title: Věc T-488/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Ghost – Corporate Management v. EUIPO (Dry Zone) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Zone – Lhůta pro podání žaloby – Opožděnost – Nepřípustnost odvolání podaného k odvolacímu senátu – Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 68 nařízení (EU) 2017/1001] – Neexistence nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci – Povinnost obezřetnosti a řádné péče – Legitimní očekávání“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/54

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Ghost – Corporate Management v. EUIPO (Dry Zone)
      (Věc T-488/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Zone - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Nepřípustnost odvolání podaného k odvolacímu senátu - Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 68 nařízení (EU) 2017/1001] - Neexistence nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci - Povinnost obezřetnosti a řádné péče - Legitimní očekávání“)
      (2018/C 408/70)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ghost – Corporate Management SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: S. de Barros Araújo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. června 2017 (věc R 683/2017-2) týkajícímu se zápisu slovního označení Dry Zone jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Ghost – Corporate Management SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 309, 18.9.2017.


title: Věc C-312/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Hamm – Německo) – Surjit Singh Bedi v. Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland in Prozessstandschaft für das Vereinigte Königreich von Großbritannien und Nordirland „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2000/78/ES – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Článek 2 odst. 2 – Zákaz diskriminace z důvodu zdravotního postižení – Kolektivní smlouva o sociálním zabezpečení – Dočasná doplňková podpora vyplácená bývalým civilním zaměstnancům spojeneckých ozbrojených sil v Německu – Zastavení výplaty této podpory v případě, že dotyčná osoba splní podmínky nároku na pobírání předčasného starobního důchodu poskytovaného osobám se zdravotním postižením na základě zákonného důchodového pojištění“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/23

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Hamm – Německo) – Surjit Singh Bedi v. Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland in Prozessstandschaft für das Vereinigte Königreich von Großbritannien und Nordirland
      (Věc C-312/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 2 odst. 2 - Zákaz diskriminace z důvodu zdravotního postižení - Kolektivní smlouva o sociálním zabezpečení - Dočasná doplňková podpora vyplácená bývalým civilním zaměstnancům spojeneckých ozbrojených sil v Německu - Zastavení výplaty této podpory v případě, že dotyčná osoba splní podmínky nároku na pobírání předčasného starobního důchodu poskytovaného osobám se zdravotním postižením na základě zákonného důchodového pojištění“)
      (2018/C 408/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesarbeitsgericht Hamm

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Surjit Singh Bedi

         Žalované: Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland in Prozessstandschaft für das Vereinigte Königreich von Großbritannien und Nordirland

         Výrok

      Článek 2 odst. 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání musí být vykládán v tom smyslu, že v takové věci, jako je věc v původním řízení, brání ustanovením kolektivní smlouvy, která stanoví zastavení výplaty dočasné doplňkové podpory, poskytované za účelem zaručení důstojného příjmu pracovníkovi, jenž ztratil zaměstnání, a to až do okamžiku, kdy mu vznikne nárok na starobní důchod na základě zákonného systému důchodového pojištění, v případě, že tento pracovník splní podmínky nároku na pobírání předčasného starobního důchodu pro osoby s těžkým zdravotním postižením na základě tohoto systému.

         (1)  Úř. věst. C 309, 18.09.2017.


title: Věc C-685/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Münster – Německo) – EV v. Finanzamt Lippstadt „Řízení o předběžné otázce – Články 63 až 65 SFEU – Volný pohyb kapitálu – Odpočet zdanitelného zisku – Majetkové účasti mateřské společnosti v kapitálové společnosti s obchodním vedením a sídlem ve třetím státě – Dividendy vyplacené mateřské společnosti – Daňová odpočitatelnost podléhající přísnějším podmínkám než odpočet zisků z podílů na kapitálových společnostech založených dle vnitrostátního práva, které nejsou osvobozeny od daně“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Münster – Německo) – EV v. Finanzamt Lippstadt
      (Věc C-685/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Články 63 až 65 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Odpočet zdanitelného zisku - Majetkové účasti mateřské společnosti v kapitálové společnosti s obchodním vedením a sídlem ve třetím státě - Dividendy vyplacené mateřské společnosti - Daňová odpočitatelnost podléhající přísnějším podmínkám než odpočet zisků z podílů na kapitálových společnostech založených dle vnitrostátního práva, které nejsou osvobozeny od daně“)
      (2018/C 408/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Münster

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: EV

         Žalovaný: Finanzamt Lippstadt

         Výrok

      Články 63 až 65 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která podřizuje odpočet zisků plynoucích z podílů v kapitálové společnosti, jež má své obchodní vedení a sídlo ve třetím státě, přísnějším podmínkám než odpočet zisků plynoucích z podílů v kapitálové společnosti založené dle vnitrostátního práva, která není osvobozena od daně.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc C-327/18 PPU: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court – Irsko) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných na R O „Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Důvody pro odmítnutí výkonu – Článek 50 SEU – Zatýkací rozkaz vydaný justičními orgány členského státu, který zahájil postup pro vystoupení z Evropské unie – Nejistota ohledně režimu použitelného na vztahy mezi tímto státem a Unií po vystoupení“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/33

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court – Irsko) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných na R O
      (Věc C-327/18 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Důvody pro odmítnutí výkonu - Článek 50 SEU - Zatýkací rozkaz vydaný justičními orgány členského státu, který zahájil postup pro vystoupení z Evropské unie - Nejistota ohledně režimu použitelného na vztahy mezi tímto státem a Unií po vystoupení“)
      (2018/C 408/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko)

         Účastník původního řízení

      R O

         Výrok

      Článek 50 SEU musí být vykládán v tom smyslu, že pouhé oznámení členského státu o jeho záměru vystoupit z Evropské unie na základě tohoto článku nemá za následek, že v případě, že tento členský stát vydá evropský zatýkací rozkaz na určitou osobu, by vykonávající členský stát musel výkon tohoto evropského zatýkacího rozkazu odmítnout nebo odložit do doby, než budou známy přesnější informace o právním režimu použitelném ve vystavujícím členském státě po jeho vystoupení z Evropské unie. Neexistují-li závažné a prokazatelné důvody se domnívat, že osobě, na niž byl vydán tento evropský zatýkací rozkaz, hrozí, že po vystoupení vystavujícího členského státu z Evropské unie bude zbavena práv přiznaných Listinou základních práv Evropské unie a rámcovým rozhodnutím Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, nemůže vykonávající členský stát odmítnout výkon tohoto evropského zatýkacího rozkazu, dokud je vystavující členský stát členem Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 349, 16.7.2018.


title: Věc C-241/17 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 12. září 2018 – Holistic Innovation Institute, SLU v. Výkonná agentura pro výzkum (REA) „Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Projekty financované Evropskou unií v oblasti výzkumu – Sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj (2007-2013) – Projekty Inachus a ZONeSEC – Rozhodnutí o zamítnutí účasti žalobkyně – Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/34

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 12. září 2018 – Holistic Innovation Institute, SLU v. Výkonná agentura pro výzkum (REA)
      (Věc C-241/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Projekty financované Evropskou unií v oblasti výzkumu - Sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj (2007-2013) - Projekty Inachus a ZONeSEC - Rozhodnutí o zamítnutí účasti žalobkyně - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“)
      (2018/C 408/44)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Holistic Innovation Institute, SLU (zástupce: J. J. Marín López, abogado)

         Další účastnice řízení: Výkonná agentura pro výzkum (REA) (zástupci: S. Payan-Lagrou, V. Canetti, zmocněnci, ve spolupráci s J. Rivas Andrésem, abogado)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněný.

                  2)

                  Společnosti Holistic Innovation Institute SLU se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 221, 10.7.2017.


title: Věc C-539/17 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. září 2018 – Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Sedmý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) – Grantová dohoda – Nepřípustné náklady – Rozhodnutí Evropské komise o vymáhání – Žaloba příjemce k Tribunálu Evropské unie na základě článku 272 SFEU – Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/35

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. září 2018 – Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon v. Evropská komise
      (Věc C-539/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Sedmý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Grantová dohoda - Nepřípustné náklady - Rozhodnutí Evropské komise o vymáhání - Žaloba příjemce k Tribunálu Evropské unie na základě článku 272 SFEU - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
      (2018/C 408/45)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (zástupce: K. Damis, dikigoros)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Výrok

                  1.

                  Kasační opravný prostředek se zamítá jako zjevně neopodstatněný.

                  2.

                  Společnosti Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc C-41/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španělsko) – Isabel González Castro v. Mutua Umivale, Prosegur España SL a Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 92/85/EHS – Články 4, 5 a 7 – Ochrana bezpečnosti a zdraví zaměstnanců – Kojící zaměstnankyně – Noční práce – Práce na směny vykonávaná částečně v nočních hodinách – Hodnocení rizik, která obnáší pracovní místo – Preventivní opatření – Zpochybnění dotčenou zaměstnankyní – Směrnice 2006/54/ES – Článek 19 – Rovné zacházení – Diskriminace na základě pohlaví – Důkazní břemeno“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/10

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španělsko) – Isabel González Castro v. Mutua Umivale, Prosegur España SL a Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Věc C-41/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 92/85/EHS - Články 4, 5 a 7 - Ochrana bezpečnosti a zdraví zaměstnanců - Kojící zaměstnankyně - Noční práce - Práce na směny vykonávaná částečně v nočních hodinách - Hodnocení rizik, která obnáší pracovní místo - Preventivní opatření - Zpochybnění dotčenou zaměstnankyní - Směrnice 2006/54/ES - Článek 19 - Rovné zacházení - Diskriminace na základě pohlaví - Důkazní břemeno“)
      (2018/C 408/11)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Isabel González Castro

         Žalovaní: Mutua Umivale, Prosegur España SL a Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň musí být vykládán v tom smyslu, že se použije na takovou situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, kdy dotyčná zaměstnankyně pracuje na směny, v jejichž rámci plní pouze část svých úkolů v nočních hodinách.

                  2)

                  Článek 19 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) musí být vykládán v tom smyslu, že se použije v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, kdy pracovnice, které bylo odepřeno poskytnutí lékařského potvrzení dokládajícího existenci rizika pro kojení představovaného jejím pracovním místem, a tedy i peněžitá dávka z důvodu rizika během kojení, zpochybňuje před vnitrostátním soudem nebo jiným příslušným orgánem dotčeného členského státu vyhodnocení rizik vyplývajících z jejího pracovního místa, pokud tato pracovnice uvádí skutečnosti nasvědčující tomu, že toto vyhodnocení nezahrnovalo specifické přezkoumání její konkrétní situace, a umožňují tak předpokládat existenci přímé diskriminace na základě pohlaví ve smyslu směrnice 2006/54, což musí ověřit předkládající soud.
                  Žalované straně pak přísluší prokázat, že uvedené vyhodnocení rizik ve skutečnosti takové specifické přezkoumání zahrnovalo, a tudíž k porušení zásady zákazu diskriminace nedošlo.

         (1)  Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


title: Věc C-51/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Ítélőtábla – Maďarsko) – OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt v. Teréz Ilyés, Emil Kiss „Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Zneužívající ujednání – Směrnice 93/13/EHS – Rozsah působnosti – Článek 1 odst. 2 – Závazná právní a správní ustanovení – Článek 3 odst. 1 – Pojem ‚smluvní ujednání, které nebylo individuálně sjednáno‘ – Ujednání začleněné do smlouvy po jejím uzavření v návaznosti na zásah vnitrostátního zákonodárce – Článek 4 odst. 2 – Jasné a srozumitelné znění smluvního ujednání – Článek 6 odst. 1 – Posouzení zneužívající povahy ujednání vnitrostátním soudem i bez návrhu – Úvěrová smlouva v cizí měně uzavřená mezi spotřebitelem a podnikatelem“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/11

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Ítélőtábla – Maďarsko) – OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt v. Teréz Ilyés, Emil Kiss
      (Věc C-51/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Zneužívající ujednání - Směrnice 93/13/EHS - Rozsah působnosti - Článek 1 odst. 2 - Závazná právní a správní ustanovení - Článek 3 odst. 1 - Pojem ‚smluvní ujednání, které nebylo individuálně sjednáno‘ - Ujednání začleněné do smlouvy po jejím uzavření v návaznosti na zásah vnitrostátního zákonodárce - Článek 4 odst. 2 - Jasné a srozumitelné znění smluvního ujednání - Článek 6 odst. 1 - Posouzení zneužívající povahy ujednání vnitrostátním soudem i bez návrhu - Úvěrová smlouva v cizí měně uzavřená mezi spotřebitelem a podnikatelem“)
      (2018/C 408/12)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Ítélőtábla

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt

         Další účastníci řízení: Teréz Ilyés, Emil Kiss

         Výrok

                  1)

                  Pojem „smluvní ujednání, které nebylo individuálně sjednáno“, uvedený v čl. 3 odst. 1 směrnice 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že se konkrétně vztahuje na smluvní ujednání změněné kogentním vnitrostátním právním ustanovením přijatým po uzavření smlouvy se spotřebitelem, kterým se nahrazuje neplatné ujednání obsažené v uvedené smlouvě.

                  2)

                  Článek 1 odst. 2 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že do působnosti této směrnice nespadají ujednání, která odrážejí kogentní právní předpisy a která se součástí úvěrové smlouvy uzavřené se spotřebitelem stala po jejím uzavření a nahrazují neplatné smluvní ujednání tak, že se použije směnný kurz národní banky. Avšak ujednání týkající se kurzového rizika, jako je ujednání dotčené ve věci v původním řízení, není z působnosti této směrnice tímto ustanovením vyloučeno.

                  3)

                  Článek 4 odst. 2 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že požadavek, aby smluvní ujednání bylo sepsáno jasným a srozumitelným jazykem, zavazuje finanční instituce k tomu, aby dlužníkům poskytly dostatečné informace, které jim umožní přijmout informovaná a obezřetná rozhodnutí. Uvedený požadavek v tomto ohledu implikuje, že ujednání o kurzovém riziku musí spotřebitel pochopit nejen z formálního a gramatického hlediska, ale i z hlediska jeho konkrétního dosahu, v tom smyslu, že běžně informovaný a přiměřeně pozorný a obezřetný spotřebitel může nejen zjistit, že může dojít k oslabení domácí měny oproti cizí měně, v níž byl úvěr denominován, ale i posoudit potenciálně významné ekonomické důsledky tohoto ujednání na své finanční závazky.

                  4)

                  Článek 4 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že jasnost a srozumitelnost smluvních ujednání se posuzuje k okamžiku uzavření smlouvy a s ohledem na všechny okolnosti, které provázely uzavření smlouvy, a na ostatní smluvní ujednání, bez ohledu na to, že některá z nich vnitrostátní zákonodárce později prohlásil či považoval za zneužívající a zrušil je.

                  5)

                  Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu přísluší, aby i bez návrhu spotřebitele v postavení žalobce určil případnou zneužívající povahu smluvního ujednání, pokud má k dispozici informace o právním a skutkovém stavu, které jsou pro tyto účely nezbytné.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc T-558/18: Žaloba podaná dne 21. září 2018 – Lupu v. EUIPO – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/58

      Žaloba podaná dne 21. září 2018 – Lupu v. EUIPO – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)
      (Věc T-558/18)
      (2018/C 408/75)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Victor Lupu (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: P. A. Acsinte, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bulharsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Djili DS – Přihláška č. 8 404 551

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. června 2018 ve věci R 2391/2017-5

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  vyhověl námitkám proti zápisu přihlašované ochranné známky (přihláška ochranné známky Evropské unie č. 8 404 551) nebo zápis zrušil nebo jej prohlásil za neplatný.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení článku 1 Prvního protokolu k Evropské úmluvě o lidských právech a článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech;

                  —

                  porušení pravidla 20 odst. 7 písm. a) a c) nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství;

                  —

                  porušení čl. 53 odst. 2 písm. c) a d) nařízení (ES) č. 207/2009 vzhledem k žalobcovu autorskému právu k obrázku na obalu „Djili“, na němž je toto slovo napsáno červenými písmeny na modrém podkladu s vyobrazením papouška a vzhledem k žalobcovu právu užívat obchodní jméno pro výrobky ve smyslu rozsudku Soudního dvora Evropské unie ve věci C-17/06 „Celine“.


title: Věc T-571/18: Žaloba podaná dne 25. září 2018 – YR v. Komise

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/60

      Žaloba podaná dne 25. září 2018 – YR v. Komise
      (Věc T-571/18)
      (2018/C 408/78)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: YR (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil a rozhodl, že se zrušuje individuální rozhodnutí, že mu již od školního roku 2017/2018 nebude propláceno školné na jeho dítě, jež bylo přijato dne 13. listopadu 2017 a o kterém se poprvé dozvěděl prostřednictvím své výplatní pásky z prosince 2017;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  —

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie a obecných prováděcích ustanovení týkajících se náhrady nákladů na zdravotní péči, jelikož výklad žalované porušil nabytá práva, legitimní očekávání, právní jistotu a zásadu řádné správy.

                  —

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení práv dítěte, práva na rodinný život a práva na vzdělání.

                  —

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  —

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející ze skutečnosti, že zájmy žalobce nebyly účinně vyváženy, a z nedodržení zásady proporcionality, kterým je stiženo napadené rozhodnutí.


title: Věc C-98/17 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2018 – Koninklijke Philips NV, Philips France SAS v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Kartelové dohody – Evropský trh s čipy do karet – Síť dvoustranných kontaktů – Výměna citlivých obchodních informací – Omezení hospodářské soutěže ‚z hlediska účelu‘ – Jediné a trvající protiprávní jednání – Účast na protiprávním jednání a povědomí účastníka jedné části dvoustranných kontaktů o ostatních dvoustranných kontaktech – Soudní přezkum“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/15

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2018 – Koninklijke Philips NV, Philips France SAS v. Evropská komise
      (Věc C-98/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh s čipy do karet - Síť dvoustranných kontaktů - Výměna citlivých obchodních informací - Omezení hospodářské soutěže ‚z hlediska účelu‘ - Jediné a trvající protiprávní jednání - Účast na protiprávním jednání a povědomí účastníka jedné části dvoustranných kontaktů o ostatních dvoustranných kontaktech - Soudní přezkum“)
      (2018/C 408/16)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Koninklijke Philips NV, Philips France SAS (zástupci: J. K. de Pree, A. M. ter Haar a T. M. Snoep, advocaten)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, A. Dawes a J. Norris-Usher, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Koninklijke Philips NV a Philips France SAS se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C, 121, 18.4.2017.


title: Věc T-146/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Mondi v. ACER „Energetika – Rozhodnutí odvolacího senátu ACER – Zamítnutí vstupu do řízení v postavení vedlejšího účastníka – Přímý a trvající zájem na výsledku řízení – Právo být vyslechnut“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Mondi v. ACER
      (Věc T-146/17) (1)

      („Energetika - Rozhodnutí odvolacího senátu ACER - Zamítnutí vstupu do řízení v postavení vedlejšího účastníka - Přímý a trvající zájem na výsledku řízení - Právo být vyslechnut“)
      (2018/C 408/62)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Mondi AG (Vídeň, Rakousko) (zástupce: B. Rajal, advokát)

         Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (zástupci: P. Martinet a E. Tremmel, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí odvolacího senátu ACER ze dne 17. února 2017, kterým se odmítá návrh žalobkyně na vstup do řízení v postavení vedlejší účastnice ve věci A-001-2017 (consolidated).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Mondi AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Agenturou pro spolupráci energetických regulačních orgánů.

                  3)

                  Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 129, 24.4.2017.


title: Věc C-411/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. června 2018 společností Romantik Hotels & Restaurants AG proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. dubna 2018 ve věci T-213/17, Romantik Hotels & Restaurants AG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/36

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. června 2018 společností Romantik Hotels & Restaurants AG proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. dubna 2018 ve věci T-213/17, Romantik Hotels & Restaurants AG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-411/18 P)
      (2018/C 408/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Romantik Hotels & Restaurants AG (zástupci: S. Hofmann, W. Göpfert, advokáti)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Hotel Preidlhof GmbH
      Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) odmítl usnesením ze dne 3. října 2018 kasační opravný prostředek jako zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný a rozhodl, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení


title: Věc C-343/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgie) – Fremoluc NV v. Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP) a další „Řízení o předběžné otázce – Základní svobody – Články 21, 45, 49 a 63 SFEU – Směrnice 2004/38/ES – Články 22 a 24 – Předkupní právo veřejnoprávní agentury k pozemkům nacházejícím se v její územní působnosti za účelem realizace sociálního bydlení – Bydlení přidělované přednostně soukromým osobám, které mají ‚silné sociální, ekonomické nebo sociokulturní vazby‘ k území, které spadá do uvedené územní působnosti – Situace, jejíž všechny prvky se nacházejí uvnitř jednoho členského státu – Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/25

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgie) – Fremoluc NV v. Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP) a další
      (Věc C-343/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Základní svobody - Články 21, 45, 49 a 63 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Články 22 a 24 - Předkupní právo veřejnoprávní agentury k pozemkům nacházejícím se v její územní působnosti za účelem realizace sociálního bydlení - Bydlení přidělované přednostně soukromým osobám, které mají ‚silné sociální, ekonomické nebo sociokulturní vazby‘ k území, které spadá do uvedené územní působnosti - Situace, jejíž všechny prvky se nacházejí uvnitř jednoho členského státu - Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
      (2018/C 408/31)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Fremoluc NV

         Žalovaní: Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP), Vlaams Financieringsfonds voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant, Vlaamse Maatschappij voor Sociaal Wonen NV (VMSW), Christof De Knop a další

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (nizozemskojazyčný soud prvního stupně v Bruselu, Belgie) ze dne 19. května 2017 je nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11. 9. 2017.


title: Věc C-540/18 P: Kasační opravný prostředek podaný HX dne 17. srpna 2018 proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 19. června 2018 ve věci T-408/16, HX v. Rada Evropské unie

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/41

      Kasační opravný prostředek podaný HX dne 17. srpna 2018 proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 19. června 2018 ve věci T-408/16, HX v. Rada Evropské unie
      (Věc C-540/18 P)
      (2018/C 408/54)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: HX (zástupce: S. Koev, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

                  —

                  Rozhodnout, že tento kasační opravný prostředek je přípustný a plně opodstatněný, jakož i že všechny žalobní důvody uplatněné na jeho podporu jsou opodstatněné,

                  —

                  rozhodnout, že napadený rozsudek Tribunálu může být zrušen v celém rozsahu,

                  —

                  zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie (pátého senátu) ze dne 19. června 2018, HX v. Rada, T-408/16, v celém rozsahu,

                  —

                  částečně zrušit rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP, prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/840 ze dne 27. května 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 (Úř. věst. 2014, L 141, s. 30), rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/706 ze dne 14. května 2018, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP (Úř. věst. 2017, L 139, s. 62) a prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/840 ze dne 27. května 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 (Úř. věst. 2017, L 139, s. 15) v rozsahu, v němž se týkají HX,

                  —

                  uložit Radě náhradu veškerých nákladů řízení účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele) a výdaje, odměny a další náklady související s jeho obhajobou.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  Nesprávné uplatnění práva ze strany Tribunálu, jelikož tento měl za to, že Rada správně uplatnila předpoklad obchodníka uskutečňujícího své aktivity v Sýrii, třebaže tento předpoklad nemá žádný právní základ a ve vztahu ke sledovanému cíli právní úpravy je nepřiměřený.

                  2.

                  Nesprávné uplatnění práva projevující se porušením důkazních pravidel absencí důkazů pro účely uplatnění předpokladu a odmítnutím použít čl. 27 odst. 3, jakož i čl. 28 odst. 3 rozhodnutí 2013/255 pozměněného rozhodnutím 2015/1836.

                  3.

                  Nesprávné uplatnění práva projevující se porušením procesních pravidel, které zasahuje do zájmů navrhovatele, a to na základě odmítnutí připustit nové důkazy předložené v souladu s čl. 85 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu.


title: Věc T-581/18: Žaloba podaná dne 27. září 2018 – ND (*) a OE (*) v. Komise

text:
                  12.11.2018

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 408/62

         Žaloba podaná dne 27. září 2018 –  ND (*1) a  OE (*1) v. Komise
         (Věc T-581/18)
         (2018/C 408/81)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastníci řízení

            Žalobci: ND (*1),  OE (*1) (zástupce: A.Bove, advokát)

            Žalovaná: Evropská komise

            Návrhová žádání

         Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                     —

                     přijal projednávanou žalobu na neplatnost;

                     —

                     prohlásil žalobu za opodstatněnou ve věci samé na základě uvedených žalobních důvodů a v důsledku toho zrušil rozhodnutí Evropské komise doručené dne 30. července 2018 na základě nařízení Rady č. 260/68 ze dne 29. února 1968 nebo článku 9 Smlouvy o Evropské unii, prostřednictvím žaloby upravené v článku 263 SFEU a vrátil spis příslušnému orgánu;

                     —

                     nařídil splnění všech povinností vyžadovaných zákonem v této oblasti;

                     —

                     uložil žalované náhradu nákladů řízení v tomto stupni;

                     —

                     vyhradil žalobcům všechna ostatní práva, žalobní důvody a úkony.

            Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

                     1.

                     První žalobní důvod vycházející z porušení nařízení Rady č. 260/68 ze dne 29. února 1968.

                     2.

                     Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 9 Smlouvy o Evropské unii zakotvujícího rovnost mezi všemi evropskými občany, jenž nebyl v projednávané věci dodržen.

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.


title: Věc C-546/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi – Španělsko) – Montte SL v. Musikene „Řízení o předběžné otázce – Článek 267 SFEU – Pravomoc Soudního dvora – Postavení předkládajícího orgánu coby soudu – Směrnice 2014/24/EU – Postupy při zadávání veřejných zakázek – Otevřené řízení – Kritéria pro zadání – Technické hodnocení – Minimální počet bodů – Hodnocení založené na ceně“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/7

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi – Španělsko) – Montte SL v. Musikene
      (Věc C-546/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 267 SFEU - Pravomoc Soudního dvora - Postavení předkládajícího orgánu coby soudu - Směrnice 2014/24/EU - Postupy při zadávání veřejných zakázek - Otevřené řízení - Kritéria pro zadání - Technické hodnocení - Minimální počet bodů - Hodnocení založené na ceně“)
      (2018/C 408/06)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Montte SL

         Žalovaná: Musikene

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle níž veřejní zadavatelé mohou v zadávací dokumentaci upravující zadání veřejné zakázky v otevřeném řízení stanovit minimální požadavky v souvislosti s technickým hodnocením tak, že předložené nabídky, které nedosáhnou předem stanoveného minimálního počtu bodů po tomto hodnocení, jsou vyloučeny z následného hodnocení založeného jak na technických kritériích, tak na ceně.

                  2)

                  Článek 66 směrnice 2014/24 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle níž veřejní zadavatelé mohou v zadávací dokumentaci upravující zadání veřejné zakázky v otevřeném řízení stanovit minimální požadavky v souvislosti s technickým hodnocením tak, že předložené nabídky, které nedosáhnou předem stanoveného minimálního počtu bodů po tomto hodnocení, jsou vyloučeny z následných fází zadávání veřejné zakázky, a to nehledě na počet zbylých uchazečů.

         (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc C-618/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) – Spojené království) – Rafal Prefeta v. Secretary of State for Work and Pensions „Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb osob – Článek 45 SFEU – Akt o přistoupení z roku 2003 – Kapitola 2 přílohy XII – Možnost členského státu odchýlit se od čl. 7 odst. 2 nařízení (EU) č. 492/2011 a od čl. 7 odst. 3 směrnice 2004/38/ES – Polský státní příslušník, který nezavršil dobu dvanácti měsíců registrované práce v hostitelském členském státě“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) – Spojené království) – Rafal Prefeta v. Secretary of State for Work and Pensions
      (Věc C-618/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb osob - Článek 45 SFEU - Akt o přistoupení z roku 2003 - Kapitola 2 přílohy XII - Možnost členského státu odchýlit se od čl. 7 odst. 2 nařízení (EU) č. 492/2011 a od čl. 7 odst. 3 směrnice 2004/38/ES - Polský státní příslušník, který nezavršil dobu dvanácti měsíců registrované práce v hostitelském členském státě“)
      (2018/C 408/08)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Rafal Prefeta

         Žalovaný: Secretary of State for Work and Pensions

         Výrok

      Kapitola 2 přílohy XII Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musí být vykládána v tom smyslu, že během přechodného období, které je v ní stanoveno, opravňovala Spojené království Velké Británie a Severního Irska, aby vyloučilo z požívání výhod podle čl. 7 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS takového polského státního příslušníka, jako je Rafal Prefeta, který nesplnil podmínku výkonu registrované pracovní činnosti na jeho území po nepřerušenou dobu dvanácti měsíců stanovenou vnitrostátními právními předpisy.

         (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-68/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – IR v. JQ „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2000/78/ES – Rovné zacházení – Pracovní činnosti vykonávané v církvích nebo jiných organizacích, jejichž etika je založena na náboženském vyznání nebo víře – Profesní požadavky – Jednání v dobré víře a s věrností etice církve nebo organizace – Pojem – Rozdílné zacházení na základě náboženského vyznání nebo víry – Propuštění vedoucího zaměstnance katolického vyznání z důvodu uzavření druhého občanského sňatku po rozvodu“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/13

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – IR v. JQ
      (Věc C-68/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení - Pracovní činnosti vykonávané v církvích nebo jiných organizacích, jejichž etika je založena na náboženském vyznání nebo víře - Profesní požadavky - Jednání v dobré víře a s věrností etice církve nebo organizace - Pojem - Rozdílné zacházení na základě náboženského vyznání nebo víry - Propuštění vedoucího zaměstnance katolického vyznání z důvodu uzavření druhého občanského sňatku po rozvodu“)
      (2018/C 408/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: IR

         Žalovaný: JQ

         Výrok

                  1)

                  Článek 4 odst. 2 druhý pododstavec směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že:

                              —

                              církev nebo jiná organizace, jejíž etika je založena na náboženském vyznání nebo víře a která provozuje nemocniční zařízení zřízené ve formě kapitálové společnosti založené podle soukromého práva, nemůže rozhodnout, že podřídí své vedoucí zaměstnance rozdílným požadavkům na jednání v dobré víře a s věrností této etice v závislosti na tom, jakého jsou tito zaměstnanci vyznání či zda jsou bez vyznání, aniž by toto rozhodnutí mohlo případně podléhat účinnému soudnímu přezkumu, aby bylo zajištěno, že budou splněna kritéria stanovená v čl. 4 odst. 2 této směrnice, a

                              —

                              rozdílné zacházení s vedoucími zaměstnanci, pokud jde o požadavek na jednání v dobré víře a s věrností uvedené etice, v závislosti na tom, jakého jsou tito zaměstnanci vyznání či zda jsou bez vyznání, je v souladu s uvedenou směrnicí pouze tehdy, pokud vzhledem k povaze dotyčných pracovních činností nebo kontextu, v němž jsou vykonávány, je náboženské vyznání nebo víra profesním požadavkem, který je podstatný, legitimní a odůvodněný se zřetelem k etice dotčené církve nebo organizace, a je v souladu se zásadou proporcionality, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

                  2)

                  Vnitrostátní soud, který rozhoduje o sporu mezi dvěma soukromými subjekty, je povinen, pokud není možné, aby vyložil použitelné vnitrostátní právo v souladu s čl. 4 odst. 2 směrnice 2000/78, zajistit v rámci svých pravomocí právní ochranu, která pro jednotlivce vyplývá z obecných zásad unijního práva, jako je zásada zákazu diskriminace na základě náboženského vyznání nebo víry, jež je nyní zakotvena v článku 21 Listiny, a zaručit plný účinek práv z nich vyplývajících tím, že případně nepoužije jakékoli odporující vnitrostátní ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc C-518/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Stefan Rudigier „Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Veřejné služby v přepravě cestujících po železnici a silnici – Nařízení (ES) č. 1370/2007 – Článek 5 odst. 1 – Uzavírání smluv o veřejných službách – Článek 7 odst. 2 – Povinnosti zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie určité informace nejpozději jeden rok před zahájením řízení – Důsledky nezveřejnění – Zrušení výzvy k podávání nabídek – Směrnice 2014/24/EU – Článek 27 odst. 1 – Článek 47 odst. 1 – Směrnice 2014/25/EU – Článek 45 odst. 1 – Článek 66 odst. 1 – Oznámení o zahájení zadávacího řízení“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/30

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Stefan Rudigier
      (Věc C-518/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Veřejné služby v přepravě cestujících po železnici a silnici - Nařízení (ES) č. 1370/2007 - Článek 5 odst. 1 - Uzavírání smluv o veřejných službách - Článek 7 odst. 2 - Povinnosti zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie určité informace nejpozději jeden rok před zahájením řízení - Důsledky nezveřejnění - Zrušení výzvy k podávání nabídek - Směrnice 2014/24/EU - Článek 27 odst. 1 - Článek 47 odst. 1 - Směrnice 2014/25/EU - Článek 45 odst. 1 - Článek 66 odst. 1 - Oznámení o zahájení zadávacího řízení“)
      (2018/C 408/38)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Stefan Rudigier

         Za přítomnosti: Salzburger Verkehrsverbund GmbH

         Výrok

      Článek 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 musí být vykládán v tom smyslu, že:

                  —

                  povinnost poskytnout předběžné informace, jež je v něm stanovena, se použije na smlouvy na veřejné služby v autobusové přepravě, jež jsou v zásadě zadávány v souladu s postupy stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES nebo ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a o zrušení směrnice 2004/17/ES;

                  —

                  porušení této povinnosti předběžného poskytnutí informací nemá za následek zrušení dotčené výzvy k podávání nabídek, pokud jsou dodrženy zásady rovnocennosti, efektivity a rovného zacházení, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 392, 20.11.2017.


title: Věc C-175/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – X v. Belastingdienst/Toeslagen „Řízení o předběžné otázce – Společná politika v oblasti azylu a podpůrné ochrany – Směrnice 2005/85/ES – Článek 39 – Směrnice 2008/115/ES – Článek 13 – Listina základních práv Evropské unie – Článek 18, čl. 19 odst. 2 a článek 47 – Právo na účinný prostředek právní nápravy před soudem – Zásada nenavracení – Rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o azyl a ukládá se povinnost navrácení – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví soudní řízení ve druhém stupni – Automatický odkladný účinek omezující se pouze na řízení v prvním stupni“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/19

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – X v. Belastingdienst/Toeslagen
      (Věc C-175/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná politika v oblasti azylu a podpůrné ochrany - Směrnice 2005/85/ES - Článek 39 - Směrnice 2008/115/ES - Článek 13 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 18, čl. 19 odst. 2 a článek 47 - Právo na účinný prostředek právní nápravy před soudem - Zásada nenavracení - Rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o azyl a ukládá se povinnost navrácení - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví soudní řízení ve druhém stupni - Automatický odkladný účinek omezující se pouze na řízení v prvním stupni“)
      (2018/C 408/23)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: X

         Odpůrce: Belastingdienst/Toeslagen

         Výrok

      Článek 39 směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka a článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, ve spojení s článkem 18, čl. 19 odst. 2 a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která ačkoli stanoví odvolání proti rozsudku soudu prvního stupně, kterým se potvrzuje rozhodnutí, jímž se zamítá žádost o mezinárodní ochranu a ukládá se povinnost navrácení, nespojuje s tímto opravným prostředkem automatický odkladný účinek, i když se dotčená osoba dovolává skutečnosti, že hrozí vážné porušení zásady nenavracení.

         (1)  Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


title: Věc C-516/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 6. srpna 2018 – QE v. Sun Express Deutschland GmbH

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/38

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 6. srpna 2018 – QE v. Sun Express Deutschland GmbH
      (Věc C-516/18)
      (2018/C 408/51)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Nürnberg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: QE

         Žalovaná: Sun Express Deutschland GmbH
      Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 22. srpna 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc C-304/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Helga Löber v. Barclays Bank plc „Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 44/2001 – Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech – Zvláštní příslušnost – Článek 5 bod 3 – Příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti – Místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události – Spotřebitel s bydlištěm v členském státě, který prostřednictvím banky se sídlem v tomto členském státě nakoupil cenné papíry emitované bankou se sídlem v jiném členském státě – Příslušnost k rozhodování o žalobě podané tímto spotřebitelem na základě deliktní odpovědnosti této banky“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/23

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Helga Löber v. Barclays Bank plc
      (Věc C-304/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Zvláštní příslušnost - Článek 5 bod 3 - Příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události - Spotřebitel s bydlištěm v členském státě, který prostřednictvím banky se sídlem v tomto členském státě nakoupil cenné papíry emitované bankou se sídlem v jiném členském státě - Příslušnost k rozhodování o žalobě podané tímto spotřebitelem na základě deliktní odpovědnosti této banky“)
      (2018/C 408/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Helga Löber

         Žalovaná: Barclays Bank plc

         Výrok

      Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, ve které investor podává žalobu na náhradu škody na základě deliktní odpovědnosti, směřující proti bance, která emitovala certifikát, do kterého tato osoba investovala, jsou soudy bydliště tohoto investora jakožto soudy místa, kde došlo ke škodné události ve smyslu tohoto ustanovení, příslušné k rozhodování o této žalobě, jestliže tvrzená újma spočívá ve finanční újmě, která nastane přímo na bankovním účtu uvedeného investora u banky mající sídlo v obvodu těchto soudů a jestliže další zvláštní okolnosti této situace rovněž hovoří ve prospěch určení příslušnosti uvedených soudů.

         (1)  Úř. věst. C 269, 14.8.2017.


title: Věc T-541/18: Žaloba podaná dne 12. září 2018 – Changmao Biochemical Engineering v. Komise

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/57

      Žaloba podaná dne 12. září 2018 – Changmao Biochemical Engineering v. Komise
      (Věc T-541/18)
      (2018/C 408/74)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Čchang-čou, Čína) (zástupci: K. Adamantopoulos a P. Billiet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené nařízení v rozsahu, v němž se jí týká;

                  —

                  podpůrně, zrušil napadené nařízení v celém rozsahu; a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Projednávaná žaloba směřuje ke zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/921 (1).
      Na její podporu uplatňuje žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že použitím metodiky srovnatelné země Komise své rozhodnutí právně dostačujícím způsobem neodůvodnila a dopustila se právně i věcně zjevně nesprávného posouzení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že při závěru o tom, že průmyslové odvětví Unie zůstávalo v referenčním období zranitelné vůči poškozujícím účinkům dumpingového dovozu kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky, se Komise dopustila právně i věcně zjevně nesprávného posouzení, porušila zásadu řádné správy a neodůvodnila své rozhodnutí právně dostačujícím způsobem, jelikož Komise nepřihlédla k výsledkům jednoznačně největšího výrobce kyseliny vinné v Unii, čímž porušila čl. 11 odst. 2 a čl. 3 odst. 2 nařízení (EU) 2016/1036 (2), jakož i články 11.3 a 3.1 dohody WTO o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu (dále jen „antidumpingová dohoda“).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že při závěru o tom, že je pravděpodobné, že újma způsobená průmyslovému odvětví Unie by byla znovu způsobena, pokud by byla ukončena platnost antidumpingových opatření přijatých Unií ve vztahu k dovozu kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky, se Komise dopustila právně i věcně zjevně nesprávného posouzení, jelikož použitá metodika, zaprvé, nespočívá na skutečných důkazech, ale na domněnkách a mechanických nedostatečně podepřených předpokladech, a, zadruhé, nijak nezohledňuje jednání společnosti Hangzhou Bioking, jednoho z největších výrobců kyseliny vinné v Čínské lidové republice a největšího vývozce této kyseliny z dané země do Evropské unie, tedy společnosti, které Unie od 20. dubna 2012 neuložila žádné antidumpingové clo. Žalobkyně mimoto tvrdí, že Komise nezohlednila dopad klimatických změn na výrobu přírodní kyseliny vinné, čímž porušila čl. 11 odst. 2 a čl. 3 odst. 2 nařízení 2016/1036, jakož i články 11.3 a 3.1 antidumpingové dohody.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že porušením čl. 3 odst. 2, čl. 11 odst. 2, čl. 16 odst. 1, čl. 19 odst. 2 a 4, čl. 20 odst. 2 a 4 a čl. 21 odst. 5 a 7 nařízení 2016/1036, jakož i článků 3.1, 5.3, 6.1, 6.1.2, 9.2, 6.4, 6.5.1, 6.6, 6.9 a 11.3 antidumpingové dohody se Komise dopustila porušení podstatných náležitostí práva žalobkyně se v řízení účinně bránit.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/921 ze dne 28. června 2018, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 (Úř. věst. 2018, L 164, s. 14).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-572/18: Žaloba podaná dne 25. září 2018 – YS v. Komise

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/61

      Žaloba podaná dne 25. září 2018 – YS v. Komise
      (Věc T-572/18)
      (2018/C 408/79)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: YS (zástupce: N. de Montigny, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil a rozhodl, že individuální rozhodnutí o tom, že od školního roku 2017/2018 se již žalobci dále nepřiznává náhrada výdajů na vzdělávání týkající se jeho dětí, které bylo přijato dne 14. listopadu 2017 a poprvé se náhrada projevila na jeho výplatní pásce z prosince 2017, se zrušuje;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie a obecných prováděcích opatření pro úhradu léčebných výloh v rozsahu, v němž změnou výkladu ze strany žalované došlo podle žalobce k porušení nabytých práv, legitimního očekávání, právní jistoty a zásady řádné správy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práv dítěte, práva na rodinný život a práva na vzdělání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že nebylo provedeno skutečné zvážení zájmů a že v napadeném rozhodnutí není dodržena zásada proporcionality.


title: Věc T-573/18: Žaloba podaná dne 25. září 2018 – Hickies v. EUIPO (tvar tkaničky do obuvi)

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/62

      Žaloba podaná dne 25. září 2018 – Hickies v. EUIPO (tvar tkaničky do obuvi)
      (Věc T-573/18)
      (2018/C 408/80)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hickies, Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: I. Fowler, Solicitor a J. Schmitt, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (Tvar tkaničky do obuvi) – Přihláška č. 16 952 962

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. června 2018, ve věci R 2693/2017-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, ve kterém bylo zamítnuto odvolání žalobkyně, které se týkalo „tkaniček do obuvi; ornamentů obuvi z plastu; lemovek obuvi; oděvních doplňků; šitých výrobků a dekorativních textilních výrobků; spon obuvi; zapínání obuvi“;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-33/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Amicus Therapeutics UK a Amicus Therapeutics v. EMA „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty držené EMA, které obsahují informace předložené žalobkyněmi v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku Galafold – Rozhodnutí o udělení přístupu k dokumentu třetí osobě – Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů – Absence obecné domněnky důvěrnosti“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Amicus Therapeutics UK a Amicus Therapeutics v. EMA
      (Věc T-33/17) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty držené EMA, které obsahují informace předložené žalobkyněmi v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku Galafold - Rozhodnutí o udělení přístupu k dokumentu třetí osobě - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů - Absence obecné domněnky důvěrnosti“)
      (2018/C 408/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Amicus Therapeutics UK Ltd (Gerrards Cross, Spojené království) a Amicus Therapeutics, Inc. (Cranbury, New Jersey, Spojené státy) (zástupci: L. Tsang, J. Mulryne, solicitors, a F. Campbell, barrister)

         Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: N. Rampal Olmedo, S. Marino, A. Spina, A. Rusanov a T. Jabłoński, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí EMA ASK-22072 ze dne 14. prosince 2016, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331), uděluje třetí osobě přístup k dokumentu, který obsahuje informace předložené v souvislosti s žádostí o registraci léčivého přípravku Galafold.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Amicus Therapeutics UK Ltd a Amicus Therapeutics, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc T-182/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Novartis v. EUIPO – Chiesi Farmaceutici (AKANTO) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie AKANTO – Starší slovní ochranná známka Evropské unie KANTOS – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Novartis v. EUIPO – Chiesi Farmaceutici (AKANTO)
      (Věc T-182/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie AKANTO - Starší slovní ochranná známka Evropské unie KANTOS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 408/64)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: L. Junquera Lara, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Duarte Guimarães a J. Ivanauskas, poté J. Ivanauskas a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Chiesi Farmaceutici SpA (Parma, Itálie) (zástupci: T. de Haan, P. Péters a F. Folmer, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. ledna 2017 (věc R 531/2016-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Chiesi Farmaceutici a Novartis.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Novartis AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


title: Věc C-562/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal d'instance de Sens (Francie) dne 30. srpna 2018 – X

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/42

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal d'instance de Sens (Francie) dne 30. srpna 2018 – X
      (Věc C-562/18)
      (2018/C 408/55)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal d'instance de Sens

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: X

         Další účastník řízení: Procureur de la République

         Předběžné otázky

                  1)

                  Umožňuje článek 21 Listiny základních práv Evropské unie, vykládaný ve světle Úmluvy Organizace spojených národů o právech osob se zdravotním postižením, a čl. 39 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie odejmout osobě právo volit ve volbách do Evropského parlamentu z důvodu, že jí byl v důsledku jejího mentálního postižení ustanoven poručník?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi, vyžaduje evropské právo splnění zvláštních podmínek k tomuto odnětí práva, a pokud ano, jakých?


title: Věc C-575/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. září 2018 Českou republikou proti usnesení Tribunálu (Sedmý senát) vydanému dne 28. června 2018 ve věci T-147/15, Česká republika v. Komise

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/43

      Kasační opravný prostředek podaný dne 13. září 2018 Českou republikou proti usnesení Tribunálu (Sedmý senát) vydanému dne 28. června 2018 ve věci T-147/15, Česká republika v. Komise
      (Věc C-575/18 P)
      (2018/C 408/56)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, O. Serdula, zmocněnci)

         Další účastník řízení: Evropská komise

         Návrhové žádání navrhovatelky

      Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadené usnesení;

                  —

                  zamítl námitku nepřípustnosti vznesenou Evropskou komisí;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl o návrhových žádáních České republiky obsažených v žalobě; a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka jeden kasační důvod vycházející z porušení čl. 263 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) ve spojení s čl. 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“). Tribunál totiž v napadeném usnesení došel k nesprávnému závěru, že napadený akt, zejména vzhledem k absenci pravomoci Komise vydávat rozhodnutí v oblasti tradičních vlastních zdrojů, není napadnutelným aktem ve smyslu čl. 263 SFEU, což dle Tribunálu není v rozporu s právem České republiky na účinnou soudní ochranu ve smyslu čl. 47 Listiny, jelikož Česká republika měla možnost poskytnout spornou částku podmíněně, vyjádřit výhrady proti opodstatněnosti právního názoru Komise a vyčkat, než Komise podá žalobu dle čl. 258 SFEU.
      Závěry Tribunálu jsou v rozporu s čl. 263 SFEU ve spojení s čl. 47 Listiny, jelikož institut podmíněné platby nezajišťuje, že spor bude v budoucnu meritorně posouzen Soudním dvorem. Tato skutečnost vyplývá ze stávající judikatury Soudního dvora k diskreci Komise v rámci řízení pro porušení povinnosti, z neexistence jakékoliv právní úpravy institutu podmíněné platby a zejména z dosavadní praxe Komise v této oblasti.


title: Věc C-611/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-455/14, Pirelli & C. v. Komise

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/43

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-455/14, Pirelli & C. v. Komise
      (Věc C-611/18 P)
      (2018/C 408/57)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pirelli & C. SpA. (zástupci: M. Siragusa, G. Rizza, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
      na základě čl. 169 odst. 1 jednacího řádu zrušil rozhodnutí Tribunálu obsažené v rozsudku, který byl vydán dne 12. července 2018 ve věci T-455/14 Pirelli & C. S.p.A v. Komise, oznámeném žalobkyní téhož dne prostřednictvím e-Curia
      a
      na základě čl. 170 odst. 1 jednacího řádu vyhověl návrhovým žádáním uplatňovaným společností Pirelli mutatis mutandis, aniž bude věc vrácena zpět, a v důsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutí (1) v rozsahu, v němž se týká Pirelli, a konkrétně jeho čl. 1 odst. 5 písm. d), čl. 2 písm. g) a článek 4 v rozsahu, v němž jí zahrnuje na seznam osob, kterým je opatření určeno

            a podpůrně

                  —

                  udělil společnosti Pirelli právo, aby bylo vyžadováno plnění nejdříve od hlavního dlužníka, v rámci výkonu pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci podle článku 31 nařízení č. 1/2003 (2) a článku 261 SFEU;

            pokud by společnost Prysmian podala kasační opravný prostředek k Soudnímu dvoru proti rozhodnutí Tribunálu uvedenému v rozsudku vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-455/14,

                  —

                  zrušil nebo změnil jeho čl. 2 písm. g) tím, že sníží pokutu uloženou společně a nerozdílně společnostem Prysmian a Pirelli a

                  —

                  v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

            pokud Soudní dvůr nezruší rozhodnutí Tribunálu obsažené ve výroku rozsudku vydaného dne 12. července 2018 ve věci T-455/14 Pirelli & C. S.p.A v. Komise, udělil společnosti Pirelli právo, aby bylo vyžadováno plnění nejdříve od hlavního dlužníka, v rámci výkonu pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci podle článku 31 nařízení č. 1/2003 a článku 261 SFEU.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         První důvod kasačního opravného prostředku týkajícího se skutečnosti, že Tribunál nedodržel svou povinnost uvést odůvodnění ve vztahu k údajně neexistujícímu nedostatečnému odůvodnění – dovolávanému společností Pirelli – zamítnutí Komisí podrobných argumentů týkajících se nepoužitelnosti v projednávaném případě domněnky skutečného rozhodujícího vlivu a nerovného zacházení, jehož se dopustila Komise, když použila metodu „dvojího základu“ jen na společnost Goldman Sachs

      Tribunál se dopustil omylu, když určil předmět a rozsah povinnosti Komise uvést odůvodnění tak, že neuznal a neprohlásil, že odůvodnění rozhodnutí nesplňuje požadavky stanovené unijním soudem. Tribunál měl zrušit rozhodnutí v rozsahu, v němž se jí týká, jelikož dotčené opatření neobsahuje úplný výčet konkrétních, specifických a přesných důvodů, které by mohly odůvodnit přičtení protiprávního jednání společnosti Pirelli na základě domněnky, přestože Pirelli poskytla důkaz o tom, že její ekonomické, organizační a právní vztahy se společností Prysmian nevedly k vyloučení nebo omezení stupně nezávislosti její dceřiné společnosti. Kromě toho Tribunál v napadeném rozsudku zcela přehlédl argumenty Pirelli týkající se rozdílného zacházení s ní vzhledem k tomu, že ve vztahu k ní uplatnila Komise jen domněnku skutečného rozhodujícího vlivu („PLP“) místo toho, aby uplatnila metodu přičtení, která stanoví dvojí základ, kterou naopak uplatnila na jinou mateřskou společnost Prysmian, a sice na Goldman Sachs.

         Druhý důvod kasačního opravného prostředku týkající se nedodržení článků 48 a 49 Listiny základních práv Evropské unie a nedostatečnosti, jakož i nelogičnosti odůvodnění rozsudku ve vztahu k porušení základních práv právnické osoby Pirelli a zásady proporcionality, jehož se dopustila Komise

      Postoj Tribunálu – že odpovědnost Pirelii stanovená na základě domněnky není trestní odpovědností stanovenou bez viny na základě jednání jiného, nýbrž je osobní odpovědností „podniku“, který má společně se svou dceřinou společností, jež se přímo dopustila protiprávního jednání – je založen na nenáležitém překrytí dvou analýz, které nemohou být překryty, a sice použití pravidel hospodářské soutěže na podniky a ochraně základních práv obviněných právnických osob. Kromě toho v rozsudku je zcela přehlédnuta povaha dvojí domněnky týkající se PLP. V rozhodnutí měla totiž Komise za to, že Pirelli měla rozhodující vliv nejen na obchodní politiku Prysmain, ale také – aniž žalobkyně mohla poskytnout důkaz o opaku – na zvláštní protisoutěžní jednání své dceřiné společnosti. Pirelli se dovolává nedostatečného odůvodnění napadeného rozsudku rovněž ve vztahu k argumentu, že Komise nepoměřila dotčené zájmy, zvláštně pokud jde o PLP s ohledem na zvláštní skutečnosti konkrétního případu a dodržování práva na obhajobu, jak však stanoví judikatura Soudního dvora. Konečně pokud jde o žalobní důvod Pirelli, podle něhož uplatnění PLP na tuto společnost nebylo přiměřené ve smyslu čl. 5 odst. 4 SEU k dosažení cílů spočívajících ve zlepšení záruk skutečného zaplacení sankce a umožnění uložení vyšších pokut za účelem odrazení od protiprávního jednání, Tribunál odpověděl nerelevantními odkazy na judikaturu

         Třetí důvod kasačního opravného prostředku týkající se nedodržení zásad solidární odpovědnosti, proporcionality a rovného zacházení, jakož i nelogického odůvodnění ve vztahu k nesprávnému skutkovému posouzení použití na společnost Pirello zásady solidární odpovědnosti společně se společností Prysmian pro účely zaplacení pokuty, jakož i nedostatečného odůvodnění rozsudku ve vztahu k neudělení společnosti Pirelli práva, aby bylo vyžadováno zaplacení nejdříve od hlavního dlužníka.

      I když společnosti Pirelli, stejně jako společnosti Prysmian, bylo uloženo zaplacení celé částky pokuty uložené v rozhodnutí, byla situace žalobkyně zcela odlišná od situace její bývalé dceřiné společnosti, kterou rozhodnutí označuje jasně za společnost, jež se přímo dopustila protiprávního jednání. Jak bylo správně, ale rozporuplně uznáno v rozsudku, Pirelli byla přičtena odpovědnost, jež je zcela odvozena a vedlejší, a závisí tedy na odpovědnosti Prysmian. Komise musela podle ní smíchat nepřiměřené důsledky sankce, když na ni neuplatnila vztah solidarity sankce nebo když jej uplatnila jen na část pokuty uložené společnosti Prysmian, nebo když jí neudělila právo, aby bylo vyžadováno plnění nejdříve od společnosti Prysmian. Tribunál nejenže neuvedl žádné odůvodnění, pokud jde o žalobní důvod uplatňovaný Pirelli, pokud jde o neudělení tohoto práva, nýbrž nedodržel ani zásady solidární odpovědnosti, proporcionality a rovného zacházení.

         Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku týkající se nedodržení článků 261 SFEU a 31 nařízení č. 1/2003 ve vztahu k zamítnutí návrhu na udělení práva, aby bylo zaplacení vyžadované nejdříve od hlavního dlužníka, který Pirelli uvedla v návrhových žádáních žaloby podané Tribunálu

      Podle výše uvedených ustanovení má Tribunál určité pravomoci, a sice nejen pravomoc změnit výši sankce uložené Komisí, nýbrž i pravomoc změnit podmínky zaplacení. Judikatura citovaná v napadeném rozsudku, podle níž sankční pravomoc Komise nezahrnuje možnost stanovit příslušné částí pokut solidárních dlužníků v jejich vzájemných vztazích, není relevantní k posouzení jiné otázky vznesené společností Pirelli, že Tribunál tedy neudělil mateřské společnosti, která vlastní 100 % kapitálu a které byla společně a nerozdílně uložena sankce, právo, aby bylo vyžadováno zaplacení nejdříve od hlavního dlužníka. Toto právo se totiž netýká vnitřních vztahů mezi solidárními dlužníky, ale vztahuje se na povinnost, kterou má každý z nich odděleně vůči Komisi (takzvané vnější vztahy).

         (1)  Rozhodnutí Evropské komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 (věc AT.39610 – Elektrické kabely).

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1, Zvl. vyd. 08/002 s. 205).


title: Věc C-214/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Alexander Mölk v. Valentina Mölk „Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Haagský protokol o právu rozhodném pro vyživovací povinnosti – Článek 4 odst. 3 – Návrh na výživné podaný oprávněným u příslušného orgánu státu, v němž má místo obvyklého pobytu povinný – Rozhodnutí, jež se stalo pravomocným – Pozdější návrh podaný povinným u téhož úřadu za účelem snížení stanoveného výživného – Účast oprávněného na řízení před tímto úřadem – Určení rozhodného práva“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/21

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Alexander Mölk v. Valentina Mölk
      (Věc C-214/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Haagský protokol o právu rozhodném pro vyživovací povinnosti - Článek 4 odst. 3 - Návrh na výživné podaný oprávněným u příslušného orgánu státu, v němž má místo obvyklého pobytu povinný - Rozhodnutí, jež se stalo pravomocným - Pozdější návrh podaný povinným u téhož úřadu za účelem snížení stanoveného výživného - Účast oprávněného na řízení před tímto úřadem - Určení rozhodného práva“)
      (2018/C 408/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Alexander Mölk

         Odpůrkyně: Valentina Mölk

         Výrok

                  1)

                  Článek 4 odst. 3 Haagského protokolu ze dne 23. listopadu 2007 o právu rozhodném pro vyživovací povinnosti, schváleného jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2009/941/ES ze dne 30. listopadu 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že z takové situace, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, ve které bylo výživné na návrh oprávněného a podle tohoto čl. 4 odst. 3 stanoveno pravomocným rozhodnutím podle práva státu, v němž má sídlo soud, určeného v souladu s tímto ustanovením, nevyplývá, že je toto právo právem rozhodným pro pozdější návrh podaný povinným u příslušného orgánu státu, v němž má místo obvyklého pobytu, proti oprávněnému za účelem snížení tohoto výživného.

                  2)

                  Článek 4 odst. 3 Haagského protokolu ze dne 23. listopadu 2007 musí být vykládán v tom smyslu, že oprávněný „[ne]zahájí řízení“ ve smyslu tohoto článku u příslušného orgánu státu, v němž má místo obvyklého pobytu povinný, tím způsobem, že se před tímto orgánem účastní řízení ve smyslu článku 5 nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností, k jehož zahájení dal podnět povinný, a domáhá se zamítnutí návrhu ve věci samé.

         (1)  Úř. věst. C 283, 28.8.2017.


title: Spojené věci C-325/18 PPU a C-375/18 PPU: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Irsko) – Hampshire County Council v. C.E., N.E. „Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Příslušnost, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti – Mezinárodních únosy dětí – Nařízení (ES) č. 2201/2003 – Článek 11 – Žádost o navrácení dítěte – Haagská úmluva ze dne 25. října 1980 – Návrh na prohlášení vykonatelnosti – Žaloba – Listina základních práv Evropské unie – Článek 47 – Právo na účinné prostředky nápravy – Lhůta pro podání opravného prostředku – Usnesení o prohlášení vykonatelnosti – Výkon před doručením usnesení“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/32

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Irsko) – Hampshire County Council v. C.E., N.E.
      (Spojené věci C-325/18 PPU a C-375/18 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Mezinárodních únosy dětí - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Článek 11 - Žádost o navrácení dítěte - Haagská úmluva ze dne 25. října 1980 - Návrh na prohlášení vykonatelnosti - Žaloba - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinné prostředky nápravy - Lhůta pro podání opravného prostředku - Usnesení o prohlášení vykonatelnosti - Výkon před doručením usnesení“)
      (2018/C 408/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Hampshire County Council

         Žalovaní: C.E., N.E.

         Za přítomnosti: Child and Family Agency, Attorney General

         Výrok

                  1)

                  Obecná ustanovení kapitoly III nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládány v tom smyslu, že pokud je tvrzeno, že děti byly přemístěny protiprávně, rozhodnutí soudu členského státu, v němž měly tyto děti obvyklé bydliště, kterým bylo nařízeno navrácení těchto dětí a které následuje po rozhodnutí o rodičovské zodpovědnosti, může být v souladu s těmito obecnými ustanoveními prohlášeno za vykonatelné v hostitelském členském státě.

                  2)

                  Článek 33 odst. 1 nařízení č. 2201/2003, nahlížený ve světle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, brání výkonu rozhodnutí soudu členského státu, kterým bylo nařízeno ustanovení poručníka pro děti a jejich navrácení a které bylo prohlášeno za vykonatelné v dožádaném členském státě před tím, než bylo doručeno prohlášení vykonatelnosti tohoto rozhodnutí dotčeným rodičům. Článek 33 odst. 5 nařízení č. 2201/2003 musí být vykládán v tom smyslu, že lhůta pro podání opravného prostředku stanovená v tomto ustanovení nemůže být prodloužena rozhodnutím soudu, k němuž byl podán návrh na zahájení řízení.

                  3)

                  Nařízení č. 2201/2003 musí být vykládáno v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, nebrání tomu, aby soud členského státu přijal zajišťovací opatření ve formě soudního příkazu směřujícího proti orgánu veřejné moci tohoto jiného členského státu, kterým se tomuto orgánu zakazuje, aby zahájil řízení o osvojení dětí před soudy dotčeného druhého členského státu, na jehož území děti pobývají, nebo v něm pokračoval.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018

         Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc T-260/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Švédsko v. Komise „EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Přímé podpory oddělené od produkce – Kontroly na místě – Dálkový průzkum Země – Hodnocení rizikových faktorů – Nápravná opatření, která má přijmout dotčený členský stát – Posouzení finanční újmy – Přiměřenost“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Švédsko v. Komise
      (Věc T-260/16) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Přímé podpory oddělené od produkce - Kontroly na místě - Dálkový průzkum Země - Hodnocení rizikových faktorů - Nápravná opatření, která má přijmout dotčený členský stát - Posouzení finanční újmy - Přiměřenost“)
      (2018/C 408/59)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Švédské království (zástupci: původně L. Swedenborg, A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz a U. Persson, poté L. Swedenborg, A. Falk a C. Meyer-Seitz, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a K. Simonsson, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobce: Česká republika (zástupci: M. Smolek a J. Vláčil, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/417 ze dne 17. března 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2016, L 75, s. 16), v rozsahu, v němž se týká přímých podpor oddělených od produkce vyplacených ve Švédském království v celkové výši 8 811 286,44 eur za rok žádosti 2013, a, podpůrně, snížení výše zmíněných přímých podpor oddělených od produkce vyloučených z financování tak, aby byla stanovena na 1 022 259,46 eur

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/417 ze dne 17. března 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se zrušuje v rozsahu, v němž se týká přímých podpor oddělených od produkce vyplácených ve Švédském království, v celkové výši 8 811 286,44 eura za rok žádosti 2013.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Švédským královstvím.

                  3)

                  Česká republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


title: Věc T-570/18: Žaloba podaná dne 25. září 2018 – YQ v. Komise

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/60

      Žaloba podaná dne 25. září 2018 – YQ v. Komise
      (Věc T-570/18)
      (2018/C 408/77)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: YQ (zástupce: N. de Montigny, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že individuální rozhodnutí o tom, že mu od školního roku 2017/2018 již nebude poskytována náhrada výdajů na vzdělávání jeho dítěte, které bylo zpracováno dne 15. listopadu 2017 a jež se poprvé na jeho výplatnici projevilo v prosinci 2017, se zrušuje,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení čl. 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie a obecných prováděcích ustanovení týkajících se úhrady léčebných nákladů, jelikož pozměněný výklad žalované byl zásahem do nabytých práv, legitimních očekávání, právní jistoty a zásady řádné správy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení práv dítěte, práva na rodinný život a práva na vzdělání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení des zásad rovného zacházení a nediskriminace.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z absence skutečného zvážení zájmů žalobce a nedodržení zásady proporcionality, jimiž je napadené rozhodnutí stiženo.


title: Věc T-123/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte v. ACER „Energetika – Rozhodnutí odvolacího senátu ACER – Zamítnutí návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení – Bezprostřední a aktuální zájem na výsledku řízení – Povinnost uvést odůvodnění – Právo být vyslechnut“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte v. ACER
      (Věc T-123/17) (1)

      („Energetika - Rozhodnutí odvolacího senátu ACER - Zamítnutí návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení - Bezprostřední a aktuální zájem na výsledku řízení - Povinnost uvést odůvodnění - Právo být vyslechnut“)
      (2018/C 408/61)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Vídeň, Rakousko) (zástupce: B. Rajal, advokát)

         Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER) (zástupci: P. Martinet a E. Tremmel, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí odvolacího senátu ACER ze dne 17. února 2017, kterým se zamítá návrh na vstup žalobkyně jako vedlejšího účastníka do řízení ve věci A-001–2017 (v konsolidovaném znění).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Agenturou pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER), včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

                  3)

                  Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 129, 24.4.2017.


title: Věc C-23/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2018 Ccc Event Management GmbH proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 7. listopadu 2017 ve věci T-363/17, Event Management GmbH v. Soudní dvůr Evropské unie

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/35

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2018 Ccc Event Management GmbH proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 7. listopadu 2017 ve věci T-363/17, Event Management GmbH v. Soudní dvůr Evropské unie
      (Věc C-23/18 P)
      (2018/C 408/46)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Ccc Event Management GmbH (zástupce: A. Schuster, advokát)

         Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie
      Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) odmítl usnesením ze dne 13. září 2018 kasační opravný prostředek jako zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný a rozhodl, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-594/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Enzo Buccioni v. Banca d'Italia „Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Směrnice 2013/36/EU – Článek 53 odst. 1 – Povinnost zachovávat profesní tajemství, kterou mají vnitrostátní orgány pověřené obezřetnostním dohledem nad úvěrovými institucemi – Úvěrová instituce, ohledně níž byla nařízena nucená likvidace – Zpřístupnění důvěrných informací v občanském soudním řízení“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/8

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Enzo Buccioni v. Banca d'Italia
      (Věc C-594/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2013/36/EU - Článek 53 odst. 1 - Povinnost zachovávat profesní tajemství, kterou mají vnitrostátní orgány pověřené obezřetnostním dohledem nad úvěrovými institucemi - Úvěrová instituce, ohledně níž byla nařízena nucená likvidace - Zpřístupnění důvěrných informací v občanském soudním řízení“)
      (2018/C 408/07)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Enzo Buccioni

         Žalovaná: Banca d'Italia

         Za přítomnosti: Banca Network Investimenti SpA, v likvidaci

         Výrok

      Článek 53 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby příslušné orgány členských států zpřístupnily důvěrné informace osobě, která o ně požádá, aby mohla zahájit občanské soudní řízení na ochranu majetkových zájmů poškozených v důsledku nařízení nucené likvidace úvěrové instituce. Žádost o zpřístupnění se však musí vztahovat na informace, v souvislosti s nimiž žadatel předloží přesné a souhlasné indicie nasvědčující tomu, že uvedené informace se ukazují jako relevantní pro účely občanského soudního řízení, jehož předmět musí být žadatelem přesně identifikován, přičemž dotčené informace nesmějí být použity mimo takové řízení. Příslušným orgánům a soudům přísluší, aby před zpřístupněním každé z požadovaných důvěrných informací uvedly v rovnováhu zájem žadatele na disponování dotčenými informacemi a zájmy související se zachováním důvěrnosti informací, na které se vztahuje profesní tajemství.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.