title: Věc C-49/13: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Úřadu průmyslového vlastnictví – Česká republika) – MF 7 a.s. v. MAFRA, a.s. „Článek 267 SFEU — Pojem ‚soud‘  — Řízení, které má být ukončeno rozhodnutím soudní povahy — Nezávislost — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/8

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Úřadu průmyslového vlastnictví – Česká republika) – MF 7 a.s. v. MAFRA, a.s.
   (Věc C-49/13) (1)

   („Článek 267 SFEU - Pojem ‚soud‘ - Řízení, které má být ukončeno rozhodnutím soudní povahy - Nezávislost - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   2014/C 102/10
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající orgán

   Úřad průmyslového vlastnictví

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: MF 7 a.s.

      Žalovaná: MAFRA, a.s.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Úřad průmyslového vlastnictví – Výklad čl. 3 odst. 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 299, s. 25) – Kritéria pro posouzení neexistence dobré víry – Vliv okolností, které nastaly po podání přihlášky, na posouzení dobré víry přihlašovatele – Souhlas vlastníka ochranné známky k jednání, jehož následkem může být omezení jeho výlučných práv – Smlouvy uzavřené mezi vlastníkem starší ochranné známky a přihlašovatelem mladší ochranné známky, které neupravují práva k duševnímu vlastnictví – Strpění existence napadené ochranné známky vlastníkem starší ochranné známky po delší dobu.

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc k zodpovězení otázek položených rozhodnutím Úřadu průmyslového vlastnictví (Česká republika) ze dne 22. ledna 2013.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18. 5. 2013.


title: Věc C-442/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal of Ireland (Irsko) dne 8. srpna 2016 – Florea Gusa v. Minister for Social Protection, Attorney General

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal of Ireland (Irsko) dne 8. srpna 2016 – Florea Gusa v. Minister for Social Protection, Attorney General
   (Věc C-442/16)
   (2016/C 383/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Florea Gusa

      Odpůrci: Minister for Social Protection, Attorney General

      Předběžné otázky

               1)

               Ponechává si občan Unie, který (1) je státním příslušníkem jiného členského státu, (2) přibližně čtyři roky legálně pobýval a pracoval jako osoba samostatně výdělečně činná v hostitelském členském státě, (3) přestal pracovat nebo ukončil svou ekonomickou činnost pro nedostatek práce a (4) zaregistroval se jako uchazeč o zaměstnání u příslušného úřadu práce, postavení osoby samostatně výdělečně činné podle čl. 7 odst. 1 písm. a) nebo čl. 7 odst. 3 písm. b) směrnice 2004/38/ES (1) nebo podle jiného ustanovení?

               2)

               Pokud tomu tak není, ponechává si právo pobývat v hostitelském členském státě, i když nesplňuje kritéria stanovená v čl. 7 odst. 1 písm. b) nebo c) směrnice 2004/38/ES, nebo je pouze chráněn proti vyhoštění podle čl. 14 odst. 4 písm. b) směrnice 2004/38/ES?

               3)

               Pokud tomu tak není, je v případě takové osoby nepřiznání podpory v nezaměstnanosti (která je zvláštní nepříspěvkovou dávkou ve smyslu článku 70 nařízení č. 883/2004/ES (2)) z důvodu neschopnosti prokázat právo pobývat v hostitelském členském státě v souladu s unijním právem, zejména s článkem 4 nařízení č. 883/2004/ES?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72).


title: Věc C-422/12 P: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. ledna 2014 – Industrias Alen SA de CV v. The Clorox Company, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu — Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CLORALEX — Starší národní slovní ochranná známka CLOROX — Nebezpečí záměny — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Vzájemný kasační opravný prostředek — Článek 176 jednacího řádu — Podmínka podání vzájemného kasačního opravného prostředku samostatným aktem“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/16

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. ledna 2014 – Industrias Alen SA de CV v. The Clorox Company, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-422/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu - Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CLORALEX - Starší národní slovní ochranná známka CLOROX - Nebezpečí záměny - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Vzájemný kasační opravný prostředek - Článek 176 jednacího řádu - Podmínka podání vzájemného kasačního opravného prostředku samostatným aktem“)
   2014/C 112/18
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Industrias Alen SA de CV (zástupkyně: A. Padial Martinez, abogada)

      Další účastníci řízení: The Clorox Company (zástupce: S. Malynicz, barrister), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 10. července 2012, Clorox v. OHIM – Industrias Alen (CLORALEX) (T-135/11), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. prosince 2010 (věc R 521/2009-4)

      Výrok

               1)

               Hlavní kasační opravný prostředek a vzájemný kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               Společnost Industrias Alen SA de CV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností The Clorox Company.

               3)

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc T-276/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2015 – Chyzh a další v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Bělorusku — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Lhůta k úpravě návrhových žádání — Částečná nepřípustnost — Subjekt vlastněný nebo ovládaný osobou nebo subjektem, vůči kterému jsou namířena omezující opatření — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné posouzení“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2015 – Chyzh a další v. Rada
   (Věc T-276/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Bělorusku - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Lhůta k úpravě návrhových žádání - Částečná nepřípustnost - Subjekt vlastněný nebo ovládaný osobou nebo subjektem, vůči kterému jsou namířena omezující opatření - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
   (2015/C 398/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Yury Aleksandrovich Chyzh (Minsk, Bělorusko), Triple TAA (Minsk), NefteKhimTrading STAA (Minsk), Askargoterminal ZAT (Minsk), Bereza Silicate Products Plant AAT (Bereza, Bělorusko), Variant TAA (Berezovsky, Bělorusko), Triple-Dekor STAA (Minsk), KvartsMelProm SZAT (Khotislav, Bělorusko), Altersolutions SZAT (Minsk), Prostoremarket SZAT (Minsk), AquaTriple STAA (Minsk), Rakovsky brovar TAA (Minsk), TriplePharm STAA (Logoysk, Bělorusko) a Triple-Veles TAA (Molodechno, Bělorusko) (zástupci: D. O’Keeffe, solicitor, B. Evtimov, advokát, a M. Lester, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a E. Finnegan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2012/171/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 87, s. 95), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 265/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 87, s. 37), rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 285, s. 1), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 307, s. 7), rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/642 (Úř. věst. L 288, s. 69), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 288, s. 1), rozhodnutí Rady 2014/750/SZBP ze dne 30. října 2014, kterým se mění rozhodnutí 2012/642 (Úř. věst. L 311, s. 39), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1159/2014 ze dne 30. října 2014, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 311, s. 2), a to v rozsahu, v němž se týkají žalobců.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Rady 2012/171/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, prováděcí nařízení Rady (EU) č. 265/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Yuryho Aleksandroviche Chyzhe a společností Triple TAA, NefteKhimTrading STAA, Askargoterminal ZAT, Bereza Silicate Products Plant AAT, Variant TAA, Triple-Dekor STAA, KvartsMelProm SZAT, Altersolutions SZAT, Prostoremarket SZAT, AquaTriple STAA, Rakovsky brovar TAA, TriplePharm STAA a Triple-Veles TAA.

               2)

               Rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/642, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společností NefteKhimTrading, Askargoterminal, Bereza Silicate Products Plant, Triple-Dekor, KvartsMelProm, Altersolutions, Prostoremarket, AquaTriple, Rakovsky brovar a Triple-Veles.

               3)

               Rozhodnutí Rady 2014/750/SZBP ze dne 30. října 2014, kterým se mění rozhodnutí 2012/642, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1159/2014 ze dne 30. října 2014, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Y. A. Chyzhe a společností Triple, Askargoterminal, Bereza Silicate Products Plant, Triple-Dekor, KvartsMelProm, Altersolutions, Prostoremarket, AquaTriple, Variant a Rakovsky brovar.

               4)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v části, v níž směřuje ke zrušení rozhodnutí 2013/534 a prováděcího nařízení č. 1054/2013 v rozsahu, v němž se týkají Y. A. Chyzhe a společností Triple, Variant a TriplePharm.

               5)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               6)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Y. A. Chyzhem a společnostmi Triple, NefteKhimTrading, Askargoterminal, Bereza Silicate Products Plant, Triple-Dekor, KvartsMelProm, Altersolutions, Prostoremarket, AquaTriple, Variant, Rakovsky brovar, TriplePharm a Triple-Veles.

      (1)  Úř. věst. C 250, 18.8.2012.


title: Věc T-230/06: Žaloba podaná dne 29. srpna 2006 – REWE-Zentral v. OHIM (Port Louis)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/21

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2006 – REWE-Zentral v. OHIM (Port Louis)
   (Věc T-230/06)
   (2006/C 261/40)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: REWE-Zentral AG (Köln, Německo) (zástupci: M. Kinkeldey, advokát, A. Lehmann, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. června 2006 – číslo odvolání R 25/2006-1 – ve vztahu k přihlášce ochranné zámky Společenství č. 003 664 133 PORT LOUIS;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Port Louis“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 24 a 25 (přihláška č. 366 4133).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Byl porušen čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka je způsobilá k zápisu. Krom toho bylo porušeno právo být vyslechnut.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-653/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs v. Paul Newey, jednající pod obchodním jménem Ocean Finance ( „Řízení o předběžné otázce — Šestá směrnice o DPH — Článek 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 — Pojem „poskytování služeb“ — Poskytování propagačních služeb a služeb zprostředkování úvěrů — Osvobození od daně — Hospodářská a obchodní realita plnění — Zneužívající praktiky — Plnění mající pouze za cíl získat daňové zvýhodnění“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/19

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs v. Paul Newey, jednající pod obchodním jménem Ocean Finance
   (Věc C-653/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Šestá směrnice o DPH - Článek 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 - Pojem „poskytování služeb“ - Poskytování propagačních služeb a služeb zprostředkování úvěrů - Osvobození od daně - Hospodářská a obchodní realita plnění - Zneužívající praktiky - Plnění mající pouze za cíl získat daňové zvýhodnění)
   2013/C 225/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Odpůrce: Paul Newey, jednající pod obchodním jménem Ocean Finance

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upper Tribunal — Výklad čl. 9 odst. 2 písm. e) a čl. 13 časti B písm. d) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Osvobození poskytování služeb zprostředkování úvěrů od daně — Činnost zprostředkování úvěrů nasměrovaná do Spojeného království, kterou vykonává společnost se sídlem na Jersey, využívající služby osoby se sídlem ve Spojeném království — Přičitatelnost činnosti společnosti se sídlem na Jersey nebo osobě se sídlem ve Spojeném království

      Výrok

   Smluvní ujednání, i když představují prvek, který je třeba zohlednit, nejsou rozhodující pro účely identifikace poskytovatele a příjemce plnění, kterým je „poskytování služeb“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2000/65/ES ze dne 17. října 2000. Lze se od nich odchýlit zejména tehdy, pokud se ukáže, že neodrážejí hospodářskou a obchodní realitu, ale jsou čistě vykonstruovaná, zbavená hospodářské reality a vytvořená pouze s cílem dosáhnout daňového zvýhodnění, což přísluší posoudit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Spojené věci C-444/16 a C-445/16: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – Immo Chiaradia SPRL (C-444/16), Docteur De Bruyne SPRL (C-445/16) v. État belge „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 78/660/EHS — Roční účetní závěrky některých forem společností — Zásada pravdivého a věrného obrazu — Zásada obezřetnosti — Společnost emitující opci na akcie, která zahrnuje do účetnictví jako výnos kupní cenu opce v průběhu účetního období, během kterého je uvedená opce uplatněna, nebo na konci doby její platnosti“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/19

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – Immo Chiaradia SPRL (C-444/16), Docteur De Bruyne SPRL (C-445/16) v. État belge
   (Spojené věci C-444/16 a C-445/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 78/660/EHS - Roční účetní závěrky některých forem společností - Zásada pravdivého a věrného obrazu - Zásada obezřetnosti - Společnost emitující opci na akcie, která zahrnuje do účetnictví jako výnos kupní cenu opce v průběhu účetního období, během kterého je uvedená opce uplatněna, nebo na konci doby její platnosti“)
   (2017/C 277/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelky: Immo Chiaradia SPRL (C-444/16), Docteur De Bruyne SPRL (C-445/16)

      Odpůrce: État belge

      Výrok

   Zásada pravdivého a věrného obrazu uvedená v čl. 2 odst. 3 směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 50 odst. 2 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003, a zásada obezřetnosti uvedená v čl. 31 odst. 1 písm. c) této směrnice musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání účetní metodě, podle které společnost emitující právo opce k akciím účtuje jako výnos cenu převodu této opce v průběhu účetního období, během kterého je uvedená opce uplatněna, nebo na konci doby její platnosti.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7.6.2016.


title: Věc C-325/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Společnost Olympique Lyonnais v. Olivier Bernard, společnost Newcastle UFC ( „Článek 39 ES — Volný pohyb pracovníků — Omezení — Profesionální hráči fotbalu — Povinnost podepsat první smlouvu profesionálního hráče s klubem, který hráči poskytl výcvik — Uložení náhrady škody hráči z důvodu porušení této povinnosti — Odůvodnění — Cíl spočívající v podpoře náboru a výcviku mladých hráčů“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Společnost Olympique Lyonnais v. Olivier Bernard, společnost Newcastle UFC
   (Věc C-325/08) (1)

   („Článek 39 ES - Volný pohyb pracovníků - Omezení - Profesionální hráči fotbalu - Povinnost podepsat první smlouvu profesionálního hráče s klubem, který hráči poskytl výcvik - Uložení náhrady škody hráči z důvodu porušení této povinnosti - Odůvodnění - Cíl spočívající v podpoře náboru a výcviku mladých hráčů“)
   2010/C 134/05
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: společnost Olympique Lyonnais

      Žalovaní: Olivier Bernard, společnost Newcastle UFC

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Francie) — Výklad článku 39 ES — Vnitrostátní ustanovení, podle něhož má fotbalový hráč povinnost nahradit škodu klubu, který mu poskytl výcvik, jestliže po skončení výcviku podepíše smlouvu profesionálního hráče s klubem z jiného členského státu — Překážka volnému pohybu pracovníků — Možnost odůvodnění takového omezení nutností podpory náboru a výcviku mladých profesionálních hráčů

      Výrok

   Článek 45 SFEU nebrání systému, který za účelem naplnění cíle spočívajícího v náboru a výcviku mladých hráčů zaručuje odškodnění klubu, který hráči poskytl výcvik, v případě, že mladý hráč podepíše po skončení svého výcviku smlouvu profesionálního hráče s klubem z jiného členského státu, pod podmínkou, že je tento systém způsobilý zaručit naplnění uvedeného cíle a nepřekračuje míru toho, co je k jeho dosažení nezbytné.
   Taková pravidla, jako jsou pravidla dotčená v původním řízení, na základě nichž se „nadějný hráč“, který po skončení svého výcviku podepíše smlouvu profesionálního hráče s klubem z jiného členského státu, vystavuje povinnosti uhradit náhradu škody, jejíž výše je nezávislá na skutečných nákladech na výcvik, nejsou nezbytná k zajištění naplnění uvedeného cíle.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc T-378/14: Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Salama v. Rada

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/27

         Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Salama v. Rada
   (Věc T-378/14)
   2014/C 245/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Káhira, Egypt) (zástupci: J.-F. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe a A. Yehia, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí 2014/153 v rozsahu, v němž prodlužuje až do 22. března 2015 platnost omezujících opatření vůči žalobkyni obsažených v rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů, které jsou v podstatné míře totožné s žalobními důvody uplatněnými ve věci T-375/14, Al Naggar v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc C-446/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Modena (Itálie) dne 1. října 2007 – Alberto Severi, Cavazzuti e figli v. Regione Emilia-Romagna

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Modena (Itálie) dne 1. října 2007 – Alberto Severi, Cavazzuti e figli v. Regione Emilia-Romagna
   (Věc C-446/07)
   (2008/C 51/52)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale civile di Modena
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Alberto Severi, Cavazzuti e figli

      Žalovaný: Regione Emilia-Romagna
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 3 odst. 1 a čl. 13 odst. 3 nařízení EHS č. 2081/92 (nyní čl. 3 odst. 1 a čl. 13 odst. 2 nařízení ES č. 510/06 (1)) s odkazem na článek 2 legislativního nařízení č. 109/92 (článek 2 směrnice č. 2000/13/ES (2)) vykládat v tom smyslu, že je třeba označení potraviny obsahující zeměpisné odkazy, které bylo na vnitrostátní úrovni „zamítnuto“ nebo u něhož bylo podání žádosti k Evropské komisi o zápis jako CHOP nebo CHZO ve smyslu výše uvedených nařízení jakkoli blokováno, považovat za zdruhovělé přinejmenším po celou dobu, kdy působí účinky výše uvedeného „zamítnutí“ nebo blokace?

               2)

               Je třeba čl. 3 odst. 1 a čl. 13 odst. 3 nařízení EHS č. 2081/92 (nyní čl. 3 odst. 1 a čl. 13 odst. 2 nařízení ES č. 510/06) s odkazem na článek 2 legislativního nařízení č. 109/92 (článek 2 směrnice č. 2000/13/ES) vykládat v tom smyslu, že označení potraviny evokující oblast, které nebylo zapsáno jako CHOP nebo CHZO ve smyslu výše uvedených nařízení, může být oprávněně užíváno na evropském trhu producenty, kteří ho v dobré víře a nepřetržitě užívali po dlouhou dobu před vstupem nařízení EHS č. 2081/92 (nyní nařízení ES č. 510/06) v platnost a v období po tomto vstupu v platnost?

               3)

               Je třeba čl. 15 odst. 2 směrnice EHS č. 89/104 (3), kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, vykládat v tom smyslu, že subjekt, který je majitelem kolektivní ochranné známky týkající se potraviny, obsahující zeměpisný odkaz, není oprávněn bránit producentům produktu, který má stejné vlastnosti, označit jej označením, které je podobné označení obsaženému v kolektivní ochranné známce, jestliže uvedení producenti užívali toto označení v dobré víře nepřetržitě po dlouhou dobu před datem zápisu výše uvedené kolektivní ochranné známky?

      (1)  Úř. věst. L 93, s. 12.

      (2)  Úř. věst. L 109, s. 29.

      (3)  Úř. věst. L 40, s. 1.


title: Věc C-420/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 10. srpna 2011 — Jutta Leth v. Rakouská republika, Land Niederösterreich (spolková země Dolní Rakousko)

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 10. srpna 2011 — Jutta Leth v. Rakouská republika, Land Niederösterreich (spolková země Dolní Rakousko)
   (Věc C-420/11)
   2011/C 319/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Jutta Leth

      Žalované: Rakouská republika, Land Niederösterreich (spolková země Dolní Rakousko)

      Předběžná otázka

   Je nutno ustanovení článku 3 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 (1), ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 (3) (dále jen „směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí“) vykládat v tom smyslu, že

               1)

               pojem „hmotný majetek“ zahrnuje pouze jeho podstatu nebo také jeho hodnotu;

               2)

               posuzování vlivů na životní prostředí slouží také k ochraně jednotlivce před vznikem škody na majetku způsobené snížením hodnoty jeho pozemku?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, Úř. věst. L 175, s. 40.

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, Úř. věst. L 73, s. 5.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, Úř. věst. L 156, s. 17.


title: Věc T-754/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2017 – Efler a další v. Komise „Institucionální právo — Evropská občanská iniciativa — Transatlantické obchodní a investiční partnerství — Komplexní hospodářská a obchodní dohoda — Zjevný nedostatek pravomocí Komise — Návrh právního aktu pro účely provedení Smluv — Článek 11 odst. 4 SEU — Článek 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 211/2011 — Rovné zacházení“

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2017 – Efler a další v. Komise
   (Věc T-754/14) (1)

   („Institucionální právo - Evropská občanská iniciativa - Transatlantické obchodní a investiční partnerství - Komplexní hospodářská a obchodní dohoda - Zjevný nedostatek pravomocí Komise - Návrh právního aktu pro účely provedení Smluv - Článek 11 odst. 4 SEU - Článek 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 211/2011 - Rovné zacházení“)
   (2017/C 202/26)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Michael Efler (Berlín, Německo) a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupce: B. Kempen, profesor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Laitenberger a H. Krämer, poté H. Krämer, a nakonec H. Krämer a F. Erlbacher, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 6501 final ze dne 10. září 2014, kterým se zamítá žádost o registraci evropské občanské iniciativy „Stop TTIP“.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2014) 6501 final ze dne 10. září 2014, kterým se zamítá žádost o registraci evropské občanské iniciativy „Stop TTIP“, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Michaelem Eflerem a dalšími žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Věc T-88/10: Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Inter IKEA Systéme v. OHIM — Meteor Controls (GLÄNSA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství GLÄNSA — Starší slovní ochranná známka Společenství GLANZ — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/48

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Inter IKEA Systéme v. OHIM — Meteor Controls (GLÄNSA)
   (Věc T-88/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GLÄNSA - Starší slovní ochranná známka Společenství GLANZ - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 269/106
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inter IKEA Systems BV (Delft, Nizozemsko) (zástupce: J. Gulliksson, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Meteor Controls International Ltd (Cookstown, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. prosince 2009 (věc R 529/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Meteor Controls International Ltd a Inter IKEA Systems BV

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Inter IKEA Systems BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010


title: Věc C-325/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Secretary of State for the Home Department v. Maria Dias ( „Volný pohyb osob — Směrnice 2004/38/ES — Článek 16 — Právo trvalého pobytu — Období skončené před datem provedení této směrnice — Legální pobyt — Pobyt pouze na základě povolení k pobytu vydaného podle směrnice 68/360/EHS, aniž byly splněny podmínky pro nabytí jakéhokoli práva pobytu“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Secretary of State for the Home Department v. Maria Dias
   (Věc C-325/09) (1)

   (Volný pohyb osob - Směrnice 2004/38/ES - Článek 16 - Právo trvalého pobytu - Období skončené před datem provedení této směrnice - Legální pobyt - Pobyt pouze na základě povolení k pobytu vydaného podle směrnice 68/360/EHS, aniž byly splněny podmínky pro nabytí jakéhokoli práva pobytu)
   2011/C 269/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Secretary of State for the Home Department

      Odpůrkyně: Maria Dias

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) — Výklad čl. 18 odst. 1 ES — Právo trvalého pobytu — Pojem „legální pobyt“ — Občan Unie, který je držitelem povolení k pobytu ve Spojeném království vydaného na dobu pěti let podle čl. 4 odst. 2 směrnice 68/360/EHS a jehož pobyt byl přerušen obdobím dobrovolné nezaměstnanosti — Doklad vydaný před vstupem směrnice 2004/38/ES v platnost — Zohlednění dob pobytu dovršených před datem vstupu směrnice v platnost?

      Výrok

   Článek 16 odst. 1 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS je třeba vykládat v tom smyslu, že:

               —

               pobyty uskutečněné před 30. dubnem 2006 pouze na základě povolení k pobytu platně vydaného podle směrnice Rady 68/360/EHS ze dne 15. října 1968 o odstranění omezení pohybu a pobytu pracovníků členských států a jejich rodinných příslušníků uvnitř Společenství, aniž byly splněny podmínky pro nabytí jakéhokoli práva pobytu, nelze považovat za legální pobyt pro účely nabytí práva trvalého pobytu podle čl. 16 odst. 1 této směrnice a

               —

               pobyty kratší než dva po sobě následující roky před 30. dubnem 2006 a po nepřetržitém legálním pobytu po dobu pěti let uskutečněné před tímto datem pouze na základě platně vydaného povolení k pobytu podle směrnice 68/360, aniž byly splněny podmínky pro nabytí práva pobytu, nemohou mít vliv na nabytí práva trvalého pobytu podle uvedeného čl. 16 odst. 1.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc T-141/14: Usnesení Tribunálu ze dne 1. února 2016 – SolarWorld a další v. Rada „Žaloba na neplatnost — Dumping — Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny — Konečné antidumpingové clo — Osvobození dovozu, kterého se týká přijatý závazek — Neoddělitelnost — Nepřípustnost“

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. února 2016 – SolarWorld a další v. Rada
   (Věc T-141/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Dumping - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Konečné antidumpingové clo - Osvobození dovozu, kterého se týká přijatý závazek - Neoddělitelnost - Nepřípustnost“)
   (2016/C 111/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SolarWorld AG (Bonn, Německo); Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Itálie) a Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: L. Ruessmann, advokát a J. Beck, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupce: B. Driessen, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci); Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Čína); Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Čína); Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Čína); CsiSolar Power (China), Inc. (Suzhou) (zástupci: A. Willems a S. De Knop, advokáti a K. Daly, solicitor) a China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Peking, Čína) (zástupci: J.-F. Bellis, F. Di Gianni a A. Scalini, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení článku 3 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1238/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 325, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd a Csi Solar Power (China), Inc. se vyškrtávají z věci T-141/14 jako vedlejší účastnice řízení.

               3)

               Společnosti SolarWorld AG, Brandoni solare SpA a Solaria Energia y Medio Ambiente, SA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Evropská komise a společnosti Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. a China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12. 5. 2014.


title: Věc T-304/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2013 — Alumina v. Rada ( „Dumping — Dovoz zeolitu A ve formě prášku pocházejícího z Bosny a Hercegoviny — Běžná hodnota — Reprezentativnost domácího prodeje — Ziskové rozpětí — Běžný obchodní styk“ )

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2013 — Alumina v. Rada
   (Věc T-304/11) (1)

   (Dumping - Dovoz zeolitu A ve formě prášku pocházejícího z Bosny a Hercegoviny - Běžná hodnota - Reprezentativnost domácího prodeje - Ziskové rozpětí - Běžný obchodní styk)
   2013/C 171/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alumina d.o.o. (Zvornik, Bosna-Hercegovina) (zástupci: J.-F. Bellis a B. Servais, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem a A. Polcynem, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a H. van Vliet, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 464/2011 ze dne 11. května 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz zeolitu A ve formě prášku pocházejícího z Bosny a Hercegoviny (Úř. věst. L 125, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 464/2011 ze dne 11. května 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz zeolitu A ve formě prášku pocházejícího z Bosny a Hercegoviny se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Alumina d.o.o.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Alumina.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc C-58/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. února 2012 společností Groupe Gascogne SA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. listopadu 2011 ve věci T-72/06, Groupe Gascogne v. Komise

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. února 2012 společností Groupe Gascogne SA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. listopadu 2011 ve věci T-72/06, Groupe Gascogne v. Komise
   (Věc C-58/12 P)
   2012/C 89/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Groupe Gascogne SA (zástupci: P. Hubert a E. Durand, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek v rozsahu, v němž jím byla zamítnuta žaloba Groupe Gascogne proti rozhodnutí Komise K(2005) 4634 final ze dne 30. listopadu 2005 týkajícímu se řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.354 — průmyslové pytle) a v němž jím byla Groupe Gascogne uložena náhrada nákladů;

               —

               zrušit rozsudek v rozsahu, v němž jím byla potvrzena sankce uložená navrhovatelce uvedeným rozhodnutím;

               —

               vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s pokyny Soudního dvora, anebo přímo stanovit sankci určitou částkou:

                           —

                           nepřevyšující 10 % celkového obratu společností Sachsa a Groupe Gascogne S.A., jediných podniků obviněných v tomto řízení;

                           —

                           nebo zohledňující zjevně nepřiměřenou délku řízení před Tribunálem;

               —

               uložit odpůrkyni, Evropské komisi, náhradu veškerých nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Prvním důvodem navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, tím, že odmítl přezkoumat dopad změn, k nimž došlo v právním řádu Unie od vstupu Lisabonské smlouvy v platnost dne 1. prosince 2009, konkrétněji co se týče důsledků uplatnění – v projednávané věci – ustanovení článku 48 Listiny základních práv Evropské unie chránícího presumpci neviny Groupe Gascogne.
   Druhým důvodem navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil ustanovení článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článek 48 Listiny základních práv Unie tím, že jí nesprávně připsal společnou a nerozdílnou odpovědnost za jednání společnosti Sachsa počínaje dnem 1. ledna 1994 pouze na základě zjištění, že Groupe Gascogne drží 100 % kapitálu společnosti Sachsa, a tím, že uvedené rozhodnutí potvrdil v rozsahu, v němž jím byla označena za společně a nerozdílně odpovědnou za platbu pokuty ve výši 9,9 milionu eur uložené společnosti Sachsa.
   Třetím důvodem, předloženým podpůrně, navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, tím, že nesprávně vyložil pojem „podnik“ ve smyslu Smlouvy o fungování Evropské unie a v důsledku toho přezkoumal 10 % horní hranici obratu stanovenou nařízením (ES) č. 1/2003 (1) v poměru ke konsolidovanému obratu Groupe Gascogne, třebaže měl vycházet, měla-li být Groupe Gascogne považována za společně a nerozdílně odpovědnou za protiprávní jednání vytýkané společnosti Sachsa, pouze z kumulovaného obratu společností Groupe Gascogne a Sachsa, protože neuvedl důvody, proč by měly být ostatní dceřiné společnosti Groupe Gascogne zahrnuty do „podniku“ odpovědného za údajné protisoutěžní chování společnosti Sachsa.
   Konečně čtvrtým a posledním důvodem, předloženým rovněž podpůrně, navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil ustanovení článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož nebyla vyslechnuta v přiměřené lhůtě.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-25/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 19. ledna 2009 – Sió-Eckes Kft. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 19. ledna 2009 – Sió-Eckes Kft. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Věc C-25/09)
   (2009/C 82/25)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předkládající soud
   Fővárosi Bíróság
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sió-Eckes Kft.

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   Předběžné otázky

               1.

               Má být čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 (1) vykládán tak, že na základě přílohy I se režim produkčních podpor vztahuje kromě broskví v sirupu a/nebo v přírodní ovocné šťávě, které spadají pod kód KN ex 2008 70 61, rovněž na produkty spadající pod ostatní kódy KN (ex 2008 70 69 atd.) uvedené v příloze?

               2.

               Splňuje zpracovatel, který vyrábí produkty spadající pod kód KN ex 2008 70 92, podmínky uvedeného nařízení?

               3.

               Má být čl. 2 bod 1 nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 (2) vykládán tak, že produkty spadající pod kódy KN ex 2008 70 61, ex 2008 70 69, ex 2008 70 71, ex 2008 70 79, ex 2008 70 92, ex 2008 70 94, jakož i ex 2008 70 99, se považují rovněž za hotové produkty ve smyslu uvedeného nařízení?

               4.

               V rozsahu, v jakém lze na základě odpovědí na předcházející otázky považovat za hotové produkty pouze broskve ve smyslu článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 2320/89 (3), proč jsou ve výše zmíněných ustanoveních uvedeny kódy KN týkající se jiných produktů?

               5.

               Lze na základě výše uvedených nařízení považovat za hotové ty produkty, které vznikají v jednotlivých fázích zpracování broskví a které lze uvést samostatně na trh (například dužina)?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 297, s. 29).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 218, s. 14).

      (3)  Nařízení Komise (EHS) č. 2320/89 ze dne 28. července 1989 o minimálních požadavcích na jakost broskví v sirupu a broskví ve vlastní šťávě, na které se vztahuje režim podpory produkce (Úř. věst. L 220, s. 54).


title: Věc F-101/11: Žaloba podaná dne 10. října 2011 — ZZ v. Parlament

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/25

         Žaloba podaná dne 10. října 2011 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-101/11)
   2012/C 6/45
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/188/10 — Tlumočníci bulharského jazyka (BG) ze dne 30. června 2011 o nezapsání žalobkyně na seznam kandidátů vhodných k přijetí z uvedeného výběrového řízení a žádost o náhradu nemajetkové a majetkové újmy

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/188/10 — Tlumočníci bulharského jazyka (BG) ze dne 30. června 2011 přijaté po opětovném přezkumu zkoušky žalobkyně, kterým byly potvrzeny její výsledky, a v důsledku toho zrušit rozhodnutí o nezapsání žalobkyně na seznam kandidátů vhodných k přijetí;

               —

               zrušit rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/188/10 — Tlumočníci bulharského jazyka (BG) ze dne 31. května 2011, zapsat žalobkyni na seznam kandidátů vhodných k přijetí z uvedeného výběrového řízení;

               —

               zrušit veškeré úkony, které provedla výběrová komise počínaje fází řízení, v níž došlo k uváděným nesrovnalostem;

               —

               uložit žalovanému zaplacení částky ve výši 15 000 eur jakožto náhradu nemajetkové a majetkové újmy a za ohrožení služebního postupu žalobkyně s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení, zvýšené o úroky z prodlení podle sazby 7 % ročně, ode dne podání této žaloby;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-197/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  7. února 2006  – Energy Technologies ET SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Aparellaje eléctrico, SL

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/14

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. února 2006 – Energy Technologies ET SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Aparellaje eléctrico, SL
   (Věc C-197/05) (1)

   (2006/C 154/34)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 243, 1.10.2005


title: Věc C-202/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgie) dne 28. dubna 2011 — Anton Las v. N. V. PSA Antwerp, dříve N. V. Hesse Noord Natie

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgie) dne 28. dubna 2011 — Anton Las v. N. V. PSA Antwerp, dříve N. V. Hesse Noord Natie
   (Věc C-202/11)
   2011/C 219/04
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Arbeidsrechtbank Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Anton Las

      Žalovaná: N. V. PSA Antwerp, dříve N. V. Hesse Noord Natie

      Předběžné otázky

      „Je Vlaams Taaldecreet ze dne 19. července 1973 (B. S. ze dne 6. září 1973) v rozporu s článkem 39 ES týkajícím se volného pohybu pracovníků v Evropské unii, jestliže pod hrozbou neplatnosti ukládá podniku sídlícímu ve vlámské jazykové oblasti povinnost vyhotovovat všechny dokumenty týkající se pracovního poměru s mezinárodním prvkem v nizozemštině?“


title: Věc T-579/14: Žaloba podaná dne 1. srpna 2014 – Birkenstock Sales v. OHIM (ztvárnění povrchového vzoru)

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/20

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2014 – Birkenstock Sales v. OHIM (ztvárnění povrchového vzoru)
   (Věc T-579/14)
   2014/C 351/25
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Birkenstock Sales GmbH (Vettelschoß, Německo) (zástupci: C. Menebröcker a V. Töbelmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. května 2014 ve věci R 1952/2013-1;

               —

               uložil žalované náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: mezinárodní registrace obrazové ochranné známky, která ztvárňuje povrchový vzor pro výrobky zařazené do tříd 10, 18 a 25 – mezinárodní registrace č. 1 1 32  742

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-256/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. října 2015 – Giuntoli v. OHIM – Société des produits Nestlé (CREMERIA TOSCANA) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CREMERIA TOSCANA — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka la Cremeria — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. října 2015 – Giuntoli v. OHIM – Société des produits Nestlé (CREMERIA TOSCANA)
   (Věc T-256/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CREMERIA TOSCANA - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka la Cremeria - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 429/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Andrea Giuntoli (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger-Lenz a T. Bösling, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. února 2014 (věc R 886/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Société des produits Nestlé SA a Andreou Giuntoli.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Andrea Giuntoli ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc F-90/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 17. listopadu 2015 – Ayres de Abreu v. EHSV „Veřejná služba — Zjevná nepřípustnost — Zastoupení advokátem — Žalobce, který má postavení advokáta — Nemožnost zastupování žalobce advokátem, který není třetí osobou“

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/37

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 17. listopadu 2015 – Ayres de Abreu v. EHSV
   (Věc F-90/15)
   („Veřejná služba - Zjevná nepřípustnost - Zastoupení advokátem - Žalobce, který má postavení advokáta - Nemožnost zastupování žalobce advokátem, který není třetí osobou“)
   (2016/C 007/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Antonio Ayres de Abreu (Cascais, Portugalsko)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí neumožnit žalobci odchod do důchodu.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Antonio Ayres de Abreu ponese vlastní náklady řízení.


               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/1

         (Text s významem pro EHP)
   2009/C 90/01
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 82, 4.4.2009

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 69, 21.3.2009

      Úř. věst. C 55, 7.3.2009

      Úř. věst. C 44, 21.2.2009

      Úř. věst. C 32, 7.2.2009

      Úř. věst. C 19, 24.1.2009

      Úř. věst. C 6, 10.1.2009

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-435/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – C (Soudní spolupráce v občanských věcech — Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Věcná a časová působnost — Pojem občanskoprávní věci — Rozhodnutí o převzetí péče o děti a o jejich umístění mimo rodinu — Veřejnoprávní opatření k ochraně dítěte)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/11

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – C
   (Věc C-435/06) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Věcná a časová působnost - Pojem „občanskoprávní věci“ - Rozhodnutí o převzetí péče o děti a o jejich umístění mimo rodinu - Veřejnoprávní opatření k ochraně dítěte)
   (2008/C 22/20)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: C
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Korkein hallinto-oikeus – Výklad čl. 1 odst. 1 písm. b), odst. 2 písm. d) a článku 64 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243) – Věcná působnost – Uznání a výkon správního rozhodnutí, potvrzeného soudním rozhodnutím, týkajícího se úředního umístění dětí mimo rodinu – Veřejnoprávní opatření k ochraně dítěte
   Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2116/2004 ze dne 2. prosince 2004, musí být vykládán tak, že jediné rozhodnutí, které nařizuje okamžité převzetí péče o dítě a jeho umístění mimo vlastní rodinu do pěstounské rodiny, spadá pod pojem „občanskoprávní věci“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud toto rozhodnutí bylo přijato v rámci pravidel veřejného práva na ochranu dítěte.

               2)

               Nařízení č. 2201/2003, ve znění nařízení č. 2116/2004, musí být vykládáno tak, že harmonizovanou vnitrostátní úpravu týkající se uznávání a výkonu správních rozhodnutí o převzetí péče o osoby a o jejich umístění, přijatou v rámci severské spolupráce, nelze použít na rozhodnutí o převzetí péče o dítě, které spadá do působnosti tohoto nařízení.

               3)

               S výhradou posouzení skutkového stavu, k němuž je příslušný pouze předkládající soud, musí být nařízení č. 2201/2003, ve znění nařízení č. 2116/2004, vykládáno tak, že je použitelné ratione temporis v takové věci, jako je věc v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 15. června 2005 ve věci T-98/04: Nuova Agricast Srl a další proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Lhůta — Počátek — Zveřejnění — Internetová stránka)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/22

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 15. června 2005
   ve věci T-98/04: Nuova Agricast Srl a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Lhůta - Počátek - Zveřejnění - Internetová stránka)
   (2005/C 229/48)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-98/04, Nuova Agricast Srl, se sídlem v Cerignola (Itálie), Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA), se sídlem v Portici (Itálie), Poli Sud Srl, se sídlem v Lamezia Terme (Itálie), Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C., se sídlem v Castegnero (Itálie), Nuova fabbrica utensili diamantati Srl (Nuova Faudi), se sídlem v Marcellina (Itálie), Cofra Srl, se sídlem v Barletta (Itálie), Lavorazione cuoio e pelli Bieffe Srl, se sídlem v San Miniato (Itálie), zastoupených M. Calabresem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: V. Di Bucci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. července 2000, kterým se režim podpor investicím v defavorizovaných regionech Itálie prohlašuje za slučitelný se společným trhem [státní podpora N 715/99 – Itálie (SG 2000 D/105754)], Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 15. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyním se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení, jakož i nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-363/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Elegktiko Sinedrio (Corte dei Conti (Řecko)) dne 7. července 2011 — Komisař Elegktiko Synedrio u Ministerstva kultury a turismu v. Účetní oddělení Ministerstva kultury a turismu a Konstantinos Antonopoulos

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/37

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Elegktiko Sinedrio (Corte dei Conti (Řecko)) dne 7. července 2011 — Komisař Elegktiko Synedrio u Ministerstva kultury a turismu v. Účetní oddělení Ministerstva kultury a turismu a Konstantinos Antonopoulos
   (Věc C-363/11)
   2011/C 269/77
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Corte dei Conti

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Komisař Elegktiko Synedrio u Ministerstva kultury a turismu

      Žalovaní: Účetní oddělení Ministerstva kultury a turismu a Konstantinos Antonopoulos

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje poskytnutí odměny za práci pracovníkovi po dobu jeho nepřítomnosti v práci z důvodu uvolnění pro výkon odborové činnosti pracovní podmínku nebo pracovní podmínku ve smyslu práva Evropské unie, či nikoli? Představují konkrétně ustanovení zákona, která stanoví uvolňování pracovníků ve veřejném sektoru v pracovním poměru na dobu určitou, kteří nezastávají stálá pracovní místa a jsou členy Výboru odborové organizace, pro výkon odborové činnosti bez náhrady mzdy, „pracovní podmínku“ podle čl. 137 odst. 1 písm. b) ES a „pracovní podmínku“ podle ustanovení 4 bodu 1 rámcové dohody [směrnice Rady č. 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS], nebo se tato otázka týká oblastí odměn za práci a práva sdružovat se, na které se právo Evropské unie nevztahuje?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, je pracovník v soukromoprávním pracovním poměru na dobu neurčitou ve veřejném sektoru, který zastává stanovené stálé pracovní místo a vykonává stejnou práci jako pracovník se soukromoprávním pracovním poměrem na dobu určitou, který nezastává stálé pracovní místo, případně „srovnatelný“ s takovým pracovníkem ve smyslu ustanovení 3 bodu 2 a 4 bodu 1 rámcové dohody nebo skutečnost, že Ústava státu (článek 103) a příslušné prováděcí zákony pro něho stanoví speciální služební řád (pokud jde o přijímání a zvláštní záruky v souladu s čl. 103 odst. 3 Ústavy), stačí, aby byl považován za nikoli „srovnatelného“ a tudíž nemohl být pokládán za pracovníka v soukromoprávním poměru na dobu určitou, který nezastává stálé pracovní místo?

               3)

               V případě kladných odpovědí na předchozí otázky:

                           a)

                           jestliže z vnitrostátních ustanovení vyplývá, že jsou pracovníci ve veřejném sektoru v pracovním poměru na dobu neurčitou, kteří zastávají stálá pracovní místa a jsou členy Výboru odborové organizace druhého stupně, uvolňováni (až na 9 dní v měsíci) pro výkon odborové činnosti s náhradou mzdy, zatímco pracovníci se stejnou odborovou kvalifikací v tomtéž veřejném sektoru v pracovním poměru na dobu určitou, aniž by zastávali stálé pracovní místo, jsou uvolňováni pouze pro výkon odborové činnosti ve stejné délce bez náhrady mzdy, představuje toto rozlišování zacházení méně příznivé s druhou kategorií pracovníků, ve smyslu ustanovení 4 bodu 1 rámcové dohody a

                           b)

                           mohou časově omezené trvání pracovního poměru druhé kategoie pracovníků, jakož i rozdíly pokud jde o jejich služební řád obecně (pokud jde o přijímání, postup, ukončení pracovního poměru) představovat objektivní důvody pro takovou nerovnost?

               4)

               Představuje sporné rozlišování mezi odboráři, kteří jsou pracovníky v pracovním poměru na dobu neurčitou se stálým pracovním místem ve veřejném sektoru a pracovníky, kteří se stejnou odborovou kvalifikací pracují v tomtéž veřejném sektoru v pracovním poměru na dobu určitou, aniž by zastávali stálá pracovní místa, porušení zásady zákazu diskriminace při výkonu odborových práv ve smyslu článků 12, 20, 21 a 28 Listiny základních práv Evropské unie, nebo lze toto rozlišování odůvodnit různorodostí služebního řádu pracovníků těchto dvou kategorií?


title: Věc C-347/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale di Brescia (Itálie) dne 17. srpna 2006 – ASM Brescia SpA v. Comune di Rodengo Saiano

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale di Brescia (Itálie) dne 17. srpna 2006 – ASM Brescia SpA v. Comune di Rodengo Saiano
   (Věc C-347/06)
   (2006/C 281/31)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale di Brescia (Itálie)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ASM Brescia SpA

      Žalovaná: Comune di Rodengo Saiano
   Předběžné otázky

               1)

               „Je automatické a všeobecné prodloužení do 31. prosince 2007 současných koncesí na dodávku zemního plynu, původně vydaných bez předchozího vyhlášení veřejné soutěže, v rozporu s články 43, 49 a čl. 86 odst. 1 Smlouvy, jakož i se zásadami rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti?

               2)

               Jsou další automatická prodloužení do 31. prosince 2009 současných koncesí na dodávku zemního plynu, původně vydaných bez předchozího vyhlášení veřejné soutěže, v rozporu s články 43, 49 a čl. 86 odst. 1 Smlouvy, jakož i se zásadami rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti za těchto předpokladů:

                           a)

                           jestliže koncesionář uskutečnil fúzi společností, která spočívá v dodávkách dvojnásobnému množství spotřebitelů oproti původnímu množství spotřebitelů, kterému poskytovala službu větší ze společností;

                           b)

                           jestliže koncesionář dosáhl počtu spotřebitelů vyššího než 100 000 konečných spotřebitelů nebo množství distribuovaného plynu je vyšší než 100 miliónů metrů krychlových ročně nebo oblast působnosti pokrývá alespoň území celé provincie;

                           c)

                           jestliže alespoň 40 % základního kapitálu koncesionáře bylo převedeno na soukromé společníky?

               3)

               Je prodloužení stávajících koncesí na dodávku zemního plynu, jak za předpokladu uvedeného v otázce č. 1, tak za předpokladů uvedených v otázce č. 2, v rozporu se čtvrtým, osmým, desátým a osmnáctým ‚bodem odůvodnění‘ směrnice 2003/55/ES (1) ze dne 26. června 2003, jakož i s čl. 23 odst. 1 téže směrnice, s článkem 10 Smlouvy a se zásadami přiměřenosti a proporcionality s přihlédnutím zvláště k:

                           a)

                           povinnosti států dosáhnout cíle liberalizace trhu se zemním plynem do 1. července 2007;

                           b)

                           zákazu pro členské státy schvalovat nebo udržovat v platnosti vnitrostátní předpisy, jež jsou v rozporu s liberalizací trhu se zemním plynem;

                           c)

                           povinnosti členských států stanovit pro trvání přechodného období přiměřenou dobu a objektivní požadavky?“

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230.


title: Věc T-278/04: Žaloba podaná dne 9. července 2004 Jabones Pardo, S.A. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/23

         Žaloba podaná dne 9. července 2004 Jabones Pardo, S.A. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc T-278/04)
   (2004/C 251/43)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. července 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) Jabones Pardo, S.A., se sídlem v Madridu, zastoupenou Josém Enriquem Astiz Suárezem, advokátem Ilustre Colegio de Madrid.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               změnil závěry napadeného rozhodnutí, pokud jde o podobnost označení a výrobků tím, že rozhodne, že námitky mají být připuštěny k projednání a přihláška pro výrobky tříd 3 a 5 zamítnuta, a

               —

               zrušil rozhodnutí za účelem provedení nového a správného porovnání označení a výrobků, na které se vztahují, maje na zřeteli krajní vizuální a fonetickou podobnost mezi „YUPI“ a „YUKI“, jakož i totožnost a kvazi-totožnost mnoha výrobků, na které se vztahují.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               QUIMI ROMAR S.L.

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „YUKI“ – přihláška č. 1 353 515 pro výrobky tříd 3, 5 a 28.

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Španělská slovní ochranná známka „YUPI“ (č. 246 715) pro výrobky třídy 3 (celá třída výrobků parfumerie, voskařství, esence a zubní pasty)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Částečné vyhovění námitkám pro výrobky, proti kterým námitky směřovaly; a sice: „mýdla, parfumerie, vonné oleje, kosmetika, vlasové vody (lotions), zubní pasty“ (třída 3) a „farmaceutické a hygienické výrobky“ (třída 5)

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Vyhovění odvolání podanému přihlašovatelem ochranné známky zrušením napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž vyhovělo námitkám pokud jde o „mýdla, parfumerii, vonné oleje, kosmetiku, vlasové vody (lotions), zubní pasty“ (třída 3) a „farmaceutické a hygienické výrobky“ (třída 5), a zamítnutí námitek žalobce.

               Dovolávané žalobní důvody:

               Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94.


title: Věc C-373/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  10. října 2005  Bartem Nijsem proti usnesení vydanému dne  26. května 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-377/04, Bart Nijs v. Účetní dvůr Evropských společenství

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. října 2005 Bartem Nijsem proti usnesení vydanému dne 26. května 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-377/04, Bart Nijs v. Účetní dvůr Evropských společenství
   (Věc C-373/05 P)
   (2005/C 330/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 10. října 2005 kasační opravný prostředek podaný Bartem Nijsem, zastoupeným Fränkem Rollingerem, advokátem, proti usnesení vydanému dne 26. května 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-377/04, Bart Nijs v. Účetní dvůr Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že tento kasační opravný prostředek je co do formy přípustný;

               —

               k věci samé, určil, že tento kasační opravný prostředek je opodstatněný;

               —

               určil, že předmět stížnost Barta Nijse ze dne 27. února 2004 je totožný s předmětem žaloby Barta Nijse, která došla kanceláři Soudu prvního stupně dne 16. září 2004;

               —

               prohlásil žalobu Barta Nijse za přípustnou;

               —

               zrušil usnesení druhého senátu Soudu prvního stupně ze dne 26. května 2005 a postoupil projednávanou věc k novému rozhodnutí k Soudu prvního stupně v jiném složení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel se domnívá, že Soud prvního stupně neprávem rozhodl o nepřípustnosti žaloby Barta Nijse, zatímco navrhovatel tvrdí, že postup před zahájením soudního řízení a obzvláště čl. 90 odst. 2 Služebního řádu byl dodržen.


title: Věc C-590/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 20. listopadu 2013 — Idexx Laboratoires Italia srl v. Agenzia delle Entrate

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 20. listopadu 2013 — Idexx Laboratoires Italia srl v. Agenzia delle Entrate
   (Věc C-590/13)
   2014/C 24/19
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte Suprema di Cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Idexx Laboratoires Italia srl

      Odpůrce: Agenzia delle Entrate

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou zásady zakotvené Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku vydaném dne 8. května 2008 ve spojených věcech C-95/07 a C-96/07, podle kterých čl. 18 odst. 1 písm. d) a článek 22 šesté směrnice 77/388 (1) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, ve znění směrnice 91/680/EHS (2), brání praxi oprav daňových přiznání a vymáhání daně z přidané hodnoty, která sankcionuje porušení jednak povinností vyplývajících z formalit stanovených vnitrostátní právní úpravou podle tohoto čl. 18 odst. 1 písm. d), a jednak povinností týkajících se účetnictví a daňových přiznání, vyplývajících z uvedeného čl. 22 odst. 2 a 4, odepřením nároku na odpočet daně v případě použití režimu přenesení daňové povinnosti, použitelné rovněž v případě úplného nesplnění povinností stanovených v tomto právním předpise, když každopádně není pochyb o postavení osoby povinné zaplatit daň a jejím nároku na odpočet daně?

               2)

               Vztahují se výrazy vyjadřující hmotněprávní požadavky „substantive requirements“ a „exigences de fond“ použité Soudním dvorem v jednotlivých jazykových verzích rozsudku vydaného dne 8. května 2008 ve spojených věcech C-95/07 a C-96/07 v případě tzv. režimu přenesení daňové povinnosti stanoveného v oblasti DPH k nutnosti zaplatit DPH či převzít daňový dluh, nebo k existenci hmotněprávních podmínek, které odůvodňují povinnost daňového poplatníka k této dani a které upravují nárok na odpočet daně zaměřený na ochranu zásady neutrality uvedené daně, která má jednotný evropský charakter — například příslušnost, zdanitelnost a odpočitatelnost v plné výši?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 1, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).

      (2)  Směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, kterou se doplňuje společný systém daně z přidané hodnoty a mění směrnice 77/388/EHS s ohledem na odstranění daňových hranic (Úř. věst. L 376, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 160).


title: Věc T-93/11: Žaloba podaná dne 15. února 2011 — Stichting Corporate Europe Observatory v. Komise

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/19

         Žaloba podaná dne 15. února 2011 — Stichting Corporate Europe Observatory v. Komise
   (Věc T-93/11)
   2011/C 113/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: S. Crosby, solicitor, a S. Santoro, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že rozhodnutí Komise ze dne 6. prosince 2010 v řízení GESTDEM 2009/2508 je v rozporu s nařízením č. 1049/2001 (1), a v důsledku toho toto rozhodnutí zrušit, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně podle článku 87 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svým návrhem se žalobkyně podle článku 263 SFEU domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 6. prosince 2010 v řízení GESTDEM 2009/2508, kterým se podle nařízení č. 1049/2001 odpírá plný přístup k několika dokumentům týkajícím se obchodních jednání mezi EU a Indií.
   Na podporu svého návrhu žalobkyně uplatňuje jeden žalobní důvod, v jehož rámci namítá nesprávné použití čl. 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážky nařízení č. 1049/2001 z důvodu, že se výjimka pro mezinárodní vztahy v projednávané věci nepoužije, jelikož veškeré požadované dokumenty jsou veřejně přístupné.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-172/05 P: Opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2005 O. Mancini proti rozsudku vydanému dne 3. února 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-137/03, O. Mancini proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/21

         Opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2005 O. Mancini proti rozsudku vydanému dne 3. února 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-137/03, O. Mancini proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-172/05 P)
   (2005/C 132/39)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 15. dubna 2005 opravný prostředek podaný O. Mancini, zastoupenou E. Boigelotem, advokátem, proti rozsudku vydanému dne 3. února 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-137/03, O. Mancini proti Komisi Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil opravný prostředek za přípustný a opodstatněný a

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ve věci Mancini v. Komise, vydaný dne 3. února 2005.

         Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje rovněž, aby Soudní dvůr rozhodl sám ve věci a vyhověl původní žalobě žalobkyně ve věci T-137/03, a:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 28. června 2002 nepřijmout žádost žalobkyně na místo lékaře – konzultanta u jednotky „Lékařské služby – Brusel“ – Generální ředitelství pro personál a administrativu B8;

               —

               zrušil výslovné zamítavé rozhodnutí o stížnosti žalobkyně, která byla podána v souladu s čl. 90 odst. 2 služebního řádu dne 29. července 2002 a zamítnuta výslovným rozhodnutím ze dne 23. července 2003 doručeným žalobkyni dne 27. ledna 2003;

               —

               zrušil jmenování Dr. Dolmanse na místo lékaře – konzultanta, se kterým bylo spojeno zejména odmítnutí žádosti žalobkyně o volné místo;

               —

               uložil žalované, aby uhradila žalobkyni částku 15 000 eur, odhadnutou ex aequo et bono, z titulu náhrady škody za nemajetkovou újmu a zásah do její kariéry;

               —

               v každém případě uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Důvody opravného prostředku vycházejí v souladu s článkem 58 Statutu Soudního dvora z porušení právních předpisů Společenství a nedostatků řízení před Soudem, které poškozují zájmy účastníka řízení podávajícího opravný prostředek.


title: Věc T-503/12: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — Spojené království v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/62

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — Spojené království v. Komise
   (Věc T-503/12)
   2013/C 26/123
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: D. Wyatt, QC, V. Wakefield, Barrister, a C. Murrell, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2012/500/EU ze dne 6. září 2012, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy, pokud jde o čtyři položky uvedené v příloze týkající se paušální opravy ve výši 5 % výdajů vzniklých Severnímu Irsku v rozpočtovém roce 2008 (což činí 277 231,60 eur a 13 671 558,90 eur) a v rozpočtovém roce 2009 (což činí 270 398,26 eur a 15 844 193,29 eur) (Úř. věst. 2012 L 244, s. 11); a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod se týká tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu a nezohlednila úvahy, které byly relevantní pro rozsah případných ztrát fondů EU s ohledem na riziko, které pro tyto fondy představovaly výdaje za roky 2007 a 2008, které především vyplývají z pochybení při stanovení způsobilé plochy v roce 2005 mající dopad na původní rozdělení nároků.

               2)

               Druhý žalobní důvod se týká tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu tím, že dospěla k chybnému závěru, že Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development („DARD“) řádně nebo vůbec neuplatnil ustanovení o sankcích, vracení neoprávněných plateb a nápravy záměrných nesrovnalostí, a že tím Komise přecenila nebo nezohlednila úvahy týkající se rozsahu případných ztrát pro unijní fondy. Komise především:

                           —

                           nesprávně kritizovala údajné „systematické“ přepočty platebních nároků ze strany DARD;

                           —

                           nesprávně tvrdila, že pochybení, k nimž došlo v roce 2005, mohla mít podstatný dopad na historický aspekt hodnoty nároků;

                           —

                           přijala nesprávnou metodu výpočtu přeplatků;

                           —

                           zaujala chybný přístup, pokud jde o sankce, a především:

                                       —

                                       přijetím nesprávné metody výpočtu sankcí; a

                                       —

                                       nesprávným tvrzením, že sankce by měla být uložena za každý rok v případech, kdy se uplatnila v roce 2005, avšak nikoli v následujících letech, v tomto případě v letech 2007 a 2008, ve kterých přeplatky vyplývaly ze stejného pochybení, které již bylo sankcionováno v roce 2005;

                           —

                           přijala nesprávný přístup ve vztahu k úmyslným nesrovnalostem.


title: Věc T-623/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2017 – Lidl Stiftung v. EUIPO (JEDE FLASCHE ZÄHLT!) „Ochranná známka Evroské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie JEDE FLASCHE ZÄHLT! — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2017 – Lidl Stiftung v. EUIPO (JEDE FLASCHE ZÄHLT!)
   (Věc T-623/15) (1)

   („Ochranná známka Evroské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie JEDE FLASCHE ZÄHLT! - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 277/53)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Wolter, A. Marx a A. Berger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl a A. Schifko, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. září 2015 (věc R 479/2015-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení JEDE FLASCHE ZÄHLT! jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Lidl Stiftung & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


title: Věc T-168/13: Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — EPAW v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Právnická osoba soukromého práva — Nepředložení důkazu o právní existenci — Článek 44 odst. 5 písm. a) jednacího řádu Tribunálu — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — EPAW v. Komise
   (Věc T-168/13) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Právnická osoba soukromého práva - Nepředložení důkazu o právní existenci - Článek 44 odst. 5 písm. a) jednacího řádu Tribunálu - Zjevná nepřípustnost)
   2014/C 78/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Platform Against Windfarms (EPAW) (zástupce: C. Kiss, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně K. Herrmann a P. Oliver, poté L. Pignataro Nolin, K. Herrmann a J. Tomkin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů, nazvaného „Obnovitelná energie: významný činitel na evropském trhu s energií“ ze dne 6. června 2012, jakož i rozhodnutí Komise, kterým se jako nepřípustný odmítá návrh žalobkyně směřující k tomu, aby Komise uvedené sdělení přezkoumala.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               European Platform Against Windfarms (EPAW) ponese vedle vlastních nákladů řízení náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-704/13: Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Banco de Sabadell a Banco Gallego v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/47

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Banco de Sabadell a Banco Gallego v. Komise
   (Věc T-704/13)
   2014/C 52/91
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banco de Sabadell, SA (Sabadell, Španělsko) a Banco Gallego, SA (Santiago de Compostela, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle Komise představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jako byly uvedeny ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Věc T-703/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2016 – Groupe Go Sport v. EUIPO – Design Go (GO SPORT) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GO SPORT — Starší národní slovní ochranné známky GO — Částečné zamítnutí přihlášky námitkovým oddělením — Opožděné podání písemného odůvodnění odvolání — Nepřípustnost odvolání podaného k odvolacímu senátu — Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2016 – Groupe Go Sport v. EUIPO – Design Go (GO SPORT)
   (Věc T-703/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GO SPORT - Starší národní slovní ochranné známky GO - Částečné zamítnutí přihlášky námitkovým oddělením - Opožděné podání písemného odůvodnění odvolání - Nepřípustnost odvolání podaného k odvolacímu senátu - Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2017/C 022/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Groupe Go Sport (Sassenage, Francie) (zástupci: G. Arbant a E. Henry-Mayer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, agent)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Design Go Ltd (Londýn, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. září 2015 (věc R 569/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Design Go a Groupe Go Sport.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Groupe Go Sport se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc T-440/11: Žaloba podaná dne 12. srpna 2011 — BT Telecommunications v. Rada

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/16

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2011 — BT Telecommunications v. Rada
   (Věc T-440/11)
   2011/C 290/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BT Telecommunications PUE (Minsk, Bělorusko) (zástupci: V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas a E. Matulionyte, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit nařízení Rady (EU) č. 588/2011 ze dne 20. června 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (Úř. věst. 2011 L 161, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2011/357/SZBP ze dne 20. června 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska (Úř. věst. 2011 L 161, s. 25), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: žalovaná porušila povinnost náležitého odůvodnění zařazení žalobkyně na seznam osob, na něž se vztahují omezující opatření.

               2)

               Druhý žalobní důvod: žalovaná porušila právo na obhajobu a právo na spravedlivý proces, která jsou upravena v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a v článcích 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jelikož:

                           —

                           nikde neuvedla podrobné důvody pro zařazení žalobkyně na seznam osob, na něž se vztahují omezující opatření; a

                           —

                           žalobkyni neumožnila účinný výkon jejích práv na obhajobu, především práva být vyslechnut a práva na proces, který by jí poskytl možnost účinně požadovat vyškrtnutí ze seznamu osob, na něž se vztahují restriktivní opatření.

               3)

               Třetí žalobní důvod: žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla ve sporných opatřeních za to, že žalobkyně je v určitém směru propojena s režimem prezidenta Lukašenka a jeho sponzorováním nebo se určitým způsobem podílela na porušování mezinárodních volebních standardů či tvrdých zákrocích proti občanské společnosti a demokratické opozici, či na dovozu zařízení do Běloruska, která lze použít pro vnitrostátní represe.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: žalovaná porušila neodůvodněně a nepřiměřeně a bez přesvědčivých důkazů základní právo na vlastnictví upravené v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie a článku 1 Protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod.

               5)

               Pátý žalobní důvod: žalovaná porušila zásadu proporcionality tím, že nepřiměřeně omezila základní práva žalobkyně, aniž poskytla náležité procesní záruky a předložila přesvědčivé důkazy.