title: Věc C-23/21: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gericht Erster Instanz Eupen – Belgie) – IO v. Wallonische Region („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Článek 49 SFEU – Svoboda usazování – Provoz na pozemních komunikacích – Řidič s bydlištěm v jednom členském státě – Vozidlo registrované v jiném členském státě – Vozidlo poskytnuté k dispozici jednateli a společníkovi společnosti se sídlem v tomto jiném členském státě – Povinnost registrace v prvním členském státě“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/14

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gericht Erster Instanz Eupen – Belgie) – IO v. Wallonische Region
      (Věc C-23/21) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Provoz na pozemních komunikacích - Řidič s bydlištěm v jednom členském státě - Vozidlo registrované v jiném členském státě - Vozidlo poskytnuté k dispozici jednateli a společníkovi společnosti se sídlem v tomto jiném členském státě - Povinnost registrace v prvním členském státě“)
      (2021/C 513/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Gericht Erster Instanz Eupen

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: IO

         Žalovaný: Wallonische Region

         Výrok

                  1)

                  Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle které se jednatel společnosti nebo osoba samostatně výdělečně činná s bydlištěm v tomto členském státě může výjimky z povinnosti registrovat v tomto členském státě vozidlo, které je registrováno v jiném členském státě a které mu poskytla společnost – s právní subjektivitou nebo bez ní – se sídlem v tomto jiném členském státě, dovolávat pouze tehdy, pokud se doklady o tom, že splňuje podmínky uplatnění této výjimky, nacházejí vždy v tomto vozidle.

                  2)

                  Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která jednateli a společníkovi společnosti, který je rezidentem tohoto členského státu, ukládá povinnost registrovat vozidlo, které mu poskytla jeho společnost se sídlem v jiném členském státě, pokud tento jednatel a společník nepobírá plat nebo příjem od této společnosti a není schopný prokázat, jaké v ní má postavení, za předpokladu, že toto vozidlo není určeno k tomu, aby bylo v zásadě trvale používáno v prvním členském státě, a ani v podstatě nemá být takovýmto způsobem využíváno.

         (1)  Úř. věst. C 128, 12. 4. 2021.


title: Věc C-30/21: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Lennestadt – Německo) – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt. v. NW („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Justiční spolupráce v občanských věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Článek 1 odst. 1 – Věcná působnost – Pojem ‚věci občanské a obchodní‘ – Řízení o vymáhání poplatku za užívání zpoplatněné silnice“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/15

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Lennestadt – Německo) – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt. v. NW
      (Věc C-30/21) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Justiční spolupráce v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 1 odst. 1 - Věcná působnost - Pojem ‚věci občanské a obchodní‘ - Řízení o vymáhání poplatku za užívání zpoplatněné silnice“)
      (2021/C 513/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Lennestadt

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt.

         Žalovaný: NW

         Výrok

      Článek 1 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že žaloba k vymožení soudní cestou poplatku za užívání zpoplatněné silnice, kterou podala společnost pověřená ze zákona, jenž vztah založený na tomto užívání kvalifikuje jako soukromoprávní, spadá pod pojem „občanské a obchodní věci“ ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 148, 26.4.2021.


title: Věc C-510/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 19. srpna 2021 – DB v. Austrian Airlines AG

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 19. srpna 2021 – DB v. Austrian Airlines AG
      (Věc C-510/21)
      (2021/C 513/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: DB

         Žalovaná: Austrian Airlines AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být lékařská první pomoc poskytnutá na palubě letadla po nehodě ve smyslu čl. 17 odst. 1 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, která byla Evropským společenstvím podepsána dne 9. prosince 1999 a schválena jejím jménem usnesením Rady 2001/539/ES (1) ze dne 5. dubna 2001, která má za následek další zranění cestujícího vymezitelného od vlastních následků nehody, považována společně s prvotní událostí za jednu společnou nehodu?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku:
                  Brání článek 29 uvedené Úmluvy nároku na náhradu škody způsobené lékařskou první pomocí, jestliže je tento nárok uplatněn sice v promlčecí lhůtě podle vnitrostátního práva, avšak již po uplynutí lhůty pro podání žaloby podle článku 35 Úmluvy?

         (1)  Rozhodnutí Rady ze dne 5. dubna 2001 o uzavření Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva) Evropským společenstvím (Úř. věst. L 194, 18.7.2001, s. 38).


title: Věc C-519/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 24. srpna 2021 – ASA v. DGRFP Cluj

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 24. srpna 2021 – ASA v. DGRFP Cluj
      (Věc C-519/21)
      (2021/C 513/24)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: ASA

         Žalovaný: DGRFP Cluj

         Osoby vyzvané k ručení: BP, MB

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze směrnici o DPH 2006/112 (1) obecně a zejména články 9, 12, 14, 62, 63, 65, 73 a 78 vykládat, v takovém specifickém kontextu, jako je kontext sporu v původním řízení, v tom smyslu, že:

                              —

                              z hlediska uskutečnění zdanitelného plnění v případě zdanitelného plnění spočívajícího v dodání nemovitosti a z hlediska způsobu tvorby základu daně jsou osobami povinnými k dani také fyzické osoby, které jsou stranami smlouvy o sdružení bez právní osobnosti [uzavřené] s osobou povinnou k zaplacení daně za plnění uskutečněná na výstupu, kterou měla vybrat, a to s ohledem na to, že tato smlouva o sdružení nebyla před zahájením činnosti zaregistrována u daňových orgánů, ale byla jim předložena před vydáním správních daňových aktů?

                  2)

                  Lze směrnici o DPH 2006/112 obecně a zejména článek 167, čl. 168 písm. a), čl. 178 písm. a), článek 179, jakož i zásadu proporcionality a zásadu neutrality, vykládat, v takovém specifickém kontextu, jako je kontext sporu v původním řízení, v tom smyslu, že:

                              a)

                              nárok na odpočet daně je přiznán osobě povinné k dani v případě, že tato osoba není daňovým dlužníkem ani osobně nezaplatila DPH na vstupu za zboží a služby používané při zdanitelných plněních a DPH na vstupu je splatná nebo zaplacená fyzickými osobami, u nichž nebylo zjištěno postavení osoby povinné k dani, ale které jsou stranami smlouvy o sdružení bez právní osobnosti [uzavřené] s osobou povinnou k zaplacení daně za plnění uskutečněná na výstupu, kterou měla vybrat, a to s ohledem na to, že smlouva o sdružení nebyla zaregistrována u daňových orgánů před zahájením činnosti?

                              b)

                              nárok na odpočet daně je přiznán osobě povinné k dani, v takovém specifickém kontextu, jako je kontext sporu v původním řízení, v případě, že tato osoba není daňovým dlužníkem ani osobně nezaplatila DPH na vstupu za zboží a služby používané při zdanitelných plněních a DPH na vstupu je splatná nebo zaplacená fyzickou osobou, u které nebylo zjištěno postavení osoby povinné k dani, která je stranou smlouvy o sdružení bez právní osobnosti a která spolu s osobou povinnou k dani rovněž hodlá uplatnit nebo mohla uplatnit svůj nárok na odpočet, a tyto osoby jsou povinny zaplatit daň za plnění uskutečněná na výstupu, kterou měly vybrat, a to s ohledem na to, že smlouva o sdružení nebyla zaregistrována u daňových orgánů před zahájením činnosti?

                  3)

                  V případě záporné odpovědi nebo také ve světle zásady právní jistoty:
                  je přípustná žádost osoby povinné k dani, na kterou se vztahuje povinnost zaplatit DPH a související příslušenství, určená fyzickým osobám, u nichž nebylo zjištěno postavení osoby povinné k dani a které jsou stranami smlouvy o sdružení bez právní osobnosti [uzavřené] s osobou povinnou k dani, která je povinna zaplatit daň za plnění uskutečněná na výstupu, kterou měla vybrat, a to s ohledem na to, že smlouva o sdružení nebyla zaregistrována u daňových orgánů před zahájením činnosti, za účelem získání podílu [daně] stanoveného pro rozdělení zisku, který přísluší výše uvedeným osobám na základě smlouvy o sdružení, ve vztahu k povinnosti zaplatit DPH a související příslušenství, kterou má osoba povinná k dani?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-522/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pfälzisches Oberlandesgericht (Německo) dne 24. srpna 2021 – MS v. Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pfälzisches Oberlandesgericht (Německo) dne 24. srpna 2021 – MS v. Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH
      (Věc C-522/21)
      (2021/C 513/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Pfälzisches Oberlandesgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalovaný a navrhovatel v odvolacím řízení: MS

         Žalobkyně a odpůrkyně v odvolacím řízení: Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH

         Předběžná otázka

      Je čl. 18 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1768/95 ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství (1) v rozsahu, v němž lze za podmínek zde uvedených požadovat minimální náhradu škody ve výši čtyřnásobku licenčního poplatku, slučitelný s nařízením Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství („základní nařízení“) (2), zejména s čl. 94 odst. 2 první větou?

         (1)  Úř. věst. 1995, L 173, s. 14.

         (2)  Úř. věst. 1994, L 227, s. 1.


title: Věc C-524/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 24. srpna 2021 – IG v. Agenţia Judeţeană de Ocupare a Forţei de Muncă Ilfov

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 24. srpna 2021 – IG v. Agenţia Judeţeană de Ocupare a Forţei de Muncă Ilfov
      (Věc C-524/21)
      (2021/C 513/26)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně-odvolatelka: IG

         Žalovaný-odpůrce: Agenţia Judeţeană de Ocupare a Forţei de Muncă Ilfov

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání ustanovení čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 směrnice 2008/94 (1), z hlediska autonomního pojmu „platební neschopnost“, takové vnitrostátní právní úpravě provádějící směrnici – čl. 15 odst. 1 a 2 Legea nr. 200/2006 privind constituirea și utilizarea Fondului de garantare pentru plata creanțelor salariale (zákon č. 200/2006 o zřízení a používání Záručního fondu pro výplatu mzdových pohledávek), ve spojení s článkem 7 Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 200/2006 (metodologická pravidla pro uplatňování zákona č. 200/2006) – jak ji vyložil Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (Nejvyšší kasační soud – senát pro řešení právních otázek) v rozhodnutí č. 16/2018, podle kterého období 3 měsíců, po které může Záruční fond převzít a vyplácet mzdové pohledávky zaměstnavatele v platební neschopnosti, odkazuje výhradně na datum zahájení insolvenčního řízení?

                  2)

                  Brání ustanovení čl. 3 [druhého pododstavce] a čl. 4 odst. 2 směrnice 2008/94 článku 15 odst. 1 a 2 zákona č. 200/2006 o zřízení a používání Záručního fondu pro výplatu mzdových pohledávek, jak jej vykládá Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (Nejvyšší kasační soud – senát pro řešení právních otázek) v rozhodnutí č. 16/2018, podle kterého maximální doba 3 měsíců, po kterou může Záruční fond převzít a vyplácet mzdové pohledávky zaměstnavatele v platební neschopnosti, spadá do referenčního období 3 měsíců bezprostředně předcházejících zahájení insolvenčního řízení a 3 měsíců bezprostředně následujících po zahájení insolvenčního řízení?

                  3)

                  Je vnitrostátní správní praxe, podle které jsou na základě rozhodnutí Curtea de Conturi (Účetní dvůr) a při neexistenci zvláštní vnitrostátní právní úpravy, která by pracovníka zavazovala k vrácení, od pracovníka vymáhány částky údajně vyplacené za období, která nespadají do právního rámce, nebo které byly nárokovány po uplynutí zákonné promlčecí lhůty, v souladu se sociálním cílem směrnice 2008/94 a čl. 12 písm. a) směrnice?

                  4)

                  Představuje v rámci výkladu pojmu „zneužívání“ uvedeného v čl. 12 písm. a) směrnice 2008/94 akt, jehož cílem je, s deklarovaným účelem dodržet obecnou promlčecí lhůtu, vymáhat od pracovníka mzdové nároky, které uhradil Fond prostřednictvím soudem určeného insolvenčního správce, dostatečně objektivní odůvodnění?

                  5)

                  Je výklad a vnitrostátní správní praxe, podle které jsou mzdové pohledávky, jejichž vrácení je od pracovníků požadováno, přirovnány k daňové pohledávce vytvářející úroky a penále za opožděné platby, slučitelné s ustanoveními a účelem směrnice?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (kodifikované znění) (Úř. věst. L 283, 28.10.2008, s. 36).


title: Věc C-525/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 24. srpna 2021 – Agenţia Municipală pentru Ocuparea Forţei de Muncă Bucureşti v. IM

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 24. srpna 2021 – Agenţia Municipală pentru Ocuparea Forţei de Muncă Bucureşti v. IM
      (Věc C-525/21)
      (2021/C 513/27)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobce-odvolatel: Agenţia Municipală pentru Ocuparea Forţei de Muncă Bucureşti

         Žalovaný-odpůrce: IM

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání ustanovení čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 směrnice 2008/94 (1), z hlediska autonomního pojmu „platební neschopnost“, takové vnitrostátní právní úpravě provádějící směrnici – čl. 15 odst. 1 a 2 Legea nr. 200/2006 privind constituirea și utilizarea Fondului de garantare pentru plata creanțelor salariale (zákon č. 200/2006 o zřízení a používání Záručního fondu pro výplatu mzdových pohledávek), ve spojení s článkem 7 Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 200/2006 (metodologická pravidla pro uplatňování zákona č. 200/2006) – jak ji vyložil Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (Nejvyšší kasační soud – senát pro řešení právních otázek) v rozhodnutí č. 16/2018, podle kterého období 3 měsíců, po které může Záruční fond převzít a vyplácet mzdové pohledávky zaměstnavatele v platební neschopnosti, odkazuje výhradně na datum zahájení insolvenčního řízení?

                  2)

                  Brání ustanovení čl. 3 [druhého pododstavce] a čl. 4 odst. 2 směrnice 2008/94 článku 15 odst. 1 a 2 zákona č. 200/2006 o zřízení a používání Záručního fondu pro výplatu mzdových pohledávek, jak jej vykládá Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (Nejvyšší kasační soud – senát pro řešení právních otázek) v rozhodnutí č. 16/2018, podle kterého maximální doba 3 měsíců, po kterou může Záruční fond převzít a vyplácet mzdové pohledávky zaměstnavatele v platební neschopnosti, spadá do referenčního období 3 měsíců bezprostředně předcházejících zahájení insolvenčního řízení a 3 měsíců bezprostředně následujících po zahájení insolvenčního řízení?

                  3)

                  Je vnitrostátní správní praxe, podle které jsou na základě rozhodnutí Curtea de Conturi (Účetní dvůr) a při neexistenci zvláštní vnitrostátní právní úpravy, která by pracovníka zavazovala k vrácení, od pracovníka vymáhány částky údajně vyplacené za období, která nespadají do právního rámce, nebo které byly nárokovány po uplynutí zákonné promlčecí lhůty, v souladu se sociálním cílem směrnice 2008/94 a čl. 12 písm. a) směrnice?

                  4)

                  Představuje v rámci výkladu pojmu „zneužívání“ uvedeného v čl. 12 písm. a) směrnice 2008/94 akt, jehož cílem je, s deklarovaným účelem dodržet obecnou promlčecí lhůtu, vymáhat od pracovníka mzdové nároky, které uhradil Fond prostřednictvím soudem určeného insolvenčního správce, dostatečně objektivní odůvodnění?

                  5)

                  Je výklad a vnitrostátní správní praxe, podle které jsou mzdové pohledávky, jejichž vrácení je od pracovníků požadováno, přirovnány k daňové pohledávce vytvářející úroky a penále za opožděné platby, slučitelné s ustanoveními a účelem směrnice?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (kodifikované znění) (Úř. věst. L 283, 28.10.2008, s. 36).


title: Věc C-555/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 9. září 2021 – UniCredit Bank Austria AG v. Verein für Konsumenteninformation

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 9. září 2021 – UniCredit Bank Austria AG v. Verein für Konsumenteninformation
      (Věc C-555/21)
      (2021/C 513/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: UniCredit Bank Austria AG

         Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Verein für Konsumenteninformation

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 25 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/ЕU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (1) vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že se v případě, že dlužník využije své právo zčásti nebo zcela splatit úvěr před uplynutím sjednané doby, poměrně snižují úroky, které má dlužník zaplatit, a náklady, které jsou závislé na době trvání úvěru, zatímco pro náklady, které jsou nezávislé na době trvání úvěru, chybí odpovídající právní úprava?

         (1)  Úř. věst. 2014, L 60, s. 34.


title: Věc C-577/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijskim gradskim sadem (Bulharsko) dne 20. září 2021 – LM a NO v. HUK-COBURG-Allgemeine Versicherung AG

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijskim gradskim sadem (Bulharsko) dne 20. září 2021 – LM a NO v. HUK-COBURG-Allgemeine Versicherung AG
      (Věc C-577/21)
      (2021/C 513/29)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofijski gradski sad

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: LM a NO

         Žalovaná: HUK-COBURG-Allgemeine Versicherung AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je výklad pojmu „škody na zdraví“ v tom smyslu, že se o takovouto škodu v případě psychické bolesti a utrpení dítěte způsobené smrtí jednoho z rodičů následkem dopravní nehody jedná pouze tehdy, když tato bolest a toto utrpení měly za následek patologické poškození zdraví dítěte, v rozporu s čl. 1 odst. 1 směrnice 84/5/EHS?

                  2.

                  Platí zásada výkladu vnitrostátních právních předpisů v souladu s unijním právem vnitrostátním soudem, jestliže vnitrostátní soud nepoužije vlastní vnitrostátní právo, nýbrž vnitrostátní právo jiného členského státu Evropské unie?


title: Věc C-596/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Nürnberg (Německo) dne 28. září 2021 – A v. Finanzamt M

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Nürnberg (Německo) dne 28. září 2021 – A v. Finanzamt M
      (Věc C-596/21)
      (2021/C 513/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Nürnberg

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: A

         Žalovaný: Finanzamt M

         Předběžné otázky (1)

                  1.

                  Lze druhému pořizovateli odepřít odpočet daně z pořízení zboží, protože musel vědět, že původní prodávající při prvním prodeji neodvedl daň z přidané hodnoty, ačkoliv rovněž první pořizovatel věděl, že původní prodávající při prvním prodeji daň z přidané hodnoty neodvedl?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku: je v případě odepření u druhého pořizovatele částka omezena výší ztráty způsobené daňovým únikem?

                  3.

                  V případě kladné odpovědi na druhou předběžnou otázku: Vypočítá se daňová ztráta

                              a.

                              porovnáním daně splatné ze zákona v řetězci poskytnutí služeb se skutečně vyměřenou daní,

                              b.

                              porovnáním daně splatné ze zákona v řetězci poskytnutí služeb se skutečně odvedenou daní nebo

                              c.

                              jakým jiným způsobem?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-603/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2021 Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) ze dne 28. července 2021 ve věci T-634/20, UPTR v. Parlament a Rada

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2021 Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) ze dne 28. července 2021 ve věci T-634/20, UPTR v. Parlament a Rada
      (Věc C-603/21 P)
      (2021/C 513/31)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) (zástupce: F. Vanden Bogaerde, advokát)

         Další účastníci řízení: Evropský parlament, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zaprvé: prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný;

                  —

                  zadruhé: zrušil čl. 2 bod 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EU) č. 1024/2012 za účelem jejich přizpůsobení vývoji v odvětví silniční dopravy (1), a to na základě článku 263 konsolidovaného znění Smlouvy o fungování Evropské unie a na základě níže uvedených důvodů kasačního opravného prostředku;

                  —

                  zatřetí: rozhodl o nákladech řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         První důvod kasačního opravného prostředku: Přípustnost původní žaloby

      Členové navrhovatelky musí požívat účinné právní ochrany. Za tímto účelem nelze v této věci zachovat úzký výklad pojmu „bezprostředního a osobního dotčení“. Vyplývá to ze zvláštního trestněprávního/sankčního kontextu, v němž členové navrhovatelky nemají subjektivní právo, takže nemají přímý přístup k soudům.
      Podle tvrzení navrhovatelky lze stěží považovat za účinnou právní ochranu, pokud se členové navrhovatelky musí dostat do protiprávní situace, aby se pak stali závislými na kontrolních instancích, které musí mít možnost stíhat nebo sankcionovat, aniž jsou k tomu povinné. Navíc není zaručena účinná právní ochrana, jelikož vnitrostátní soud není vždy nucen předložit žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Soudnímu dvoru.

         Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Porušení vnitřního trhu

      Cílem čl. 3 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii je vytvoření vnitřního trhu. Tento evropský vnitřní trh je vytvořen mimo jiné prostřednictvím zásady svobodného poskytování služeb.
      Volný pohyb služeb v odvětví dopravy je upraven pravidly obsaženými v hlavě VI Smlouvy o fungování Evropské unie.
      Důsledkem toho musí být v oblasti silniční dopravy a zvláště kabotáže dosažení postupné liberalizace.
      Této liberalizace na trhu dopravy bylo z historického hlediska také skutečně dosaženo. Dosažená liberalizace trhu dopravy a zrušení omezení však byly oslabeny. Dosažená liberalizace se ještě více snížila v důsledku napadeného ustanovení, jelikož obsahuje významné omezení, které je nevýhodné především pro dopravce, kteří jsou členy navrhovatelky.
      Důvody, na nichž je toto omezení skutečně založeno, jsou již zahrnuty v jiných unijních legislativních opatřeních (Mobility Package).
      Napadené ustanovení porušuje čl. 3 odst. 3 SEU a zásadu volného pohybu služeb podle hlavy IV SFEU a musí být proto zrušeno.

         Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Porušení zásady proporcionality

      Analýza dopadů týkající se návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009 a (ES) č. 1072/2009 za účelem jejich přizpůsobení vývoji v odvětví silniční dopravy, se uskutečnila za účelem další liberalizace kabotážní přepravy v Evropské unii.
      V rámci této analýzy dopadů nebyla zohledněna žádná případná čekací doba, která byla legislativně upravena až v pozdější fázi. Lze tedy jen předpokládat, že zavedení čekací doby v délce čtyř dnů po provedení poslední kabotáže bude mít významný dopad na počet kabotáží uvnitř Evropské unie. Účinky této čekací doby však nebyly v rámci analýzy dopadů během legislativního procesu zkoumány.
      Stran změny úpravy kabotáže, která vedla k silnému poklesu již dosažené úrovně liberalizace zavedením čekací doby v délce čtyř dnů po poslední kabotáži, nelze tvrdit, že se nejedná o „podstatnou“ změnu. Analýza dopadů musí být proto považována za nezbytnou pro další průběh legislativního procesu.
      Evropský parlament a Rada nemohou tvrdit, že aktualizace analýzy dopadů nebyla vhodná nebo nezbytná pro legislativní proces.
      Neprovedení aktualizace analýzy dopadů musí být proto považováno za porušení zásady proporcionality, kterou jsou Evropský parlament a Rada vázány.

         (1)  Úř. věst. 2020, L 249, s. 17.


title: Věc C-605/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Městským soudem v Praze (Česká republika) dne 30. září 2021 – Heureka Group a.s. v. Google LLC

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Městským soudem v Praze (Česká republika) dne 30. září 2021 – Heureka Group a.s. v. Google LLC
      (Věc C-605/21)
      (2021/C 513/32)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Městský soud v Praze

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Heureka Group a.s.

         Žalovaná: Google LLC

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 21 odst. 1 Směrnice 2014/104 (1) a obecné unijní zásady vykládány tak, že se Směrnice 2014/104, a zejména její článek 10, přímo či nepřímo použije na tento spor o náhradu veškeré škody způsobené porušením článku 102 SFEU, které bylo započato před datem platnosti Směrnice 2014/104 a ukončeno po uplynutí transpoziční lhůty k její implementaci, za situace, kdy i žaloba na náhradu škody byla podána po uplynutí transpoziční lhůty, anebo tak, že se článek 10 Směrnice 2014/104 použije pouze na část uvedeného jednání (a z toho plynoucí část škody), které se událo po datu platnosti Směrnice 2014/104, případně po datu uplynutí transpoziční lhůty?

                  2)

                  Vyžaduje smysl a účel Směrnice 2014/104 a/nebo článek 102 SFEU a zásada efektivity, aby byl článek 22 odst. 2 Směrnice 2014/104 vykládán tak, že „vnitrostátní předpisy přijaté podle článku 21, které nejsou uvedeny v [článku 22] odstavci 1“ jsou ta ustanovení vnitrostátních předpisů, kterými byl implementován článek 10 Směrnice 2014/104, jinými slovy, spadá článek 10 Směrnice 2014/104 a pravidla promlčení do prvního nebo do druhého odstavce článku 22 Směrnice 2014/104?

                  3)

                  Je v souladu s článkem 10 odst. 2 Směrnice 2014/104 a/nebo s článkem 102 SFEU a zásadou efektivity taková vnitrostátní právní úprava a její výklad, která „vědomost o tom, že byla způsobena škoda“ relevantní pro počátek běhu subjektivní promlčecí lhůty váže na vědomost poškozeného o „jednotlivých dílčích škodách“, které vznikají postupně v čase v průběhu trvajícího nebo pokračujícího protisoutěžního jednání (neboť judikatura vychází z předpokladu, že předmětný škodní nárok je ve svém celku dělitelný) a ve vztahu k nimž tak začínají běžet samostatné subjektivní promlčecí lhůty bez ohledu na vědomost poškozeného o škodě v celém jejím rozsahu způsobené celým porušením článku 102 SFEU, tedy taková vnitrostátní právní úprava a její výklad, která umožňuje, aby běh promlčecí lhůty u nároku na náhradu škody způsobené protisoutěžním jednáním započal před okamžikem ukončení tohoto jednání spočívajícího v příznivějším umísťování a zobrazování vlastního srovnávače cen v rozporu s článkem 102 SFEU?

                  4)

                  Brání článek 10 odst. 2, 3 a 4 Směrnice 2014/104 a/nebo článek 102 SFEU a zásada efektivity, takové vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že subjektivní promlčecí lhůta, pokud jde o žaloby na náhradu škody, činí tři roky a začíná běžet ode dne, kdy se poškozený dozvěděl nebo mohl dozvědět o dílčí škodě a o tom, kdo je povinen k její náhradě, ale nezohledňuje (i) okamžik ukončení protiprávního jednání, (ii) vědomost poškozeného o tom, že jednání je porušením pravidel o hospodářské soutěži, a která současně (iii) nestaví ani nepřerušuje tuto tříletou promlčecí lhůtu po dobu řízení před Komisí, jehož předmětem je dosud neukončené porušování článku 102 SFEU, a (iv) neobsahuje pravidlo, že pozastavení běhu promlčecí lhůty skončí nejdříve jeden rok poté, co rozhodnutí o protiprávním jednání nabylo právní moci?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/104/EU ze dne 26. listopadu 2014 o určitých pravidlech upravujících žaloby o náhradu škody podle vnitrostátního práva v případě porušení právních předpisů členských států a Evropské unie o hospodářské soutěži Text s významem pro EHP; Úř. věst. 2014, L 349, s. 1.


title: Věc C-606/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 30. září 2021 – Doctipharma SAS v. Union des Groupements de pharmaciens d’officine (UDGPO), Pictime Coreyre

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 30. září 2021 – Doctipharma SAS v. Union des Groupements de pharmaciens d’officine (UDGPO), Pictime Coreyre
      (Věc C-606/21)
      (2021/C 513/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Paris

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Doctipharma SAS

         Žalované: Union des Groupements de pharmaciens d’officine (UDGPO), Pictime Coreyre

         Předběžné otázky

                  —

                  Musí být činnost společnosti Doctipharma, jak je popsána v tomto rozsudku, vykonávaná na jejích internetových stránkách www.doctipharma.fr a z těchto internetových stránek, kvalifikována jako „služba informační společnosti“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 (1)?

                  —

                  Spadá v takovém případě činnost společnosti Doctipharma, jak je popsána v tomto rozsudku, vykonávaná na jejích internetových stránkách www.doctipharma.fr a z těchto internetových stránek, do oblasti působnosti článku 85c evropské směrnice ze dne 6. listopadu 2001 (2), ve znění směrnice ze dne 8. června 2011?

                  —

                  Musí být článek 85c směrnice ze dne 6. listopadu 2001, ve znění směrnice ze dne 8. června 2011, vykládán v tom smyslu, že zákaz činnosti společnosti Doctipharma, jak je popsána v tomto rozsudku, vykonávané na jejích internetových stránkách www.doctipharma.fr a z těchto internetových stránek, který vychází z výkladu článku L. 5125-25 a článku L. 5125-26 Code de la santé publique (Zákoník veřejného zdraví), je omezením odůvodněným ochranou veřejného zdraví?

                  —

                  Není-li tomu tak, musí být článek 85c směrnice ze dne 6. listopadu 2011, ve znění směrnice ze dne 8. června 2011, vykládán v tom smyslu, že povoluje činnost společnosti Doctipharma, jak je popsána v tomto rozsudku, vykonávanou na jejích internetových stránkách www.doctipharma.fr a z těchto internetových stránek?

                  —

                  Je v takovém případě zákaz činnosti společnosti Doctipharma, vycházející z výkladu článku L. 5125-25 a článku L. 5125-26 Code de la santé publique (zákoník veřejného zdraví) provedeného Cour de cassation (Kasační soud), odůvodněn ochranou veřejného zdraví ve smyslu článku 85c směrnice ze dne 6. listopadu 2001, ve znění směrnice ze dne 8. června 2011?

                  —

                  Není-li tomu tak, musí být článek 85c směrnice ze dne 6. listopadu 2001, ve znění směrnice ze dne 8. června 2011, vykládán v tom smyslu, že povoluje činnost „služby informační společnosti“ nabízenou společností Doctipharma?

         (1)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s. 37).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, 28.11.2001, s. 67).


title: Věc C-633/21: Žaloba podaná dne 14. října 2021 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/24

      Žaloba podaná dne 14. října 2021 – Evropská komise v. Řecká republika
      (Věc C-633/21)
      (2021/C 513/34)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: Μ. Konstantinidis, M. Noll-Ehlers)

         Žalovaná: Řecká republika

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  A)

                  konstatoval, že Řecká republika:

                              —

                              tím, že systematicky a neustále překračovala roční mezní hodnoty oxidu dusičitého od roku 2010 v aglomeraci v Athénách (ΕL0003), nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z článku 13 ve spojení s přílohou XI směrnice 2008/50/ES (1);

                              —

                              tím, že nepřijala od 11. června 2010 opatření nezbytná k zajištění, aby byly dodržovány roční mezní hodnoty NO2 v aglomeraci v Athénách (ΕL0003), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 23 odst. 1 směrnice 2008/50 (ve spojení s přílohou XV, částí A, této směrnice), a zejména nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z čl. 23 odst. 1 druhého pododstavce uvedené směrnice, přijmout vhodná opatření, aby bylo období překročení mezních hodnot co možná nejkratší.

                  B)

                  uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      V rámci prvního žalobního důvodu Komise zdůrazňuje, že směrnice 2008/50 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu vyžaduje, aby členské státy omezily expozici občanů oxidu dusičitému (NO2). Komise tvrdí, že od roku 2005, tedy roku, kdy se dodržování mezních denních a ročních hodnot oxidu dusičitého (NO2) stalo povinným na základě článku 13 směrnice 2008/50, Řecká republika na základě ročních zpráv o kvalitě ovzduší, které předává, nezajistila soudržné dodržování maximálních denních hodnot v aglomeraci ΕL0003 v Athénách.
      V rámci druhého žalobního důvodu Komise uvádí, že čl. 23 odst. 1 druhý pododstavec směrnice 2008/50 ukládá členským státům v případě překročení mezních hodnot povinnost jasně a urgentně schválit plány kvality ovzduší, které obsahují náležitá opatření, aby bylo období překročení mezních hodnot co možná nejkratší. Komise tvrdí, že Řecká republika nevypracovala náležitý plán kvality ovzduší týkající se oxidu dusičitého pro aglomeraci EL0003 v Athénách v rozporu s čl. 23 odst. 1 směrnice 2008/50.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (Úř. věst. L 152, 11.6.2008, s. 1).


title: Věc C-258/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n° 1 de Barcelona – Španělsko) – HV v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/25

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 1 de Barcelona – Španělsko) – HV v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Věc C-258/20) (1)

      (2021/C 513/35)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2020.


title: Věc C-689/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofijski rajonen sad – Bulharsko) – „Banka DSK“ EAD v. RP

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/25

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofijski rajonen sad – Bulharsko) – „Banka DSK“ EAD v. RP
      (Věc C-689/20) (1)

      (2021/C 513/36)
      Jednací jazyk: bulharština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 88, 15. 3. 2021.


title: Věc C-336/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg – Rakousko) – L GmbH v. F GmbH, BW, SW

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/25

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg – Rakousko) – L GmbH v. F GmbH, BW, SW
      (Věc C-336/21) (1)

      (2021/C 513/37)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 349, 30.8.2021.


title: Věc T-503/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2021 – T i D kontrolni sistemi v. EUIPO – Sigmatron (Signalizační zařízení a nástroje) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující signalizační zařízení a nástroje – Starší (průmyslový) vzor Společenství – Důvod neplatnosti – Nedostatek individuální povahy – Prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru – Nedostatek vlivu – Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru – Informovaný uživatel – Míra volnosti původce (průmyslového) vzoru – Neexistence odlišného celkového dojmu – Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2021 – T i D kontrolni sistemi v. EUIPO – Sigmatron (Signalizační zařízení a nástroje)
      (Věc T-503/20) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující signalizační zařízení a nástroje - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru - Nedostatek vlivu - Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru - Informovaný uživatel - Míra volnosti původce (průmyslového) vzoru - Neexistence odlišného celkového dojmu - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
      (2021/C 513/38)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: T i D kontrolni sistemi EOOD (Varna, Bulharsko) (zástupce: P. Priparzhenski, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: P. Georgieva a A. Folliard Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sigmatron EOOD (Sofie, Bulharsko) (zástupce: A. Kostov, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. dubna 2020 (věc R 956/2019-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Sigmatron a T i D kontrolni sistemi.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti T i D kontrolni sistemi EOOD se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc T-201/18: Usnesení Tribunálu ze dne 28. října 2021 – Diusa Rendering a Assograssi v. Komise („Veřejné zdraví – Pravidla pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií – Vývoz organických hnojiv a pomocných půdních látek z materiálů kategorie 2 – Nezahájení postupu Komisí s cílem přezkoumat zákaz – Žaloba pro nečinnost – Návrh opatření, kterými bude nečinnost ukončena – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/26

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. října 2021 – Diusa Rendering a Assograssi v. Komise
      (Věc T-201/18) (1)

      („Veřejné zdraví - Pravidla pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií - Vývoz organických hnojiv a pomocných půdních látek z materiálů kategorie 2 - Nezahájení postupu Komisí s cílem přezkoumat zákaz - Žaloba pro nečinnost - Návrh opatření, kterými bude nečinnost ukončena - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 513/39)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Diusa Rendering Srl (Piacenza, Itálie) a Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Buccinasco, Itálie) (zástupce: M. Moretto, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi, W. Farrell a B. Eggers, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 265 SFEU, který zní na určení, že Komise protiprávně nezahájila postup upravený v článku 5a rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. 1999, L 184, s. 23) s cílem přezkoumat zákaz vývozu organických hnojiv a pomocných půdních látek z materiálů kategorie 2 stanovený v čl. 43 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu) (Úř. věst. 2009, L 300, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Diusa Rendering Srl a sdružením Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc T-329/20: Usnesení Tribunálu ze dne 25. října 2021 – 4B Company v. EUIPO – Deenz [Přívěsek (bižuterie)] („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující přívěsek (bižuterie) – Zachování (průmyslového) vzoru Společenství ve změněné formě – Článek 25 odst. 6 nařízení (ES) č. 6/2002 – Právní zájem na podání žaloby – Nepřípustnost“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/27

      Usnesení Tribunálu ze dne 25. října 2021 – 4B Company v. EUIPO – Deenz [Přívěsek (bižuterie)]
      (Věc T-329/20) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující přívěsek (bižuterie) - Zachování (průmyslového) vzoru Společenství ve změněné formě - Článek 25 odst. 6 nařízení (ES) č. 6/2002 - Právní zájem na podání žaloby - Nepřípustnost“)
      (2021/C 513/40)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: 4B Company Srl (Montegiorgio, Itálie) (zástupce: G. Brogi, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Scardocchia a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Deenz Holding Ltd (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupce: N. Alberti, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. března 2020 (věc R 2449/2018-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi 4B Company a Deenz Holding.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Společnosti 4B Company Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 247, 27.7.2020.


title: Věc T-510/20: Usnesení Tribunálu ze dne 22. října 2021 – Fachverband Spielhallen a LM v. Komise („Státní podpory – Daňové zacházení vůči provozovatelům veřejných kasin v Německu – Stížnost – Předběžná fáze zkoumání – Rozhodnutí Komise konstatující neexistenci státní podpory – Podmínky zahájení formálního vyšetřovacího řízení – Závažné obtíže – Pojem ‚státní podpora‘ – Odvod ze zisků – Výhoda – Selektivní povaha – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/28

      Usnesení Tribunálu ze dne 22. října 2021 – Fachverband Spielhallen a LM v. Komise
      (Věc T-510/20) (1)

      („Státní podpory - Daňové zacházení vůči provozovatelům veřejných kasin v Německu - Stížnost - Předběžná fáze zkoumání - Rozhodnutí Komise konstatující neexistenci státní podpory - Podmínky zahájení formálního vyšetřovacího řízení - Závažné obtíže - Pojem ‚státní podpora‘ - Odvod ze zisků - Výhoda - Selektivní povaha - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2021/C 513/41)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Fachverband Spielhallen eV (Berlín, Německo), LM (zástupci: A. Bartosch a R. Schmidt, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a K. Blanck, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: R. Kanitz a S. Costanzo, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2019) 8819 final ze dne 9. prosince 2019, o státních podporách SA.44944 (2019/C, ex 2019/FC) – Daňové zacházení vůči provozovatelům veřejných kasin v Německu a SA.53552 (2019/C, ex 2019/FC) – Údajná záruka pro provozovatele veřejných kasin v Německu (záruka ziskovosti) v rozsahu, v němž zamítá stížnost podanou žalobkyněmi proti skutečnosti, že částky placené Spolkové zemi Severní Porýní-Vestfálsko (Německo) provozovateli veřejných kasin na základě odvodu ze zisků byly odpočitatelné z daňových základů živnostenské daně a daně z příjmu nebo daně z příjmu právnických osob.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Fachverband Spielhallen eV a LM ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc T-22/21: Usnesení Tribunálu ze dne 22. října 2021 – Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior v. Komise („Žaloba na neplatnost – Nástroj předvstupní pomoci – Třetí stát – Vnitrostátní veřejná zakázka – Vypovězení smlouvy ze strany veřejného zadavatele – Žádost veřejného zadavatele o vykonání bankovní záruky – Kontrasignace vedoucího delegace Unie ve třetím státě nebo jeho zástupce – Nedostatek pravomoci“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/28

      Usnesení Tribunálu ze dne 22. října 2021 – Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior v. Komise
      (Věc T-22/21) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Nástroj předvstupní pomoci - Třetí stát - Vnitrostátní veřejná zakázka - Vypovězení smlouvy ze strany veřejného zadavatele - Žádost veřejného zadavatele o vykonání bankovní záruky - Kontrasignace vedoucího delegace Unie ve třetím státě nebo jeho zástupce - Nedostatek pravomoci“)
      (2021/C 513/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: D. Luff a R. Sciaudone, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a T. Van Noyen, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a požadující zrušení dopisu Komise ze dne 5. listopadu 2020 s referenčním číslem GK/Regio.ddg.d. 1(2020)6793282 týkajícího se vykonání bankovní záruky, o které požádalo turecké ministerstvo vědy, průmyslu a technologie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 128, 12.4.2021.


title: Věc T-297/21 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. října 2021 – Troy Chemical Company a Troy v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Biocidní přípravky – Prováděcí nařízení (EU) 2021//348 – Schválení karbendazimu jako stávající účinné látky pro použití v biocidních přípravcích typu 7 (konzervanty pro povlaky) a typu 10 (konzervační přípravky pro stavební materiál) – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/29

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. října 2021 – Troy Chemical Company a Troy v. Komise
      (Věc T-297/21 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Biocidní přípravky - Prováděcí nařízení (EU) 2021//348 - Schválení karbendazimu jako stávající účinné látky pro použití v biocidních přípravcích typu 7 (konzervanty pro povlaky) a typu 10 (konzervační přípravky pro stavební materiál) - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2021/C 513/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Troy Chemical Company BV (Delft, Nizozemsko), Troy Corp. (Florham Park, New Jersey, Spojené státy) (zástupci: D. Abrahams, H. Widemann a L. Gorywoda, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lindenthal a M. Farley, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící jednak na odklad provádění prováděcího nařízení Komise (EU) 2021/348 ze dne 25. února 2021, kterým se schvaluje karbendazim jako stávající účinná látka pro použití v biocidních přípravcích typu 7 a 10 (Úř. věst. 2021, L 68, s. 174), a jednak na vydání jakéhokoli jiného předběžného opatření, které Tribunál považuje za vhodné.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-603/21: Žaloba podaná dne 14. září 2021 – WO v. EPPO

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/29

      Žaloba podaná dne 14. září 2021 – WO v. EPPO
      (Věc T-603/21)
      (2021/C 513/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: WO (zástupce: V. Vitkovskis, advokát)

         Žalovaný: Úřad evropského veřejného žalobce (EPPO)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  na základě článku 270 SFEU zrušil neopodstatněné a protiprávní rozhodnutí kolegia EPPO 028/2021 o zamítnutí žalobcovy kandidatury na pozici evropského pověřeného žalobce;

                  —

                  uložil EPPO povinnost zaplatit žalobci náhradu za zásah do jeho osobních údajů, neférové jmenovací řízení a protiprávní rozhodnutí odmítnout jeho kandidaturu na pozici evropského pověřeného žalobce.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí se zakládá pouze na domněnkách a není řádně odůvodněno.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí obsahuje fiktivní informace o žalobci.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí se zakládá na protiprávně získaných údajích o žalobci.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že EPPO porušil žalobcovy osobní údaje včetně několika údajů v rozhodnutí.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je spojeno s disciplinární sankcí a vychází z ní, přičemž tato sankce byla žalobci uložena před více než patnácti lety. Žádný právní systém či akt v Evropské unii neumožňuje považovat správní delikty/disciplinární prohřešky za relevantní po uplynutí patnácti let.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že žádný z argumentů poskytnutých žalobcem nebyl zohledněn. Všechny byly ignorovány.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že jmenovací řízení bylo porušeno tím, že byla vůči žalobci uplatněna dodatečná kritéria a byl posuzován po delší období ve srovnání s ostatními navrženými uchazeči. Zásada rovného zacházení se všemi jmenovanými uchazeči tak byla porušena.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že byl vůči žalobci uplatněn neexistující právní akt v souvislosti s odmítnutím jeho kandidatury.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z toho, že EPPO porušil také zásadu loajální spolupráce mezi členským státem a unijním orgánem. Názor orgánu členského státu, který navrhl osobu na pozici evropského pověřeného žalobce, byl ignorován. EPPO také údajně nesprávně přehodnotil kritéria způsobilosti navržené osoby.


title: Věc T-631/21: Žaloba podaná dne 27. září 2021 – BZ v. ECB

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/30

      Žaloba podaná dne 27. září 2021 – BZ v. ECB
      (Věc T-631/21)
      (2021/C 513/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BZ (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Výkonné rady ECB ze dne 16. března 2021 a ze dne 13. července 2021, neboť tato rozhodnutí za a) přehodnotila situaci žalobkyně a poskytla jí náhradu ex aequo et bono ve výši 50 000 eur jako náhradu škody (zahrnující všechny škody způsobené protiprávním jednáním uvedeným v dopise GŘ-HR ze dne 12. ledna 2021), která jí byla způsobena, a za b) zamítla zvláštní opravný prostředek, který podala dne 18. května 2021 proti rozhodnutí Výkonné rady ze dne 16. března 2021;

                  —

                  uložil žalované uhradit žalobkyni:

                              —

                              za porušení článku 8 EÚLP spočívající v nerespektování soukromého života žalobkyně z hlediska důstojnosti a profesní bezúhonnosti náhradu škody ve výši 200 000 eur;

                              —

                              za porušení článku 8 EÚLP spočívající v nerespektování soukromého života žalobkyně z hlediska jejího práva na zdraví náhradu škody ve výši 130 000 eur;

                              —

                              za použití vyšetřovací zprávy s vadami a zrušeného rozhodnutí ve věci F-43/10 zasláním těchto dokumentů [důvěrné] náhradu nemajetkové újmy ve výši 20 000 eur;

                              —

                              za ztrátu příjmu částku, která bude vypočtena na základě výsledku probíhající věci T-500/16;

                              —

                              za zničení vyšetřovacích spisů náhradu nemajetkové újmy ve výši 20 000 eur;

                              —

                              za zpoždění ve vydání rozhodnutí za rok 2007 o posouzení žalobkyně a výročním přezkumu platů a prémií zahrnující období od roku 2007 do roku 2021 náhradu nemajetkové újmy ve výši 52 000 eur;

                              —

                              za nemajetkovou a majetkovou újmu způsobenou chybějícím rozhodnutím o posouzení a výročním přezkumu platů a prémií náhradu škody ve výši 150 000 eur;

                              —

                              za konečnou ztrátu příležitosti v důsledku neprovedení nového vyšetřování (způsobení nemajetkové a majetkové újmy) náhradu škody ve výši 700 000 eur.

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, jakož i náhradu nákladů žalobkyně v tomto řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Výkonné rady ze dne 16. března 2021 je stiženo řadou skutkových a právních vad a že článek 8.2.1 pravidel pro zaměstnance ECB a článek 42 pracovního řádu ECB byly zkresleny a nesprávně uplatněny.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU a současně z toho, že nedošlo a) k poskytnutí přiměřené náhrady utrpěné škody namísto náhrady určené na základě spravedlivého posouzení (zejména ex aequo et bono); b) k řádné náhradě veškerých nepříznivých následků/škod způsobených žalobkyni včetně náhrady ztráty příležitosti způsobené skutečností, že ECB nebyla schopna znovu provést vyšetřování, a též dle zásady proporcionality a nediskriminace; a c) k nápravě minulých účinků zrušených rozhodnutí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásad transparentnosti a řádné správy, článků 41, 42 a 47 Listiny základních práv Evropské unie a porušení zásad právní jistoty a práva jednat.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí, péče o zaměstnance a článků 21 a 31 Listiny základních práv Evropské unie.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění.


title: Věc T-686/21: Žaloba podaná dne 25. října 2021 – energy cake v. EUIPO – Foodtastic (ENERGY CAKE)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/32

      Žaloba podaná dne 25. října 2021 – energy cake v. EUIPO – Foodtastic (ENERGY CAKE)
      (Věc T-686/21)
      (2021/C 513/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: energy cake GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: A. Bernegger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Foodtastic GmbH (Dortmund, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie ENERGY CAKE – Slovní ochranná známka Evropské unie č. 14 808 935

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2021 ve věci R 2324/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-688/21: Žaloba podaná dne 25. října 2021 – BNP Paribas Public Sector v. SRB

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/32

      Žaloba podaná dne 25. října 2021 – BNP Paribas Public Sector v. SRB
      (Věc T-688/21)
      (2021/C 513/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: BNP Paribas Public Sector SA (Paříž, Francie) (zástupkyně: A. Champsaur a A. Delors, advokátky)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  na základě článků 256 a 263 SFEU zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (dále jen „SRB“) ze dne 13. srpna 2021 s referenčním číslem srb.e.e4.co(2021)570897 v rozsahu, v němž jím bylo odepřeno navrácení částek odpovídajících hotovostnímu zajištění týkajícímu se neodvolatelných platebních příslibů za roky 2015 až 2021 v rozporu s čl. 7 odst. 3 prováděcího nařízení 2015/81;

                  —

                  na základě smluv 2016-2021 a článků 272 a 340 SFEU:

                              —

                              určil, že SRB tím, že odmítl vrátit částky odpovídající hotovostnímu zajištění týkajícímu se neodvolatelných platebních příslibů za roky 2016 (včetně) až 2021 (včetně), porušil povinnost navrácení, kterou mu pro příspěvková období 2016 až 2021 ukládá ustanovení 12.5 každé ze smluv, které výslovně stanoví použití čl. 7 odst. 3 prováděcího nařízení 2015/81, a

                              —

                              nařídil SRB, aby žalobkyni vrátil částky odpovídající hotovostnímu zajištění, které si SRB ponechal v rozporu se svými smluvními povinnostmi, a nahradil veškeré náklady, úroky z prodlení a související výdaje všeho druhu (nebo alternativně zaplatil žalobkyni tyto částky z titulu náhrady škody odpovídající porušení uvedených smluv);

                  —

                  primárně pro smlouvu z roku 2015 a podpůrně pro smlouvy z let 2016-2021 z titulu mimosmluvní odpovědnosti SRB a na základě článku 340 SFEZ:

                              —

                              určil, že odmítnutí SRB navrátit částky odpovídající hotovostnímu zajištění týkajícímu se neodvolatelných platebních příslibů za roky 2015 až 2021 (včetně) představuje bezdůvodné obohacení, a

                              —

                              nařídil SRB, aby žalobkyni vrátil uvedené částky, které si SRB ponechal bez jakéhokoli právního základu, a nahradil veškeré náklady, úroky z prodlení a související výdaje všeho druhu.

                  —

                  uložil SRB náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně primárně tři žalobní důvody.
      První žalobní důvod vychází z porušení čl. 7 odst. 3 prováděcího nařízení č. 2015/81 (1) a nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí z důvodu, že rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí je v rozporu s čl. 7 odst. 3 prováděcího nařízení č. 2015/81, který výslovně stanoví, že neodvolatelné platební přísliby institucí, jež přestanou spadat do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 806/2014 (2), se zruší a zajištění, kterým jsou kryty, se vrátí.
      Druhý žalobní důvod vychází z právního omylu, kterého se dopustil Jednotný výbor pro řešení krizí, když trval na tom, že na neodvolatelné platební přísliby uplatní čl. 70 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, ačkoli tento článek se týká pouze hotovostních příspěvků ex ante a Jednotný výbor pro řešení krizí zaměňuje hotovostní příspěvky s hotovostním zajištěním týkajícím se neodvolatelných platebních příslibů.
      Třetí žalobní důvod vychází z porušení smluvních ustanovení sjednaných mezi žalobkyní a Jednotným výborem pro řešení krizí, které zakládá jeho smluvní odpovědnost. Žalobkyně má totiž za to, že odmítnutí Jednotného výboru pro řešení krize navrátit částky odpovídající hotovostnímu zajištění týkajícímu se neodvolatelných platebních příslibů za roky 2016 až 2021 představuje porušení uvedené smlouvy.
      Žalobkyně uplatňuje rovněž podpůrný žalobní důvod týkající se smluv 2016-2021. V tomto ohledu tvrdí, že odmítnutí Jednotného výboru pro řešení krize navrátit částky odpovídající hotovostnímu zajištění týkajícímu se neodvolatelných platebních příslibů za roky 2015 až 2021 zakládá bezdůvodné obohacení Jednotného výboru pro řešení krize.

         (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/81 ze dne 19. prosince 2014, kterým se stanoví jednotné podmínky uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014, pokud jde o příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 15, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).


title: Věc T-689/21: Žaloba podaná dne 22. října 2021 – Auken a další v. Komise

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/34

      Žaloba podaná dne 22. října 2021 – Auken a další v. Komise
      (Věc T-689/21)
      (2021/C 513/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Margrete Auken, Tilly Metz, Jutta Paulus, Michèle Rivasi a Kimberly van Sparrentak (zástupkyně: B. Kloostra, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil implicitní rozhodnutí žalované ze dne 13. srpna 2021 o zamítnutí jejich potvrzující žádosti ze dne 30. června 2021 směřující proti rozhodnutí ze dne 9. června 2021, kterým byl zčásti odmítnut přístup k dokumentům, jejž žalobkyně požadovaly, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná protiprávně uplatnila výjimky stanovené v čl. 4 odst. 2 první odrážce nařízení (ES) č. 1049/2001 (1).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nezdůvodnila použití výjimek podle článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001, a toto nařízení proto porušila, jelikož nepodala a neuplatnila striktní výklad čl. 4 odst. 2 první odrážky a čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná uplatnila výjimky stanovené v čl. 4 odst. 2 první odrážce nařízení (ES) č. 1049/2001 nekonzistentně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nevzala do úvahy, že na zpřístupnění požadovaných informací existuje převažující veřejný zájem.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí odporuje čl. 52 odst. 3 Listiny základních práv EU a čl. 10 odst. 1 Evropské úmluvy o lidských právech.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-690/21: Žaloba podaná dne 25. října 2021 – LW Capital v. Komise

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/35

      Žaloba podaná dne 25. října 2021 – LW Capital v. Komise
      (Věc T-690/21)
      (2021/C 513/49)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: LW Capital (Mnichov, Německo) (zástupce: C. Ziegler, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3. června 2021 týkající se státní podpory SA.56826 (2020/N) – Německo – Reforma německého zákona o kombinované výrobě tepla a elektřiny 2020 („KWKG“), jakož i státní podpory SA.53308 (2019/N) Německo – Změna režimu podpory stávajících zařízení pro kombinovanou výrobu tepla a elektřiny z roku 2019 (§ 13 KWKG) (Úř. věst. 2021, C 306, s. 1 a 2), v rozsahu, v němž nebudou v tomto rozhodnutí vzneseny námitky proti i) podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny v nových, modernizovaných a zrenovovaných vysoce výkonných zařízení pro kombinovanou výrobu tepla a elektřiny a ii) podpoře kombinované výroby elektřiny a tepla ve vysoce výkonných a plynem vytápěných stávajících zařízeních pro kombinovanou výrobu tepla a elektřiny v odvětví dálkového vytápění;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod.
      Svým jediným žalobním důvodem napadá žalobkyně sporné rozhodnutí z důvodu „porušení Smluv nebo jakéhokoli právního předpisu týkajícího se jejich provádění“ ve smyslu čl. 263 odst. 4 ve spojení s odst. 2 SFEU. Toto porušení spočívá v tom, že Komise musela vznést námitky ohledně slučitelnosti režimu podpory ve formě KWKG 2020 navrženého Německem a měla tedy povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení ve smyslu čl. 108 odst. 2 SFEU. Vzhledem k tomu, že tak neučinila, porušila Komise procesní práva žalobkyně.
      Žalobkyně vytýká porušení procesních práv plynoucích z čl. 108 odst. 2 ve spojení s porušením čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a porušení zásad zákazu diskriminace, proporcionality a legitimní důvěry, jakož i nesprávné posouzení.


title: Věc T-691/21: Žaloba podaná dne 27. října 2021 – Alcogroup a Alcodis v. Komise

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/35

      Žaloba podaná dne 27. října 2021 – Alcogroup a Alcodis v. Komise
      (Věc T-691/21)
      (2021/C 513/50)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Alcogroup (Brusel, Belgie) a Alcodis (Brusel) (zástupci: P. de Bandt, C. Binet a M. Nuytten, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil,

                  —

                  uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí Komise ze dne 17. září 2021, kterým byly žalobkyně vyzvány, aby za určitých podmínek znovuzahájily postup při narovnání ve věci AT.40054 – Ethanol Benchmarks, uplatňují žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení pravidel použitelných v oblasti narovnání. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že přijetím napadeného rozhodnutí vyzývajícího žalobkyně ke znovuzahájení postupu při narovnání za určitých podmínek porušila Komise pravidla použitelná v oblasti narovnání. Použitelná pravidla totiž podle žalobkyň nedovolují Komisi jednak znovuzahájit postup při narovnání v této fázi řízení, a jednak takto učinit tím, že uloží žalobkyním, aby se vzdaly jakékoli debaty ohledně skutků, které jsou jim vytýkány.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práv na účinnou procesní obranu. Žalobkyně mají za to, že Komise nemůže podmínit zahájení nového postupu při narovnání tím, že žalobkyně musí upustit od uplatnění argumentů, které předložily v rámci běžného postupu v důsledku neúspěchu prvního postupu při narovnání.


title: Věc T-473/19: Usnesení Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Diageo a další v. Komise

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Diageo a další v. Komise
      (Věc T-473/19) (1)

      (2021/C 513/51)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně druhého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 312, 16.9.2019.


title: Věc T-476/19: Usnesení Tribunálu ze dne 20. října 2021 – AstraZeneca a další v. Komise

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 20. října 2021 – AstraZeneca a další v. Komise
      (Věc T-476/19) (1)

      (2021/C 513/52)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně druhého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 312, 16.9.2019.


title: Věc T-628/19: Usnesení Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Teva v. Komise a EMA

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Teva v. Komise a EMA
      (Věc T-628/19) (1)

      (2021/C 513/53)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 383, 11.11.2019.


title: Věc T-515/20: Usnesení Tribunálu ze dne 26. října 2021 – Puma v. EUIPO – Caterpillar (SPEEDCAT)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. října 2021 – Puma v. EUIPO – Caterpillar (SPEEDCAT)
      (Věc T-515/20) (1)

      (2021/C 513/54)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně šestého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc T-708/20: Usnesení Tribunálu ze dne 28. října 2021 – TrekStor v. EUIPO (e.Gear)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. října 2021 – TrekStor v. EUIPO (e.Gear)
      (Věc T-708/20) (1)

      (2021/C 513/55)
      Jednací jazyk: němčina
      Předsedkyně šestého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc C-394/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – XY v. Finanzamt V („Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb kapitálu – Články 63 a 65 SFEU – Vnitrostátní právní úprava dědického práva – Nemovitý majetek nacházející se v tuzemsku – Omezená daňová povinnost – Rozdílné zacházení s rezidenty a nerezidenty – Nárok na nezdanitelnou částku ze základu daně – Poměrné snížení nezdanitelné částky v případě omezené daňové povinnosti – Závazky spojené s povinnými díly – Neexistence odpočtu daně v případě omezené daňové povinnosti“)

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/15

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – XY v. Finanzamt V
      (Věc C-394/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb kapitálu - Články 63 a 65 SFEU - Vnitrostátní právní úprava dědického práva - Nemovitý majetek nacházející se v tuzemsku - Omezená daňová povinnost - Rozdílné zacházení s rezidenty a nerezidenty - Nárok na nezdanitelnou částku ze základu daně - Poměrné snížení nezdanitelné částky v případě omezené daňové povinnosti - Závazky spojené s povinnými díly - Neexistence odpočtu daně v případě omezené daňové povinnosti“)
      (2022/C 84/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: XY

         Žalovaný: Finanzamt V

         Výrok

                  1)

                  Články 63 a 65 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu týkající se výpočtu dědické daně, která stanoví, že v případě nabytí nemovitostí nacházejících se v tuzemsku, kdy ke dni úmrtí neměl ani zůstavitel, ani dědic bydliště nebo obvyklý pobyt v tomto členském státě, se nezdanitelná částka odečítaná ze základu daně sníží, oproti nezdanitelné částce, která by se uplatnila v případě, že by měl ke stejnému datu alespoň jeden z nich bydliště nebo obvyklý pobyt v tomto členském státě, o částku odpovídající podílu hodnoty majetku, který nepodléhá zdanění v tomto členském státě, k hodnotě pozůstalosti jako celku.

                  2)

                  Články 63 a 65 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu týkající se výpočtu dědické daně, která stanoví, že v případě nabytí nemovitostí nacházejících se v tuzemsku, kdy ke dni úmrtí neměl ani zůstavitel, ani dědic bydliště nebo obvyklý pobyt v tomto členském státě, nelze závazky spojené s povinnými díly odečíst jakožto pozůstalostní závazky od hodnoty pozůstalosti, zatímco tyto závazky by bylo možné odečíst v plné výši v případě, že by ke stejnému datu měl alespoň jeden z nich bydliště nebo obvyklý pobyt v uvedeném členském státě.

         (1)  Úř. věst. C 378, 9.11.2020.


title: Věc C-557/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2019 Hochmann Marketing GmbH proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 22. května 2019 ve věci T-754/18, Hochmann Marketing GmbH v. Evropský parlament

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2019 Hochmann Marketing GmbH proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 22. května 2019 ve věci T-754/18, Hochmann Marketing GmbH v. Evropský parlament
      (Věc C-557/19 P)
      (2020/C 201/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hochmann Marketing GmbH (zástupce: J. Jennings, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament
      Soudní dvůr Evropské unie (sedmý senát) usnesením ze dne 30. dubna 2020 zamítl kasační opravný prostředek jako zjevně neopodstatněný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-828/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 12. listopadu 2019 – SC Panavitrans SRL v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 12. listopadu 2019 – SC Panavitrans SRL v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Administrația Fondului pentru Mediu
      (Věc C-828/19)
      (2020/C 201/04)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Cluj

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: SC Panavitrans SRL

         Odpůrkyně: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Administrația Fondului pentru Mediu

         Předběžná otázka

      Musí být článek 110 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jež pro účely vrácení daně, v souvislosti s níž bylo prohlášeno, že je v rozporu s unijním právem, stanoví lhůtu, která je kratší než obecná promlčecí lhůta stanovená vnitrostátním právem pro daňové pohledávky?


title: Věc C-840/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 19. listopadu 2019 – trestní řízení proti NC

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 19. listopadu 2019 – trestní řízení proti NC
      (Věc C-840/19)
      (2020/C 201/05)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Účastník původního trestního řízení

      NC

         Další účastník řízení

      Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii, čl. 325 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie a článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1371 ze dne 5. července 2017 o boji vedeném trestněprávní cestou proti podvodům poškozujícím nebo ohrožujícím finanční zájmy Unie (1), která byla přijata na základě čl. 83 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, vykládán v tom smyslu, že brání přijetí rozhodnutí ze strany orgánu stojícího mimo soudní moc, tj. Curtea Constituțională a României (Ústavní soud, Rumunsko), které ukládá opětovný přezkum věcí týkajících se korupce, které byly rozhodovány v určitém období a které se nachází ve fázi odvolání, z toho důvodu, že u Nejvyššího soudu nebyly ustaveny soudní senáty specializované v této oblasti, ačkoli uznává specializaci soudců, kteří je tvořili?

                  2)

                  Musí být článek 2 Smlouvy o Evropské unii a čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby orgán stojící mimo soudní moc prohlásil za nezákonné složení soudního senátu kolegia Nejvyššího soudu (senát složený ze soudců, kteří v době povýšení splňovali mimo jiné podmínku specializace požadovanou pro účely povýšení k Nejvyššímu soudu)?

                  3)

                  Musí být přednost unijního práva vykládána v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu umožňuje upustit od uplatnění rozhodnutí Ústavního soudu, které bylo vydáno ve věci týkající se ústavního sporu, jež je podle vnitrostátního práva závazné?

         (1)  Úř. věst. 2017 L 198, s. 29.


title: Věc C-859/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 26. listopadu 2019 – trestní řízení proti FX, CS, ND

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 26. listopadu 2019 – trestní řízení proti FX, CS, ND
      (Věc C-859/19)
      (2020/C 201/06)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Účastníci původního trestního řízení

      FX, CS, ND

         Další účastník řízení:

      Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie și Justiţie – Direcţia Naţională Anticorupţie

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii, čl. 325 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, článek 58 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení (EU) č. 648/2012 Evropského parlamentu a Rady a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (1) a článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1371 ze dne 5. července 2017 o boji vedeném trestněprávní cestou proti podvodům poškozujícím nebo ohrožujícím finanční zájmy Unie (2), [která] byla přijata na základě čl. 83 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a [která nahradila Smlouvu] o ochraně finančních zájmů Evropských společenství ze dne 26. července 1995, vykládány ve smyslu, že brání přijetí rozhodnutí ze strany orgánu stojícího mimo soudní moc, tj. Curtea Constituțională a României (Ústavní soud, Rumunsko), kterým se nařizuje opětovný přezkum věcí týkajících se korupce, které byly rozhodovány v určitém období a které se nachází ve fázi odvolání, z toho důvodu, že u Nejvyššího soudu nebyly ustaveny soudní senáty specializované v této oblasti, ačkoli uznává specializaci soudců, kteří je tvořili?

                  2)

                  Musí být článek 2 Smlouvy o Evropské unii a čl. 47 [odst. 2] Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby orgán stojící mimo soudní moc prohlásil za nezákonné složení soudního senátu kolegia Nejvyššího soudu (senát složený ze soudců, kteří v době povýšení splňovali mimo jiné podmínku specializace požadovanou pro účely povýšení do trestního senátu Nejvyššího soudu)?

                  3)

                  Musí být přednost unijního práva vykládána v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu umožňuje upustit od uplatnění rozhodnutí Ústavního soudu, které bylo vydáno ve věci týkající se ústavního sporu, jež je podle vnitrostátního práva závazné?

         (1)  Úř. věst. 2015 L 141, s. 73.

         (2)  Úř. věst. 2017 L 198, s. 29.


title: Věc C-909/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Iaşi (Rumunsko) dne 11. prosince 2019 – BX v. Unitatea Administrativ Teritorială D.

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Iaşi (Rumunsko) dne 11. prosince 2019 – BX v. Unitatea Administrativ Teritorială D.
      (Věc C-909/19)
      (2020/C 201/08)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Iaşi

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: BX

         Odpůrkyně: Unitatea Administrativ Teritorială D.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení čl. 2 bodu 1 směrnice 2003/88/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby (1) vykládána v tom smyslu, že „pracovní dobu“ představuje časové období, během něhož pracovník navštěvuje kurzy odborné přípravy nařízené po skončení běžné pracovní doby, a to v sídle poskytovatele služeb odborné přípravy, mimo pracoviště pracovníka a aniž by plnil služební úkoly?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku, musí být ustanovení čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie a ustanovení čl. 2 bodu 2, článku 3, článku 5 a článku 6 směrnice 2003/88/ES vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která, ačkoli stanoví potřebu odborné přípravy zaměstnance, neukládá zaměstnavateli povinnost dodržovat dobu odpočinku zaměstnance, a to pokud jde o časový interval, v němž jsou uskutečňovány kurzy odborné přípravy?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, 18.11.2003, s. 9).


title: Věc C-908/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. prosince 2019 European Food SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 10. října 2019 ve věci T-536/18, Société des produits Nestlé v. EUIPO – European Food (FITNESS)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/5

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. prosince 2019 European Food SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 10. října 2019 ve věci T-536/18, Société des produits Nestlé v. EUIPO – European Food (FITNESS)
      (Věc C-908/19 P)
      (2020/C 201/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: European Food SA (zástupci: R. Dincă, I. Speciac, V. Stănese, I.-F. Cofaru, avocați)

         Další účastníci řízení: Société des produits Nestlé, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 18. března 2020 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek nelze uznat přijatelným a že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-926/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 18. prosince 2019 – trestní řízení proti BR, CS, DT, EU, FV, GW

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 18. prosince 2019 – trestní řízení proti BR, CS, DT, EU, FV, GW
      (Věc C-926/19)
      (2020/C 201/09)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Účastníci původního trestního řízení

      BR, CS, DT, EU, FV, GW

         Další účastníci řízení:

      Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție, Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția de Investigare a Infracțiunilor de Criminalitate Organizată și Terorism – Structura centrală, Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Secția pentru investigarea infracțiunilor din justiție, Agenția Națională de Administrare Fiscală, HX, IY, SC Uranus Junior 2003

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii, čl. 325 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, článek 58 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení (EU) č. 648/2012 Evropského parlamentu a Rady a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (1) a článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1371 ze dne 5. července 2017 o boji vedeném trestněprávní cestou proti podvodům poškozujícím nebo ohrožujícím finanční zájmy Unie (2), vypracovaná na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o ochraně finančních zájmů Evropských společenství ze dne 26. června 1995, vykládány ve smyslu, že brání přijetí rozhodnutí ze strany orgánu stojícího mimo soudní moc, tj. Curtea Constituțională a României (Ústavní soud, Rumunsko), který rozhoduje o procesní výjimce týkající se případného nezákonného složení senátu soudu z hlediska zásady specializace soudců Înalta Curte de Casație și Justiție (Nejvyšší kasační soud, Rumunsko) (kterou nestanoví Ústava Rumunska), a který ukládá soudu povinnost vrátit věci, které jsou ve stádiu odvolání (s devolutivním účinkem), pro účely jejich přezkoumání v rámci první fáze řízení před tímtéž soudním orgánem?

                  2)

                  Musí být článek 2 Smlouvy o Evropské unii a čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby orgán stojící mimo soudní moc prohlásil za nezákonné složení rozhodovacího senátu sekce Nejvyššího soudu (senát složený ze soudců, kteří v době povyšování splňovali mimo jiné podmínku specializace požadovanou pro účely přidělení k trestní sekci Nejvyššího soudu)?

                  3)

                  Má být přednost unijního práva vykládána v tom smyslu, že umožňuje vnitrostátnímu soudu nepoužít rozhodnutí ústavního soudu, které vykládá normu nižší právní síly než je Ústava týkající se organizace Înalta Curte de Casație și Justiție (Nejvyšší kasační soud), uvedenou ve vnitrostátním zákoně o předcházení, odhalování a sankcí za korupci, tj. normu, kterou soud soustavně vykládá v témže smyslu po dobu šestnácti let?

                  4)

                  Může v souladu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie [z]ásada účinného přístupu ke spravedlnosti zahrnovat specializaci soudců a vytvoření specializovaných senátů u Nejvyššího soudu?

         (1)  Úř. věst. 2015 L 141, s. 73.

         (2)  Úř. věst. 2017 L 198, s. 29.


title: Věc C-929/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 18. prosince 2019 – trestní řízení proti CD

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 18. prosince 2019 – trestní řízení proti CD
      (Věc C-929/19)
      (2020/C 201/10)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Účastník původního trestního řízení

      CD

         Další účastníci řízení:

      CLD, GLO, ȘDC, PVV, SC Complexul Energetic Oltenia SA, Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii, čl. 325 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie a články 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1371 ze dne 5. července 2017 o boji vedeném trestněprávní cestou proti podvodům poškozujícím nebo ohrožujícím finanční zájmy Unie (1) v vykládány v tom smyslu, že brání přijetí rozhodnutí ze strany orgánu stojícího mimo soudní moc, tj. Curtea Constituțională a României (Ústavní soud, Rumunsko), které ukládá opětovný přezkum věcí týkajících se korupce, které byly rozhodovány v určitém období (2003 – leden 2019) a které se nachází ve fázi odvolání?

                  2)

                  Musí být článek 2 a čl. 19 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii a článek 47 [druhý pododstavec] Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby orgán stojící mimo soudní moc prohlásil složení soudního senátu kolegia nejvyššího soudu za protiprávní, na rozdíl od výkladu doloženého ustálenou a jednomyslnou organizační a soudní praxí posledně uvedeného orgánu?

                  3)

                  Musí být přednost unijního práva vykládána v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu umožňuje upustit od uplatnění rozsudku Ústavního soudu, který byl vydán k žalobě týkající se ústavního sporu, jenž je podle vnitrostátního práva závazný?

                  4)

                  Může být výraz „předem zřízený zákonem“ uvedený v čl. 47 [druhém pododstavci] Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že zahrnuje formální označení specializovaného soudního senátu odlišného od specializace soudců, kteří jej tvoří?

         (1)  Úř. věst. 2017 L 198, s. 29.


title: Věc C-936/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. prosince 2019 Rubik's Brand Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. října 2019 ve věci T-601/17, Rubik's Brand Ltd v. EUIPO – Simba Toys

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/7

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. prosince 2019 Rubik's Brand Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. října 2019 ve věci T-601/17, Rubik's Brand Ltd v. EUIPO – Simba Toys
      (Věc C-936/19 P)
      (2020/C 201/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Rubik's Brand Ltd (zástupci: K. Szamosi, M. Borbás, ügyvédek)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Simba Toys GmbH & Co. KG
      Usnesením ze dne 23. dubna 2020 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný, a uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení.