title: Věc C-396/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 3. července 2017 – Martin Leitner v. Landespolizeidirektion Tirol

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 3. července 2017 – Martin Leitner v. Landespolizeidirektion Tirol
   (Věc C-396/17)
   (2017/C 347/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Martin Leitner

      Žalovaný: Landespolizeidirektion Tirol

      Předběžné otázky

               1.1.

               Je třeba unijní právo, zejména články 1, 2 a 6 směrnice 2000/78/ES (1) ve spojení s článkem 21 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která za účelem odstranění diskriminace úředníků ve služebním poměru stanoví právní úpravu převodu, v jejímž rámci dochází na základě „převodní částky“, která je sice vypočtena v penězích, ale přesto odpovídá určitému konkrétnímu klasifikovatelnému zařazení, k začlenění z dosavadního dvouletého systému do nového dvouletého systému (který je sám o sobě a pro nově zaměstnané úředníky nediskriminační), takže diskriminace úředníků ve služebním poměru na základě věku nadále přetrvává ve stejně závažné podobě?

               1.2.

               Je třeba unijní právo, zejména článek 17 směrnice 2000/78/ES a článek 47 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která zamezuje tomu, aby úředníci ve služebním poměru v souladu s výkladem článku 9 a článku 16 směrnice 2000/78/ES, který byl proveden Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 11. listopadu 2014, Schmitzer (C-530/13, EU:C:2014:2359), mohli nechat určit své postavení z hlediska právních předpisů v oblasti odměňování s odkazem na článek 2 uvedené směrnice v době před převodem do nového systému odměňování tak, že se příslušné právní základy se zpětným účinkem ke dni vstupu historického původního zákona v platnost prohlásí za napříště nepoužitelné, a především se vyloučí možnost započítání předchozích dob služby před dosažením věku 18 let?

               1.3.

               V případě kladné odpovědi na otázku 1.2:
               Zakotvuje zásada aplikační přednosti unijního práva, která vyplývá z rozsudku ze dne 22. listopadu 2005, Mangold (C 144/04, EU:C:2005:709), jakož i z dalších rozsudků, povinnost, aby se v době před převodem nadále použila ustanovení pro úředníky ve služebním poměru, která se zpětným účinkem pozbyla platnosti, takže tito úředníci mohou být se zpětným účinkem nediskriminačně zařazeni do starého systému, a tudíž nediskriminačně převedeni do nového systému odměňování?

               1.4.

               Je třeba unijní právo, zejména články 1, 2 a 6 směrnice 2000/78/ES ve spojení s článkem 21 a článkem 47 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stávající diskriminaci na základě věku (pokud jde o započtení předchozích dob služby před dosažením věku 18 let) odstraňuje pouze deklarativně určením, že doby, které byly reálně dosaženy za diskriminačních okolností, nelze se zpětným účinkem nadále pokládat za diskriminační, ačkoli diskriminace fakticky přetrvává beze změny?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Věc C-568/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/22

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-568/10) (1)

   2012/C 49/38
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


title: Věc T-144/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Comsa v. OHIM – COMSA (COMSA) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství COMSA — Dřívější obchodní firma Comsa, SA — Relativní důvod zamítnutí — Neexistence užívání označení, jehož význam není pouze místní, v obchodním styku — Podobnost služeb — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Comsa v. OHIM – COMSA (COMSA)
   (Věc T-144/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství COMSA - Dřívější obchodní firma Comsa, SA - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence užívání označení, jehož význam není pouze místní, v obchodním styku - Podobnost služeb - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 175/47
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Comsa, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: původně M. Aznar Alonso, poté A. Gómez López, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Constructora de obras municipales, SA (COMSA) (Madrid, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. ledna 2012 (spojené věci R 518/2011-2 a R 795/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Comsa, SA a Constructora de obras municipales, SA (COMSA).

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. ledna 2012 (spojené věci R 518/2011-2 a R 795/2011-2) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Comsa, SA a Constructora de obras municipales, SA (COMSA), se zrušuje v rozsahu, v němž zrušilo rozhodnutí námitkového oddělení pro služby zařazené do třídy 42 a povolilo zápis přihlašované ochranné známky pro tytéž služby.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Comsa ponese vlastní náklady řízení, jakož i tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených OHIM. OHIM ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


title: Věc F-32/16: Žaloba podaná dne 23. června 2016 – ZZ v. ECDC

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/47

         Žaloba podaná dne 23. června 2016 – ZZ v. ECDC
   (Věc F-32/16)
   (2016/C 296/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: V. Kolias, advokát)

      Žalovaná: Evropské centrum pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ze dne 21. září 2015 týkající se vyhotovení konečné hodnotící zprávy žalobce za hodnotící období 2011.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí revizního hodnotitele ze dne 21. září 2015 týkající se vyhotovení konečné hodnotící zprávy žalobce za hodnotící období 2011 a případně zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 20. dubna 2016, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 20. prosince 2015;

               —

               uložit ECDC, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení vynaložené žalobcem.


title: Věc C-186/07: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Canarias – Španělsko) – Club Náutico de Gran Canaria v. Comunidad Autónoma de Canarias (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Šestá směrnice o DPH — Osvobození od daně — Plnění související s prováděním sportu nebo výukou tělesné výchovy — Použití na Kanárské ostrovy — Zcela vnitrostátní situace — Předkládací rozhodnutí — Zjevná nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/16

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Canarias – Španělsko) – Club Náutico de Gran Canaria v. Comunidad Autónoma de Canarias
   (Věc C-186/07) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Šestá směrnice o DPH - Osvobození od daně - Plnění související s prováděním sportu nebo výukou tělesné výchovy - Použití na Kanárské ostrovy - Zcela vnitrostátní situace - Předkládací rozhodnutí - Zjevná nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce)
   (2008/C 209/21)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de Canarias
   Účastníci řízení

      Žalobce: Club Náutico de Gran Canaria

      Žalovaná: Comunidad Autónoma de Canarias
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Superior de Justicia de Canarias – Výklad rozsudku Soudního dvora ve věci C-124/96, kterým byla konstatována neslučitelnost vnitrostátních právních předpisů, které stanovují omezení osvobození od DPH určitých plnění úzce souvisejících s prováděním sportu nebo výukou tělesné výchovy, s čl. 13 části A odst. 1 písm. m) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Použití na Kanárské ostrovy
   Výrok
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Canarias rozhodnutím ze dne 26. listopadu 2006 je nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc C-630/13 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. dubna 2015 – Issam Anbouba v. Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice — Opatření namířená proti osobám a subjektům, které mají z režimu prospěch — Důkaz o opodstatněnosti zařazení osoby na seznamy — Soubor nepřímých důkazů“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. dubna 2015 – Issam Anbouba v. Rada Evropské unie
   (Věc C-630/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice - Opatření namířená proti osobám a subjektům, které mají z režimu prospěch - Důkaz o opodstatněnosti zařazení osoby na seznamy - Soubor nepřímých důkazů“)
   (2015/C 205/08)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Issam Anbouba (zástupci: M.-A. Bastin, J.-M. Salva a S. Orlandi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro, R. Liudvinaviciute a M.-M. Joséphidès, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující další účastnici řízení: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Issam Anbouba ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc C-527/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Midden-Nederland (Nizozemsko) dne 5. října 2015 – Stichting Brein v. Jack Frederik Wullems, vystupující též pod jménem Filmspeler

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Midden-Nederland (Nizozemsko) dne 5. října 2015 – Stichting Brein v. Jack Frederik Wullems, vystupující též pod jménem Filmspeler
   (Věc C-527/15)
   (2016/C 027/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Midden-Nederland

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stichting Brein

      Žalovaný: Jack Frederik Wullems, vystupující též pod jménem Filmspeler

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 3 odst. 1 směrnice o autorském právu (1) vykládán v tom smyslu, že o „sdělování veřejnosti“ ve smyslu tohoto ustanovení se jedná tehdy, jestliže osoba prodává určitý produkt (multimediální přehrávač), do něhož uvedená osoba nainstalovala doplňky (Add-ons) obsahující hypertextové odkazy na internetové stránky, na nichž byla bez svolení nositelů práv přímo zpřístupněna díla chráněná podle autorského práva, jako jsou filmy, seriály či přímé přenosy?

               2)

               Má na tuto otázku vliv skutečnost,

                           —

                           že díla chráněná podle autorského práva nebyla ještě nikdy předtím na internetu uveřejněna nebo byla na internetu uveřejněna se svolením nositele práv výlučně na základě předplatného?

                           —

                           že jsou doplňky (Add-ons) obsahující hypertextové odkazy na internetové stránky, na kterých byla bez svolení nositelů práv zpřístupňována bez jakýchkoli omezení díla chráněná autorským právem, na internetu volně dostupné a že si je uživatelé mohou do svého multimediálního přehrávače sami nainstalovat?

                           —

                           že jsou internetové stránky, a tedy i díla chráněná podle autorského práva, která jsou na nich – bez svolení nositelů těchto práv – zpřístupněna, veřejně dostupné i bez použití multimediálního přehrávače?

               3)

               Musí být článek 5 směrnice o autorském právu (směrnice 2001/29/ES) vykládán v tom smyslu, že k „oprávněnému užití“ ve smyslu odst. 1 písm. b) tohoto ustanovení nedochází v případech, kdy si koncový uživatel během internetového přenosu audiovizuálního materiálu („streamování“) díla chráněného autorským právem z internetové stránky třetí osoby, na níž je toto dílo, které je chráněno autorským právem, nabízeno bez svolení nositele či nositelů práv, pořizuje dočasnou rozmnoženinu?

               4)

               V případě záporné odpovědi na třetí otázku: Obstojí v tomto případě pořizování dočasné rozmnoženiny, kterou si vytváří koncový uživatel během „streamování“ díla chráněného podle autorského práva z internetové stránky, na níž je toto dílo, které je chráněno autorským právem, bez svolení nositele či nositelů práv nabízeno, v „třístupňovém testu“ ve smyslu čl. 5 odst. 5 směrnice o autorském právu (směrnice 2001/29/ES)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).


title: Věc T-378/06: Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – IMI a další v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/30

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – IMI a další v. Komise
   (Věc T-378/06)
   (2007/C 20/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: IMI plc (Birmingham, Spojené království), IMI Kynoch Ltd (Birmingham, Spojené království), Yorkshire Fittings Limited (Leeds, Spojené království), VSH Italia Srl (Bregnano, Italy), Aquatis France SAS (La Chapelle St. Mesmin, Francie) a Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Ravensburg, Německo) (zástupci: M. Struys a D. Arts, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit čl. 2 písm. b) bod 1 a čl. 2 písm. b) bod 2 rozhodnutí Komise ze dne 20. září 2006, ve znění rozhodnutí Komise ze dne 29. září 2006, (Věc COMP/F-1/38.121 – Tvarovky – K(2006) 4180 konečné), v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;

               —

               podpůrně, snížit pokuty uložené žalobkyním; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 ve věci COMP/F-1/38.121 – Tvarovky, kterým Komise rozhodla, že žalobkyně společně s dalšími podniky porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že stanovily ceny, uzavíraly dohody o cenících, slevách a rabatech a o mechanismech pro provedení zvýšení cen, přidělovaly si vnitrostátní trhy, přidělovaly si zákazníky a vyměňovaly si další obchodní informace.
   Na podporu své žaloby žalobkyně předkládají, že Komise porušila zásady proporcionality a zákazu diskriminace, jelikož pokuta uložená žalobkyním v napadeném rozhodnutí je nepřiměřená k velikosti žalobkyň, jakož i k velikosti relevantního trhu ve srovnání s přístupem Komise v jejich dřívějších rozhodnutích. Komise se zahrnutím prodejů lisovaných tvarovek do velikosti relevantního trhu pro účely posouzení závažnosti porušení dopustila zjevně nesprávného posouzení.
   Žalobkyně dále tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že měla za to, že žalobkyně nepředložily důkaz o propojení mezi britskými a celoevropskými dohodami. Komise v tomto ohledu předložila nesprávné odůvodnění. Kromě toho Komise tím, že nesnížila žalobkyním pokutu za jejich spolupráci mimo rámec Sdělení o spolupráci (1) při poskytnutí důkazu o spojení mezi britským a pan-evropským kartelem, přičemž společnosti FRA.BO byla pokuta snížena na témže základě za poskytnutí důkazu o pokračování po kontrole, porušila zásada rovného zacházení.
   Navíc žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 253 ES, jelikož napadené rozhodnutí neobsahuje žádné odůvodnění ohledně uložení dodatečné pokuty ve výši 2,04 milionu euro žalobkyním Aquatis France a Simplex Amaturen + Fittings.
   Nakonec žalobkyně uplatňují, že uložením samostatné pokuty společnostem Aquatis a Simplex Armaturen + Fittings nad rámec pokuty již uložené jejich předchůdcům a jejich stávajícím mateřských společnostem Komise porušila zásadu „ne bis in idem“, podle které nelze nikoho trestat dvakrát za stejné protiprávní jednání.

      (1)  Sdělení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3; Zvl. vyd. 08/02, s. 155).


title: Věc T-590/15: Žaloba podaná dne 12. října 2015 – Onix Asigurări v. EIOPA

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/34

         Žaloba podaná dne 12. října 2015 – Onix Asigurări v. EIOPA
   (Věc T-590/15)
   (2015/C 414/45)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Onix Asigurări SA (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: M. Vladu, advokát)

      Žalovaný: Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že žalovaný nevykonal svou povinnost tím, že nepřijal rozhodnutí týkající se nesprávného použití čl. 40 odst. 6 směrnice Rady 92/49/EHS Istituto per la vigilanza sulle assicurazioni (italský dozorový orgán pro pojištění);

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí odvolací komise BOA 2015 ze dne 3. srpna 2015 a rozhodnutí předsedy EIOPA-14-267 ze dne 6. června 2014 potvrzené stanoviskem EIOPA-14-653 ze dne 24. listopadu 2014;

               —

               určil, že žalovaný je odpovědný za újmu způsobenou žalobkyni tím, že nepřijal rozhodnutí v souladu s první odrážkou a přijal rozhodnutí uvedená ve druhé odrážce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně 3 žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010:

                           —

                           neexistuje žádné právní rozhodnutí přijaté žalovaným o opodstatněnosti a účelnosti zahájení šetření;

                           —

                           rozhodnutí předsedy EIOPA-14-267 ze dne 6. června 2014 bylo vydáno, aniž byly splněny podmínky stanovené v čl. 39 odst. 1, 2 a 3 nařízení;

                           —

                           odůvodnění rozhodnutí předsedy EIOPA-14-267 ze dne 6. června 2014 neodkazuje na aspekty týkající se účelnosti zahájení šetření, neboť se ve skutečnosti týká procesních prostředků, které má žalobkyně k dispozici proti rozhodnutí italského národního orgánu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných procesních náležitostí ve vztahu k rozhodnutí odvolací komise BOA 2015 001 ze den 3. srpna 2015 a k rozhodnutí předsedy EIOPA-14-267 ze dne 6. června 2014:

                           —

                           rozhodnutí odvolací komise bylo přijato, aniž byla analyzována oprávněnost a opodstatněnost rozhodnutí předsedy EIOPA-14-267 ze dne 6. června 2014; odvolací komise vydala rozhodnutí, aniž by analyzovala všechny předložené argumenty;

                           —

                           rozhodnutí předsedy EIOPA-14-267 ze dne 6. června 2014 bylo vydáno, aniž byly splněny podmínky stanovené v čl. 39 odst. 1, 2 a 3 nařízení, a nebylo odůvodněno, ani přinejmenším co se týče základních aspektů této analýzy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z existence věcné újmy a újmy na obrazu žalobkyně v očích veřejnosti (pokles obratu a zisku, poškození dobré pověsti) způsobených přímo a záměrně žalovaným v důsledku nepřijetí rozhodnutí a přijetím výše zmíněných rozhodnutí, která jsou neplatná.


title: Věc T-375/08 P: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Nijs v. Účetní dvůr ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Rozhodnutí Účetního dvora o obnovení mandátu svého generálního tajemníka — Rozhodnutí nepovýšit navrhovatele za hodnotící období 2004 — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/65

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc T-375/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Rozhodnutí Účetního dvora o obnovení mandátu svého generálního tajemníka - Rozhodnutí nepovýšit navrhovatele za hodnotící období 2004 - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2009/C 267/117
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bart Nijs (Bereldange, Lucembursko) (zástupci: F. Rollinger a A. Hertzog, advokáti)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a G. Corstens, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 26. června 2008, Nijs v. Účetní dvůr (F-108/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Bart Nijs ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Účetním dvorem Evropských společenství v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc F-55/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. června 2015 – EE v. Komise „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Neobnovení smlouvy na dobu určitou — Návrhové žádání znějící na zrušení — Postup obnovení smlouvy — Článek 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie — Právo být vyslechnut — Porušení — Návrhové žádání znějící na náhradu škody — Nemajetková újma“

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/24

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. června 2015 – EE v. Komise
   (Věc F-55/14) (1)

   („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Neobnovení smlouvy na dobu určitou - Návrhové žádání znějící na zrušení - Postup obnovení smlouvy - Článek 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie - Právo být vyslechnut - Porušení - Návrhové žádání znějící na náhradu škody - Nemajetková újma“)
   (2015/C 254/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: EE (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a T. S. Bohr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o neobnovení smlouvy se žalobkyní, která měla být uzavřena na dobu neurčitou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise neobnovit smlouvu smluvní zaměstnankyně EE, oznámené ústně dne 14. října 2013, potvrzené přípisem ze dne 31. října 2013 a odůvodněné přípisem ze dne 13. prosince 2013, se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá, aby EE zaplatila částku 10  000 eur.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené EE.

      (1)  Úř. věst. C 241, 24. 11. 2014, s. 59.


title: Věc T-93/08: Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Kyperská republika v. Komise

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/29

         Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Kyperská republika v. Komise
   (Věc T-93/08)
   (2008/C 142/52)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kyperská republika (zástupce: P. Kliridis)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit vyhlášení zakázky EuropeAid/125671/C/SER/CY na zadání zakázky nazvané „Technical Assistance on Crop Husbandry and Irrigation“, které bylo zveřejněno pouze v anglickém jazyce na internetové stránce http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ dne 14. prosince 2007 nebo okolo tohoto data, a zrušit článek 5 a čl. 28.2 vyhlášení zakázky;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že dotčené vyhlášení zakázky je protiprávní z následujících důvodů:

               —

               zaprvé z důvodu, že Komise při vyhlášení zakázky překročila svou pravomoc nebo porušila její právní základ, zvláště nařízení Rady (ES) č. 389/2006 ze dne 27. února 2006, kterým se vytváří nástroj finanční podpory na posílení hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru a mění nařízení (ES) č. 2667/2000 o Evropské agentuře pro obnovu (1),

               —

               zadruhé z důvodu, že je dotčené vyhlášení zakázky v rozporu nebo je neslučitelné s článkem 299 ES, ve znění článku 19 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (2) (dále jen „Akt o přistoupení z roku 2003“), jakož i s Protokolem č. 10 o Kypru Aktu o přistoupení z roku 2003 (3),

               —

               zatřetí z důvodu, že je vyhlášení zakázky v rozporu nebo je neslučitelné s povinnostmi vyplývajícími z kogentních norem mezinárodního práva a s rezolucemi Rady bezpečnosti Spojených národů 541 (1983) a 550 (1984),

               —

               začtvrté z důvodu, že je vyhlášení zakázky v rozporu nebo je neslučitelné se zásadou loajální spolupráce mezi orgány Evropské unie a členskými státy zakotvenou v článku 10 ES, a

               —

               zapáté z důvodu, že vyhlášení zakázky nebylo zveřejněno v Úředním věstníku.

      (1)  Úř. věst. L 65, s. 5.

      (2)  Úř. věst. L 236, s. 33.

      (3)  Úř. věst. L 236, s. 955.


title: Věc T-574/12: Žaloba podaná dne 18. prosince 2012 — PAN Europe a Stichting Natuur en Milieu v. Komise

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/22

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2012 — PAN Europe a Stichting Natuur en Milieu v. Komise
   (Věc T-574/12)
   2013/C 55/40
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) a Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nizozemsko) (zmocněnkyně: F. Martens, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 16. října 2012, aby byly návrhy žalobkyň na přezkum nařízení Komise (ES) č. 149/2008 ze dne 29. ledna 2008, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 vytvořením příloh II, III a IV, které stanoví maximální limity reziduí u produktů uvedených v příloze I uvedeného nařízení (Úř. věst. L 58, s. 1) prohlášeny sice za přípustné, ale neopodstatněné;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně uplatňují na podporu žaloby jako jediný žalobní důvod porušení článků 11, 168, 169 a 191 SFEU, článků 7, 35 a 38 Listiny základních práv Evropské unie, článku 1, čl. 14 odst. 2, článků 22, 23, 24 a 25 nařízení (ES) č. 396/2005 (1), článků 5 a 7 nařízení (ES) č. 178/2002 (2) a článků 4 a 10 směrnice 91/414/EHS (3).

               —

               Žalobkyně popírají, že maximální limity reziduí byly stanoveny na nejnižší dosažitelné úrovni, která je v souladu se správnou zemědělskou praxí.

               —

               Postupy nebyly řádně posouzeny. Články 22 až 25 nařízení č. 396/2005 totiž nestanoví v rámci prvního stanovení dočasných maximálních limitů reziduí řízení, jehož cílem je podrobného zhodnocení kompletního postupu.

               —

               Nebylo tak zohledněno kumulativní zatížení spotřebitelů.

               —

               Mimoto vysoký počet dočasných maximálních limitů reziduí překračuje zdravotní standardy.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS (Úř. věst. L 70, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002 kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, s. 1).

      (3)  Směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332).


title: Věc C-500/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 16. září 2013 — Gmina Międzyzdroje v. Ministrowi Finansów

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 16. září 2013 — Gmina Międzyzdroje v. Ministrowi Finansów
   (Věc C-500/13)
   2013/C 367/39
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gmina Międzyzdroje

      Žalovaný: Ministrowi Finansów

      Předběžná otázka

   Jsou ve světle článků 167, 187 a 189 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a zásady neutrality přípustná ustanovení vnitrostátního práva, jako je čl. 91 odst. 7 a 7a zákona o dani ze zboží a služeb (ustawa o podatku od towarów i usług) ze dne 11. března 2004 (Dz. U. 2011 č. 177, položka 1054 ve znění pozdějších předpisů), která způsobují, že v případě změny účelu užívání investičního majetku není možná jednorázová oprava poskytování plnění, která neopravňovala k odpočtu daně odvedené na vstupu, na plnění, která toto právo zakládají, nýbrž je tuto opravu nutno provést během 5 následujících let a v případě nemovitostí během 10 let, počítáno od roku, ve kterém byl investiční majetek předán k užívání?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-789/16: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2016 – InvoiceAuction B2B v. EUIPO (INVOICE AUCTION)

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/50

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2016 – InvoiceAuction B2B v. EUIPO (INVOICE AUCTION)
   (Věc T-789/16)
   (2017/C 014/60)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: InvoiceAuction B2B GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: C. Jonas, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „INVOICE AUCTION“ – Přihláška č. 13 821 095

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. srpna 2016 ve věci R 2201/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-471/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Cido Grupa SIA v. Valsts ieņēmumu dienests ( „Přistoupení nových členských států — Přechodná opatření — Zemědělské produkty — Cukr — Nařízení (ES) č. 60/2004 — Sazba a základ poplatku za přebytečné zásoby“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/11

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Cido Grupa SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
      (Věc C-471/11) (1)

      (Přistoupení nových členských států - Přechodná opatření - Zemědělské produkty - Cukr - Nařízení (ES) č. 60/2004 - Sazba a základ poplatku za přebytečné zásoby)
      (2012/C 331/16)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākās tiesas Senāts

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Cido Grupa SIA

         Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad čl. 4 bodu 1 a čl. 6 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 9, s. 8; Zvl. vyd. 03/42, s. 125) — Výpočet poplatku z přebytečných zásob cukru držených hospodářskými subjekty — Pojmy „příslušné množství“ a „dotyčný produkt“ v případě cukrového sirupu

         Výrok

      Článek 6 odst. 3 třetí pododstavec nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1667/2005 ze dne 13. října 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že základem poplatku za přebytečné zásoby cukrového sirupu (kód KN 2106 90 59) je množství bílého cukru (kód KN 1701 99 10), které se skutečně nachází v tomto produktu, a jeho sazbou je sazba dovozního cla použitelná pro bílý cukr zvýšená o 1,21 eur/100 kg.

         (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Věc C-131/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional – Španělsko) – Google Spain SL, Google Inc. v. Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González „Osobní údaje — Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů — Směrnice 95/46/ES — Články 2, 4, 12 a 14 — Věcná a územní působnost — Internetové vyhledávače — Zpracování údajů obsažených na webových stránkách — Vyhledávání, indexování a ukládání uvedených údajů — Odpovědnost provozovatele vyhledávače — Provozovna na území členského státu — Rozsah povinností uvedeného provozovatele a rozsah práv subjektu údajů — Listina základních práv Evropské unie — Články 7 a 8“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional – Španělsko) – Google Spain SL, Google Inc. v. Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González
   (Věc C-131/12) (1)

   („Osobní údaje - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů - Směrnice 95/46/ES - Články 2, 4, 12 a 14 - Věcná a územní působnost - Internetové vyhledávače - Zpracování údajů obsažených na webových stránkách - Vyhledávání, indexování a ukládání uvedených údajů - Odpovědnost provozovatele vyhledávače - Provozovna na území členského státu - Rozsah povinností uvedeného provozovatele a rozsah práv subjektu údajů - Listina základních práv Evropské unie - Články 7 a 8“)
   2014/C 212/04
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Nacional

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Google Spain SL, Google Inc.

      Žalovaní: Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Audiencia Nacional (Španělsko) – Výklad čl. 2 písm. b) a d), čl. 4 odst. 1 písm. a) a c), čl. 12 písm. b) a čl. 14 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) a článku 8 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2000, C 364, s. 1) – Pojem „provozovna na území členského státu“ – Relevantní kritéria – Pojem „používání prostředků umístěných na území zmíněného členského státu“ – Časově omezené uchovávání informací indexovaných vyhledávači – Právo na výmaz údajů a právo na blokování údajů

      Výrok

               1)

               Článek 2 písm. b) a d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládán v tom smyslu, že jednak činnost vyhledávače spočívající ve vyhledávání informací zveřejněných nebo umístěných na internetu třetími osobami, v jejich automatickém indexování, v jejich dočasném ukládání a konečně v jejich poskytování uživatelům internetu v určitém preferenčním pořadí musí být kvalifikována jako „zpracování osobních údajů“ ve smyslu uvedeného čl. 2 písm. b), pokud uvedené informace obsahují osobní údaje, a jednak provozovatel uvedeného vyhledávače musí být považován za „správce“ odpovědného za dané zpracování ve smyslu uvedeného čl. 2 písm. d).

               2)

               Článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice 95/46 musí být vykládán v tom smyslu, že zpracování osobních údajů je prováděno v rámci činností provozovny správce na území členského státu ve smyslu uvedeného ustanovení, pokud provozovatel internetového vyhledávače zřídí v členském státě pobočku nebo dceřinou společnost určenou k podpoře prodeje a k prodeji reklamního prostoru nabízeného tímto vyhledávačem, která zaměřuje svou činnost na obyvatele tohoto členského státu.

               3)

               Článek 12 písm. b) a čl. 14 první pododstavec písm. a) směrnice 95/46 musí být vykládány v tom smyslu, že za účelem respektování práv stanovených v uvedených ustanoveních, a pokud jsou v nich stanovené podmínky skutečně splněny, musí provozovatel vyhledávače vymazat ze zobrazeného seznamu výsledků vyhledávání provedeného na základě jména osoby odkazy na webové stránky zveřejněné třetími osobami a obsahující informace týkající se této osoby rovněž v případě, že toto jméno nebo tyto informace nebyly předtím nebo současně vymazány z uvedených webových stránek, a to případně i tehdy, jestliže je jejich zveřejnění na uvedených stránkách samo o sobě v souladu se zákonem.

               4)

               Článek 12 písm. b) a čl. 14 první pododstavec písm. a) směrnice 95/46 musí být vykládány v tom smyslu, že v rámci posouzení podmínek pro uplatnění uvedených ustanovení je třeba zejména přezkoumat, zda má subjekt údajů právo na to, aby daná informace týkající se jeho osoby za současného stavu již nebyla nadále spojena s jeho jménem prostřednictvím zobrazeného seznamu výsledků vyhledávání provedeného na základě jeho jména, aniž přitom konstatování takového práva předpokládá, že zahrnutí dotčené informace do uvedeného seznamu subjekt údajů poškozuje. Vzhledem k tomu, že posledně uvedený subjekt může s ohledem na svá základní práva podle článků 7 a 8 Listiny požadovat, aby dotčená informace již nebyla nadále poskytována široké veřejnosti na základě jejího zahrnutí do takového seznamu výsledků, převládají uvedená práva v zásadě nejen nad hospodářským zájmem provozovatele vyhledávače, ale rovněž nad zájmem veřejnosti nalézt uvedenou informaci při vyhledávání prováděném na základě jména subjektu údajů. Avšak není tomu tak v případě, kdy se z konkrétních důvodů, jako je úloha subjektu údajů ve veřejném životě, jeví, že zásah do jeho základních práv je odůvodněn převažujícím zájmem uvedené veřejnosti mít na základě tohoto zahrnutí k dotčené informaci přístup.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc T-4/07: Žaloba podaná dne 5. ledna 2007 – Sanofi-Aventis v. OHIM – AstraZeneca (EXANTIN)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/44

         Žaloba podaná dne 5. ledna 2007 – Sanofi-Aventis v. OHIM – AstraZeneca (EXANTIN)
   (Věc T-4/07)
   (2007/C 42/77)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sanofi-Aventis SA (Paříž, Francie) (zástupce: R. Gilbey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: AstraZeneca AB (Södertälje, Švédsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 10. října 2006 ve věci R 1302/2005-1 a vyhovět tvrzení odvolatelky, že existuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených odvolatelkou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: AstraZeneca AB

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „EXANTIN“ pro výrobky třídy 5 – Přihláška č. 2 694 115

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní a národní slovní ochranné známky „ELOXATIN“ a „ELOXATINE“ pro výrobky třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát nevymezil relevantní veřejnost v celém rozsahu a nesprávně stanovil hierarchii pozornosti mezi částmi vymezené relevantní veřejnosti.
   Kromě toho odvolací senát neuplatnil náležitá kritéria při srovnání výrobků a neprovedl celkové srovnání označení. V důsledku toho odvolací senát nesprávně dospěl k závěru o neexistenci nebezpečí záměny.


title: Věc C-377/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 18. července 2011 — International Bingo Technology, S.A. v. Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 18. července 2011 — International Bingo Technology, S.A. v. Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)
   (Věc C-377/11)
   2011/C 290/03
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: International Bingo Technology, S.A.

      Odpůrce: Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

      Předběžné otázky

               1)

               Znamená skutečnost, že hráči binga platí část ceny za karty příslušející výhrám, skutečnou spotřebu zboží nebo služeb pro účely zahrnutí do zdanitelného plnění DPH?

               2)

               Mají se vykládat čl. 11 část A odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 17 odst. 5 a čl. 19 odst. 1 šesté směrnice (1) v tom smyslu, že stanovují takovou míru harmonizace, která brání tomu, aby se v různých členských státech přijímala na úrovni legislativní či soudní odlišná řešení, pokud jde o to zahrnut do základu daně DPH část z ceny za karty určenou k vyplácení výher, a tak, aby se upravil jmenovatel při výpočtu procentní částky podílu?

               3)

               Mají se vykládat čl. 11 část A odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 17 odst. 5 a čl. 19 odst. 1 šesté směrnice v tom smyslu, že brání vnitrostátní judikatuře, aby v případě hry bingo zahrnula do základu daně DPH částky, které patří do výherních částek a jimiž různí hráči platí nákup karet, pokud jde o jejich zahrnutí do jmenovatele při výpočtu procentní částky podílu?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně

      Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1 — EE 09/01, s. 54


title: Věc C-386/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. července 2010 Chalkor AE Epexergasias Metallon proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 19. května 2010 ve věci T-21/05, Chalkor AE Epexergasias Metallon v. Evropská komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 30. července 2010 Chalkor AE Epexergasias Metallon proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 19. května 2010 ve věci T-21/05, Chalkor AE Epexergasias Metallon v. Evropská komise
      (Věc C-386/10 P)
      ()
      (2010/C 288/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Chalkor AE Epexergasias Metallon (zástupce: I. Forrester QC)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání navrhovatelky

      Navrhovatelka požaduje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil zcela nebo částečně rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž zamítl návrh společnosti Halcor na zrušení článku 1 Rozhodnutí;

                  —

                  zrušil nebo podstatně snížil pokutu uloženou společnosti Halcor nebo přijal jakékoliv jiné opatření, které uzná za vhodné; a

                  —

                  určil, aby společnosti Halcor byly nahrazeny náklady řízení, včetně řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka tvrdí, že by měl být napadený rozsudek zrušen z následujících důvodů:

                  a)

                  Tribunál pochybil, když uplatnil omezený soudní přezkum. Neposoudil základní otázku, zda pokuta uložená společnosti Halcor byla vhodná, spravedlivá a přiměřená ve vztahu k závažnosti a době trvání protiprávního jednání;

                  b)

                  Tribunál porušil zásadu rovného zacházení. Ačkoli správně rozhodl, že Komise porušila zásadu rovného zacházení tím, že se společností Halcor zacházela stejně jako s jinými společnostmi, aniž bylo takové zacházení objektivně odůvodněné, následně uvedenou zásadu nedodržel;

                  c)

                  Úprava pokuty uložené společnosti Halcor ze strany Tribunálu byla nesmyslná a svévolná; a

                  d)

                  Napadený rozsudek neobsahuje dostatečné odůvodnění, které by vysvětlovalo pokutu uloženou společnosti Halcor.


title: Spojené věci C-387/15 a C-388/15: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 21. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Belgie) – Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) a Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15) v. Vlaams Gewest „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Zvláštní oblasti ochrany — Lokalita Natura 2000 ‚Ústí řek Šeldy a Durme od nizozemské hranice až po Gent‘ — Rozvoj přístavní oblasti — Posouzení důsledků plánu nebo projektu pro chráněnou lokalitu — Vznik negativních důsledků — Předcházející, avšak ještě nedokončený rozvoj území rovnocenného typu se zničenou částí — Dokončení po posouzení — Článek 6 odst. 3 a 4“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/8

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 21. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Belgie) – Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) a Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15) v. Vlaams Gewest
   (Spojené věci C-387/15 a C-388/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Zvláštní oblasti ochrany - Lokalita Natura 2000 ‚Ústí řek Šeldy a Durme od nizozemské hranice až po Gent‘ - Rozvoj přístavní oblasti - Posouzení důsledků plánu nebo projektu pro chráněnou lokalitu - Vznik negativních důsledků - Předcházející, avšak ještě nedokončený rozvoj území rovnocenného typu se zničenou částí - Dokončení po posouzení - Článek 6 odst. 3 a 4“)
   (2016/C 343/11)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) a Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15)

      Žalovaný: Vlaams Gewest

      za účasti: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Výrok

   Článek 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že opatření, jež jsou součástí plánu nebo projektu, který přímo nesouvisí s lokalitou významnou pro Společenství nebo není pro péči o ni nezbytný a před vznikem negativních důsledků na typ přírodního stanoviště vyskytující se v této lokalitě předvídá do budoucna rozvoj areálu tohoto typu stanoviště, který však má být dokončen až po posouzení významu případných nepříznivých účinků na celistvost uvedené lokality, nemohou být zohledněna při tomto posouzení. Takováto opatření lze případně kvalifikovat jako „kompenzační opatření“ ve smyslu odstavce 4 tohoto článku pouze tehdy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedeném ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Věc T-146/11: Žaloba podaná dne 14. března 2011 — Yoro v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/25

         Žaloba podaná dne 14. března 2011 — Yoro v. Rada
   (Věc T-146/11)
   2011/C 130/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Claude Yoro (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: G. Collard, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že v případě žalobce Clauda YORA jsou nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011, zveřejněná dne 15. ledna 2011 v Úředním věstníku Evropské unie, skutkově nepodložená,

               —

               v důsledku toho,

                           —

                           zrušil nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011;

                           —

                           podpůrně nařídil, aby bylo jméno Clauda YORA vyjmuto ze seznamů tvořících přílohy uvedeného nařízení a rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobcem jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými v rámci věci T-137/11, Guiai Bi Poin v. Rada.


title: Věc F-119/14: Žaloba podaná dne 24. října 2014 – ZZ v. Komise

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/56

         Žaloba podaná dne 24. října 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-119/14)
   (2015/C 007/71)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se ukončuje řízení vedené za účelem jmenování žalobkyně úřednicí, jelikož posledně uvedená byla zapsána na seznam vhodných uchazečů ve výběrovém řízení, byla informována o tom, že příslušné generální ředitelství souhlasilo s jejím přijetím a poté bylo rozhodnuto, že její odborná praxe není dostatečná.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 17. prosince 2013, kterým Generální ředitelství Evropské komise pro lidské zdroje („GŘ HR“) Evropské komise jako orgán oprávněný ke jmenování odmítl přijmout žalobkyni jako úřednici do Generálního ředitelství Evropské komise pro spravedlnost („DG JUST“);

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 1. července 2014, kterým se zamítá stížnost podaná žalobkyní proti rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. prosince 2013;

               —

               uložit žalované zaplacení částky 26  132,85 eur zvýšené o úroky z prodlení, spolu se zaplacením příspěvků do penzijního systému od září 2013;

               —

               uložit Komisi, aby uhradila 1 euro z titulu nemajetkové újmy;

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení.


title: Věc T-131/05: Žaloba podaná dne 21. března 2005 Carlosem Andrésem a dalšími proti Evropské centrální bance

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/32

         Žaloba podaná dne 21. března 2005 Carlosem Andrésem a dalšími proti Evropské centrální bance
   (Věc T-131/05)
   (2005/C 132/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. března 2005 žaloba podaná proti Evropské centrální bance Carlosem Andrésem, s bydlištěm ve Frankfurtu nad Mohanem, a 8 dalšími, zastoupenými Georgem Vandersandenem a Laure Levi, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil výplatní pásku žalobců z měsíce července 2004,

               —

               uložil žalované zaplatit náhradu škody a úroky k napravení újmy žalobců, jež spočívá v přiznání 5 000 EUR na žalobce z důvodu ztráty kupní síly ode dne 1. července 2001, v přiznání doplatků odpovídající odměny a zvýšení platu žalobců o 1,86 % za období od 1. července 2001 do 30. června 2002, o 0,92 % za období od 1. července 2002 do 30. června 2003 a o 2,09 % za období od 1. července 2003 do 30. června 2004, a v použití úroku na částku doplatků platu žalobců od data jejich příslušné doby splatnosti až do jejich skutečné platby. Tato úroková míra musí být vypočtena na základě míry určené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování, použitelné pro dotčené období, zvýšené o dva body,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předmětem této věci je zvýšení platu obsažené ve výplatních páskách žalobců z měsíce července 2004, které bylo určeno za porušení povinnosti konzultace se zaměstnanci Evropské centrální banky (ECB), výpočtových metod vztahujících se na obecnou úpravu platů tak, jak je tato povinnost stanovena dohodou mezi sociálními partnery („memorandum of understanding“). Také je napadeno, že dotčené zvýšení použité následně po rozsudku Soudu ze dne 20. listopadu 2003, vydaného ve věci T-63/02, Cerfogli a Poloni v. ECB (RecFP, s. IA-291 a II-1405), nemělo zpětné účinky pro roky 2001, 2002 a 2003.
   Na podporu svých tvrzení žalobci uplatňují:

               —

               porušení jak článků 45 a 46 podmínek zaměstnání, tak dokumentu „memorandum of understanding“, jakož i zásady řádné správy,

               —

               porušení povinnosti odůvodnění, jakož i konstatování zjevně nesprávného posouzení v projednávaném případě. V tomto ohledu je upřesněno, že tabulky vypracované bankou pro odůvodnění dotčeného procentního zvýšení platu jsou výsledkem nesprávného použití výpočtových metod,

               —

               porušení zásady legitimního očekávání.


title: Věc T-403/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. dubna 2008 – Belgie v. Komise

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/37

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. dubna 2008 – Belgie v. Komise
   (Věc T-403/06) (1)

   (2008/C 142/69)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-586/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. prosince 2012 Koninklijke Wegenbouw Stevin BV proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-357/06, Koninklijke Wegenbouw Stevin v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. prosince 2012 Koninklijke Wegenbouw Stevin BV proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-357/06, Koninklijke Wegenbouw Stevin v. Komise
   (Věc C-586/12 P)
   2013/C 71/11
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (zástupce: E. Pijnacker Hordijk, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek částečně v rozsahu, v němž měl Tribunál v tomto rozsudku za to, že Komise prokázala právně dostačujícím způsobem, že KWS hrála vedoucí úlohu v kartelové dohodě zjištěné Komisí;

               —

               zrušit částečně čl. 1 písm. j) napadeného rozhodnutí (1) v rozsahu, v němž Komise uložila navrhovatelce pokutu ve výši 27,36 milionů euro;

               —

               stanovit novou částku pokuty určenou na  milionů euro;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení KWS v řízení v prvním stupni, a to v poměru, který určí Soudní dvůr, a náhradu nákladů vynaložených v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uplatňuje dva důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   První důvod
   V rámci svého prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že Tribunál porušil zásadu rovného zacházení a základní požadavky v oblasti soudržnosti soudních rozhodnutí v rozsahu, v němž v napadeném rozsudku zohlednil stejné důkazy rozporným způsobem, a to bez jakéhokoliv — a již vůbec ne přesvědčujícího odůvodnění, ve vztahu k příslušné žalobkyni, KWS a Shell Nederland Verkoop Maatschappij B.V. (dále jen „SNV“) (žaloba, kterou podala SNV je předmětem rozsudku Tribunálu ze dne 27. září 2012, věc T-343/06) navzdory tomu, že KWS a SNV hrály podle napadeného rozhodnutí v rámci kartelových dohod stejnou úlohu.

               —

               Posouzení údajné úlohy podněcovatele a vůdčí úlohy hrané KWS a SNW Tribunálem musí být přezkoumáno na základě jejich vzájemných vztahů: Komise ve svém rozhodnutí konstatovala, že KWS a SNW byly společně vůdčími silami v kartelové dohodě.

               —

               Důkazní síla řady důkazů uplatněných Komisí proti KWS a SNV byla Tribunálem rozporně posouzena, a to způsobem z právního hlediska nepřijatelným.

               —

               S ohledem na výše uvedené nemůže být zachován závěr, podle kterého KWS hrála sama vůdčí úlohu ve zjištěné kartelové dohodě mezi dodavateli bitumenu a staviteli silnic.

         Druhý důvod
   Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že Tribunál porušil zákaz svévolnosti, zásadu rovného zacházení a zásadu proporcionality v rozsahu, v němž v napadeném rozsudku rozhodl, že z důvodu existence úlohy podněcovatele a vůdce je možné zachovat zvýšení pokuty o 50 %, které Komise uplatnila na KWS, navzdory tomu, že Tribunál konstatoval, že neexistuje dostatečný důvod domnívat se, že KWS hrála úlohu podněcovatele.

               —

               Vzhledem k tomu, že nemůže být zachován závěr, podle kterého KWS sama hrála vůdčí úlohu, platí to rovněž, pokud jde o zvýšení částky pokuty.

               —

               Tribunál tím, že zachoval zvýšení částky pokuty uložené Komisí, ačkoliv Komise neuvedla dostačující důkazy, pokud jde o jednu z obou okolností, které mohou odůvodnit sporné zvýšení pokuty, „odměnil“ Komisi za nepečlivé úvahy v napadeném rozhodnutí.

               —

               Zásada rovného zacházení a zásada proporcionality brání tomu, aby Soudní dvůr zachoval zvýšení pokuty o 50 % uložené KWS (přinejmenším v plné výši), zatímco v souběžném řízení o žalobě ve věci T-343/06 bylo ve vztahu k SNV a dalším v plném rozsahu zrušeno.

               —

               Na základě výše uvedeného nemůže být zvýšení pokuty, které bylo uloženo k tíži KWS, opodstatněné.

      (1)  Rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 – Bitumen – (Nizozemsko)]


title: Věc T-498/17: Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Álvarez de Linera Granda v. Komise a SRB

text:
               2.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/16

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Álvarez de Linera Granda v. Komise a SRB
   (Věc T-498/17)
   (2017/C 330/21)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pablo Álvarez de Linera Granda (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero a N. Subuh Falero, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 č. SRB//EES/2017/08, určené FROB (Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria), kterým se schvaluje plán restrukturalizace v případě Banco Popular Español;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español S.A; a

               —

               na základě článku 340 SFEU rozhodl o vzniku mimosmluvní odpovědnosti SRB a Evropské komise a nařídil nahradit žalovanému vzniklou škodu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí a T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.
   Konkrétně žalobce uvádí, že v tomto případě došlo ke zneužití pravomoci.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. dubna 2005 ve věci T-2/03, Verein für Konsumenteninformation proti Komisi Evropských společenství (Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Žádost týkající se velkého počtu dokumentů — Úplné odepření přístupu — Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum — Výjimky)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/14

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 13. dubna 2005
   ve věci T-2/03, Verein für Konsumenteninformation proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Žádost týkající se velkého počtu dokumentů - Úplné odepření přístupu - Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum - Výjimky)
   (2005/C 155/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-2/03, Verein für Konsumenteninformation, se sídlem ve Vídni (Rakousko), zastoupená A. Klauserem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: S. Rating a P. Aalto, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Bank für Arbeit und Wirtschaft AG, se sídlem ve Vídni, zastoupené H.-J. Niemeyerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, a Österreichische Volksbanken AG, se sídlem ve Vídni, a Niederörsterreichische Landesbank-Hypothekenban AG, se sídlem v Sankt Pölten (Rakousko), zastoupenými R. Ronigerem, A. Ablasserem a W. Hemetsbergerem, advokáty, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 2002, D (2002) 330472, týkajícího se žádosti o přístup ke správnímu spisu ve věci COMP/36.571/D-1, Rakouské banky – „klub Lombard“, Soud (první rozšířený senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, a M. Jaeger, P. Mengozzi, M. E. Martins Ribeiro a I. Labucka, soudci, vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 13. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí (2002) 330472 týkající se žádosti o přístup ke správnímu spisu ve věci COMP/36.571/D-1, Rakouské banky – „klub Lombard“ se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Každý z vedlejších účastníků ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003


               19.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/36

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2015 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-2/15)
   (2015/C 92/10)
   Dne 21. ledna 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie) Xavierem Lewisem a Janne Tysnes Kaasinovou, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 66he přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 104/2013 ze dne 4. února 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 185/2010, pokud jde o detekční kontrolu cestujících a osob jiných než cestujících zařízením pro stopovou detekci výbušnin (ETD) v kombinaci s ručním detektorem kovů (HHMD)), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, do svého vnitrostátního právního řádu ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle článku 7 dohody;

               2.

               uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v této žalobě se uvádí, že Island nejpozději do 9. září 2014 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 9. července 2014 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl prováděcí nařízení Komise (EU) č. 104/2013 ze dne 4. února 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 185/2010, pokud jde o detekční kontrolu cestujících a osob jiných než cestujících zařízením pro stopovou detekci výbušnin (ETD) v kombinaci s ručním detektorem kovů (HHMD), uvedené v bodě 66he přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněné do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě a odvětvové úpravy v příloze XIII („akt“),

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě akt neprovedl do svého vnitrostátního právního řádu.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. ledna 2005 ve věci C-125/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commission de Litiges Voyages): Guy Denuit, Betty Cordenier proti Transorient - Mosaïque Voyages et Culture SA (Předběžné otázky — Předložení sporu Soudnímu dvoru — Vnitrostátní soud ve smyslu článku 234 ES — Rozhodčí soud)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 27. ledna 2005
   ve věci C-125/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commission de Litiges Voyages): Guy Denuit, Betty Cordenier proti Transorient - Mosaïque Voyages et Culture SA (1)

   (Předběžné otázky - Předložení sporu Soudnímu dvoru - Vnitrostátní soud ve smyslu článku 234 ES - Rozhodčí soud)
   (2005/C 82/10)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-125/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím collège d'arbitrage de la Commission de Litiges Voyages (Belgie) ze dne 4. prosince 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 8. března 2004, v řízení Guy Denuit, Betty Cordenier proti Transorient - Mosaïque Voyages et Culture SA, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric a J.N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 27. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Soudní dvůr není příslušný rozhodnout o otázkách položených collège d'arbitrage de la Commission de Litiges Voyages.

      (1)  Úř. věst. C 156, 12.6.2004.


title: Věc T-38/15: Žaloba podaná dne 23. ledna 2015 – Telecom Castilla-La Mancha v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/41

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2015 – Telecom Castilla-La Mancha v. Komise
   (Věc T-38/15)
   (2015/C 089/50)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Telecom Castilla-La Mancha, SA (Toledo, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena a M. Bolsa Ferruz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a zejména jeho článek 1 v rozsahu, v němž konstatuje existenci státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem;

               —

               zrušil v důsledku toho inkasní příkazy vydané v článcích 3 a 4 rozhodnutí, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné jako ve věci T-36/15, HISPASAT v. Komise.


title: Věci T-443/08 a T-455/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Freistaat Sachsen a další v. Komise ( „Státní podpory — Podpora pro letiště Lipsko-Halle — Financování investic souvisejících s výstavbou nové jižní dráhy — Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem — Žaloba na neplatnost — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost — Pojem „podnik“ — Pojem „hospodářská činnost“ — Letištní infrastruktura“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Freistaat Sachsen a další v. Komise
   (Věci T-443/08 a T-455/08) (1)

   (Státní podpory - Podpora pro letiště Lipsko-Halle - Financování investic souvisejících s výstavbou nové jižní dráhy - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem - Žaloba na neplatnost - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost - Pojem „podnik“ - Pojem „hospodářská činnost“ - Letištní infrastruktura)
   2011/C 145/38
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Freistaat Sachsen (Německo) a Land Sachsen-Anhalt (Německo) (zástupce: U. Soltész, advokát) (věc T-443/08); Mitteldeutsche Flughafen AG (Lipsko, Německo) a Flughafen Leipzig-Halle GmbH (Lipsko) (zástupce: M. Núñez-Müller, advokát) (věc T-455/08)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Gross, B. Martenczuk a E. Righini, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a B. Klein, zmocněnci); a Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) (zástupce: L. Giesberts, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2008/948/ES ze dne 23. července 2008 o opatřeních Německa ve prospěch společnosti DHL a letiště Lipsko/Halle (Úř. věst. L 346, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-443/08 a T-455/08 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloba ve věci T-443/08 se odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Článek 1 rozhodnutí Komise 2008/948/ES ze dne 23. července 2008 o opatřeních Německa ve prospěch společnosti DHL a letiště Lipsko/Halle se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví, že výše státní podpory, kterou Spolková republika Německo hodlá poskytnout na výstavbu nové jižní dráhy a příslušných letištních zařízení na letišti Lipsko-Halle, je 350 milionů eur.

               4)

               Žaloba ve věci T-455/08 se ve zbývajících částech zamítá.

               5)

               Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí ve věci T-443/08.

               6)

               Mitteldeutsche Flughafen AG a Flughafen Leipzig-Halle GmbH ponesou vlastní náklady řízení.

               7)

               Komise ponese vlastní náklady řízení vynaložené ve věci T-455/08.

               8)

               Spolková republika Německo a Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) ponesou vlastní náklady řízení ve věcech T-443/08 a T-455/08.

      (1)  Úř. věst. C 237, 20.12.2008.


title: Věc F-148/12: Žaloba podaná dne 7. prosince 2012 — ZZ v. EMCDDA)

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/30

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2012 — ZZ v. EMCDDA)
   (Věc F-148/12)
   2013/C 71/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se stanoví hodnotící zpráva žalobce za období od 1. ledna do 31. prosince 2011.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 9. března 2012, kterým se stanoví hodnotící zpráva 2012, která se vztahuje na období od 1. ledna do 31. prosince 2011;

               —

               v rozsahu, v němž je to nezbytné, zrušit implicitní rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 26. října 2012, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce žádající o přezkum jeho hodnotící zprávy 2012;

               —

               uložit EMCDDA náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-169/06: Žaloba podaná dne 26. června 2006 – Charlott v. OHIM – Charlot (obrazová ochranná známka Charlott France Entre Luxe et Tradition )

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/31

         Žaloba podaná dne 26. června 2006 – Charlott v. OHIM – Charlot (obrazová ochranná známka „Charlott France Entre Luxe et Tradition“)
   (Věc T-169/06)
   (2006/C 212/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Charlott SARL (Chaponost, Francie) (zástupce: L. Conrad, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Charlot – Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA (Lisabon, Portugalsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. dubna 2006 (věc R 223/2005-2);

               —

               rozhodnout, že společnost Charlot – Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA nesplňuje povinnnosti podle čl. 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94;

               —

               nařídit OHIM, aby provedl zápis ochranné známky přihlášené Charlott SARL;

               —

               uložit OHIM a všem, kteří neměli ve věci úspěch, náklady tohoto řízení, zejména nákladů nahraditelných na základě čl. 91 písm. b) jednacího řádu tohoto soudu ze dne 2. května 1991.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Charlott France Entre Luxe et Tradition“ pro výrobky náležející do třídy 25 – přihláška č. 853 274

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Charlot – Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka „Charlot“ pro výrobky náležející do třídy 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 jakož i čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 2868/95 v rozsahu, ve kterém podle žalobkyně osoba podávající námitky neprokázala skutečné užívání své ochranné známky v předcházejících pěti letech a nepředložila údaje o významu užívání této ochranné známky.


title: Věc C-648/13: Žaloba podaná dne 6. prosince 2013 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/25

         Žaloba podaná dne 6. prosince 2013 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-648/13)
   2014/C 45/42
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Polská republika tím, že neprovedla, neúplně provedla nebo nesprávně provedla čl. 2 body 19, 20, 26 a 27, čl. 8 odst. 1, čl. 9 odst. 2, čl. 10 odst. 3 a čl. 11 odst. 5 a přílohy V (body 1.3, 1.3.4, 1.3.5, 1.4 a 2.4.1) a VII (část A body 7.2 až 7.10) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení, jakož i z článku 24 uvedené směrnice,

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Článek 2 body 19, 20, 26 a 27

   Komise tvrdí, že Polská republika neprovedla správně a plně definice obsažené v těchto ustanoveních směrnice 2000/60/ES.

      Článek 8 odst. 1

   Komise Polské republice vytýká, že polské právní předpisy nestanovují požadavky na specifikace lokalit Natura 2000.

      Článek 9 odst. 2

   Dle názoru Komise nedošlo k plnému nebo správnému provedení tohoto ustanovení směrnice 2000/60/ES v rozsahu, v němž se týká povinnosti zahrnout do plánů povodí informace o plánovaných krocích směřujících k uhrazení nákladů, které přispějí k dosažení environmentálních cílů této směrnice.

      Článek 10 odst. 3

   Komise se domnívá, že Polská republika neprovedla povinnost stanovenou tímto ustanovením směrnice 2000/60/ES, přestože její provedení je zásadní pro dosažení cílů směrnice o vodě.

      Článek 11 odst. 5

   Komise tvrdí, že Polská republika nesprávně provedla toto ustanovení směrnice 2000/60/ES, jelikož rozsah odpovídajícího ustanovení polského práva je užší než rozsah ustanovení směrnice.

      Příloha V

   Komise se domnívá, že i když byla příloha V z velké části provedena, část jejích bodů nebyla do polského práva provedena uspokojivě. Výtky ohledně nesprávného provedení se týkají zejména zahrnutí odhadů ohledně míry spolehlivosti údajů v plánech povodí (body 1.3, 1.3.4 a 2.4.1), monitorování stanovišť a druhů v chráněných oblastech (bod 1.3.5) a vyloučení hydromorfologických složek z hodnocení stavu vod (bod 1.4.2).

      Příloha VII

   Komise Polské republice vytýká, že nesprávně provedla body 7.2 až 7.10 části A přílohy VII, jelikož ustanovení národního programu ochrany vod je třeba odlišovat od plánů povodí podle přílohy VII směrnice 2000/60/ES. Z tohoto důvodu má Komise za to, že vnitrostátní právní předpisy přijaté polskými orgány, kterými je prováděn článek 11 směrnice, jsou nedostatečné k provedení požadavků stanovených v bodech 7.2 až 7.10 přílohy VII.

      (1)  Úř. věst. 2000 L 327, s. 1.


title: Věc C-158/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Stichting ROM-projecten v. Staatssecretaris van Economische Zaken (Strukturální fondy — Vrácení podpory Společenství v případě nesrovnalosti — Nezveřejnění a nesdělení podmínek přiznání podpory — Neznalost příjemce — Dobrá víra — Právní jistota — Účinnost — Článek 10 ES)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Stichting ROM-projecten v. Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Věc C-158/06) (1)

   (Strukturální fondy - Vrácení podpory Společenství v případě nesrovnalosti - Nezveřejnění a nesdělení podmínek přiznání podpory - Neznalost příjemce - Dobrá víra - Právní jistota - Účinnost - Článek 10 ES)
   (2007/C 183/20)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stichting ROM-projecten

      Žalovaná: Staatssecretaris van Economische Zaken
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad článku 6 rozhodnutí Komise K(95)1753 ze dne 16. října 1995 o poskytnutí příspěvku Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) a Evropského sociálního fondu (ESF) pro operační program v rámci iniciativy Společenství týkající se MSP ve prospěch oblastí, které v Nizozemsku přicházejí v úvahu pro cíle č. 1 a č. 2 – Bezpodmínečné a přesné ustanovení, které má přímé účinky vůči konečnému příjemci – Výklad čl. 38 odst. 1 písm. h) nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31) – Upuštění od zpětného vymáhání od příjemce, který nebyl v důsledku nesrovnalosti informován o rozhodnutí Komise.
   Výrok
   Jsou-li podmínky poskytnutí finanční pomoci přiznané Společenstvím určitému členskému státu uvedeny v rozhodnutí o poskytnutí, avšak tento členský stát tyto podmínky ani nezveřejnil, ani je konečnému příjemci pomoci nesdělil, nebrání právo Společenství uplatnění zásady právní jistoty za účelem zamezení vrácení neoprávněně vyplacených částek tímto příjemcem za podmínky, že je prokázána dobrá víra tohoto příjemce. V takovém případě může být dotyčný členský stát za účelem účinného výkonu práva Společenství na vrácení pomoci činěn finančně odpovědným za nevymáhané částky.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc C-333/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Portugalsko) dne 1. června 2017 – Caixa Económica Montepio Geral v. Carlos Samuel Pimenta Marinho a další

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Portugalsko) dne 1. června 2017 – Caixa Económica Montepio Geral v. Carlos Samuel Pimenta Marinho a další
   (Věc C-333/17)
   (2017/C 256/16)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Judicial da Comarca de Braga

      Účastníci původního řízení

      Oprávněná v exekučním řízení: Caixa Económica Montepio Geral

      Povinní v exekučním řízení: Carlos Samuel Pimenta Marinho, Maria de Lurdes Coelho Pimenta Marinho, Daniel Pimenta Marinho, Vera da Conceição Pimenta Marinho

      Předběžná otázka

   Brání unijní právo – v rozsahu, v němž přiznává občanům Unie základní právo na ochranu spotřebitele a základné právo na rovné zacházení s občany a podniky, která jsou zakotvena v článku 38 a v článku 21 [Listiny základních práv Evropské unie] – vnitrostátní právní úpravě [jediný článek zákonného dekretu č. 32765 ze dne 29. dubna 1943, který stanoví výjimku ze všeobecného režimu upraveného v článku 1143 Código Civil (občanský zákoník)], když tato právní úprava stanoví, že s bankovním sektorem se má zacházet jinak, než s ostatními občany a podniky, pokud jde o formu smlouvy o úvěru, přičemž pro smlouvy o úvěru uzavřené bankovními institucemi stanoví jednodušší formu.


title: Věc C-188/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 75/442/EHS — Odpady — Odpadní vody z domácností odstraňované v septických nádržích na venkově — Odpady neupravené jinými právními předpisy — Neprovedení )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-188/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 75/442/EHS - Odpady - Odpadní vody z domácností odstraňované v septických nádržích na venkově - Odpady neupravené jinými právními předpisy - Neprovedení“)
   2009/C 312/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán, D. Lawunmi a M. Wilderspin, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupce: D. O'Hagan, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 a 14 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39; Zvl. vyd. 15/01, s. 23), ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3), pokud jde o odpadní vody z domácností odstraňované v septických nádržích — Odpady neupravené jinými právními předpisy

      Výrok

               1)

               Irsko tím, že nepřijalo, kromě hrabství Cavan, všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s články 4 a 8 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, pokud jde o odpadní vody z domácností odstraňované na venkově v septických nádržích a v jiných zařízeních pro zpracování odpadních vod, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada tří čtvrtin nákladů řízení vynaložených Komisí Evropských společenství a ponese vlastní náklady řízení.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-565/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2012 — Corsica Ferries France v. Komise ( „Státní podpory — Odvětví námořní kabotáže — Služba obecného hospodářského zájmu — Test soukromého investora v tržním hospodářství — Sociální politika členských států — Podpora na restrukturalizaci — Účinky zrušujícího rozsudku“ )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2012 — Corsica Ferries France v. Komise
   (Věc T-565/08) (1)

   (Státní podpory - Odvětví námořní kabotáže - Služba obecného hospodářského zájmu - Test soukromého investora v tržním hospodářství - Sociální politika členských států - Podpora na restrukturalizaci - Účinky zrušujícího rozsudku)
   2012/C 343/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Corsica Ferries France SAS (Bastia, Francie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a B. Stromsky, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: původně G. de Bergues a A. L. Vendrolini, poté G. de Bergues, N. Rouam a J. Rossi, zmocněnci); a Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille, Francie) (zástupci: A. Winckler a F. C. Laprévote, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/611/ES ze dne 8. července 2008 o opatřeních C 58/02 (ex N 118/02), která provedla Francie ve prospěch společnosti Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) (Úř. věst. 2009, L 225, s. 180).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 druhý a třetí pododstavec rozhodnutí Komise 2009/611/ES ze dne 8. července 2008 o opatřeních C 58/02 (ex N 118/02), která provedla Francie ve prospěch společnosti Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM), se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně.

               3)

               Francouzská republika a společnost SNCM ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-243/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 10. května 2017 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP v. António da Silva Rodrigues

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 10. května 2017 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP v. António da Silva Rodrigues
   (Věc C-243/17)
   (2017/C 256/04)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP

      Žalobce: António da Silva Rodrigues

      Předběžné otázky

               1)

               Od jakého data se počítá promlčecí doba čtyř let stanovená v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci [nařízení č. 2988/95 (1)] v případě jednorázových nesrovnalostí (tj. takových, které nejsou pokračující ani opakované)?

               2)

               Je v případě nesrovnalostí, které nejsou pokračující ani opakované, použitelný režim, podle něhož „[v] případě víceletých programů běží promlčecí doba v každém případě až do definitivního ukončení programu“?

               3)

               Je v případě víceletého programu použitelné rovněž pravidlo stanovené v témže článku 3, podle něhož „[p]romlčení […] nastane nejpozději ke dni, v němž uplynula lhůta rovnající se dvojnásobku promlčecí doby, aniž příslušný orgán uložil sankci“, v tom smyslu, že i v tomto případě běží zmíněná doba až do ukončení víceletého programu?

               4)

               Je nutné chápat výraz „[v] případě víceletých programů běží promlčecí doba v každém případě až do definitivního ukončení programu“ v tom smyslu, že:

                           a)

                           promlčecí doba nemůže nikdy uplynout před definitivním ukončením víceletého programu?

                           b)

                           promlčecí doba se přerušuje po dobu trvání programu, tj. až do jeho definitivního ukončení, a od tohoto okamžiku se začne znovu počítat?

                           c)

                           promlčecí doba nadále běží, takže i v případě, že se jedná o víceletý program, může promlčení nastat před definitivním ukončením programu, pokud příslušná doba mezitím uplynula?

      (1)  – Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. 1995, L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340)


title: Věc T-178/14: Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss v. Komise

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/51

         Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss v. Komise
   (Věc T-178/14)
   2014/C 142/65
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss GmbH (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve smyslu čl. 108 odst. 2 SFEU, které žalovaná přijala ve věci „Státní podpora SA. 33995 (2013/C) – Německo, Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie“ a které zveřejnila spolu s výzvou k předložení připomínek (Úř. věst. 2014, C 37, s. 73),

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně následující žalobní důvody:

               1.

               Porušení podstatných náležitostí

                           —

                           Žalobkyně zde tvrdí, že žalovaná své rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve smyslu čl. 108 odst. 2 SFEU dostatečně neodůvodnila, ve smyslu čl. 296 druhého pododstavce SFEU. Rozhodnutí o zahájení neobsahuje konkrétní věcné posouzení založené na věcných a právních úvahách ohledně existence všech znaků ve smyslu článku 107 odst. 1 SFEU.

               2.

               Porušení Smluv

                           —

                           Žalobkyně v tomto rámci tvrdí, že rozhodnutí Komise o zahájení porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU. Podotýká, že Soudní dvůr již ve svém rozsudku ze dne 13. března 2001, PreussenElektra (C-379/98, Recueil, s. I-2099), rozhodl, že německý zákon o upřednostňování obnovitelných zdrojů energie (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien – EEG) neposkytuje podpory. Podstata EEG se nezměnila. Zejména nedošlo k jakýmkoliv změnám základních prvků pro jeho posouzení z pohledu kartelového práva. To platí i pro rozhodnutí ze dne 22. května 2002 (Úř. věst. C 164, s. 5), kterým žalovaná konstatovala, že EEG nepředstavuje podporu.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že stanovení maximální výše „odvodu EEG“ nenaplňuje znaky, na jejichž základě by ho bylo možné kvalifikovat jako podporu dle čl. 107 odst. 1 SFEU. Zejména uvádí, že stanovení maximální výše „odvodu EEG“ není výhodou, kterou by podnik nezískal za obvyklých tržních podmínek, že nemá selektivní povahu, že se nejedná o podporu poskytovanou státem ze státních prostředků a že nenarušuje hospodářskou soutěž ani potenciálně neovlivňuje obchod mezi členskými státy.

               3.

               Slučitelnost s vnitřním trhem

                           —

                           Pokud by měl Tribunál za to, že se o státní podporu jedná, žalobkyně se domnívá, že by byla slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. b) a c) SFEU.


title: Věc T-20/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2016 – Henkell & Co. Sektkellerei v. EUIPO – Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini (PICCOLOMINI) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PICCOLOMINI — Starší slovní ochranná známka Evropské unie PICCOLO — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2016 – Henkell & Co. Sektkellerei v. EUIPO – Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini (PICCOLOMINI)
   (Věc T-20/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PICCOLOMINI - Starší slovní ochranná známka Evropské unie PICCOLO - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 191/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Henkell & Co. Sektkellerei KG (Wiesbaden, Německo) (zástupce: J. Flick, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Kusturovic a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini Società Agricola (Milán, Itálie) (zástupci: F. Cecchi, P. Pozzi a F. Ghisletti Giovanni, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. října 2014 (věc R 2265/2013-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Henkell & Co. Sektkellerei KG a Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini Società Agricola.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Henkell & Co. Sektkellerei KG ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini Società Agricola.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015.