title: Věc T-240/05: Žaloba podaná dne 1. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/34

         Žaloba podaná dne 1. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation
   (Věc T-240/05)
   (2005/C 205/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 1. července 2005 předložena žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná The Black & Decker Corporation, se sídlem v Towson, Maryland (USA), zastoupenou P. Harrisem, právníkem.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Atlas Copco Aktiebolag, se sídlem ve Stockholmu (Švédsko).
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil sporné rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. dubna 2005 (Věc R 729/2004-1);

               —

               prohlásil námitkové řízení B490 336 za nepřípustné;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení žalobkyně v rámci tohoto řízení a odvolání.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Barevná trojrozměrná ochranná známka černožlutá, ve tvaru nástroje pro zboží náležející do třídy 7 (ručně ovládané přenosné elektrické nástroje atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení uvedeného v námitkovém řízení:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Ochranná známka nebo označení uvedené v námitkách:

               Nezaregistrované ochranné známky a označení užívané v obchodě ve všech členských státech pro elektrické nástroje.

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek jako nepřípustných.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení sporného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k dalšímu řízení

               Žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že námitky by měly být prohlášeny za nepřípustné, jelikož nebyly dostatečně jasně identifikovány dřívější ochranné známky a označení, na kterých se zakládají, v rozporu s pravidlem 18 (1) nařízení č. 2868/1995 (1).

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 303, 15.12.1995, s. 1.


title: Věc C-429/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 18. září 2014 –Air Baltic Corporation AS v. Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnybą

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 18. září 2014 –Air Baltic Corporation AS v. Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnybą
   (Věc C-429/14)
   2014/C 421/31
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasačním prostředku: Air Baltic Corporation AS

      Odpůrce v řízení o kasačním prostředku: Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnybą

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být články 19, 22 a 29 Montrealské úmluvy vykládány v tom smyslu, že je letecký dopravce odpovědný vůči třetím osobám, mj. zaměstnavateli cestujících – právnické osobě, která uzavřela smlouvu o mezinárodní dopravě cestujících, za újmu způsobenou zpožděním letu, na jehož základě vznikly žalobci (zaměstnavateli) dodatečné výdaje (například platba cestovních náhrad)?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, musí být článek 29 Montrealské úmluvy vykládán v tom smyslu, že tyto třetí osoby mají právo podat žalobu proti leteckému dopravci na jiném základě, například na základě vnitrostátního práva?


title: Věc C-38/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. března 2016 – Evropská komise v. Španělské království „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/271/EHS — Čištění městských odpadních vod — Stokové soustavy a soustavy čištění — Vypouštění do citlivých oblastí — Metody monitorování — Odběr vzorků“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/13

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. března 2016 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-38/15) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Stokové soustavy a soustavy čištění - Vypouštění do citlivých oblastí - Metody monitorování - Odběr vzorků“)
   (2016/C 156/17)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Sanfrutos Cano, E. Manhaeve a D. Loma-Osorio Lerena, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupkyně: A. Gavela Llopis, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nezajistilo náležité čištění všech městských odpadních vod vypouštěných do citlivých oblastí z blíže určených aglomerací, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, ve znění nařízení Parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008, v souvislosti s aglomerací Pontevedra-Marín-Poio-Bueu, a z čl. 5 odst. 2 a 3 uvedené směrnice v souvislosti s aglomeracemi Berga, Figueres, El Terri (Banyoles) a Pontevedra-Marín-Poio-Bueu.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise i Španělské království ponesou své vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


title: Věc C-299/05: Žaloba podaná dne 26. července 2005 Komisí Evropských společenství proti Evropskému parlamentu a Radě

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/9

         Žaloba podaná dne 26. července 2005 Komisí Evropských společenství proti Evropskému parlamentu a Radě
   (Věc C-299/05)
   (2005/C 243/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 26. července 2005 žaloba směřující proti Evropskému parlamentu a Radě podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Denisem Martinem a Marie-José Jonczy, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil ustanovení přílohy I bodu 2 nařízení (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, a nařízení Rady (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 (1), týkající se položek W. Finsko, bodu b), X. Švédsko, bodu c) a Y. Spojené království, bodů d), e) a f);

               2.

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Podle Komise zákonodárce tím, že přijal nařízení č. 647/05, převzal kritéria předtím vyvozená Soudním dvorem pro koordinaci zvláštních nepříspěvkových dávek. Zákonodárce však z těchto kritérií nevyvodil všechny důsledky, když do seznamu dávek přijatých k zařazení do přílohy IIa nařízení č. 1408/71 zařadil dávky pod písm. W. Finsko, bodem b), pod písm. X. Švédsko, bodem c), a pod písm. Y. Spojené království, body d), e) a f), které podle názoru Komise nesplňují kritéria „zvláštních“ dávek ve smyslu čl. 4 odst. 2a téhož nařízení.

      (1)  Úř. věst. L 117, 4.5.2005, s. 1


title: Věc C-395/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 9. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel — Lucembursko) — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines v. Edenred Luxembourg SA

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 9. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel — Lucembursko) — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines v. Edenred Luxembourg SA
   (Věc C-395/12) (1)

   2013/C 108/52
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 366, 24.11.2012.


title: Věc C-566/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. prosince 2014 Jean-Charlesem Marchianim proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. října 2014 ve věci T-479/13, Marchiani v. Parlament

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. prosince 2014 Jean-Charlesem Marchianim proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. října 2014 ve věci T-479/13, Marchiani v. Parlament
   (Věc C-566/14 P)
   (2015/C 034/20)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Jean-Charles Marchiani (zástupce: C.-S. Marchiani, advokát)

      Další účastník: Evropský parlament

      Návrhové žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 10. října 2014, Jean-Charles Marchiani v. Evropský parlament, vydaný ve věci T-479/13.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje účastník řízení podávající opravný prostředek pět důvodů.
   Zaprvé má za to, že Tribunál se dopustil nesprávného posouzení, když odmítl na něho uplatnit předpisy týkající se prováděcích opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu. Rozhodnutí ze dne 4. července 2013 bylo totiž podle navrhovatele přijato na základě nesprávného postupu, neboť je v rozporu s rozhodnutím předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008 týkajícím se prováděcích opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu. Mimoto bylo toto rozhodnutí přijato v širším smyslu v rozporu se zásadami kontradiktornosti a dodržování práva na obhajobu.
   Zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného posouzení a rozporuplného odůvodnění, když se při potvrzení sporného rozhodnutí ze dne 4. července 2013 odvolal na pravidla PNP. Rozhodnutí ze dne 4. července 2013 vyplývá na jedné straně z nesprávného použití pravidel PNP, která byla zrušena v roce 2009. Na druhé straně Tribunál, který se původně odvolával na uvedená pravidla PNP, následně od jakékoliv zmínky o nich upustil, aby jako jediný právní základ uvedl finanční nařízení Evropské unie zveřejněné v roce 2012.
   Zatřetí navrhovatel Tribunálu vytýká, že se dopustil nesprávného posouzení, když uložil výlučně jemu důkazní břemeno.
   Začtvrté Tribunál podle navrhovatele hrubě porušil zásadu nestrannosti, která je závazná pro všechny orgány Evropské unie při výkonu jejich pravomocí. Tribunál totiž nezohlednil politické funkce, které předtím vykonával generální tajemník Evropského parlamentu, jenž byl autorem sporného rozhodnutí.
   Nakonec navrhovatel Tribunálu vytýká, že se dopustil nesprávného právního posouzení, když přijal, že rozhodnutím ze dne 4. července 2013 se rozhoduje o částkách, jejichž vymáhání je v každém případě promlčeno. Navrhovatel má tak za to, že nerespektování pravidel promlčení ze strany Tribunálu mělo za následek porušení zásady zákazu zpětné účinnosti aktů Společenství, zásady legitimního očekávání, jakož i porušení zásady přiměřené lhůty.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. listopadu 2004 ve věci C-143/04: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/29/ES — Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/20

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 18. listopadu 2004
   ve věci C-143/04: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/29/ES - Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 6/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-143/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 17. března 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: K. Banks) proti Belgickému království (zmocněnec: A. Goldman), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, zastupující předseda šestého senátu, S. von Bahr a J. Malenovský (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-279/04: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Éditions Jacob v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Francouzskojazyčné vydavatelství — Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem za podmínky následného převodu aktiv — Žaloba na neplatnost neúspěšného uchazeče o nabytí aktiv — Povinnost uvést odůvodnění — Podvod — Nesprávné právní posouzení — Zjevně nesprávné posouzení — Nařízení (EHS) č. 4064/89“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Éditions Jacob v. Komise
   (Věc T-279/04) (1)

   (Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Francouzskojazyčné vydavatelství - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem za podmínky následného převodu aktiv - Žaloba na neplatnost neúspěšného uchazeče o nabytí aktiv - Povinnost uvést odůvodnění - Podvod - Nesprávné právní posouzení - Zjevně nesprávné posouzení - Nařízení (EHS) č. 4064/89)
   2010/C 301/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Éditions Odile Jacob SAS (Paříž, Francie) (zástupci: O. Fréget, W. van Weert, I. de Seze, M. Struys, M. Potel a L. Eskenazi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Whelan, O. Beynet, A. Bouquet a F. Arbault, poté A. Bouquet a O. Beynet, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Lagardère SCA (Paříž) (zástupci: původně A. Winckler a I. Girgenson, poté A. Winckler, F. de Bure a J. B. Pinçon, advokáti)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/422/ES ze dne 7. ledna 2004 prohlašujícího spojení za slučitelné se společným trhem a s fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru (věc COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) (Úř. věst. L 125, s. 54).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Éditions Odile Jacob SAS ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Lagardère SCA.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-383/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Makhlouf v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Omezení vstupu na území Unie a průjezdu přes ně — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Základní práva“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Makhlouf v. Rada
   (Věc T-383/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Omezení vstupu na území Unie a průjezdu přes ně - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Základní práva)
   2013/C 313/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eyad Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: původně P. Grollet a G. Karouni, poté G. Karouni a C. Rygaert, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2011/302/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 136, s. 91, oprava v Úř. věst. L 164, 24.6.2011, s. 20), rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP (Úř. věst. L 319, s. 56) a rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 330, s. 21), a to v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Eyad Makhlouf ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282 24.9.2011.


title: Věc T-62/14: Žaloba podaná dne 27. ledna 2014 – BR IP Holder v. OHIM – Greyleg Investments (HOKEY POKEY)

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/35

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2014 – BR IP Holder v. OHIM – Greyleg Investments (HOKEY POKEY)
   (Věc T-62/14)
   2014/C 142/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BR IP Holder LLC (Canton, Spojené státy) (zástupci: F. Traub, advokát, a C. Rohsler, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Greyleg Investments Ltd (Baltonsborough, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. listopadu 2013 ve věci R 1091/2012-4

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „HOKEY POKEY“ pro „cukrovinky“ zařazené do třídy 30 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 275 678

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Starší nezapsaná ochranná známka „HOKEY POKEY“, která je ve Spojeném království údajně užívána pro „cukrovinky a zejména zmrzlinu“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-368/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. června 2017 – Hüsken a další v. Lufthansa CityLine GmbH

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. června 2017 – Hüsken a další v. Lufthansa CityLine GmbH
   (Věc C-368/17)
   (2017/C 309/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Hüsken a další

      Žalovaná: Lufthansa CityLine GmbH
   Usnesením Soudního dvora ze dne 6. července 2017 byla věc vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc C-527/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 14. října 2016 – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 14. října 2016 – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz
   (Věc C-527/16)
   (2017/C 014/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

      Vedlejší účastníci řízení: Alpenrind GmbH, Martin-Meat Szolgáltató és Kereskedelmi Kft, Martimpex-Meat Kft, Pensionsversicherungsanstalt, Allgemeine Unfallversicherungs-anstalt

      Předběžné otázky

               1.

               Vztahuje se závazný účinek dokumentů zakotvený v článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (1) ve smyslu čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 987/2009 i na řízení před soudem ve smyslu článku 267 SFEU?

               2.

               Pro případ kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Platí uvedený závazný účinek i tehdy, pokud se předtím uskutečnilo řízení před správní komisí pro koordinaci systémů sociálního zabezpečení, které nevedlo k dohodě, ani ke zrušení sporných dokumentů?

                           b)

                           Platí uvedený závazný účinek i tehdy, když je dokument „A1“ vyhotovený až poté, co hostitelský členský stát formálně konstatuje povinné pojištění podle svých právních předpisů? Platí v takovém případě závazný účinek i zpětně?

               3.

               V případě, že se za určitých podmínek jedná o omezený závazný účinek dokumentů ve smyslu čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 987/2009:
               Je v rozporu se zákazem nahrazení obsaženým v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 883/2004, pokud k nahrazení nedojde formou vyslání stejným zaměstnavatelem, ale jiným zaměstnavatelem? Záleží v této souvislosti na tom, zda

                           a)

                           má tento zaměstnavatel sídlo ve stejném členském státě jako první zaměstnavatel nebo

                           b)

                           zda je mezi prvním a druhým vysílajícím zaměstnavatelem osobní nebo organizační propojení?

      (1)  Úř. věst. L 284, s. 1


title: Věc C-177/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Syllogos Ellinon Poleodomon kai chorotakton v. Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias & Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis ( „Směrnice 2001/42/ES — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Článek 3 odst. 2 písm. b) — Prostor pro uvážení členských států“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Syllogos Ellinon Poleodomon kai chorotakton v. Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias & Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis
   (Věc C-177/11) (1)

   (Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Článek 3 odst. 2 písm. b) - Prostor pro uvážení členských států)
   2012/C 250/11
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Syllogos Ellinon Poleodomon kai chorotakton

      Žalovaní: Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias & Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Výklad čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 27. června 2001 2001/42/ES o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157), jakož i článků 6 a 7 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) — Podmínka vyžadující pro provedení posouzení vlivů na životní prostředí určitého plánu nebo programu, aby měly případně významný vliv na zvláštní oblast ochrany — Prostor pro uvážení členských států

      Výrok

   Článek 3 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí musí být vykládán v tom smyslu, že činí povinnost podrobit určitý plán posouzení vlivů na životní prostředí závislou na splnění podmínek, v souvislosti s tímto plánem, pro provedení posouzení vlivů na životní prostředí ve smyslu směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve znění směrnice Rady 2006/105/CE ze dne 20. listopadu 2006, a to včetně podmínky, podle níž může plán významně ovlivnit dotyčnou lokalitu. Posouzení provedené za účelem ověření, zda je posledně uvedená podmínka splněna, se nutně omezuje na otázku, zda lze na základě objektivních skutečností vyloučit, že uvedený plán či projekt významně ovlivní dotyčnou lokalitu.

      (1)  Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. prosince 2004 ve věci C-333/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 1999/92/ES — Ochrana pracovníků — Vystavení riziku výbušných prostředí — Neprovedení)

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 9. prosince 2004
   ve věci C-333/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému (1) velkovévodství
   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 1999/92/ES - Ochrana pracovníků - Vystavení riziku výbušných prostředí - Neprovedení)
   (2005/C 31/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-333/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES podaná dne 2. srpna 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: D. Martin a H. Kreppel) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), Soudní dvůr (šestý senát) ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu (zpravodaj), J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Lucemburské velkovévodství nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/92/ES ze dne 16. prosince 1999 o minimálních požadavcích na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců vystavených riziku výbušných prostředí (patnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) tím, že nepřijalo nezbytné právní a správní předpisy k dosažení souladu s touto směrnicí.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Věc T-549/16: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2017 – Papathanasiou v. EUIPO

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2017 – Papathanasiou v. EUIPO
   (Věc T-549/16) (1)

   (2017/C 357/42)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 221, 6. 7. 2015 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-64/15 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-347/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Feldkirch — Rakousko) — Vorarlberger Gebietskrankenkasse v. WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG ( Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 9 odst. 1 písm. b) a čl. 11 odst. 2 — Příslušnost ve věcech pojištění — Dopravní nehoda — Přechod nároků poškozeného ve prospěch instituce sociálního pojištění ze zákona — Regresní žaloba proti pojistiteli údajně odpovědné osoby — Cíl ochrany slabší strany )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/22

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Feldkirch — Rakousko) — Vorarlberger Gebietskrankenkasse v. WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   (Věc C-347/08) (1)

   („Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 9 odst. 1 písm. b) a čl. 11 odst. 2 - Příslušnost ve věcech pojištění - Dopravní nehoda - Přechod nároků poškozeného ve prospěch instituce sociálního pojištění ze zákona - Regresní žaloba proti pojistiteli údajně odpovědné osoby - Cíl ochrany slabší strany“)
   2009/C 267/38
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Feldkirch

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Vorarlberger Gebietskrankenkasse

      Žalovaná: WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesgericht Feldkirch — Výklad čl. 9 odst. 1 písm. b) a čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Příslušnost ve věcech týkajících se pojištění — Žaloba podaná institucí sociálního pojištění, na kterou ze zákona přešly nároky, u soudu místa usazení této instituce proti pojistiteli usazenému na území jiného členského státu.

      Výrok

   Odkaz učiněný v čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech na čl. 9 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že instituce sociálního pojištění, která je zákonným nabyvatelem nároků bezprostředně poškozeného při dopravní nehodě, nemůže podat přímou žalobu soudům členského státu, v němž je usazena, proti pojistiteli osoby údajně odpovědné za zmíněnou nehodu, jenž je usazen v jiném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-125/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) VW-Audi Forhandlerforeningen, jednající za Vulcan Silkeborg A/S v. Skandinavisk Motor Co. A/S (Hospodářská soutěž — Dohoda o distribuci motorových vozidel — Bloková výjimka — Nařízení (ES) č. 1475/95 — Článek 5 odst. 3 — Výpověď dohody dodavatelem — Vstup nařízení (ES) č. 1400/2002 v platnost — Potřeba reorganizace distribuční sítě — Výpovědní lhůta — Odůvodnění — Důkazní břemeno)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) VW-Audi Forhandlerforeningen, jednající za Vulcan Silkeborg A/S v. Skandinavisk Motor Co. A/S
   (Věc C-125/05) (1)

   (Hospodářská soutěž - Dohoda o distribuci motorových vozidel - Bloková výjimka - Nařízení (ES) č. 1475/95 - Článek 5 odst. 3 - Výpověď dohody dodavatelem - Vstup nařízení (ES) č. 1400/2002 v platnost - Potřeba reorganizace distribuční sítě - Výpovědní lhůta - Odůvodnění - Důkazní břemeno)
   (2006/C 261/08)
   Jednací jazyk: dánština
   Předkládající soud
   Østre Landsret
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: VW-Audi Forhandlerforeningen, jednající za Vulcan Silkeborg A/S

      Žalovaná: Skandinavisk Motor Co. A/S
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Østre Landsret – Výklad čl. 5 odst. 3 nařízení Komise č. 1475/95 ze dne 28. června 1995 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o distribuci a servisu motorových vozidel (Úř. věst. L 145, s. 25) – Výpověď smlouvy dodavatelem v případě potřeby reorganizace celé distribuční sítě nebo její podstatné části – Povinnost uvést odůvodnění a rozsah takové povinnosti.
   Výrok
   Článek 5 odst. 3 první pododstavec první odrážka nařízení Komise (ES) č. 1475/95 ze dne 28. června 1995 o použití čl. [81] odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o distribuci a servisu motorových vozidel, musí být vykládán v tom smyslu, že:

               —

               existence „potřeby reorganizace celé sítě nebo její podstatné části“ předpokládá významnou změnu, jak z věcného, tak ze zeměpisného hlediska, distribučních struktur dotčeného dodavatele, která musí být přijatelně odůvodněna hospodářskou účinností na základě vnějších nebo vnitřních objektivních okolností podniku dodavatele, které mohou s ohledem na prostředí hospodářské soutěže, v němž se nachází uvedený dodavatel, v případě neexistence rychlé reorganizace distribuční sítě posledně jmenovaného narušit účinnost stávajících struktur uvedené sítě. Případné nepříznivé hospodářské důsledky, které by dodavatel mohl utrpět, pokud by vypověděl dohodu o distribuci s výpovědní lhůtou dva roky, jsou v tomto ohledu relevantní. Vnitrostátním soudům a rozhodčím orgánům náleží posoudit v závislosti na souhrnu konkrétních okolností sporu, který jim byl předložen, zda jsou uvedené podmínky splněny;

               —

               pokud je legalita výpovědi s výpovědní lhůtou jeden rok napadena distributorem před vnitrostátními soudy nebo rozhodčími orgány, dodavateli náleží prokázat, že podmínky uvedeného ustanovení pro uplatnění práva výpovědi s výpovědní lhůtou jeden rok jsou splněny. Otázka způsobu, jakým má být takový důkaz poskytnut, spadá do působnosti vnitrostátního práva;

               —

               neukládá dodavateli, který vypovídá dohodu o distribuci podle uvedeného ustanovení, ani formálně odůvodnit rozhodnutí o výpovědi, ani před výpovědí stanovit plán reorganizace;

               —

               vstup nařízení (ES) č. 1400/2002 Komise ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel v platnost sám o sobě nevyvolal potřebu reorganizace distribuční sítě dodavatele ve smyslu čl. 5 odst. 3 prvního pododstavce první odrážky nařízení č. 1475/95. Nicméně tento vstup v platnost mohl, v závislosti na konkrétní organizaci distribuční sítě jednotlivých dodavatelů, vyvolat potřebu změn takového významu, že byly opravdovou reorganizací uvedené sítě ve smyslu uvedeného ustanovení. Vnitrostátním soudům a rozhodčím orgánům náleží posoudit, v závislosti na souhrnu konkrétních okolností sporu, který jim byl předložen, zda jde o takový případ.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc C-132/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. března 2017 – Peugeot Deutschland GmbH v. Deutsche Umwelthilfe eV

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. března 2017 – Peugeot Deutschland GmbH v. Deutsche Umwelthilfe eV
   (Věc C-132/17)
   (2017/C 213/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Peugeot Deutschland GmbH

      Odpůrkyně: Deutsche Umwelthilfe eV

      Předběžná otázka

   Poskytuje ten, kdo v rámci internetové služby YouTube provozuje videokanál, na němž si uživatelé internetu mohou vyvolat krátká propagační videa na modely nových osobních automobilů, audiovizuální mediální službu ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice 2010/13/EU (1)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (Úř. věst. 2010, L 95, s. 1).


title: Věc C-30/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem Prešov — Slovensko) — Valeria Marcinová v. Pohotovosť s.r.o.

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/14

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem Prešov — Slovensko) — Valeria Marcinová v. Pohotovosť s.r.o.
   (Věc C-30/12) (1)

   2013/C 101/29
   Jednací jazyk: slovenština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc T-513/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult v. EUIPO (Limbic® Map) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Limbic® Map — Neexistence popisného charakteru — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult v. EUIPO (Limbic® Map)
   (Věc T-513/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Limbic® Map - Neexistence popisného charakteru - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 104/64)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gruppe Nymphenburg Consult AG (Mnichov, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. června 2015 (věc R 1973/2014-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení Limbic® Map jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 23. června 2015 (věc R 1973/2014-1) se zrušuje.

               2)

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Gruppe Nymphenburg Consult AG.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Věc T-519/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Leder & Schuh International v. OHIM – Epple (VALDASAAR) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství VALDASAAR — Starší slovní ochranná známka Společenství Val d’Azur — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Leder & Schuh International v. OHIM – Epple (VALDASAAR)
   (Věc T-519/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VALDASAAR - Starší slovní ochranná známka Společenství Val d’Azur - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 034/44)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Leder & Schuh International AG (Salcburk, Rakousko) (zástupce: S. Korn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Valerie Epple (Bronnen, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. července 2013 (věc R 719/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Valerií Epple a společností Leder & Schuh International AG.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Leder & Schuh International AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Spojené věci C-57/09 a C-101/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Spolková republika Německo v. B (C-57/09), D (C-101/09) ( Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany — Článek 12 — Vyloučení z postavení uprchlíka — Článek 12 odst. 2 písm. b) a c) — Pojem vážný nepolitický zločin — Pojem činy, které jsou v rozporu s cíli a zásadami Organizace spojených národů — Příslušnost k organizaci zapojené do teroristických činů — Následné zapsání této organizace na seznam osob, skupin a subjektů, jenž tvoří přílohu společného postoje 2001/931/SZBP — Osobní odpovědnost za některé činy, kterých se dopustila uvedená organizace — Podmínky — Právo na azyl podle vnitrostátního ústavního práva — Slučitelnost se směrnicí 2004/83/ES )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Spolková republika Německo v. B (C-57/09), D (C-101/09)
   (Spojené věci C-57/09 a C-101/09) (1)

   („Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Článek 12 - Vyloučení z postavení uprchlíka - Článek 12 odst. 2 písm. b) a c) - Pojem „vážný nepolitický zločin“ - Pojem „činy, které jsou v rozporu s cíli a zásadami Organizace spojených národů“ - Příslušnost k organizaci zapojené do teroristických činů - Následné zapsání této organizace na seznam osob, skupin a subjektů, jenž tvoří přílohu společného postoje 2001/931/SZBP - Osobní odpovědnost za některé činy, kterých se dopustila uvedená organizace - Podmínky - Právo na azyl podle vnitrostátního ústavního práva - Slučitelnost se směrnicí 2004/83/ES“)
   2011/C 13/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo

      Žalovaní: B (C-57/09), D (C-101/09)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesverwaltungsgericht (Leipzig) — Výklad článku 3 a čl. 12 odst. 2 písm. b) a c) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12) — Státní příslušník třetí země, který ve své zemi původu aktivně podporoval ozbrojený boj organizace uvedené na seznamu teroristických organizací, který je uveden v příloze společného postoje Rady 2002/462/SZBP ze dne 17. června 2002 (Úř. věst. L 160, s. 32), a který byl v této zemi mučen a dvakrát odsouzen na doživotí — Použití ustanovení směrnice 2004/83/ES, která stanoví vyloučení přiznání postavení uprchlíka žadateli, který v zemi původu vykonával teroristickou činnost — Pravomoc členských států přiznat postavení uprchlíka na základě svých ústavních předpisů v případě, kdy existuje důvod vyloučení přiznání tohoto postavení, který je stanoven v uvedené směrnici

      Výrok

               1)

               Článek 12 odst. 2 písm. b) a c) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           —

                           skutečnost, že osoba příslušela k organizaci zapsané na seznamu tvořícím přílohu společného postoje Rady 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu z důvodu jejího zapojení do teroristických činů a aktivně podporovala ozbrojený boj této organizace, automaticky nepředstavuje závažný důvod se domnívat, že se tato osoba dopustila „vážného nepolitického zločinu“ nebo „činů, které jsou v rozporu s cíli a zásadami Organizace spojených národů“;

                           —

                           konstatování v takovém kontextu, že existují závažné důvody se domnívat, že se osoba dopustila takového zločinu nebo je vinna takovými činy, je podmíněno posouzením konkrétních skutečností případ od případu za účelem určení, zda činy, kterých se dopustila dotyčná organizace, splňují podmínky stanovené uvedenými ustanoveními a zda osobní odpovědnost za uskutečnění těchto činů může být vzhledem k míře dokazování vyžadované uvedeným čl. 12 odst. 2 přičtena dotyčné osobě.

               2)

               Vyloučení z postavení uprchlíka podle čl. 12 odst. 2 písm. b) nebo c) směrnice 2004/83 není podmíněno skutečností, že dotyčná osoba představuje současné nebezpečí pro hostitelský členský stát.

               3)

               Vyloučení z postavení uprchlíka podle čl. 12 odst. 2 písm. b) nebo c) směrnice 2004/83 není podmíněno přezkumem přiměřenosti ve vztahu k projednávané věci.

               4)

               Článek 3 směrnice 2004/83 musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou udělit azyl na základě svého vnitrostátního práva osobě vyloučené z postavení uprchlíka podle čl. 12 odst. 2 této směrnice, pokud tato jiná forma ochrany nepředstavuje nebezpečí záměny s postavením uprchlíka ve smyslu této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009


title: Věc F-104/06: Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Arpaillange a další v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/35

         Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Arpaillange a další v. Komise
   (Věc F-104/06)
   (2006/C 261/73)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Joséphine Arpaillange (Santiago de Chile, Chile) a další (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání smluv, kterým se stanoví podmínky přijetí žalobců do pracovního poměru, takové jaké vyplývají z jejich smluv smluvních zaměstnanců v rozsahu, ve kterém je počet let odborné zkušenosti, která jim byla uznána orgánem oprávněným k uzavírání smluv, nižší než počet let odborné zkušenosti skutečně získaných žalobci;

               —

               uvést orgánu oprávněnému k uzavírání smluv účinky, které má zrušení napadených rozhodnutí, a zejména přeřazení žalobců do platové třídy a stupně, který zohledňuje jejich skutečnou odbornou zkušenost a počet let jako individuálních expertů;

               —

               změnit popřípadě smlouvy žalobců na smlouvy na dobu neurčitou;

               —

               uložit žalované, aby žalobcům zaplatila rozdíl mezi platem odpovídajícím platové třídě a stupni, do kterých byli zařazeni, a platem odpovídajícím platové třídě a stupni, do kterých měli být zařazeni, zvýšený o úroky z prodlení;

               —

               podpůrně uložit žalované, aby jednak nahradila újmu utrpěnou žalobci v podobě ztráty příjmu z důvodu jejich přeřazení z postavení individuálního experta do postavení smluvního zaměstnance zaplacením měsíčního kompenzačního příspěvku, a jednak zaplatit žalobcům rozdíl mezi platem, který dostávají od svého přijetí do pracovního poměru jako smluvní zaměstnanci a platem zvýšeným o výše uvedený příspěvek zvýšený o úroky z prodlení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci poté, co několik let pracovali u delegací Komise mimo Společenství v postavení individuálních expertů, byli přijati v důsledku zániku tohoto statutu do pracovního poměru jako smluvní zaměstnanci.
   Komise při zařazení žalobců do platové třídy a stupně žalobcům uznala odbornou zkušenost nižší než tu, kterou měli za to, že skutečně získali, a v každém případě nižší než je ta, která by jim byla uznána v době jejich přijetí jako individuálních expertů.
   Žalobci na podporu své žaloby uvádí porušení Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství v rozsahu, ve kterém článek 2 Obecných prováděcích ustanovení týkajících se postupů pro přijímání do pracovního poměru a zaměstnávání smluvních zaměstnanců ze dne 7. dubna 2004 stanoví podmínku pro přijímání do pracovního poměru smluvních zaměstnanců – jeden rok přiměřené odborné zkušenosti – která není stanovena v článku 82 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
   Žalobci mají krom toho za to, že se Komise při posouzení jejich odborné zkušenosti dopustila porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání, porušení povinnosti náležité péče, jakož i zjevně nesprávného posouzení.
   Žalobci dále uvádějí porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace v rozsahu, ve kterém: zaprvé Obecná prováděcí ustanovení stanoví, že zaměstnanec, který má přibližně 20 let odborné zkušenosti, je zařazen do stejné platové třídy jako zaměstnanec, který má pouze 7 let odborné zkušenosti; zadruhé se smluvními zaměstnanci, na které se vztahuje článek 3a Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství, jako jsou žalobci, a těmi, na které se vztahuje článek 3b Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství, je zacházeno rozdílně, co se týče možnosti zařazení do platové třídy při přijetí do pracovního poměru, zhodnocení jejich odborné zkušenosti a vývoje služby, zatímco jejich postavení je srovnatelné; zatřetí nebyla pro individuální experty stanovena kompenzace za ztrátu příjmu jako ta, která je stanovena pro bývalé místní zaměstnance.
   Konečně žalobci namítají porušení zásady dodržování nabytých práv z důvodu jednak podstatného snížení jejich platu za stejnou činnost, a jednak nezohlednění let, po která byli činní v postavení individuálních expertů, za účelem jejich zařazení do platového stupně a pro účely změny jejich smlouvy smluvního zaměstnance na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou.


title: Věc C-399/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-399/07) (1)

   (2008/C 92/51)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc T-306/06: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2006 – Air products and Chemicals v. OHIM – Messer Group (INOMIX)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/62

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2006 – Air products and Chemicals v. OHIM – Messer Group (INOMIX)
   (Věc T-306/06)
   (2006/C 326/133)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Air products and Chemicals Inc. (Allentown, USA) (zástupce: S. Heurung, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Messer Group GmbH (Sulzbach, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. září 2006 ve spojených věcech R 1226/2005-2 a R 1398/2005-2;

               —

               zamítnout napadenou přihlášku k zápisu ochranné známky „INOMIX“ CTM 3 190 031 v plném rozsahu;

               —

               předat rozhodnutí Soudu prvního stupně OHIM;

               —

               uložit společnosti Messer Group náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Messer Group GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „INOMIX“ pro výrobky ve třídách 1 a 4 – přihláška č. 3 190 031

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „INOMAXX“ pro výrobky ve třídě 1

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám s ohledem na všechny výrobky ve třídě 1; zamítnutí námitek s ohledem na všechny výrobky ve třídě 4

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání podaného žalobkyní (R 1226/2005-2); vyhovění odvolání podaného Messer Group GmbH (R 1398/2005-2)

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát mimo jiné:

               —

               přecenil znalosti a informovanost neprofesionálních spotřebitelů plynů pro sváření;

               —

               nesprávně usoudil, že ochranná známka „INOMAXX“ je přirozeně slabá;

               —

               nevěnoval dostatečnou pozornost skutečnosti, že dotčené výrobky jsou částečně totožné a částečně velmi podobné; a

               —

               nezohlednil celkový dojem ochranných známek jako celku.


title: Věc C-262/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Neamț – Rumunsko) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) v. Ministerul Finanțelor Publice „Řízení o předběžné otázce — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Směrnice 2000/78/ES — Článek 2, čl. 3 odst. 1 a článek 6 — Zákaz diskriminace založený na věku — Diskriminace v závislosti na skutečnosti, že daná osoba náleží k určité socioprofesní kategorii, nebo na místě výkonu práce — Vnitrostátní právní předpisy, které v určitých mezích zakazují souběh starobního důchodu s příjmy ze závislé činnosti plynoucími z výkonu povolání ve veřejném sektoru — Automatické ukončení pracovního poměru nebo služebního poměru“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/17

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Neamț – Rumunsko) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) v. Ministerul Finanțelor Publice
   (Věc C-262/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Článek 2, čl. 3 odst. 1 a článek 6 - Zákaz diskriminace založený na věku - Diskriminace v závislosti na skutečnosti, že daná osoba náleží k určité socioprofesní kategorii, nebo na místě výkonu práce - Vnitrostátní právní předpisy, které v určitých mezích zakazují souběh starobního důchodu s příjmy ze závislé činnosti plynoucími z výkonu povolání ve veřejném sektoru - Automatické ukončení pracovního poměru nebo služebního poměru“)
   (2015/C 236/23)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Neamț

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)

      Žalovaný: Ministerul Finanțelor Publice

      Výrok

   Článek 2 odst. 2 a čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, se nevztahují na takové vnitrostátní právní předpisy, jako jsou předpisy dotčené ve věci v původním řízení, jež ukládají automatické ukončení pracovního poměru nebo služebního poměru osob zaměstnaných ve veřejném sektoru, které současně pobírají starobní důchod vyšší než průměrná hrubá mzda a které se nerozhodly pro pokračování toto pracovního poměru nebo služebního poměru ve stanovené lhůtě.

      (1)  Úř. věst. C 315, 15.9.2014.


title: Věc C-354/05: Žaloba podaná dne 22. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/13

         Žaloba podaná dne 22. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-354/05)
   (2005/C 281/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. září 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Muriel Heller a Bernhardem Schimou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES (1) ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES, a v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 176, 15.07.2003, s. 57


title: Věc T-376/14: Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Yassin v. Rada

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/26

         Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Yassin v. Rada
   (Věc T-376/14)
   2014/C 245/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Káhira, Egypt) (zástupci: J. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe a A. Yehia, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že žaloba je přípustná a opodstatněná,

               —

               zrušil rozhodnutí 2014/153 v části, v níž prodlužuje až do 22. března 2015 omezující opatření vůči žalobci, uvedená v rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě,

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobce pět žalobních důvodů, jejichž podstata je totožná nebo podobná jako v případě žalobních důvodů uplatněných v rámci věci T-375/14, Al Naggar v. Rada.


title: Věc T-332/12: Žaloba podaná dne 23. července 2012 — ING Groep v. Komise

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/35

         Žaloba podaná dne 23. července 2012 — ING Groep v. Komise
   (Věc T-332/12)
   2012/C 287/65
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ING Groep NV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: O. Brouwer, J. Blockx a N. Lorjé, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. května 2012 C(2012) 3150 final, Státní podpora SA.28855 (N 373/2009) (ex C 10/2009 a ex N 528/2008) — Nizozemsko ING — restrukturalizační podpora; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná porušila zásadu řádné správy a právo být slyšen tím, že Nizozemsko ani společnost ING nevyslechla ohledně skutkového stavu a jejich názorů a domněnek, které byly rozhodující pro její závěr, že změna podmínek doplnění kmenového kapitálu tier-1 představovala podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, když použila kritérium zásady investora v tržním hospodářství (ZITH) a náležitě neodůvodnila kvalifikaci změny podmínek doplnění kmenového kapitálu tier-1 jako státní podpory a přitěžující okolnosti při svém posouzení kompenzačních opatření.

               3)

               Zatřetí žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a zásady řádné správy, proporcionality, právní jistoty, rovného zacházení a povinnosti uvést odůvodnění tím, že při posouzení kompenzačních opatření opomenula zohlednit výši podpory a tím, že nesprávně stanovila relativní výši podpory a okolnosti, za kterých byla podpora poskytnuta.

               4)

               Předmětem čtvrtého žalobního důvodu je tvrzení, že žalovaná porušila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, zásadu řádné správy, proporcionality a povinnost uvést odůvodnění, když stanovila, že zákazy nejnižších cen jsou pro ING právně závazné.


title: Věc T-136/17: Žaloba podaná dne 2. března 2017 – Cotecnica v. EUIPO – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA)

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/29

         Žaloba podaná dne 2. března 2017 – Cotecnica v. EUIPO – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA)
   (Věc T-136/17)
   (2017/C 129/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cotecnica, SCCL (Bellpuig, Španělsko) (zástupce: J. Erdozain López, J. Galán López a J. Devaureix, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mignini & Petrini SpA (Petrignano di Assisi, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „cotecnica MAXIMA“ – Přihláška č. 13 292 495

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. listopadu 2016, ve věci R 853/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-418/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. srpna 2011 Carlo De Nicola proti rozsudku vydanému dne 28. června 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-49/10, De Nicola v. EIB

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/42

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. srpna 2011 Carlo De Nicola proti rozsudku vydanému dne 28. června 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-49/10, De Nicola v. EIB
   (Věc T-418/11 P)
   2011/C 282/79
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozsudek vydaný dne 28. června 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-49/10 týkající se:

                           —

                           zrušení rozhodnutí, a sice e-mailu ze dne 11. května 2010 v části, v níž EIB nesouhlasila s provedením správního řízení a zabránila pokusu o smírčí vyřešení sporu tím, že konkludentně odmítla úhradu lékařských výdajů ve výši 3 000 eur;

                           —

                           uložení EIB úhradu částky 3 000 eur vynaložené žalobcem za laserovou terapii, která mu byla předepsána a byla provedena v Itálii; navýšené o úroky, valorizaci a náklady sporu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu návrhových žádání navrhovatel tvrdí:

               A.

               Ke skutečnostem:

                           1)

                           Navrhovatel si stěžuje na zkreslení jednoho žalobního důvodu a nevyjádření se k dalšímu žalobnímu důvodu.

                           2)

                           Rovněž si stěžuje na privilegované postavení vyhrazené orgánu, který se opět omezil na tvrzení určitých skutečností, které Soud poté považoval za prokázané.

               B.

               K žádosti o zrušení:

                           3)

                           Navrhovatel požádal o zrušení rozhodnutí, které mu bylo doručeno e-mailem dne 11. května 2010 v části, v níž EIB odmítla jmenovat třetího lékaře, odmítla zahájit smírčí řízení podle článku 41 zaměstnaneckého řádu a odmítla mu uhradit náklady ve výši 3 000 eur za laserovou terapii, která mu byla předepsána v Itálii, kde byla také provedena.

                           4)

                           Soud pro veřejnou službu prohlásil žalobu za nepřípustnou v části týkající se odmítnutí jmenování třetího lékaře s tím, že žalobce měl napadnout neexistující rozhodnutí ze dne 24. března 2008, aniž by vysvětlil souvislost mezi napadeným rozhodnutím a rozhodnutím, o němž má za to, že je aktem zasahujícím do právního postavení, a aniž by vysvětlil, na základě jakých pravidel je názor revizního lékaře EIB považován za rozhodnutí o zamítnutí ze strany EIB.

                           5)

                           Navrhovatel tvrdí, že opatření interní povahy není aktem zasahujícím do právního postavení a nelze jej samostatně napadnout.
                           Soud pro veřejnou službu se namísto toho odchýlil od ustálené judikatury a zavedl tříměsíční lhůtu k napadení kteréhokoliv aktu s tím, že uvedl, že lhůty k podání žaloby počínají běžet od stejného data, kdy zaměstnanec podá žádost, nezávisle na přijetí rozhodnutí a aniž by znal jeho odůvodnění.

                           6)

                           Navrhovatel napadá celý systém pravidel stanovených pro veřejné orgány, které se Soud pro veřejnou službu snaží uplatnit na EIB, která je organizována jako soukromá banka a jejíž zaměstnanci mají pracovní smlouvu dle soukromého práva. Jelikož akty, které se jej týkají, nejsou správními akty, nepředstavují výkon potestas, nejsou autoritativními akty a nepožívají presumpce zákonnosti, neexistuje tedy žádná obdoba s veřejnými zaměstnanci a není ani nezbytné okamžitě stabilizovat organizační akty vydané stejně jako v rámci kterékoliv jiné soukromé banky.

                           7)

                           Navrhovatel si dále stěžuje na nelogičnost odůvodnění rozsudku v části, v níž vylučuje omluvitelnou chybu na jeho straně a vyžaduje po něm, aby byl seznámen s aktem doručeným pouze jeho advokátovi.

                           8)

                           Konečně tvrdí, že v každém právním řádu lze neplatný akt napadnout kdykoliv, nikoliv jen v krátké lhůtě stanovené pro zrušitelné akty.

                           9)

                           Pokud jde o smírčí řízení stanovené článkem 41 zaměstnaneckého řádu, navrhovatel tvrdí, že se nejedná o podmínku řízení a že jej tedy Soud pro veřejnou službu nesprávně připodobňuje správní stížnosti, kterou musí podávat úředníci Evropské unie, jelikož tato správní stížnost je povinná a vymezuje rozsah pozdějšího sporu před soudem.

                           10)

                           Pokud jde o návrhová žádání směřující proti odmítnutí zahájit smírčí řízení, navrhovatel má za to, že rozsudek Soudu pro veřejnou službu je nezákonný, jelikož banka nikdy nesmí odmítnout uvedené řízení.
                           Z toho vyplývá, že žádné odůvodnění nemůže ze zákona podpořit toto odmítnutí a dále, že ačkoliv je žalobě zaměstnance vyhověno, odpovědnost banky musí být považována za přitěžující okolnost a bance tedy musí být nepochybně uložena náhrada nákladů řízení.

                           11)

                           Pokud jde o konkludentní zamítnutí náhrady nákladů laserové terapie, C. De Nicola tvrdí, že neexistence odůvodnění je jistě symptomem překročení pravomoci, jelikož náhrada může být řádně odmítnuta pouze ve třech případech, přičemž neexistence formálního aktu znamená absolutní neplatnost, kterou lze jako takovou kdykoliv napadnout.

                           12)

                           Konečně je třeba jistě posoudit jako protiprávní část rozsudku, v níž Soud pro veřejnou službu nevydal rozhodnutí, jelikož měl za to, že nemá k dispozici nezbytné skutečnosti.

               C.

               K žádosti o uložení úhrady:

                           13)

                           Soud prohlásil žádost za nepřípustnou z důvodů litispendence, i když litispendence není v jednacím řádu upravena. Krom toho nevysvětlil, jak by se mohlo jednat o totožné věci v případě žaloby, která probíhá v prvním stupni a žaloby, která probíhá v odvolacím řízení, ani nevysvětlil, jak a kdo prokázal skutečnosti, na kterých se toto rozhodnutí zakládá.

                           14)

                           Konečně navrhovatel tvrdí, že přijetí odvolání a změna napadeného rozsudku musí vést k novému rozhodnutí o nákladech řízení, jakož i o nákladech řízení v prvním stupni.


title: Věc T-497/09: Žaloba podaná dne 7. prosince 2009 — LG Electronics v. OHIM (KOMPRESSOR PLUS)

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/45

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2009 — LG Electronics v. OHIM (KOMPRESSOR PLUS)
   (Věc T-497/09)
   2010/C 37/64
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Korejská republika) (zástupce: J. Blanchard, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               částečně zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. září 2009 v rozsahu, v němž bylo částečně zamítnuto odvolání společnosti LG ELECTRONICS proti rozhodnutí ze dne 5. února 2009, jímž byl zamítnut zápis ochranné známky Společenství č. 7 282 924 v rozsahu, v němž se týká „elektrických vysavačů“;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „KOMPRESSOR PLUS“ pro výrobky třídy 7 (přihláška č. 7 282 924)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství


title: Věc C-118/12 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 24. ledna 2013 — Enviro Tech Europe Ltd v. Evropská komise, Enviro Tech International Inc. ( „Kasační opravný prostředek — Směrnice 67/548/EHS a 2004/73/ES — Klasifikace, balení a označování nebezpečných látek — Klasifikace n-propylbromidu“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/9

         Usnesení Soudního dvora ze dne 24. ledna 2013 — Enviro Tech Europe Ltd v. Evropská komise, Enviro Tech International Inc.
   (Věc C-118/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Směrnice 67/548/EHS a 2004/73/ES - Klasifikace, balení a označování nebezpečných látek - Klasifikace n-propylbromidu)
   2013/C 108/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Enviro Tech Europe Ltd (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a E. Manhaeve, zmocněnci), Enviro Tech International Inc.

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2011 ve věci T-291/04, Enviro Tech Europe Ltd a Enviro Tech International, Inc. c v. Evropská komise, kterým Tribunál zamítl žalobu směřující jednak k částečnému zrušení směrnice Komise 2004/73/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se po dvacáté deváté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 152, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 448), v rozsahu, ve kterém zařazuje n-propylbromid na seznam „vysoce hořlavých“ látek, a jednak na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěly — Právní zájem na podání žaloby — Nedostatek osobního dotčení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Enviro Tech Europe Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. července 2005 ve věci C-40/03 P: Rica Foods (Free Zone) NV proti Komisi Evropských společenství, Nizozemskému království, Španělskému království (Opravný prostředek — Režim přidružení zámořských zemí a území — Dovoz cukru a směsí cukru a kakaa — Nařízení (ES) č. 2081/2000 — Ochranná opatření — Článek 109 rozhodnutí ZZÚ — Diskreční pravomoc Komise — Zásada proporcionality — Odůvodnění)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-40/03 P: Rica Foods (Free Zone) NV proti Komisi Evropských společenství, Nizozemskému království, Španělskému království (1)

   (Opravný prostředek - Režim přidružení zámořských zemí a území - Dovoz cukru a směsí cukru a kakaa - Nařízení (ES) č. 2081/2000 - Ochranná opatření - Článek 109 rozhodnutí ZZÚ - Diskreční pravomoc Komise - Zásada proporcionality - Odůvodnění)
   (2005/C 229/01)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-40/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podaný dne 29. ledna 2003, Rica Foods (Free Zone) NV, se sídlem v Oranjestad (Aruba), (advokát: G. van der Wal), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Komise Evropských společenství (zmocněnec: T. van Rijn), Nizozemské království (zmocněnkyně: H. Sevenster), Španělské království (zmocněnci: N. Díaz Abad a D. Miguel Muñoz Pérez), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (zpravodaj), G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 14. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Rica Foods (Free Zone) NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Nizozemské království a Španělské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc T-202/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Deichmann v. OHIM (Zobrazení zahnutého proužku s čárkovanými liniemi) ( „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis, ve kterém je vyznačeno Evropské společenství — Přihláška obrazové ochranné známky zobrazující zahnutý proužek s čárkovanými liniemi — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Deichmann v. OHIM (Zobrazení zahnutého proužku s čárkovanými liniemi)
   (Věc T-202/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis, ve kterém je vyznačeno Evropské společenství - Přihláška obrazové ochranné známky zobrazující zahnutý proužek s čárkovanými liniemi - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 160/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deichmann SE, původně Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG (Essen, Německo) (zástupce: O. Rauscher, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Weberndörfer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. dubna 2009 (věc R 224/2007-4) týkajícímu se mezinárodního zápisu, ve kterém je vyznačeno Evropské společenství, ochranné známky zobrazující zahnutý proužek s čárkovanými liniemi.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Deichmann SE ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Výmaz věci C-76/03

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/35

         Výmaz věci C-76/03 (1)

   (2004/C 228/76)
   Usnesením ze dne 10. května 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-76/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice.

      (1)  Úř. věst. C 83, 5.4.2003.


title: Věc C-143/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 9. března 2016 – Abercrombie & Fitch Italia Srl v. Antonino Bordonaro

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 9. března 2016 – Abercrombie & Fitch Italia Srl v. Antonino Bordonaro
   (Věc C-143/16)
   (2016/C 200/11)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Abercrombie & Fitch Italia Srl

      Odpůrce: Antonino Bordonaro

      Předběžná otázka

   Je vnitrostátní právní úprava obsažená v článku 34 legislativního nařízení č. 276 z roku 2003, podle které může být smlouva o příležitostné pracovní činnosti v každém případě uzavřena s poukazem na činnosti vykonávané osobami mladšími než dvacet pět let, v rozporu se zásadou zákazu diskriminace na základě věku, jež je zakotvena ve směrnici 2000/78 (1) a v Listině základních práv Evropské unie (čl. 21 odst. 1)?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16).


title: Věc T-336/14: Žaloba podaná dne 15. května 2014 – Société des produits Nestlé v. OHIM (NOURISHING PERSONAL HEALTH)

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/27

         Žaloba podaná dne 15. května 2014 – Société des produits Nestlé v. OHIM (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
   (Věc T-336/14)
   2014/C 261/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht a S. Cobet-Nüse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. března 2014 ve věci R 149/2013-4;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: mezinárodní zápis slovní ochranné známky „NOURISHING PERSONAL HEALTH“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 10, 41, 42 a 44 – přihláška ochranné známky Společenství č. 01 102 735

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-17/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. května 2008 – Torres v. OHIM – Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/49

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. května 2008 – Torres v. OHIM – Bodegas Navarro López (CITA DEL SOL)
   (Věc T-17/07) (1)

   (2008/C 171/94)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-474/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. října 2010 — Umbach v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se smlouvy uzavřené v rámci programu TACIS — Žádost o přístup v souvislosti se sporem mezi žalobcem a Komisí před belgickým občanským soudem — Částečné odepření přístupu — Žádost o přístup založená na zásadách vyplývajících ze Smlouvy o EU — Převažující veřejný zájem )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. října 2010 — Umbach v. Komise
   (Věc T-474/08) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se smlouvy uzavřené v rámci programu TACIS - Žádost o přístup v souvislosti se sporem mezi žalobcem a Komisí před belgickým občanským soudem - Částečné odepření přístupu - Žádost o přístup založená na zásadách vyplývajících ze Smlouvy o EU - Převažující veřejný zájem)
   2010/C 328/49
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Dieter C. Umbach (Bangkok, Thajsko) (zástupce: M. Stephani, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 2. září 2008, kterým byl žalobci odepřen přístup k některým údajům uvedeným v dokumentech týkajících se smlouvy nazvané „TACIS Service Contract č. 98.0414“ o pomoci Ruské federaci při vypracování správního zákoníku.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Dieteru C. Umbachovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc F-61/13: Žaloba podaná dne 25. června 2013 — ZZ a další v. EIB

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/29

         Žaloba podaná dne 25. června 2013 — ZZ a další v. EIB
   (Věc F-61/13)
   2013/C 274/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ a další (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení individuálních rozhodnutí uplatnit na žalobkyně prémii podle nového systému výkonu a zrušení rozhodnutí poskytnout prémie žalobcům v rozporu s novým systémem výkonu, jakož i následný návrh uložit EIB zaplatit náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit individuální rozhodnutí uplatnit na žalobkyně prémii v rozsahu, v němž tato rozhodnutí představují uplatnění nového systému výkonu,

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí poskytnout prémii 2 žalobcům v rozsahu, v němž jsou tato rozhodnutí v rozporu s novým systémem výkonu,

               —

               uložit žalované zaplatit náhradu škody,

               —

               vyzvat žalovanou v rámci organizačních procesních opatření předložit dokumenty, pokud je neposkytne bez vyzvání,

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-337/17: Žaloba podaná dne 30. května 2017 – Air France-KLM v. Komise

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/32

         Žaloba podaná dne 30. května 2017 – Air France-KLM v. Komise
   (Věc T-337/17)
   (2017/C 256/38)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Air France-KLM (Paříž, Francie) (zástupci: A. Wachsmann a S. Thibault-Liger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil na základě článku 263 SFEU v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle článku 53 Dohody o EHP a podle článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě, věc COMP/39258 – Letecká nákladní doprava, v rozsahu, v němž se týká společnosti Air France-KLM, včetně zrušení důvodů, na nichž se zakládá jeho výrok, to vše na základě jejího prvního žalobního důvodu;

               —

               podpůrně, nezruší-li Tribunál v plném rozsahu rozhodnutí C(2017) 1742 final na základě prvního žalobního důvodu,

                           —

                           zrušil čl. 1 první pododstavec bod 1) písm. b), bod 2) písm. b), bod 3) písm. b) a bod 4 písm. b) rozhodnutí C(2017) 1742 final v rozsahu, v němž se konstatování jediného a trvajícího protiprávního jednání přičítaného společnosti Air France-KLM zakládá na důkazech předložených společností Lufthansa v rámci její žádosti o poskytnutí ochrany na základě oznámení Komise z roku 2002 o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů, včetně zrušení důvodů, na nichž se zakládá, dále čl. 3 písm. b) a d) rozhodnutí v rozsahu, v němž jsou společnosti Air France-KLM uloženy dvě pokuty v celkové výši 307 360 000 eur, a článek 4 rozhodnutí, a odpovídajícím způsobem snížil částku těchto pokut na základě článku 261 SFEU, to vše v souladu s jejím druhým žalobním důvodem;

                           —

                           zrušil čl. 1 první pododstavec bod 1) písm. b), bod 2) písm. b), bod 3) písm. b) a bod 4 písm. b) rozhodnutí C(2017) 1742 final v rozsahu, v němž jsou tímto rozhodnutím z rozsahu jediného a trvajícího protiprávního jednání přičítaného společnosti Air France-KLM vyloučeny letecké společnosti označené v odůvodnění rozhodnutí jako společnosti zapojené do praktik souvisejících s tímto protiprávním jednáním, včetně zrušení důvodů, na nichž se zakládá, dále čl. 3 písm. b) a d) rozhodnutí v rozsahu, v němž jsou společnosti Air France-KLM uloženy dvě pokuty v celkové výši 307 360 000 eur, a článek 4 rozhodnutí, a odpovídajícím způsobem snížil částku těchto pokut na základě článku 261 SFEU, to vše v souladu s jejím třetím žalobním důvodem;

                           —

                           zrušil čl. 1 první pododstavec bod 2) písm. b) a bod 3) písm. b) rozhodnutí C(2017) 1742 final v rozsahu, v němž je tímto rozhodnutím konstatováno, že jediné a trvající protiprávní jednání přičítané společnosti Air France-KLM zahrnuje služby nákladní dopravy směřující do EHP (provoz do EHP), včetně zrušení důvodů, na nichž se zakládá, dále čl. 3 písm. b) a d) rozhodnutí v rozsahu, v němž jsou společnosti Air France-KLM uloženy dvě pokuty v celkové výši 307 360 000 eur, a článek 4 rozhodnutí, a odpovídajícím způsobem snížil částku těchto pokut na základě článku 261 SFEU, to vše v souladu s jejím čtvrtým žalobním důvodem;

               —

               podpůrněji, nezruší-li Tribunál rozhodnutí C(2017) 1742 final na základě druhého, třetího nebo čtvrtého žalobního důvodu,

                           —

                           zrušil čl. 1 první pododstavec bod 1) písm. b), bod 2) písm. b), bod 3) písm. b) a bod 4 písm. b) rozhodnutí C(2017) 1742 final v rozsahu, v němž je jím konstatováno, že odmítání platit speditérům provizi je odděleným prvkem jediného a trvajícího protiprávního jednání přičítaného společnosti Air France-KLM, včetně zrušení důvodů, na nichž se zakládá, dále čl. 3 písm. b) a d) rozhodnutí v rozsahu, v němž jsou společnosti Air France-KLM uloženy dvě pokuty v celkové výši 307 360 000 eur, a článek 4 rozhodnutí, a odpovídajícím způsobem snížil částku těchto pokut na základě článku 261 SFEU, to vše v souladu s jejím pátým žalobním důvodem.

               —

               ještě podpůrněji, nezruší-li Tribunál rozhodnutí C(2017) 1742 final na základě pátého žalobního důvodu,

                           —

                           zrušil čl. 3 písm. b) a d) rozhodnutí C(2017) 1742 final v rozsahu, v němž jsou společnosti Air France-KLM uloženy dvě pokuty v celkové výši 307 360 000 eur, neboť výpočet těchto pokut zahrnuje sazby a 50 % příjmů směřujících do EHP (příjmy do EHP) společností Société Air France a KLM (v souladu s jejím šestým žalobním důvodem), nadhodnocuje závažnost protiprávního jednání přičítaného společnosti Air France-KLM (v souladu s jejím sedmým žalobním důvodem), počítá s nesprávnou dobou trvání protiprávního jednání ve vztahu k Société Air France (v souladu s jejím osmým žalobním důvodem) a uplatňuje nedostatečné snížení pokuty z titulu regulačních režimů (v souladu s jejím devátým žalobním důvodem), včetně zrušení důvodů, na nichž se zakládá, a snížil tyto pokuty na základě článku 261 SFEU na přiměřenou částku;

               —

               každopádně uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně devět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že společnosti Air France-KLM byla chybně přičtena odpovědnost za praktiky společností Air France a KLM. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                           —

                           První část vycházející z toho, že společnosti Air France-KLM byla chybně přičtena odpovědnost za praktiky společnosti Air France v době od 15. září 2004 a za praktiky společnosti KLM v době od 5. května 2004;

                           —

                           Druhá část vycházející z toho, že společnosti Air France-KLM byla chybně přičtena odpovědnost za praktiky společnosti Air France v době od 7. prosince 1999 do 15. září 2004;

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení sdělení o shovívavosti z roku 2002 a zásad legitimního očekávání, rovného zacházení a zákazu diskriminace ve vztazích mezi společnostmi Air France-KLM a Lufthansa, což má vliv na přípustnost podkladů předložených v rámci žádosti společnosti Lufthansa o poskytnutí ochrany;

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění a zásad rovného zacházení, zákazu diskriminace a ochrany před svévolným zásahem Komise, neboť z výroku rozhodnutí byly vyňaty letecké společnosti, které se daných praktik zúčastnily. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                           —

                           První část vycházející z argumentu, že vynětí společností, které se zúčastnily protiprávního jednání, z výroku rozhodnutí je stiženo vadou spočívající v nedostatku odůvodnění;

                           —

                           Druhá část vycházející z argumentu, že vynětí společností, které se zúčastnily protiprávního jednání, z výroku rozhodnutí je stiženo vadou spočívající v porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace a zásady ochrany před svévolným zásahem Komise;

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zahrnutí služeb směřujících do EHP (provoz do EHP) do jediného a trvajícího protiprávního jednání, čímž došlo k porušení pravidel vymezujících územní příslušnost Komise. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                           —

                           První část vycházející z toho, že praktiky související se službami směřujícími do EHP (provoz do EHP) se neuskutečnily v rámci EHP;

                           —

                           Druhá část: Komise neprokázala existenci významných účinků v rámci EHP spojených s praktikami souvisejícími se službami směřujícími do EHP (provoz do EHP);

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z rozporného odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení, v důsledku čehož je vadným závěr, že odmítání platit speditérům provizi je odděleným prvkem jediného a trvajícího protiprávního jednání. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                           —

                           První část, podle níž je toto konstatování stiženo vadou spočívající v rozporném odůvodnění;

                           —

                           Druhá část, podle níž je toto konstatování stiženo vadou spočívající ve zjevně nesprávném posouzení;

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávnosti hodnot tržeb zohledněných pro účely výpočtu pokuty uložené společnosti Air France-KLM, který se dělí na dvě části:

                           —

                           První část vycházející z toho, že zahrnutí sazeb do hodnoty tržeb je založeno na rozporném odůvodnění, na nesprávném právním posouzení v několika ohledech a na zjevně nesprávném posouzení;

                           —

                           Druhá část vycházející z toho, že zahrnutí 50 % příjmů směřujících do EHP (příjmy do EHP) do hodnoty tržeb porušuje pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 a zásadu non bis in idem;

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z chybného posouzení závažnosti protiprávního jednání, který se dělí na dvě části:

                           —

                           První část vycházející z argumentu, že nadhodnocení závažnosti spočívá na zjevně nesprávném posouzení v několika ohledech a na porušení zásad proporcionality trestů a rovnosti zacházení;

                           —

                           Druhá část vycházející z argumentu, že nadhodnocení závažnosti praktik vyplývá ze zahrnutí kontaktů týkajících se praktik uskutečňovaných mimo EHP do rozsahu protiprávního jednání v rozporu s pravidly územní příslušnosti Komise;

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z nesprávnosti výpočtu doby trvání protiprávního jednání ve vztahu ke společnosti Air France, zohledněné pro účely výpočtu pokuty uložené společnosti Air France-KLM;

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející z nedostatku odůvodnění a z nedostatečnosti 15 % snížení pokuty poskytnutého Komisí z titulu regulačních režimů.


title: Věc T-310/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. května 2015 – Yuanping Changyuan Chemicals v. Rada „Dumping — Dovoz kyseliny šťavelové pocházející z Indie a Číny — Konečné antidumpingové clo — Výrobní odvětví Společenství — Zjišťování újmy — Článek 9 odst. 4, čl. 14 odst. 1 a čl. 20 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Právo předložit stanovisko — Článek 20 odst. 5 nařízení č. 1225/2009“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. května 2015 – Yuanping Changyuan Chemicals v. Rada
   (Věc T-310/12) (1)

   („Dumping - Dovoz kyseliny šťavelové pocházející z Indie a Číny - Konečné antidumpingové clo - Výrobní odvětví Společenství - Zjišťování újmy - Článek 9 odst. 4, čl. 14 odst. 1 a čl. 20 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Právo předložit stanovisko - Článek 20 odst. 5 nařízení č. 1225/2009“)
   (2015/C 221/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd (Yuan Ping City, Xin Zhou, Čína) (zástupce: V. Akritidis, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci původně s N. Chesaites, barrister, a G. Berrischem, advokátem, poté s D. Geradinem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 325/2012 ze dne 12. dubna 2012 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz kyseliny šťavelové pocházející z Indie a Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 106, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 325/2012 ze dne 12. dubna 2012 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz kyseliny šťavelové pocházející z Indie a Čínské lidové republiky se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd, s výjimkou nákladů řízení, které této společnosti vznikly v souvislosti s vedlejším účastenstvím Evropské komise.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd z důvodu vedlejšího účastenství Komise.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.