title: Věc C-465/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S v. Stadt Solingen („Řízení o předběžné otázce — Zadávání veřejných zakázek — Směrnice 2014/24/EU — Článek 10 písm. h) — Zvláštní výjimky pro veřejné zakázky na služby — Služby civilní obrany, civilní ochrany a prevence nebezpečí — Neziskové organizace nebo sdružení — Služby sanitní přepravy pacientů — Kvalifikovaná sanitní přeprava“)

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/16

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S v. Stadt Solingen
      (Věc C-465/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zadávání veřejných zakázek - Směrnice 2014/24/EU - Článek 10 písm. h) - Zvláštní výjimky pro veřejné zakázky na služby - Služby civilní obrany, civilní ochrany a prevence nebezpečí - Neziskové organizace nebo sdružení - Služby sanitní přepravy pacientů - Kvalifikovaná sanitní přeprava“)
      (2019/C 187/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S

         Žalovaný: Stadt Solingen

         Výrok

                  1)

                  Článek 10 písm. h) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES musí být vykládán v tom smyslu, že výjimka z uplatnění pravidel o zadávání veřejných zakázek, kterou toto ustanovení stanoví, zahrnuje péči o akutní pacienty ve vozidle zdravotnické záchranné služby poskytovanou zdravotnickým záchranářem/sanitářem, na kterou se vztahuje kód CPV [Common Procurement Vocabulary; Společný slovník pro veřejné zakázky] 75252000 7 (záchranné služby), jakož i kvalifikovanou sanitní přepravu, která kromě přepravy zahrnuje i péči poskytovanou sanitářem ve spolupráci s pomocníkem záchranné služby a na kterou se vztahuje kód CPV 85143000-3 (sanitní služby), pokud je v případě uvedené kvalifikované sanitní přepravy tato služba skutečně poskytována řádně vyškoleným personálem v oblasti první pomoci a zaměřuje se na pacienta, u kterého existuje nebezpečí zhoršení jeho zdravotního stavu během přepravy.

                  2)

                  Článek 10 písm. h) směrnice 2014/24 musí být vykládán v tom smyslu, že zaprvé brání tomu, aby charitativní organizace uznané vnitrostátním právem jako organizace civilní ochrany a obrany byly považovány za „neziskové organizace nebo sdružení“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud uznání statusu charitativní organizace není podle vnitrostátního práva závislé na tom, zda je organizace nezisková, a zadruhé aby organizace nebo sdružení, jejichž cíl spočívá v plnění sociálních úkolů, které nejsou zaměřeny na dosahování zisku a případné zisky reinvestují za účelem dosažení cíle organizace nebo sdružení, představovaly „neziskové organizace nebo sdružení“ ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 330, 2.10.2017.


title: Věci T-910/16 a T-911/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. dubna 2019 — Hesse a Wedl & Hofmann v. EUIPO (TESTA ROSSA) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Evropské unie TESTA ROSSA — Částečné zrušení — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] — Důkaz o užívání — Externí užívání zpochybněné ochranné známky — Rovné zacházení“)

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/64

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. dubna 2019 — Hesse a Wedl & Hofmann v. EUIPO (TESTA ROSSA)
      (Věci T-910/16 a T-911/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie TESTA ROSSA - Částečné zrušení - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Důkaz o užívání - Externí užívání zpochybněné ochranné známky - Rovné zacházení“)
      (2019/C 187/67)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce ve věci T-910/16: Kurt Hesse (Norimberk, Německo) (zástupce: M. Krogmann, advokát)

         Žalobkyně ve věci T-911/16: Wedl & Hofmann GmbH (Mils, Rakousko) (zástupce: T. Raubal, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

         Další účastníci řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastníci řízení před Tribunálem ve věci T-910/16 a ve věci T-911/16: Wedl & Hofmann GmbH a Kurt Hesse

         Předmět věci

      Žaloby podané proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. října 2016 (věc R 68/2016-1), týkajícímu se řízení o zrušení mezi K. Hessem a společností Wedl & Hofmann.

         Výrok

                  1.

                     Věci T-910/16 a T-911/16 se pro účely tohoto rozsudku spojují.

                  2.

                     Žaloby se zamítají.

                  3.

                     Ve věci T-910/16 se Kurtu Hessemu ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4.

                     Ve věci T-911/16 se společnosti Wedl & Hofmann GmbH ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 53, 20.2.2017.


title: Věc T-701/18: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — SJ v. Komise

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/80

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — SJ v. Komise
      (Věc T-701/18)
      (2019/C 187/86)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: SJ (zástupci: J. MacGuill, Solicitor, a E. Martin-Vignerte, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil potvrzující rozhodnutí Evropské komise C(2018) 6642 final ze dne 4. října 2018, kterým nezpřístupnila dokumenty podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) a které oznámila žalobci dne 8. října 2018;

                  —

                  pokud jde o náklady řízení, uložil účastníkům, že ponesou vlastní náklady řízení, nebo že žalovaná nahradí náklady žalobce v případě, že žalobce uspěje.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná tím, že uplatnila obecnou domněnku o nezpřístupňování, převrátila důkazní břemeno a přenesla na žalobce v rozporu s judikaturou neunesitelné důkazní břemeno.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení existence převažujícího veřejného zájmu v rozporu se zásadami vyplývajícími z relevantní judikatury.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-177/19: Žaloba podaná dne 21. března 2019 — Exxonmobil Petroleum & Chemical v. ECHA

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/80

      Žaloba podaná dne 21. března 2019 — Exxonmobil Petroleum & Chemical v. ECHA
      (Věc T-177/19)
      (2019/C 187/87)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Exxonmobil Petroleum & Chemical BVBA (Antverpy, Belgie) (zástupci: M. Navin-Jones, Solicitor a A. Kołtunowska, advokáti)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECHA č. ED/88/2018 o zařazení látek vzbuzujících mimořádné obavy na kandidátský seznam pro případné zahrnutí do přílohy XIV, zveřejněné dne 15. ledna 2019, v části týkající se fenanthrenu, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení vlastností fenanthernu vzbuzujících mimořádné obavy a překročila svou pravomoc a dále že porušila článek 59 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 (1) tím, že:

                              —

                              vycházela ze závěrů podpůrného dokumentu výboru členských států z roku 2009 o vysoce perzistentních vlastnostech fenanthrenu coby složky „černouhelného dehtu, dehtové smoly, vysokoteplotní“, bez provedení vlastního posouzení dostupných informací, čímž reprodukovala vady obsažené v uvedeném podpůrném dokumentu;

                              —

                              dospěla k závěru o vysoce perzistentních vlastnostech fenanthrenu, ačkoli důkazy, z nichž vycházela, takový závěr nepodporují;

                              —

                              neposoudila dostupné důkazy, z nichž by vyplynuly závažné otázky týkající se spolehlivosti a extrémního konzervatismu studie OECD č. 308 o fenenthrenu týkající se simulace vodních sedimentů;

                              —

                              nevzala v úvahu informace zpochybňující použití výpočtu k úpravě výsledků studie OECD č. 308 za účelem zohlednění teploty;

                              —

                              neposoudila nové důkazy o perzistenci fenanthrenu, jež by mohla získat v rámci připomínkového řízení, a

                              —

                              nevzala v úvahu všechny relevantní informace pro určení průkaznosti perzistentních vlastností fenanthrenu, zvlášť pokud se jedná o fotodegradaci, rozpouštění a volatilizaci fenanthrenu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná přijetím napadeného aktu porušila unijněprávní zásadu proporcionality.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, 30.12.2006, s. 1).


title: Věc T-186/19: Žaloba podaná dne 29. března 2019 — Zubedi v. Rada

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/82

      Žaloba podaná dne 29. března 2019 — Zubedi v. Rada
      (Věc T-186/19)
      (2019/C 187/88)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Khaled Zubedi (Damašek, Sýrie) (zástupci: M. Lester, QC a M. O’Kane, Solicitor)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019 (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019 (2) v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce; a

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce jeden žalobní důvod, vycházející z tvrzení, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, když zahrnula žalobce do omezujících opatření Evropské unie týkajících se Sýrie.
      Žalobce byl do uvedených opatření zahrnut prováděcím rozhodnutím Rady 2019/87 a prováděcím nařízením Rady (EU) 2019/85 na základě skutečnosti, že je jedním ze skupiny úspěšných podnikatelů v Sýrii, o nichž všech má žalovaná za to, že mají velký zisk z podpory režimu prezidenta Assada tím, že uzavírají partnerství se státem podporovanými společnostmi za účelem získávání pozemků vyvlastněných osobám vysídleným v důsledku konfliktu v Sýrii. Takové tvrzení je podle názoru žalobce v jeho případě zcela nepravdivé, protože není splněno kritérium pro jeho zahrnutí do uvedených opatření a jeho případ je založen na nedostatečně pevném základu.

         (1)  Prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 181, 21.1.2019, s. 13).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 18I, 21.1.2019, s. 4).


title: Věc T-189/19: Žaloba podaná dne 3. dubna 2019 — Haikal v. Rada

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/82

      Žaloba podaná dne 3. dubna 2019 — Haikal v. Rada
      (Věc T-189/19)
      (2019/C 187/89)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maen Haikal (Damašek, Sýrie) (zástupce: Stanislav Koev, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že žaloba je v plném rozsahu přípustná a odůvodněná a že všechny žalobní důvody v ní obsažené jsou odůvodněné;

                  —

                  konstatoval, že napadené právní akty mohou být částečně zrušeny;

                  —

                  částečně zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii v rozsahu, v němž se vztahuje na Maena Haikala;

                  —

                  částečně zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii v rozsahu, v němž se vztahuje na Maena Haikala;

                  —

                  uložil Radě Evropské unie náhradu všech nákladů řízení žalobce, výdaje a odměny a jiné náklady vynaložené v souvislosti s jeho zastoupením advokátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti Rady uvést odůvodnění — článek 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP), článek 296 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) a článek 41 Listiny základních práv Evropské unie.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásad zákonnosti a přiměřenosti trestných činů a trestů — článek 49 Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na účinnou soudní ochranu — článek 6 a 13 EÚLP, článek 215 SFEU, jakož i články 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie.

                  4.

                  Čtvrtý důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu ze strany Rady.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení práva vlastnit majetek, zásady proporcionality a svobody podnikání — článek 1 Dodatkového protokolu k EÚLP a článek 17 Listiny základních práv Evropské unie.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obvyklé životní podmínky — článek 2 a 4 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i článek 3 a 25 Všeobecné deklarace lidských práv OSN.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející ze závažného porušení práva na ochranu dobrého jména — článek 8 a čl. 10 odst. 2 EÚLP.


title: Věc T-211/19: Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — Le Pen v. Parlament

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/84

      Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — Le Pen v. Parlament
      (Věc T-211/19)
      (2019/C 187/90)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Francie) (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu P8_TA-PROV(2019)0136, ze dne 12. března 2019, o žádosti o zbavení imunity žalobce 2018/2247(IMM), kterým byl žalobce skutečně imunity zbaven;

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení článku 9 protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie (Úř. věst. 2010, C 83, s. 266), čl. 5 odst. 1 a 5, jednacího řádu Evropského parlamentu (Úř. věst. 2005, L 44, s. 1) a sdělení poslancům č. 11/2003 a 11/2016.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející ze zneužití řízení. Žalobce má za to, že souhlasem se zbavením žalobce imunity umožnil Parlament francouzskému vyšetřujícímu soudci nahradit generálního tajemníka Parlamentu na období 2009-2014, a tím porušil čl. 68 odst. 1 prováděcího opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu, kterým se generálnímu tajemníkovi svěřuje výlučná pravomoc rozhodovat o přeplatku a nařídit vydávání exekučního titulu proti dotyčnému poslanci Evropského parlamentu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející ze zneužití pravomoci, zneužití řízení a porušení přiměřené lhůty pro stíhání poslanců. Žalobce tvrdí, že Parlament zneužil řízení, kteréžto zneužití se dotýká výkonu žalobcova práva na obhajobu v rozsahu, v němž po téměř třech mandátech bez stížnosti ze strany generálního tajemníka Parlamentu nepovažoval žalobce za nutné ponechávat si důkazy o práci jeho asistentů a není schopen odpovědět soudci.

                  4.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení článku 43 sdělení poslancům 11/2016, jelikož účelem stíhání je ztížit činnost poslanců jedné z hlavních opozičních stran v Parlamentu.


title: Věc T-213/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — AW v. Parlament

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/85

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — AW v. Parlament
      (Věc T-213/19)
      (2019/C 187/91)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: AW (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  zrušil rozhodnutí přijatá žalovanou dne 7. srpna 2018, jimiž byly zamítnuty žádosti žalobce o uznání dvou nemocí (cervikalgie a kopřivka ze stresu) za nemoci z povolání, a v případě potřeby také rozhodnutí ze dne 19. února 2019, jímž žalovaná zamítla stížnost podanou žalobcem dne 16. října 2018 proti rozhodnutím ze dne 7. srpna 2018;

                  —

                  uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 22 odst. 3 společných pravidel pojištění úředníků Evropských společenství pro případ úrazu nebo nemoci z povolání (dále jen „společná pravidla“) kvůli procesním vadám, kterých se dopustila lékařská komise.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 22 společných pravidel ve spojení s článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie spočívajícího v tom, že lékařská komise nejednala nezávisle, nýbrž dle pokynů Parlamentu.


title: Věc T-239/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Vinos de Arganza v. EUIPO — Nordbrand Nordhausen (ENCANTO)

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/85

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Vinos de Arganza v. EUIPO — Nordbrand Nordhausen (ENCANTO)
      (Věc T-239/19)
      (2019/C 187/92)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vinos de Arganza, SL (Toral de los Vados, Španělsko) (zástupkyně: L. Broschat García, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ENCANTO — Přihláška č. 15 542 251

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. ledna 2019, ve věci R 392/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítl námitky;

                  —

                  umožnil zápis přihlášené ochranné známky;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001.


title: Věc T-241/19: Žaloba podaná dne 10. dubna 2019 — Španělsko v. Komise

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/86

      Žaloba podaná dne 10. dubna 2019 — Španělsko v. Komise
      (Věc T-241/19)
      (2019/C 187/93)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 19. prosince 2018 o státní podpoře SA 34914 (2013/C), kterou Spojené království poskytlo v souvislosti s režimem daně z příjmů právnických osob na Gibraltaru;

                  —

                  uložil žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU spočívajícího v nesprávném uplatnění kritéria územní selektivity

                              —

                              V tomto ohledu žalobce uvádí, že Komise měla při přijímání napadeného rozhodnutí k dispozici údaje a poznatky, na jejichž základě bylo zjevné, že dochází k podpoře, která je selektivní z územního hlediska, což v ní mělo vyvolat pochybnosti o selektivním dosahu podpory. Komise ovšem v důsledku toho, že se omezila na kritérium věcné selektivity, dospěla k chybným závěrům, protože k podpoře dochází nebo může docházet ve větším rozsahu, než jaký byl ve skutečnosti konstatován v napadeném rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení článku 296 SFEU spočívajícího v tom, že napadené rozhodnutí formálně postrádá odůvodnění a nezbytné posouzení selektivity

                              —

                              V tomto ohledu žalobce uvádí, že se Komise nevypořádala s argumenty, které k územní selektivitě podávalo v průběhu celého řízení Španělské království. Tento akt postrádá odůvodnění i materiálně, a to v důsledku nesprávného výkladu rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 18. prosince 2008, Government of Gibraltar v. Komise, T-211/04 a T-215/04, EU:T:2008:595. Zrušení tohoto rozsudku Soudním dvorem (rozsudkem ze dne 15. listopadu 2011, Komise a Španělsko v. Government of Gibraltar a Spojené království, C-106/09 P a C-107/09 P, EU:C:2011:732) znamenalo návrat k právnímu názoru vyjádřenému v rozhodnutí Komise 2005/261/ES, ze dne 30. ledna 2004, aniž byl tento doktrinální obrat odůvodněn.


title: Věc T-249/19: Žaloba podaná dne 12. dubna 2019 — Karpeta-Kovalyova v. Komise

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/87

      Žaloba podaná dne 12. dubna 2019 — Karpeta-Kovalyova v. Komise
      (Věc T-249/19)
      (2019/C 187/94)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Marina Karpeta-Kovalyova (Woluwe Saint Pierre, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil obě napadená rozhodnutí tak, aby Evropská komise přehodnotila postavení žalobkyně a přiznala jí příspěvek za práci v zahraničí, denní příspěvek, příspěvek na zařízení, cestovní výdaje související s nástupem do služebního poměru a stěhovací výdaje;

                  —

                  rozhodl, že žalovaná ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady, které žalobkyně vynaložila v tomto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nesprávného výkladu čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu v souvislosti s definicí bydliště, jelikož v napadených rozhodnutích nebylo zohledněno diplomatické postavení manžela žalobkyně po většinu rozhodné doby pěti let končících šest měsíců přede dnem nástupu do služebního poměru a jelikož v nich byly zohledněny dočasné smlouvy, které žalobkyně měla v době, kdy se její rodina vrátila zpět do své vlasti.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, k němuž došlo v napadených rozhodnutích, jelikož v nich nebyly zohledněny skutkové okolnosti, které nepopiratelně a nad rámec jakéhokoliv posouzení prokazují přesun celé domácnosti z Bruselu zpět do vlasti žalobkyně, a to zejména na základě nepodložených domněnek.


title: Věc T-250/19: Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — Tradición CZ v. EUIPO — Rivero Argudo (TRADICIÓN CZ, S.L.)

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/88

      Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — Tradición CZ v. EUIPO — Rivero Argudo (TRADICIÓN CZ, S.L.)
      (Věc T-250/19)
      (2019/C 187/95)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Tradición CZ, SL (Jerez de la Frontera, Španělsko) (zástupce: M. Aznar Alonso, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: María Dolores Rivero Argudo (Jerez de la Frontera, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie TRADICIÓN CZ, S.L. — Přihláška č. 14 977 045

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. února 2019 ve věci R 257/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  přerušil toto řízení do vydání pravomocného rozhodnutí v řízení o zrušení namítané ochranné známky 7272594 RIVERO CZ ve věci 33785-C vedeném před EUIPO;

                  —

                  určil, že první odvolací důvod je opodstatněný, a zrušil napadené rozhodnutí s tím, že mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny;

                  —

                  podpůrně a kumulativně určil, že druhý odvolací důvod je opodstatněný, a zrušil napadené rozhodnutí s tím, že mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje v souvislosti se službami prodeje octů a moštů spadajícími do třídy 35 nebezpečí záměny;

                  —

                  uložil EUIPO a v případě vedlejšího účastenství v tomto řízení i jeho další účastnici náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-255/19: Žaloba podaná dne 18. dubna 2019 — Baustoffwerke Gebhart & Söhne v. EUIPO (BIOTON)

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/89

      Žaloba podaná dne 18. dubna 2019 — Baustoffwerke Gebhart & Söhne v. EUIPO (BIOTON)
      (Věc T-255/19)
      (2019/C 187/96)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Baustoffwerke Gebhart & Söhne GmbH & Co. KG (Aichstetten, Německo) (zástupkyně: Rechtsanwältin E. Strauß))

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BIOTON — Přihláška č. 17 746 009

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. února 2019, ve věci R 1887/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a povolil zveřejnění přihlášky ochranné známky BIOTON pro všechny požadované výrobky;

                  —

                  podpůrně vrátil věc EUIPO s návrhem na změnu napadeného rozhodnutí a povolení zápisu ochranné známky č. 17 746 009 BIOTON;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 Evropského parlamentu a Rady;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 Evropského parlamentu a Rady.


title: Věc T-229/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — AlzChem Trostberg v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/83

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — AlzChem Trostberg v. Komise
      (Věc T-229/19)
      (2019/C 206/74)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: AlzChem Trostberg GmbH (Trostberg, Německo) (zástupci: F. Wagner a N. Voß, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-271/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. května 2019 — Mauritsch v. INEA („Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou — Prvotní odmítnutí nabídky na prodloužení smlouvy ze strany žalobce — Rezignace — Odepření nároku na příspěvek v nezaměstnanosti — Odpovědnost“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. května 2019 — Mauritsch v. INEA
      (Věc T-271/18) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Prvotní odmítnutí nabídky na prodloužení smlouvy ze strany žalobce - Rezignace - Odepření nároku na příspěvek v nezaměstnanosti - Odpovědnost“)
      (2019/C 213/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Walter Mauritsch (Vídeň, Rakousko) (zástupci: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro inovace a sítě (zástupci: I. Ramallo, zmocněnec, ve spolupráci s A. Duron, advokátkou)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 270 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí INEA ze dne 24. ledna 2018, kterým byla zamítnuta žalobcova stížnost ze dne 4. října 2017, a rozhodnutí INEA ze dne 2. srpna 2017, kterým byla zamítnuta žalobcova žádost o náhradu ze dne 10. dubna 2017, a k náhradě škody, která žalobci údajně vznikla v důsledku těchto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Walterovi Mauritschovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Věc T-284/19: Žaloba podaná dne 2. května 2019 — Wonder Line v. EUIPO — De Longhi Benelux (KENWELL)

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/24

      Žaloba podaná dne 2. května 2019 — Wonder Line v. EUIPO — De Longhi Benelux (KENWELL)
      (Věc T-284/19)
      (2019/C 238/28)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Wonder Line, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: De Longhi Benelux SA (Lucemburk, Lucembursko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „KENWELL“ — Přihláška č. 13 532 296

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. února 2019 ve věci R 1351/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalované a případným dalším účastníkům řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. nařízení 2017/1001;


title: Věc T-262/17: Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2019 — Metrans v. Komise a INEA („Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí Komise, kterým se poskytuje podpora návrhům dopravních projektů v rámci Nástroje pro propojení Evropy (NPE),Multimodální kontejnerový terminál Paskov, fáze III „a,Intermodální terminál Mělník, fáze 2 a 3“ — Lhůta k podání žaloby — Počátek běhu — Opožděnost — Nepřípustnost“)

text:
               22.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/22

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2019 — Metrans v. Komise a INEA
      (Věc T-262/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí Komise, kterým se poskytuje podpora návrhům dopravních projektů v rámci Nástroje pro propojení Evropy (NPE),Multimodální kontejnerový terminál Paskov, fáze III „a,Intermodální terminál Mělník, fáze 2 a 3“ - Lhůta k podání žaloby - Počátek běhu - Opožděnost - Nepřípustnost“)
      (2019/C 246/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Metrans a.s. (Praha, Česká republika) (zástupce: A. Schwarz, advokát)

         Žalované: Evropská komise (zástupkyně: J. Hottiaux a J. Samnadda, zmocněnkyně), Výkonná agentura pro inovace a sítě (zástupci: I. Ramallo a D. Silhol, zmocněnci, ve spolupráci s A. Duron, advokátkou)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU znějící jednak na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2016) 5047 final ze dne 5. srpna 2016, kterým se stanoví seznam návrhů vybraných pro finanční podporu Evropské unie v oblasti Nástroje pro propojení Evropy (NPE) — odvětví dopravy, po výzvě k podávání návrhů ze dne 5. listopadu 2015 a založené na víceletém pracovním programu, pokud jde o dva návrhy nazvané „Multimodální kontejnerový terminál Paskov, fáze III“ a „Intermodální terminál Mělník, fáze 2 a 3“, a jednak na zrušení dvou grantových dohod týkajících se těchto dvou návrhů uzavřených agenturou INEA.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                     Společnost Metrans a.s. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí a Výkonnou agenturou pro inovace a sítě (INEA).

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc C-664/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos — Řecko) — Ellinika Nafpigeia AE v. Panagiotis Anagnostopoulos a další („Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2001/23/ES — Oblast působnosti — Převod části podniku — Zachování práv zaměstnanců — Pojem „převod“ — Pojem „hospodářská jednotka“ — Převod části hospodářské činnosti mateřské společnosti na nově založenou dceřinou společnost — Identita — Samostatnost — Výkon hospodářské činnosti — Kritérium trvalosti výkonu hospodářské činnosti — Obstarávání výrobních faktorů od třetího subjektu — Úmysl provést likvidaci převedené jednotky“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/7

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos — Řecko) — Ellinika Nafpigeia AE v. Panagiotis Anagnostopoulos a další
      (Věc C-664/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2001/23/ES - Oblast působnosti - Převod části podniku - Zachování práv zaměstnanců - Pojem „převod“ - Pojem „hospodářská jednotka“ - Převod části hospodářské činnosti mateřské společnosti na nově založenou dceřinou společnost - Identita - Samostatnost - Výkon hospodářské činnosti - Kritérium trvalosti výkonu hospodářské činnosti - Obstarávání výrobních faktorů od třetího subjektu - Úmysl provést likvidaci převedené jednotky“)
      (2019/C 263/08)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Areios Pagos

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Ellinika Nafpigeia AE

         Odpůrci: Panagiotis Anagnostopoulos a další

         za účasti: Syllogos Ergazomenon Nafpigeion Skaramagka, I TRIAINA, Panellinia Omospondia Ergatoÿpallilon Metallou (POEM), Geniki Synomospondia Ergaton Ellados (GSEE)

         Výrok

      Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů a zejména její čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) musí být vykládána v tom smyslu, že se vztahuje na převod výrobní jednotky, kdy převodce, nabyvatel nebo obě tyto osoby společně postupují tak, aby nabyvatel vykonával hospodářskou činnost, kterou vykonával převodce, ale jejich cílem zároveň je, aby následně došlo k zániku samotného nabyvatele v rámci likvidace, a kdy předmětná jednotka není naprosto samostatná, jelikož není schopná dosáhnout svého hospodářského cíle, neobstarává-li si výrobní faktory od třetího subjektu, a to za podmínky — jejíž naplnění musí ověřit předkládající soud — že je zaprvé dodržena obecná zásada unijního práva, podle níž převodce a nabyvatel nesmí usilovat o to, aby podvodně a zneužívajícím způsobem získali výhody, které by jim mohly plynout ze směrnice 2001/23, a zadruhé má dotčená výrobní jednotka dostatečné záruky, které jí zajišťují přístup k výrobním faktorům třetího subjektu tak, aby nebyla závislá na jeho jednostranně přijatých ekonomických rozhodnutích.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29.1.2018.


title: Věc C-705/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt- Švédsko) — Patent-och registreringsverket v. Mats Hansson („Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Směrnice 2008/95/ES — Článek 4 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Celkový dojem — Starší ochranná známka zapsaná s prohlášením o vzdání se práva (disclaimer) — Účinky takového vzdání se práva na rozsah ochrany starší ochranné známky“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/8

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt- Švédsko) — Patent-och registreringsverket v. Mats Hansson
      (Věc C-705/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Článek 4 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Celkový dojem - Starší ochranná známka zapsaná s prohlášením o vzdání se práva (disclaimer) - Účinky takového vzdání se práva na rozsah ochrany starší ochranné známky“)
      (2019/C 263/09)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Svea hovrätt

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Patent-och registreringsverket

         Žalovaný: Mats Hansson

         Výrok

      Článek 4 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jež upravuje prohlášení o vzdání se práva (disclaimer), jenž má za následek, že jeden z prvků kombinované ochranné známky, na který se tento disclaimer vztahuje, je vyloučen z globální analýzy relevantních faktorů pro účely zjištění existence nebezpečí záměny ve smyslu tohoto ustanovení nebo je takovému prvku přiznán v této analýze od samého počátku a trvale omezený význam.

         (1)  Úř. věst. C 83, 5.3.2018.


title: Věc C-720/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Mohammed Bilali v. Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl („Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Azylová politika — Doplňková ochrana — Směrnice 2011/95/EU — Článek 19 — Odnětí statusu doplňkové ochrany — Pochybení správního orgánu týkající se skutkových okolností“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Mohammed Bilali v. Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl
      (Věc C-720/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Azylová politika - Doplňková ochrana - Směrnice 2011/95/EU - Článek 19 - Odnětí statusu doplňkové ochrany - Pochybení správního orgánu týkající se skutkových okolností“)
      (2019/C 263/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Mohammed Bilali

         Žalovaný: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Výrok

      Článek 19 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany, ve spojení s jejím článkem 16 musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát musí odejmout status doplňkové ochrany, pokud tento status přiznal, aniž byly splněny podmínky pro jeho přiznání, na základě skutečností, které se následně ukázaly být nesprávné, a třebaže dotčené osobě nelze vytknout, že uvedený členský stát při této příležitosti uvedla v omyl.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc C-22/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Darmstadt — Německo) — TopFit e.V., Daniele Biffi v. Deutscher Leichtathletikverband e.V. („Řízení o předběžné otázce — Občanství Unie — Články 18, 21 a 165 SFEU — Předpisy sportovního svazu — Účast amatérského sportovce se státní příslušností jednoho členského státu na národním mistrovství jiného členského státu — Rozdílné zacházení na základě státní příslušnosti — Omezení volného pohybu“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/10

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Darmstadt — Německo) — TopFit e.V., Daniele Biffi v. Deutscher Leichtathletikverband e.V.
      (Věc C-22/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Články 18, 21 a 165 SFEU - Předpisy sportovního svazu - Účast amatérského sportovce se státní příslušností jednoho členského státu na národním mistrovství jiného členského státu - Rozdílné zacházení na základě státní příslušnosti - Omezení volného pohybu“)
      (2019/C 263/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Darmstadt

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: TopFit e.V., Daniele Biffi

         Žalovaný: Deutscher Leichtathletikverband e.V.

         Výrok

      Články 18, 21 a 165 SFEU musí být vkládány v tom smyslu, že brání takovým předpisům národního atletického svazu, jako jsou předpisy dotčené ve věci v původním řízení — podle nichž občan Evropské unie, který je státním příslušníkem jednoho členského státu a po mnoho let má bydliště v jiném členském státě, kde má tento svaz sídlo a kde je amatérským běžcem v kategorii senior, a podle nichž se nemůže účastnit národního mistrovství v této disciplíně stejným způsobem jako státní příslušníci nebo se jej může účastnit pouze „bez hodnocení“ či „mimo soutěž“ a nemůže se účastnit finále a získat titul národního mistra — ledaže jsou tyto předpisy odůvodněny objektivními hledisky, která jsou přiměřená legitimně sledovanému cíli, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 123, 9.4.2018.


title: Věc C-33/18: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Liège — Belgie) — V v. Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Securex Integrity ASBL („Řízení o předběžné otázce — Koordinace systémů sociálního zabezpečení — Migrující pracovníci — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Přechodná ustanovení — Článek 87 odst. 8 — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 14c písm. b) — Pracovník zaměstnaný na území jednoho členského státu a samostatně výdělečně činný na území jiného členského státu — Odchylky od zásady použití právních předpisů jediného členského státu — Dvojí účast na pojištění — Podání žádosti, aby se na osobu vztahovaly právní předpisy podle nařízení č. 883/2004“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/10

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Liège — Belgie) — V v. Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Securex Integrity ASBL
      (Věc C-33/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Koordinace systémů sociálního zabezpečení - Migrující pracovníci - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Přechodná ustanovení - Článek 87 odst. 8 - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 14c písm. b) - Pracovník zaměstnaný na území jednoho členského státu a samostatně výdělečně činný na území jiného členského státu - Odchylky od zásady použití právních předpisů jediného členského státu - Dvojí účast na pojištění - Podání žádosti, aby se na osobu vztahovaly právní předpisy podle nařízení č. 883/2004“)
      (2019/C 263/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour du travail de Liège

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: V

         Odpůrci: Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

         Výrok

      Článek 87 odst. 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 988/2009 ze dne 16. září 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby se na osobu, která byla ke dni použitelnosti nařízení č. 883/2004 zaměstnána v jednom členském státě a vykonávala samostatnou výdělečnou činnost v jiném členském státě, a podléhala tedy současně právním předpisům v oblasti sociálního zabezpečení těchto dvou členských států, vztahovaly právní předpisy použitelné podle nařízení č. 883/2004, ve znění nařízení č. 988/2009, nemusela o to tato osoba výslovně požádat v souladu s tímto ustanovením.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc C-43/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État- Belgie) — Compagnie d'entreprises CFE SA v. Région de Bruxelles-Capitale („Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 2001/42/ES — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Vyhláška — Vyhlášení zvláštní oblasti ochrany podle směrnice 92/43/EHS — Stanovení cílů ochrany, jakož i určitých preventivních opatření — Pojem „plány a programy“ — Povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/11

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État- Belgie) — Compagnie d'entreprises CFE SA v. Région de Bruxelles-Capitale
      (Věc C-43/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Vyhláška - Vyhlášení zvláštní oblasti ochrany podle směrnice 92/43/EHS - Stanovení cílů ochrany, jakož i určitých preventivních opatření - Pojem „plány a programy“ - Povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí“)
      (2019/C 263/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Compagnie d'entreprises CFE SA

         Žalovaná: Région de Bruxelles-Capitale

         Výrok

      Článek 3 odst. 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí musí být s výhradou ověření, která musí provést předkládající soud, vykládán v tom smyslu, že taková vyhláška, jako je vyhláška dotčená v původním řízení, kterou členský stát vyhlašuje zvláštní oblast ochrany a stanoví cíle ochrany a určitá preventivní opatření, nepatří mezi „plány a programy“, u nichž je povinné posouzení vlivů na životní prostředí.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc C-142/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — Skype Communications Sàrl v. Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) („Řízení o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/21/ES — Článek 2 písm. c) — Pojem „služba elektronických komunikací“ — Přenos signálů — Služba volání přes internetový protokol (VoIP) na čísla pevných linek nebo mobilních telefonů — Služba SkypeOut“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/13

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — Skype Communications Sàrl v. Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
      (Věc C-142/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/21/ES - Článek 2 písm. c) - Pojem „služba elektronických komunikací“ - Přenos signálů - Služba volání přes internetový protokol (VoIP) na čísla pevných linek nebo mobilních telefonů - Služba SkypeOut“)
      (2019/C 263/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Bruxelles

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně:: Skype Communications Sàrl

         Žalovaný: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

         Výrok

      Článek 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že poskytuje-li výrobce softwaru funkci nabízející službu „Voice over Internet Protocol (VoIP)“ [volání přes internetový protokol (VoIP)], která uživateli umožňuje volat z koncového zařízení na číslo pevné linky nebo mobilního telefonu v rámci vnitrostátního číslovacího plánu prostřednictvím veřejné komutované telefonní sítě (PSTN) některého členského státu, jedná se o „službu elektronických komunikací“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud výrobce pobírá za poskytování této služby úplatu a pokud poskytování této služby předpokládá uzavření smluv mezi tímto výrobcem a poskytovateli telekomunikačních služeb řádně oprávněnými k přenosu a ukončování volání do PSTN.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc C-185/18: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Oro Efectivo SL v. Diputación Foral de Bizkaia („Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 401 — Zásada daňové neutrality — Nabytí předmětů s vysokým obsahem zlata či jiných drahých kovů podnikem od jednotlivců za účelem dalšího prodeje — Daň z převodu majetku“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/13

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Oro Efectivo SL v. Diputación Foral de Bizkaia
      (Věc C-185/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 401 - Zásada daňové neutrality - Nabytí předmětů s vysokým obsahem zlata či jiných drahých kovů podnikem od jednotlivců za účelem dalšího prodeje - Daň z převodu majetku“)
      (2019/C 263/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Oro Efectivo SL

         Žalovaný: Diputación Foral de Bizkaia

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, jakož i zásada neutrality musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která podrobuje nepřímé dani, jež zatěžuje převody majetku a liší se od DPH, nabytí předmětů s vysokým obsahem zlata či jiných drahých kovů uskutečněné podnikem od jednotlivců, je-li toto zboží určeno k hospodářské činnosti uvedeného podniku, jenž jej za účelem jeho zpracování a následně opětovného uvedení do obchodního oběhu dále prodává podnikům specializovaným na výrobu ingotů či různých předmětů z drahých kovů.

         (1)  Úř. věst. C 182, 28.5.2018.


title: Věc C-193/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Německo) — Google LLC v. Bundesrepublik Deutschland („Řízení o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/21/ES — Článek 2 písm. c) — Pojem „služba elektronických komunikací“ — Přenos signálů — Internetová e-mailová služba — Služba Gmail“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/14

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Německo) — Google LLC v. Bundesrepublik Deutschland
      (Věc C-193/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/21/ES - Článek 2 písm. c) - Pojem „služba elektronických komunikací“ - Přenos signálů - Internetová e-mailová služba - Služba Gmail“)
      (2019/C 263/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka: Google LLC

         Odpůrkyně: Bundesrepublik Deutschland

         Výrok

      Článek 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že taková internetová e-mailová služba, která nezajišťuje přístup k Internetu, jako je služba Gmail poskytovaná společností Google LLC, nespočívá zcela nebo převážně v přenosu signálů po sítích elektronických komunikací, a není tedy „službou elektronických komunikací“ ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 211, 18.6.2018.


title: Věc C-223/18 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. června 2019 — Deichmann SE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Munich, SL („Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka znázorňující kříž na boční straně sportovní boty — Zamítnutí návrhu na zrušení“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/15

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. června 2019 — Deichmann SE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Munich, SL
      (Věc C-223/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka znázorňující kříž na boční straně sportovní boty - Zamítnutí návrhu na zrušení“)
      (2019/C 263/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deichmann SE (zástupkyně: C. Onken, Rechtsanwältin)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: D. Gája, zmocněnec), Munich, SL (zástupci: J. Güell Serra a M. del Mar Guix Vilanova, abogados)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Deichmann SE se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018.


title: Věc C-264/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof- Belgie) — P. M., N. G.d.M., P. V.d.S.v. Ministerraad („Řízení o předběžné otázce — Postupy při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby — Směrnice 2014/24/EU — Článek 10 písm. c) a písm. d) body i), ii) a v) — Platnost — Působnost — Vyloučení rozhodčích a smírčích služeb a některých právních služeb — Zásady rovného zacházení a subsidiarity — Články 49 a 56 SFEU“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/16

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof- Belgie) — P. M., N. G.d.M., P. V.d.S.v. Ministerraad
      (Věc C-264/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Postupy při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby - Směrnice 2014/24/EU - Článek 10 písm. c) a písm. d) body i), ii) a v) - Platnost - Působnost - Vyloučení rozhodčích a smírčích služeb a některých právních služeb - Zásady rovného zacházení a subsidiarity - Články 49 a 56 SFEU“)
      (2019/C 263/19)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Grondwettelijk Hof

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: P. M., N. G.d.M., P. V.d.S.

         Žalovaná: Ministerraad

         Výrok

      Zkoumání otázky neodhalilo žádnou skutečnost, která by mohla ovlivnit platnost ustanovení čl. 10 písm. c) a písm. d) bodů i), ii) a v) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES s ohledem na zásady rovného zacházení a subsidiarity, jakož i články 49 a 56 SFEU.

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Věc C-317/18: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca de Faro — Portugalsko) — Cátia Correia Moreira v. Município de Portimão („Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2001/23/ES — Převody podniků — Zachování práv zaměstnanců — Pojem „zaměstnanec“ — Podstatná změna pracovních podmínek v neprospěch zaměstnance“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/16

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca de Faro — Portugalsko) — Cátia Correia Moreira v. Município de Portimão
      (Věc C-317/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/23/ES - Převody podniků - Zachování práv zaměstnanců - Pojem „zaměstnanec“ - Podstatná změna pracovních podmínek v neprospěch zaměstnance“)
      (2019/C 263/20)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Judicial da Comarca de Faro

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Cátia Correia Moreira

         Žalovaný: Município de Portimão

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, a zejména její čl. 2 odst. 1 písm. d), musí být vykládána v tom smyslu, že osobu, která uzavřela s převodcem dohodu o pověření funkcí ve smyslu vnitrostátní právní úpravy dotčené ve věci v původním řízení, lze považovat za „zaměstnance“, a že tedy tato osoba může požívat ochrany, kterou poskytuje tato směrnice, pokud tato právní úprava této osobě poskytuje ochranu jako zaměstnanci a pokud má tato osoba ke dni převodu uzavřenou pracovní smlouvu, což musí ověřit předkládající soud.

                  2)

                  Směrnice 2001/23 ve spojení s čl. 4 odst. 2 SEU musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že v případě převodu ve smyslu této směrnice, kdy nabyvatelem je město, musí dotčení zaměstnanci jednak absolvovat otevřené výběrové řízení a jednak vstoupit s nabyvatelem do nového právního vztahu.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc T-390/19: Žaloba podaná dne 27. června 2019 — Muscardini v. Parlament

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/50

      Žaloba podaná dne 27. června 2019 — Muscardini v. Parlament
      (Věc T-390/19)
      (2019/C 270/51)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Cristiana Muscardini (Milán, Itálie) (zástupce: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil za neexistující nebo v plném rozsahu zrušil opatření, na základě něhož byla žalobkyně informována prostřednictvím napadeného sdělení, že Evropský parlament nově vyměřil nároky na důchod za ukončenou činnost a nařídil vrácení částky vyplacené na základě předchozího vyměření důchodu;

                  —

                  nařídil Evropskému parlamentu, aby vrátil všechny neoprávněně sražené částky, které budou navýšeny o zákonné úroky ode dne srážky do dne zaplacení a aby Evropskému parlamentu uložil vyhovět rozsudku a aby přijal veškeré iniciativy, akty či opatření, které jsou nezbytné k zajištění okamžitého a úplného obnovení vyplácení důchodu v původní výši;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-389/19, Coppo Gavazzi v. Parlament.


title: Věc T-391/19: Žaloba podaná dne 27. června 2019 — Vinci v. Parlament

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/50

      Žaloba podaná dne 27. června 2019 — Vinci v. Parlament
      (Věc T-391/19)
      (2019/C 270/52)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Luigi Vinci (Milán, Itálie) (zástupce: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil za neexistující nebo v plném rozsahu zrušil opatření, na základě něhož byl žalobce informován prostřednictvím napadeného sdělení, že Evropský parlament nově vyměřil nároky na důchod za ukončenou činnost a nařídil vrácení částky vyplacené na základě předchozího vyměření důchodu;

                  —

                  nařídil Evropskému parlamentu, aby vrátil všechny neoprávněně sražené částky, které budou navýšeny o zákonné úroky ode dne srážky do dne zaplacení a aby Evropskému parlamentu uložil vyhovět rozsudku a aby přijal veškeré iniciativy, akty či opatření, které jsou nezbytné k zajištění okamžitého a úplného obnovení vyplácení důchodu v původní výši;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-389/19, Coppo Gavazzi v. Parlament.


title: Věc T-392/19: Žaloba podaná dne 27. června 2019 — Mantovani v. Parlament

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/51

      Žaloba podaná dne 27. června 2019 — Mantovani v. Parlament
      (Věc T-392/19)
      (2019/C 270/53)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Agostino Mantovani (Brescia, Itálie) (zástupce: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil za neexistující nebo v plném rozsahu zrušil opatření, na základě něhož byl žalobce informován prostřednictvím napadeného sdělení, že Evropský parlament nově vyměřil nároky na důchod za ukončenou činnost a nařídil vrácení částky vyplacené na základě předchozího vyměření důchodu;

                  —

                  nařídil Evropskému parlamentu, aby vrátil všechny neoprávněně sražené částky, které budou navýšeny o zákonné úroky ode dne srážky do dne zaplacení a aby Evropskému parlamentu uložil vyhovět rozsudku a aby přijal veškeré iniciativy, akty či opatření, které jsou nezbytné k zajištění okamžitého a úplného obnovení vyplácení důchodu v původní výši;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty dovolávané ve věci T-389/19, Coppo Gavazzi v. Parlament.


title: Věc T-400/19: Žaloba podaná dne 28. června 2018 — Iccrea Banca v. SRB

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/52

      Žaloba podaná dne 28. června 2018 — Iccrea Banca v. SRB
      (Věc T-400/19)
      (2019/C 270/54)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Řím, Itálie) (zástupci: P. Messina, F. Isgrò a A. Dentoni Litta advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  A)

                              —

                              zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/ES/SRF/2019/10 ze dne 16. dubna 2019 a případně přílohy tohoto rozhodnutí, jakož i veškerá další rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí, byť jsou neznámá, na základě kterých Banca d’Italia přijala rozhodnutí č. 0543938/19 ze dne 24. dubna 2019 a č. 0733800/19 ze dne 7. června 2019;

                              —

                              uložil uhrazení náhrady škody Iccrea Banca, kterou jí způsobil Jednotný výbor pro řešení krizí při výkonu svého úkolu stanovení příspěvků dlužných žalobkyní, a která spočívá v nadměrných platbách, které jí byly uloženy.

                  B)

                  Podpůrně:

                              —

                              prohlásil, že čl. 5 odst. 1 písm. a) a f) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (1), je neplatný z důvodu porušení základních zásad práva Společenství, zvláště zásad rovného zacházení, zákazu diskriminace a proporcionality, jak jsou zakotveny v článku 2 SEU a vyloženy Soudním dvorem Evropské unie.

                  C)

                  V každém případě uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladu řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba je namířena proti rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/ES/SRF/2019/10 ze dne 16. dubna 2019 a přílohám tohoto rozhodnutí, jakož i veškerým dalším rozhodnutím Jednotného výboru pro řešení krizí, byť jsou neznámá, na základě kterých byly určeny příspěvky dlužné žalobkyní podle nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatečného šetření, nesprávného posouzení skutkového stavu, porušení a nesprávného použití čl. 5 [odst. 1] písm. a) nařízení 2015/63, jakož i porušení zásad zákazu diskriminace a řádné správy.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Jednotný výbor pro řešení krizí nesprávně použil čl. 5 [odst. 1] písm. a) nařízení 2015/63 při výpočtu příspěvků dlužných žalobkyní, jelikož nezohlednil závazky uvnitř skupiny.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného šetření, nesprávného posouzení skutkového stavu, porušení a nesprávného použití čl. 5 [odst. 1] písm. f) nařízení 2015/63, jakož i porušení zásad zákazu diskriminace a řádné správy.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Jednotný výbor pro řešení krizí nesprávně použil čl. 5 [odst. 1] písm. f) nařízení 2015/63 tím, že vytvořil situaci dvojího započítávání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z protiprávního jednání orgánu Evropské unie, které zakládá mimosmluvní odpovědnost podle článku 268 SFEU.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že jednání Jednotného výboru pro řešení krizí zahrnuje všechny předpoklady, které evropská judikatura požaduje pro nároky na náhradu škody, a to protiprávnost přičitatelnou orgánu, skutečnou existenci škody a existenci příčinné souvislosti mezi údajným jednáním a tvrzenou škodou.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející podpůrně a incidenčně z porušení zásad efektivity, rovnocennosti a rovného zacházení a z toho plynoucí nepoužitelnosti nařízení č. 2015/63.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že jakýkoli rozpor mezi uvedeným nařízením a situací žalobkyně porušuje uvedené zásady, neboť subjektům nacházejícím se ve stejné skutkové situaci jako Iccrea by byly sníženy příspěvky, což by vedlo k protiprávnímu zhoršování postavení žalobkyně s důsledkem, že s podobnými situacemi by se zacházelo odlišně.

         (1)  Úř. věst. 2015, L 11, s. 44.


title: Věc C-458/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Saarbrücken — Německo) — v trestním řízení proti K.P. („Řízení o předběžné otázce — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Boj proti terorismu — Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům — Zmrazení finančních prostředků — Společný postoj 2001/931/SBZP — Článek 1 odst. 4 a 6 — Nařízení (ES) č. 2580/2001 — Článek 2 odst. 3 — Rozhodnutí Rady ponechávající organizaci na seznamu osob, skupin a subjektů zapojených do teroristických činů — Platnost“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/2

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Saarbrücken — Německo) — v trestním řízení proti K.P.
      (Věc C-458/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Boj proti terorismu - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům - Zmrazení finančních prostředků - Společný postoj 2001/931/SBZP - Článek 1 odst. 4 a 6 - Nařízení (ES) č. 2580/2001 - Článek 2 odst. 3 - Rozhodnutí Rady ponechávající organizaci na seznamu osob, skupin a subjektů zapojených do teroristických činů - Platnost“)
      (2019/C 270/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Saarbrücken

         Účastník původního trestního řízení

      K.P.

         Výrok

                  1)

                  Přezkum předběžné otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost:

                              —

                              rozhodnutí Rady 2007/445/ES ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES;

                              —

                              rozhodnutí Rady 2007/868 ze dne 20. prosince 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/445/ES;

                              —

                              rozhodnutí Rady 2008/583/ES ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES, a

                              —

                              rozhodnutí Rady 2009/62/ES ze dne 26. ledna 2009, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2008/583/ES.

                  2)

                  Nařízení Rady (ES) č. 501/2009 ze dne 15. června 2009, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2009/62/ES, je neplatné v rozsahu, v němž byli Tygři osvobození tamilského Ílamu tímto nařízením ponecháni na seznamu podle čl. 2 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu.

         (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Věc C-612/16: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber)- Spojené království) — C & J Clark International Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs („Řízení o předběžné otázce — Antidumping — Výklad a platnost nařízení o opětovném uložení antidumpingových cel po vyhlášení rozsudku Soudního dvora o prohlášení neplatnosti — Právní základ — Zákaz zpětné účinnosti — Promlčení“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/3

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber)- Spojené království) — C & J Clark International Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Věc C-612/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Antidumping - Výklad a platnost nařízení o opětovném uložení antidumpingových cel po vyhlášení rozsudku Soudního dvora o prohlášení neplatnosti - Právní základ - Zákaz zpětné účinnosti - Promlčení“)
      (2019/C 270/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: C & J Clark International Ltd

         Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Výrok

                  1)

                  Přezkum otázek platnosti, jež byly položeny Soudnímu dvoru, neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1395 ze dne 18. srpna 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. a Win Profile Industries Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14, ani platnost prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14.

                  2)

                  Režim promlčení podle čl. 221 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, se uplatní na výběr antidumpingových cel uložených prováděcími nařízeními, která jsou uvedená v bodě 1 výroku tohoto rozsudku.

         (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-591/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. června 2019 — Rakouská republika v. Spolková republika Německo („Nesplnění povinnosti státem — Články 18, 34, 56 a 92 SFEU — Právní úprava členského státu, která pro osobní motorová vozidla stanoví poplatek za užívání pozemních komunikací — Situace, kdy mohou vlastníci vozidel registrovaných v tomto členském státě uplatnit slevu na dani z provozu motorových vozidel ve výši odpovídající tomuto poplatku“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. června 2019 — Rakouská republika v. Spolková republika Německo
      (Věc C-591/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Články 18, 34, 56 a 92 SFEU - Právní úprava členského státu, která pro osobní motorová vozidla stanoví poplatek za užívání pozemních komunikací - Situace, kdy mohou vlastníci vozidel registrovaných v tomto členském státě uplatnit slevu na dani z provozu motorových vozidel ve výši odpovídající tomuto poplatku“)
      (2019/C 270/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rakouská republika (zástupci: G. Hesse, J. Schmoll a C. Drexel, zmocněnci)

         Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a S. Eisenberg, zmocněnci, ve spolupráci a C. Hillgruberem, Rechtsanwalt)

         Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Nizozemské království (zástupci: J. Langer, J.M. Hoogveld a M. Bulterman, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: Nymann-Lindegren a M. Wolff, zmocnenci)

         Výrok

                  1)

                  Spolková republika Německo tím, že pro osobní motorová vozidla zavedla poplatek za užívání pozemních komunikací a zároveň pro vlastníky vozidel registrovaných v Německu stanovila slevu na dani z provozu motorových vozidel ve výši přinejmenším odpovídající částce uhrazeného poplatku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 18, 34, 56 a 92 SFEU.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Spolková republika Německo nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Rakouskou republikou a ponese vlastní náklady řízení.

                  4)

                  Rakouská republika ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

                  5)

                  Nizozemské království a Dánské království ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 402, 27.11.2017.


title: Věc C-607/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen- Švédsko) — Skatteverket v. Memira Holding AB („Řízení o předběžné otázce — Korporační daň — Skupina společností — Svoboda usazování — Odpočet ztrát vzniklých dceřiné společnosti-nerezidentovi — Pojem takzvaných „konečných ztrát“ — Převzetí dceřiné společnosti mateřskou společností prostřednictvím fúze — Právní úprava státu sídla dceřiné společnosti, která umožňuje odpočet ztrát prostřednictvím fúze pouze subjektu, kterému vznikly“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/5

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen- Švédsko) — Skatteverket v. Memira Holding AB
      (Věc C-607/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Korporační daň - Skupina společností - Svoboda usazování - Odpočet ztrát vzniklých dceřiné společnosti-nerezidentovi - Pojem takzvaných „konečných ztrát“ - Převzetí dceřiné společnosti mateřskou společností prostřednictvím fúze - Právní úprava státu sídla dceřiné společnosti, která umožňuje odpočet ztrát prostřednictvím fúze pouze subjektu, kterému vznikly“)
      (2019/C 270/05)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Skatteverket

         Žalovaný: Memira Holding AB

         Výrok

                  1)

                  Pro účely posouzení konečné povahy ztrát dceřiné společnosti-nerezidenta ve smyslu bodu 55 rozsudku ze dne 13. prosince 2005, Marks & Spencer (C 446/03, EU:C:2005:763) není relevantní okolnost, že členský stát sídla dceřiné společnosti neumožňuje převést v případě fúze ztráty z jedné společnosti na jinou osobu povinnou k dani, přestože je takový převod upraven členským státem sídla mateřské společnosti v případě fúze mezi společnostmi-rezidenty, ledaže mateřská společnost prokáže, že nemůže využít tyto ztráty tak, aby byly zejména prostřednictvím převodu dceřiné společnosti daňově zohledněny třetí osobou v budoucích zdaňovacích obdobích.

                  2)

                  V případě, že by byla okolnost uvedená v první otázce relevantní, není třeba zohlednit skutečnost, že ve státě sídla dceřiné společnosti neexistuje žádný jiný subjekt, který by mohl odečíst tyto ztráty v případě fúze, kdyby byl takový odpočet povolen.

         (1)  Úř. věst. C 5, 8.1.2018.


title: Věc C-619/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. června 2019 — Evropská komise v. Polská republika („Nesplnění povinnosti státem — Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU — Právní stát — Účinná právní ochrana v oblastech pokrytých právem Unie — Zásady neodvolatelnosti a nezávislosti soudců — Snížení věkové hranice pro odchod do důchodu soudců Nejvyššího soudu — Použití na soudce ve funkci — Možnost pokračovat ve výkonu funkce soudce po překročení této věkové hranice, jež se váže na získání povolení závisejícího na diskrečním rozhodnutí prezidenta republiky“)

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/9

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. června 2019 — Evropská komise v. Polská republika
      (Věc C-619/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU - Právní stát - Účinná právní ochrana v oblastech pokrytých právem Unie - Zásady neodvolatelnosti a nezávislosti soudců - Snížení věkové hranice pro odchod do důchodu soudců Nejvyššího soudu - Použití na soudce ve funkci - Možnost pokračovat ve výkonu funkce soudce po překročení této věkové hranice, jež se váže na získání povolení závisejícího na diskrečním rozhodnutí prezidenta republiky“)
      (2019/C 280/11)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Banks, H. Krämer a S. L. Kalėda, zmocněnci)

         Žalovaná: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, K. Majcher a S. Żyrek, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Polská republika tím, že stanovila použití opatření spočívajícího ve snížení věkové hranice pro odchod do důchodu soudců Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud, Polsko) na soudce ve funkci jmenované k tomuto soudu před 3. dubnem 2018, a dále tím, že přiznala prezidentu republiky diskreční pravomoc prodloužit období aktivního výkonu funkce soudců uvedeného soudu nad nově stanovenou věkovou hranici pro odchod do důchodu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce SEU.

                  2)

                  Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Maďarsko ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc C-739/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2018 Chefaro Ireland DAC proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. září 2018 ve věci T-905/16, Chefaro Ireland DAC v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2018 Chefaro Ireland DAC proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. září 2018 ve věci T-905/16, Chefaro Ireland DAC v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-739/18 P)
      (2019/C 280/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Chefaro Ireland DAC (zástupci: P. Maeyaert, J. Muyldermans, advocaten)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 2. května 2019 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc C-819/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2018 Next design+produktion GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 18. října 2018 ve věci T-533/17, Next design+produktion GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2018 Next design+produktion GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 18. října 2018 ve věci T-533/17, Next design+produktion GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-819/18 P)
      (2019/C 280/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Next design+produktion GmbH (zástupci: M. Hirsch, Rechtsanwalt, M. Metzner, Rechtsanwältin)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG
      Soudní dvůr Evropské unie (osmý senát) usnesením ze dne 11. července 2019 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-36/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. ledna 2019 Daico International BV proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 22. listopadu 2018 ve věci T-356/17, Daico International v. EUIPO — American Franchise Marketing

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. ledna 2019 Daico International BV proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 22. listopadu 2018 ve věci T-356/17, Daico International v. EUIPO — American Franchise Marketing
      (Věc C-36/19 P)
      (2019/C 280/21)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Daico International BV (zástupce: M. F. J. Haak, advocaat)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 4. července 2019 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc C-252/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym w Opatowie (Polsko) dne 20. března 2019 — QL S.A. v B. v. C. G.

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym w Opatowie (Polsko) dne 20. března 2019 — QL S.A. v B. v. C. G.
      (Věc C-252/19)
      (2019/C 280/24)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy w Opatowie

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: QL S.A. v B.

         Žalovaná: C. G.

         Předběžná otázka

      Musí být ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (1), zejména čl. 3 písm. g) a čl. 22 odst. 1 této směrnice, vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby byl do vnitrostátního práva zaveden institut „maximální výše dalších nákladů úvěru odlišných od úroků“ a matematický vzorec pro výpočet výše těchto nákladů, jak to činí ustanovení čl. 5 bodu 6a ve spojení s článkem 36a ustawy z 12 maja 2011 r. o kredycie konsumenckim (zákon ze dne 12. května 2011, o spotřebitelském úvěru) (Dz. U. z roku 2018, pol. 993), která umožňují přičíst k nákladům spojeným se smlouvou o úvěru, jež musí zaplatit spotřebitel (celkové náklady úvěru), také náklady hospodářské činnosti vykonávané podnikatelem?

         (1)  Úř. věst. 2008 L 133, s. 66


title: Věc C-289/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Den Haag (Nizozemsko) dne 9. dubna 2019 — Dexia Nederland BV v. Z

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Den Haag (Nizozemsko) dne 9. dubna 2019 — Dexia Nederland BV v. Z
      (Věc C-289/19)
      (2019/C 280/25)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Gerechtshof Den Haag

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Dexia Nederland BV
      Odpůrce: Z

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má subjekt, který používá zneužívající ujednání prohlášené za neplatné, jež upravovalo platbu odškodnění pro případ neplnění povinností ze strany spotřebitele, nárok na zákonnou náhradu škody platnou v rámci dispozitivního práva?

                  2)

                  Je pro odpověď na tuto otázku relevantní, zda odškodnění, jež si lze nárokovat podle zákonné úpravy náhrady škody, odpovídá odškodnění stanovenému ujednáním prohlášeným za neplatné resp. je nižší či vyšší než toto odškodnění?


title: Věc C-335/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelnym Sądem Administracyjnym (Polsko) dne 24. dubna 2019 — E. Sp. z o.o. Sp. k. se sídlem w S. v. Minister Finansów

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelnym Sądem Administracyjnym (Polsko) dne 24. dubna 2019 — E. Sp. z o.o. Sp. k. se sídlem w S. v. Minister Finansów
      (Věc C-335/19)
      (2019/C 280/27)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: E. Sp. z o.o. Sp. k. se sídlem w S.

         Odpůrce: Minister Finansów

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání ustanovení směrnice 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1), zejména čl. 90 odst. 2 této směrnice, s přihlédnutím k zásadám daňové neutrality a proporcionality, tomu, aby bylo ve vnitrostátním právu zavedeno omezení možnosti snížit základ daně, je-li cena zčásti nebo zcela nezaplacena, na základě určitého daňového statusu dlužníka a věřitele?

                  2)

                  Konkrétně brání unijní právo tomu, aby byla ve vnitrostátním právu stanovena pravidla, která umožňují využít „zvýhodnění na nedobytné pohledávky“ pod podmínkou, že ke dni poskytnutí služby nebo dodání zboží a ke dni předcházejícímu dni podání opravného daňového přiznání s cílem využít toto zvýhodnění:

                              —

                              není dlužník v insolvenčním řízení ani v likvidaci?

                              —

                              jsou věřitel a dlužník registrovaní jako plátci DPH?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1