title: Věc T-272/17: Žaloba podaná dne 5. května 2017 – Webgarden v. EUIPO (Dating Bracelet)

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/35

         Žaloba podaná dne 5. května 2017 – Webgarden v. EUIPO (Dating Bracelet)
   (Věc T-272/17)
   (2017/C 231/43)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Webgarden Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: G. Jambrik, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství „Dating Bracelet“ – Přihláška č. 14450019

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. března 2017, ve věci R 658/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 4 nařízení 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 207/2009;

               —

               porušení článku 20 Listiny základních práv Evropské unie;

               —

               porušení čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.


title: Věc T-212/12: Žaloba podaná dne 21. května 2012 — Ålands Industrihus v. Komise

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/22

         Žaloba podaná dne 21. května 2012 — Ålands Industrihus v. Komise
   (Věc T-212/12)
   2012/C 227/38
   Jednací jazyk: švédština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ålands Industrihus Ab (Mariehamn, Finsko) (zástupkyně: L. Laitinen, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise č. C 6/2008 ze dne 13. července 2011 týkající se opatření přijatých regionální vládou Åland ve prospěch Ålands Industrihus Ab a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU — Žádná státní podpora

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že kapitálový vklad a úvěrové záruky nepředstavují státní podporu, neboť tato podpora nenarušila hospodářskou soutěž do té míry, že by ovlivnila obchod mezi členskými státy. Komise zjevně nesprávně posoudila skutkové okolnosti případu, zejména když dospěla k závěru, že zahraničním podnikům vůbec není bráněno ve výkonu jejich činnosti v Åland a už vůbec ne v tom, aby investovaly na místním trhu s nemovitostmi.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU s ohledem na pojem soukromý investor — Žádná státní podpora

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že všechny kapitálové vklady byly slučitelné se zásadou investora v podmínkách tržního hospodářství, a tudíž nenarušily, anebo nebyly způsobilé narušit hospodářskou soutěž do té míry, že by ovlivnily obchod mezi členskými státy. Komise se dopustila nesprávného posouzení, pokud jde o slučitelnost opatření se zásadou investora v podmínkách tržního hospodářství, když kromě jiného nesprávně a svévolně posoudila výši očekávaného zisku pouze na základě ročního kapitálového výnosu. Podle žalobkyně se skutečný očekávaný zisk skládal z ročního kapitálového výnosu a očekávaného zvýšení hodnoty.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti zohlednit existující režim podpor týkající se záruk

                           —

                           Komise nezohlednila skutečnost, že nejméně dvě z poskytnutých záruk byly zahrnuty v existujícím režimu podpor.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkových okolností a z porušení povinnosti odůvodnění

                           —

                           Pokud by měla být předmětná opatření navzdory tomu pokládána za státní podporu, pak by částky, které je třeba vrátit, byly nesprávně vypočteny. Zaprvé, Komise konstatovala v rámci slabého, nedostatečného a velmi stručného odůvodnění svévolně výši částky, která má být vrácena, na základě celé částky investovaného kapitálového vkladu. Zadruhé, Komise v rámci nedostatečného odůvodnění svévolně stanovila podíl záruk na podpoře v nepřiměřené a nereálné výši. Žalobkyně tvrdí, že nedostatečnost a svévolnost odůvodnění podaného Komisí jí téměř znemožňují, aby se mohla adekvátně postavit tvrzením Komise.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití právní úpravy platné pro referenční sazbu
               Komise při výpočtu podílu záruk na podpoře použila retroaktivně své sdělení o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (1). Toto nepřípustné retroaktivní použití vedlo k tomu, že podíl záruk na podpoře, který měl být vrácen, je vyšší, než by byl v případě, kdyby se při výpočtu vycházelo ze správné právní úpravy, kterou je podle žalobkyně oznámení Komise 97/C 273/03 o metodě stanovování referenčních a diskontních sazeb (2) a která platila v okamžiku poskytnutí záruk.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z ochrany legitimního očekávání žalobkyně v souvislosti se státní podporou

                           —

                           Na základě skutkových okolností uvedených výše v prvním, druhém a třetím žalobním důvodu žalobkyně mohla oprávněně očekávat, že regionální opatření nepředstavovala žádné nepřípustné státní podpory. Žalobkyně přesto položila tuto otázku regionální vádě, která potvrdila, že předmětná opatření jsou zahrnuta v oznámeném režimu podpor.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise ohrožuje právní jistotu a omezuje systém vlastnických vztahů podle článku 345 SFEU

                           —

                           Komise vůbec nepřihlížela k souběžné investici uskutečněné obcí Mariehamn, což žalobkyni znemožňuje, aby v případě vracení daných částek zacházela s obchodními společníky v souladu se závaznými ustanoveními finského práva obchodních společností. Pochybení Komise tedy narušuje hospodářský výsledek dotčených společností takovým způsobem, že rozhodnutí porušuje článek 345 SFEU, podle něhož se Smlouvy nedotýkají úpravy systému vlastnických vztahů v jednotlivých členských státech.

      (1)  Úř. věst. C 14, 2008, s. 6.

      (2)  Úř. věst. C 273, 1997, s. 3; Zvl. vyd. 08/01, s. 146.


title: Výmaz věci T-187/04

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/28

         Výmaz věci T-187/04 (1)

   (2004/C 314/64)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 13. října 2004 rozhodl předseda čtvrtého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-187/04, Pascal Hallez proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc T-170/07: Žaloba podaná dne 8. května 2007 – Opus Arte UK v. OHIM – Arte (OPUS ARTE)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/28

         Žaloba podaná dne 8. května 2007 – Opus Arte UK v. OHIM – Arte (OPUS ARTE)
   (Věc T-170/07)
   (2007/C 170/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Opus Arte UK Ltd (Waldron, Anglie) (zástupci: D. McFarland, Barrister, a J.A. Alchin, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Arte G.E.I.E. (Strasbourg, Francie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. března 2007 ve věci R 733/2005-1 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „Opus arte“ pro zboží a služby tříd 9, 16, 25 a 41 – Přihláška č. 2 551 778

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Arte G.E.I.E.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová a slovní ochranná známka Společenství a vnitrostátní obrazová a slovní ochranná známka, které obsahují slova „ARTE“ pro zboží a služby tříd 9, 16, 25 a 41 dalších tříd, které nejsou dotčeny tímto řízení

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání pouze ohledně třídy 41 pro služby „filmové a televizní výroby a distribuce“ a povolení zápisu pro zbývající výrobky a služby.
   Dovolávané žalobní důvody:
   Žalobce na podporu své žaloby uplatňuje dva žalobní důvody.
   Na základě prvního důvodu žalovaný uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje článek 73 a článek 74 nařízení Rady (ES) č. 40/94 (dále jen „NROZ“). Podle žalobce senát neměl odmítnout zohlednit relevantní skutečnosti, důkazy a argumenty předložené žalobcem ani neměl opřít své rozhodnutí o tvrzení a skutečnosti, které nebyly namítány žádným z účastníků řízení, ani na vágních a nepodložených tvrzeních odpůrce.
   Ve svém druhém žalobním důvodu žalobce uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 81 odst. 1 písm. b) NROZ, když konstatuje pravděpodobnost záměny mezi „ARTE“„OPUS ARTE“. Podle žalobce takovýto závěr nelze opírat o spornou podobnost ochranných známek ani nemůže platně vyvrátit domněnky podáním důkazu o neexistence záměny a skutečnou neexistencí jakéhokoli důkazu o záměně a pokojné koexistenci ochranných známek na evropském trhu.


title: Věc F-23/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. září 2011 — Abad-Villanueva a další v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Článek 5 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu — Vnitřní výběrová řízení na postup do vyšší kategorie vyhlášená před 1. květnem 2004 — Kandidáti zapsaní na seznam vhodných kandidátů před 1. květnem 2006 — Zařazení do platové třídy — Zachování multiplikačního koeficientu — Ztráta bodů pro povýšení )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/33

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. září 2011 — Abad-Villanueva a další v. Komise
   (Věc F-23/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Článek 5 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu - Vnitřní výběrová řízení na postup do vyšší kategorie vyhlášená před 1. květnem 2004 - Kandidáti zapsaní na seznam vhodných kandidátů před 1. květnem 2006 - Zařazení do platové třídy - Zachování multiplikačního koeficientu - Ztráta bodů pro povýšení)
   2011/C 340/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Roberto Abad-Villanueva a další (Brusel, Belgie) (zástupci: původně T. Bontinck a J. Feld, advokáti, poté T. Bontinck a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Arpio Santacruz a M. Simm, poté M. Bauer, J. Monteiro a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí, kterými se žalobcům sděluje jejich postup do vyšší kategorie, v rozsahu, v němž přiznávají nižší platovou třídu, než je platová třída, která vyplývá z použití ustanovení služebního řádu, zachovávají multiplikační koeficient a ruší body pro povýšení žalobců.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice, ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006, s. 32.


title: Věc C-198/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'appello di Milano (Itálie) dne 23. dubna 2010 — Cassina S.p.A. v. Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'appello di Milano (Itálie) dne 23. dubna 2010 — Cassina S.p.A. v. Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl
   (Věc C-198/10)
   2010/C 179/34
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte d'appello di Milano

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Cassina S.p.A.

      Žalovaný: Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl

      Předběžné otázky

               1)

               Mají se články 17 a 19 směrnice 98/71/ES (1) vykládat v tom smyslu, že možnost, aby členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, kterým je taková ochrana podřízena, může zahrnovat i vyloučení této ochrany v případě, kdy třetí osoba, která nemá povolení od majitele autorských práv k průmyslovým vzorům,
                     již vyrobila a uvedla na trh
                   v tomto státě produkty
                     vyrobené podle těchto průmyslových vzorů, které se staly volně přístupnými
                   před datem, kdy prováděcí vnitrostátní právní předpisy vstoupily v platnost?

               2)

               Mají se články 17 a 19 směrnice 98/71/ES vykládat v tom smyslu, že možnost, aby členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, kterým je taková ochrana podřízena, může zahrnovat i vyloučení této ochrany v případě, kdy třetí osoba, která nemá povolení od majitele autorských práv k průmyslovým vzorům,
                     již vyrobila a uvedla na trh
                   v tomto státě produkty
                     vyrobené podle těchto průmyslových vzorů v případě, že se toto vyloučení uplatňuje v rámci předchozího užívání
                  ?

      (1)  Úř. věst. L 289, s. 28.


title: Věc T-49/10: Usnesení Tribunálu ze dne 11. srpna 2010 — Footwear v. OHIM — Reno Schuhcentrum (swiss cross FOOTWEAR)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/66

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. srpna 2010 — Footwear v. OHIM — Reno Schuhcentrum (swiss cross FOOTWEAR)
      (Věc T-49/10) (1)

      ()
      (2010/C 288/123)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-53/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná House of Lords (Spojené království) dne 6. února 2009 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Loyalty Management UK Limited

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná House of Lords (Spojené království) dne 6. února 2009 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Loyalty Management UK Limited
   (Věc C-53/09)
   2009/C 90/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   House of Lords

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Žalovaná: Loyalty Management UK Limited

      Předběžné otázky

   „V případě, kdy osoba povinná k dani (dále jen ‚provozovatel‘) provozuje obchodní činnost spočívající ve vedení zákaznického věrnostního programu pro více účastníků (dále jen ‚program‘), v jehož rámci provozovatel uzavírá různé následující smlouvy:

               i)

               Smlouvy s různými společnostmi, které jsou označovány jako ‚sponzoři‘, na jejichž základě tito sponzoři vydávají ‚body‘ zákazníkům sponzorů (dále jen ‚sběratelé‘), kteří dále od sponzorů kupují zboží nebo služby, a sponzoři hradí platby provozovateli;

               ii)

               Smlouvy se sběrateli, jejichž součástí jsou ustanovení v tom smyslu, že při koupi zboží nebo služeb od sponzorů sběratelé obdrží body, které mohou použít k pořízení zboží nebo služeb; a

               iii)

               Smlouvy s různými společnostmi (označovanými jako ‚poskytovatelé odměn‘), v nichž se poskytovatelé odměn zavazují, mimo jiné, poskytovat zboží nebo služby sběratelům za cenu nižší než obvyklou nebo bezplatně, pokud sběratel vymění své body [za takové zboží nebo služby], a jako protihodnotu provozovatel hradí ‚servisní poplatek‘, který je vypočten podle počtu bodů vyměněných u daného poskytovatele odměn v průběhu rozhodného období.

                           1)

                           Jak mají být vykládány články 14, 24 a 73 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 (1) (dříve články 5 a 6 a čl. 11 část A odst. 1 písm. a) směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (2)), pokud provozovatel hradí platby poskytovatelům odměn?

                           2)

                           Mají být tato ustanovení zejména vykládána v tom smyslu, že takové platby, jaké hradí provozovatel poskytovatelům odměn je třeba považovat za:

                                       a)

                                       protiplnění výlučně za poskytnutí služeb poskytovateli odměn provozovateli; nebo

                                       b)

                                       protiplnění výlučně za dodání zboží nebo poskytnutí služeb poskytovateli odměn sběratelům; nebo

                                       c)

                                       protiplnění částečně za poskytnutí služeb poskytovateli odměn provozovateli a částečně za dodání zboží nebo poskytnutí služeb poskytovateli odměn sběratelům?

                           3)

                           V případě, že správná odpověď na druhou otázku je uvedena v písmenu c) druhé otázky a servisní poplatek tedy představuje protiplnění za dvě dodání ze strany poskytovatelů odměn, jednak provozovateli a jednak sběratelům, jaká kritéria stanoví právo Společenství pro určení, jak má být takový poplatek, jako je servisní poplatek, rozdělen mezi taková dvě dodání?“

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, Úř. věst. L 374, s. 1

      (2)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, Úř. věst. L 145, s. 1


title: Věc T-152/05: Žaloba podaná dne 18. dubna 2005 Johnem Arthurem Slaterem proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/43

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2005 Johnem Arthurem Slaterem proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-152/05)
   (2005/C 143/79)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. dubna 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Johnem Arthurem Slaterem, s bydlištěm v Londýně (Spojené království), zastoupeným M. J. Gilbertem, advokátem.
   Prime Restaurant Holdings, Inc., se sídlem v Mississanga, Ontario (Kanada) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 13. prosince 2004 ve věci R 582/2003-4;

               —

               zamítl návrh Prime Restaurant Holdings, Inc. na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství, přihláška č. 447730;

               —

               uložil Úřadu a dalším účastníkům řízení náhradu jejich vlastních nákladů řízení a náhradu nákladů žalobce v tomto řízení, v odvolacím řízení č. R582/2003 – 4 a v řízení o prohlášení neplatnosti č. 232C000447730/1.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:

               Slovní ochranná známka EAST SIDE MARIO'S pro výrobky a služby ve třídách 25, 26 a 42 – ochranná známka Společenství č. 447730

               Majitel ochranné známky Společenství:

               John Arthur Slater

               Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství:

               Prime Restaurant Holdings, Inc.

               Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti:

               Národní slovní a obrazové ochranné známky EAST SIDE MARIO'S

               Rozhodnutí zrušovacího oddělení:

               Neplatnost ochranné známky Společenství

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94. Podle žalobce se senát dopustil nesprávného posouzení, když učinil závěr, že žalobce jednal za třetí osobu, která má být považována za přihlašovatele ochranné známky, že tato třetí osoba nebyla v dobré víře a že se jedná o nekalé praktiky.


title: Věc T-313/09: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Onidol v. Komise „Státní podpory — Rámcový režim akcí, které mohou provádět zemědělské mezioborové organizace uznávané ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských odvětví — Financování z dobrovolných příspěvků, které se změnily na povinné — Rozhodnutí prohlašující režim podpor slučitelným se společným trhem — Zpětvzetí rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Onidol v. Komise
   (Věc T-313/09) (1)

   („Státní podpory - Rámcový režim akcí, které mohou provádět zemědělské mezioborové organizace uznávané ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských odvětví - Financování z dobrovolných příspěvků, které se změnily na povinné - Rozhodnutí prohlašující režim podpor slučitelným se společným trhem - Zpětvzetí rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 175/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Organisation nationale interprofessionnelle des graines et fruits oléagineux (Onidol) (Paříž, Francie) (zástupci: původně B. Le Bret a L. Olza Moreno, poté B. Le Bret a C. Renner, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, poté B. Stromsky a S. Thomas a nakonec B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 7846 final ze dne 10. prosince 2008 o státní podpoře č. 561/2008, týkající se rámcového režimu akcí, které mohou provádět zemědělské mezioborové organizace uznávané ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských odvětví

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc C-311/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 25. června 2015 – TrustBuddy AB v. Lauri Pihlajaniemi

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/38

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 25. června 2015 – TrustBuddy AB v. Lauri Pihlajaniemi
   (Věc C-311/15)
   (2015/C 294/48)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein oikeus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: TrustBuddy AB

      Odpůrce: Lauri Pihlajaniemi

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 3 písm. b) směrnice 2008/48/ES o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (1) vykládán v tom smyslu, že za věřitele je třeba považovat i společnost poskytující na internetu podporu prodeje tzv. úvěrů peer-to-peer spotřebitelům, která vůči spotřebiteli vykonává právo určit úvěrové podmínky, jež obvykle přísluší věřiteli, třebaže prostředky pro poskytování úvěrů pocházejí od setrvale anonymních soukromých osob, a zůstávají odděleny od vlastních aktiv společnosti?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, 22.5.2008, s. 66).


title: Věc C-293/05: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/271/ES — Znečištění a škodlivé látky — Čištění městských odpadních vod — Provincie Varese)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/12

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-293/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/ES - Znečištění a škodlivé látky - Čištění městských odpadních vod - Provincie Varese)
   (2006/C 331/20)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, M. Fiorilli, avvocato dello Stato)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26) – Čištění městských odpadních vod z aglomerace tvořené několika obcemi provincie Varese v povodí řeky Olona podle nedostatečně přísných požadavků
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nepřijala opatření k zajištění toho, aby od 31. prosince 1998 byly městské odpadní vody z aglomerace tvořené několika obcemi provincie Varese v povodí řeky Olona podrobeny čištění podle přísnějších požadavků, než je sekundární čištění nebo jiné rovnocenné čištění upravené v článku 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 2 a 5 této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


               4.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/10

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 18. srpna 2010 proti Islandu
   (věc E-12/10)
   2010/C 298/08
   Dne 18. srpna 2010 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË) Xavierem Lewisem a Ólafurem Jóhannesem Einarssonem, žalobu proti Islandu k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               tím, že ponechal v platnosti články 5 a 7 zákona č. 45/2007 o právech a povinnostech zahraničních podniků vysílajících dočasně pracovníky na Island a o pracovních podmínkách těchto pracovníků, Island nesplnil své závazky vyplývající z článku 36 Dohody o EHP a článku 3 aktu uvedeného v bodě 30 přílohy XVIII Dohody o EHP, směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb, ve znění protokolu 1 k Dohodě o EHP,

               2)

               Islandská republika nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žaloba se týká otázky, jaké požadavky smějí státy EHP klást ohledně pracovních podmínek pracovníků vyslaných na jejich území.

               —

               V žalobě je uvedeno, že článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb ve spojení s článkem 36 Dohody o EHP umožňuje klást pouze minimální požadavky uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. a)–g) dané směrnice.

               —

               Kontrolní úřad ESVO prohlašuje, že napadené články zákona č. 45/2007 (zákon o vysílání pracovníků) ukládají podmínky, které nebyly stanoveny žádným z pododstavců článku 3, a jsou proto v rozporu s článkem 3 a článkem 36 Dohody o EHP.


title: Věc C-542/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle – Belgie) – Mohamed M’Bodj v. État belge „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Článek 19 odst. 2 — Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany — Osoba, která má nárok na podpůrnou ochranu — Článek 15 písm. b) — Mučení a nelidské či ponižující zacházení nebo trest vůči žadateli v zemi původu — Článek 3 — Příznivější normy — Žadatel trpící vážným onemocněním — Neexistence odpovídající léčby v zemi původu — Článek 28 — Sociální péče — Článek 29 — Zdravotní péče“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/12

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle – Belgie) – Mohamed M’Bodj v. État belge
   (Věc C-542/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Článek 19 odst. 2 - Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Osoba, která má nárok na podpůrnou ochranu - Článek 15 písm. b) - Mučení a nelidské či ponižující zacházení nebo trest vůči žadateli v zemi původu - Článek 3 - Příznivější normy - Žadatel trpící vážným onemocněním - Neexistence odpovídající léčby v zemi původu - Článek 28 - Sociální péče - Článek 29 - Zdravotní péče“)
   (2015/C 065/16)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mohamed M'Bodj

      Žalovaný: État belge

      Výrok

   Články 28 a 29 směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby [aby mohli být uznáni za uprchlíka nebo osobu], která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, ve spojení s čl. 2 písm. e), jakož i s články 3, 15 a 18 této směrnice, musí být vykládány v tom smyslu, že členský stát nemusí nárok na sociální a zdravotní péči stanovenou těmito články přiznat státnímu příslušníkovi třetí země, kterému byl povolen pobyt na území tohoto členského státu na základě takových vnitrostátních právních předpisů, jako jsou předpisy dotčené ve věci v původním řízení, které v uvedeném členském státě povolují pobyt cizinci s onemocněním představujícím reálnou hrozbu pro jeho život nebo fyzickou integritu nebo reálnou hrozbu nelidského či ponižujícího zacházení v případě, že v zemi původu tohoto cizince nebo ve třetí zemi, kde pobýval předtím, neexistuje odpovídající léčba, aniž jde zároveň o úmyslné odepírání péče tomuto cizinci v uvedené zemi.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14. 12. 2013.


title: Věc T-157/13: Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Sorinet Commercial Trust Bankers v. Rada

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/23

         Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Sorinet Commercial Trust Bankers v. Rada
   (Věc T-157/13)
   2013/C 147/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sorinet Commercial Trust Bankers Ltd (Kish Island, Írán) (zástupci: L. Defalque a C. Malherbe, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil bod I.I.12 (pod nadpisem „Subjekty“) přílohy rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu,

               —

               zrušil bod I.I.12 (pod nadpisem „Subjekty“) přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila povinnost uvést odůvodnění. Odůvodnění napadeného rozhodnutí a napadeného nařízení je neurčité a obecné a neuvádí specifické a konkrétní důvody, proč měla Rada v rámci své široké posuzovací pravomoci za to, že se na žalobkyni mají vztahovat sporná omezující opatření.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila právo žalobkyně na obhajobu, na spravedlivý proces a na účinnou soudní ochranu. Žalobkyně nebyla informována o důkazech použitých v její neprospěch, jež by odůvodňovaly přijetí opatření, které se jí nepříznivě dotýká, ani jí takové důkazy nebyly poskytnuty. Rada dále žalobkyni neumožnila přístup do spisu ani jí neposkytla požadované dokumenty (včetně přesných a individualizovaných informací odůvodňujících sporná omezující opatření) a rovněž jí nesdělila případné důkazy v její neprospěch. Rada žalobkyni upřela slyšení, o které výslovně žádala. Shora uvedené porušení práva žalobkyně na obhajobu — jmenovitě neinformování žalobkyně o důkazech použitých v její neprospěch — vedlo k porušení jejího práva na účinnou soudní ochranu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Rada při přijímání omezujících opatřeních vůči žalobkyni dopustila zjevně nesprávného posouzení. Důvody, které Rada vůči žalobkyni uplatnila, nejsou řádným odůvodněním. Rada navíc nepředložila důkazy ani informace na podporu důvodů, jež uplatnila k odůvodnění sporných omezujících opatření, která jsou založena na pouhých tvrzeních.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že sporná omezující opatření jsou protiprávní v důsledku nedostatků v posouzení Rady před jejich přijetím. Rada neprovedla skutečné posouzení okolností případu, nýbrž se jen řídila doporučeními Rady bezpečnosti Organizace spojených národů a převzala návrhy členských států.


title: Věc T-462/13: Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi v. Komise

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/24

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi v. Komise
   (Věc T-462/13)
   2013/C 304/42
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) a Itelazpi, SA (Bizkaia, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, M. Muñoz de Juan a N. Ruiz García, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žáfdání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil, že žalobní důvody směřující ke zrušení, kterých se dovolávají na podporu této žaloby, jsou přípustné a opodstatněné;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, zejména jeho článek 1, v rozsahu, v němž konstatuje existenci státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem;

               —

               v důsledku toho zrušil příkazy k navrácení podpor, jejichž vydání nařizují články 3 a 4 rozhodnutí a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v projednávané věci je totožné s rozhodnutím napadeným ve věci T-461/13, Španělsko v. Komise.
   Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení z důvodu kvalifikace přechodu na digitalizaci jako státní podpory.

                           —

                           Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že Komise provedla nesprávnou analýzu čl. 171 odst. 1 SFEU, zejména s ohledem na rozsudek Altmark týkající se služeb obecného hospodářského zájmu, a že tedy nesprávně dospěla k závěru, že v projednávané věci se jedná o státní podporu.

                           —

                           Dodávají v tomto ohledu, že cílem opatření zkoumaných v napadeném rozhodnutí bylo jen zajistit přenos signálu digitálního televizního vysílání v takzvané „oblasti II“ (část území, na kterém neposkytují své služby subjekty sledující obchodní účel a na němž by bez pomoci veřejnoprávních orgánů obyvatelstvo nemělo přístup k televiznímu vysílání).

                           —

                           Kromě toho žalobci poznamenávají, že zásada „technologické neutrality“ nemůže vést k tomu, aby zbavila členské státy prostoru pro uvážení, který jim přiznávají smlouvy, pokud jde o úpravu poskytování služeb obecného hospodářského zájmu.

                           —

                           Vnitrostátní orgány každopádně v oblasti II upřednostnily pozemní technologii před satelitní, jelikož tato volba byla zjevně logičtější, hospodárnější a účinnější, vzhledem k tomu, že v oblasti II již existovala analogická pozemní síť financována z veřejných prostředků.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení při přezkumu slučitelnosti podpory

                           —

                           Podpůrně, v případě, že Tribunál by došel k závěru, že se jednalo o státní podporu, mají žalobci za to, že tato podpora musí být považována za slučitelnou s vnitřním trhem v souladu s čl. 106 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávního právního posouzení Komise při přezkumu stávající podpory

                           —

                           Žalobci v tomto ohledu rovněž podpůrně tvrdí, že podpora poskytnutá v projednávané věci musí být v každém případě považována za stávající podporu. Vzhledem k tomu, že veřejnoprávní televizní síť již existovala, jednalo se totiž o pouhou změnu a aktualizaci této sítě, aniž by došlo ke změně jejího provozu.


title: Věc T-397/06: Žaloba podaná dne 16. prosince 2006 – DOW AgroSciences v. EFSA

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/33

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2006 – DOW AgroSciences v. EFSA
   (Věc T-397/06)
   (2007/C 42/58)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: DOW AgroSciences Ltd (Hitchin, Spojené království) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit závěr EFSA s názvem „závěr EFSA týkající se přezkoumání účinné látky Haloxyfop-R z hlediska posouzení rizika pesticidů“;

               —

               uložit žalovanému náhradu škody, která žalobkyni vznikla následkem napadeného opatření, a v této fázi předběžně prohlásit, že je žalovaný povinen nahradit žalobkyni škodu, kterou utrpěla, a vyhradit stanovení výše náhrady buď dohodě účastníků řízení, nebo Soudu, nedojde-li k takové dohodě;

               —

               uložit žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, o které se žalobkyně opírá, jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům ve věci T-311/06 FMC Chemical a Arysta Lifesciences v. EFSA.


title: Věc C-418/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte costituzionale (Itálie) dne 23. července 2013 — Napolitano a další v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte costituzionale (Itálie) dne 23. července 2013 — Napolitano a další v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca
   (Věc C-418/13)
   2013/C 313/13
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte costituzionale

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Carla Napolitano, Salvatore Perrella, Gaetano Romano, Donatella Cittadino, Gemma Zangari

      Žalované: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

      Předběžné otázky

               1)

               Má být ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, jež je přílohou směrnice Rady 1999/70/ES (1), ze dne 28. června 1999, vykládáno v tom smyslu, že brání uplatňování čl. 4 odst. 1 poslední věty a odst. 11 zákona č. 124 ze dne 3. května 1999 (naléhavá ustanovení týkající se zaměstnanců ve školství) — který upravuje celoroční zastupování na místech, „která jsou skutečně uprázdněná a jsou k dispozici k 31. prosinci“, a stanoví, že celoroční zastupování se provádí „až do ukončení výběrového řízení na přijetí stálých pedagogických pracovníků“ —, tedy předpisu, který umožňuje používání smluv na dobu určitou, aniž by byly stanoveny jasné lhůty pro ukončení výběrových řízení, a aniž by se stanovilo právo na náhradu škody?

               2)

               Představují potřeby organizace italského systému školství tak, jak jsou výše uvedeny, objektivní důvody ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 směrnice 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 pro to, aby takový právní předpis, jako tento italský, jenž u pracovníků ve školství přijímaných na dobu určitou nestanoví právo na náhradu škody, byl slučitelný s právem Evropské unie?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS; Úř. věst. L 175, s. 43


title: Věc T-293/16: Žaloba podaná dne 7. června 2016 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT)

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/37

         Žaloba podaná dne 7. června 2016 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT)
   (Věc T-293/16)
   (2016/C 279/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Spojené arabské emiráty) (zástupci: G. Hinarejos Mulliez, I. Valdelomar, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Global Tobacco FZCO (Dubaj, Spojené arabské emiráty)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „GOLD MONT“ – ochranná známka Evropské unie č. 11 803 831

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. dubna 2016 ve věci R 2699/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               její žalobě vyhověl;

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               prohlásil, že se řízení ve věci žaloby proti rozhodnutí R 2699/2014-4 přerušuje do doby, než rozhodnutí v souběžně probíhajícím řízení R 1857/2015-4 (které v současné době probíhá u Tribunálu) nabude právní moci;

               —

               uložil EUIPO (odvolacímu senátu) nebo podpůrně jinému účastníkovi řízení náhradu nákladů tohoto řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení zásad rovnosti před zákonem a nestrannosti.


title: Věc T-406/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. října 2006 – Bonnet v. Soudní dvůr ( Úředníci — Přijímání do zaměstnání — Dočasní zaměstnanci — Korektoři rozsudků — Článek 2 písm. c) Pracovního řádu ostatních zaměstnanců — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Pouto důvěry )

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/14

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. října 2006 – Bonnet v. Soudní dvůr
   (Věc T-406/04) (1)

   („Úředníci - Přijímání do zaměstnání - Dočasní zaměstnanci - Korektoři rozsudků - Článek 2 písm. c) Pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Pouto důvěry“)
   (2006/C 310/27)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: André Bonnet (Saint-Pierre-de-Vassols, Francie) (zástupce: H. de Lepinau, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství (zástupce: M. Schauss, zmocněnec)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení aktů Soudního dvora ze dne 11. února a 4. března 2004, kterými se, pokud jde o žalobce, zastavuje výběrové řízení na místo korektora rozsudků v kabinetu předsedy Soudního dvora, a na zrušení rozhodnutí o jmenování na toto místo, a jednak žádost o náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc C-56/10 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. června 2011 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Obrazové ochranné známky 100 a  300 — Zamítnutí zápisu — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) — Rozlišovací způsobilost — Popisný charakter — Článek 38 odst. 2 — Prohlášení o neuplatnění výlučného práva ve vztahu k prvku přihlašované ochranné známky, který postrádá rozlišovací způsobilost ( disclaimer ) )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/5

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. června 2011 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-56/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Obrazové ochranné známky „100“ a „300“ - Zamítnutí zápisu - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) - Rozlišovací způsobilost - Popisný charakter - Článek 38 odst. 2 - Prohlášení o neuplatnění výlučného práva ve vztahu k prvku přihlašované ochranné známky, který postrádá rozlišovací způsobilost („disclaimer“))
   2011/C 340/08
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (zástupce: D. Rzążewska, radca prawny)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 19. listopadu 2009, Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (T-425/07 a T-426/07), kterým Soud zamítl dvě žaloby podané proti rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2007 (věci R 1274/2006-4 a R 1275/2006-4) týkajícím se přihlášek k zápisu slovních ochranných známek „100“ a „300“ jako ochranných známek Společenství — Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), jakož i čl. 38 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146), nahrazeného nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1) — Popisný charakter ochranných známek skládajících se výlučně z číslic

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-382/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšská republika) — Stils Met SIA v. Valsts ieņēmumu dienests ( Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Kapitola 73 — Ocelová splétaná lanka, lana a kabely — Položka 7312 — Kód TARIC — Chyba v tarifním zařazení — Uvedení zboží do volného oběhu — Nařízení (ES) č. 384/96 — Antidumpingové clo — Pokuta ve výši rovnající se celkové výši antidumpingového cla )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšská republika) — Stils Met SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-382/09) (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Kapitola 73 - Ocelová splétaná lanka, lana a kabely - Položka 7312 - Kód TARIC - Chyba v tarifním zařazení - Uvedení zboží do volného oběhu - Nařízení (ES) č. 384/96 - Antidumpingové clo - Pokuta ve výši rovnající se celkové výši antidumpingového cla)
   2010/C 328/12
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Stils Met SIA

      Odpůrce: Valsts ieņēmumu dienests

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstakas tiesas Senats — Výklad kapitoly 73 přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, č. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003 (Úř. věst. L 281, s. 1; Zvl. vyd. 02/14, s. 3) a nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004 (Úř. věst. L 327, s. 1) — Výklad čl. 14 odst.1 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45) — Ocelová lana, nepotažená nebo pouze pokovená nebo potažená zinkem, nezávisle na jejich chemickém složení, zejména lana z legované oceli nepocházející z Moldavska a Maroka — Zařazení do položek 7312108219, 7312108419, 7312108619 kombinované nomenklatury v letech 2004 a 2005 — Vnitrostátní právní úprava stanovící sankci ve výši odpovídající antidumpingovému clu

      Výrok

               1)

               Integrovaný sazebník Evropských společenství, zavedený článkem 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění použitelném v letech 2004 a 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že lana z jiné než nerezavějící oceli, nepotažená nebo pouze pokovená nebo potažená zinkem, jejichž největší rozměr příčného průřezu převyšuje 3 mm, avšak nepřesahuje 48 mm, a která nepocházejí ani z Moldavska, ani z Maroka, patří pod kódy TARIC 7312108219, 7312108419 nebo 7312108619, v závislosti na rozměru jejich příčného průřezu.

               2)

               Článek 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která v případě chyby v tarifním zařazení zboží dovezeného na celní území Unie stanoví uložení pokuty rovnající se celkové výši uplatnitelného antidumpingového cla, pokud je výše pokuty určena za podmínek obdobných těm, které existují ve vnitrostátním právu pro případ porušení práva téže povahy a téže závažnosti a které přisuzují sankci účinný, přiměřený a odrazující charakter, přičemž toto posouzení musí provést předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc C-78/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 25. února 2008 – Amministrazione delle finanze, Agenzia delle Entrate v. Paint Graphos scarl

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 25. února 2008 – Amministrazione delle finanze, Agenzia delle Entrate v. Paint Graphos scarl
   (Věc C-78/08)
   (2008/C 116/19)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Amministrazione delle finanze, Agenzia delle Entrate

      Odpůrkyně: Paint Graphos scarl
   Předběžné otázky

               1)

               Jsou daňová opatření poskytující úlevy družstevním společnostem podle článků 10, 11, 12, 13 a 14 nařízení prezidenta republiky č. 601 z roku 1973 slučitelná s právní úpravou hospodářské soutěže a lze je v projednávané věci kvalifikovat jako státní podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES, zejména neupravuje-li legislativní nařízení dočasné hlavy státu č. 1577 z roku 1947 odpovídající systém dohledu a sankcí pokud jde o zneužití ?

               2)

               Mohou být tato opatření, zejména pro účely problematiky kvalifikace napadených zvýhodňujících daňových opatření jako státní podpory, považována za přiměřená vzhledem k účelu družstevního podniku? Může se posuzování proporcionality týkat kromě jednotlivého opatření i výhod poskytovaných opatřeními jako celkem s následným narušením hospodářské soutěže?
               Za účelem odpovědi na předcházející otázky je třeba vzít v úvahu skutečnost, že systém dohledu je vážně oslaben reformou v oblasti práva společností, zejména co se týče družstev s převažující, avšak nikoli úplnou vzájemností podle zákona č. 311 z roku 2004.

               3)

               Bez ohledu na kvalifikaci dotyčných zvýhodňujících opatření jako státní podpory, může být použití formy družstevní společnosti, i pokud se nejedná o podvod, kvalifikováno jako zneužití práva, pokud k použití této formy dojde s výhradním nebo hlavním cílem docílit úspory na daních?


title: Věc T-307/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Capella v. OHIM – Oribay Mirror Buttons (ORIBAY) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Společenství ORIBAY ORIginal Buttons for Automotive Yndustry — Přípustnost návrhu na zrušení“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Capella v. OHIM – Oribay Mirror Buttons (ORIBAY)
   (Věc T-307/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Společenství ORIBAY ORIginal Buttons for Automotive Yndustry - Přípustnost návrhu na zrušení“)
   (2015/C 034/42)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Capella EOOD (Sofia, Bulharsko) (zástupci: původně M. Holtorf, poté A. Theis a nakonec F. Henkel, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Schneider, poté J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Oribay Mirros Buttons, SL (San Sebastián, Španělsko) (zástupce: A. Velázquez Ibáñez, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. března 2013 (věc R 164/2012-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Capella EOOD a Oribay Mirror Buttons, SL.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. března 2013 (věc R 164/2012-4) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Capella EOOD.

               3.

               Oribay Mirror Buttons, SL ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-62/12: Usnesení Tribunálu ze dne 8. října 2012 — ClientEarth v. Rada ( „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Stanovisko právní služby Rady týkající se návrhu nařízení Parlamentu a Rady o přístupu veřejnosti k dokumentům Parlamentu, Rady a Komise — Potvrzení zamítnutí plného přístupu — Nepřípustnost — Lhůta pro podání žaloby — Pojem „napadnutelný akt“ ve smyslu článku 263 SFEU — Potvrzující akt“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. října 2012 — ClientEarth v. Rada
   (Věc T-62/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Stanovisko právní služby Rady týkající se návrhu nařízení Parlamentu a Rady o přístupu veřejnosti k dokumentům Parlamentu, Rady a Komise - Potvrzení zamítnutí plného přístupu - Nepřípustnost - Lhůta pro podání žaloby - Pojem „napadnutelný akt“ ve smyslu článku 263 SFEU - Potvrzující akt)
   2012/C 366/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království) (zástupci: O. Brouwer a P. van den Berg, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a C. Fekete, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dopisu Rady ze dne 1. prosince 2011, se spisovou značkou 24/c/01/11, kterým bylo zamítnuto zpřístupnění stanoviska právní služby Rady (dokument č. 6865/09) ohledně pozměňovacích návrhů Evropského parlamentu k návrhu nařízení o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43), předloženého Evropskou komisí.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrhu Dánského království, Finské republiky a Švédského království na vstup do řízení jako vedlejší účastníci řízení není třeba rozhodnout.

               3)

               ClientEarth se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc C-460/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 6. října 2014 – Johannes Evert Antonius Massar v. DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 6. října 2014 – Johannes Evert Antonius Massar v. DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
   (Věc C-460/14)
   (2014/C 448/15)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Johannes Evert Antonius Massar

      Žalovaná: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

      Předběžné otázky

               1)

               Je pojem „správní řízení“ v čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 87/344/EHS (1) ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany třeba vykládat v tom smyslu, že pod něj spadá řízení před UWV, v němž zaměstnavatel žádá o povolení k propuštění, aby mohl ukončit pracovní smlouvu se zaměstnancem (pojištěným pro případ krytí výloh právní ochrany)?

               2)

               2. Pokud odpověď na první otázku závisí na znacích zvláštního řízení, případně ve spojení se skutkovými okolnostmi věci: Podle jakých znaků a skutkových okolností má vnitrostátní soud v tomto případě určit, zda je uvedené řízení třeba považovat za správní řízení ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice?

      (1)  Úř. vest. L 185, s. 77


title: Věc F-76/12: Žaloba podaná dne 20. července 2012 — ZZ v. Komise

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/41

         Žaloba podaná dne 20. července 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-76/12)
   2012/C 287/77
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o přeměně bodů za zásluhy získaných u jiného orgánu a administrativní informace o zveřejnění seznamu povýšených úředníků v rámci povyšovacího období 2011.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 13. října 2011 o transformaci bodů za zásluhy získaných žalobkyní u jiného orgánu, společně s administrativní informací č.°48/2011 ze dne 27. října 2011 o zveřejnění seznamu úředníků povýšených v rámci hodnotícího a povyšovacího období 2011, na němž není obsaženo jméno žalobkyně;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o zamítnutí stížnosti žalobkyně;

               —

               uložit Evropské komisi přiznání náhrady škody a úroků ohodnocených předběžně ex aequo et bono na 20 000 eur za náhradu utrpěné majetkové újmy;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-144/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Goldbet Sportwetten GmbH v. Massimo Sperindeo ( „Nařízení (ES) č. 1896/2006 — Řízení o evropském platebním rozkazu — Články 6 a 17 — Odpor proti evropskému platebnímu rozkazu bez namítnutí nepříslušnosti soudu členského státu původu — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Článek 24 — Účast žalovaného v řízení před soudem, jemuž byla věc předložena — Použitelnost v rámci řízení o evropském platebním rozkazu“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/29

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Goldbet Sportwetten GmbH v. Massimo Sperindeo
   (Věc C-144/12) (1)

   (Nařízení (ES) č. 1896/2006 - Řízení o evropském platebním rozkazu - Články 6 a 17 - Odpor proti evropskému platebnímu rozkazu bez namítnutí nepříslušnosti soudu členského státu původu - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Článek 24 - Účast žalovaného v řízení před soudem, jemuž byla věc předložena - Použitelnost v rámci řízení o evropském platebním rozkazu)
   2013/C 225/48
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Goldbet Sportwetten GmbH

      Žalovaný: Massimo Sperindeo

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof — Výklad článku 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu (Úř. věst. L 399, s. 1), a článku 17 téhož nařízení, ve spojení s článkem 24 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1) — Příslušnost soudu, jemuž byla věc přeložena, na základě účasti žalovaného v řízení, avšak bez namítnutí nepříslušnosti a bez obrany ve věci samé — Použitelnost v případě řízení o evropském platebním rozkazu — Je-li tomu tak, možnost žalovaného namítnout nepříslušnost soudu členského státu poté, co se zúčastnil řízení ve stejné věci před soudem tohoto státu, před nímž podal odpor proti platebnímu rozkazu a uvedl argumenty týkající se věci samé

      Výrok

   Článek 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu, vykládaný ve spojení s článkem 17 tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že odpor proti evropskému platebnímu rozkazu neobsahující namítnutí nepříslušnosti soudu členského státu původu nelze považovat za účast v řízení ve smyslu článku 24 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech a že v tomto ohledu postrádá relevanci okolnost, že žalovaný v rámci odporu, který podal, uvedl důvody týkající se věci samé.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc T-68/09: Žaloba podaná dne 18. února 2009 – Soliver v. Komise

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/32

         Žaloba podaná dne 18. února 2009 – Soliver v. Komise
   (Věc T-68/09)
   2009/C 90/50
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Soliver NV (Roeselare, Belgie) (zástupci: H. Gilliams a J. Bocken, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2008 ve věci COMP/39.125 – automobilové sklo v rozsahu, v jakém se v něm konstatuje, že se žalobkyně v období mezi 19. listopadem 2001 a 11. březnem 2003 podílela na protiprávním jednání uvedeném v tomto rozhodnutí,

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2008 ve věci COMP/39.125 – automobilové sklo v rozsahu, v jakém se v něm žalobkyni ukládá peněžitá pokuta ve výši 4 396 000 eur,

               —

               podpůrně, výrazně snížit peněžitou pokutu uloženou žalobkyni,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Zaprvé se žalobkyně ve své žalobě dovolává porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP, nedodržení povinnosti odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu. Napadené rozhodnutí vychází z nesprávného předpokladu, že se žalobkyně v období mezi 19. listopadem 2001 a 11. březnem 2003 podílela na protiprávním jednání uvedeném v článku 1 napadeného rozhodnutí.
   Zadruhé žalobkyně uvádí, že výše obratu zjištěná Komisí je neopodstatněná a v rozporu s pokyny, že žalobkyni neumožňuje řádně se bránit, že jedná v rozporu se zásadou presumpce neviny a zásadou rovného zacházení.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že došlo k porušení zásady rovného zacházení, zásady proporcionality, pokynů a povinnosti odůvodnění. Komise měla podle ní při výpočtu základu uvedené peněžité pokuty uložené žalobkyni použít přehnaně vysokou procentní sazbu z obratu.
   Začtvrté žalobkyně vytýká porušení zásady proporcionality a zásady rovného zacházení, jakož i zjevně nesprávné posouzení skutkového stavu, neboť Komise vynásobila obraty žalobkyně počtem let, během nichž se údajně měla podílet na protiprávním jednání uvedeném v článku 1 rozhodnutí.
   Zapáté se domnívá, že byla porušena zásada zákazu zpětného účinku. Komise podle ní uplatňuje pokyny z roku 2006 (1) na údajné protiprávní jednání, které skončilo již před vydáním těchto pokynů.
   Zašesté žalobkyně uvádí, že došlo k porušení zásady rovného zacházení a zásady proporcionality, jakož i ke zjevně nesprávnému posouzení skutkového stavu, protože Komise navýšila základ pro výpočet peněžité pokuty, která byla uložena žalobkyni, o příplatek ve výši 16 % jejích obratů.
   Zasedmé došlo podle žalobkyně k porušení článku 81 ES a pokynů, když Komise při výpočtu peněžité pokuty uložené žalobkyni v její prospěch nezohlednila několik polehčujících okolností.

      (1)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. C 210, 1.9.2006, s. 2).


title: Věc C-553/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — College van burgemeester en wethouders van Rotterdam v. M. E. E. Rijkeboer ( Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů — Směrnice 95/46/ES — Ochrana soukromí — Výmaz údajů — Právo na přístup k údajům a informacím o příjemcích údajů — Lhůta pro výkon práva na přístup )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — College van burgemeester en wethouders van Rotterdam v. M. E. E. Rijkeboer
   (Věc C-553/07) (1)

   („Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů - Směrnice 95/46/ES - Ochrana soukromí - Výmaz údajů - Právo na přístup k údajům a informacím o příjemcích údajů - Lhůta pro výkon práva na přístup“)
   2009/C 153/19
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: College van burgemeester en wethouders van Rotterdam

      Žalovaný: M. E. E. Rijkeboer

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State (Nizozemsko) — Výklad čl. 6 odst. 1 písm. e) a čl. 12 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) — Vnitrostátní právní úprava omezující přístup k údajům zpracovávaným během roku, který předchází podání žádosti o přístup — Zásada proporcionality

      Výrok

               1)

               Článek 12 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů ukládá členským státům, aby stanovily právo na přístup k informacím o příjemcích nebo kategoriích příjemců údajů, jakož i k obsahu sdělovaných informací platící nejen ohledně přítomnosti, ale i minulosti. Členským státům přísluší stanovit lhůtu pro uchovávání těchto informací, jakož i odpovídající přístup k nim, které zajistí spravedlivou rovnováhu mezi jednak zájmem subjektu údajů na ochraně jeho soukromí, zejména uplatněním práv a opravných prostředků stanovených směrnicí 95/46, a jednak zátěží, kterou pro správce představuje povinnost tyto informace uchovávat.

               2)

               Úprava omezující uchovávání informací o příjemcích nebo kategoriích příjemců údajů a obsahu předaných údajů na období jednoho roku, a tomu odpovídajícím způsobem omezující i přístup ke zmíněným informacím, zatímco základní údaje jsou uchovávány mnohem déle, nezajišťuje spravedlivou rovnováhu mezi daným zájmem a danou povinností, není-li prokázáno, že delší uchovávání těchto informací představuje nadměrnou zátěž pro správce. Vnitrostátnímu soudu přísluší provést nezbytná ověření.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/18

         Výmaz spojených věcí C-426/03, C-427/03, C-428/03 a C-429/03 (1)

   (2005/C 115/34)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 15. prosince 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu spojených věcí C-426/03, C-427/03, C-428/03 a C-429/03 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Massa Carrara): GE.M.E.G. Srl proti Comune di Carrara CERIT SpA. (C-426/03), OMYA Spa proti Comune di Carrara (C-427/03), Roberto Lorenzoni proti Comune di Carrara Bipielle Riscossioni SpA (C-428/03) a DUEGI TRASPORTI Srl proti Comune di Carrara (C-429/03).

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


title: Věc C-348/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano – Itálie) – Moussa Sacko v. Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano „Řízení o předběžné otázce — Azylová politika — Směrnice 2013/32/EU — Články 12, 14, 31 a 46 — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Právo na účinnou soudní ochranu — Žaloba proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu — Možnost soudu rozhodnout bez nařízení výslechu žadatele“

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano – Itálie) – Moussa Sacko v. Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano
   (Věc C-348/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Azylová politika - Směrnice 2013/32/EU - Články 12, 14, 31 a 46 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinnou soudní ochranu - Žaloba proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu - Možnost soudu rozhodnout bez nařízení výslechu žadatele“)
   (2017/C 309/16)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Moussa Sacko

      Žalovaná: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany, a zejména její články 12, 14, 31 a 46, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní soud, jemuž byla předložena žaloba, kterou je napadáno rozhodnutí o zamítnutí zjevně nedůvodné žádosti o mezinárodní ochranu, uvedenou žalobu zamítl bez vyslechnutí žadatele, když na základě skutkových okolností není pochyb o opodstatněnosti tohoto rozhodnutí za předpokladu, že v řízení v prvním stupni byla žadateli poskytnuta příležitost k osobnímu pohovoru o jeho žádosti o mezinárodní ochranu v souladu s článkem 14 této směrnice a zpráva z tohoto pohovoru nebo přepis tohoto pohovoru v případě, že se uskutečnil, byly vloženy do spisu v souladu s čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice a dále že soud, k němuž byla podána žaloba, může nařídit takový výslech, pokud to považuje za nezbytné pro účely úplného a ex nunc posouzení jak skutkové, tak právní stránky podle čl. 46 odst. 3 téže směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016


title: Věc C-233/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádost Nejvyššího správního soudu o rozhodnutí o předběžné otázce — Česká republika) — Milan Kyrian v. Celní úřad Tábor ( Vzájemná pomoc při vymáhání pohledávek — Směrnice 76/308/EHS — Přezkumná pravomoc soudů členského státu, ve kterém má sídlo dožádaný orgán — Vykonatelnost dokladu o vymahatelnosti pohledávky — Řádné doručení tohoto dokladu dlužníkovi — Doručení v jazyce, jemuž příjemce nerozumí )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádost Nejvyššího správního soudu o rozhodnutí o předběžné otázce — Česká republika) — Milan Kyrian v. Celní úřad Tábor
   (Věc C-233/08) (1)

   („Vzájemná pomoc při vymáhání pohledávek - Směrnice 76/308/EHS - Přezkumná pravomoc soudů členského státu, ve kterém má sídlo dožádaný orgán - Vykonatelnost dokladu o vymahatelnosti pohledávky - Řádné doručení tohoto dokladu dlužníkovi - Doručení v jazyce, jemuž příjemce nerozumí“)
   2010/C 63/09
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Milan Kyrian

      Žalovaný: Celní úřad Tábor

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nejvyšší správní soud (Česká republika) — Výklad obecných zásad práva na spravedlivý proces, řádné správy a právního státu, jakož i čl. 12 odst. 3 směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření (Úř. věst. L 73, s. 18; Zvl. vyd. 02/01, s. 44), ve znění směrnice Rady 79/1071/EHS ze dne 6. prosince 1979, kterou se mění směrnice 76/308/EHS o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z operací, které jsou součástí systému financování Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, zemědělských dávek a cel (Úř. věst. L 331, s. 10; Zvl. vyd. 02/01, s. 299), jakož i směrnice Rady 2001/44/ES ze dne 15. června 2001, kterou se mění směrnice 76/308/EHS o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z operací, které jsou součástí systému financování Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, zemědělských dávek a cel, daně z přidané hodnoty a některých spotřebních daní (Úř. věst. L 175, s. 17; Zvl. vyd. 02/12, s. 27) — Možnost pro soudy členského státu, ve kterém má sídlo dožádaný orgán, prověřit, v souladu s právními předpisy platnými v tomto státě, vykonatelnost a řádné doručení dokladu o vymahatelnosti pohledávky — Doklad neobsahující údaj o datu narození dlužníka a vyhotovený v jazyce dlužníkovi nesrozumitelném, který se liší od úředního jazyka dožádaného členského státu

      Výrok

               1)

               Článek 12 odst. 3 směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření, ve znění směrnice Rady 2001/44/ES ze dne 15. června 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že soudy členského státu, ve kterém má sídlo dožádaný orgán, nemají v zásadě pravomoc k ověření vykonatelnosti dokladu o vymahatelnosti pohledávky. Naproti tomu v případě, že je k soudu uvedeného členského státu podána žaloba směřující proti platnosti a řádné povaze takových opatření k vymáhání pohledávky, jako je doručení exekučního titulu, je uvedený soud oprávněn ověřit, zda tato opatření byla řádně provedena v souladu s právními a správními předpisy uvedeného členského státu.

               2)

               K tomu, aby v rámci vzájemné spolupráce zavedené na základě směrnice 76/308, ve znění směrnice 2001/44, mohl příjemce dokladu o vymahatelnosti pohledávky uplatnit svá práva, musí mu být tento doklad doručen v úředním jazyce členského státu, ve kterém má sídlo dožádaný orgán. K zajištění dodržení tohoto práva přísluší vnitrostátnímu soudu, aby použil své vnitrostátní právo a dbal přitom na zajištění plné účinnosti práva Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc C-271/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 96/61/ES — Integrovaná prevence a omezování znečištění — Neúplné a nesprávné provedení)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-271/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/61/ES - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Neúplné a nesprávné provedení)
   (2008/C 171/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království (zástupce: C. Pochet, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Částečné, nesprávné nebo chybějící provedení článku 2 (odstavců 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10 a 11), článku 3, článku 5, článku 6 (odstavce 1), článku 8, článku 9 (odstavců 3, 4, 5 a 6), článku 10, článku 12 (odstavce 2), článku 13 (odstavců 1 a 2), článku 14, článku 17 (odstavce 2) a příloh I a IV směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 257, s. 26; Zvl. vyd. 15/03, s. 80) – Neexistence shody mezi věcnou působností prováděcích opatření a věcnou působností směrnice – Příliš rozsáhlá posuzovací pravomoc, která je přiznána regionálním orgánům, pokud jde o provozní povolení a okolnosti, za nichž musí být proveden nový přezkum nebo aktualizace podmínek pro povolení
   Výrok

               1)

               Tím, že provedlo částečně nebo nesprávně čl. 2 odst. 2 až 7 a 9 až 11, článek 3, článek 5, čl. 6 odst. 1, článek 8, čl. 9 odst. 3 až 6, článek 10, čl. 12 odst. 2, čl. 13 odst. 1 a 2, článek 14, jakož i přílohy I a IV směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění, Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-379/13: Žaloba podaná dne 22. července 2013 — Innovation First v. OHIM (NANO)

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/50

         Žaloba podaná dne 22. července 2013 — Innovation First v. OHIM (NANO)
   (Věc T-379/13)
   2013/C 260/89
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Innovation First, Inc. (Greenville, Spojené státy) (zástupce: J. Zecher, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. dubna 2013 ve věci R 1271/2012-1;

               —

               uložil žalovanému náhrady nákladů řízení, a to včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „NANO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 28 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 157 421

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 75 a čl. 37 odst. 3 nařízení č. 207/2009, porušení pravidla 50 odst. 2 písm. h) nařízení č. 2868/95 a porušení článku 76 a čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-187/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Treviso (Itálie) dne 20. dubna 2011 — Trestní řízení proti Eleně Vermisheva

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Treviso (Itálie) dne 20. dubna 2011 — Trestní řízení proti Eleně Vermisheva
   (Věc C-187/11)
   2011/C 211/21
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Treviso

      Účastnice původního řízení

      Žalobce: Elena Vermisheva

      Předběžná otázka

   Brání s ohledem na zásady loajální spolupráce a užitečného účinku směrnic články 15 a 16 směrnice 2008/115/ES (1) tomu, aby státnímu příslušníku třetí země, jehož pobyt na území členského státu je neoprávněný, byl uložen trest odnětí svobody až na čtyři léta v případě, že nesplnil první příkaz questore (policejního prezidenta), a trest odnětí svobody až na pět let v případě, že nesplnil následné příkazy (současně s povinností kriminální policie dotyčného zadržet jako v případě přistižení při páchání trestného činu) pouze v důsledku toho, že nedostatečně spolupracoval v rámci řízení o vyhoštění, a konkrétně toho, že pouze nesplnil příkaz k ukončení pobytu vydaný správním orgánem?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98.


title: Věc T-677/14: Žaloba podaná dne 19. září 2014 – Biogaran v. Komise

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/59

      Žaloba podaná dne 19. září 2014 – Biogaran v. Komise
      (Věc T-677/14)
      (2014/C 395/72)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Biogaran (Colombes, Francie) (zástupce: T. Reymond, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil články 1, 7 a 8 rozhodnutí Komise C(2014) 4955 final ze dne 9. července 2014 v řízení podle článku 101 a článku 102 Smlouvy o fungování Evropské unie (AT. 39612-Perindopril (SERVIER)) v rozsahu, v němž se týkají společnosti Biogaran,

                  —

                  podpůrně, využil své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci a podstatně snížil výši pokuty uložené společnosti Biogaran v článku 7 uvedeného rozhodnutí,

                  —

                  zrušil ve vztahu ke společnosti Biogaran v plném či částečném rozsahu rozhodnutí Komise C(2014) 4955 ze dne 9. července 2014 v rámci žalob podaných společnostmi Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier a Servier Laboratories Limited a vyvodil z toho veškeré důsledky v rámci své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci,

                  —

                  uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení v napadeném rozhodnutí, jelikož toto neprokazuje účast žalobkyně na jakémkoliv porušení pravidel hospodářské soutěže.
                  Žalobkyně tvrdí, že se sama nedopustila jakéhokoliv protisoutěžního jednání a nelze jí přičítat odpovědnost za dohodu o smírném řešení patentových sporů uzavřenou její mateřskou společností, jejíž účastnicí nebyla a neznala ani její obsah.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze zkreslení skutkového stavu, jelikož napadené rozhodnutí obsahuje nesprávný závěr, že dohoda o licencích a dodávkách, kterou žalobkyně uzavřela se společností Niche, působila jako další podnět k tomu, aby posledně uvedená společnost uzavřela dohodu o smírném řešení patentových sporů s mateřskou společností žalobkyně.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází, podpůrně, z nesprávného právního posouzení, jelikož žalobkyni byla uložena pokuta navzdory novosti zohledněného porušení.


title: Věc T-669/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Spirlea v. Komise „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokument, který Německo vydalo v rámci řízení EU Pilot – Článek 4 odst. 4 a 5 – Článek 4 odst. 2 třetí odrážka – Odepření přístupu – Porušení podstatných formálních náležitostí – Povinnost provést konkrétní a individuální zkoumání – Částečný přístup – Převažující veřejný zájem“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Spirlea v. Komise
      (Věc T-669/11) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokument, který Německo vydalo v rámci řízení EU Pilot - Článek 4 odst. 4 a 5 - Článek 4 odst. 2 třetí odrážka - Odepření přístupu - Porušení podstatných formálních náležitostí - Povinnost provést konkrétní a individuální zkoumání - Částečný přístup - Převažující veřejný zájem“)
      (2014/C 395/39)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobci: Darius Nicolai Spirlea a Mihaela Spirlea (Capezzano Pianore, Itálie) (zástupci: původně V. Foerster a T. Pahl, poté V. Foerster a E. George, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a H. Kraemer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. listopadu 2011, kterým byl žalobcům odepřen přístup k vyjádření, které Spolková republika Německo zaslala Komisi dne 7. července 2011 v rámci řízení EU pilot 2070/11/SNCO

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc T-298/07: Žaloba podaná dne 2. srpna 2007 – Itálie v. Komise

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/21

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2007 – Itálie v. Komise
   (Věc T-298/07)
   (2007/C 235/39)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 04980 ze dne 22. května 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: DOCUP cíl 2 „Lazio“ 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 009);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 05108 ze dne 25. května 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem je certifikace a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu; Odkaz: DOCUP Veneto cíl 2 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 005);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 05452 ze dne 4. června 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: DOCUP Piemonte 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 007);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 05665 ze dne 8. června 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: Regionální operativní program „Campania“ 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO 007);

               —

               zrušit všechny akty s nimi související a jim předcházející a uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/04, Italská republika v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


title: Věc T-617/11: Usnesení Tribunálu ze dne 19. října 2012 — Meyr-Melnhof Karton v. OHIM — Stora Enso (SILVAWHITE)

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. října 2012 — Meyr-Melnhof Karton v. OHIM — Stora Enso (SILVAWHITE)
   (Věc T-617/11) (1)

   2012/C 373/23
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc T-112/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2007 – Ruiz Sanz a další v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2001/2002 — Žaloba zjevně nepřípustná a zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/25

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2007 – Ruiz Sanz a další v. Komise
   (Věc T-112/04) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2001/2002 - Žaloba zjevně nepřípustná a zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění“)
   (2007/C 170/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Manuel Ruiz Sanz (Tervuren, Belgie), Anna Maria Campogrande (Brusel, Belgie) a Friedrich Mühlbauer (Brusel) (zástupci: původně G. Bounéou a F. Frabetti, poté F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení hodnotícího období 2001/2002, pokud jde o žalobce, a podpůrně posudků o vývoji služebního postupu žalobců za toto období.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zčásti zjevně nepřípustná a ve zbývající části jako zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění.

               2)

               Žalobci ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-288/10: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van Koophandel te Dendermonde — Belgie) — Wamo BVBA v. JBC NV, Modemakers Fashion NV ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Směrnice 2005/29/ES — Nekalé obchodní praktiky — Vnitrostátní právní úprava zakazující oznámení o snížení cen a oznámení, na základě nichž je možné snížení cen předpokládat“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/9

         Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van Koophandel te Dendermonde — Belgie) — Wamo BVBA v. JBC NV, Modemakers Fashion NV
   (Věc C-288/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky - Vnitrostátní právní úprava zakazující oznámení o snížení cen a oznámení, na základě nichž je možné snížení cen předpokládat)
   2011/C 252/15
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van Koophandel te Dendermonde

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Wamo BVBA

      Žalované: JBC NV, Modemakers Fashion NV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van Koophandel te Dendermonde — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22) — Vnitrostátní právní úprava, která během určitých období před výprodeji pro stanovená odvětví zakazuje oznámení o snížení cen a oznámení, na základě nichž je možné snížení cen předpokládat.

      Výrok

   Směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) je nutno vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu ustanovení, jako je to, o které se jedná ve věci v původním řízení, který v období před výprodeji obecně zakazuje zveřejňovat oznámení o snížení cen a oznámení, na základě nichž je možné snížení cen předpokládat, pokud toto ustanovení sleduje cíl ochrany spotřebitelů. Je na předkládajícím soudu, aby posoudil, zda tomu tak je ve věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-7/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-7/07) (1)

   (2007/C 297/57)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc T-171/17: Žaloba podaná dne 17. března 2017 – M & K v. EUIPO – Genfoot (KIMIKA)

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/57

         Žaloba podaná dne 17. března 2017 – M & K v. EUIPO – Genfoot (KIMIKA)
   (Věc T-171/17)
   (2017/C 144/77)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: M & K Srl (Prato, Itálie) (zástupkyně: F. Caricato, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Genfoot, Inc. (Montreal, Québec, Kanada)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „KIMIKA“ – Přihláška č. 13 233 391

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2017, ve věci R 1206/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uznal a prohlásil, že žaloba podaná žalobkyní je přípustná a opodstatněná, a proto

               —

               změnil napadené rozhodnutí;

               —

               vrátil věc EUIPO k novému rozhodnutí, a umožnil tak konečný zápis ochranné známky Evropské unie č. 13 233 391, a to i pro napadené třídy;

               —

               uložil protistraně náhradu nákladů všech tří řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 15 nařízení č. 207/2009;

               —

               Odvolací senát se dopustil pochybení při posouzení nebezpečí záměny mezi ochrannými známkami.