočet kapacity – Žaloba na neplatnost – Právní zájem na řízení – Částečná nepřípustnost – Nařízení (EU) č. 2015/1222 – Pravomoc ACER“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – E-Control v. ACER
      (Věc T-332/17) (1)

      („Energetika - Rozhodnutí odvolacího senátu ACER - Určení regionů pro výpočet kapacity - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na řízení - Částečná nepřípustnost - Nařízení (EU) č. 2015/1222 - Pravomoc ACER“)
      (2019/C 432/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Vídeň, Rakousko) (zástupce: F. Schuhmacher, advokát)

         Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (zástupci: P. Martinet a E. Tremmel, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Verbund AG (Vídeň) (zástupce: S. Polster, advokát)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil a T. Müller, zmocněnci), Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení (konsolidovaného) rozhodnutí odvolacího senátu ACER č. A-001-2017 ze dne 17. března 2017, kterým bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí ACER č. 6/2016 o určení regionů pro výpočet kapacity.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     (Konsolidované) rozhodnutí odvolacího senátu Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER) č. A-001-2017 ze dne 17. března 2017, kterým bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí ACER č. 6/2016 o určení regionů pro výpočet kapacity, se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá odvolání Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control).

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     ACER ponese vlastní náklady řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených ze strany E-Control.

                  4)

                     E-Control ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení.

                  5)

                     Česká republika, Polská republika a společnost Verbund AG ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


title: Věc T-145/19: Usnesení Tribunálu ze dne 17. října 2019 – Jap Energéticas y Medioambientales v. Komise („Žaloba na neplatnost – Dohoda o dotaci uzavřená v rámci finančního nástroje pro životní prostředí (LIFE+) – Oznámení o dluhu – Akt přijatý v rámci čistě smluvního rámce, jehož je nedílnou součástí – Nepřekvalifikování žaloby – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/56

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. října 2019 – Jap Energéticas y Medioambientales v. Komise
      (Věc T-145/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Dohoda o dotaci uzavřená v rámci finančního nástroje pro životní prostředí (LIFE+) - Oznámení o dluhu - Akt přijatý v rámci čistě smluvního rámce, jehož je nedílnou součástí - Nepřekvalifikování žaloby - Zjevná nepřípustnost“)
      (2019/C 432/67)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Valencie, Španělsko) (zástupce: G. Alabau Zabal, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a S. Izquierdo Pérez, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení oznámení o dluhu vystaveného Komisí dne 14. ledna 2019 za účelem navrácení částky 82 750,96 eura vyplacené žalobkyni v rámci finanční podpory projektu prototypu produkce vodíku za pomoci čisté vody, amoniaku a recyklovaného hliníku.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                     Společnosti Jap Energéticas y Medioambientales, SL, se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Věc T-498/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – ZPC Flis v. EUIPO – Aldi Einkauf (Happy Moreno choco) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Happy Moreno choco – Starší národní obrazové ochranné známky MORENO – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Nahrazení seznamu výrobků, na které se vztahují starší národní obrazové ochranné známky – Oprava rozhodnutí odvolacího senátu – Článek 102 odst. 1 nařízení 2017/1001 – Právní základ – Dřívější rozhodovací praxe – Právní jistota – Legitimní očekávání“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – ZPC Flis v. EUIPO – Aldi Einkauf (Happy Moreno choco)
      (Věc T-498/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Happy Moreno choco - Starší národní obrazové ochranné známky MORENO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Nahrazení seznamu výrobků, na které se vztahují starší národní obrazové ochranné známky - Oprava rozhodnutí odvolacího senátu - Článek 102 odst. 1 nařízení 2017/1001 - Právní základ - Dřívější rozhodovací praxe - Právní jistota - Legitimní očekávání“)
      (2019/C 432/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ZPC Flis sp.j. (Radziejowice, Polsko) (zástupce: M. Kondrat, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: K. Kompari a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a M. Minkner, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. května 2018 (věc R 1464/2017-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Aldi Einkauf a ZPC Flis.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 31. května 2018 (věc R 1464/2017-1) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá zápis přihlášené ochranné známky pro následující výrobky: „náhražky kávy; čaj, kakao; kakaové výrobky; nápoje na bázi čokolády; všechny výše uvedené výrobky rovněž v instantní formě“, s výjimkou kakaa, pokud jde o posledně uvedené výrobky.

                  2)

                     Námitkám se vyhovuje pro všechny výrobky a služby, na které se vztahuje přihláška ochranné známky, s výjimkou služeb náležejících do třídy 35 a odpovídajících následujícímu popisu: „Maloobchodní nebo velkoobchodní prodej formiček na cukroví; velkoobchodní a maloobchodní prodej formiček na cukroví prostřednictvím internetu“.

                  3)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                     Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 352, 1.10.2018.


title: Věc C-577/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2019 KID-Systeme GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. května 2019 ve věci T-354/18, KID-Systeme v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2019 KID-Systeme GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. května 2019 ve věci T-354/18, KID-Systeme v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-577/19 P)
      (2019/C 432/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: KID-Systeme GmbH (zástupci: R. Kunze, G. Würtenberger, Rechtsanwälte, T. Wittmann, Rechtsanwältin)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 10. října 2019 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a že společnost KID-Systeme GmbH ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-188/19: Usnesení Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Spojené království v. Komise („Žaloba na neplatnost – Výzkum, technologický rozvoj a vesmír – Sedmý rámcový program Evropské unie – Audit – Nevyplnění pracovních výkazů – Výdaje na zaměstnance, které byly prohlášeny za nezpůsobilé – Rozhodnutí Komise přijmout zprávu o auditu jako konečnou – Nepřípustnost“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/57

      Usnesení Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Spojené království v. Komise
      (Věc T-188/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Výzkum, technologický rozvoj a vesmír - Sedmý rámcový program Evropské unie - Audit - Nevyplnění pracovních výkazů - Výdaje na zaměstnance, které byly prohlášeny za nezpůsobilé - Rozhodnutí Komise přijmout zprávu o auditu jako konečnou - Nepřípustnost“)
      (2019/C 432/68)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Brandon a Z. Lavery, zmocněnci, ve spolupráci s T. Johnstonem a J. Scottem, barristers)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, A. Kyratsou a M. Siekierzyńska, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 272 SFEU a znějící na určení toho, že Komise se tím, že přijala za definitivní závěrečnou zprávu o auditu s označením 14-BA 262-013, týkající se provádění grantových dohod Combine EUFAR a THOR, v jejichž rámci je příjemcem prostředků Met Office, národní meteorologický úřad, spadající v rámci vlády Spojeného království pod ministerstvo obchodu, energetiky a průmyslové strategie, dopustila nesprávného výkladu a uplatnění smluvních ustanovení souvisejících s těmito projekty

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                     Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc T-559/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Atos Medical v. EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Lékařské náplasti) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující lékařskou náplast – Zpřístupnění starších (průmyslových) vzorů veřejnosti – Důvod neplatnosti – Individuální povaha – Informovaný uživatel – Míra volnosti původce vzoru – Odlišný celkový dojem – Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Atos Medical v. EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Lékařské náplasti)
      (Věc T-559/18) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující lékařskou náplast - Zpřístupnění starších (průmyslových) vzorů veřejnosti - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Informovaný uživatel - Míra volnosti původce vzoru - Odlišný celkový dojem - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
      (2019/C 432/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Německo) (zástupci: K. Middelhoff, G. Schoenen a S. Biermann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupkyně: F. Kramer, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. června 2018 (věc R 2215/2016-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Atos Medical a Andreas Fahl Medizintechnik-Vertrieb.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Atos Medical GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc C-212/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Itálie) – Prato Nevoso Termo Energy Srl v. Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Směrnice 2008/98/ES – Odpady – Chemicky upravené odpadní rostlinné oleje – Článek 6 odst. 1 a 4 – Stav, kdy odpad přestává být odpadem – Směrnice 2009/28/ES – Podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů – Článek 13 – Vnitrostátní postupy schvalování, vydávání osvědčení a povolení, které se uplatňují na zařízení na výrobu elektřiny, tepla nebo chlazení z obnovitelných zdrojů energie – Využití biokapaliny jako paliva zařízení na výrobu elektrické energie“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/7

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Itálie) – Prato Nevoso Termo Energy Srl v. Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte
      (Věc C-212/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2008/98/ES - Odpady - Chemicky upravené odpadní rostlinné oleje - Článek 6 odst. 1 a 4 - Stav, kdy odpad přestává být odpadem - Směrnice 2009/28/ES - Podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů - Článek 13 - Vnitrostátní postupy schvalování, vydávání osvědčení a povolení, které se uplatňují na zařízení na výrobu elektřiny, tepla nebo chlazení z obnovitelných zdrojů energie - Využití biokapaliny jako paliva zařízení na výrobu elektrické energie“)
      (2019/C 432/07)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Prato Nevoso Termo Energy Srl

         Žalované: Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

         za účasti: Comune di Frabosa Sottana

         Výrok

      Článek 6 odst. 1 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic ve spojení s čl. 13 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1513 ze dne 9. září 2015 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž musí být žádost o povolení nahradit metan jako zdroj zařízení na výrobu elektrické energie vypouštějícího emise do ovzduší za látku získanou chemickou úpravou odpadních rostlinných olejů, zamítnuta z toho důvodu, že tato látka není zapsána na seznamu kategorií látek z biomasy přípustných k tomuto účelu a že tento seznam lze měnit pouze ministerským nařízením, jehož postup pro přijetí není koordinován se správním řízením ve věci schvalování použití takové látky jako paliva, pokud se členský stát mohl domnívat, aniž se dopustil zjevně nesprávného posouzení, že nebylo prokázáno, že použití uvedeného rostlinného oleje za těchto okolností umožňovalo domnívat se, že podmínky stanovené v čl. 6 odst. 1 směrnice 2008/98 jsou splněny a zejména, že toto použití je prosto jakéhokoliv možného škodlivého účinku na životní prostředí a lidské zdraví. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda se ve věci v původním řízení jedná o tento případ.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc T-560/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Atos Medical v. EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (zdravotnické náplasti) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující zdravotnickou náplast – Zpřístupnění starších (průmyslových) vzorů veřejnosti – Důvod neplatnosti – Individuální povaha – Informovaný uživatel – Míra volnosti původce vzoru – Odlišný celkový dojem – Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Atos Medical v. EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (zdravotnické náplasti)
      (Věc T-560/18) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující zdravotnickou náplast - Zpřístupnění starších (průmyslových) vzorů veřejnosti - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Informovaný uživatel - Míra volnosti původce vzoru - Odlišný celkový dojem - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
      (2019/C 432/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Německo) (zástupci: K. Middelhoff, G. Schoenen a S. Biermann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupkyně: F. Kramer, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. června 2018 (věc R 2216/2016-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Atos Medical a Andreas Fahl Medizintechnik-Vertrieb.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Atos Medical GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5. 11. 2018.


title: Věc T-211/19: Usnesení Tribunálu ze dne 25. října 2019 – Le Pen v. Parlament („Institucionální právo – Poslanec Evropského parlamentu – Výsady a imunity – Rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity – Konec funkčního období poslance – Zánik právního zájmu na pokračování v řízení – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/58

      Usnesení Tribunálu ze dne 25. října 2019 – Le Pen v. Parlament
      (Věc T-211/19) (1)

      („Institucionální právo - Poslanec Evropského parlamentu - Výsady a imunity - Rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity - Konec funkčního období poslance - Zánik právního zájmu na pokračování v řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 432/69)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Francie) (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz a C. Burgos, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu P8_TA(2019)0136, ze dne 12. března 2019, o zbavení poslanecké imunity žalobce.

         Výrok

                  1)

                     O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                     Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.


title: Věc T-568/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2019 – Local-e-motion v. EUIPO – Volkswagen (WE) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WE – Starší národní slovní ochranná známka WE – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2019 – Local-e-motion v. EUIPO – Volkswagen (WE)
      (Věc T-568/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WE - Starší národní slovní ochranná známka WE - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 432/56)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Local-e-motion GmbH (Dorsten, Německo) (zástupce: D. Sprenger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek, M. Fischer a D. Hanf, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: F. Thiering a L. Steidle, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. července 2018 (věc R 128/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Volkswagen a Local-e-motion.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Local-e-motion GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26. 11. 2018.


title: Věc C-601/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. srpna 2019 BP proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 11. července 2019 ve věci T-888/16, BP v. FRA

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 7. srpna 2019 BP proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 11. července 2019 ve věci T-888/16, BP v. FRA
      (Věc C-601/19 P)
      (2019/C 432/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: BP (zástupkyně: E. Lazar, advokátka)

         Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek a v důsledku toho

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 21. dubna 2016 neobnovit její pracovní smlouvu;

                  —

                  přiznal žalobkyni náhradu majetkové i nemajetkové újmy, která ji vznikla v důsledku protiprávního rozhodnutí neobnovit její pracovní smlouvu na straně jedné a protiprávního výkonu rozsudku ve věci T-658/13P na straně druhé;

                  —

                  přiznal žalobkyni náhradu majetkové i nemajetkové újmy, která ji vznikla v důsledku toho, že žalovaná nepřijala zákonná pravidla pro posouzení, přehodnocení a obnovení, jakož i související škody vyplývající z absence takových zákonných pravidel;

                  —

                  rozhodl, že Pokyny FRA pro posouzení a přehodnocení a rozhodnutí ředitele FRA 2009/13 týkající se obnovování pracovních smluv jsou protiprávní v rozsahu, v němž byla tato pravidla přijata na základě nezákonného postupu subjektem, který neměl náležitou pravomoc;

                  —

                  uplatnil svoji neomezenou soudní pravomoc zajistit účinnost svého rozhodnutí;

                  —

                  uložil žalované zaplatit úroky z prodlení v základní sazbě Evropské centrální banky, zvýšené o dva procentní body, z nakonec přiznané částky nebo úhradu jakýchkoliv jiných úroků, kterou Soudní dvůr bude považovat za správnou a přiměřenou;

                  —

                  uložil FRA náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil zjevně nesprávného posouzení druhého žalobního důvodu vycházejícího z protiprávnosti pravidel FRA a čtvrtého bodu návrhových žádání vycházejícího z námitky protiprávnosti vznesené navrhovatelkou podle článku 277 SFEU. V tomto ohledu se Tribunál dopustil nesprávného posouzení skutkového stavu a důkazů, zkreslil jasný smysl důkazu, dopustil se nesprávného právního posouzení, porušil povinnost uvést odůvodnění a porušil právo být vyslechnut.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nerozhodl o třetím bodu návrhových žádání a neuplatnil neomezenou soudní pravomoc, jak je uvedeno v pátém bodu návrhových žádání. V tomto ohledu Tribunál porušil požadavek ochrany zákonnosti, jak je stanoven v čl. 19 odst. 1 SEU, a porušil článek 268 SFEU.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál porušil články 35, 36, 64 a 65 jednacího řádu Tribunálu. V tomto ohledu Tribunál porušil zásadu kontradiktornosti; nepředložil FRA dopis ze dne 25. září 2017 a neinformoval o tom navrhovatelku; porušil provádění důkazů připojených k odpovědi a porušil pravidla týkající se důkazů; nesprávně zamítl zprávu OLAF ve spojených případech OF/2014/0192 a OF/2015/0167; porušil právo být vyslechnut; porušil právo na spravedlivý proces; a porušil článek 52 Listiny základních práv EU.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál porušil právo na obhajobu a zásadu účinné soudní ochrany stanovenou v článku 47 Listiny EU a předložil nedostatečné odůvodnění.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál porušil články 134 a 135 svého jednacího řádu, pokud jde o náklady řízení. V tomto ohledu Tribunál nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění.


title: Věc T-333/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Austrian Power Grid a Vorarlberger Übertragungsnetz v. ACER („Energetika – Rozhodnutí odvolacího senátu ACER – Určení regionů pro výpočet kapacity – Žaloba na neplatnost – Právní zájem na řízení – Částečná nepřípustnost – Nařízení (EU) 2015/1222 – Příslušnost ACER“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Austrian Power Grid a Vorarlberger Übertragungsnetz v. ACER
      (Věc T-332/17) (1)

      („Energetika - Rozhodnutí odvolacího senátu ACER - Určení regionů pro výpočet kapacity - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na řízení - Částečná nepřípustnost - Nařízení (EU) 2015/1222 - Příslušnost ACER“)
      (2019/C 432/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Austrian Power Grid AG (Vídeň, Rakousko) a Vorarlberger Übertragungsnetz GmbH (Bregenz, Rakousko) (zástupci: H. Kristoferitsch a S. Huber, advokáti)

         Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (zástupci: P. Martinet a E. Tremmel, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Verbund AG (Vídeň) (zástupce: S. Polster, advokát)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil a T. Müller, zmocněnci), Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec), Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. (Konstancin-Jeziorna, Polsko) (zástupce: M. Szambelańczyk, advokát)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení (konsolidovaného) rozhodnutí odvolacího senátu ACER A-001-2017 ze dne 17. března 2017, kterým bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí ACER č. 6/2016 o určení regionů pro výpočet kapacity.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     (Konsolidované) rozhodnutí odvolacího senátu Agentury Evropské unie pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER) A-001-2017 ze dne 17. března 2017, kterým bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí ACER č. 6/2016 o určení regionů pro výpočet kapacity, se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá odvolání podaná společnostmi Austrian Power Grid AG a Vorarlberger Übertragungsnetz GmbH.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     ACER ponese vlastní náklady řízení, jakož i nahradí čtvrtinu nákladů vynaložených Austrian Power Grid AG a Vorarlberger Übertragungsnetz GmbH.

                  4)

                     Austrian Power Grid a Vorarlberger Übertragungsnetz ponesou tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení.

                  5)

                     Česká republika, Polská republika Verbund AG a Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


title: Věc C-622/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. srpna 2019 Luz Saúde, S.A. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. června 2019 ve věci T-357/18, Luz Saúde v. EUIPO — Clínica La Luz

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/20

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. srpna 2019 Luz Saúde, S.A. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. června 2019 ve věci T-357/18, Luz Saúde v. EUIPO — Clínica La Luz
      (Věc C-622/19 P)
      (2019/C 432/25)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Luz Saúde, S.A. (zástupci: G. Gentil Anastácio, P. Guerra e Andrade, G. Moreira Rato a M. Stock da Cunha, advogados)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Clínica La Luz
      Usnesením ze dne 5. listopadu 2019 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek není uznán za přijatelný a Luz Saúde, S.A. ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-383/19 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. října 2019 – Walker a další v. Parlament a Rada („Řízení o předběžných opatřeních – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Nařízení (EU) 2018/1806 – Ztráta občanství EU – Návrh na předběžné opatření – Zjevná nepřípustnost žaloby v hlavním řízení – Nepřípustnost“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/58

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. října 2019 – Walker a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-383/19 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (EU) 2018/1806 - Ztráta občanství EU - Návrh na předběžné opatření - Zjevná nepřípustnost žaloby v hlavním řízení - Nepřípustnost“)
      (2019/C 432/70)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Hilary Elizabeth Walker (Cadiz, Španělsko), Jennifer Ann Cording (Valdagno, Itálie), Douglas Edward Watson (Beaumont-du-Périgord, Francie), Christopher David Randolph (Ballinlassa Belcarra Castlebar, Irsko), Michael Charles Strawson (Serralongue, Francie) (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: D. Warin a R. van de Westelaken, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: S. Cholakova, R. Meyer a M. Bauer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU, směřující jednak k zastavení výkonu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/592 ze dne 10. dubna 2019, kterým se mění nařízení (EU) 2018/1806, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, v souvislosti s vystoupením Spojeného království z Unie (Úř. věst. 2019, L 103 I, s.1), a jednak k přijetí určitých předběžných opatření.

         Výrok

                  1)

                     Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                     O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-335/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2019 – Help – Hilfe zur Selbsthilfe v. Komise („Rozhodčí doložka – Program potravinové bezpečnosti pro zemědělské domácnosti zvlášť postižené potravinovou nejistotou v Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) – Překvalifikování žaloby – Auditní zprávy – Auditní zpráva Účetního dvora – Zpráva úřadu OLAF – Vrácení vyplacených částek – Proporcionalita – Legitimní očekávání“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2019 – Help – Hilfe zur Selbsthilfe v. Komise
      (Věc T-335/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Program potravinové bezpečnosti pro zemědělské domácnosti zvlášť postižené potravinovou nejistotou v Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) - Překvalifikování žaloby - Auditní zprávy - Auditní zpráva Účetního dvora - Zpráva úřadu OLAF - Vrácení vyplacených částek - Proporcionalita - Legitimní očekávání“)
      (2019/C 432/41)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Help – Hilfe zur Selbsthilfe eV (Bonn, Německo) (zástupci: původně V. Jungkind a P. Cramer, poté V. Jungkind a F. Geber, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Aresu, K. Blanck a A. Katsimerou, zmocněnci)

         Předmět věci

      Objet
      Zaprvé návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise Ares(2017) 1515573 ze dne 21. března 2017 požadujícího částečné vrácení výše podpory poskytnuté na projekt pomoci ECHO/ZWE/BUD/2009/02002 a na zrušení výzvy k zaplacení založené na tomto rozhodnutí a zadruhé návrh na základě článku 272 SFEU znějící na uložení povinnosti Komisi proplatit částku 643 627,72 eura, kterou žalobkyně Komisi vyplatila v souladu s rozhodnutím ze dne 21. března 2017 a s výzvami k zaplacení ze dne 7. dubna a 5. září 2017.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Help – Hilfe zur Selbsthilfe eV se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc C-675/19 ZP: Návrh na povolení zabavení pohledávky podaný dne 9. září 2019 – Ntinos Ramon v. Evropská komise

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/21

      Návrh na povolení zabavení pohledávky podaný dne 9. září 2019 – Ntinos Ramon v. Evropská komise
      (Věc C-675/19 ZP)
      (2019/C 432/26)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Navrhovatel: Ntinos Ramon (zástupci: Achilleas Dimitriadis a Charalampos Pogiatzis, advokáti)

         Odpůrkyně: Evropská komise

         Návrhová žádání navrhovatele

      Navrhovatel navrhuje:

                  Α.

                  aby Soudní dvůr rozhodl o zbavení Evropské komise imunity ve smyslu článku 1 Protokolu č. 7 (1) o výsadách a imunitách Evropské unie a povolil oznámení a vykonání:

                              1)

                              provizorního rozhodnutí o zabavení pohledávky (Garnishee Order Nisi) ze dne 26. června 2019 vydaného Eparchiako Dikastirio Ammochostou (obvodní soud v Famagusta) na Kypru,

                              2)

                              jakéhokoli opatření, o kterém rozhodl uvedený soud,

                              3)

                              jakéhokoli jiného souvisejícího opatření.

                  Β.

                  přijetí jakéhokoli opatření či nápravného opatření, které Soudní dvůr shledá spravedlivým a nestranným v projednávaném případě.

                  C.

                  náhradu nákladů řízení, včetně DPH.

         (1)  Úř. věst. 2016 C 202, s. 266.


title: Věc T-601/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Rubik’s Brand v. EUIPO – Simba Toys (Tvar kostky se stranami s mřížkovou strukturou) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie – Tvar kostky se stranami s mřížkovou strukturou – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod i) nařízení 2017/1001] – Označení tvořené výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku – Článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 (nyní čl. 95 odst. 1 nařízení 2017/1001) – Článek 75 odst. 1 druhá věta nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 94 odst. 1 druhá věta nařízení 2017/1001) – Článek 65 odst. 6 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 72 odst. 6 nařízení 2017/1001)“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Rubik’s Brand v. EUIPO – Simba Toys (Tvar kostky se stranami s mřížkovou strukturou)
      (Věc T-601/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie - Tvar kostky se stranami s mřížkovou strukturou - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod i) nařízení 2017/1001] - Označení tvořené výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku - Článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 (nyní čl. 95 odst. 1 nařízení 2017/1001) - Článek 75 odst. 1 druhá věta nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 94 odst. 1 druhá věta nařízení 2017/1001) - Článek 65 odst. 6 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 72 odst. 6 nařízení 2017/1001)“)
      (2019/C 432/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rubik’s Brand Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: K. Szamosi a M. Borbás, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Německo) (zástupce: O. Ruhl, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. června 2017 (věc R 452/2017-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Simba Toys a Rubik’s Brand.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Rubik’s Brand Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc C-677/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Vâlcea (Rumunsko) dne 11. září 2019 – SC Valoris SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Vâlcea (Rumunsko) dne 11. září 2019 – SC Valoris SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu
      (Věc C-677/19)
      (2019/C 432/27)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Vâlcea

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: SC Valoris SRL

         Žalovaní: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu

         Předběžná otázka

      Musí být zásady loajální spolupráce, rovnocennosti a efektivity vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava uvedená v čl. 1 odst. 2 Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 52/2017 (mimořádné vládní nařízení č. 52/2017), která pro podání žádosti o vrácení určitých daní vybraných v rozporu s unijním právem stanovila prekluzivní lhůtu v délce trvání přibližně jednoho roku, přičemž vnitrostátní právní úprava nestanoví obdobnou lhůtu pro uplatnění práva na vrácení částek obdržených v rozporu s vnitrostátními právními předpisy?


title: Věc T-688/19: Žaloba podaná dne 8. října 2019 – VeriGraft v. EASME

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/59

      Žaloba podaná dne 8. října 2019 – VeriGraft v. EASME
      (Věc T-688/19)
      (2019/C 432/71)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: VeriGraft AB (Göteborg, Švédsko) (zástupci: P. Hansson a A. Johansson, advokáti)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro malé a střední podniky (EASME)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že vypovězení grantové dohody ze strany EASME (grantová dohoda č. 778620 P-TEV) je neplatné, a

                  —

                  uložil EASME náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že uplatněný důvod vypovězení dohody není použitelný, a vypovězení ze strany EASME je tudíž neplatné:

                              —

                              EASME vypověděla grantovou dohodu bez uvedení jakéhokoli jiného základu ke svému rozhodnutí, že ustanovení, podle něhož lze grantovou dohodu vypovědět, pokud „se příjemce nebo fyzická osoba, jež je oprávněna k jeho zastupování nebo k přijímání rozhodnutí jeho jménem, dopustili profesního pochybení, které může být prokázáno jakýmkoliv důkazním prostředkem“.

                              —

                              Vzhledem k tomu, že ani příjemce, tj. VERIGRAFT, ani žádná fyzická osoba, která by byla oprávněna k jeho zastupování nebo k přijímání rozhodnutí jeho jménem, se profesního pochybení nedopustili, není tento důvod použitelný, a vypovězení dohody je tudíž neplatné.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že vypovězení grantové dohody je v rozporu se zásadou proporcionality:

                              —

                              Vypovězení grantové dohody je rovněž v rozporu se zásadou proporcionality, neboť se nejedná o opatření, jež by bylo vhodné k dosažení sledovaného legitimního cíle, toto opatření nebylo nutné k dosažení sledovaného cíle a vypovězením dohody bylo na VERIGRAFT uvaleno břemeno, které je zjevně nepřiměřené sledovanému cíli.


title: Věc T-778/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Autostrada Wielkopolska v. Komise („Státní podpory – Koncese na zpoplatněnou dálnici – Zákon, kterým se určitá vozidla osvobozují od mýtného – Náhrada poskytnutá držiteli koncese členským státem z důvodu ušlých příjmů – Virtuální mýtné – Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a ukládá její navrácení – Procesní práva zúčastněných stran – Povinnost Komise vykonávat zvláštní dohled – Pojem státní podpory – Zvýhodnění – Očekávané zlepšení finanční situace držitele koncese – Kritérium soukromého hospodářského subjektu v tržním hospodářství – Článek 107 odst. 3 písm. a) SFEU – Regionální státní podpora“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Autostrada Wielkopolska v. Komise
      (Věc T-778/17) (1)

      („Státní podpory - Koncese na zpoplatněnou dálnici - Zákon, kterým se určitá vozidla osvobozují od mýtného - Náhrada poskytnutá držiteli koncese členským státem z důvodu ušlých příjmů - Virtuální mýtné - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a ukládá její navrácení - Procesní práva zúčastněných stran - Povinnost Komise vykonávat zvláštní dohled - Pojem státní podpory - Zvýhodnění - Očekávané zlepšení finanční situace držitele koncese - Kritérium soukromého hospodářského subjektu v tržním hospodářství - Článek 107 odst. 3 písm. a) SFEU - Regionální státní podpora“)
      (2019/C 432/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Autostrada Wielkopolska S.A. (Poznaň, Polsko) (zástupci: O. Geiss, D. Tayar a T. Siakka, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati, K. Herrmann a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Polská republika (zástupci: B. Majczyna a M. Rzotkiewicz, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2018/556 ze dne 25. srpna 2017 o státní podpoře SA.35356 (2013/C) (ex 2013/NN, ex 2012/N) poskytnuté Polskem ve prospěch společnosti Autostrada Wielkopolska (Úř. věst. 2018, L 92, s. 19).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Autostrada Wielkopolska S. A. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                     Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29.1.2018.


title: Věc C-213/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Roma - Itálie) – Adriano Guaitoli a další v. easyJet Airline Co. Ltd („Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Článek 7 odst. 1 písm. a) – Příslušný soud ve smluvních věcech – Společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letu – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Články 5, 7, 9 a 12 – Montrealská úmluva – Příslušnost – Články 19 a 33 – Žaloba na poskytnutí náhrad a na náhradu škody vyplývající ze zrušení nebo zpoždění letů“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/8

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Roma - Itálie) – Adriano Guaitoli a další v. easyJet Airline Co. Ltd
      (Věc C-213/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 7 odst. 1 písm. a) - Příslušný soud ve smluvních věcech - Společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letu - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Články 5, 7, 9 a 12 - Montrealská úmluva - Příslušnost - Články 19 a 33 - Žaloba na poskytnutí náhrad a na náhradu škody vyplývající ze zrušení nebo zpoždění letů“)
      (2019/C 432/08)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale ordinario di Roma

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Adriano Guaitoli, Concepción Casan Rodriguez, Alessandro Celano Tomassoni, Antonia Cirilli, Lucia Cortini, Mario Giuli, Patrizia Padroni

         Žalovaná: easyJet Airline Co. Ltd

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 bod 1, článek 67 a čl. 71 odst. 1 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, jakož i článek 33 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, uzavřené v Montrealu dne 28. května 1999 a schválené jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001, musí být vykládány v tom smyslu, že soud členského státu, kterému byla předložena žaloba domáhající se paušálních a jednotných nároků stanovených v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, a současně náhrady další škody, která patří do oblasti působnosti této úmluvy, musí posoudit svou příslušnost stran první části návrhu s ohledem na čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1215/2012 a stran druhé části návrhu s ohledem na článek 33 uvedené úmluvy.

                  2)

                  Článek 33 odst. 1 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, uzavřené v Montrealu dne 28. května 1999, musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely žalob na náhradu škody, které patří do oblasti působnosti uvedené úmluvy, upravuje nejen rozdělení soudní příslušnosti mezi smluvní státy této úmluvy, nýbrž i rozdělení místní příslušnosti mezi soudy každého z těchto států.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc T-690/19: Žaloba podaná dne 8. října 2019 – Daily Mail and General Trust plc a další v. Komise

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/60

      Žaloba podaná dne 8. října 2019 – Daily Mail and General Trust plc a další v. Komise
      (Věc T-690/19)
      (2019/C 432/72)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Daily Mail and General Trust plc (Londýn, Spojené království), Ralph US Holdings (Londýn) a Daily Mail and General Holdings Ltd (Londýn) (zástupci: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal QC)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil v plném rozsahu rozhodnutí žalované ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou Spojené království poskytlo v souvislosti s CFC Group Financing Exemption (osvobození od daně z příjmů z financování skupin v rámci pravidel pro ovládané zahraniční společnosti v rozsahu, v němž se týká žalobkyň nebo kterékoliv z nich;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně deset žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise nesprávně použila čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při výběru referenčního rámce pro hodnocení daňového režimu. Komise měla považovat za referenční rámec britský režim daně z příjmu právnických osob, a nikoli pouze režim ovládaných zahraničních společností (dále jen „CFC“).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU nebo zjevně nesprávného posouzení, když postupovala při analýze režimu CFC zjevně nesprávně. V bodech 124 až 126 napadeného rozhodnutí měla Komise nesprávně za to, že ustanovení části 9A, kapitoly 9 Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o (mezinárodních a dalších) daňových ustanovení z roku 2010] představují odchylku od všeobecného zdanění podle kapitoly 5 uvedeného zákona.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU, když konstatovala v bodech 127 až 151 napadeného rozhodnutí, že kritérium selektivity bylo splněno, jelikož s podniky nacházejícími se ve skutkově a právně srovnatelné situaci bylo zacházeno odlišně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že tzv. „úplné“ osvobození od daně podle oddílu 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o (mezinárodních a dalších) daňových ustanovení z roku 2010] je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že osvobození od daně ve výši 75 % podle oddílu 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o (mezinárodních a dalších) daňových ustanovení z roku 2010] je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, uložení daňového zatížení CFC, které splnily podmínky pro osvobození od daně podle kapitoly 9 jakožto kategorii, by bylo v rozporu se svobodou usazování žalobkyň zakotvenou v článku 49 SFEU.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, které se týká osvobození od daně ve výši 75 % a otázky pevně stanoveného poměru.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že rozhodnutí Komise není v souladu s unijní obecnou zásadou zákazu diskriminace a rovnosti.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když použila obdobně ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), která není použitelná ratione temporis nebo z nich neodůvodněně vycházela.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že se Komise dopustila zjevně nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU, když v bodě 176 napadeného rozhodnutí konstatovala, že existuje skupina příjemců (zahrnující žalobkyně) a že tito příjemci (tedy žalobkyně) získali podporu, která musí byt podle čl. 2 odst. 1 napadeného rozhodnutí vrácena.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. L 193, 19.7.2016, s. 1).


title: Věc C-693/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 13. září 2019 – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA v. YB

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 13. září 2019 – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA v. YB
      (Věc C-693/19)
      (2019/C 432/28)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Milano

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA

         Žalovaný: YB

         Předběžná otázka

      Brání, a za jakých podmínek, články 6 a 7 směrnice 93/13/EHS (1) a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie takové vnitrostátní právní úpravě, jako je uvedená právní úprava, která brání exekučnímu soudu provést vlastní přezkum pravomocného soudního exekučního titulu, a která brání exekučnímu soudu, v případě, že spotřebitel vyjádří vůli uplatnit zneužívající povahu ujednání obsaženého ve smlouvě, na jehož základě byl vydán exekuční titul, překonat účinky implicitně pravomocně rozsouzené věci?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26).


title: Věc T-691/19: Žaloba podaná dne 8. října 2019 Hill & Smith Holdings a Hill & Smith Overseas v. Komise

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/61

      Žaloba podaná dne 8. října 2019 Hill & Smith Holdings a Hill & Smith Overseas v. Komise
      (Věc T-691/19)
      (2019/C 432/73)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Hill & Smith Holdings plc (Solihull, Spojené království) a Hill & Smith Overseas Ltd (Solihull) (zástupci: J. Lesar, Solicitor a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované C(2019) 2526 Final ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně deset žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při volbě referenčního rámce pro analýzu daňového režimu. Komise měla za referenční rámec vzít režim daně z příjmů právnických osob ve Spojeném království, nikoli pouze režim pro ovládané zahraniční společnosti („Controlled Foreign Companies“, dále jen „režim CFC“) jako takový.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU nebo zjevně nesprávného posouzení tím, že zaujala nesprávný přístup k analýze režimu CFC. V bodech 124 až 126 odůvodnění napadeného rozhodnutí nesprávně považovala opatření kapitoly 9 části 9A zákona o dani z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení) za formu výjimky z obecného daňového zatížení podle kapitoly 5 tohoto zákona.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že v bodech 127 až 151 odůvodnění napadeného rozhodnutí měla za to, že kritérium selektivity bylo splněno tím, že s podniky ve skutkově a právně srovnatelných situacích bylo zacházeno rozdílně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že „plné“ osvobození podle oddílu 371IB zákona o dani z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení) je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že 75 % osvobození podle oddílu 371ID zákona o dani z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení) je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že uložení daňového zatížení na zahraniční ovládané osoby, které splňují výjimky upravené v uvedené kapitole 9, by v rozporu s článkem 49 SFEU narušilo svobodu usazování žalobkyň.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že došlo ke zjevně nesprávnému posouzení v souvislosti s 75 % osvobozením a otázkou pevného podílu.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Komise není v souladu s obecnými zásadami unijního práva týkajícími se zákazu diskriminace nebo rovného zacházení.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že obdobně uplatnila či příliš spoléhala na znění směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu, která nebyla ratione temporis použitelná.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že v bodě 176 odůvodnění napadeného rozhodnutí uvedla, že existuje skupina příjemců (která zahrnovala žalobkyně) a že tito příjemci (žalobkyně) získali podporu, která musí být navrácena podle čl. 2 odst. 1 napadeného rozhodnutí.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. L 193, 19.7.2016, s. 1).


title: Věc C-705/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. září 2019 – Axpo Trading Ag v. Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. září 2019 – Axpo Trading Ag v. Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE
      (Věc C-705/19)
      (2019/C 432/29)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Axpo Trading Ag

         Odpůrkyně: Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

         Předběžná otázka

      Brání:

                  —

                  článek 18 SFEU v části, ve které zakazuje jakoukoli diskriminaci na základě státní příslušnosti v rámci působnosti Smluv;

                  —

                  články 28 a 30 SFEU, jakož i článek 6 dohody o volném obchodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací v části, ve které stanoví zrušení dovozních cel a opatření s rovnocenným účinkem;

                  —

                  článek 110 SFEU v části, ve které zakazuje vyšší zdanění dovozu než je to, jemuž jsou přímo nebo nepřímo podrobeny podobné výrobky domácí;

                  —

                  článek 34 SFEU, jakož i článek 13 dohody o volném obchodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací v části, ve které zakazují přijetí opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením dovozu;

                  —

                  články 107 a 108 SFEU v části, ve které zakazují provedení opatření spočívajícího ve státní podpoře, které nebylo oznámeno Komisi a je neslučitelné s vnitřním trhem;

                  —

                  směrnice 2009/28/ES (1) v části, ve které stanoví cíl podpory obchodu se zelenou elektřinou uvnitř Společenství a rovněž podpory výrobních kapacit jednotlivých členských států,

            vnitrostátní právní úpravě, která ukládá dovozcům zelené elektřiny finanční zatížení, které se nevztahuje na vnitrostátní výrobce téhož výrobku?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 16).


title: Věc C-281/18 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 31. října 2019 – Repower AG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), repowermap.org („Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zrušení původního rozhodnutí odvolacího senátu, kterým byl částečně zamítnut návrh na prohlášení neplatnosti slovní ochranné známky Evropské unie REPOWER“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/9

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 31. října 2019 – Repower AG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), repowermap.org
      (Věc C-281/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zrušení původního rozhodnutí odvolacího senátu, kterým byl částečně zamítnut návrh na prohlášení neplatnosti slovní ochranné známky Evropské unie REPOWER“)
      (2019/C 432/09)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Repower AG (zástupci: R. Kunz-Hallstein, H. P. Kunz-Hallstein a V. Kling, Rechtsanwälte)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Botis a J. F. Crespo Carrillo, zmocněnci), repowermap.org (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, abogado)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Repower AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Věc T-692/19: Žaloba podaná dne 8. října 2019 – Rentokil Initial a Rentokil Initial 1927 v. Komise

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/63

      Žaloba podaná dne 8. října 2019 – Rentokil Initial a Rentokil Initial 1927 v. Komise
      (Věc T-692/19)
      (2019/C 432/74)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Rentokil Initial plc (Camberley, Spojené království), Rentokil Initial 1927 plc (Camberley) (zástupci: J. Lesar, Solicitor a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované C(2019) 2526 Final ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně deset žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při volbě referenčního rámce pro analýzu daňového režimu. Komise měla za referenční rámec vzít režim daně z příjmů právnických osob ve Spojeném království, nikoli pouze režim pro ovládané zahraniční společnosti („Controlled Foreign Companies“, dále jen „režim CFC“) jako takový.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU nebo zjevně nesprávného posouzení tím, že zaujala nesprávný přístup k analýze režimu CFC. V bodech 124 až 126 odůvodnění napadeného rozhodnutí nesprávně považovala opatření kapitoly 9 části 9A zákona o dani z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení) za formu výjimky z obecného daňového zatížení podle kapitoly 5 tohoto zákona.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že v bodech 127 až 151 odůvodnění napadeného rozhodnutí měla za to, že kritérium selektivity bylo splněno tím, že s podniky ve skutkově a právně srovnatelných situacích bylo zacházeno rozdílně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že 75 % osvobození podle oddílu 371ID zákona o dani z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení) je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že výjimka týkající se „odpovídajícího úroku“ podle oddílu 371IE zákona o dani z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení) je odůvodněna povahou a celkovou strukturou daňového systému. Podpůrně je rozhodnutí Komise ve vztahu k výjimce týkající se „odpovídajícího úroku“ stiženo tím, že Komise neposkytla přiměřené odůvodnění svého rozhodnutí v rozporu s článkem 296 SFEU.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že uložení daňového zatížení na zahraniční ovládané osoby, které splňují výjimky upravené v uvedené kapitole 9, by v rozporu s článkem 49 SFEU narušilo svobodu usazování žalobkyň.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že došlo ke zjevně nesprávnému posouzení v souvislosti s 75 % osvobozením a otázkou pevného podílu.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Komise není v souladu s obecnými zásadami unijního práva týkajícími se zákazu diskriminace nebo rovného zacházení.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že obdobně uplatnila či příliš spoléhala na znění směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), která nebyla ratione temporis použitelná.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že v bodě 176 odůvodnění napadeného rozhodnutí uvedla, že existuje skupina příjemců (která zahrnovala žalobkyně) a že tito příjemci (žalobkyně) získali podporu, která musí být navrácena podle čl. 2 odst. 1 napadeného rozhodnutí.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. L 193, 19.7.2016, s. 1).


title: Věc C-721/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. září 2019 – Sisal SpA v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. září 2019 – Sisal SpA v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Věc C-721/19)
      (2019/C 432/30)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Sisal SpA

         Odpůrci: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být unijní právo, a zejména svoboda usazování a volný pohyb služeb (články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU), jakož i unijní zásady právní jistoty, zákazu diskriminace, transparentnosti a nestrannosti, volné hospodářské soutěže, proporcionality, legitimního očekávání a soudržnosti, jakož i - jsou-li použitelné - články 3 a 43 směrnice 2014/23/EU (1), vykládáno v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava obsažená v čl. 20 odst. 1 nařízení vlády s mocí zákona č. 148 ze dne 16. října 2017, a v následných prováděcích aktech, která stanoví, že „1. Podle čl. 21 odst. 3 a 4 nařízení vlády s mocí zákona č. 78 ze dne 1. července 2009, převedeného se změnami zákonem č. 102 ze dne 3. srpna 2009, Správa a cel a monopolů povolí pokračování stávajícího koncesního vztahu týkajícího se přijímání, i na dálku, národních loterií stíracích losů, a to až do konce lhůty stanovené v čl. 4 odst. 1 koncesního aktu, aby byly zajištěny nové a vyšší příjmy do státního rozpočtu ve výši 50 milionů eur pro rok 2017 a 750 milionů eur pro rok 2018“, a to v situaci, kdy:

                              —

                              článek 21 odst. 1 nařízení vlády s mocí zákona č. 78 ze dne 1. července 2009, přeměněného se změnami zákonem č. 102 ze dne 3. srpna 2009, stanovil udělení předmětných koncesí obvykle několika subjektům vybraným prostřednictvím otevřených, konkurenčních a nediskriminačních řízení;

                              —

                              článek 21 odst. 4 výše uvedeného nařízení vlády s mocí zákona stanovil, že koncese uvedené v odstavci 1 mohou být obnoveny nejvýše jednou;

                              —

                              zadávacího řízení vyhlášeného v roce 2010 se společnosti-navrhovatelky nezúčastnily;

                              —

                              stávající konkrétní vztah byl od začátku založen s jediným koncesionářem na základě otevřeného zadávacího řízení, v němž byla předložena jediná nabídka;

                              —

                              pokračování stávající koncese by - ve skutečnosti - znamenalo, že takový vztah by pokračoval pouze s tímto jediným koncesionářem spíše než obnovou s několika subjekty, a to bez dalšího zadávacího řízení?

                  2)

                  Musí být unijní právo, a zejména svoboda usazování a volný pohyb služeb (články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU), jakož i unijní zásady právní jistoty, zákazu diskriminace, transparentnosti a nestrannosti, volné hospodářské soutěže, proporcionality, legitimního očekávání a soudržnosti, jakož i - jsou-li použitelné - články 3 a 43 směrnice 2014/23/EU, vykládáno v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava obsažená v čl. 20 odst. 1 nařízení vlády s mocí zákona č. 148 ze dne 16. října 2017, která při uvedeném uplatnění čl. 21 odst. 3 a 4 nařízení vlády s mocí zákona č. 78 ze dne 1. července 2009, přeměněného se změnami zákonem č. 102 ze dne 3. srpna 2009, stanoví, že „Správa a cel a monopolů povolí pokračování stávajícího koncesního vztahu týkajícího se přijímání, i na dálku, národních loterií stíracích losů, a to až do konce lhůty stanovené v čl. 4 odst. 1 koncesního aktu, aby byly zajištěny nové a vyšší příjmy do státního rozpočtu ve výši 50 milionů eur pro rok 2017 a 750 milionů eur pro rok 2018“, přičemž tak stanoví:

                              —

                              prostřednictvím pokračování jediného existujícího koncesního vztahu, namísto možného obnovení několika koncesí podle čl. 21 odst. 4 nařízení vlády s mocí zákona č. 78 ze dne 1. července 2009, přeměněného se změnami zákonem č. 102 ze dne 3. srpna 2009, a bez vyhlášení nového zadávacího řízení;

                              —

                              před uplynutím platnosti koncese: nařízení vlády s mocí zákona č. 148 z roku 2017 vstoupilo v platnost dne 16. října 2017, tedy v den zveřejnění v italském Úředním věstníku, zatímco platnost koncese měla uplynout dne 30. září 2019;

                              —

                              s cílem zajistit nové a vyšší příjmy do státního rozpočtu ve výši 50 milionů eur pro rok 2017 a 750 milionů eur pro rok 2018, čímž došlo ke změně některých aspektů týkající se způsobů a lhůty platby protiplnění za koncesi, jakož i případně celkové částky platby splatné z hlediska její úplatnosti, zejména prostřednictvím změny platebních podmínek, které byly oproti tomu, co bylo stanoveno v původní koncesi, a to při zohlednění - podle tvrzení navrhovatelek - objektivní a známé skutečnosti časové hodnoty peněz?

                  3)

                  Musí být unijní právo, a zejména svoboda usazování a volný pohyb služeb (články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU), jakož i unijní zásady právní jistoty, zákazu diskriminace, transparentnosti a nestrannosti, volné hospodářské soutěže, proporcionality, legitimního očekávání a soudržnosti, jakož i - jsou-li použitelné - články 3 a 43 směrnice 2014/23/EU, vykládáno v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava obsažená v prováděcích aktech výše uvedeného nařízení, a zejména ve sdělení Správy cel a monopolů [protokol č.] 0133677 ze dne 1. prosince 2017, která při uvedeném uplatnění čl. 20 odst. 1 nařízení vlády s mocí zákona č. 148 ze dne 16. října 2017, a na základě čl. 4 prvního odstavce koncesní smlouvy na provozování loterií stíracích losů, který stanoví obnovení této koncese nejvýše jednou, opětovně určuje konec lhůty koncesního vztahu ke dni 30. září 2028; nijak se nedotýká dodržování článku 4 ohledně rozdělení doby trvání koncese na dvě období v délce 5 a 4 let (tudíž po uplynutí prvního období v délce pěti let od 1. října 2019 podléhá pokračování dalšího čtyřletého období až do 30. září 2028 pozitivnímu hodnocení ze strany Správy cel a monopolů ohledně průběhu provozování, které bude vyjádřeno do 30. března 2024); stanoví, že společnost zaplatí částku 50 milionů eur do 15. prosince 2017; částku 300 milionů eur do 30. dubna 2018; a částku 450 milionů eur do 31. října 2018;

                              —

                              přičemž tak stanoví před uplynutím původní platnosti této koncese (sdělení Správy cel a monopolů [protokol č.] 0133677 bylo vydáno dne 1. prosince 2017, zatímco platnost koncesní smlouvy měla uplynout dne 30. září 2019);

                              —

                              tím zajistila platbu předem ve výši 800 milionů eur v dřívějších lhůtách (50 milionů eur do 15. prosince 2017; 300 milionů eur do 30. dubna 2018; 450 milionů eur do 31. října 2018) oproti této lhůtě (30. září 2019);

                              —

                              tím stanovila potenciální změnu celkové částky platby splatné z hlediska její úplatnosti, a to při zohlednění - podle tvrzení navrhovatelek - objektivní a známé skutečnosti časové hodnoty peněz?

                  4)

                  Musí být unijní právo, a zejména svoboda usazování a volný pohyb služeb (články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU), jakož i unijní zásady právní jistoty, zákazu diskriminace, transparentnosti a nestrannosti, volné hospodářské soutěže, proporcionality, legitimního očekávání a soudržnosti, jakož i - jsou-li použitelné - články 3 a 43 směrnice 2014/23/EU, vykládáno v tom smyslu, že brání takovéto právní úpravě, a to i v případě, že se hospodářské subjekty působící v tomto odvětví, které v současné době mají zájem o vstup na trh, nezúčastnily zadávacího řízení, které bylo původně vyhlášeno za účelem udělení koncese, jejíž platnost měla uplynout a u které bylo pokračováno s končícím koncesionářem za popsaných nových smluvních podmínek, anebo zda k případnému omezení přístupu na trh dojde pouze za předpokladu jejich skutečné účasti v původním zadávacím řízení?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 1).


title: Věc C-722/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. září 2019 – Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. září 2019 – Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Věc C-722/19)
      (2019/C 432/31)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelky: Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd

         Odpůrci: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být unijní právo, a zejména svoboda usazování a volný pohyb služeb (články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU), jakož i unijní zásady právní jistoty, zákazu diskriminace, transparentnosti a nestrannosti, volné hospodářské soutěže, proporcionality, legitimního očekávání a soudržnosti, jakož i - jsou-li použitelné - články 3 a 43 směrnice 2014/23/EU (1), vykládáno v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava obsažená v čl. 20 odst. 1 nařízení vlády s mocí zákona č. 148 ze dne 16. října 2017, a v následných prováděcích aktech, která stanoví, že „1. Podle čl. 21 odst. 3 a 4 nařízení vlády s mocí zákona č. 78 ze dne 1. července 2009, převedeného se změnami zákonem č. 102 ze dne 3. srpna 2009, Správa a cel a monopolů povolí pokračování stávajícího koncesního vztahu týkajícího se přijímání, i na dálku, národních loterií stíracích losů, a to až do konce lhůty stanovené v čl. 4 odst. 1 koncesního aktu, aby byly zajištěny nové a vyšší příjmy do státního rozpočtu ve výši 50 milionů eur pro rok 2017 a 750 milionů eur pro rok 2018“, a to v situaci, kdy:

                              —

                              článek 21 odst. 1 nařízení vlády s mocí zákona č. 78 ze dne 1. července 2009, přeměněného se změnami zákonem č. 102 ze dne 3. srpna 2009, stanovil udělení předmětných koncesí obvykle několika subjektům vybraným prostřednictvím otevřených, konkurenčních a nediskriminačních řízení;

                              —

                              článek 21 odst. 4 výše uvedeného nařízení vlády s mocí zákona stanovil, že koncese uvedené v odstavci 1 mohou být obnoveny nejvýše jednou;

                              —

                              zadávacího řízení vyhlášeného v roce 2010 se společnosti-navrhovatelky nezúčastnily;

                              —

                              stávající konkrétní vztah byl od začátku založen s jediným koncesionářem na základě otevřeného zadávacího řízení, v němž byla předložena jediná nabídka;

                              —

                              pokračování stávající koncese by - ve skutečnosti - znamenalo, že takový vztah by pokračoval pouze s tímto jediným koncesionářem spíše než obnovou s několika subjekty, a to bez dalšího zadávacího řízení?

                  2)

                  Musí být unijní právo, a zejména svoboda usazování a volný pohyb služeb (články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU), jakož i unijní zásady právní jistoty, zákazu diskriminace, transparentnosti a nestrannosti, volné hospodářské soutěže, proporcionality, legitimního očekávání a soudržnosti, jakož i - jsou-li použitelné - články 3 a 43 směrnice 2014/23/EU, vykládáno v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava obsažená v čl. 20 odst. 1 nařízení vlády s mocí zákona č. 148 ze dne 16. října 2017, která při uvedeném uplatnění čl. 21 odst. 3 a 4 nařízení vlády s mocí zákona č. 78 ze dne 1. července 2009, přeměněného se změnami zákonem č. 102 ze dne 3. srpna 2009, stanoví, že „Správa a cel a monopolů povolí pokračování stávajícího koncesního vztahu týkajícího se přijímání, i na dálku, národních loterií stíracích losů, a to až do konce lhůty stanovené v čl. 4 odst. 1 koncesního aktu, aby byly zajištěny nové a vyšší příjmy do státního rozpočtu ve výši 50 milionů eur pro rok 2017 a 750 milionů eur pro rok 2018“, přičemž tak stanoví:

                              —

                              prostřednictvím pokračování jediného existujícího koncesního vztahu, namísto možného obnovení několika koncesí podle čl. 21 odst. 4 nařízení vlády s mocí zákona č. 78 ze dne 1. července 2009, přeměněného se změnami zákonem č. 102 ze dne 3. srpna 2009, a bez vyhlášení nového zadávacího řízení;

                              —

                              před uplynutím platnosti koncese: nařízení vlády s mocí zákona č. 148 z roku 2017 vstoupilo v platnost dne 16. října 2017, tedy v den zveřejnění v italském Úředním věstníku, zatímco platnost koncese měla uplynout dne 30. září 2019;

                              —

                              s cílem zajistit nové a vyšší příjmy do státního rozpočtu ve výši 50 milionů eur pro rok 2017 a 750 milionů eur pro rok 2018, čímž došlo ke změně některých aspektů týkající se způsobů a lhůty platby protiplnění za koncesi, jakož i případně celkové částky platby splatné z hlediska její úplatnosti, zejména prostřednictvím změny platebních podmínek, které byly oproti tomu, co bylo stanoveno v původní koncesi, a to při zohlednění - podle tvrzení navrhovatelek - objektivní a známé skutečnosti časové hodnoty peněz?

                  3)

                  Musí být unijní právo, a zejména svoboda usazování a volný pohyb služeb (články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU), jakož i unijní zásady právní jistoty, zákazu diskriminace, transparentnosti a nestrannosti, volné hospodářské soutěže, proporcionality, legitimního očekávání a soudržnosti, jakož i - jsou-li použitelné - články 3 a 43 směrnice 2014/23/EU, vykládáno v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava obsažená v prováděcích aktech výše uvedeného nařízení, a zejména ve sdělení Správy cel a monopolů [protokol č.] 0133677 ze dne 1. prosince 2017, která při uvedeném uplatnění čl. 20 odst. 1 nařízení vlády s mocí zákona č. 148 ze dne 16. října 2017, a na základě čl. 4 prvního odstavce koncesní smlouvy na provozování loterií stíracích losů, který stanoví obnovení této koncese nejvýše jednou, opětovně určuje konec lhůty koncesního vztahu ke dni 30. září 2028; nijak se nedotýká dodržování článku 4 ohledně rozdělení doby trvání koncese na dvě období v délce 5 a 4 let (tudíž po uplynutí prvního období v délce pěti let od 1. října 2019 podléhá pokračování dalšího čtyřletého období až do 30. září 2028 pozitivnímu hodnocení ze strany Správy cel a monopolů ohledně průběhu provozování, které bude vyjádřeno do 30. března 2024); stanoví, že společnost zaplatí částku 50 milionů eur do 15. prosince 2017; částku 300 milionů eur do 30. dubna 2018; a částku 450 milionů eur do 31. října 2018;

                              —

                              přičemž tak stanoví před uplynutím původní platnosti této koncese (sdělení Správy cel a monopolů [protokol č.] 0133677 bylo vydáno dne 1. prosince 2017, zatímco platnost koncesní smlouvy měla uplynout dne 30. září 2019);

                              —

                              tím zajistila platbu předem ve výši 800 milionů eur v dřívějších lhůtách (50 milionů eur do 15. prosince 2017; 300 milionů eur do 30. dubna 2018; 450 milionů eur do 31. října 2018) oproti této lhůtě (30. září 2019);

                              —

                              tím stanovila potenciální změnu celkové částky platby splatné z hlediska její úplatnosti, a to při zohlednění - podle tvrzení navrhovatelek - objektivní a známé skutečnosti časové hodnoty peněz?

                  4)

                  Musí být unijní právo, a zejména svoboda usazování a volný pohyb služeb (články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU), jakož i unijní zásady právní jistoty, zákazu diskriminace, transparentnosti a nestrannosti, volné hospodářské soutěže, proporcionality, legitimního očekávání a soudržnosti, jakož i - jsou-li použitelné - články 3 a 43 směrnice 2014/23/EU, vykládáno v tom smyslu, že brání takovéto právní úpravě, a to i v případě, že se hospodářské subjekty působící v tomto odvětví, které v současné době mají zájem o vstup na trh, nezúčastnily zadávacího řízení, které bylo původně vyhlášeno za účelem udělení koncese, jejíž platnost měla uplynout a u které bylo pokračováno s končícím koncesionářem za popsaných nových smluvních podmínek, anebo zda k případnému omezení přístupu na trh dojde pouze za předpokladu jejich skutečné účasti v původním zadávacím řízení?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 1).


title: Spojené věci C-364/18 a C-365/18: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Itálie) – Eni SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, dříve Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18) („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 94/22/ES – Energetika – Podmínky udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků – Poplatky – Metody výpočtu – Indexy QE a Pfor – Diskriminační charakter“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/10

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Itálie) – Eni SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, dříve Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18)
      (Spojené věci C-364/18 a C-365/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 94/22/ES - Energetika - Podmínky udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků - Poplatky - Metody výpočtu - Indexy QE a Pfor - Diskriminační charakter“)
      (2019/C 432/10)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Účastníci původního řízení

         (Věc C-364/18)

         Žalobkyně: Eni SpA

         Žalovaný: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         za účasti: Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, dříve Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico, Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Regione Calabria, Comune di Ravenna, Assomineraria

         (Věc C-365/18)

         Žalobkyně: Shell Italia E & P SpA

         Žalovaný: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, dříve Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico

         za účasti: Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Assomineraria

         Výrok

      Článek 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků, ve spojení s šestým bodem odůvodnění této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž se výše poplatků, které mají uhradit držitelé koncesí na těžbu zemního plynu, vypočítá na základě indexu, který je založen na cenách ropy a dalších paliv ve středním či delším časovém horizontu, a nikoli na základě indexu odrážejícího krátkodobou tržní cenu zemního plynu.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc T-727/19: Žaloba podaná dne 29. října 2019 – Basaglia v. Komise

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/65

      Žaloba podaná dne 29. října 2019 – Basaglia v. Komise
      (Věc T-727/19)
      (2019/C 432/76)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Giorgio Basaglia (Milán, Itálie) (zástupce: G. Balossi, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2019) 6474 final ze dne 4. září 2019 ve smyslu článku 4 prováděcích ustanovení nařízení (ES) č. 1049/2001.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Projednávaná žaloba je podána proti rozhodnutí Komise o odepření přístupu k některým dokumentům, o který požádal žalobce, jež se týkají některých projektů realizovaných pomocí částečného financování Společenství, v souvislosti se kterými probíhá řízení u státního zastupitelství při soudu v Miláně.
      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z jednostranného omezení rozsahu původní žádosti, jakož i z nenaplnění podmínek. V této souvislosti se uvádí, že:

                              —

                              v projednávaném případě nejsou nikterak naplněny výjimečné okolnosti, které odůvodňují omezení práva na přístup k požadovaným dokumentům, a tudíž práva na obhajobu jednotlivce v trestním řízení, ve kterém je obžalovaným v členském státě;

                              —

                              pracovní zátěž nezbytná k pořízení kopií požadovaných dokumentů není nepřiměřená vzhledem k tomuto zájmu;

                              —

                              judikatura citovaná v napadeném rozhodnutí není relevantní; a že

                              —

                              rozhodnutí nevyvažuje správně zájmy stran.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce. V této souvislosti se uvádí, že:

                              —

                              rozhodnutí nevyvažuje správně zájmy stran;

                              —

                              rozhodnutí chybně uvádí, že neexistuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných údajů; a že

                              —

                              existuje přiměřenost mezi požadavky formulovanými žalobcem a chráněným zájmem.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod týkající se ochrany obchodních zájmů fyzické či právnické osoby. V této souvislosti se uvádí, že:

                              —

                              napadené rozhodnutí nezohledňuje, že požadované dokumenty se týkají projektů Společenství sahajících daleko do minulosti, které jsou nyní skončeny, a že tedy právo na ochranu obchodních zájmů je nutně oslabeno; a že

                              —

                              rozhodnutí nevyvažuje správně zájmy stran.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z neexistence veřejného zájmu.

                              —

                              V této souvislosti se uvádí, že napadené rozhodnutí je nesprávné v tom, že nepovažuje rekonstrukci pravdy v trestním řízení konaném ve členském státě za zjevný veřejný zájem.


title: Věc C-723/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 30. září 2019 – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd v. Agenzia delle Entrate

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 30. září 2019 – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd v. Agenzia delle Entrate
      (Věc C-723/19)
      (2019/C 432/32)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelky: Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd

         Odpůrkyně: Agenzia delle Entrate

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání ustanovení a zásady unijního práva, zejména články 4, 5 a násl. směrnice (EU) 1535/2015 (1), článek 8 směrnice 98/34/ES (2) a článek 56 SFEU takové vnitrostátní právní úpravě, která bez předchozího oznámení Evropské komisi ukládá provozovateli telematického portálu pro zprostředkování nemovitostí „technické předpisy pro poskytování služby informační společnosti“ sestávající z informačních (předávání dat týkajících se smluv uzavřených prostřednictvím telematického portálu daňové správě) a daňových povinnosti (srážková daň z plateb uskutečněných v souvislosti se smlouvami uzavřenými prostřednictvím telematického portálu a následná platba daňovému úřadu)?

                  2)

                  Brání ustanovení a zásady unijního práva, zejména články 3, 18, 32, 44, 49, 56, 101 a násl., články 116, 120, 127 a násl. SFEU a směrnice 2000/31/ES (3) a 2006/123/ES (4) takové vnitrostátní právní úpravě, která:

                              —

                              zavádí ve vztahu k provozovateli telematického portálu pro vyhledávání nemovitostí k pronájmu povinnosti sběru a předávání dat týkající se smluv;

                              —

                              zavádí ve vztahu k těmto provozovatelům telematických portálů, kteří vstupují do platby protiplnění za krátkodobé nájemní smlouvy, povinnost jednat jako plátce daně nebo jako daňový ručitel;

                              —

                              zavádí ve vztahu k provozovatelům telematických portálů, kteří nemají sídlo a stálou provozovnu v Itálii, povinnost jmenovat daňového zástupce;

                              —

                              zavádí ve vztahu k subjektům, které nemají sídlo a stálou provozovnu v Itálii, povinnost jednat jako daňoví ručitelé k pobytovému poplatku?

                  3)

                  Brání základní zásady unijního práva obecně takové vnitrostátní právní úpravě, která ve skutečnosti na podnik přenáší neefektivnost státu při vyměřování a výběru daní?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (Úř. věst. L 241, 17.9.2015, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s. 37).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, 17.7.2000, s. 1).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 12. prosince 2006 o řidičských průkazech (přepracované znění) (Úř. věst. 2006, L 376, s. 36).