title: Věc C-124/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Plovdiv (Bulharsko) dne 7. března 2012 — AES-3C Marica East 1 EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Plovdiv

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Plovdiv (Bulharsko) dne 7. března 2012 — AES-3C Marica East 1 EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Plovdiv
   (Věc C-124/12)
   2012/C 151/34
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Plovdiv

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: AES-3C Marica East 1 EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Plovdiv

      Předběžné otázky

               1)

               Je takové právní ustanovení, jako je ustanovení čl. 70 odst. 1 druhého bodu zákona o dani z přidané hodnoty, podle kterého se osobě povinné k dani nemá přiznat právo na odpočet daně z přidané hodnoty z přijatých dopravních služeb, pracovních oděvů a ochranných prostředků, jakož i z výdajů vynaložených na služební cesty, protože tyto zboží a služby byly fyzickým osobám, totiž zaměstnancům pracujícím ve prospěch osoby povinné k dani, poskytnuty bezplatně, v souladu s čl. 168 písm. a) a článkem 176 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), pokud se vezmou v úvahu tyto skutečnosti:

                           —

                           osoba povinná k dani se zaměstnanci neuzavřela pracovní smlouvy, nýbrž je používá na základě smlouvy o „poskytování pracovníků“ uzavřené s jinou osobou povinnou k dani, která je zaměstnavatelem pracovníků;

                           —

                           přijaté dopravní služby jsou používány k dopravě zaměstnanců z jednotlivých sběrných míst na pracoviště a zpět a pro zaměstnance neexistuje žádná organizovaná veřejná doprava umožňující dostat se na pracoviště;

                           —

                           poskytnutí pracovních oděvů a ochranných prostředků požaduje zákoník práce a zákon o ochraně zdraví a bezpečnosti na pracovišti;

                           —

                           v souvislosti s dopravními službami, pracovním oděvem a ochrannými prostředky, jakož i výdaji na služební cesty by byl odpočet daně z přidané hodnoty nesporný, kdyby tyto zboží a služby poskytl zaměstnavatel pracovníků. V projednávaném případě však příslušná poskytnutí proběhla ze strany osoby povinné k dani, která sice není zaměstnavatelem, ale na základě smlouvy o poskytování pracovníků má z práce prospěch a nese s ní spojené náklady?

               2)

               Poskytuje článek 176 směrnice 2006/116 členskému státu právo zavést při svém přistoupení k Evropské unii omezení týkající se výkonu práva na odpočet daně, jakým je omezení stanovené v čl. 70 odst. 1 druhém bodě zákona o dani z přidané hodnoty, a to, že „jsou zboží nebo služby určeny pro bezúplatná plnění“, pokud zákon, který byl platný do dne přistoupení, takové omezení výslovně nestanovil?

               3)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, vyplývá z toho, že přijaté zboží a služby jsou určeny pro „bezúplatná plnění“, pokud byly zakoupeny pro účely hospodářské činnosti, ale z hlediska své povahy jejich použití vyžaduje, aby byly přenechány zaměstnancům pracujícím v podniku osoby povinné k dani?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-420/14: Žaloba podaná dne 11. června 2014 – Wine in Black v. OHIM – Quinta do Noval – Vinhos (Wine in Black)

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/33

         Žaloba podaná dne 11. června 2014 – Wine in Black v. OHIM – Quinta do Noval – Vinhos (Wine in Black)
   (Věc T-420/14)
   2014/C 303/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wine in Black GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: A. Bauer a V. Ahmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Quinta do Noval – Vinhos, SA (Pinhão, Portugalsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. března 2014 ve věci R 1601/2013-1;

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Wine in Black“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 33, 35 a 42 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 9 49  071

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Quinta do Noval – Vinhos, SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „NOVAL BLACK“ pro výrobky zařazené do třídy 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-54/09: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009 — Lebedef v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Dovolená za kalendářní rok — Dočasné přidělení poloviny pracovního úvazku pro účely odborového zastoupení — Neomluvená nepřítomnost — Snížení nároků na dovolenou za kalendářní rok — Článek 60 služebního řádu — Zjevně neopodstatněná žaloba )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/79

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009 — Lebedef v. Komise
   (Věc F-54/09) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Dovolená za kalendářní rok - Dočasné přidělení poloviny pracovního úvazku pro účely odborového zastoupení - Neomluvená nepřítomnost - Snížení nároků na dovolenou za kalendářní rok - Článek 60 služebního řádu - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
   2010/C 24/150
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení několika rozhodnutí týkajících se snížení nároků žalobce na dovolenou pro rok 2008 o 39 dnů

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako postrádající jakýkoliv právní základ.

               2)

               G. Lebedef ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009, s. 28.


title: Věc T-92/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 — Andersen v. Komise ( „Státní podpory — Podpory poskytnuté dánskými orgány ve prospěch veřejného podniku DSB — Smlouvy o veřejných službách na poskytování služeb osobní železniční dopravy mezi Kodaní a Ystad — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za podmíněně slučitelnou s vnitřním trhem — Časová působnost hmotněprávních pravidel práva“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 — Andersen v. Komise
   (Věc T-92/11) (1)

   (Státní podpory - Podpory poskytnuté dánskými orgány ve prospěch veřejného podniku DSB - Smlouvy o veřejných službách na poskytování služeb osobní železniční dopravy mezi Kodaní a Ystad - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za podmíněně slučitelnou s vnitřním trhem - Časová působnost hmotněprávních pravidel práva)
   2013/C 129/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jørgen Andersen (Ballerup, Dánsko) (zástupci: M. Nissen, G. van de Walle de Ghelcke a J. Rivas Andrés, advokáti

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a L. Armati, zmocněnci)

      Vedlejší účastnící podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: C. Vang, zmocněnec, ve spolupráci s K. Lundgaard Hansenem a R. Holdgaardem, advokáty); a Danske Statsbaner (DSB) (Kodaň, Dánsko) (zástupci: S. Kalsmose-Hjelmborg a M. Honoré, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2011/3/EU ze dne 24. února 2010 o smlouvách o veřejných službách v dopravě mezi dánským ministerstvem dopravy a veřejným podnikem Danske Statsbaner (DSB) [státní podpora C 41/08 (ex NN 35/08)] (Úř. věst. 1, L 7, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 druhý pododstavec rozhodnutí Komise 2011/3/EU ze dne 24. února 2010 o smlouvách o veřejných službách mezi dánským ministerstvem dopravy a Danske Statsbaner [státní podpora C 41/08 (ex NN 35/08)] se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Jørgenem Andersenem, s výjimkou nákladů souvisejících s vedlejším účastenstvím.

               3)

               Dánské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Jørgenem Andersenem z důvodu svého vedlejšího účastenství.

               4)

               Společnost Danske Statsbaner (DSB) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Jørgenem Andersenem z důvodu svého vedlejšího účastenství.

      (1)  Úř. věst. C 103, 2.4.2011.


title: Věc C-151/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt (Belgie) dne 31. března 2010 — Dai Cugini NV v. Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt (Belgie) dne 31. března 2010 — Dai Cugini NV v. Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
      (Věc C-151/10)
      (2010/C 161/31)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt

         Účastníci původního řízení

         Žalovaná: Dai Cugini NV

         Žalobce: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jsou vnitrostátní ustanovení, zejména domněnka v článku 22b zákona ze dne 27. června 1969, kterým byl revidován zákonný výnos ze dne 28. prosince 1944 o sociálním zabezpečení zaměstnanců a článek 171 programového zákona ze dne 22. prosince 1989 v jejich na sebe navazujících zněních, slučitelná s předpisy práva Společenství a se směrnicí Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 (1), zejména s ustanovením 5 odst. 1 písm. a) [rámcové dohody uvedené v příloze této směrnice], podle nichž by členské státy měly v souvislosti se zásadou zákazu diskriminace mezi zaměstnanci na částečný pracovní úvazek a zaměstnanci na plný pracovní úvazek, po konzultacích se sociálními partnery v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi, zjišťovat a přezkoumávat překážky právní nebo administrativní povahy, které by mohly omezovat možnosti částečného pracovního úvazku, a popřípadě je odstranit?

                  2)

                  Jsou vnitrostátní ustanovení, podle nichž jsou zaměstnavatelé povinni vyhotovit a udržovat početnou osobní dokumentaci podle článků 157 až 169 programového zákona ze dne 22. prosince 1989, přičemž nedodržení výše uvedených ustanovení se trestá a mohou být uloženy správní pokuty a občanskoprávní sankce, slučitelná s předpisy práva Společenství a se směrnicí Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997, zejména s ustanovením 5 odst. 1 písm. a) [rámcové dohody uvedené v příloze této směrnice], podle nichž by členské státy měly v souvislosti se zásadou zákazu diskriminace mezi zaměstnanci na částečný pracovní úvazek a zaměstnanci na plný pracovní úvazek, po konzultacích se sociálními partnery v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi, zjišťovat a přezkoumávat překážky právní nebo administrativní povahy, které by mohly omezovat možnosti částečného pracovního úvazku, a popřípadě je odstranit?

         (1)  Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267).


title: Věc T-192/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Amen Corner v. OHIM — Comercio Electrónico Ojal (SEVE TROPHY) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SEVE TROPHY — Starší obrazové ochranné známky Společenství Seve Ballesteros Trophy a SEVE TROPHY — Relativní důvod zamítnutí — Neexistence podobnosti výrobků a služeb — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Neexistence neoprávněného prospěchu vyplývajícího z rozlišovací způsobilosti nebo z dobrého jména starších ochranných známek a jeho poškození — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Amen Corner v. OHIM — Comercio Electrónico Ojal (SEVE TROPHY)
   (Věc T-192/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SEVE TROPHY - Starší obrazové ochranné známky Společenství Seve Ballesteros Trophy a SEVE TROPHY - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence podobnosti výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Neexistence neoprávněného prospěchu vyplývajícího z rozlišovací způsobilosti nebo z dobrého jména starších ochranných známek a jeho poškození - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009))
   2011/C 46/21
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Amen Corner, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. A. Calderón Chavero a T. Villate Consonni, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Comercio Electrónico Ojal, SL (Madrid)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. března 2009 (věc R 462/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Amen Corner, SA a Comercio Electrónico Ojal, SL.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Amen Corner, SA se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc C-206/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/39

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-206/07) (1)

   (2008/C 51/69)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc C-182/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Székesfehérvári Tﾶrvényszék — Maďarsko) — Gábor Fekete v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága ( „Celní kodex Společenství — Článek 137 — Prováděcí nařízení k celnímu kodexu — Článek 561 odst. 2 — Podmínky pro úplné osvobození od dovozního cla — Dovoz vozidla, jehož vlastník je usazen ve třetí zemi, do členského státu — Soukromé používání vozidla povolené vlastníkem jinak než pracovní smlouvou uzavřenou s uživatelem — Neexistence osvobození“ )

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Székesfehérvári Törvényszék — Maďarsko) — Gábor Fekete v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Věc C-182/12) (1)

   (Celní kodex Společenství - Článek 137 - Prováděcí nařízení k celnímu kodexu - Článek 561 odst. 2 - Podmínky pro úplné osvobození od dovozního cla - Dovoz vozidla, jehož vlastník je usazen ve třetí zemi, do členského státu - Soukromé používání vozidla povolené vlastníkem jinak než pracovní smlouvou uzavřenou s uživatelem - Neexistence osvobození)
   2013/C 123/10
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Székesfehérvári Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gábor Fekete

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Székesfehérvári Törvényszék — Výklad článku 561 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) — Podmínky pro úplné osvobození od dovozního cla — Soukromé používání dopravního prostředku — Pojem „pracovněprávní vztah“ — Dovoz vozidla, jehož vlastníkem je nadace se sídlem ve třetí zemi, předsedou správní rady této nadace do členského státu — Povolení používat a řídit předmětné vozidlo, vydané dotčenou nadací předsedovi své správní rady

      Výrok

   Článek 561 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 993/2001 ze dne 4. května 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že úplné osvobození od dovozního cla stanovené tímto ustanovením pro dopravní prostředek, který používá k soukromým účelům osoba usazená na celním území Evropské unie, může být přiznáno pouze v případě, že toto soukromé používání bylo stanoveno v pracovní smlouvě uzavřené mezi touto osobou a vlastníkem vozidla usazeným mimo toto území.

      (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc C-640/13: Žaloba podaná dne 4. prosince 2013 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/2

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2013 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-640/13)
   2014/C 78/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, W. Roels, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království tím, že zpětně omezilo právo plátců daně na vrácení daně, která byla vybrána v rozporu s unijním právem, nesplnilo povinnost uloženou v čl. 4 odst. 3 SEU;

               —

               uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

      Dotčené vnitrostátní předpisy

   Článek 107 Finance Act 2007 zpětně omezuje nárok plátců daně na vrácení neoprávněně vybrané daně.

      Hlavní argumenty

   V případě, že neexistuje unijní úprava v této oblasti, přísluší jednotlivým členským státům upravit ve vnitrostátním právním řádu procesní pravidla pro žaloby na zajištění ochrany práv občanů vyplývajících z unijního práva. Tato procesní autonomie je však podmíněna dodržením zásady efektivity a rovnocennosti a dalším obecným právním zásadám, jako je zásada právní jistoty a ochrany legitimních očekávání. Článek 107 Finance Act 2007 je v rozporu s těmito zásadami a je tudíž neslučitelný s čl. 4 odst. 3 SEU.


title: Věc C-182/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2016 Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne b ve věci T-247/14, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2016 Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne b ve věci T-247/14, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-182/16 P)
   (2016/C 296/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (zástupce: S. Labesius, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Salumificio Fratelli Beretta SpA

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               částečně zrušil napadený rozsudek a zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví v rozsahu, v němž byla žaloba podaná k Tribunálu ve zbývající části zamítnuta, a podpůrně vrátil věc zpět Tribunálu, aby

               —

               uložil žalovanému a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení před Tribunálem a uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek vychází z toho, že Tribunál porušil unijní právo v rozsahu, v němž v rozsudku ze dne 4. února 2016 porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 (1) o ochranné známce Společenství a čl. 296 odst. 2 SFEU.
   Tribunál nesprávně posoudil pravděpodobnost záměny na základě rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky „MINI WINI“ a podobnosti označení a výrobku s přihláškou ochranné známky Evropské unie „Stick MiniMINI […]“, i co se týče samostatné rozlišovací způsobilosti prvku „MiniMINI“ v rámci této přihlášky. Tribunál také nevzal v potaz slabé prvky ochranné známky přispívající k pravděpodobnosti záměny, jakož i specifické okolnosti distribuce produktů mající vliv na pozornost relevantní veřejnosti a její tendenci zkracovat ochrannou známku slabým ale obrazově dominantním prvkem.
   Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož slovní prvek by sice mohl být považován za čistě deskriptivní, avšak to nevylučuje, aby byl tento prvek uznán jako dominantní pro účely posouzení podobnosti označení. Rozhodnutí Tribunálu rovněž vycházelo ze zkreslených faktů, pokud jde o posouzení dominantních prvků z hlediska jejich velikosti a umístění v označení u přihlášky sporné ochranné známky Evropské unie. Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že obrazová podobnost se posuzuje v závislosti na míře rozlišovací způsobilosti obrazových prvků sporné přihlášky ochranné známky Evropské unie. Napadený rozsudek konečně nebyl řádně odůvodněn, jelikož Tribunál neuvedl odůvodnění týkající se míry pozornosti relevantní veřejnosti ve vztahu k předmětným výrobkům.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1


title: Věc T-444/17: Žaloba podaná dne 12. července 2017 – CompuGroup Medical v. EUIPO – Medion (life coins)

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/54

         Žaloba podaná dne 12. července 2017 – CompuGroup Medical v. EUIPO – Medion (life coins)
   (Věc T-444/17)
   (2017/C 283/84)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CompuGroup Medical AG (Koblenz, Německo) (zástupce: B. Dix, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Medion AG (Essen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „life coins“ – Přihláška č. 12 541 538

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2017, ve věci R 1569/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-242/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. května 2011 Caixa Geral de Depósitos S.A. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve věci T-401/07, Caixa Geral de Depósitos v. Komise

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. května 2011 Caixa Geral de Depósitos S.A. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve věci T-401/07, Caixa Geral de Depósitos v. Komise
   (Věc C-242/11 P)
   2011/C 219/12
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Caixa Geral de Depósitos, S.A. (CGD) (zástupce: N. Ruiz, abogado)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Portugalská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-401/07 a prohlásil žalobu na neplatnost, kterou podala navrhovatelka, za řádně podanou a přípustnou, aby vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o návrhu na částečné zrušení napadeného rozhodnutí a na to, aby Komisi byla uložena povinnosti uhradit částku 1 925 858,61 eur zvýšenou o úroky z prodlení, a aby Komisi uložil náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou;

               —

               podpůrně zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-401/07 a prohlásil žalobu na neplatnost, kterou podala navrhovatelka, za řádně podanou a přípustnou a aby sám vydal konečné rozhodnutí ve věci a vyhověl návrhům předloženým navrhovatelkou v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatelka tři důvody:
   1)   První důvod kasačního opravného prostředku, uváděný jako hlavní, který se týká aktivní legitimace navrhovatelky a porušení článku 263 SFEU

   Navrhovatelka má za to, že je napadeným rozhodnutím (1) bezprostředně a osobně dotčena, neboť tato společnost vedle toho, že v rámci dané akce působí jako zprostředkovatelka, je ve skutečnosti úvěrovou institucí ve smyslu rozhodnutí o schválení dotací a ve smyslu dohody uzavřené s Komisí za účelem uplatňování tohoto rozhodnutí, která na vlastní účet a na vlastní riziko uzavírala smlouvy o půjčkách s konečnými příjemci, z nichž plyne nárok na úroky subvencované z prostředků EFRR.
   Kromě toho s ohledem na to, že společnosti CGD byla poskytnuta dotace, jejímž účelem je nahradit jí subvencování úroků, které mají hradit koneční příjemci, se Tribunál řádně nevypořádal s otázkou, zda měl členský stát, jemuž je napadené rozhodnutí určeno, možnost zabránit tomu, aby toto rozhodnutí zasáhlo do právní sféry CGD, jelikož o tom, že by stát nahradil příspěvek, který EFRR neposkytl, lze uvažovat jen teoreticky.
   2)   Druhý důvod kasačního opravného prostředku, uváděný subsidiárně, podle kterého Tribunál tím, že žalobu Portugalské republiky ve věci T-387/07 (Portugalsko v. Komise) rozsudkem ze dne 3. března 2011 zamítl, porušil právo Unie

   Navrhovatelka se domnívá, že v rozsudku ve věci T-387/07 není řádně přezkoumána existence vady spočívající v nedostatku odůvodnění, respektive v nesprávném odůvodnění napadeného rozhodnutí, a to vzhledem k tomu, že: (a) v napadeném rozhodnutí nejsou jasně vysvětleny dvě protiprávní jednání přičítaná navrhovatelkám ani konečná částka, o kterou se má příspěvek z EFRR snížit; a že (b) Tribunál odůvodnil legalitu napadeného rozhodnutí jinými důvody než kterými Komise uvedla na podporu rozhodnutí snížit příspěvek z EFRR.
   Rozsudek ve věci T-387/07 je tudíž také stižen nesprávným právním posouzením, neboť nahradil odůvodnění napadeného rozhodnutí rozhodnutím svým.
   3)   Třetí důvod kasačního opravného prostředku, uváděný subsidiárně, který se týká řádnosti skutečně vynaložených nákladů a porušení článku 21 odst. 1 nařízení č. 4253/88
       (2)
      jakož i dohody

   Navrhovatelka tvrdí, že v rozsudku ve věci T-387/07 není řádně přezkoumána existence následujících vad napadeného rozhodnutí: (a) nesprávné posouzení skutkového stavu a nesprávné právní posouzení vzhledem k tomu, že rozhodnutí předpokládá, že subvence úroků z úvěrů, které jsou předmětem SGAIA (globální dotace na podporu místních investic), mohou být konečným příjemcům vyplaceny zprostředkovatelem; (b) nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že byla odmítnuta možnost vztáhnout ustanovení článku 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2052/88 (3) na celkovou částku dotace; (c) nesprávné právní posouzení spočívající v závěru, že na SGAIA se měl vztahovat uzavřený režim, který by zajistil, že částky odpovídající subvenci splatných úroků budou připsány na zvláštní účet nebo uloženy na jiném zvláštním bankovním účtu až do 31. prosince 2001, jinak by až do uvedeného data nebylo možné považovat příslušné výdaje za skutečně vynaložené; (d) nesprávné právní posouzení spočívající v závěru, že na SGAIA se měl vztahovat uzavřený režim, který by zajistil, že částky odpovídající subvenci úroků splatných dne 31. prosince 2001 budou konečným příjemcům vyplaceny jako částky předběžného financování, a tudíž uložené na zvláštním účtu až do 31. prosince 2001, jinak by až do uvedeného data nebylo možné považovat příslušné výdaje za skutečně vynaložené.

      (1)  Rozhodnutí Komise K(2007) 3772 ze dne 31. července 2007 o snížení finanční pomoci poskytnuté z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch globální dotace na podporu místních investic v Portugalsku na základě rozhodnutí Komise K(95) 1769 ze dne 28. července 1995.

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi těmito činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 185, s. 9).


title: Věc C-608/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 24. prosince 2010 — Südzucker AG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 24. prosince 2010 — Südzucker AG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-608/10)
   2011/C 113/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Südzucker AG

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předběžné otázky

               1)

               Má držitel vývozní licence nárok na vývozní náhradu pouze tehdy, pokud je ve vývozním prohlášení podaném příslušnému celnímu úřadu (čl. 5 odst. 7 nařízení č. 800/1999 (1)) uveden v kolonce 2 jako vývozce?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Umožňuje čl. 78 odst. 1 a 3 celního kodexu (2) kontrolu vývozního prohlášení po propuštění zboží za účelem změny vývozce v kolonce 2 vývozního prohlášení a mají celní orgány v případě, jakým je projednávaná věc, povinnost se takovým případem zabývat a přiznat vývozci vývozní náhradu?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Mohou celní orgány vyřešit takový případ ve smyslu čl. 78 odst. 3 celního kodexu přímo tím způsobem, že se vývozci přizná vývozní náhrada, aniž před tím byla provedena oprava vývozního prohlášení?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, Úř. věst. L 102, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. L 302, s. 1


title: Věc C-489/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. října 2015 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Spojené království] – A v. B „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Překážka litispendence — Článek 16 a čl. 19 odst. 1 a 3 — Řízení ve věci rozluky v prvním členském státě a řízení ve věci rozvodu v druhém členském státě — Příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první — Pojem ‚určená‘ příslušnost — Ukončení prvního řízení a zahájení nového řízení ve věci rozvodu v prvním členském státě — Důsledky — Časový posun mezi členskými státy — Účinky na postup zahájení řízení u soudů“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. října 2015 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Spojené království] – A v. B
   (Věc C-489/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Překážka litispendence - Článek 16 a čl. 19 odst. 1 a 3 - Řízení ve věci rozluky v prvním členském státě a řízení ve věci rozvodu v druhém členském státě - Příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první - Pojem ‚určená‘ příslušnost - Ukončení prvního řízení a zahájení nového řízení ve věci rozvodu v prvním členském státě - Důsledky - Časový posun mezi členskými státy - Účinky na postup zahájení řízení u soudů“)
   (2015/C 389/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: A

      Odpůrce: B

      Výrok

   Pokud jde o řízení ve věci rozluky a rozvodu zahájená mezi týmiž stranami u soudů dvou členských států, čl. 19 odst. 1 a 3 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, kdy bylo řízení u soudu, který řízení zahájil jako první v prvním členském státě, ukončeno poté, co bylo řízení zahájeno u druhého soudu ve druhém členském státě, kritéria pro překážku litispendence již splněna nejsou, a v důsledku toho je třeba mít za to, že příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první, určena není.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


title: Věc F-11/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. května 2015 – Dupré v. ESVČ „Veřejná služba — Zaměstnanci ESVČ — Dočasný zaměstnanec — Článek 98 služebního řádu — Článek 2 písm. e) PŘOZ — Pracovní smlouva — Zařazení — Námitka protiprávnosti oznámení o volném pracovním místě — Pracovní místo v platové třídě AD 5, o něž se mohou ucházet zaměstnanci z diplomatických služeb členských států a úředníci v platových třídách AD 5 až AD 14 — Zásada souladu mezi platovou třídou a pracovním místem — Rozsudek pro zmeškání“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/42

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. května 2015 – Dupré v. ESVČ
   (Věc F-11/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Dočasný zaměstnanec - Článek 98 služebního řádu - Článek 2 písm. e) PŘOZ - Pracovní smlouva - Zařazení - Námitka protiprávnosti oznámení o volném pracovním místě - Pracovní místo v platové třídě AD 5, o něž se mohou ucházet zaměstnanci z diplomatických služeb členských států a úředníci v platových třídách AD 5 až AD 14 - Zásada souladu mezi platovou třídou a pracovním místem - Rozsudek pro zmeškání“)
   (2015/C 213/69)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bruno Dupré (Etterbeek, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení smlouvy žalobce v rozsahu, v jakém ho zařazuje do platové třídy AD5, a na náhradu údajně vzniklé škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014, s. 45.


title: Věc C-547/13: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā rajona tiesa – Lotyšsko) – „Oliver Medical“ SIA v. Valsts ieņēmumu dienests „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Čísla 8543, 9018 a 9019 — Laserové a ultrazvukové přístroje, jakož i jejich náhradní díly a příslušenství“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/12

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā rajona tiesa – Lotyšsko) – „Oliver Medical“ SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-547/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Čísla 8543, 9018 a 9019 - Laserové a ultrazvukové přístroje, jakož i jejich náhradní díly a příslušenství“)
   (2015/C 138/15)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Administratīvā rajona tiesa

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně:„Oliver Medical“ SIA

      Žalovaná: Valsts ieņēmumu dienests

      Výrok

   Kombinovanou nomenklaturu uvedenou v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění vyplývajícím postupně z nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007, nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, nařízení Komise (ES) č. 948/2009 ze dne 30. září 2009, nařízení Komise (EU) č. 861/2010 ze dne 5. října 2010 a nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011, je třeba vykládat v tom smyslu, že za účelem určení toho, zda takové výrobky, jako jsou výrobky dotčené v původním řízení, musejí být zařazeny jakožto přístroje nebo nástroje určené pro lékařské účely do čísla 9018 kombinované nomenklatury nebo jakožto přístroje pro mechanoterapii do čísla 9019 kombinované nomenklatury, a nikoli jakožto elektrické přístroje s vlastní individuální funkcí do čísla 8543 kombinované nomenklatury, je třeba vzít v úvahu všechny relevantní skutečnosti projednávaného případu v rozsahu, v němž se týkají objektivních charakteristik a vlastností těchto výrobků. Mezi relevantními skutečnostmi je třeba zkoumat použití, ke kterému jsou uvedené výrobky určeny výrobcem, stejně jako způsoby a místo jejich použití. Skutečnosti, že výrobky jsou určeny k léčbě jedné či více patologií a že léčba musí být uskutečněna ve schváleném zdravotnickém středisku a pod kontrolou odborného pracovníka, představují nepřímé důkazy, které mohou prokázat, že tyto výrobky jsou určeny pro lékařské účely. Naopak skutečnost, že výrobky umožňují především estetické vylepšení a skutečnost, že lze s těmito výrobky zacházet mimo lékařské prostředí, například v kosmetickém salonu, bez účasti odborného pracovníka, jsou nepřímými důkazy, které mohou vyvrátit, že uvedené výrobky jsou určeny pro lékařské účely. Rozměry, hmotnost a používaná technologie nepředstavují určující prvky pro zařazení takových výrobků, jako jsou výrobky dotčené v původním řízení, do čísla 9018 KN.

      (1)  Úř. věst. C 377, 21.12.2013.


title: Věc C-498/04: Žaloba podaná dne 1. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Helénské republice

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/13

         Žaloba podaná dne 1. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Helénské republice
   (Věc C-498/04)
   (2005/C 31/26)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 1. prosince 2004 žaloba směřující proti Helénské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Enricem Traversou, právním poradcem a Georgiem Zavvosem, členem právní služby.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Helénská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění (1), kterou se podle jejího článku 72 nahrazuje a zrušuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/12/ES ze dne 5. března 2002, kterou se mění směrnice 79/267/EHS o míře solventnosti u podniků zabývajících se životním pojištěním, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               —

               uložil Helénské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení této směrnice uplynula dne 20.září 2003.

      (1)  Úř. věst. L 345, 19.12.2002, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2004 ve věci C-127/03: Komise Evropských společenství proti Trendsoft (Irl) Ltd (Rozhodčí doložka — Vrácení záloh — Úroky z prodlení — Rozsudek pro zmeškání)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 8. července 2004
   ve věci C-127/03: Komise Evropských společenství proti Trendsoft (Irl) Ltd (1)

   (Rozhodčí doložka - Vrácení záloh - Úroky z prodlení - Rozsudek pro zmeškání)
   (2004/C 217/09)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-127/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: L. Flynn a C. Giolito) proti Trendsoft (Irl) Ltd, se sídlem v Dublinu (Irsko), jejímž předmětem je žaloba podaná Komisí Evropských společenství na základě článku 238 ES, směřující k tomu, aby jí byla vrácena částka 21 303 eur zaplacená Komisí Evropských společenství žalované v souvislosti s plněním smlouvy č. EP 23697, navýšená o úroky z prodlení, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, předseda senátu, F. Macken (zpravodaj) a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, tajemník: R. Grass, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Trendsoft (Irl) Ltd se ukládá zaplatit Komisi Evropských společenství částku 21 303 eur jako dlužnou částku, navýšenou o úroky z prodlení:

                           —

                           při sazbě 6, 09 % ročně za období od 31. srpna 2000 do 31. prosince 2002;

                           —

                           při sazbě 8 % ročně za období od 1. ledna 2003 do dne vydání tohoto rozsudku;

                           —

                           při roční úrokové sazbě použité na základě irského předpisu, jímž je v současnosti článek 26 Debtors (Ireland) Act, 1840, pozměněný v souladu s článkem 20 Courts Act, 1981, nařízením 3 Courts Act, 1981 (Interest on Judgment Debts) Order 1989, do výše úrokové sazby 8, 09 % ročně ode dne vydání tohoto rozsudku.

               2)

               Trendsoft (Irl) Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc T-104/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. února 2014 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 11. prosince 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-130/11, Verile a Gjergji v. Komise

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. února 2014 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 11. prosince 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-130/11, Verile a Gjergji v. Komise
   (Věc T-104/14 P)
   2014/C 151/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J. Currall, D. Martin a G. Gattinara, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Marco Verile (Cadrezzate, Itálie) a Anduela Gjergji (Brusel, Belgie)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. prosince 2013 ve věci F-130/11, Verile a Gjergji v. Komise;

               —

               rozhodl, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady vynaložené v tomto řízení;

               —

               uložil M. Verilemu a A. Gjergji náhradu nákladů vynaložených v řízení před Soudem pro veřejnou službu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka čtyři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z porušení pojmu aktu způsobujícího újmu, v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu rozhodl, že žaloba v prvním stupni je přípustná, když určil, že návrh Komise předložený dotčeným osobám ohledně počtu odpracovaných let započitatelných v rámci převodu jejich nároku na důchod na základě čl. 11 odst. 2 přílohy VIII Služebního řádu úředníků Evropské unie představuje akt způsobující újmu (týká se bodů 37 až 55 napadeného rozsudku).

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Soud pro veřejnou službu z moci úřední protiprávně vznesl námitku protiprávnosti obecných prováděcích předpisů o převodu nároků na důchod přijatých v roce 2011. Komise uvádí, že tento důvod kasačního opravného prostředku nebyl výslovně uveden žalobci v prvním stupni, a krom toho nebyl kontradiktorně projednán (týká se bodů 72 a 73 napadeného rozsudku).

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávných právních posouzení, jichž se dopustil Soud pro veřejnou službu při výkladu čl. 11 přílohy VIII Služebního řádu úředníků Evropské unie a předpisů týkajících se převodu nároků na důchod (týká se bodů 74 až 98, 106, 109 a 110 napadeného rozsudku). Komise uvádí, že Soud pro veřejnou službu se svým rozhodnutím, že se pojem „kapitálová hodnota“ podle čl. 11 odst. 2 zmíněné přílohy VIII liší od pojmu „pojistně matematická protihodnota“ podle čl. 11 odst. 1 definovaného v čl. 8 zmíněné přílohy VIII, omezil na doslovný výklad, a dospěl tak k závěrům, jež mohou vytvářet značnou nerovnost v zacházení s úředníky, kteří požádali po převod „do [svého nároku na důchodové pojištění]“ a s úředníky, kteří požádali o převod „ze [svého nároku na důchodové pojištění]. Komise tvrdí, že výklad podaný Soudem pro veřejnou službu je neslučitelný jak s požadavky finanční rovnováhy důchodového pojištění Evropské unie, tak i s majetkovými právy úředníků žádajících o převod „do [svého nároku na důchodové pojištění]“.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že práva žalobců v prvním stupni, týkající se převodu jejich nároků na důchod, byla již „plně vytvořena“ v okamžiku nabytí platnosti obecných prováděcích předpisů o převodu nároků na důchod přijatých v roce 2011, v rozsahu, v němž převáděné nároky na důchod vymezí teprve konečné rozhodnutí o započtení (týká se bodů 99 až 108 napadeného rozsudku).


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. ledna 2005 ve věci C-416/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/18/ES — Neprovedení v předepsané lhůtě)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 27. ledna 2005
   ve věci C-416/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/18/ES - Neprovedení v předepsané lhůtě)
   (2005/C 106/13)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-416/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Konstantinidis) proti Řecké republice (zmocněnkyně: M. Dafniou), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 27. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Řecká republika tím, že nepřijala v předepsané lhůtě právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2.

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc C-536/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 20. října 2011 — Bundeswettbewerbsbehörde v. Donau Chemie AG a další

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 20. října 2011 — Bundeswettbewerbsbehörde v. Donau Chemie AG a další
   (Věc C-536/11)
   2012/C 13/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Bundeswettbewerbsbehörde

      Odpůrkyně: Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, Ashland Südchemie Hantos GmbH

      Další účastníci: Bundeskartellanwalt, Verband Druck & Medientechnik

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Unie, zejména s ohledem na rozhodnutí Soudního dvora ze dne 14.6.2011, C-360/09 — Pfleiderer, vnitrostátnímu ustanovení práva hospodářské soutěže, který činí povolení nahlédnutí do spisu kartelového soudu třetími osobami, které nejsou účastníky řízení, za účelem přípravy žalob na náhradu škody proti účastníkům kartelu (i) v řízeních, ve kterých byl použit článek 101 nebo článek 102 SFEU ve spojení s nařízením 1/2003/ES (1), bez výjimky závislým na souhlasu všech účastníků řízení a soudu v jednotlivém případě neumožňuje, aby za účelem stanovení podmínek, za kterých bude nahlédnutí do spisu povoleno nebo odepřeno, zvážil zájmy chráněné právem Unie ?

         V případě, že na první otázku bude odpovězeno záporně:

               2)

               Brání právo Unie takovému vnitrostátnímu ustanovení tehdy, pokud toto ustanovení sice platí stejně pro výlučně vnitrostátní kartelové řízení a nestanoví ani speciální úpravu, pokud jde o podklady poskytnuté žadateli o shovívavost, ovšem srovnatelné vnitrostátní předpisy v jiných druzích řízení, zejména sporném a nesporném civilním řízení a trestním řízení, povolují nahlédnutí do soudního spisu i bez souhlasu účastníků řízení za předpokladu, že třetí osoba, která není účastníkem řízení, osvědčí právní zájem na nahlédnutí do spisu a nahlédnutí do spisu nebrání v jednotlivém případě převažující zájmy jiné osoby nebo převažující veřejné zájmy?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-354/12: Žaloba podaná dne 3. srpna 2012 — Afepadi a další v. Komise

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/30

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2012 — Afepadi a další v. Komise
   (Věc T-354/12)
   2012/C 295/54
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Asociación Española de Fabricantes de Preparados alimenticios especiales, dietéticos y plantas medicinales (Afepadi) (Barcelona, Španělsko), Elaborados Dietéticos, SA (Španělsko), Nova Diet, SA (Burgos, Španělsko), Laboratorios Vendrell, SA (Španělsko), Ynsadiet, SA (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: P. Velázquez González, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil body 11, 14 a 17 odůvodnění nařízení Komise (EU) č. 432/2012, neboť vážně poškozují zájmy žalobkyň,

               —

               rozhodl, že z důvodu právní jistoty je třeba zamítnutí zdravotních tvrzení podle článku 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 provést formou normativního právního aktu a

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Dne 16. května 2012 přijala Komise nařízení (EU) č. 432/2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí (1). Toto nařízení provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (2).
   Na podporu žaloby se žalobkyně dovolávají porušení zásady právní jistoty.
   V této souvislosti tvrdí, že navzdory veškeré dosud odvedené práci nedostála Komise v plném rozsahu svému pověření podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1924/2006, aby přijala seznam schválených tvrzení platných pro Společenství, neboť ne všechna zdravotní tvrzení podléhající hodnocení Evropského úřadu pro bezpečnost potravin jsou obsažena v rozhodnutí o jejich schválení. Je totiž třeba poprvé nebo podrobněji zhodnotit ještě velké množství tvrzení, mimo jiné tvrzení o látkách rostlinného původu, které žalobkyně běžně používají ve svých potravinářských výrobcích.
   Potravinářské subjekty, které vyrábějí nebo používají látky rostlinného původu, totiž s jistotou vědí, která zdravotní tvrzení založená na všeobecně uznávaných vědeckých poznatcích (222 již schválených zdravotních tvrzení) mohou na svých výrobcích používat, ale nejsou stejným způsobem (prostřednictvím nařízení) zpraveni o osudu těch, která nejsou uvedena na seznamu schválených tvrzení; nevědí tedy, zda jejich hodnocení teprve probíhá nebo zda vyžadují podrobnější hodnocení, zda byla zamítnuta, zda jsou či nejsou schválena a k jakému okamžiku či v jakých lhůtách.

      (1)  Úř. věst. L 136, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 404, s. 9.


title: Věc T-53/11: Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Aecops v. Komise

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/20

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Aecops v. Komise
   (Věc T-53/11)
   2011/C 139/39
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AECOPS — Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: J. da Cruz Vilaça a L. Pinto Monteiro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 ve věci 89 0771 P1, jímž se částka finanční pomoci schválené rozhodnutím Komise K(89) 0570 ze dne 22. března 1989 snižuje na 48 504 201 portugalských escud a jímž se zároveň ukládá vrácení částky 628 880,97 eur.

               —

               uložil Evropské komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z překročení přiměřené lhůty pro přijetí rozhodnutí, což zahrnuje:

                           —

                           promlčení lhůty pro zahájení řízení: žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí bylo přijato po uplynutí promlčecí doby čtyř let stanovené článkem 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství. I kdyby se mimoto případně prokázalo, že došlo k přerušení této promlčecí lhůty, její délka každopádně překročila dvojnásobek promlčecí doby, aniž bylo přijato jakékoli rozhodnutí podle čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce uvedeného nařízení. Jelikož došlo k promlčení předmětného práva, je třeba napadené rozhodnutí považovat za nezákonné a nevykonatelné;

                           —

                           porušení zásady právní jistoty: žalobkyně se domnívá, že skutečnost, že Komise od okamžiku, kdy došlo k namítaným nesrovnalostem, do okamžiku přijetí konečného rozhodnutí nechala uplynout více než dvacet let, představuje porušení zásady právní jistoty. Podle této základní zásady právního řádu Evropské unie má každý právo na to, aby jeho záležitosti byly orgány Unie řešeny v přiměřené lhůtě;

                           —

                           porušení práva na obhajobu: žalobkyně se domnívá, že došlo k porušení jejího práva na obhajobu, neboť skutečnost, že od okamžiku, kdy došlo k namítaným nesrovnalostem, do okamžiku přijetí konečného rozhodnutí uplynulo více než dvacet let, jí znemožnila vyjádřit se včas, tedy v době, kdy ještě disponovala dokumenty, jimiž by bylo možné odůvodnit výdaje, na něž podle Komise nelze poskytnout příspěvek.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. odůvodnění: žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí nesplňuje požadavky, které na odůvodnění klade článek 296 SFEU. Napadené rozhodnutí totiž neuvádí, byť stručně, důvody, které vedly ke snížení finanční pomoci poskytnuté z Evropského sociálního fondu; ani v dopise Instituto de Gestão do Fundo Social Europiu, jímž bylo napadené rozhodnutí žalobkyni sděleno, nejsou smysluplně uvedeny důvody pro snížení pomoci ani to, na které výdaje lze a na které nelze poskytnout příspěvek. Podle žalobkyně by i uvedené nedostatky odůvodnění měly Tribunál vést ke zrušení napadeného rozhodnutí.


title: Věc T-140/12: Žaloba podaná dne 28. března 2012 — Teva Pharma a Teva Pharmaceuticals Europe v. EMEA

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/26

         Žaloba podaná dne 28. března 2012 — Teva Pharma a Teva Pharmaceuticals Europe v. EMEA
   (Věc T-140/12)
   2012/C 165/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Teva Pharma BV (Utrecht, Nizozemsko) a Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: D. Anderson, QC (Queen's Counsel), K. Bacon, Barrister, G. Morgan a C. Drew, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky obsažené v dopise ze dne 24. ledna 2012, kterým bylo odmítnuto vyhovět žádosti žalobkyň o registraci;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyň.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jeden žalobní důvod založený na skutečnosti, že odmítnutí vyhovět jejich žádosti o registraci generické verze léčivého přípravku pro vzácná onemocnění je v rozporu se správným výkladem článku 8 nařízení (ES) č. 141/2000 (1). Je zejména v rozporu se zněním a smyslem článku 8, jakož i s politikou ze které uvedené nařízení vychází a s přípravnými pracemi na tomto nařízení vyloučit generické verze léčivého přípravku pro vzácná onemocnění z trhu na dobu delší než deset let uvedenou v čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení. Žalobkyně dále tvrdí, že čl. 8 odst. 3 jako výjimka z čl. 8 odst. 1 za určitých zvláštních okolností dovoluje registraci podobných léčivých přípravků během této doby deseti let. Důsledkem takovéto registrace však nemá být prodloužení desetileté exkluzivity původního léčivého přípravku pro vzácná onemocnění na trhu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. 2000 L 18, s. 1).


               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/32

         Výmaz spojených věcí C-362/04, C-363/04, C-364/04 a C-365/04 (1)

   (2005/C 217/68)

      (Jednací jazyk: řečtina)

   Usnesením ze dne 21. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu spojených věcí C-362/04, C-363/04, C-364/04 a C-365/04, (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias): Michaniki A. E., Tholos A.E. proti Ypourgos Politismou, Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias a Dimosion Ergon.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004

      Úř. věst. C 284, 20.11.2004


title: Věc C-31/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-31/07) (1)

   (2008/C 51/66)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


               11.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/18

         Složení senátů a přidělení soudců k senátům
   2009/C 270/06
   Dne 30. listopadu 2005 (1) rozhodl Soud, že bude zasedat ve třech senátech a v plénu. Rozhodnutím ze dne 24. září 2008 (2) zvolil Soud na období od 1. října 2008 do 30. září 2011 za předsedu prvního senátu p. S. GERVASONIHO. Rozhodnutím ze dne 7. října 2009 zvolil Soud na období od 7. října 2009 do 30. září 2011 za předsedu druhého senátu soudce p. H. TAGARASE a přidělil soudce k senátům následujícím způsobem:

                  první senát

               p. S. GERVASONI, předseda senátu,
               p. H. KREPPEL a pí. M. I. ROFES I PUJOL, soudci,

                  druhý senát

               p. H. TAGARAS, předseda senátu,
               pí. I. BORUTA a p. S. VAN RAEPENBUSCH, soudci,

                  třetí senát, v němž zasedají tři soudci

               p. P. MAHONEY, předseda Soudu,
               p. H. KREPPEL, pí. I. BORUTA, p. S. VAN RAEPENBUSCH a pí. M. I. ROFES I PUJOL, soudci.

         V posledně uvedeném senátu bude zasedat předseda střídavě buď se soudci p. H. KREPPELEM a p. S. VAN RAEPENBUSCHEM, nebo se soudkyněmi pí I. BORUTA a pí M. I. ROFES I PUJOL, aniž by byla dotčena souvislost věcí.

      (1)  Úř. věst. C 322, 17.12.2005, s. 16.

      (2)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008, s. 3.


title: Věc F-75/08: Žaloba podaná dne 1. září 2008 – Aparicio a další v. Komise

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/56

         Žaloba podaná dne 1. září 2008 – Aparicio a další v. Komise
   (Věc F-75/08)
   (2008/C 285/102)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Jorge Aparicio (Antiguo Cuscatlan, Salvádor) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Jednak protiprávnost čl. 5 odst. 1 písm. d) Obecných prováděcích ustanovení, jimiž se řídí výběrové řízení určené pro smluvní zaměstnance ve smyslu článku 3a, a jednak zrušení rozhodnutí EPSO, kterým se odmítá zápis jmen žalobců na seznam úspěšných uchazečů a do databáze CAST 27/Relex určené pro nábor zaměstnanců
   Návrhové žádání žalobců

               —

               Určit, že čl. 5 odst. 1 písm. d) Obecných prováděcích ustanovení, jimiž se řídí výběrové řízení určené pro smluvní zaměstnance ve smyslu článku 3a je protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí EPSO, kterým se odmítá zápis jmen žalobců na seznam úspěšných uchazečů a do databáze CAST27/Relex určené pro nábor zaměstnanců;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-302/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Bratislavě (Slovensko) dne 24. května 2017 – PPC Power a.s. v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Bratislavě (Slovensko) dne 24. května 2017 – PPC Power a.s. v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
   (Věc C-302/17)
   (2017/C 269/07)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Bratislave

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: PPC Power a.s.

      Žalovaní: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

      Předběžná otázka

   Mají být cíle a zásady směrnice č. 2003/87/ES (1) o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (2) (dále jen „směrnice“), zejména (i) cíl snížení emisí prostřednictvím zlepšení technologií (článek 1 a body 2 a 20 odůvodnění), (ii) cíl zachování hospodářského rozvoje, integrity vnitřního trhu a podmínek hospodářské soutěže (body 5 a 7 odůvodnění), (iii) cíl zachování finančně a ekonomicky výhodných podmínek snižování emisí (článek 1), zásada právní jistoty provozovatelů definovaných v čl. 3 písm. f) spočívající v tom, že provozovatelé se mají právo ve smyslu článku 9 spoléhat na neměnnost Národního alokačního plánu později než 18 měsíců před začátkem příslušného období (tj. pro období 2008 až 2012 nejpozději do 30. června 2006), (iv) požadavek, aby povolenky na emise byly přidělovány bezplatně (článek 10), (v) právo osob uvedených v čl. 13 odst. 3 druhém pododstavci, aby jim byly vydány náhradní povolenky na emise, jejichž byli držiteli a které členské státy nezruší v souladu s čl. 13 odst. 3 prvním pododstavcem, vykládány v tom smyslu, že je s nimi v rozporu vnitrostátní právní úprava členského státu, která ukládá provozovatelům definovaným v čl. 3 písm. f) směrnice zdaňovaným na území tohoto členského státu povinnost platit zvláštní daň, (i) jejíž právní základ spočívá v tom, že se zdaňuje nakládání s povolenkami na emise (nevyužití, prodej) bez ohledu na to, zda má provozovatel z takového nakládání zisk, (ii) přičemž tyto povolenky na emise byly těmto provozovatelům přidělené na základě národního alokačního plánu, který předložil členský stát Evropské unii pro období let 2008-2012 na základě článku 9 směrnice (tj. byl oznámený Evropské komisi a členským státům podle čl. 9 odst. 1 a násl. směrnice) a ve smyslu článku 10 směrnice stanoví, že pro pětileté období počínající dnem 1. ledna 2008 se přidělí 100 % povolenek na emise zdarma, (iv) sazba této daně představuje 80 % základu daně z povolenek na emise, který se vypočítá jako součet násobků převedených (předaných) povolenek na emise v jednotlivých kalendářních měsících a průměrné tržní ceny povolenek na emise za kalendářní měsíc předcházející měsíci, v němž se převod uskutečnil, a násobku nevyužitých povolenek na emise a průměrné tržní ceny povolenek za příslušný kalendářní rok, a (v) průměrné tržní ceny se vypočítají jako jednoduchý aritmetický průměr cen posledního uskutečněného obchodu v daném dni na burze (tj. daň nezávisí na ceně, za kterou byly povolenky ve skutečnosti prodány)?

      (1)  Úř. věst. 2003, L 275, s. 32.

      (2)  Úř. věst. 1996, L 257, s. 26.


title: Věc T-195/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Nuna International v. OHIM – Nanu Nana Joachim Hoepp (nuna) „Ochranná známka Společenství — Řízení o námitce — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství nuna — Starší slovní ochranné známky Společenství NANA a NANU NANA — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Nuna International v. OHIM – Nanu Nana Joachim Hoepp (nuna)
   (Věc T-195/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství nuna - Starší slovní ochranné známky Společenství NANA a NANU NANA - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 388/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nuna International BV (Erp, Nizozemsko) (zástupce: A. Alpera Plazas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. února 2012 (věc R 476/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG a Nuna International BV.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) ze dne 15. února 2012 (věc R 476/2011- 1) týkající se námitkového řízení mezi Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG a Nuna International BV se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na „dětské kočárky, kočáry, bezpečnostní autosedačky pro děti“ spadající do třídy 12 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu ochranných známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, jakož i „chodítka pro děti“ a „dětské spací pytle“ spadající do třídy 20.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 209, 14. 7. 2012.


title: Věc F-76/06: Žaloba podaná dne 18. července 2006 – Tsirimokos v. Evropský parlament

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/16

         Žaloba podaná dne 18. července 2006 – Tsirimokos v. Evropský parlament
   (Věc F-76/06)
   (2006/C 237/27)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Ioannis Tsirimokos (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: J. Choucroun, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 25. října 2005 potvrzené dne 19. dubna 2006;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, který byl dne 1. května 1981 přijat Evropským parlamentem jako úředník, podal dne 4. srpna 2005 na základě článku 55a služebního řádu a článku 4 přílohy IVa služebního řádu žádost o práci na částečný úvazek před odchodem do důchodu. Při výpočtu podílu základního platu, na který měl žalobce právo, nevzala správa v úvahu odsloužená léta, která žalobci náležela za období před tím, než byl přijat Evropským parlamentem.
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává třech žalobních důvodů, které vycházejí:

               —

               první z porušení článku 2 přílohy VIII služebního řádu;

               —

               druhý z porušení povinnosti řádné péče;

               —

               třetí z porušení povinnosti ochrany legitimního očekávání.


title: Věc F-10/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. prosince 2006 – André v. Komise ( Úředníci — Pomocný zaměstnanec — Smluvní konferenční tlumočník — Podmínky vyplacení paušální náhrady cestovních výdajů )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/48

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. prosince 2006 – André v. Komise
   (Věc F-10/06) (1)

   („Úředníci - Pomocný zaměstnanec - Smluvní konferenční tlumočník - Podmínky vyplacení paušální náhrady cestovních výdajů“)
   (2006/C 331/106)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Daniel André (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Jourdan, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 6. října 2005, kterým odmítla žalobci vyplatit za služby poskytnuté ve dnech 12. a 13. ledna 2005 pro Soudní dvůr a na jeho žádost paušální náhradu stanovenou článkem 7 Dohody o pracovních podmínkách a platových poměrech smluvních konferenčních tlumočníků přijatých orgány Evropské unie, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 8. března 2005, kterým D. Andrému odmítla vyplatit paušální náhradu cestovních výdajů za služby poskytnuté ve dnech 12. a 13. ledna 2005 pro Soudní dvůr Evropských společenství v Lucemburku, se zrušuje.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá, aby žalobci zaplatila částku této náhrady, navýšenou o úroky z prodlení dle sazby určené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování a používané během dotyčného období, navýšené o dva body, a to od 14. února 2005.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc C-113/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Azienda sanitaria locale n. 5 „Spezzino“ , ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza – Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria v. San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus „Řízení o předběžné otázce — Služby zdravotnické dopravy — Vnitrostátní právní úprava vyhrazující činnosti zdravotnické dopravy pro veřejná zdravotnická zařízení přednostně dobrovolnickým spolkům, které splňují právní požadavky a jsou registrované — Slučitelnost s unijním právem — Veřejné zakázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Směrnice 2004/18/ES — Smíšené služby, na které se vztahuje zároveň příloha II A a příloha II B směrnice 2004/18 — Článek 1 odst. 2 písm. a) a d) — Pojem ‚veřejné zakázky na služby‘  — Úplatná povaha — Protiplnění spočívající v náhradě vynaložených nákladů“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Azienda sanitaria locale n. 5 „Spezzino“, ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza – Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria v. San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
   (Věc C-113/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Služby zdravotnické dopravy - Vnitrostátní právní úprava vyhrazující činnosti zdravotnické dopravy pro veřejná zdravotnická zařízení přednostně dobrovolnickým spolkům, které splňují právní požadavky a jsou registrované - Slučitelnost s unijním právem - Veřejné zakázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Směrnice 2004/18/ES - Smíšené služby, na které se vztahuje zároveň příloha II A a příloha II B směrnice 2004/18 - Článek 1 odst. 2 písm. a) a d) - Pojem ‚veřejné zakázky na služby‘ - Úplatná povaha - Protiplnění spočívající v náhradě vynaložených nákladů“)
   (2015/C 046/03)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Azienda sanitaria locale n. 5 „Spezzino“, ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza – Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria

      Žalované: San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus

      za přítomnosti: Croce Rossa Italiana – Comitato regionale Liguria a další

      Výrok

   Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, která stejně jako dotčená právní úprava v původním řízení stanoví, že poskytování služeb zdravotnické záchranné dopravy a služeb urgentní zdravotnické záchranné dopravy musí být přednostně a prostřednictvím přímého zadání bez jakéhokoliv uveřejnění zadáváno smluvním dobrovolnickým subjektům, pokud právní a smluvní rámec, ve kterém se činnost těchto subjektů uskutečňuje, skutečně přispívá k naplňování sociálního účelu, jakož i cílů solidarity a dostupnosti, na kterých je založena tato právní úprava.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1. 6. 2013.


               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/54

         (2006/C 224/115)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 212, 2.9.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 190, 12.8.2006

      Úř. věst. C 178, 29.7.2006

      Úř. věst. C 165, 15.7.2006

      Úř. věst. C 154, 1.7.2006

      Úř. věst. C 143, 17.6.2006

      Úř. věst. C 131, 3.6.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-784/16: Žaloba podaná dne 1. listopadu 2016 – Pilla v. Komise a EACEA

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/52

         Žaloba podaná dne 1. listopadu 2016 – Pilla v. Komise a EACEA
   (Věc T-784/16)
   (2017/C 006/65)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rinaldo Pilla (Venafro, Itálie) (zástupce: A. Silvestri, advokát)

      Žalované: Evropská komise, Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přerušil probíhající výběrové řízení, poté v plném rozsahu zrušil rozhodnutí Generálního ředitelství Evropské komise pro vzdělávání a kulturu s ref. č. Ares 2016 4930111 ze dne 2. září 2016, kterým byl R. Pilla vyloučen z účasti na projektu financování, z důvodu závažného porušení zákona, anebo zcela zrušil výběr z důvodu, že je protiprávní;

               —

               v případě odmítnutí prohlásit, že je R. Pilla vhodným uchazečem, což je popíráno, uložit žalovaným náhradu škody ve prospěch žalobce za ztrátu příležitosti vyplývající z jeho bezdůvodného a neodůvodněného vyloučení z dotčeného evropského projektu financování ve výši 1 050 000 euro a podpůrně ve výši 400 000 euro.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je podána proti rozhodnutí, kterým se žalobce vylučuje z výběru uchazečů o účast na evropském financování [Call for proposals EAC/S05/2016, Support for a preparatory action to create an EU Festival Award and an EU Festival Label in the field of Culture: EFFE (Europe for Festivals – Festivals for Europe)].
   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze závažného porušení hlavy I přílohy doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003, jakož i čl. 2 odst. 28 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 320) a ustanovení Rady ze dne 17. prosince 2013, jakož i článku 1 odst. 821 zákona o stabilitě z roku 2016.

                           —

                           Na podporu prvního žalobního důvodu žalobce uvádí, že osoba vykonávající svobodné povolání, i nezapsaná v profesním sdružení, je pro účely přístupu ke strukturálním fondům postavena na roveň podniku bez ohledu na jeho právní formu. Osoby vykonávající svobodné povolání mohou mít přístup k fondům určeným k vědeckému výzkumu a kulturní a průmyslové inovaci. Podle žalobce napadené rozhodnutí nezohledňuje skutečnost, že zákon o stabilitě z roku 2016, který provádí unijní doporučení z roku 2013, konečně stanovil, že osoby vykonávající svobodné povolání jsou postaveny na roveň podnikům. Žalobce musí být považován za vhodného uchazeče, neboť vykonává svobodné povolání a je plátcem DPH.

               2.

               Druhý žalobní důvod týkající se návrhu na náhradu škody.

                           —

                           V této souvislosti žalobce tvrdí, že jeho vyloučení z výběru mu způsobilo vážnou škodu, neboť nelze pochybovat o tom, že nezahrnutí projektu „VENAFRO EUROPEAN FESTIVAL OF LITERATURE“ do výběru má za následek zjevnou ztrátu příležitosti, která bude muset být posouzena ex aequo et bono s ohledem na povahu a rozsah uvedeného projektu, a má za to, že se její výše musí rovnat výši samotného financování.


title: Věc F-82/11: Žaloba podaná dne 17. srpna 2011 — ZZ a další v. Parlament

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/41

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2011 — ZZ a další v. Parlament
   (Věc F-82/11)
   2011/C 340/85
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Návrh na určení protiprávnosti voleb do Výboru zaměstnanců Parlamentu a nečinnosti Evropského parlamentu v případě různých protiprávností, kterými byl stižen volební proces.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               určit, že volby do Výboru zaměstnanců Evropského parlamentu, které se uskutečnily ve dnech od 27. října do 24. listopadu 2010, byly protiprávní;

               —

               určit, že nečinnost Evropského parlamentu v případě různých protiprávností, kterými byl stižen volební proces, je protiprávní;

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 20. května 2011, kterým byla zamítnuta stížnost žalobců ze dne 20. ledna 2011, jíž se žalobci domáhali zrušení výsledků voleb do Výboru zaměstnanců oznámených dne 19. listopadu 2010 a výsledků zveřejněných ve dnech 23. a 24. listopadu a 10. prosince 2010 a uspořádání nových voleb nebo alespoň druhého kola hlasování;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-309/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Zweckverband Tierkörperbeseitigung v. Komise „Státní podpory — Služby likvidace kadáverů zvířat a jatečního odpadu — Udržování rezervní kapacity pro případy nákazy — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem — Pojem ‚podnik‘  — Výhoda — Služba obecného hospodářského zájmu — Náhrada související se závazkem veřejné služby — Dopad na obchod mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže — Existující státní podpory nebo nové podpory — Nezbytnost podpory — Subsidiarita — Legitimní očekávání — Právní jistota — Proporcionalita“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Zweckverband Tierkörperbeseitigung v. Komise
   (Věc T-309/12) (1)

   („Státní podpory - Služby likvidace kadáverů zvířat a jatečního odpadu - Udržování rezervní kapacity pro případy nákazy - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem - Pojem ‚podnik‘ - Výhoda - Služba obecného hospodářského zájmu - Náhrada související se závazkem veřejné služby - Dopad na obchod mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže - Existující státní podpory nebo nové podpory - Nezbytnost podpory - Subsidiarita - Legitimní očekávání - Právní jistota - Proporcionalita“)
   2014/C 292/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Německo) (zástupce: A. Kerkmann, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Kreuschitz a T. Maxian Rusche, poté T. Maxian Rusche a C. Egerer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Saria Bio-Industries AG & Co. KG (Selm, Německo); SecAnim GmbH (Lünen, Německo); a Knochen- und Fett-Union GmbH (KFU) (Selm) (zástupci: U. Karpenstein a C. Johann, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropské komise 2012/485/EU ze dne 25. dubna 2012 o státní podpoře SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10), kterou Německo poskytlo ve prospěch Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Úř. věst. L 236, s. 1.).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg ponese kromě vlastních nákladů řízení vynaložených v hlavním řízení i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Saria Bio-Industries AG & Co. KG, SecAnim GmbH a Knochen- und Fett-Union GmbH (KFU) ponesou vlastní náklady řízení vynaložené v hlavním řízení.

               4)

               Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg ponese náklady řízení vynaložené v řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc T-376/17: Žaloba podaná dne 14. června 2017 – Polsko v. Komise

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/30

         Žaloba podaná dne 14. června 2017 – Polsko v. Komise
   (Věc T-376/17)
   (2017/C 269/41)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Evropské komise C (2017) 2104 final ze dne 4. dubna 2017, kterým se prodlužuje pozastavení měsíčních plateb Polsku týkajících se podpor pro předběžné uznání seskupení producentů v odvětví ovoce a zeleniny v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF);

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První důvod vychází z porušení čl. 41 odst. 2 druhého pododstavce druhé věty ve spojení s čl. 41 odst. 2 prvním pododstavcem úvodní větou a písm. b) nařízení č. 1306/2013 (1) prodloužením pozastavení měsíčních plateb na základě chybných skutkových zjištění a nesprávného výkladu práva, ačkoli podmínky pozastavení měsíčních plateb nebyly splněny.

               2.

               Druhý důvod vychází z porušení zásady proporcionality a čl. 41 odst. 3 nařízení č. 1306/2013 zachováním pozastavení měsíčních plateb ve výši, která je zjevně nepřiměřená ve srovnání s eventuálním rizikem finanční ztráty pro rozpočet Unie.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 347, s. 549)


title: Věc T-14/13: Žaloba podaná dne 3. ledna 2013 — Seal Trademarks v. OHIM — Exel Composites (XCEL)

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/19

         Žaloba podaná dne 3. ledna 2013 — Seal Trademarks v. OHIM — Exel Composites (XCEL)
   (Věc T-14/13)
   2013/C 86/32
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Seal Trademarks Pty Ltd (Queensland, Austrálie) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Exel Composites Oyj (Mäntyharju, Finsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 11. října 2012 nebo

               —

               podpůrně jej změnil, jelikož je v rozporu s čl. 42 odst. 2 a 3 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (a uložil OHIM náhradu nákladů řízení).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „XCEL“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 25 a 28 — ochranná známka Společenství č. 3 809 571

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „EXEL“ zapsaná jakožto ochranná známka Společenství č. 2 996 891, jakožto rakouská ochranná známka č. 149 726 a jakožto švédská ochranná známka č. 324 307 pro výrobky zařazené do tříd 18 a 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 a odst. 3 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-574/11: Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2013 — Unipol Banca v. OHIM — Union Investment Privatfonds (unicard)

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2013 — Unipol Banca v. OHIM — Union Investment Privatfonds (unicard)
   (Věc T-574/11) (1)

   2014/C 45/75
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012.


title: Věc C-112/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Köln (Německo) dne 4. března 2011 — eebookers.com Deutschland GmbH v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Köln (Německo) dne 4. března 2011 — eebookers.com Deutschland GmbH v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Věc C-112/11)
   2011/C 173/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: eebookers.com Deutschland GmbH

      Žalovaný: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Předběžná otázka

   Zahrnuje ustanovení čl. 23 odst. 1 nařízení, podle kterého se volitelné příplatky sdělují jasným, průhledným a jednoznačným způsobem na počátku každé rezervace a cestující je přijímají na základě projevu vůle, i takové příplatky v souvislosti s lety, které připadají na služby třetích osob (v tomto případě: poskytovatel pojištění storna) a jsou od cestujícího vybírány zprostředkovatelem letu v rámci celkové ceny společně s cenou letu?


title: Věc T-95/15: Žaloba podaná dne 20. února 2015 – Printeos a další v. Komise

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/36

         Žaloba podaná dne 20. února 2015 – Printeos a další v. Komise
   (Věc T-95/15)
   (2015/C 127/49)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Španělsko), Tompla Sobre Exprés, SL (Alcalá de Henares, Španělsko), Tompla Scandinavia AB (Stockholm, Švédsko), Tompla France SARL (Fleury Mérogis, Francie), Tompla Druckererzeugnisse Vertriebs GmbH (Leonberg, Německo) (zástupci: H. Brokelmann, advokát, P. Martínez-Lage Sobredo, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil na základě článku 263 SFEU článek 2 rozhodnutí Komise C(2014) 9295 final ze dne 10. prosince 2014 týkajícího se řízení podle článku [101] SFEU a článku 53 Dohody o EHP (AT.39780 – Obálky), neboť stanovení výše pokut (zejména přizpůsobení podle bodu 37 pokynů pro výpočet pokut) postrádá nezbytné odůvodnění; nebo

               —

               podpůrně, změnil – na základě své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci, kterou mu přiznává článek 31 nařízení (ES) č. 1/2003 na základě článku 261 SFEU – článek 2 rozhodnutí Komise C(2014) 9295 final ze dne 10. prosince 2014 týkajícího se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (AT.39780 – Obálky) tak, že (i) stanoví sankci uloženou společnosti TOMPLA tak, aby byla nižší, než je nejvyšší hranice dovolená právem (čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 12003), nejméně o 55 % – případně o procento, které Tribunál uzná za přiměřené – čímž se obnoví vyváženost pokuty ve srovnání s pokutami uloženými společnostem Bong a Hamelin, a (ii) sníží dodatečně uloženou sankci tak, aby byla nižší nejméně o 33 % – případně o procento, které Tribunál uzná za přiměřené – čímž se zohlední pokuta, již uložila Comisión Nacional de la Competencia (CNC) rozhodnutím ze dne 25. března 2013 ve věci 5/0316/10, Obálky z papíru, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v tomto řízení konstatuje, že žalobkyně svou účastí na jediném a trvajícím protiprávním jednání, ke kterému docházelo v období od 8. října 2003 do 22. dubna 2008 na území Dánska, Francie, Německa, Norska, Švédska a Spojeného království a které spočívalo v koordinování cen, přidělování zákazníků a vyměňování obchodně citlivých informací, a to v odvětví katalogových a speciálních obálek, porušily článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění spočívajícího v tom, že není odůvodněna nezbytnost uplatnit přizpůsobení základní částky pokut podle bodu 37 pokynů pro výpočet pokut ani konkrétní procentní hodnota snížení uplatněného vůči jednotlivým podnikům.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení a stanovení výše pokuty spočívajícího v uplatnění přizpůsobení základní částky pokut podle bodu 37 pokynů pro výpočet pokut.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásady nediskriminace při stanovování výše pokuty spočívajícího v nezohlednění pokuty dříve uložené španělským orgánem pro hospodářskou soutěž.


title: Věc T-257/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. února 2015 – Polsko v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Rozvoj venkova — Výdaje vynaložené Polskem — Článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999 — Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 — Účinnost kontrol — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada subsidiarity“

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. února 2015 – Polsko v. Komise
   (Věc T-257/13) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Rozvoj venkova - Výdaje vynaložené Polskem - Článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999 - Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Účinnost kontrol - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada subsidiarity“)
   (2015/C 118/33)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna a D. Krawczyk, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a A. Szmytkowska, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 67, s. 20), pokud jde o opatření „Předčasný odchod do důchodu“, zavedené Polskou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.