title: Věc T-381/13: Žaloba podaná dne 24. července 2013 — Perfetti Van Melle v. OHIM (DAISY)

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/20

         Žaloba podaná dne 24. července 2013 — Perfetti Van Melle v. OHIM (DAISY)
   (Věc T-381/13)
   2013/C 274/33
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Itálie) (zástupce: P. Testa, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 10. dubna 2013 ve věci R 427/2012-1 v rozsahu, v němž zamítá žádost o zápis ochranné známky „DAISY“ pro následující výrobky: cukroví, jemné pečivo, bonbóny, měkké karamely, žvýkací karamely, karamely, žvýkačky, želatina (cukrovinky), lékořice, lízátka, karamelové bonbóny, cukr, čokoláda, kakao;

               —

               uložil OHIM náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka Společenství „DAISY“ pro výrobky zařazené do třídy 30 — zápis ochranné známky Společenství č. 10 261 037

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí žádosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že slovo „DAISY“ nemá popisnou povahu;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že slovo „DAISY“ nepopisuje základní vlastnost výrobku;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že slovo „DAISY“ má rozlišovací způsobilost pro cukrářské výrobky.


title: Věc C-333/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 6. července 2015 – María Pilar Planes Bresco v. Comunidad Autónoma de Aragón

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 6. července 2015 – María Pilar Planes Bresco v. Comunidad Autónoma de Aragón
   (Věc C-333/15)
   (2015/C 302/26)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: María Pilar Planes Bresco

      Odpůrce: Comunidad Autónoma de Aragón

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 43 a 44 nařízení Rady (ES) 1782/2003 (1) ze dne 29. září 2003 vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje z podmínek týkajících se hektarů, na které lze poskytnout podporu, všechny plochy stálých pastvin ohlášené zemědělcem, které přesahují plochu původně zohledněnou pro určení běžných nároků, které mu příslušejí, a podmiňuje zahrnutí těchto ploch, a tedy nahrazení orné půdy pastvinami, tím, že tyto pastviny jsou skutečně určeny k chovu hospodářských zvířat v konkrétním hospodářském roce, pro který se žádá o aktivaci nároků na podporu?
               V případě záporné odpovědi na předchozí otázku:

               2)

               Má být článek 29 nařízení Rady (ES) 1782/2003 ze dne 29. září 2003, který vylučuje provedení platby „ve prospěch osob, u nichž je zjištěno, že vytvořily uměle podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb a získaly tak výhodu, která není v souladu s cíli dotyčného režimu podpor“, vykládán v tom smyslu, že členským státům neumožňuje přijímat obecná opatření, která snižují počet „hektarů, na které lze poskytnout podporu“ (stálé pastviny), a objektivizují obecné předpoklady, za kterých se má za to, že příjemce uměle vytvořil podmínky pro získání platby, aniž by konkrétně a ve vztahu ke konkrétnímu zemědělci byla prokázána činnost tohoto zemědělce a jeho vlastní jednání?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269)


title: Věc F-76/13: Žaloba podaná dne 9. srpna 2013 — ZZ v. Komise

text:
               5.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 291/7

         Žaloba podaná dne 9. srpna 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-76/13)
   2013/C 291/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, ve kterém se má za to, že žalobce nesplňuje podmínky výzvy k vyjádření zájmu CAST2010 a kterým se zamítá žádost o přijetí do pracovního poměru, předložená PMO, pro pomocného smluvního zaměstnance.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 8. listopadu 2012, ve kterém se má za to, že žalobce nesplňuje podmínky výzvy k vyjádření zájmu CAST2010 a o odmítnutí nabídnout mu uzavření smlouvy pro pomocného smluvního zaměstnance funkční skupiny III (GFIII) na dobu neurčitou;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-55/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. ledna 2007 – Rijn Schelde Mondia France v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Společný celní sazebník — Žádost o prominutí dovozního cla — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Nepřípustnost )

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/37

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. ledna 2007 – Rijn Schelde Mondia France v. Komise
   (Věc T-55/05) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společný celní sazebník - Žádost o prominutí dovozního cla - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Nepřípustnost“)
   (2007/C 82/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rijn Schelde Mondia France SA (Rouen, Francie) (zástupce: F. Citron, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a J. Hottiaux, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise údajně obsaženého v dopise ze dne 7. října 2004 týkajícího se žádosti o prominutí dovozního cla (spis REM 22/01).
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc T-412/12: Žaloba podaná dne 17. září 2012 — bpost v. Komise

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/20

         Žaloba podaná dne 17. září 2012 — bpost v. Komise
   (Věc T-412/12)
   2012/C 343/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: bpost (Brusel, Belgie) (zástupce: D. Geradin, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil články 2, 5, 6 a 7 rozhodnutí Komise ze dne 25. ledna 2012 o opatření SA..14588 (C 20/2009) provedené Belgií ve prospěch společnosti De Post-La Poste (nyní „bpost“), zveřejněného v Úředním věstníku EU dne 29. června 2012 (Úř. věst. L 170, s. 1);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 106 odst. 2, čl. 107 odst. 1 a 3 SFEU, ze zjevně nesprávného posouzení a porušení zásady rovného zacházení z důvodu nesprávného závěru, že síť poboček provozovaná bpost nebyla odlišnou službou obecného hospodářského zájmu („SOHZ“) a tudíž závěrem, že náhrada obdržená od Belgického státu za síť poboček představovala nadměrnou náhradu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 106 odst. 2, čl. 107 odst. 1 a čl. 107 odst. 3 SFEU a ze zjevně nesprávného posouzení z důvodu nesprávného závěru, že náklady na síť poboček, vzniklé v souvislosti s povinností poskytovat univerzální službu, nemohou být zohledňovány při výpočtu částky zisku v oblasti univerzální služby, převyšující úroveň přiměřeného zisku.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU a z porušení zásad proporcionality a rovného zacházení z důvodu nesprávného závěru, že čisté náklady nepoštovních SOHZ musí být vyrovnány se všemi zisky z vyhrazené oblasti univerzální služby a to do té míry, nakolik tyto zisky překračují přiměřený zisk.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU a z porušení zásady zákazu retroaktivity z důvodu úplného opomenutí převést nedostatečné náhrady ve prospěch bpost, naakumulované v průběhu let 1992-2005, pro účely započtení proti částkám údajných nadměrných náhrad za období 2006-2010.


title: Věc T-194/10: Žaloba podaná dne 28. dubna 2010 — Maďarsko v. Komise

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/19

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2010 — Maďarsko v. Komise
   (Věc T-194/10)
   2010/C 195/32
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maďarská republika (zástupci: J. Fazekas, M. Fehér, K Szíjjártó, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit zápis provedený Komisí do databáze E-Bacchus chráněného označení původu „Vinohradnícka oblasť Tokaj“ nahrazující starší slovenské chráněné označení původu „Tokajská vinohradnícka oblast’“.

               —

               Uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá zápis slovenského chráněného označení původu „Vinohradnícka oblasť Tokaj“ do elektronického registru zeměpisných označení a chráněných označení původu vín (dále jen „registr E-Bacchus“) provedený Komisí na základě nařízení (ES) č. 1234/2007 (1).
   Jako první žalobní důvod žalobkyně uplatňuje, že změnou zápisu Komise porušila relevantní ustanovení nařízení č. 1234/2007 a nařízení (ES) č. 607/2009 (2), neboť sporná změna původního zápisu do registru E-Bacchus v souladu s novou právní úpravou poskytuje automatickou ochranu označení, které nelze považovat za „stávající chráněné“ názvy vín ve smyslu článku 118 s nařízení č. 1234/2007.
   V tomto ohledu má žalobkyně za to, že ke dni 1. srpna 2009, datu vstupu v platnost nové právní úpravy Unie týkající se trhu s vínem, bylo označením požívajícím ochranu Společenství označení „Tokajská/Tokajské/Tokajský vinohradnícka oblast’“, jak je zjevné zejména ze seznamu stolních vín označených zeměpisným označením (3) a ze seznamu jakostních vín (4).
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že přezkum slovenské právní úpravy vede k témuž závěru s ohledem na to, že dne 30. června 2009 byl přijat nový slovenský zákon o víně, který přebírá označení „Tokajská vinohradnícka oblast’“. Krom toho ačkoli se použitelná nařízení mají vykládat v tom smyslu, že datum vstupu v platnost vnitrostátní právní úpravy (1. září 2009) je rovněž relevantní pro posouzení stávající ochrany, v tomto případě se musí uplatnit obdobně čl. 73 odst. 2 nařízení č. 607/2009, a proto je také v tomto případě třeba za chráněné a stávající ve smyslu článku 118s nařízení č. 1234/2007 považovat označení stanovené v novém zákoně.
   Ve druhém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise při vedení a správě registru E-Bacchus, a konkrétně sporným zápisem v projednávané věci, porušila základní zásadu řádné správy, základní zásadu loajální spolupráce a základní zásadu právní jistoty uznané v právu Unie.
   V tomto ohledu má žalobkyně za to, že s ohledem na zásadu řádné správy a zejména s ohledem na význam uvedeného registru je povinností Komise zajistit, aby registr obsahoval správné, spolehlivé a přesné údaje. Konkrétně musí Komise ve vztahu k okamžiku vstupu v platnost nové právní úpravy týkající se trhu s vínem určit, které vnitrostátní předpisy jsou použitelné a která označení mají být považována za chráněná a stávající na základě uvedených předpisů. A jednak má žalobkyně za to, že Komise porušila také zásadu loajální spolupráce, když Maďarské republice nijak neoznámila, ani předem, ani zpětně, změnu zápisů do registru E-Bacchus týkajících se Slovenska, ačkoli měla vědět, že mohou být dotčeny zájmy Maďarska. Nakonec žalobkyně tvrdí, že Komise porušila rovněž zásadu právní jistoty, když organizovala a vedla registr takovým způsobem, že zápisy do registru mohly být kdykoli změněny se zpětným účinkem, aniž by bylo možné určit konkrétní datum změny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. L 299, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 607/2009 ze dne 14. července 2009, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008, pokud jde o chráněná označení původu a zeměpisná označení, tradiční výrazy, označování a obchodní úpravu některých vinařských produktů (Úř. věst. L 193, s. 60).

      (3)  Seznam zeměpisných jednotek menších než členský stát podle čl. 51 odst. 1 nařízení [Rady] (ES) č. 1493/1999 [ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (Úř. věst. L 179, s. 1)] (stolní vína se zeměpisným označením) (seznam zveřejněný v Úř. věst. 2009, C 187, s. 67).

      (4)  Seznam jakostních vín stanovených pěstitelských oblastí (zveřejněný v Úř. věst. C 187, s. 1).


title: Věc C-283/08: Žaloba podaná dne 27. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/32

         Žaloba podaná dne 27. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-283/08)
   (2008/C 223/49)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Roels a W. Wils, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) (1) a v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 12. června 2007.

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Věc C-208/10: Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/24

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-208/10)
   2010/C 179/39
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a M. Teles Romão, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES (1) ze dne 5. září 2007, kterou se mění směrnice Rady 92/49/EHS a směrnice 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES a 2006/48/ES, pokud jde o procesní pravidla a hodnotící kritéria pro obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru, a v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni z této směrnice vyplývají;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 20. března 2009.

      (1)  Úř. věst. L 247, s. 1


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. května 2005 ve věci C-415/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Státní podpory — Povinnost navrácení — Absolutní nemožnost provedení — Neexistence)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 12. května 2005
   ve věci C-415/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Státní podpory - Povinnost navrácení - Absolutní nemožnost provedení - Neexistence)
   (2005/C 182/19)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-415/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě čl. 88 odst. 2 ES, podaná dne 25. září 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: D. Triantafyllou a J. Buendía Sierra) proti Řecké republice (zmocněnci: A. Samoni-Rantou, P. Mylonopoulos, F. Spathopoulos a P. Anestis), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C.W.A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), R. Schintgen. G. Arestis a J Klučka, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 12. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala v předepsané lhůtě všechna opatření nezbytná k vrácení podpor, které byly shledány protiprávními a neslučitelnými se společným trhem, s vyloučením těch, které se týkají příspěvků národnímu orgánu sociálního zabezpečení, v souladu s článkem 3 rozhodnutí Komise 2003/372/ES ze dne 11. prosince 2002 o podpoře, kterou Řecko poskytuje ve prospěch Olympic Airways, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného článku 3.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc T-165/10: Žaloba podaná dne 12. dubna 2010 — Grupo Osborne v. OHIM — Confecciones Sanfertús (TORO)

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/48

         Žaloba podaná dne 12. dubna 2010 — Grupo Osborne v. OHIM — Confecciones Sanfertús (TORO)
   (Věc T-165/10)
   2010/C 148/78
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Španělsko) (zástupce: J. Iglesias Monravá, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Confecciones Sanfertús, SL (Graus, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ve věci R 0638/2009-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TORO“ (přihláška č. 2 844 264) pro výrobky tříd 18, 25 a 39.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Confecciones Sanfertús, SL

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská slovní ochranná známka „LETORO“ (č. 465 635) pro výrobky tříd 24 a 25 a španělské obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „TORO“ (č. 802 043 a č. 1 513 622) pro výrobky třídy 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce a zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí žaloby.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství (1); existence dřívějšího rozhodnutí námitkového oddělení o slučitelnosti ochranných známek „TORO“ a „LETORO“; krom toho předložené důkazy o používání nepotvrzují používání španělských ochranných známek „TORO“ a „LETORO“.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-40/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunal, Manchester (Spojené království) dne 29. ledna 2009 – Astra Zeneca UK Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunal, Manchester (Spojené království) dne 29. ledna 2009 – Astra Zeneca UK Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-40/09)
   2009/C 90/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   VAT and Duties Tribunal, Manchester

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Astra Zeneca UK Limited

      Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Za okolností projednávané věci, pokud je zaměstnanec podle podmínek své pracovní smlouvy oprávněn obdržet dle své volby část odměny ve formě poukázky s nominální hodnotou, musí být čl. 2 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) [nyní čl. 2 odst. 1 písm. c) základní směrnice o DPH] vykládán v tom smyslu, že poskytnutí takové poukázky zaměstnavatelem zaměstnanci představuje poskytnutí služby za protiplnění?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, musí být čl. 6 odst. 2 písm. b) [nyní čl. 26 odst. 1 písm. b)] vykládán tak, že poskytnutí poukázky zaměstnavatelem zaměstnanci v souladu s pracovní smlouvou je třeba považovat za poskytnutí služby v případě, že má být poukázka využita zaměstnancem pro jeho soukromou potřebu?

               3)

               Pokud poskytování poukázek nepředstavuje ani poskytování služeb za protiplnění ve smyslu čl. 2 odst. 1, ani jej nelze považovat za poskytování služeb podle čl. 6 odst. 2 písm. b), musí být čl. 17 odst. 2 [nyní článek 168] vykládán tak, že zaměstnavateli dává nárok na vrácení daně z přidané hodnoty odvedené při pořízení a poskytnutí poukázky zaměstnanci v souladu s pracovní smlouvou v případě, že taková poukázka má být využita zaměstnancem pro jeho soukromou potřebu?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-157/17: Žaloba podaná dne 10. března 2017 – Cristalfarma v. EUIPO – Novartis (ILLUMINA)

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/37

         Žaloba podaná dne 10. března 2017 – Cristalfarma v. EUIPO – Novartis (ILLUMINA)
   (Věc T-157/17)
   (2017/C 129/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cristalfarma Srl (Milán, Itálie) (zástupce: R. Almaraz Palmero, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „ILLUMINA“ – Přihláška č. 11 934 239

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. ledna 2017, ve věci R 1187/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a případně vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75, čl. 42 odst. 2 a čl. 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-286/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2013 Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 14. března 2013 ve věci T-588/08, Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. v. Evropská komise

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2013 Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 14. března 2013 ve věci T-588/08, Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. v. Evropská komise
   (Věc C-286/13 P)
   2013/C 252/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. (zástupce: J.-F. Bellis, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil zcela nebo částečně napadený rozsudek, v rozsahu, v němž zamítl žalobu navrhovatelek;

               —

               zrušil zcela nebo částečně rozhodnutí Komise ze dne 15. října 2008 v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;

               —

               zrušil nebo snížil pokutu uloženou navrhovatelkám, na základě pravomoci k soudnímu přezkumu v plné jurisdikci podle článku 261 SFEU;

               —

               podpůrně vrátil věc zpět Tribunálu, aby rozhodl v souladu s rozsudkem Soudního dvora;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízené a řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Prvním důvodem kasačního opravného prostředku, který sestává z pěti částí, navrhovatelky tvrdí, že Tribunál se dopustil při přezkumu řady procesních pochybení:

               —

               Tribunál pochybil, když Komisi dovolil, aby v průběhu soudního řízení poprvé reagovala na důkazy v jejím spisu, které odporují závěrům učiněným v rozhodnutí.

               —

               Tribunál nesprávně nepřipustil, aby navrhovatelky předložily důkazy vycházející ze spisu Komise, které vyvracejí nárok poprvé uplatněný Komisí v duplice.

               —

               Tribunál nesprávně odmítl přípustnost přílohy předložené navrhovatelkami na podporu jejich argumentu, že Komise vytrhla tvrzení uvedená navrhovatelkami v průběhu správního řízení z kontextu.

               —

               Tribunál porušil zásadu rovnosti zbraní, když nepřihlédl k důkazům předloženým navrhovatelkami v průběhu soudního řízení.

               —

               Tribunál nezjistil náležitě skutkový stav.

         Druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že Tribunál zkreslil skutkové okolnosti, které jsou klíčové pro správné posouzení vytýkaného jednání v jeho právním a hospodářském kontextu.
   Třetím důvodem kasačního opravného prostředku, který sestává z pěti částí, navrhovatelky tvrdí, že Tribunál posoudil důkazy nepřiměřeně:

               —

               Tribunál neodůvodnil dostačujícím způsobem výpočty tržních podílů, z nichž vycházela Komise při určení relevantní struktury trhu.

               —

               Tribunál nesprávně učinil závěr, že Komise není povinna specifikovat obsah diskusí navrhovatelek s dalšími podniky, který představuje omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.

               —

               Tribunál nesprávně učinil závěr, že Komise jasně popsala obsah diskusí navrhovatelek s dalšími podniky, který představuje omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.

               —

               Tribunál neodpověděl na argument navrhovatelek, že někteří zaměstnanci nemohli poskytovat věrohodné informace.

               —

               Tribunál pochybil nesprávnou právní kvalifikací skutkového stavu, když dospěl k závěru, že diskuse představují omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.

         Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku, který sestává ze dvou částí, navrhovatelky tvrdí, že Tribunál se dopustil několika pochybení při výpočtu uložené pokuty:

               —

               Tribunál nesprávně vypočítal výši pokuty na základě prodejů společností, v souvislosti s nimiž nebylo zjištěno žádné protiprávní jednání.

               —

               Tribunál pro účely výpočtu pokuty nesprávně započítal prodeje téhož výrobku dvakrát.


title: Věc T-134/06: Žaloba podaná dne  11. května 2006  – Xentral v. OHIM – Pages Jaunes (slovní ochranná známka PAGESJAUNES.COM)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/29

         Žaloba podaná dne 11. května 2006 – Xentral v. OHIM – Pages Jaunes (slovní ochranná známka PAGESJAUNES.COM)
   (Věc T-134/06)
   (2006/C 165/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Xentral LLC (Miami, Spojené státy) (zástupce: A. Bertrand, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Pages Jaunes SA (Sèvres, Francie)
   Návrhová žádání žalobkyně:

               —

               zrušit rozhodnutí R 708/2005-1 ze dne 15. února 2006;

               —

               prohlásit ochrannou známku Společenství PAGESJAUNES.COM za platnou;

               —

               uložit náhradu veškerých nákladů řízení odvolacímu senátu OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Xentral LLC

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PAGESJAUNES.COM“ pro výrobky třídy 16 (přihláška č. 1 880 871)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Pages Jaunes SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „LESPAGESJAUNES“ pro výrobky třídy 16, obchodní firma a obchodní jméno „PAGES JAUNES“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitky se přijímají pro veškeré napadené výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně se dovolává svého staršího práva ohledně doménového jména „PAGESJAUNES.COM“, které lze podle ní namítat vůči ochranné známce a obchodní firmě osoby podávající námitky.
   Rovněž uplatňuje porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a d) nařízení Rady č. 40/94, neboť ochranná známka osoby podávající námitky je obvyklá a má velmi malou rozlišovací způsobilost.
   Tvrdí, že její ochranná známka, jejíž zápis je požadován, nijak nezasahuje do práv spojených s obchodní firmou a obchodním názvem osoby podávající námitky.
   Žalobkyně rovněž napadá proslulost ochranné známky osoby podávající námitky.


title: Věc C-532/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. března 2013 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. března 2013 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-532/12) (1)

   2013/C 129/24
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-260/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2014 – Španělsko v. Komise „Rybolov — Zachování mořských zdrojů — Překročení rybolovných kvót pro makrelu obecnou přidělených Španělsku v oblastech VIII c, IX a X a ve vodách Unie oblasti CECAF 34.1.1 pro rok 2010 — Odpočty z rybolovných kvót na roky 2011 až 2015 — Právo na obhajobu — Právní jistota — Legitimní očekávání — Rovné zacházení“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2014 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-260/11) (1)

   („Rybolov - Zachování mořských zdrojů - Překročení rybolovných kvót pro makrelu obecnou přidělených Španělsku v oblastech VIII c, IX a X a ve vodách Unie oblasti CECAF 34.1.1 pro rok 2010 - Odpočty z rybolovných kvót na roky 2011 až 2015 - Právo na obhajobu - Právní jistota - Legitimní očekávání - Rovné zacházení“)
   2014/C 253/34
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: původně N. Díaz Abad a L. Banciella Rodríguez-Miñón, poté M. Sampoll Pucurull a Banciella Rodríguez-Miñón, abogados del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, F. Jimeno Fernández a D. Nardi, zmocněcni)

      Předmět věci

   Zrušení nařízení Komise (EU) č. 165/2011 ze dne 22. února 2011, kterým se stanoví odpočty z některých kvót pro makrelu obecnou přidělených Španělsku na rok 2011 a následující roky z důvodu nadměrného rybolovu v roce 2010 (Úř. věst. L 48, s. 11)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 221, 16.7.2011.


title: Věc C-223/08: Žaloba podaná dne 23. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/29

         Žaloba podaná dne 23. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-223/08)
   (2008/C 171/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Huvelin, zmocněnkyně)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (1), a v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 2 této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2006/100/ES uplynula k datu přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii, tj. 1. ledna 2007. Ke dni podání žaloby žalované nepřijalo žádné prováděcí opatření nebo o něm Komisi neuvědomilo.

      (1)  Úř. věst. L 363, s. 141.


title: Věc T-216/14: Žaloba podaná dne 4. dubna 2014 – Volkswagen v. OHIM (EXTRA)

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/28

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2014 – Volkswagen v. OHIM (EXTRA)
   (Věc T-216/14)
   2014/C 194/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. února 2014 ve věci R 1788/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „EXTRA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 12, 28, 35 a 37 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 7 69  155

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-591/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 14. prosince 2010 — Littlewoods Retail Ltd a další v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 14. prosince 2010 — Littlewoods Retail Ltd a další v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Věc C-591/10)
   2011/C 89/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Littlewoods Retail Ltd a další

      Žalovaný: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (Daňový a celní úřad)

      Předběžné otázky

               1)

               Jestliže osoba povinná k dani zaplatila přeplatek DPH, který byl vybrán členským státem v rozporu s požadavky právních předpisů EU týkajících se DPH, je nápravné opatření stanovené členským státem v souladu s právem EU, pokud toto opatření stanoví pouze a) vrácení přeplatku, který představuje hlavní částku, a b) zaplacení jednoduchých úroků z této částky v souladu s vnitrostátními předpisy, jako je článek 78 zákona z roku 1994 o dani z přidané hodnoty (Value Added Tax Act 1994)?

               2)

               Pokud ne, vyžaduje právo EU, aby nápravné opatření členského státu stanovilo a) vrácení přeplatku, který představuje hlavní částku, a b) zaplacení složených úroků jakožto ohodnocení užitné hodnoty přeplatku, kterou získal členský stát nebo, ztráty užitné hodnoty peněz na straně osoby povinné k dani?

               3)

               Pokud jsou odpovědi na otázky 1 a 2 záporné, co musí zahrnovat nápravné opatření, jehož stanovení členským státem vyžaduje právo EU, kromě vrácení přeplatku, který představuje hlavní částku, ve vztahu k užitné hodnotě přeplatku nebo úroků?

               4)

               Pokud je odpověď na otázku 1 záporná, vyžaduje zásada efektivity stanovená právem EU, aby členský stát nepoužil omezení, stanovená vnitrostátním právem (jako jsou články 78 a 80 zákona z roku 1994 o dani z přidané hodnoty), jakýchkoliv vnitrostátních nároků nebo právních prostředků, které by jinak měla k dispozici osoba povinná k dani k vymáhání nároku podle práva EU stanoveného v odpovědi Soudního dvora na první tři otázky, nebo stačí, že vnitrostátní soud nepoužije taková omezení pouze ve vztahu k jednomu z takových vnitrostátních nároků nebo prostředků? Jakých dalších zásad se má držet vnitrostátní soud při uplatňování tohoto nároku stanoveného právem EU, aby to bylo v souladu se zásadou efektivity stanovenou právem EU?


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2004 ve věci T-11/02, Spyridon de Athanassios Pappas proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Propuštění — Měsíční příspěvek podle článku 50 služebního řádu — Služby zohledněné při výpočtu příspěvku — Zaměstnání před vstupem do služebního poměru ve Společenství — Převedení nároků z důchodového pojištění)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/20

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 16. prosince 2004
   ve věci T-11/02, Spyridon de Athanassios Pappas proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Propuštění - Měsíční příspěvek podle článku 50 služebního řádu - Služby zohledněné při výpočtu příspěvku - Zaměstnání před vstupem do služebního poměru ve Společenství - Převedení nároků z důchodového pojištění)
   (2005/C 19/44)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-11/02, Spyridon de Athanassios Pappas, bývalý úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Kraainem (Belgie), zastoupený K. Adamantopoulosem a V. Akritidisem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a F. Clotuche-Duvieusart, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se stanoví trvání měsíčního příspěvku, který obdrží žalobce po propuštění ze služebních důvodů podle článku 50 služebního řádu úředníků Evropských společenství, Soud (samosoudce: M. Jaeger); vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 16. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 68, 16.3.2002.


title: Věc C-656/11: Žaloba podaná dne 21. prosince 2011 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/20

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2011 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie
   (Věc C-656/11)
   2012/C 49/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Murrell, zmocněnkyně, a A. Dashwood, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady ze dne 16. prosince 2011 (1) o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve smíšeném výboru zřízeném podle Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, pokud jde o nahrazení přílohy II této dohody týkající se koordinace systémů sociálního zabezpečení;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Žalobou podanou podle článku 263 SFEU se Spojené království Velké Británie a Severního Irska domáhá zrušení ve smyslu článku 264 SFEU rozhodnutí Rady ze dne 16. prosince 2011 o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve smíšeném výboru zřízeném podle Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, pokud jde o nahrazení přílohy II této dohody týkající se koordinace systémů sociálního zabezpečení.

               2)

               Článek 48 SFEU je jediným hmotněprávním základem uvedeným v rozhodnutí.

               3)

               Daným rozhodnutím se mění příloha II k Dohodě ze dne 21. června 1999 mezi Evropskou unií a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob. Příloha II k této Dohodě se týká výlučně koordinace systémů sociálního zabezpečení mezi EU a Švýcarskem. Účelem změn přílohy II, které by sporné rozhodnutí přineslo, je zohlednit změny v unijním systému koordinace sociálního zabezpečení. Jedním z účinků zamýšlených změn Přílohy II by bylo rozšíření na státní příslušníky Švýcarska, kteří sami nejsou výdělečně činní, ani nejsou rodinnými příslušníky osoby, která výdělečná činná je (dále jen „hospodářsky neaktivní osoby“), práv, která jim nejsou přiznána stávajícím právním režimem podle přílohy II.

               4)

               Spojené království tvrdí, že článek 48 SFEU nemůže sloužit jako jediný hmotněprávní základ opatření, které má mít takové důsledky. Uvedené ustanovení je určeno k usnadnění volného pohybu (a) uvnitř Unie, nikoli mezi Unií a třetími zeměmi, a (b) osob, které jsou výdělečně činné nebo jejich rodin, nikoli hospodářsky neaktivních osob. Náležitým právním základem je čl. 79 odst. 2 písm. b) SFEU. Toto ustanovení zakládá pravomoc přijmout opatření v oblasti „vymezení práv státních příslušníků třetích zemí oprávněně pobývajících v členském státě, včetně podmínek upravujících svobodu pohybovat se a pobývat v ostatních členských státech“.

               5)

               Článek 79 odst. 2 písm. b) SFEU je obsažen v Hlavě V části třetí Smlouvy. Podle Protokolu č. 21 připojeného ke Smlouvám se opatření podle hlavy V nepoužijí ve vztahu ke Spojenému království (či Irsku), ledaže takový členský stát oznámí, že je ochotný se účastnit jejich provádění („opt-in“). Rada tím, že namísto čl. 79 odst. 2 písm. b) SFEU nesprávně zvolila článek 48 SFEU jako hmotněprávní základ daného rozhodnutí, odepřela Spojenému království právo zvolit si, že se nebude podílet na provádění tohoto rozhodnutí a že jím nebude vázáno.

               6)

               Rozhodnutí Rady ze dne 16. prosince 2011 by tedy mělo být zrušeno, jelikož bylo přijato na nesprávném právním základě s tím důsledkem, že Spojenému království byla upřena práva podle Protokolu č. 21.

      (1)  Úř. věst. L 341, s. 1


title: Věc T-442/14: Žaloba podaná dne 16. června 2014 – Metalúrgica Galaica v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/60

         Žaloba podaná dne 16. června 2014 – Metalúrgica Galaica v. Komise
   (Věc T-442/14)
   2014/C 253/82
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Metalúrgica Galaica, SA [Narón (A Coruña), Španělsko] (zástupce: A. López Gómez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle něj představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a to buď v plném rozsahu, nebo způsobem, který omezí neexistenci dopadu na rentabilitu transakcí, a

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-401/14, Duro Felguera v. Komise.


title: Věc C-259/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Plovdiv — Bulharsko) — Teritorialna direkcia na NAP — Plovdiv v. RODOPI-M 91 OOD ( „Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Zásady daňové neutrality a proporcionality — Zaúčtování a opožděné vykázání zrušení faktury — Náprava nesplnění povinnosti — Zaplacení daně — Státní rozpočet — Neexistence újmy — Správní sankce“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/34

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Plovdiv — Bulharsko) — Teritorialna direkcia na NAP — Plovdiv v. RODOPI-M 91 OOD
   (Věc C-259/12) (1)

   (Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Zásady daňové neutrality a proporcionality - Zaúčtování a opožděné vykázání zrušení faktury - Náprava nesplnění povinnosti - Zaplacení daně - Státní rozpočet - Neexistence újmy - Správní sankce)
   2013/C 225/58
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Plovdiv

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Teritorialna direkcia na NAP — Plovdiv

      Žalovaný: RODOPI-M 91 OOD

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Plovdiv — Výklad článků 242 a 273 směrnice Rady 2006/112 ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Správní sankce ukládaná za opožděné daňové přiznání týkající se zrušení faktury, ačkoliv zrušení faktury bylo následně účetně zachyceno a dotyčný zaplatil daň vyplývající ze zrušené faktury, která nebyla zachycena do knihy nákupů a v daňovém přiznání za zdaňovací období — Peněžitá sankce rovnající se plné částce daně, která nebyla uhrazena včas — Zásada daňové neutrality

      Výrok

   Zásada daňové neutrality nebrání tomu, aby daňová správa členského státu uložila osobě povinné k dani, která nesplnila ve lhůtě stanovené vnitrostátními právními předpisy svoji povinnost zaúčtovat a vykázat skutečnosti, které mají dopad na výpočet daně z přidané hodnoty, kterou je povinna odvést, peněžitou sankci ve výši rovnající se částce této daně, která nebyla zaplacena v uvedené lhůtě, jestliže tato osoba povinná k dani nesplnění povinnosti následně napravila a dlužnou daň zaplatila v plné výši společně s úroky. Je na vnitrostátním soudu, aby s přihlédnutím k článkům 242 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty posoudil, zda s ohledem na okolnosti sporu v původním řízení, zejména pak lhůtu, ve které byla nesrovnalost opravena, závažnost této nesrovnalosti nebo případnou existenci daňového úniku nebo obcházení použitelných právních předpisů přičitatelných osobě povinné k dani, výše sankce nepřekračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cílů spočívajících v zajištění správného výběru daně a předcházení daňovým únikům.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc F-111/12: Žaloba podaná dne 2. října 2012 — ZZ v. Komise

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/35

         Žaloba podaná dne 2. října 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-111/12)
   2012/C 379/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi, A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým byly potvrzeny závěry lékařské komise, jež rozhodla o sazbě invalidity žalobce a za původ jeho nemoci označila povolání.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 8. listopadu 2011, kterým byly potvrzeny závěry lékařské komise ze dne 25. srpna 2011 a které bylo žalobci oznámeno dne 28. listopadu 2011;

               —

               v případě nutnosti zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 22. června 2012;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci uhradila částku stanovenou ex aequo et bono a předběžně ve výši 100 000 eur z titulu náhrady utrpěné morální újmy;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-5/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 4. ledna 2008 – Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 4. ledna 2008 – Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening
   (Věc C-5/08)
   (2008/C 64/41)
   Jednací jazyk: dánština
   Předkládající soud
   Højesteret
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Infopaq International A/S.

      Žalovaný: Danske Dagblades Forening.
   Předběžné otázky

               (i)

               Může být ukládání a následné vytištění výňatku textu z novinového článku, který sestává z klíčového slova a pěti předcházejících a pěti následujících slov, považováno za úkony rozmnožení, které jsou předmětem ochrany autorského práva (čl. 2 směrnice) (1)?

               (ii)

               Jsou při posuzování, zda mohou být dočasné úkony rozmnožení považovány za „krátkodobé“ (čl. 5 odst. 1 směrnice), relevantní souvislosti, za nichž jsou tyto úkony činěny?

               (iii)

               Lze dočasný úkon rozmnožení považovat za „krátkodobý“ v případě, že je rozmnoženina zpracována například vytvořením textového souboru z obrázkového souboru nebo vyhledáváním textového řetězce v textovém souboru?

               (iv)

               Lze dočasný úkon rozmnožení považovat za „krátkodobý“ v případě, že je část rozmnoženiny, která sestává z jednoho nebo více výňatků o 11 slovech, uložena?

               (v)

               Lze dočasný úkon rozmnožení považovat za „krátkodobý“ v případě, že je část rozmnoženiny, která sestává z jednoho nebo více výňatků z textu o 11 slovech, vytištěna?

               (vi)

               Je při posuzování, zda dočasné úkony rozmnožení představují „nedílnou a podstatnou součást technologického procesu“ (viz čl. 5 odst. 1 směrnice), relevantní fáze technologického procesu, v níž jsou takové úkony činěny?

               (vii)

               Mohou být dočasné úkony rozmnožení „nedílnou a podstatnou součástí technologického procesu“, pokud spočívají v manuálním skenování celých novinových článků, čímž jsou tyto články převáděny z tištěné podoby do elektronické podoby?

               (viii)

               Mohou dočasné úkony rozmnožení představovat „nedílnou a podstatnou součást technologického procesu“, pokud spočívají ve vytištění části rozmnoženiny, která sestává z jednoho nebo více výňatků z textu o 11 slovech?

               (ix)

               Zahrnuje „oprávněné užití“ (čl. 5 odst. 1 směrnice) nějakou formu užití, která nevyžaduje souhlas nositele autorského práva?

               (x)

               Zahrnuje „oprávněné užití“ (čl. 5 odst. 1 směrnice) skenování celých novinových článků podnikatelským subjektem, následné zpracování rozmnoženiny, a uložení a případné vytištění části rozmnoženiny, která sestává z jednoho nebo více výňatků z textu o 11 slovech, za účelem užití při zpracování shrnutí uvedeným podnikatelem, i když nositel práv k takových úkonům nedal souhlas?

               (xi)

               Jaká kritéria je třeba použít při posuzování, zda mají dočasné úkony rozmnožení „samostatný hospodářský význam“ (čl. 5 odst. 1 směrnice), pokud jsou splněny ostatní podmínky daného ustanovení?

               (xii)

               Může být při posuzování, zda mají dané úkony „samostatný hospodářský význam“ (čl. 5 odst. 1 směrnice), vzat v úvahu nárůst efektivity uživatele způsobený dočasnými úkony rozmnožení?

               (xiii)

               Může být skenování celých novinových článků podnikatelským subjektem, následné zpracování rozmnoženiny, a uložení a případné vytištění části rozmnoženiny, která sestává z jednoho nebo více výňatků z textu o 11 slovech, bez souhlasu nositele práv považováno za „zvláštní případy, které nejsou v rozporu s běžným způsobem užití“ novinových článků, a jimiž „nejsou […] nepřiměřeně dotčeny oprávněné zájmy nositele práv“ (viz čl. 5 odst. 5 směrnice)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).


title: Věc C-541/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Varese dne 17. prosince 2009 — Siddiquee Mohammed Mohiuddin v. Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Varese dne 17. prosince 2009 — Siddiquee Mohammed Mohiuddin v. Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese
   (Věc C-541/09)
   2010/C 63/49
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di pace di Varese

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Siddiquee Mohammed Mohiuddin

      Žalovaný: Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese

      Předběžné otázky

               1)

               Představují ustanovení článku 4 ve spojení s ustanoveními článku 6 nařízení Společenství č. 882/04 (1) subjektivní právo jednotlivců podléhat kontrolám v oblasti potravin a nápojů výlučně ze strany osob, jež splňují požadavky vyjmenované v nařízení, jehož se lze dovolávat v soudním řízení a jež lze namítat proti sankčním nárokům členských států?

               2)

               V případě, že nikoli, spadá směrnice 2000/13/ES (2) v souvislosti s právní úpravou Společenství týkající se označování potravin a nápojů do oblasti hygienických předpisů?

               3)

               Brání směrnice 76/768 (3), ve znění pozdějších úprav, nebo jiné relevantní právní předpisy Společenství, tomu, aby členský stát mohl upravit odpovědnost hospodářských subjektů v odvětví, a zbavit tak obchodníka odpovědnosti z důvodu jeho činnosti?

               4)

               V případě, že nikoli, musí být článek 6 směrnice, ve znění pozdějších úprav, chápán tak, že zakládá solidární odpovědnost výrobce kosmetického prostředku a pouhého obchodníka, který se neúčastní fáze výroby, balení a označování kosmetických prostředků?

      (1)  Úř. věst. L 165, s. 1; Zvl. vyd. 03/45, s. 200.

      (2)  Úř. věst. L 109, s. 29; Zvl. vyd. 15/05, s. 75.

      (3)  Úř. věst. L 262, s. 169; Zvl. vyd. 13/03, s. 285.


title: Věc F-143/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. března 2015 – Singou v. Rada „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Zamítnutí stížnosti na psychické obtěžování — Neobnovení smlouvy — Neexistence stížnosti — Zjevná nepřípustnost“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/44

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. března 2015 – Singou v. Rada
   (Věc F-143/14)
   („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Zamítnutí stížnosti na psychické obtěžování - Neobnovení smlouvy - Neexistence stížnosti - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 155/64)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Simplice Gervais Singou (Brusel, Belgie) (zástupce: O. Dambel, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 5. března 2009, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce na psychické obtěžování, a návrh na zrušení rozhodnutí OOJ ze dne 12. dubna 2012, ve kterém OOJ odmítl prodloužit smlouvu žalobce jakožto smluvního zaměstnance na dobu určitou nebo ji přeměnit na smlouvu smluvního zaměstnance na dobu neurčitou, jakož i návrhy na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou údajně utrpěl.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Žádost o právní pomoc se zamítá.

               3)

               Simplice Gervais Singou ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-258/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2009 — Polsko v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Přechodná opatření, která je třeba přijmout z důvodu přistoupení nových členských států — Nařízení (ES) č. 60/2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru — Lhůta pro podání žaloby — Počátek plynutí — Opožděnost — Nepřípustnost )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/21

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2009 — Polsko v. Komise
   (Věc T-258/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přechodná opatření, která je třeba přijmout z důvodu přistoupení nových členských států - Nařízení (ES) č. 60/2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru - Lhůta pro podání žaloby - Počátek plynutí - Opožděnost - Nepřípustnost“)
   2009/C 193/33
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: původně J. Pietras a E. Ośniecka-Tamecka, poté T. Nowakowski, a konečně M. Dowgielewicz, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně L. Visaggio a A. Stobiecka-Kuik, poté T. van Rijn, L. Visaggio a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalobkyně: Kyperská republika (zástupce: P. Kliridis, zmocněnec)

      Předmět

   Zrušení článku 5, čl. 6 odst. 1 až 3, čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 9, s. 8; Zvl. vyd. 03/42, s. 125)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Polská republika ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

               3)

               Kyperská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


               16.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 216/13

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 Kontrolním úřadem ESVO směřující proti Norskému království
   (Věc E-35/15)
   (2016/C 216/10)
   Dne 22. prosince 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Markusem Schneiderem a Øyvindem Bøem, žalobu k Soudnímu dvoru ESVO směřující proti Norskému království.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Norské království nesplnilo své povinnosti vyplývající z právního aktu uvedeného v bodě 56i přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu) ve stanovené lhůtě, a to tím, že

                           a.

                           nevypracovalo a neprovedlo příslušný plán pro všechny norské přístavy, pokud jde o příjem a zpracování odpadu, jak je stanoveno v čl. 5 odst. 1 směrnice 2000/59/ES;

                           b.

                           pro všechny norské přístavy nevyhodnotilo a neschválilo plány pro příjem a zpracování odpadu, nesledovalo jejich provádění a nepodrobilo je opětovnému schválení nejméně každé tři roky, jak je stanoveno v čl. 5 odst. 3 směrnice 2000/59/ES, a

                           c.

                           pro všechny norské přístavy nezajistilo dostupnost přístavních zařízení pro příjem odpadu, která splňují potřeby lodí běžně využívajících přístav, aniž by docházelo k jejich nepřiměřenému zpožďování, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/59/ES;

               2.

               uložil žalovanému uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Norské království včas nesplnilo základní povinnosti k ochraně mořského prostředí vyplývající ze směrnice 2000/59/ES (dále jen „směrnice“ nebo „směrnice o přístavních zařízeních pro příjem odpadu“).

               —

               S cílem omezit vypouštění lodního odpadu a zbytků lodního nákladu do moře ukládá směrnice státům EHP povinnost zajistit ve všech svých přístavech odpovídající zařízení schopné přijímat lodní odpad a zbytky lodního nákladu a vypracovat a provést příslušné plány, pokud jde o příjem a zpracování odpadu.

               —

               Norské orgány dne 23. října 2007 oznámily Kontrolnímu úřadu ESVO, že směrnice o přístavních zařízeních pro příjem odpadu byla do vnitrostátních právních předpisů provedena.

               —

               Na žádost Kontrolního úřadu ESVO provedla Evropská agentura pro námořní bezpečnost inspekci a dne 28. září 2010 vydala zprávu, v níž mimo jiné uvádí, že Norsko uvedenou směrnici provedlo nedostatečně.

               —

               Kontrolní úřad ESVO vydal dne 10. července 2013 odůvodněné stanovisko, podle něhož Norsko mimo jiné nesplnilo své povinnosti vyplývající z čl. 4 odst. 1 az čl. 5 odst. 1 a 3 uvedené směrnice. Norsko bylo požádáno, aby vyhovělo odůvodněnému stanovisku a do 10. září 2013 přijalo nezbytná opatření.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Norsko k uvedenému dni nesplnilo svou povinnost i) vypracovat a provést příslušný plán pro všechny norské přístavy, pokud jde o příjem a zpracování odpadu, jak je stanoveno v čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice, ii) pro všechny norské přístavy vyhodnotit a schválit plán pro příjem a zpracování odpadu, sledovat jeho provádění a podrobit jej opětovnému schválení nejméně každé tři roky, jak je stanoveno v čl. 5 odst. 3 uvedené směrnice, a iii) pro všechny přístavy na svém území zajistit dostupnost přístavních zařízení pro příjem odpadu, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice.


title: Věc T-307/12: Žaloba podaná dne 11. července 2012 — Mayaleh v. Rada

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/19

         Žaloba podaná dne 11. července 2012 — Mayaleh v. Rada
   (Věc T-307/12)
   2012/C 273/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Adib Mayaleh (Damašek, Sýrie) (zástupce: G. Karouni, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil

                           —

                           prováděcí rozhodnutí 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, v rozsahu, v němž se týká Adiba Mayaleha;

                           —

                           prováděcí nařízení č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, v rozsahu, v němž se týká Adiba Mayaleha;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle článků 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů, které jsou v hlavních bodech totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatněnými ve věci T-383/11, Makhlouf v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. 2011, C 282, s. 30.


title: Věc C-214/05 P: Opravný prostředek podaný dne 17. května 2005 Sergio Rossi SpA proti rozsudku vydanému dne 1. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-169/03, Sergio Rossi SpA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/31

         Opravný prostředek podaný dne 17. května 2005 Sergio Rossi SpA proti rozsudku vydanému dne 1. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-169/03, Sergio Rossi SpA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-214/05 P)
   (2005/C 182/54)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 17. května 2005 opravný prostředek podaný Sergio Rossi SpA, zastoupenou A. Ruem, členem advokátní komory v Alicante (Španělsko), proti rozsudku vydanému dne 1. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-169/03, Sergio Rossi SpA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
   Účastnice řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               Zrušil v celém rozsahu napadený rozsudek, který je předmětem sporu, z důvodu porušení článků 8 a 73 nařízení Rady č. 40/94 (1) a článků 44 a 81 jednacího řádu Soudu prvního stupně.

               2.

               Podpůrně zrušil napadený rozsudek pouze v části, která se týká zápisu ochranné známky SISSI ROSSI pro výrobky z „kůže a imitace kůže“.

               3.

               Podpůrně uznal právo předložit důkazy, zrušil v celém rozsahu napadený rozsudek a vrátil projednávanou věc Soudu prvního stupně, aby přezkoumal důkazy, které byly označeny za nepřípustné, nebo alternativně a na základě práva být vyslechnut stanoveného v článku 73 nařízení Rady č. 40/94 vrátil projednávanou věc odvolacímu senátu OHIM, aby stanovil lhůtu pro vyslechnutí.

               4.

               Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora Evropských společenství ze dne 2. května 1991 uložil účastníku, proti němuž je podán opravný prostředek, jakožto účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, náhradu nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek je stižen vadami z důvodu porušení následujících ustanovení:

               1.

               Článek 81 jednacího řádu Soudu prvního stupně, jelikož napadený rozsudek neobsahuje odůvodnění hlavního žalobního návrhu.

               2.

               Článek 44 odst. 1 písm. e) jednacího řádu Soudu prvního stupně, jelikož důkazy předložené navrhovatelkou byly označeny za nepřípustné, ačkoli měly být podle ní přijaty; podpůrně je třeba konstatovat, že článek 73 nařízení Rady č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství byl porušen, jelikož v řízení před odvolacím senátem OHIM navrhovatelka neměla možnost být vyslechnuta v souvislosti s důvody týkajícími se podobnosti sporných výrobků.

               3.

               Článek 8 nařízení Rady č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, jelikož ochranné známky Miss Rossi a Sissi Rossi musí být považovány za neslučitelné. Výrobky jako „dámské kabelky“ a „dámská obuv“ totiž musí být považovány za podobné stejně jako samotné ochranné známky. Z důvodu podobnosti jak výrobků, tak i ochranných známek je třeba konstatovat, že existuje nebezpečí záměny mezi samotnými ochrannými známkami na základě tohoto ustanovení.

      (1)  Nařízení Rady č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 11, s. 1.


title: Věc T-428/16: Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Martín Osete v. EUIPO – Rey (AN IDEAL LOVER)

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/47

         Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Martín Osete v. EUIPO – Rey (AN IDEAL LOVER)
   (Věc T-428/16)
   (2016/C 343/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Isabel Martín Osete (Paříž, Francie) (zástupce: V. Wellens, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Daniella Rey (Toulouse, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel/Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „AN IDEAL LOVER“– Ochranná známka Evropské unie č. 5 261 599

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. dubna 2016, ve věci R 1527/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-124/06: Žaloba podaná dne  27. dubna 2006  – MIP METRO v. OHIM – MetroRED Telecom (MetroRED)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/34

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2006 – MIP METRO v. OHIM – MetroRED Telecom (MetroRED)
   (Věc T-124/06)
   (2006/C 143/67)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: R. Kaase, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: MetroRED Telecom Group Ltd (Hamilton, Bermudy)
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 16. února 2006 v rozsahu, v němž bylo odvolání zamítnuto z důvodu jeho nesouladu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: MetroRED Telecom Group Ltd

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka„MetroRED“ pro služby tříd 35, 38 a 42 – přihláška č. 2 189 512
   Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazová ochranná známka „METRO“ pro výrobky a služby tříd 1 až 36 a 38 až 42
   Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitky
   Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 z důvodu existence rizika záměny, jelikož dominantním prvkem ochranné známky „MetroRED“ je prvek „Metro“, jenž je shodný s namítanou ochrannou známkou. Podle žalobkyně postrádá další prvek „RED“ jakoukoli rozlišovací způsobilost, a bude tudíž spotřebitelem ignorován.


title: Věc T-29/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  8. prosince 2005  – Castellblanch v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek  CRISTAL CASTELLBLANCH  — Starší národní slovní ochranná známka CRISTAL — Skutečné užívání starší ochranné známky — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b), čl. 15 odst. 2 písm. a) a čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. prosince 2005 – Castellblanch v. OHIM
   (Věc T-29/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek ‚CRISTAL CASTELLBLANCH‘ - Starší národní slovní ochranná známka CRISTAL - Skutečné užívání starší ochranné známky - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b), čl. 15 odst. 2 písm. a) a čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 48/52)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Castellblanch, SA (Sant Sadurni d'Anoia, Španělsko) (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu, É. De Gryse a D. Moreau, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. de Medrano Caballero, zmocněnec)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vedlejší účastník před Soudem: Champagne Louis Roederer SA (Remeš, Francie) (zástupce: P. Cousin, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. listopadu 2003 (věc R 37/2000 2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Castellblanch SA a Champagne Louis Roederer SA.
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc T-218/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Nutrexpa v. OHIM – Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara Maria ORO) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Cuétara Maria ORO — Starší obrazová ochranná známka Společenství ORO a starší národní obrazová ochranná známka ORO — Částečné zamítnutí zápisu — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Nutrexpa v. OHIM – Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara Maria ORO)
   (Věc T-218/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Cuétara Maria ORO - Starší obrazová ochranná známka Společenství ORO a starší národní obrazová ochranná známka ORO - Částečné zamítnutí zápisu - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 221/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nutrexpa, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Grau Mora, M. Ferrándiz Avendaño a Y. Sastre Canet, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Mondéjar Ortuño a V. Melgar, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl (Milán, Itálie) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli a G. Petrocchi, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2013 (věc R 2455/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl a Nutrexpa, SL.

      Výrok

               1.

               Ze spojených věcí T-218/13 a T-271/13 se věc T-218/13 vylučuje k samostatnému řízení pro účely rozsudku.

               2.

               Žaloba se zamítá.

               3.

               Společnosti Nutrexpa, SL, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Výmaz věci T-325/03

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/28

         Výmaz věci T-325/03 (1)

   (2004/C 239/64)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 6. května 2004 rozhodl předseda druhého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-325/03, E-Sim Ltd proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. 289, 29.11.2003.


title: Věc C-125/15: Usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 18. prosince 2015 – Soudní dvůr Evropské unie v. Gascogne Sack Deutschland GmbH, Groupe Gascogne SA, podporované: Evropskou komisí

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/11

         Usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 18. prosince 2015 – Soudní dvůr Evropské unie v. Gascogne Sack Deutschland GmbH, Groupe Gascogne SA, podporované: Evropskou komisí
   (Věc C-125/15) (1)

   (2016/C 078/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Místopředseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 155, 11. 5. 2015.


title: Věc T-121/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. listopadu 2009 — Sellafield v. Komise

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/69

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. listopadu 2009 — Sellafield v. Komise
   (Věc T-121/06) (1)

   2010/C 24/123

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2013 ve věci E-10/13 – Kontrolní úřad ESVO v . Island (Nesplnění povinnosti členským státem EHP/ESVO – směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění))

text:
               27.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 88/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   ze dne 15. listopadu 2013
   ve věci E-10/13
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinnosti členským státem EHP/ESVO – směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění))
   2014/C 88/07
   Ve věci E-10/13, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽÁDOST o prohlášení, že nepřijetím ve stanovené lhůtě opatření nezbytných ke správnému provedení ustanovení čl. 2 odst. 1 písm. a) až d) a čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) aktu uvedeného v bodě 21b přílohy XVIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru ve svých vnitrostátních předpisech (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění)) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, Island nesplnil své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, dne 15. listopadu 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1)

               prohlašuje, že nepřijetím ve stanovené lhůtě opatření nezbytných ke správnému provedení ustanovení čl. 2 odst. 1 písm. a) až d) a čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) aktu uvedeného v bodě 21b přílohy XVIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru ve svých vnitrostátních předpisech (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění)) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, Island nesplnil své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu;

               2)

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Spojené věci C-18/10 a C-37/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin — Německo) — Agrargenossenschaft Münchehofe e.G. (C-18/10), Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen (C-37/10) v. BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/8

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin — Německo) — Agrargenossenschaft Münchehofe e.G. (C-18/10), Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen (C-37/10) v. BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH
   (Spojené věci C-18/10 a C-37/10) (1)

   2011/C 173/17
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.

      Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-517/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Afton Chemical Limited v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs ( Směrnice 92/81/EHS — Spotřební daně z minerálních olejů — Článek 2 odst. 2 a 3, jakož i čl. 8 odst. 1 písm. a) — Směrnice 2003/96/ES — Zdanění energetických produktů a elektřiny — Článek 2 odst. 2 až 4 písm. b) — Oblast působnosti — Přísady do pohonných hmot, které mají vlastnosti minerálních olejů nebo energetických produktů, ale které nejsou používány jako pohonné hmoty — Vnitrostátní režim zdanění )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/20

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Afton Chemical Limited v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-517/07) (1)

   („Směrnice 92/81/EHS - Spotřební daně z minerálních olejů - Článek 2 odst. 2 a 3, jakož i čl. 8 odst. 1 písm. a) - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Článek 2 odst. 2 až 4 písm. b) - Oblast působnosti - Přísady do pohonných hmot, které mají vlastnosti minerálních olejů nebo energetických produktů, ale které nejsou používány jako pohonné hmoty - Vnitrostátní režim zdanění“)
   (2009/C 44/33)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně : Afton Chemical Limited

      Žalovaná : The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Výklad čl. 2 odst. 3 a čl. 8 odst. 1 směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů (Úř. věst. L 316, s. 12), čl. 2 odst. 3 a odst. 4 písm. b) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, s. 51) a článku 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1) – Minerální oleje přidávané do pohonných hmot pro jiné účely, než je pohon vozidla, které však nejsou nabízeny k prodeji nebo používány jako pohonná hmota – Zdanění jako pohonná hmota?
   Výrok
   Článek 2 odst. 3 a čl. 8 odst. 1 směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů, ve znění směrnice Rady 94/74/ES ze dne 22. prosince 1994, pokud jde o období do 31. prosince 2003, a čl. 2 odst. 3 a 4 směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, pokud jde o období od 1. ledna do 31. října 2004, musejí být vykládány v tom smyslu, že takové přísady do pohonných hmot, jaké jsou dotčeny ve věci v původním řízení, které mají vlastnosti „minerálních olejů“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 první z těchto směrnic nebo „energetických produktů“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 druhé z těchto směrnic, ale které nejsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány jako pohonná hmota, musejí podléhat režimu zdanění upravenému uvedenými směrnicemi.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-453/16: Žaloba podaná dne 10. srpna 2016 – Ellinikos Syndemos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1 v. EUIPO – 520 Barcode Ellas (520 Barcode Hellas)

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/23

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2016 – Ellinikos Syndemos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1 v. EUIPO – 520 Barcode Ellas (520 Barcode Hellas)
   (Věc T-453/16)
   (2016/C 371/25)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ellinikos Syndemos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1 (Argiroupoli Attikis, Řecko) (zástupkyně: A. Mouzaki, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Barcode Ellas – AE Diacheirisis Diethnon Protypon kai Parochis Symvouleutikon Ypiresion (Kifisia Attikis, Řecko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „5 201000 603856 520Barcode Hellas“ – Přihláška č. 10 881 861

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. června 2016 ve věci R 238/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 75, čl. 76 odst. 1 a 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-45/12: Žaloba podaná dne 27. ledna 2012 — Spojené království v. ECB

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/24

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2012 — Spojené království v. ECB
   (Věc T-45/12)
   2012/C 98/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: K. Beal, barrister, a E. Jenkinson, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

               —

               zrušit prohlášení Evropské centrální banky o standardech zveřejněné dne 18. listopadu 2011 v rozsahu, v němž stanovuje politiku pro umístění zúčtovacích systémů s ústřední smluvní stranou (central counterparty clearing systems, „CCPs“); a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že žalovaná nemá pravomoc zveřejnit napadený akt, a to buď vůbec nebo bez vyhlášení legislativního aktu, jako je například nařízení vydané Radou, nebo Evropskou centrální bankou („ECB“) samotnou.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadený akt stanoví de jure nebo de facto podmínku sídla, kterou musí splňovat zúčtovací systémy s ústřední smluvní stranou („CCPs“), které hodlají provádět zúčtovací nebo vypořádací operace v eurech, jejichž denní obchody překročí určitý objem. Napadený akt je v rozporu se všemi, nebo s některými z článků 48, 56 nebo 63 SFEU v rozsahu, v němž:

                           —

                           systémy CCP se sídlem v členských státech, které nejsou členy eurozóny, jako je například Spojené království, budou muset přemístit svoje správní a řídící ustředí do členských států, které jsou členy Eurosystému. Rovněž budou muset být znovu založeny jako právnické osoby, které uznává vnitrostátní právní řád jiného členského státu;

                           —

                           v případě, že tyto systémy CCP nepřemístí své sídlo, jak je to požadováno, bude jim zamezeno v přístupu na finanční trhy členských států Eurosystemu za stejných podmínek, které mají systémy CCP se sídlem na jejich území, nebo jim bude v tomto přístupu zamezeno zcela;

                           —

                           takovéto systémy CCP, které nejsou rezidenty, nebudou mít nárok na podporu nabízenou ze strany ECB nebo vnitrostátních centrálních bank („NCBs“) Eurosystému za stejných podmínek, nebo na ni nebudou mít nárok vůbec; a

                           —

                           v důsledku toho bude možnost těchto systémů CCP nabízet zákazníkům v Unii zúčtovací nebo vypořádací služby v eurech omezena nebo dokonce zcela zakázána.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z rozporu napadeného aktu s články 101 nebo 102 SFEU ve spojení s článkem 106 SFEU a článkem 13 SEU, neboť:

                           —

                           ve skutečnosti požaduje, aby všechny zúčtovací operace uskutečňované v eurech převyšující určitou hodnotu byly provedeny systémy CCP, které mají sídlo v členském státě eurozóny;

                           —

                           národním centrálním bankám eurozóny ukládá, aby systémům CCP, které mají sídlo v členském státě, jež není členem eurozóny, neposkytovaly měnové rezervy v eurech, pokud překročí prahové hodnoty stanovené v uvedeném rozhodnutí.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že požadavek uložený systémům CCP mající své sídlo v členských státech, jež nejsou členy eurozóny, aby změnily svou právní formu a sídlo, je projevem přímé nebo nepřímé diskriminace na základě státní příslušnosti. Je rovněž v rozporu s obecnou unijní zásadou rovnosti, neboť systémy CCP se sídlem v jiném členském státě jsou bez jakéhokoli objektivního důvodu vystaveny rozdílnému zacházení.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z rozporu napadeného aktu se všemi nebo některými z článků II, XI, XVI a XVII Všeobecné dohody o obchodu a službách (GATS).

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že bez ohledu na důkazní břemeno ohledně prokázání neexistence odůvodnění takového omezení veřejným zájmem (břemeno spočívá na ECB, aby mohla, pokud se tak rozhodne, uplatnit ve svém případě výjimku), Spojené království tvrdí, že jakákoli ochrana veřejného zájmu, na který poukázala ECB, není slučitelná s požadavkem proporcionality, neboť existují méně omezující prostředky zabezpečení kontroly finančních institucí se sídlem v Unii, ale mimo eurozónu.


title: Věc T-663/11: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Spa Monopole v. OHIM — Royal Mediterranea (THAI SPA)

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Spa Monopole v. OHIM — Royal Mediterranea (THAI SPA)
   (Věc T-663/11) (1)

   2012/C 273/42
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc T-7/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2006 – Komise v. Parthenon ( Rozhodčí doložka — Čtvrtý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace — Vymáhání záloh )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2006 – Komise v. Parthenon
   (Věc T-7/05) (1)

   („Rozhodčí doložka - Čtvrtý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace - Vymáhání záloh“)
   (2006/C 331/84)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou, zmocněnec, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, advokátem)

      Žalované: Parthenon AE Oikodomikon – Technikon – Touristikon – Viomichanikon – Emporikon kai Exagogikon Ergasion (Aigion, Řecko) (zástupce: A. Masoulas, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná na základě článku 238 ES za účelem vymáhání záloh zaplacených v rámci smlouvy FAIR-CT98-9544, kterou vypověděla Komise z důvodu neplnění smluvních povinností žalovanou.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žalovaná Parthenon AE Oikodomikon – Technikon – Touristikon – Viomichanikon – Emporikon kai Exagogikon Ergasion je povinna zaplatit Komisi částku 154 383,53 eur včetně úroků podle úrokové míry stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, zvýšené o jeden a půl bodu za období od 31. července do 31. prosince 2002 a o dva body od 1. ledna 2003 až do úplného vyrovnání dluhu.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese třetinu vlastních nákladů a třetinu nákladů řízení vynaložených žalovanou, přičemž žalovaná ponese dvě třetiny vlastních nákladů, jakož i dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.