title: Věc F-21/08: Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Gippini Fournier v. Komise

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/33

         Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Gippini Fournier v. Komise
   (Věc F-21/08)
   (2008/C 116/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Eric Gippini Fournier (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Ruggeri Laderchi, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise nepřidělit žalobci žádné prioritní body v rámci povyšování za rok 2003, které se týká odmítnutí přidělit „prioritní body GŘ“ a které se týká odmítnutí přidělit prioritní body za práci pro orgán na základě článku 9 obecných ustanovení, kterými se provádí článek 45 statutu. Krom toho uložení žalované povinnosti náhrady hospodářské újmy, kterou žalobce utrpěl a utrpí v průběhu své kariéry z důvodu opoždění jeho povyšování, vyplývajícího z napadeného rozhodnutí a zaplacení žalovanému částku 2 500 eur z titulu náhrady utrpěné nemajetkové újmy.
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise nepřidělit žalobci žádné prioritní body v rámci hodnocení v rámci povyšování za rok 2003, které se týká odmítnutí udělit „prioritní body GŘ“ a které se týká odmítnutí přidělit prioritní body za práci pro orgán na základě článku 45 obecných ustanovení o provádění článku 45 statutu;

               —

               uložit žalované povinnost nahradit žalobci hospodářskou újmu, kterou utrpěl a utrpí v průběhu své kariéry z důvodu opoždění jeho povyšování, vyplývajícího z napadeného rozhodnutí;

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit žalobci částku 2 500 eur z titulu náhrady utrpěné nemajetkové újmy;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-501/09: Žaloba podaná dne 8. prosince 2009 — PhysioNova v. OHIM — Flex Equipos de Descanso (FLEX)

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/46

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2009 — PhysioNova v. OHIM — Flex Equipos de Descanso (FLEX)
   (Věc T-501/09)
   2010/C 37/67
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PhysioNova GmbH (Erlangen, Německo) (zástupce: J. Klink, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Flex Equipos de Descanso, SA (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. září 2009 ve věci R 1/2009-1;

               —

               změnit napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. září 2009 ve věci R 1/2009-1 v tom smyslu, že bude zrušeno rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 27. října 2008 ve věci 2237 C;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka Společenství „FLEX“ č. 2 275 220 pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 10, 17 a 20

      Majitel ochranné známky Společenství: Flex Equipos de Descanso, SA

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Německá ochranná známka č. 39 903 314„PhysioFlex“ a německá ochranná známka č. 39 644 431„Rotoflex“

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na zrušení

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-85/12: Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Lilleborg v. OHIM — Hardford Sweden (Pierre Robert)

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Lilleborg v. OHIM — Hardford Sweden (Pierre Robert)
   (Věc T-85/12) (1)

   2013/C 32/46
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc T-602/14: Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Bena Properties v. Rada

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/22

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Bena Properties v. Rada
   (Věc T-602/14)
   2014/C 372/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bena Properties Co. SA (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí 2014/309/SZBP ze dne 28. května 2014 a následné prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné důvodům uvedeným v rámci věci T-432/11, Makhlouf v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. C 290, s. 13.


title: Vyškrnutí věci C-44/05

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/13

         Vyškrnutí věci C-44/05 (1)

   (2005/C 330/30)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 6. září 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-44/05, Komise Evropských společenství proti Italské republice.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005


title: Věc C-454/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Oliver Jestel v. Hauptzollamt Aachen ( „Celní kodex Společenství — Článek 202 odst. 3 druhá odrážka — Vznik celního dluhu v důsledku protiprávního vstupu zboží — Pojem „dlužník“ — Účast na protiprávním vstupu zboží — Osoba, která jednala jako zprostředkovatel při uzavírání kupních smluv týkajících se zboží, které vstoupilo protiprávně“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/18

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Oliver Jestel v. Hauptzollamt Aachen
      (Věc C-454/10) (1)

      (Celní kodex Společenství - Článek 202 odst. 3 druhá odrážka - Vznik celního dluhu v důsledku protiprávního vstupu zboží - Pojem „dlužník“ - Účast na protiprávním vstupu zboží - Osoba, která jednala jako zprostředkovatel při uzavírání kupních smluv týkajících se zboží, které vstoupilo protiprávně)
      (2012/C 25/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Oliver Jestel

         Žalovaný: Hauptzollamt Aachen

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 202 odst. 3 druhé odrážky nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) — Vznik celního dluhu v důsledku protiprávního vstupu zboží na celní území Unie — Osoba, která jednala jako zprostředkovatel při uzavírání kupních smluv týkajících se zboží, které vstoupilo protiprávně, aniž se na tomto vstupu přímo podílela — Podmínky, za nichž lze na takovou osobu nahlížet jako na dlužníka celního dluhu

         Výrok

      Článek 202 odst. 3 druhá odrážka nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že jako na dlužníka celního dluhu vzniklého protiprávním vstupem zboží na celní území Unie je třeba nahlížet na osobu, která se tohoto vstupu zúčastnila jako zprostředkovatel při uzavírání kupních smluv týkajících se uvedeného zboží, aniž se na něm přímo podílela, jestliže si tato osoba byla nebo měla být vědoma, že uvedený vstup bude protiprávní, posouzení čehož je věcí předkládajícího soudu.

         (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc T-239/07: Žaloba podaná dne 9. července 2007 – Pathé Distribution v. EACEA

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/42

         Žaloba podaná dne 9. července 2007 – Pathé Distribution v. EACEA
   (Věc T-239/07)
   (2007/C 211/80)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pathé Distribution SAS (Paříž, Francie) (zástupce: P. Deprez, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               rozhodnout, že smlouva č. 2006-09120304D1021001FD1507 nebyla Výkonnou agenturou pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast řádně vypovězena a je stále platná;

               —

               uložit Výkonné agentuře pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast zaplatit žalobkyni částku 9 737 eur, která jí podle smlouvy ještě náleží.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou založenou na rozhodčí doložce žádá žalobkyně, aby bylo žalované uloženo zaplatit částku odpovídající dluženému zůstatku, který vznikl v souvislosti s plněním smlouvy č. 2006-09120304D1021001FD1507 týkající se finanční podpory Společenství na projekt videografické distribuce filmu, která byla uzavřena v rámci programu MEDIA Plus přijatého rozhodnutím Rady 2000/821/ES (1).
   Smlouva byla podepsána účastnicemi řízení dne 27. června 2006 a podle jejích ustanovení poskytla žalovaná žalobkyni zálohu. Dne 8. května 2007 zaslala žalovaná žalobkyni dopis, který se týkal výpovědi této smlouvy z důvodu, že celkové reálné náklady projektu byly nižší než předběžný rozpočet projektu a že při předložení finanční zprávy o projektu nebylo podáno žádné písemné vysvětlení, a ve kterém požádala o vrácení vyplacené zálohy. Žalobkyně má naopak za to, že v souladu s ustanoveními smlouvy musí příspěvek žalované na projekt obnášet 50 % reálných nákladů z důvodu videografické distribuce a požaduje proto, aby jí byl vyplacen dlužený zůstatek nad rámec již poskytnuté zálohy.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že výpověď smlouvy žalovanou je nezákonná a neopodstatněná v rozsahu, v němž žalovaná nedodržela ustanovení smlouvy týkající se způsobů ukončení smlouvy a zejména neposkytla žalobkyni lhůtu na předložení připomínek ohledně stavu plnění smlouvy. Podle žalobkyně by měl Soud rozhodnout, že smlouva je tedy stále platná.
   Kromě toho zpochybňuje důvod výpovědi smlouvy, uplatněný žalovanou, a sice neplnění jejích smluvních povinností.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2000/821/ES ze dne 20. prosince 2000 o provádění programu na podporu rozvoje, distribuce a propagace evropských audiovizuálních děl (MEDIA Plus — Rozvoj, distribuce a propagace) (2001–2005), Úř. věst. L 336, s. 82; Zvl. vyd. 13/26, s. 88.


title: Věc C-250/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Birgit Wagener v. Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Villingen-Schwenningen „Řízení o předběžné otázce — Sociální zabezpečení — Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací — Nařízení (EHS) č. 574/72 — Článek 107 odst. 1 a 6 — Nařízení (ES) č. 987/2009 — Článek 90 — Migrující pracovníci — Přepočet měn — Zohlednění rodinných dávek pobíraných ve Švýcarsku při výpočtu přídavků na nezaopatřené dítě prováděném členským státem — Vyrovnávací doplatek — Rozhodný den pro přepočet švýcarských rodinných dávek na eura“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/7

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Birgit Wagener v. Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Villingen-Schwenningen
   (Věc C-250/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací - Nařízení (EHS) č. 574/72 - Článek 107 odst. 1 a 6 - Nařízení (ES) č. 987/2009 - Článek 90 - Migrující pracovníci - Přepočet měn - Zohlednění rodinných dávek pobíraných ve Švýcarsku při výpočtu přídavků na nezaopatřené dítě prováděném členským státem - Vyrovnávací doplatek - Rozhodný den pro přepočet švýcarských rodinných dávek na eura“)
   2014/C 194/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Birgit Wagener

      Žalovaný: Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Villingen-Schwenningen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Baden-Württemberg – Výklad čl. 10 odst. 1 písm. a) a čl. 107 odst. 1, 2, 4 a 6 nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 (Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 05/01 s. 83), článku 90 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 284, s. 1), jakož i rozhodnutí č. H3 ze dne 15. října 2009 o datu, ke kterému je třeba stanovit směnné kurzy podle článku 90 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 (Úř. věst. 2010, C 106, s. 56) – Státní příslušník členského státu pobývající se svou rodinou ve svém státě původu a pracující ve Švýcarské konfederaci – Souběh nároků na rodinné dávky – Zohlednění rodinných dávek pobíraných ve Švýcarsku při výpočtu přídavků členským státem bydliště („Differenzkindergeld“) – Použitelný směnný kurz

      Výrok

               1)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, musí být měnový přepočet rodinných přídavků proveden podle čl. 107 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1386/2001 ze dne 5. června 2001.

               2)

               Článek 107 odst. 6 nařízení č. 574/72, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 1386/2001, musí být vykládán v tom smyslu, že měnový přepočet takových rodinných přídavků, jako jsou rodinné přídavky ve věci v původním řízení, pro účely výpočtu vyrovnávacího doplatku rodinných přídavků podle čl. 10 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení musí být proveden za použití úředního směnného kurzu v den výplaty těchto přídavků členským státem, na jehož území je dotyčný pracovník zaměstnán.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Přidělení soudců k senátům

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/14

         Přidělení soudců k senátům
   (2006/C 190/24)
   Dne 5. července 2006 Soud rozhodl zřídit pět senátů složených z pěti soudců a pět senátů složených ze tří soudců na dobu od 1. října 2006 do 31. srpna 2007 a přidělit k nim následující soudce:

                  První rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
               p. Vesterdorf, předseda, p. Cooke, p. García-Valdecasas, pí Labucka a pí Trstenjak, soudci;

                  První senát, v němž zasedají tři soudci:
               p. Cooke, předseda senátu, p. García-Valdecasas, pí Labucka a pí Trstenjak, soudci;

                  Druhý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
               p. Pirrung, předseda senátu, p. Meij, p. Forwood, pí Pelikánová a p. Papasavvas, soudci;

                  Druhý senát, v němž zasedají tři soudci:
               p. Pirrung, předseda senátu

                           a)

                           p. Meij a pí Pelikánová, soudci;

                           b)

                           p. Forwood a p. Papasavvas, soudci;

                  Třetí rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
               p. Jaeger, předseda senátu, pí Tiili, p. Azizi, pí Cremona a p. Czúcz, soudci;

                  Třetí senát, v němž zasedají tři soudci:
               p. Jaeger, předseda senátu

                           a)

                           pí Tiili a p. Czúcz, soudci;

                           b)

                           p. Azizi a pí Cremona, soudci;

                  Čtvrtý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
               p. Legal, předseda senátu, pí Lindh, pí Wiszniewska-Białecka, p. Vadapalas a p.Moavero Milanesi, soudci;

                  Čtvrtý senát, v němž zasedají tři soudci:
               p. Legal, předseda senátu

                           a)

                           pí Lindh a p. Vadapalas, soudci;

                           b)

                           pí Wiszniewska-Białecka a p. Moavero Milanesi, soudci;

                  Pátý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
               p. Vilaras, předseda senátu, pí Martins Ribeiro, p. Dehousse, p. Šváby a pí Jürimäe, soudci;

                  Pátý senát, v němž zasedají tři soudci:
               p. Vilaras, předseda senátu

                           a)

                           pí Martins Ribeiro a pí Jürimäe, soudci;

                           b)

                           p. Dehousse a p. Šváby, soudci.

         V prvním senátu, v němž zasedají tři soudci, jsou soudci, kteří zasedají s předsedou senátu jako kolegium složené ze tří soudců, určeni postupně podle pořadí podle článku 6 jednacího řádu Soudu, aniž je dotčena souvislost věcí. V druhém až pátém senátu, v němž zasedají tři soudci, předseda senátu zasedá buď se soudci uvedenými pod písm. a), nebo se soudci uvedenými pod písm. b), podle kolegia, ke kterému přísluší soudce zpravodaj. Ve věcech, v nichž je předseda senátu soudcem zpravodajem, zasedá předseda senátu se soudci jednoho z těchto kolegií alternativně podle pořadí zápisu věcí do rejstříku Soudu, aniž je dotčena souvislost věcí.
   Ve věcech, v nichž byla před 1. říjnem 2006 písemná část řízení ukončena a jednání k ústní části řízení se konalo nebo bylo stanoveno, první senát, v němž zasedají tři soudci, nadále zasedá pro účely ústní části řízení, porady a rozsudku ve svém předchozím složení.
   Složení velkého senátu
   Dne 5. července 2006 Soud rozhodl, že na dobu od 1. října 2006 do 31. srpna 2007 bude třinácti soudci, z nichž se skládá velký senát v souladu s čl. 10 odst. 1 jednacího řádu, předseda Soudu, předsedové druhého rozšířeného senátu, třetího rozšířeného senátu, čtvrtého rozšířeného senátu a pátého rozšířeného senátu, soudci rozšířeného senátu, který by rozhodoval v dotčené věci, kdyby tato věc byla přidělena senátu složenému z pěti soudců, jakož i další soudci v potřebném počtu k doplnění velkého senátu, určení předsedou Soudu ze soudců z každého z ostatních senátů podle pořadí, které soudci zaujímají ve svých senátech podle délky doby ve funkci v souladu s článkem 6 jednacího řádu Soudu, podle pořadí uplatňovaného po dobu tří let, na kterou jsou zvoleni předsedové senátů složených z pěti soudců.
   Plénum
   Dne 5. července 2006 Soud rozhodl v souladu s čl. 32 odst. 1 druhým pododstavcem jednacího řádu, že pokud je v návaznosti na určení generálního advokáta na základě článku 17 jednacího řádu počet soudců pléna Soudu sudý, předem stanovené pořadí, uplatňované po dobu tří let, na kterou jsou zvoleni předsedové senátů složených z pěti soudců, podle kterého předseda Soudu určí soudce, který se nezúčastní rozhodování dotyčné věci, je opačným pořadím, než které soudci zastávají podle délky doby ve funkci v souladu s článkem 6 jednacího řádu, ledaže soudce, který je takto určený, je soudcem zpravodajem. V tomto případě je určen soudce, který mu v pořadí podle délky doby ve funkci bezprostředně předchází.
   Určení soudce, který nahradí předsedu Soudu jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních
   Dne 5. července 2006 Soud rozhodl v souladu s článkem 106 jednacího řádu určit předsedu senátu p. Vilarase, aby nahradil předsedu Soudu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních na dobu od 1. října 2006 do 31. srpna 2007.
   Kritéria přidělování věcí senátům
   Dne 5. července 2006 Soud stanovil následující kritéria přidělování věcí senátům na dobu od 1. října 2006 do 31. srpna 2007 v souladu s článkem 12 jednacího řádu:

               1.

               Věci jsou přidělovány po podání návrhu nebo žaloby, aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, senátům složeným ze tří soudců.

               2.

               Věci jsou přidělovány mezi senáty podle tří různých pořadí stanovených v závislosti na pořadí zápisu věcí v soudní kanceláři:

                           —

                           ve věcech týkajících se provádění soutěžních pravidel použitelných na podniky, pravidel ohledně podpor poskytnutých státy a pravidel vztahujících se na ochranná obchodní opatření;

                           —

                           ve věcech týkajících se práv duševního vlastnictví uvedených v čl. 130 odst. 1 jednacího řádu;

                           —

                           ve všech ostatních věcech.

         V rámci těchto pořadí nebude brán v úvahu první senát při každém pátém kole.
   Předseda Soudu se může odchýlit od těchto pořadí, aby přihlédl k vzájemné souvislosti některých věcí nebo aby zajistil vyvážené rozdělení pracovního zatížení.


title: Věc T-815/14: Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2015 – Closet Clothingv. OHIM – Closed Holding (CLOSET)

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/62

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2015 – Closet Clothingv. OHIM – Closed Holding (CLOSET)
   (Věc T-815/14) (1)

   (2015/C 311/71)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc C-470/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — SIA Garkalns v. Rīgas Dome ( „Článek 49 ES — Omezení volného pohybu služeb — Rovné zacházení — Povinnost transparentnosti — Hazardní hry — Kasina, herny a herny binga — Povinnost získat předchozí souhlas obce místa zařízení — Posuzovací pravomoc — Podstatná újma zájmům státu a obyvatel dotčeného správního území — Odůvodnění — Proporcionalita“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/16

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — SIA Garkalns v. Rīgas Dome
   (Věc C-470/11) (1)

   (Článek 49 ES - Omezení volného pohybu služeb - Rovné zacházení - Povinnost transparentnosti - Hazardní hry - Kasina, herny a herny binga - Povinnost získat předchozí souhlas obce místa zařízení - Posuzovací pravomoc - Podstatná újma zájmům státu a obyvatel dotčeného správního území - Odůvodnění - Proporcionalita)
   2012/C 295/27
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: SIA Garkalns

      Žalovaná: Rīgas Dome

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad článku 56 SFEU (článek 49 ES) — Vnitrostátní právní úprava, která za účelem omezení hazardních her stanoví systém povolování vzniku kasin, heren a heren bingo — Odmítnutí vydat povolení ke zřízení herny z důvodu, že organizace hazardních her na zvoleném místě by způsobila podstatnou újmu zájmům obyvatel územního samosprávného celku

      Výrok

   Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jaká je dotčena v původním řízení, která místním orgánům přiznává širokou posuzovací pravomoc tím, že jim umožňuje odmítnout povolení otevření kasina, herny nebo herny binga na základě „podstatné újmy zájmům státu a obyvatel dotčeného správního území“, za předpokladu, že účelem této právní úpravy je skutečně omezit herní příležitosti a činnosti v této oblasti soudržným a systematickým způsobem nebo zajistit veřejný pořádek a že výkon posuzovací pravomoci příslušných orgánů je transparentní a umožňuje kontrolu nestrannosti povolovacího řízení, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Věc C-535/14 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. června 2015 – Vadzim Ipatau v. Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Běloruské republice — Přípustnost — Lhůta k podání žaloby — Právní pomoc — Odkladný účinek — Účinná soudní ochrana — Právo na obhajobu — Zásada proporcionality“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/17

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. června 2015 – Vadzim Ipatau v. Rada Evropské unie
   (Věc C-535/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Běloruské republice - Přípustnost - Lhůta k podání žaloby - Právní pomoc - Odkladný účinek - Účinná soudní ochrana - Právo na obhajobu - Zásada proporcionality“)
   (2015/C 279/20)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Vadzim Ipatau (zástupce: M. Michalauskas, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a B. Driessen, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Vadzim Ipatau ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu též náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2015.


               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/1

         2009/C 141/01
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 129, 6.6.2009

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 113, 16.5.2009

      Úř. věst. C 102, 1.5.2009

      Úř. věst. C 90, 18.4.2009

      Úř. věst. C 82, 4.4.2009

      Úř. věst. C 69, 21.3.2009

      Úř. věst. C 55, 7.3.2009

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-340/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 7. července 2015 – Christine Nigl a další

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 7. července 2015 – Christine Nigl a další
   (Věc C-340/15)
   (2015/C 328/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzgericht

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelé: Christine Nigl, Gisela Nigl sen., Gisela Nigl jun., Josef Nigl jun., Martin Nigl

      Dotčený orgán: Finanzamt Waldviertel

      Předběžné otázky
       (1)
       (2)

               1)

               Jsou tři sdružení, která sestávají z různých příslušníků jedné rodiny, a která jako taková vystupují vůči svým dodavatelům a veřejným institucím navenek samostatně, s výjimkou dvou hospodářských aktiv disponují každé vlastními provozními prostředky, jejich výrobky jsou však převážně prodávány pod společnou ochrannou známkou prostřednictvím kapitálové společnosti, jejíž podíly jsou v držení členů sdružení, jakož i dalších rodinných příslušníků, třemi samostatnými podnikateli (osobami povinnými k dani)?

               2)

               V případě, že tato tři sdružení nelze považovat za tři samostatné podnikatele (osoby povinné k dani), je pak samostatným podnikatelem

                           a)

                           kapitálová společnost uvádějící výrobky na trh nebo

                           b)

                           sdružení, sestávající ze členů těchto tří sdružení, které jako takové na trhu nevystupuje ani při nákupu, ani při prodeji, nebo

                           c)

                           sdružení, sestávající z těchto tří sdružení a této kapitálové společnosti, které jako takové na trhu nevystupuje ani při nákupu, ani při prodeji?

               3)

               V případě, že tato tři sdružení nelze považovat za tři samostatné podnikatele (osoby povinné k dani), je odnětí postavení podnikatele (osoby povinné k dani) přípustné

                           a)

                           se zpětnou účinností,

                           b)

                           pouze do budoucna, nebo

                           c)

                           vůbec ne,
                           pokud tato sdružení nejprve byla na základě daňověprávního přezkumu provedeného finančním úřadem uznána za samostatné podnikatele (osoby povinné k dani)?

               4)

               V případě, že je nutno tato tři sdružení považovat za tři samostatné podnikatele (osoby povinné k dani), podléhají jakožto vinaři, a tedy jako zemědělci daňovému paušálu pro zemědělce, pokud tato hospodářsky spolupracující sdružení sice každé samo o sobě podléhá daňovému paušálu pro zemědělce, avšak kapitálová společnost, svébytné sdružení tvořené členy těchto tří sdružení nebo svébytné sdružení tvořené kapitálovou společností a členy těchto tří sdružení jsou vzhledem k velikosti podniku nebo právní formě podle vnitrostátního práva z režimu daňového paušálu vyňaty?

               5)

               V případě, že by režim daňového paušálu pro zemědělce byl pro tato tři sdružení osob v zásadě vyloučen, platí toto vyloučení

                           a)

                           se zpětnou účinností,

                           b)

                           pouze do budoucna, nebo

                           c)

                           vůbec ne?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).

      (2)  2 Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. června 2004 ve věci C-486/01 P: Front national proti Evropskému parlamentu (Opravný prostředek — Prohlášení o vytvoření skupiny ve smyslu čl. 29 odst. 1 jednacího řádu Evropského parlamentu — Nedostatek politické spřízněnosti — Retroaktivní rozpuštění skupiny TDI — Vzájemný opravný prostředek — Výklad čtvrtého pododstavce článku 230 ES — Pojem rozhodnutí týkajícího se „bezprostředně a osobně“ fyzické nebo právnické osoby — Nepřípustnost žaloby podané národní politickou stranou)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 29. června 2004
   ve věci C-486/01 P: Front national proti Evropskému parlamentu (1)

   (Opravný prostředek - Prohlášení o vytvoření skupiny ve smyslu čl. 29 odst. 1 jednacího řádu Evropského parlamentu - Nedostatek politické spřízněnosti - Retroaktivní rozpuštění skupiny TDI - Vzájemný opravný prostředek - Výklad čtvrtého pododstavce článku 230 ES - Pojem rozhodnutí týkajícího se „bezprostředně a osobně“ fyzické nebo právnické osoby - Nepřípustnost žaloby podané národní politickou stranou)
   (2004/C 217/01)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 486/01 P, Front national, se sídlem v Saint-Cloud (Francie) (avocats: F. Wagner a V. de Poulpiquet de Brescanvel), jejímž předmětem je opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (třetí rozšířený senát) ze dne 2. října 2001, Martinez a další v. Parlament (T-222/99, T-327/99 a T-329/99, Recueil, s. II-2823), a směřující ke zrušení uvedeného rozsudku, přičemž druhým účastníkem řízení je Evropský parlament (zmocněnci: G. Garzón Clariana, J. Schoo a H. Krück), žalovaný v prvním stupni, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans (zpravodaj), A. Rosas, J.-P. Puissochet a J. N. Cunha Rodrigues, předsedové senátů, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr a R. Silva de Lapuerta, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajemník: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 29. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 2. října 2001, Martinez v. Parlament (T-222/99, T-327/99 a T-329/99) se zrušuje v rozsahu, v němž žalobu Front national prohlašuje za přípustnou (věc T-327/99).

               2)

               Žaloba Front national směřující ke zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 14. září 1999, které se týká výkladu článku 29 odstavce 1 jeho jednacího řádu a jímž byla se zpětným účinkem rozpuštěna „Technická skupina nezávislých poslanců (TDI) – Smíšená skupina“, se odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Není proto již třeba rozhodnout o opravném prostředku podaném Front national proti rozsudku uvedenému v bodu 1 tohoto výroku.

               4)

               Front national se ukládá náhrada nákladů vynaložených Evropským parlamentem jak v rámci této věci tak i v rámci řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 84, 6.4.2002.


title: Věc T-164/12: Žaloba podaná dne 10. dubna 2012 — Alstom a další v. Komise

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/32

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2012 — Alstom a další v. Komise
   (Věc T-164/12)
   2012/C 165/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alstom (Levallois Perret, Francie); Alstom Holdings (Levallois Perret); Alstom Grid SAS (Paříž, Francie); a Alstom Grid AG (Oberentfelden, Švýcarsko) (zástupci: J. Derenne, advokát, N. Heaton, P. Chaplin a M. Farley, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2012 obsažené v dopisech č. D/2012/006840 a č. D/2012/006863 o předání některých dokumentů High Court of England and Wales, které předložily žalobkyně (nebo jejich předchůdci) Komisi během šetření ve věci COMP/F/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje (Úř. věst. 2008 C 5, s. 7);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně 3 žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že předání dotčených dokumentů High Court of England and Wales

                           —

                           představuje skutkový omyl a vede k prozrazení informací poskytnutých v rámci programu shovívavosti, které jsou obsaženy v těchto dokumentech, což porušuje čl. 4 odst. 3 SFEU, jelikož je v rozporu se zájmy Evropské unie a dotýká se negativně jejího fungování a nezávislosti, zejména ohrožením celkové účinnosti programu Komise týkajícího se shovívavosti, který má zásadní význam pro splnění jejího úkolu, který ji přísluší, a to uplatnění článku 101 SFEU;

                           —

                           porušuje obecnou zásadu práva být vyslechnut a zejména bod 26 sdělení o spolupráci, jelikož Komise nepožádala o souhlas společností se zveřejněním informací získaných v rámci programu shovívavosti, které jsou v těchto dokumentech obsaženy;

                           —

                           porušuje povinnost Komise poskytnout odůvodnění podle článku 296 SFEU, jelikož implicitně bez udání důvodů odmítla tvrzení žalobkyň, že některé části dotčených dokumentů obsahují informace poskytnuté v rámci programu shovívavosti.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že rozhodnutí musí být zrušeno, jelikož

                           —

                           předání důvěrných informací, které v jsou obsaženy v dotčených dokumentech určených High Court of England and Wales pro účely jejich použití v anglickém řízení nelze odůvodnit na základě čl. 4 odst. 3 SFEU, jelikož zveřejnění takových informací odradí v budoucnosti podniky od toho, aby spolupracovaly při šetřeních Komise, a tím zasahuje do její schopnosti uplatňovat právo hospodářské soutěže;

                           —

                           předání důvěrných informací, které jsou obsaženy v dotčených dokumentech určených High Court of England and Wales, ačkoli tento soud Komisi výslovně informoval, že zamýšlí poskytnout tyto informace třetím osobám, porušuje bod 25 sdělení o spolupráci;

                           —

                           ochrana zajištěná kruhem důvěrnosti v tomto případě nesplňuje minimální požadavky uvedené v článku 339 SFEU a bod 25 sdělení o spolupráci; prozrazením důvěrných informací, které jsou obsaženy v dokumentech určených High Court of England and Wales, tedy Komise nesplnila povinnosti vyplývající z těchto ustanovení.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že rozhodnutí o předání těchto dokumentů High Court of England and Wales, porušuje zásadu proporcionality, jelikož předání důvěrného znění těchto dokumentů s jejich přílohami High Court of England and Wales nebylo pro Komisi ani přiměřené ani nezbytné, jelikož přílohy nejsou pro zásadní otázky, které má High Court přezkoumat, relevantní a Tribunál vynechal v rozsudku T-121/07 odkazy na obsah těchto dokumentů.


title: Věc C-413/10: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. února 2012 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Ordinario di Prato — Itálie) — trestní řízení proti Michele Pulignani, Alfonsovi Picariellimu, Biance Cilla, Andreovi Morettimu, Mauru Bianconimu, Patriziu Gorimu, Emiliu Durantimu a Concettě Zungri ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Sběr sázek na sportovní události — Požadavek koncese — Důsledky, které je třeba vyvodit z porušení unijního práva při přidělování koncesí — Udělení 16300 dodatečných koncesí — Zásada rovného zacházení a povinnost transparentnosti — Zásada právní jistoty — Ochrana držitelů dřívějších koncesí — Vnitrostátní právní úprava — Minimální povinné vzdálenosti mezi místy sběru sázek — Přípustnost — Přeshraniční činnosti, které lze postavit na roveň činnostem, jež jsou předmětem koncese — Zákaz stanovený vnitrostátní právní úpravou — Přípustnost“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/11

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. února 2012 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Ordinario di Prato — Itálie) — trestní řízení proti Michele Pulignani, Alfonsovi Picariellimu, Biance Cilla, Andreovi Morettimu, Mauru Bianconimu, Patriziu Gorimu, Emiliu Durantimu a Concettě Zungri
   (Věc C-413/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Sběr sázek na sportovní události - Požadavek koncese - Důsledky, které je třeba vyvodit z porušení unijního práva při přidělování koncesí - Udělení 16 300 dodatečných koncesí - Zásada rovného zacházení a povinnost transparentnosti - Zásada právní jistoty - Ochrana držitelů dřívějších koncesí - Vnitrostátní právní úprava - Minimální povinné vzdálenosti mezi místy sběru sázek - Přípustnost - Přeshraniční činnosti, které lze postavit na roveň činnostem, jež jsou předmětem koncese - Zákaz stanovený vnitrostátní právní úpravou - Přípustnost)
   2012/C 151/19
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Ordinario di Prato

      Účastníci trestního řízení v původní věci

   Michela Pulignani, Alfonso Picariello, Bianca Cilla, Andrea Moretti, Mauro Bianconi, Patrizio Gori, Emilio Duranti, Concetta Zungri

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Ordinario di Prato — Volný pohyb osob — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Činnost sběru sázek — Vnitrostátní právní předpisy, které výkon této činnosti podmiňují získáním povolení a licence veřejné bezpečnosti — Ochrana přiznaná právním subjektům, které získaly povolení a licence díky nabídkovým řízením, v rámci nichž byly protiprávně vyloučeny jiné subjekty téhož odvětví — Slučitelnost s články 43 a 49 ES

      Výrok

               1)

               Články 43 ES a 49 ES, jakož i zásady rovného zacházení a efektivity musejí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát, který v rozporu s unijním právem vyloučil jednu kategorii subjektů z přidělování koncesí na provozování hospodářské činnosti a který se snaží toto porušení zhojit tím, že v nabídkovém řízení nabídne velký počet nových koncesí, chránil obchodní pozice získané existujícími subjekty tím, že mimo jiné stanoví minimální vzdálenosti mezi zařízeními nových koncesionářů a zařízeními již existujících subjektů.

               2)

               Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby osobám spojeným se subjektem, který byl vyloučen z nabídkového řízení v rozporu s unijním právem, byly uloženy sankce za výkon organizované činnosti sběru sázek bez koncese nebo policejního povolení, a to i po novém nabídkovém řízení, jehož cílem bylo zhojení tohoto porušení unijního práva, jelikož toto nabídkové řízení a následné přidělení nových koncesí nezhojilo účinně protiprávní vyloučení uvedeného subjektu z předchozího nabídkového řízení.

               3)

               Z článků 43 ES a 49 ES, ze zásady rovného zacházení, povinnosti transparentnosti, jakož i ze zásady právní jistoty vyplývá, že takové podmínky a podrobnosti nabídkového řízení, o jaké se jedná ve věcech v původních řízeních, a zejména taková ustanovení upravující zánik koncesí udělených v uvedeném nabídkovém řízení, jako jsou ustanovení uvedená v čl. 23 odst. 2 písm. a) a odstavci 3 návrhu smlouvy mezi autonomní správou státních monopolů a úspěšným uchazečem o koncesi týkající se hazardních her souvisejících s jinými událostmi než koňskými dostihy, musí být formulovány jasně, přesně a jednoznačně, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc T-88/15: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2017 – Aston Martin Lagonda v. EUIPO (Vyobrazení masky chladiče automobilu)

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2017 – Aston Martin Lagonda v. EUIPO (Vyobrazení masky chladiče automobilu)
   (Věc T-88/15) (1)

   (2017/C 293/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27. 4. 2015.


title: Věc C-287/07: Žaloba podaná dne 14. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/17

         Žaloba podaná dne 14. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-287/07)
   (2007/C 211/33)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               1.

               Určit, že Belgické království tím, že nepřijalo veškeré nezbytné právní a správní předpisy k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 71 této směrnice;
               podpůrně:

                           určit, že Belgické království tím, že neuvědomilo Komisi o veškerých nezbytných právních a správních předpisech k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 71 této směrnice;

               2.

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/17/ES uplynula dne 31. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19.


title: Věc T-179/16: Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MASTER SMOKY — Starší národní obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná — Článek 126 jednacího řádu“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY)
   (Věc T-179/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MASTER SMOKY - Starší národní obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná - Článek 126 jednacího řádu“)
   (2017/C 269/24)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L’Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Guinot (Paříž) (zástupkyně: A. Sion, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016 (věc R 2905/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Guinot a L’Oréal.

      Výrok

               1.

               Žaloba se odmítá.

               2.

               Společnosti L’Oréal se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc F-42/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Sundholm v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2004 — Cíle a hodnotící kritéria — Náhrada škody)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/53

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Sundholm v. Komise
   (Věc F-42/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2004 - Cíle a hodnotící kritéria - Náhrada škody)
   (2008/C 22/101)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Asa Sundholm (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobkyně za hodnotící období 2004 a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Zpráva o vývoji služebního postupu A. Sundholm za období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004 se zrušuje.

               2)

               Zbývající část žaloby se zamítá.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006, s. 54.


title: Věc T-357/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. června 2012 — Kraft Foods Schweiz v. OHIM — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CORONA — Starší národní slovní ochranné známky KARUNA a KARŪNA — Relativní důvody pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. června 2012 — Kraft Foods Schweiz v. OHIM — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)
   (Věc T-357/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CORONA - Starší národní slovní ochranné známky KARUNA a KARŪNA - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 227/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, Švýcarsko) (zástupci: P. Péters a T. de Haan, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Compañía Nacional de Chocolates, SA (Medellín, Kolumbie) (zástupce: I. Temiño Ceniceros, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. června 2010 (věc R 696/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Kraft Foods Schweiz Holding GmbH a Compañia Nacional de Chocolates, SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kraft Foods Schweiz Holding GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc T-301/13: Žaloba podaná dne 28. května 2013 — Nordex Holding v. OHIM — Fontana Food (Taverna MEDITERRANEAN WHITE CHEESE)

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/17

         Žaloba podaná dne 28. května 2013 — Nordex Holding v. OHIM — Fontana Food (Taverna MEDITERRANEAN WHITE CHEESE)
   (Věc T-301/13)
   2013/C 215/25
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nordex Holding A/S (Dronninglund, Dánsko) (zástupce: M. Kleis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fontana Food AB (Tyresö, Švédsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 1. března 2013 ve věci R 2604/2011-1;

               —

               zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení č. 4892 C ze dne 21. října 2011, které předcházelo vydání napadeného rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení o odvolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „Taverna MEDITERRANEAN WHITE CHEESE“ — Ochranná známka Společenství č. 3 600 285

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Důvody pro návrh na prohlášení neplatnosti byly důvody stanovené v čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení částečné neplatnosti napadené ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc F-23/13: Žaloba podaná dne 20. března 2013 — ZZ a další v. Komise

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/55

         Žaloba podaná dne 20. března 2013 — ZZ a další v. Komise
   (Věc F-23/13)
   2013/C 156/102
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí převádějící konečný výpočet odpracovaných let pro převod důchodových nároků žalobců do unijního penzijního systému podle nových obecných prováděcích pravidel (dále jen „OPÚ“) týkajících se článků 11 a 12 a přílohy VIII služebního řádu.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí o převedení jejich důchodových nároků nabytých před vznikem jejich služebního poměru u Komise;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí jejich stížností majících za cíl použití OPÚ a pojistně-matematických sazeb platných v okamžiku jejich žádosti o převod jejich důchodových nároků;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-362/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 25. července 2014 – Maximilian Schrems v. Data Protection Commissioner

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 25. července 2014 – Maximilian Schrems v. Data Protection Commissioner
   (Věc C-362/14)
   2014/C 351/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maximilian Schrems

      Žalovaný: Data Protection Commissioner

      Předběžné otázky

               1)

               Je úřední osoba – která je nezávislá a byla zákonem pověřena uplatňováním a prosazováním právních předpisů o ochraně osobních údajů – při posuzování stížnosti, která jí byla podána a podle které dochází k předávání osobních údajů do jiné, třetí země (v tomto případě do Spojených států amerických), jejíž právní předpisy a praxe údajně nezajišťují odpovídající ochranu pro subjekty údajů, absolutně vázána opačným závěrem Společenství obsaženým v rozhodnutí Komise ze dne 26. července 2000 (2000/520/ES) (1), s ohledem na článek 7, článek 8 a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie (2000/C 364/01) (2), navzdory ustanovením čl. 25 odst. 6 směrnice 95/46/ES (3)?

               2)

               Nebo alternativně může či musí tato úřední osoba provést ve věci vlastní šetření s ohledem na vývoj faktické situace, ke kterému došlo od prvotního zveřejnění rozhodnutí Komise?

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 26. července 2000 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně poskytované podle zásad „bezpečného přístavu“ a s tím souvisejících „často kladených otázek“ vydaných Ministerstvem obchodu Spojených států (oznámeno pod číslem K(2000) 2441) (Úř. věst. L 215, s. 7).

      (2)  Listina základních práv Evropské unie (Úř. věst. C 364, s. 1).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31).


title: Věc T-335/05: Žaloba podaná dne  5. září 2005  – Sorensen v. Komise

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/26

         Žaloba podaná dne 5. září 2005 – Sorensen v. Komise
   (Věc T-335/05)
   (2005/C 296/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Susanne Sorensen (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí o jmenování žalobkyně na pracovní místo asistentky v rozsahu, ve kterém stanoví její zařazení do platové třídy B*3, stupně 2;

               —

               zrušit rozhodnutí o zrušení veškerých bodů tvořících „balíček“ žalobkyně;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, úřednice Komise, byla původně zařazena do platové třídy C2. Jako úspěšný uchazeč externího výběrového řízení COM/B/1/02 (úrovně B5/B4) byla napadeným rozhodnutím ze dne 5. srpna 2004 jmenována do platové třídy B*3, stupně 2. Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje porušení oznámení o výběrovém řízení, jakož i oznámení o volném pracovním místu, neboť obě tato oznámení stanovila zařazení do platové třídy B5 nebo B4. Ve stejné souvislosti se dovolává porušení článků 4, 5, 29 a 31 služebního řádu. Žalobkyně se rovněž dovolává porušení zásady rovného zacházení a zásady zákazu diskriminace, přičemž vychází ze skutečnosti, že někteří úspěšní uchazeči z téhož výběrového řízení byli jmenováni před 1. květnem 2004 (datum vstupu změn služebního řádu v platnost) do platových tříd B5 nebo B4, tedy platových tříd odpovídajících B*5 nebo B*6 podle nového značení. Krom toho má za to, že zásada práva na rozumné kariérní vyhlídky a zásada ochrany legitimního očekávání byly rovněž porušeny, neboť oprávněně očekávala, že bude jmenována do platové třídy B*5 nebo B*6. V téže souvislosti uplatňuje protiprávnost článku 12 přílohy XIII služebního řádu, který taktéž porušuje zásadu právní jistoty.


title: Věc T-257/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2015 – Pangyrus v. OHIM – RSVP Design (COLOURBLIND) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství COLOURBLIND — Slovní označení COLOURBLIND — Absolutní důvod pro zamítnutí — Dobrá víra — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neužívání označení, jehož význam není pouze místní, v obchodním styku — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009“

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2015 – Pangyrus v. OHIM – RSVP Design (COLOURBLIND)
   (Věc T-257/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství COLOURBLIND - Slovní označení COLOURBLIND - Absolutní důvod pro zamítnutí - Dobrá víra - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neužívání označení, jehož význam není pouze místní, v obchodním styku - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 118/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pangyrus Ltd (York, Spojené království) (zástupci: S. Clubb, solicitor a M. Lindsay, QC)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: RSVP Design Ltd (Brookfield, Spojené království) (zástupci: původně M. Blair, poté J. MacKenzie, solicitors)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. března 2011 (věc R 751/2009-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Pangyrus Ltd et RSVP Design Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Pangyrus Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16. 7. 2011.


20150731061617122015/C 270/433052015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150605343522Věc T-305/15: Žaloba podaná dne 5. června 2015 – Airdata v. Komise
 ---documentbreak--- C2702015CS3420120150605CS0043342352Žaloba podaná dne 5. června 2015 – Airdata v. Komise
   (Věc T-305/15)2015/C 270/43Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Airdata AG (Leinfelden-Echterdingen, Německo) (zástupci: E. Niitväli a M. Reysen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Komise C(2014) 4443 final ze dne 2. července 2014, zveřejněné dne 13. března 2015, přijaté ve věci M.7018 Telefonica Deutschland v. E-Plus podle čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 139/2004 (
                  1
               ) a

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vychází z tvrzení, že napadené rozhodnutí je stiženo porušením podstatné procesní povinnosti uvedené v čl. 296 odst. 2 SFEU, jelikož Komise nedostatečně odůvodnila opatření, které přijala.

                     —

                     Komise nepodala dostatečně jasné a úplné odůvodnění svého rozhodnutí přijmout některé závazky určené k nápravě závažných problémů v oblasti hospodářské soutěže, které zjistila v průběhu šetření v rámci kontroly spojení podniků. V rozhodnutí zejména nebyly uvedeny důvody, proč se Komise domnívá, že by třetí strana oprávněná ze závazků byla schopna účinně konkurovat předmětným aktivům.

            2.

            Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise nedostála své povinnosti řádně aplikovat právní předpisy, jelikož ve svém rozhodnutí věcně nesprávně aplikovala předpisy o kontrole spojování podniků v EU.

                     —

                     Některé části závazků se s největší pravděpodobností neuplatní a některé části pouze zachovají status quo ante a nepřispějí k intenzivnější hospodářské soutěži. Zbývající části nepostačují k nápravě závažného narušení hospodářské soutěže vyvolaného předmětnou transakcí.

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2004 L 24, s. 1).


title: Spojené věci T-5/08 až T-7/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2010 — Nestlé v. OHIM — Master Beverage Industries (Golden Eagle a Golden Eagle Deluxe) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazových ochranných známek Společenství Golden Eagle a Golden Eagle Deluxe — Starší obrazové mezinárodní a národní ochranné známky představující hrnek a kávová zrna — Relativní důvod pro zamítnutí — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2010 — Nestlé v. OHIM — Master Beverage Industries (Golden Eagle a Golden Eagle Deluxe)
   (Spojené věci T-5/08 až T-7/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazových ochranných známek Společenství Golden Eagle a Golden Eagle Deluxe - Starší obrazové mezinárodní a národní ochranné známky představující hrnek a kávová zrna - Relativní důvod pro zamítnutí - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 134/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupce: A. von Mühlendahl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Master Beverage Industries Pte Ltd (Singapur, Singapur) (zástupci: N. Clarembeaux, D. Vervaet a P. Maeyaert, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. října 2007 (věci R 563/2006-2, R 568/2006-2 a R 1312/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Société des produits Nestlé SA a Master Beverage Industries Pte Ltd.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. října 2007 (věci R 563/2006-2, R 568/2006-2 a R 1312/2006-2) se zrušují.

               2)

               Žaloby se ve zbývajících částech zamítají.

               3)

               OHIM a společnost Master Beverage Industries Pte Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Société des produits Nestlé SA.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc C-327/06: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/14/ES — Stanovení obecného rámce pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/14

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-327/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/14/ES - Stanovení obecného rámce pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 95/24)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a L. Pignataro, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec, a M. Massella Ducci Teri, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí všech předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství ve stanovené lhůtě – Společné prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise o zastoupení zaměstnanců (Úř. věst. L 80, s. 29; Zvl. vyd. 05/04, s. 219)
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-156/05: Žaloba podaná dne 5. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/18

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-156/05)
   (2005/C 132/34)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 5. dubna 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Eleni Tserepa-Lacombe a Nicolou Yerrellem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES (1) ze dne 22. června 2000, kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby se zřetelem k odvětvím a činnostem vyňatým z uvedené směrnice nebo tím, že tyto předpisy nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 1. srpna 2003.

      (1)  Úř. věst. L 195, 1.8.2000, s. 41.


title: Věc T-201/16: Žaloba podaná dne 2. května 2016 – Soudal v. Komise

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/27

         Žaloba podaná dne 2. května 2016 – Soudal v. Komise
   (Věc T-201/16)
   (2016/C 232/36)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Soudal NV (Turnhout, Belgie) (zástupci: H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet a F. Verhaegen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. ledna 2016 o státní podpoře ve formě režimu zdanění nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) prováděného v Belgii, která byla Belgií oznámena dne 23: února 2016;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 1 písm. d) nařízení 2015/1589 (1), čl. 107 odst. 1 SFEU a článku 296 SFEU, a to v rozsahu, v němž Komise kvalifikuje napadené opatření jako podporu.

                           —

                           Komise porušila čl. 1 písm. d) nařízení 2015/1589 a čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož nesprávně kvalifikuje napadené opatření jako podporu. Napadená podpora nemůže být poskytnuta pouze na základě čl. 185 odst. 1 písm. b) Wetboek van inkomstenbelastingen van 1992 (belgický zákoník daně z příjmu z roku 1992), nýbrž uvedené ustanovení vyžaduje dodatečná prováděcí opatření, aby mohlo být použito.

                           —

                           Komise porušila článek 296 SFEU, jelikož odůvodnění Komise je rozporné. Rozpor spočívá ve skutečnosti, že Komise neobjasnila, proč při posuzování kritéria selektivity zastává názor, že předchozí rozhodnutí nevyplývají přímo z čl. 185 odst. 2 písm. b) Wetboek van inkomstenbelastingen van 1993, přičemž při posuzování existence opatření podpory předpokládá, že uvedené ustanovení nevyžaduje další prováděcí opatření.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a porušení povinnost uvést odůvodnění vyplývající z článku 296 SFEU, jelikož Komise nesprávně posoudila existenci výhody a neuplatnila zásadu soukromého investora.

                           —

                           Komise nezkoumala, zda napadené opatření podpory skutečně vedlo k poskytnutí výhody ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU podnikům příjemce. Učinila tak v rozporu se skutečností, že tato podmínka je předpokladem pro konstatování státní podpory, kterou Komise musí zkoumat před tím, než o existenci státní podpory rozhodne; pokud tak neučiní, porušuje svou povinnost uvést odůvodnění, která vyplývá z článku 267 SFEU.

                           —

                           Belgický stát vydáním napadeného rozhodnutí ve prospěch žalobkyně sám jedna ryze jako hospodářský subjekt v tržním hospodářství. Belgický stát tím do žalobkyně investoval finanční prostředky ve formě poskytnutí daňové úlevy z daně, ze které mohl na základě podmínek stanovených žalobkyni z hospodářského hlediska očekávat značnou návratnost. Vzhledem k tomu, že kritérium soukromého investora není výjimkou, kterou má Komise uplatnit výlučně na návrh dotyčného členského státu, Komise porušila článek 296 SFEU. když se nezabývala tím, zda bylo kritérium soukromého investora splněno.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 ods.t 1 SFEU a porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v článku 296 SFEU, jelikož Komise nesprávně posoudila selektivní povahu napadeného opatření.

                           —

                           Článek 185 odst. 2 písm. b) Wetboek van den inkomstenbelastingen van 1992 a režim zdanění nadměrného zisku, který z něj vyplývá, je dostupný všem podnikům ve srovnatelné skutkové a právní situaci, které provozují hospodářskou činnost, jež je předmětem napadeného opatření. Napadené opatření tudíž není omezeno na konkrétní podniky, které by byly vymezeny podle svých zvláštních vlastností, a není tak selektivní ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

                           —

                           Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když konstatovala, že režim zdanění nadměrného zisku nebyl součástí referenčního systému. Osvobození nadměrného zisku založené na synergii a úsporách velkého rozsahu na základě uplatnění zásady obvyklých tržních podmínek je klíčovou součástí opatření určovaných na základě celkového zdanitelného příjmu, a tudíž nemůže být považováno za odklon od referenčního systému, který vede k selektivitě.

                           —

                           Komise neprokázala, že zásada obvyklých tržních podmínek byla nesprávně uplatněna Belgische Rulingcommissie v kontextu použití ustanovení čl. 185 odst. 2 písm. b) Wetboek van de inkomstenbelastingen van 1992. Odůvodnění Komise není soudržné a zohledňuje významné faktory, které jsou však protichůdné nebo postrádají nezbytnou soudržnost.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že povinnost navrácení porušuje zásadu právní jistoty.

      (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9)


title: Věc C-405/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. září 2007 Nizozemským královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. června 2007 ve věci T-182/06, Nizozemské království v. Komise Evropských společenství

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/33

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. září 2007 Nizozemským královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. června 2007 ve věci T-182/06, Nizozemské království v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-405/07 P)
   (2007/C 269/57)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Nizozemské království (zástupci: D. J. M. de Grave a C. M. Wissels, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vrátit spor k rozhodnutí o dalších návrhových žádáních Soudu prvního stupně;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka uvádí dva důvody kasačního opravného prostředku.
   Soud zaprvé nesprávně vyložil jak povinnost postupovat s řádnou péčí, tak i povinnost odůvodnění podle článku 253 ES v rozsahu, v němž rozhodl, že Komise nesplnila své povinnosti, když bez bližšího odůvodnění v dotčeném rozhodnutí nezohlednila relevantní údaje sdělené dotčeným členským státem včas před napadeným rozhodnutím (1).
   Zadruhé Soud použil nesprávná právní kritéria, když při přezkumu, zda existuje zvláštní problém ve smyslu čl. 95 odst. 5 ES, rozhodl, že:

               i)

               zvláštní problém kvality ovzduší lze posoudit pouze na základě kritérií směrnice 1999/30/ES (2), aniž by neschopnost členského státu přijmout opatření proti nadměrnému znečištění ovzduší a kritéria, jako jsou vysoká hustota obyvatel, velká intenzita dopravy v mnoha oblastech a obydlených oblastech podél silničních cest, přitom mohla být relevantní a

               ii)

               nelze hovořit o zvláštním problému v uvedeném smyslu již tehdy, pokud velmi malý počet členských států má rovněž problém s kvalitou ovzduší.

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 3. května 2006 o předloze vnitrostátních předpisů, které Nizozemské království oznámilo podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES a kterými se stanovují mezní hodnoty pro emise částic z vozidel poháněných vznětovým motorem (Úř. věst. L 142, s. 16).

      (2)  Směrnice Rady 1999/30/ES ze dne 22. dubna 1999 o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší (Úř. věst. L 163, s. 41).


title: Věc T-410/06: Žaloba podaná dne 21. prosince 2006 – Foshan City Nanhai Golden Step Industrial v. Rada

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/40

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2006 – Foshan City Nanhai Golden Step Industrial v. Rada
   (Věc T-410/06)
   (2007/C 42/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co. Ltd (Hong Kong, Čína) (zástupci: I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC, a K. Beal, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyně;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení;

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá, v souladu s článkem 230 ES, zrušení napadeného nařízení v rozsahu, ve kterém ukládá konečná antidumpingová cla na její vývozy do Evropské unie.
   Žalobkyně se na podporu svých tvrzení dovolává čtyřech žalobních důvodů:

               —

               Žalobkyně tvrdí, že výpočet ziskového rozpětí provedený Komisí, který má být použit pro početně zjištěnou hodnotu běžné hodnoty žalobkyně je stižen zjevným pochybením nebo porušuje její právo na obhajobu.

               —

               Dále, žalobkyně tvrdí, že Komise údajně porušila požadavky článku 3 základního nařízení nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že nezohlednila relevantní informace týkající se struktury trhu a zejména důležitou úlohu, kterou hráli nezávislí zprostředkovatelé v dodávce výrobků vyrobených žalobkyní.

               —

               Podle žalobkyně Komise dále porušila článek 20 základního nařízení nebo podstatné procesní náležitosti nebo její právo na obhajobu tím, že jí neposkytla dostatek informací, pokud jde o radikální změnu konečných opatření navržených Komisí v období od 7. do 28. července 2006.

               —

               Konečně, žalobkyně má za to, že napadené nařízení je dále stiženo zjevně nesprávným posouzením, pokud jde o rozsah a trvání újmy, na základě které je odůvodněno zjištění podstatné újmy a uložení cla žalobkyni.


title: Věc F-158/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. září 2013 — Marqués v. Komise ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Přijímání — Výzva k vyjádření zájmu EPSO/CAST/02/2010 — Podmínky přijetí — Odpovídající odborná praxe — Zamítnutí návrhu na přijetí“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/51

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. září 2013 — Marqués v. Komise
   (Věc F-158/12) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Přijímání - Výzva k vyjádření zájmu EPSO/CAST/02/2010 - Podmínky přijetí - Odpovídající odborná praxe - Zamítnutí návrhu na přijetí)
   2013/C 325/81
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Éric Marqués (Ennery, Francie) (zástupci: A. Salerno a B. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým byl zamítnut návrh na přijetí žalobce do pracovního poměru jako smluvního zaměstnance funkční skupiny III, který vypracoval Úřad pro infrastrukturu a logistiku v Lucemburku, a návrh na náhradu utrpěné majetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. března 2012, kterým bylo odmítnuto přijmout É. Marquése do pracovního poměru jako smluvního zaměstnance funkční skupiny III, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené É. Marquésem.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013, s. 30.


title: Věc C-320/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. srpna 2005 Fred Olsen, SA, proti rozsudku vydanému dne 15. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-17/02, Fred Olsen, SA, proti Komisi Evropských společenství, podporované Španělským královstvím

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. srpna 2005 Fred Olsen, SA, proti rozsudku vydanému dne 15. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-17/02, Fred Olsen, SA, proti Komisi Evropských společenství, podporované Španělským královstvím
   (Věc C-320/05 P)
   (2005/C 271/27)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 22. srpna 2005 kasační opravný prostředek podaný Fred Olsen, SA, zastoupenou R. Marínem Correou, advokátem, proti rozsudku vydanému dne 15. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-17/02, Fred Olsen, SA, proti Komisi Evropských společenství, podporované Španělským královstvím.
   Účastnice řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               prohlásil za neplatný napadený rozsudek z důvodu porušení práva navrhovatelky na provedení důkazů relevantních pro její obranu nebo

               2.

               podpůrně zrušil napadený rozsudek a vydal nový rozsudek, kterým zruší rozhodnutí Komise ze dne 25. července 2001 (1) týkající se spisu o státních podporách NN 48/2001 v souladu s návrhem v žalobě podané Fred Olsen, SA;

               3.

               o ostatním rozhodl v souladu s právními předpisy, obzvláště o uložení náhrady nákladů řízení vzniklých v prvním stupni řízení tak, že budou uloženy Komisi Evropských společenství.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Zaprvé, navrhovatelka se dovolává porušení práva na provedení důkazních prostředků relevantních pro obranu, které je součástí práva na spravedlivý proces chráněného článkem 6 Evropské úmluvy o lidských právech, společně s nesprávným právním posouzením skutečně provedených důkazů.
               Porušení tohoto práva je tvrzeno z důvodu zamítnutí provedení různých listinných důkazů, podstatných k odůvodnění žaloby na neplatnost, která byla, pokud jde o základní argumenty, zamítnuta právě pro jejich nedostatečné prokázání nebo odůvodnění. Soud se rovněž dopustil zkreslení nebo popření důkazních prostředků podstatných k odůvodnění žaloby na neplatnost.

               2.

               Navrhovatelka se dále dovolává porušení článku 253 Smlouvy o ES z důvodu nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, pokud jde o jeho základní stránky. Obzvláště v souvislosti se základní otázkou vznesenou ve stížnostech, které vedly k uvedenému rozhodnutí, ohledně chybějícího smluvního základu plateb poskytnutých společnosti Trasmediterránea na vyrovnání nákladů na restrukturalizaci zaměstnanců.

               3.

               Třetí důvod opravného prostředku se dovolává porušení článku 88 ES a článku 19 nařízení č. 659/1999. Vychází z toho, že účelná opatření, obsažená v rozhodnutí Komise ze dne 3. prosince 1997, vydaném v souvislosti se Smlouvou o poskytování služeb námořních spojů podepsanou mezi společností Trasmediterránea a Španělským královstvím v roce 1978, spočívají ve zrušení režimu podpor obsaženého v této smlouvě a brání jeho prodloužení, pokud jde o ostrovní linky Kanárských ostrovů.

               4.

               Čtvrtý důvod opravného prostředku se dovolává porušení čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES, spojeného s porušením článku 173 téže Smlouvy, protože Soud rozhodnutím o žalobě na neplatnost a potvrzením napadeného rozhodnutí překročil svou funkci a pravomoc soudního přezkumného orgánu. Navrhovatelka se dovolává rovněž porušení článku 263 Smlouvy.
               Soud totiž tím, že v napadeném rozsudku potvrdil platnost určitých vyrovnání za plnění údajných závazků veřejné služby, nejen že porušil ustanovení čl. 86 odst. 2 Smlouvy a judikaturu, která jej vykládá (protože požadavky, obsažené v tomto ustanovení a nezbytné k platnosti plateb, nejsou splněny), ale překročil rovněž svou pravomoc tím, že takové rozhodnutí založil na jiných důvodech nebo odůvodněních, než byly obsaženy v rozhodnutí, a které se v důsledku předložených tvrzení a provedených důkazů ukázaly jako nejisté.

      (1)  Úř. věst. 2002, C 96, s. 4.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 2. června 2016 ve věci E-24/15 – Walter Waller v. Liechtensteinische Invalidenversicherung (koordinace systémů sociálního zabezpečení – čl. 87 odst. 2 nařízení (ES) č. 987/2009 – závaznost lékařských nálezů)

text:
               2.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 66/31

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 2. června 2016
   ve věci E-24/15
   Walter Waller v. Liechtensteinische Invalidenversicherung
   (koordinace systémů sociálního zabezpečení – čl. 87 odst. 2 nařízení (ES) č. 987/2009 – závaznost lékařských nálezů)
   (2017/C 66/10)
   Ve věci E-24/15, Walter Waller v. Liechtensteinische Invalidenversicherung – ŽÁDOST k Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, kterou podal knížecí odvolací soud Fürstliches Obergericht, týkající se výkladu čl. 87 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 2. června 2016 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Ustanovení čl. 87 odst. 2 nařízení (ES) č. 987/2009 vylučuje, aby dlužná instituce v rámci správního řízení zpochybňovala lékařské nálezy instituce místa pobytu nebo bydliště.

               2.

               Závaznost uvedená v čl. 87 odst. 2 nařízení (ES) č. 987/2009 platí v soudním řízení, jež navazuje na správní řízení u dlužné instituce v situacích, jako je situace projednávané věci.


title: Věc T-353/10: Žaloba podaná dne 31. srpna 2010 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Evropská komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/55

      Žaloba podaná dne 31. srpna 2010 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Evropská komise
      (Věc T-353/10)
      ()
      (2010/C 288/102)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro (Atény, Řecko) (zástupce: E. Tzannini, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhové žádání žalobce

                  —

                  vyhovět této žalobě;

                  —

                  zrušit napadené oznámení o dluhu;

                  —

                  zohlednit jeho argumenty, pokud shledá, že částky popsané ve vyjádření žalobce ze dne 5. listopadu 2009, musí být navráceny;

                  —

                  zrušit napadený akt rovněž v části týkající se třetí splátky, která nebyla vyplacena;

                  —

                  započíst případně navratitelné částky na částky třetí splátky, které nebyly nikdy vyplaceny a které jsou již pět let pozastaveny;

                  —

                  rozhodnout, že podáním této žaloby se přerušuje promlčecí doba v souvislosti s nárokem na vyplacení třetí splátky;

                  —

                  uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Touto žalobou se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v oznámení o dluhu č. 3241007362 ze dne 22. července 2010, které se týká účasti žalobce na výzkumném programu č. 507760 DICOEMS a provedení závěrů finančního auditu č. 09-BA74-028.
      Na podporu svých argumentů uplatňuje žalobce následující žalobní důvody:

                  —

                  porušení obecné právní zásady, podle které akt nepříznivě zasahující do právního postavení musí obsahovat odůvodnění, aby bylo možno přezkoumat legalitu odůvodnění, neboť napadené oznámení o dluhu neobsahuje žádné odůvodnění;

                  —

                  nesprávné posouzení skutkového stavu, neboť žalovaná nezohlednila důkazy, zejména pak časové výkazy, které žalobce předložil společně se svým vyjádřením ze dne 5. listopadu 2009;

                  —

                  nesprávné právní posouzení a nedostatek odůvodnění, neboť žalovaná nezohlednila skutková tvrzení žalobce a zamítla je neprávem a bez odůvodnění;

                  —

                  porušení zásady dobré víry a legitimního očekávání, neboť žalovaná neprávem nevyplatila žalobci poslední splátku programu, a zmařila tak celou jeho práci pět let po skončení programu.


title: Věc T-383/13: Usnesení Tribunálu ze dne 23. dubna 2015 – Chatzianagnostou v. Rada a další „Žaloba na neplatnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Národní odborník dočasně přidělený k misi Eulex Kosovo — Rozhodnutí vedoucího mise o disciplinárních sankcích“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. dubna 2015 – Chatzianagnostou v. Rada a další
   (Věc T-383/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Národní odborník dočasně přidělený k misi Eulex Kosovo - Rozhodnutí vedoucího mise o disciplinárních sankcích“)
   (2015/C 205/41)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Antonios Chatzianagnostou (Serres, Řecko) (zástupce: C. Makris, advokát)

      Žalovaní: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou, A. Vitro a M. Bauer, zmocněnci); Evropská komise (zástupci: J. Currall, A. C. Simon a M. Konstantinidis, zmocněnci) a Eulex Kosovo (Pristina, Kosovo) (zástupci: B. Borchardt, zmocněnec, ve spolupráci s D. Fouquetem, advokátem)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí ze dne 10. května 2013 v disciplinárních věcech č. 02/2013 a 06/2013 podepsaných vedoucím mise Eulex Kosovo.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Antonios Chatzianagnostou ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie, Evropskou komisí a misí Eulex Kosovo.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26. 10. 2013.


title: Věc F-11/13: Žaloba podaná dne 4. února 2013 — ZZ v. ESVČ

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/29

         Žaloba podaná dne 4. února 2013 — ZZ v. ESVČ
   (Věc F-11/13)
   2013/C 123/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převedení žalobce na pracovní místo v sídle ESVČ a o ukončení jeho přidělení k delegaci EU.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 8. března 2012 o převedení žalobce EU s účinností od 1. září 2012 na pracovní místo v Sídle a o předčasném ukončení jeho přidělení;

               —

               uložil ESVČ povinnost zaplatit částku odpovídající rozdílu mezi částkou, kterou pobírá od svého návratu do Sídla dne 1. září 2012, a jeho dřívějším platem, a to až do 1. září 2013, kdy by v rámci programu střídání na místech vedoucích delegací mohl být převeden do Sídla;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti ze dne 24. října 2012;

               —

               uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  8. prosince 2005  ve věci C-280/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret): Jyske Finans A/S proti Skatteministeriet (Šestá směrnice o DPH — Článek 13 část B písm. c) — Osvobození — Osvobození dodání zboží bez nároku na odpočet — Následný prodej vozidel zakoupených jako použitá leasingovou společností — Článek 26a — Zvláštní režim prodejů použitého zboží)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/13

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 8. prosince 2005
   ve věci C-280/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret): Jyske Finans A/S proti Skatteministeriet (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 13 část B písm. c) - Osvobození - Osvobození dodání zboží bez nároku na odpočet - Následný prodej vozidel zakoupených jako použitá leasingovou společností - Článek 26a - Zvláštní režim prodejů použitého zboží)
   (2006/C 36/25)
   Jednací jazyk: dánština
   Ve věci C-280/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Vestre Landsret (Dánsko) ze dne 25. června 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 29. června 2004, v řízení Jyske Finans A/S, proti Skatteministeriet, za přítomnosti: Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda, J. Malenovský, (zpravodaj), J.-P. Puissochet, S. von Bahr a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 8. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Ustanovení čl. 13 část B písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 94/5/ES ze dne 14. února 1994, musí být vykládána tak, že nebrání vnitrostátním právním předpisům, které dani z přidané hodnoty podrobují operace, při kterých osoba povinná k dani následně prodá, poté co jej zahrnula do svého podnikání, zboží, jehož pořízení nebylo vyňato z nároku na odpočet v souladu s čl. 17 odst. 6 uvedené směrnice 77/388 ve znění změn, přestože uvedené pořízení uskutečněné u osoby povinné k dani, která nemohla podat přiznání k dani z přidané hodnoty, na základě této skutečnosti nezaložilo nárok na odpočet.

               2)

               Článek 26a část A písm. e) šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 94/5, musí být vykládán tak, že za „obchodníka povinného k dani“ ve smyslu tohoto ustanovení může být považován podnik, který v rámci běžného výkonu své činnosti následně prodává vozidla, jež pořídil jako použitá se záměrem zahrnout je do své leasingové činnosti, a pro který je v okamžiku pořízení použitého zboží následný prodej nikoliv hlavním, ale pouze druhořadým cílem, jenž je vedlejší ve srovnání s cílem, který představuje leasing.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11. 09. 2004.


title: Věc T-505/15: Žaloba podaná dne 2. září 2015 – Maďarsko v. Komise

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/47

         Žaloba podaná dne 2. září 2015 – Maďarsko v. Komise
   (Věc T-505/15)
   (2015/C 381/57)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér, G. Koós a A. Pálfy, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil částečně prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž v případě Maďarska stanoví, že z financování Unií se vylučuje částka 6 3 24  349,33 eur v souvislosti s auditem podmíněnosti.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobce nesouhlasí se závěry Komise.
   Žalobce v tomto ohledu uvádí, že Komise zdůraznila, že v souladu se základními zásadami, kterými se řídí kontrola způsobilosti, je třeba považovat za zásadní nedostatky v kontrolách jak sankce, které nebyly uloženy v důsledku toho, že kontroly na místě týkající se podmíněnosti (povinné požadavky na hospodaření a požadavky týkající se dobrého zemědělského a enviromentálního stavu) nebyly provedeny nebo byly provedeny nesprávně, tak sankce stanovené v právních předpisech, ale vzhledem k jejich neuplatnění nebo nesprávnému uplatnění postrádající odstrašující účinek. Komise dodala, že v případě takzvaných „méně závažných nedodržení požadavků“ ve smyslu čl. 24 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009 uplatnily maďarské orgány toleranci, kvůli které nedošlo k uložení sankcí, ani nebylo přihlédnuto, v rozporu s právní úpravou Unie, k aspektům týkajícím se veřejného zdraví a zdraví zvířat.