title: Věc T-814/17: Žaloba podaná dne 14. prosince 2017 – Lietuvos geležinkeliai v. Komise

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/40

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2017 – Lietuvos geležinkeliai v. Komise
   (Věc T-814/17)
   (2018/C 052/53)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lietuvos geležinkeliai AB (Vilnius, Litva) (zástupci: W. Deselaers, K. Apel, P. Kirst, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil zcela nebo zčásti články 1, 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise C(2017) 6544 final ze dne 2. října 2017 týkajícího se řízení podle článku 101 SFEU ve věci AT.39813 – Baltic Rail; a/nebo

               —

               snížil pokuty uložené žalobkyni na základě článku 2 rozhodnutí Komise C(2017) 6544 final ze dne 2. října 2017; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 102 SFEU, zjevně nesprávného právního posouzení z důvodu použití nesprávného právního kritéria k posouzení údajného zneužití. Podle žalobkyně by ke zneužití mohlo dojít pouze tehdy, kdyby byl přístup k úseku železniční trati pro konkurenty podstatný nebo nezbytný, aby mohli konkurovat na navazujícím trhu (k čemuž nedošlo)]

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 102 SFEU a zjevně nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu. Žalobkyně tvrdí, že i podle (nesprávného) právního kritéria použitého Komisí, nepředstavovalo odstranění úseku železniční tratě spojující Mažeikiai na severozápadě Litvy s lotyšskou hranicí (dále jen „trať“), jakožto nepodstatného zařízení, za právních a skutkových okolností projednávané věci zneužití dominantního postavení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 296 SFEU a článku 2 nařízení č. 1/2003 v rozsahu, v němž jsou důkazy a odůvodnění nedostatečné.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 a zjevně nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu při stanovení výše pokuty.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení článku 7 nařízení č. 1/2003, zjevně nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu z důvodu uložení fakticky nepřiměřené nápravy (a to nové výstavby trati).


title: Věc C-646/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Brindisi (Itálie) dne 17. listopadu 2017 – trestní řízení proti Gianlucovi Moro

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Brindisi (Itálie) dne 17. listopadu 2017 – trestní řízení proti Gianlucovi Moro
   (Věc C-646/17)
   (2018/C 052/26)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Brindisi

      Obviněný ve věci v původním řízení

   Gianluca Moro

      Předběžná otázka

   Mají se čl. 2 odst. 1, čl. 3 odst. 1 písm. c), čl. 6 odst. 1, 2 a 3 směrnice 2012/13/EU, jakož i článek 48 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání takovým ustanovením trestního práva procesního členského státu, na základě kterých se záruky týkající se obhajoby poskytují po změně obvinění z kvalitativního i kvantitativního hlediska různým způsobem podle toho, zda se daná změna týká skutkových aspektů obvinění, nebo právní kvalifikace skutku, a to zejména s tím, že pouze v případě změny skutkových aspektů má obviněný možnost navrhnout zvýhodněný alternativní způsob uložení trestu (tzv. dohodu o vině a trestu)?


title: Věc T-821/17: Žaloba podaná dne 12. prosince 2017 – Vitromed v. EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/41

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2017 – Vitromed v. EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)
   (Věc T-821/17)
   (2018/C 052/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vitromed GmbH (Jena, Německo) (zástupce: M. Linß, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vitromed Healthcare (Jaipur, Indie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „VITROMED Germany“ – Přihláška č. 14 459 903

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. září 2017, ve věci R 2402/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               námitku v celém rozsahu zamítl;

               —

               uložil navrhovatelce námitky náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-636/16: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo n°1 de Pamplona – Španělsko) – Wilber López Pastuzano v. Delegación del Gobierno en Navarra „Řízení o předběžné otázce — Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty — Směrnice 2003/109/ES — Článek 12 — Přijetí rozhodnutí o vyhoštění dlouhodobě pobývajícího rezidenta — Skutečnosti, které je třeba vzít v úvahu — Vnitrostátní právní úprava — Nezohlednění těchto skutečností — Slučitelnost“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/11

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no1 de Pamplona – Španělsko) – Wilber López Pastuzano v. Delegación del Gobierno en Navarra
   (Věc C-636/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Směrnice 2003/109/ES - Článek 12 - Přijetí rozhodnutí o vyhoštění dlouhodobě pobývajícího rezidenta - Skutečnosti, které je třeba vzít v úvahu - Vnitrostátní právní úprava - Nezohlednění těchto skutečností - Slučitelnost“)
   (2018/C 052/15)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo no1 de Pamplona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Wilber López Pastuzano

      Žalovaný: Delegación del Gobierno en Navarra

      Výrok

   Článek 12 směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě členského státu, která tak, jak je vykládána částí soudů tohoto státu, nestanoví uplatnění podmínek ochrany proti vyhoštění státního příslušníka třetího státu, který je dlouhodobě pobývajícím rezidentem, u všech správních rozhodnutí o vyhoštění nezávisle na právní povaze nebo formě tohoto opatření.

      (1)  Úř. věst. C 46, 13.2.2017.


title: Věc T-825/17: Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – Carbon System Verwaltungs v. EUIPO (LIGHTBOUNCE)

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/42

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – Carbon System Verwaltungs v. EUIPO (LIGHTBOUNCE)
   (Věc T-825/17)
   (2018/C 052/55)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carbon System Verwaltungs GmbH (Marktheidenfeld, Německo) (zástupci: M. Gilch a L. Petri, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „LIGHTBOUNCE“ – Přihláška č. 15 152 028

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. října 2017, ve věci R 2301/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. října 2017 (R 2301/2016-1);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-42/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte costituzionale – Itálie) – trestní řízení proti M.A.S., M.B. „Řízení o předběžné otázce — Článek 325 SFEU — Rozsudek ze dne 8. září 2015, Taricco a další (C 105/14, EU:C:2015:555) — Trestní řízení týkající se trestných činů v oblasti daně z přidané hodnoty (DPH) — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví promlčecí lhůty, které mohou vést k beztrestnosti trestných činů — Poškozování finančních zájmů Evropské unie — Povinnost nepoužít jakákoli ustanovení vnitrostátního práva, jež by mohla ohrozit splnění závazků, které unijní právo ukládá členským státům — Zásada zákonnosti trestných činů a trestů“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/12

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte costituzionale – Itálie) – trestní řízení proti M.A.S., M.B.
   (Věc C-42/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 325 SFEU - Rozsudek ze dne 8. září 2015, Taricco a další (C 105/14, EU:C:2015:555) - Trestní řízení týkající se trestných činů v oblasti daně z přidané hodnoty (DPH) - Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví promlčecí lhůty, které mohou vést k beztrestnosti trestných činů - Poškozování finančních zájmů Evropské unie - Povinnost nepoužít jakákoli ustanovení vnitrostátního práva, jež by mohla ohrozit splnění závazků, které unijní právo ukládá členským státům - Zásada zákonnosti trestných činů a trestů“)
   (2018/C 052/16)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte costituzionale

      Účastníci původního trestního řízení

   M.A.S., M.B.

      Za přítomnosti: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Výrok

   Článek 325 odst. 1 a 2 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu ukládá, aby v rámci trestního řízení ve věci trestných činů týkajících se DPH upustil od použití vnitrostátních ustanovení o promlčení, jež spadají do oblasti vnitrostátního hmotného práva, která ve značném množství případů závažných podvodů ohrožujících finanční zájmy Unie brání uložení účinných a odrazujících sankcí nebo jež stanoví kratší promlčecí lhůty v případě závažného podvodu ohrožujícího uvedené finanční zájmy než pro případy podvodů ohrožujících finanční zájmy dotčeného členského státu, ledaže by důsledkem takového nepoužití bylo porušení zásady zákonnosti trestných činů a trestů kvůli nedostatečné určitosti použitelného práva či z důvodu retroaktivního použití právních předpisů, které stanoví přísnější podmínky trestnosti, než byly podmínky platné v okamžiku spáchání trestného činu.

      (1)  Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


title: Věc T-826/17: Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – TeamBank v. EUIPO – Fio Systems (FYYO)

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/42

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – TeamBank v. EUIPO – Fio Systems (FYYO)
   (Věc T-826/17)
   (2018/C 052/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TeamBank AG Nürnberg (Norimberk, Německo) (zástupci: D. Terheggen a H. Lindner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fio Systems AG (Lipsko, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „FYOO“ – Přihláška č. 14 589 261

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. listopadu 2017, ve věci R 2337/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. listopadu 2017 ve věci R 2337/2016-4 pokud jde o zamítnutí pro výrobky zařazené do třídy 9;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-647/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 20. listopadu 2017 – Skatteverket v. Srf konsulterna AB

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 20. listopadu 2017 – Skatteverket v. Srf konsulterna AB
   (Věc C-647/17)
   (2018/C 052/27)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Skatteverket

      Odpůrkyně: Srf konsulterna AB

      Předběžná otázka

   Je třeba pojem „oprávnění ke vstupu na akce“ v článku 53 směrnice o DPH (1) vykládat v tom smyslu, že zahrnuje službu ve formě pětidenního kurzu účetnictví, která je poskytována výlučně osobám povinným k dani a vyžaduje předchozí registraci a platbu předem?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc T-831/17: Žaloba podaná dne 29. prosince 2017 – DRH Licensing & Managing v. EUIPO – Merck (Flexagil)

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/43

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2017 – DRH Licensing & Managing v. EUIPO – Merck (Flexagil)
   (Věc T-831/17)
   (2018/C 052/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: DRH Licensing & Managing AG (Curych, Švýcarsko) (zástupce: S. Salomonowitz, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Merck KGaA (Darmstadt, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Flexagil“ – Ochranná známka Evropské unie č. 7 301 237

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. října 2017, ve věci R 2043/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v celém rozsahu zrušil rozhodnutí R 2043/2016-4 odvolacího senátu ze dne 17. října 2017;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, jakož i náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaložila v rámci odvolacího řízení R 2043/2016.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2017/1001;

               —

               Porušení článku 18 nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-66/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu – Polsko) – Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś v. DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 805/2004 — Oblast působnosti — Evropský exekuční titul pro nesporné nároky — Exekuční tituly, které mohou být potvrzeny jako evropský exekuční titul — Rozhodnutí o výši nákladů spojených se soudním řízením obsažené v rozsudku, který se netýká nesporného nároku — Vyloučení“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu – Polsko) – Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś v. DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft
   (Věc C-66/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 805/2004 - Oblast působnosti - Evropský exekuční titul pro nesporné nároky - Exekuční tituly, které mohou být potvrzeny jako evropský exekuční titul - Rozhodnutí o výši nákladů spojených se soudním řízením obsažené v rozsudku, který se netýká nesporného nároku - Vyloučení“)
   (2018/C 052/17)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś

      Žalovaná: DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft

      Výrok

   Článek 4 bod 1 a článek 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky, musí být vykládány v tom smyslu, že vykonatelné rozhodnutí o výši nákladů spojených se soudním řízením obsažené v rozsudku, který se netýká nesporného nároku, nemůže být potvrzeno jako evropský exekuční titul.

      (1)  Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


title: Věc T-305/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – Airdata v. Komise

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – Airdata v. Komise
   (Věc T-305/15) (1)

   (2018/C 052/58)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc C-650/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 21. listopadu 2017 – QH

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 21. listopadu 2017 – QH
   (Věc C-650/17)
   (2018/C 052/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastnice původního řízení

      Stěžovatelka: QH

      Předběžné otázky

               1)

               Je výrobek chráněn platným základním patentem podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 469/2009 (1) jen tehdy, náleží-li k předmětu ochrany definovanému ve znění patentových nároků, a odborníkovi je tak k dispozici v konkrétní realizované formě?

               2)

               Není proto pro uplatnění požadavků stanovených v čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 469/2009 dostatečné, pokud předmětný výrobek sice vyhovuje všeobecné funkční definici třídy účinných látek, která je uvedena ve znění patentových nároků, nelze jej však v individualizované podobě jako konkrétní realizovanou formu vyvodit z teorie, která je chráněna základním patentem?

               3)

               Je určitý výrobek vyloučen z ochrany platného základního patentu podle čl. 3 písm. a) nařízení č. 469/2009 již proto, že sice spadá pod funkční definici uvedenou ve znění patentových nároků, avšak vyvinut byl na základě samostatné vynálezecké činnosti teprve po datu podání přihlášky základního patentu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky; Úř. věst. 2009, L 152, s. 1.


title: Věc C-344/17: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 30. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Torino – Itálie) – IJDF Italy Srl v. Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando „Řízení o předběžné otázce — Spotřebitelské smlouvy — Směrnice 93/13/EHS — Vnitrostátní právní předpisy umožňující žalovat hlavního dlužníka a ručitele u téhož soudu — Výjimka z pravidel o soudní příslušnosti ve věcech spotřebitelských smluv — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/13

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 30. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Torino – Itálie) – IJDF Italy Srl v. Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando
   (Věc C-344/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Spotřebitelské smlouvy - Směrnice 93/13/EHS - Vnitrostátní právní předpisy umožňující žalovat hlavního dlužníka a ručitele u téhož soudu - Výjimka z pravidel o soudní příslušnosti ve věcech spotřebitelských smluv - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora“)
   (2018/C 052/18)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Torino

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: IJDF Italy Srl

      Žalovaní: Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

      Výrok

   Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách, čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že se neuplatní v rámci sporu týkajícího se stanovení soudní příslušnosti v případě souvisejících věcí, jelikož uvedený spor nespadá do působnosti směrnice 93/13.

      (1)  Úř. věst. C 330, 2.10.2017.


title: Věc C-657/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 24. listopadu 2017 – Hussein Mohamad Hussein v. Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 24. listopadu 2017 – Hussein Mohamad Hussein v. Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl
   (Věc C-657/17)
   (2018/C 052/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Hussein Mohamad Hussein

      Žalovaný orgán: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Předběžné otázky

               1)

               Vede nedodržení lhůty stanovené podle čl. 5 odst. 2 nařízení 1560/2003 (1) (prováděcí nařízení) pro odpověď (žádost o nové posouzení) v případě, že dožádaný členský stát zamítl žádost o převzetí podle čl. 21 odst. 1 nařízení č. 604/2003 (nařízení Dublin III) (2) ve stanovené lhůtě, k přechodu odpovědnosti na dožadující členský stát, pokud dožadující členský stát podal nejprve ve stanovené lhůtě žádost o převzetí ve smyslu čl. 21 odst. 1 prvního pododstavce nařízení Dublin III a na základě (dodatečných) šetření je dožádaný členský stát určen jako členský stát odpovědný podle kritérií uvedených v kapitole III nařízení Dublin III?

               2)

               Může dožádaný – a podle kritérií uvedených v kapitole III nařízení Dublin III odpovědný – členský stát účinně vyhovět žádosti o převzetí podle čl. 21 odst. 1 nařízení Dublin III i tehdy, pokud lhůta k odpovědi stanovená v čl. 22 odst. 7 nařízení Dublin III již uplynula a dožádaný členský stát již předtím ve stanovené lhůtě žádost o převzetí odmítl?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 222, 5.9.2003, s. 3).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (přepracované znění) (Úř. věst. L 180, 29.6.2014, s. 31).


title: Věc T-234/16: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – Meissen Keramik v. EUIPO – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – Meissen Keramik v. EUIPO – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)
   (Věc T-234/16) (1)

   (2018/C 052/59)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc C-659/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 24. listopadu 2017 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Azienda Napoletana Mobilità SpA

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 24. listopadu 2017 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Azienda Napoletana Mobilità SpA
   (Věc C-659/17)
   (2018/C 052/30)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Odpůrkyně: Azienda Napoletana Mobilità SpA

      Předběžné otázky

   Je rozhodnutí Evropské komise č. 2000/128/ES ze dne 11. května 1999 (1) použitelné rovněž na zaměstnavatele vykonávající činnost související s místní hromadnou dopravou – v zásadě v nesoutěžním režimu z důvodu výlučnosti poskytované služby – kteří měli prospěch z úlev na sociálních příspěvcích v návaznosti na uzavření smluv o odborném výcviku a pracovních smluv ode dne vstupu zákona č. 407 z roku 1990 v platnost, a sice v projednávaném případě v období od roku 1997 do května 2001?

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 11. května 1999 o režimu podpor poskytnutých Itálií na opatření ve prospěch zaměstnanosti [oznámené pod číslem C (1999) 1364] (Úř. věst. L 42, s. 1).


title: Věc C-622/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná (Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) dne 3. listopadu 2017 – Baltic Media Alliance Ltd. v. Lietuvos radijo ir televizijos komisija

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná (Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) dne 3. listopadu 2017 – Baltic Media Alliance Ltd. v. Lietuvos radijo ir televizijos komisija
   (Věc C-622/17)
   (2018/C 052/19)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Baltic Media Alliance Ltd.

      Žalovaná: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se čl. 3 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU (1) ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb pouze na případy, kdy přijímající členský stát hodlá pozastavit televizní vysílání a další vysílání, anebo se vztahuje i na ostatní opatření přijatá přijímajícím státem, aby jiným způsobem omezil svobodu příjmu televizních programů a jejich přenos?

               2)

               Musí být bod 8 odůvodnění a čl. 3 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb vykládán v tom smyslu, že zakazuje přijímajícím členským státům, aby poté, co zjistily, že obsah ve smyslu článku 6 této směrnice byl odvysílán, předán k distribuci a distribuován v rámci televizního programu dále vysílaného či šířeného přes internet z členského státu Evropské unie, přijaly bez splnění podmínek stanovených v čl. 3 odst. 2 této směrnice takové rozhodnutí, jako je rozhodnutí podle čl. 33 odst. 11 a čl. 33 odst. 12 bodu 1 Litevského zákona o poskytování informací veřejnosti, tj. rozhodly se subjektům provozujícím další vysílání na území přijímajícího členského státu a jiným osobám poskytujícím služby spočívající v distribuci televizních programů přes internet prozatímně uložit povinnost, podle níž mohou televizní program dále vysílat či distribuovat přes internet pouze v rámci balíčků televizních programů za příplatek?

      (1)  Úř. věst. 2010, L 95, s. 1.


title: Věc T-451/17: Usnesení Tribunálu ze dne 18. prosince 2017 – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie v. Komise

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. prosince 2017 – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie v. Komise
   (Věc T-451/17) (1)

   (2018/C 052/60)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc C-667/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Itálie) dne 24. listopadu 2017 – Francesca Cadeddu v. Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari a další

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Itálie) dne 24. listopadu 2017 – Francesca Cadeddu v. Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari a další
   (Věc C-667/17)
   (2018/C 052/31)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Francesca Cadeddu

      Žalovaní: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna, Regione autonoma della Sardegna – Agenzia regionale per il lavoro

      Předběžná otázka

   Musí být článek 80 nařízení Rady Evropské unie (ES) č. 1083 (1) ze dne 11. července 2006 a čl. 2 odst. 4 tohoto nařízení vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 50 odst. 1 písm. c) dekretu prezidenta republiky č. 917 ze dne 22. prosince 1986, podle kterého se za příjmy ze závislé činnosti považují „c) částky vyplacené jakýmkoli subjektem jako stipendium anebo grant, odměna či příspěvek ke studijním účelům anebo k odbornému vzdělávání, pokud příjemce není v závislém pracovněprávním vztahu k poskytovateli této částky“, které tedy podléhají obecnému režimu zdanění příjmů fyzických osob (IRPEF) i v případě, kdy je stipendium vyplaceno z evropských strukturálních fondů?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. 2006, L 210, s. 25.


title: Věc C-672/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 28. listopadu 2017 – Tratave–Tratamento de Águas Residuais do Ave SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 28. listopadu 2017 – Tratave–Tratamento de Águas Residuais do Ave SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-672/17)
   (2018/C 052/32)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA

      Odpůrce: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Předběžné otázky

               1)

               Brání zásada neutrality a článek 90 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006, aby vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava obsažení v čl. 78 odst. 11 Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (zákona o dani z přidané hodnoty), byla vykládána v tom smyslu, že neumožňuje opravu daně v případě nezaplacení, pokud není pro účely opravy dříve provedeného odpočtu oznámeno zrušení daně pořizovateli zboží či služby, tedy osobě povinné k dani?

               2)

               Brání, v případě kladné odpovědi na první otázku, zásada neutrality a článek 90 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006, aby vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava obsažení v čl. 78 odst. 11 Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (zákona o dani z přidané hodnoty), byla vykládána v tom smyslu, že neumožňuje opravu daně v případě nezaplacení, pokud oznámení o zrušení daně pořizovateli zboží či služby, tedy osobě povinné k dani, není provedeno ve lhůtě stanovené pro odpočet daně podle čl. 98 odst. 2 téhož zákona?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. prosince 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-634/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Oldenburg (Německo) dne 13. listopadu 2017 – ReFood GmbH & Co. KG v. Landwirtschaftskammer Niedersachsen

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Oldenburg (Německo) dne 13. listopadu 2017 – ReFood GmbH & Co. KG v. Landwirtschaftskammer Niedersachsen
   (Věc C-634/17)
   (2018/C 052/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Oldenburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ReFood GmbH & Co. KG

      Žalovaná: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

      Předběžné otázky

   K výkladu čl. 1 odst. 3 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (1) se předkládají následující předběžné otázky:

               1.

               Musí být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že z jeho působnosti je vyloučena veškerá přeprava, která podle článku 2 nařízení (ES) č. 1069/2009 (2) spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1069/2009?

               2.

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Musí být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že z jeho působnosti je vyloučena přeprava, pro kterou existuje podle nařízení (ES) č. 1069/2009 – i ve spojení s prováděcím nařízením (EU) č. 142/2011 (3) – úprava týkající se sběru, přepravy, identifikace a sledovatelnosti?

               3.

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku:
               Musí být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že z jeho působnosti je vyloučena taková přeprava, u níž se jedná o odesílání podléhající schválení podle čl. 48 odst. 1 nařízení (ES) č. 1069/2009?

      (1)  Úř. věst. L 190, s. 1.

      (2)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu), Úř. věst. L 300, s. 1.

      (3)  Nařízení Komise (EU) č. 142/2011 ze dne 25. února 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a provádí směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o určité vzorky a předměty osvobozené od veterinárních kontrol na hranici podle uvedené směrnice, Úř. věst. L 54, s. 1.


title: Věc C-638/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 15. listopadu 2017 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. „Skonis ir kvapas“ UAB

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 15. listopadu 2017 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. „Skonis ir kvapas“ UAB
   (Věc C-638/17)
   (2018/C 052/22)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Další účastnice řízení: UAB „Skonis ir kvapas“

      Předběžné otázky

   Musí být čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 2011/64/EU (1) ze dne 21. června 2011 o struktuře a sazbách spotřební daně z tabákových výrobků (ve znění pozdějších předpisů) vykládán v tom smyslu, že výraz „doutníky nebo doutníčky“ zahrnuje (nebo nezahrnuje) případy, kdy část krycího listu surového nebo rekonstituovaného tabáku je dodatečně pokryta jinou (papírovou) vrstvou, jako je tomu v projednávaném případě? Je pro odpověď na tuto otázku relevantní, že použití papíru jako přídavné vrstvy na krycím listu tabákového výrobku (kde je filtr) znamená, že je vizuálně podobný cigaretě?

      (1)  Úř. věst. 2011, L 176, s. 24.


title: Věc C-683/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 6. prosince 2017 – Cofemel — Sociedade de Vestuário S.A. v. G-Star Raw CV

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 6. prosince 2017 – Cofemel — Sociedade de Vestuário S.A. v. G-Star Raw CV
   (Věc C-683/17)
   (2018/C 052/34)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Cofemel — Sociedade de Vestuário S.A.

      Žalovaná: G-Star Raw CV

      Předběžné otázky

               1)

               Brání výklad čl. 2 písm. a) směrnice 2001/29/ES (1) ze strany Soudního dvora Evropské unie vnitrostátní právní úpravě – v projednávané věci čl. 2 odst. 1 bodu i) Código de Direitos de Autor e Direitos Conexos (zákoník autorského práva a práv s ním souvisejících) (CDADC) – která přiznává ochranu autorského práva dílům užitého umění, (průmyslovým) vzorům nebo designovým dílům, která mají vedle užitkového účelu, ke kterému slouží, vlastní a odlišný vizuální efekt z estetického hlediska, přičemž základním kritériem, kterým se řídí přiznání ochrany v oblasti autorského práva, je jejich originalita?

               2)

               Brání výklad čl. 2 písm. a) směrnice 2001/29/ES ze strany Soudního dvora Evropské unie vnitrostátní právní úpravě – v projednávané věci čl. 2 odst. 1 bodu i) CDADC – která přiznává ochranu autorského práva dílům užitého umění, (průmyslovým) vzorům nebo designovým dílům, jestliže ve světle obzvláště důkladného posouzení jejich uměleckého charakteru a s ohledem na názory převládající v kulturních a institucionálních kruzích zasluhují označení „umělecký výtvor“ nebo „umělecké dílo“?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. 2001, L 167, s. 10).


title: Věc T-792/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – N & C Franchise v. EUIPO – Eschenbach Optik (OJO sunglasses) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie OJO sunglasses — Starší mezinárodní slovní ochranná známka oio — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – N & C Franchise v. EUIPO – Eschenbach Optik (OJO sunglasses)
   (Věc T-792/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie OJO sunglasses - Starší mezinárodní slovní ochranná známka oio - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 052/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: N & C Franchise Ltd (Nikósie, Kypr) (zástupci: C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia a A. Vasilogamvrou, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Bonne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Eschenbach Optik GmbH (Norimberk, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. září 2016 (věc R 32/2016-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Eschenbach Optik a N&C Franchise

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti N & C Franchise Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-505/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – Maďarsko v. Komise „EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Nařízení (ES) č. 1782/2003, 1290/2005, 73/2009 a 1122/2009 — Výdaje vynaložené Maďarskem — Podmíněnost — Kontrola povinných požadavků na hospodaření — Kontrola požadavků týkajících se dobrého zemědělského a environmentálního stavu — Paušální a jednorázové opravy — Riziko pro Fondy“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – Maďarsko v. Komise
   (Věc T-505/15) (1)

   („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Nařízení (ES) č. 1782/2003, 1290/2005, 73/2009 a 1122/2009 - Výdaje vynaložené Maďarskem - Podmíněnost - Kontrola povinných požadavků na hospodaření - Kontrola požadavků týkajících se dobrého zemědělského a environmentálního stavu - Paušální a jednorázové opravy - Riziko pro Fondy“)
   (2018/C 052/35)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Fehér, G. Koós, Z. Bíró-Tóth a E. Tóth, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a A. Sauka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující k částečnému zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 182, s. 39), v rozsahu, v němž toto rozhodnutí provádí určité jednorázové a paušální opravy vůči Maďarsku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) se zrušuje v rozsahu, v němž provedlo finanční opravu na základě nesplnění požadavků nařízení (ES) č. 73/2009 Rady ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, a nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína, pokud jde o Maďarskem prováděné kontroly za účelem zajištění, že zemědělské podniky dodržují povinnosti vyplývající z článků 4 a 5 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Maďarsko a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Věc C-639/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 15. listopadu 2017 – SIA „KPMG Baltics“, správce konkurzní podstaty společnosti AS „Latvijas Krājbanka“ v. SIA „Ķipars AI“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 15. listopadu 2017 – SIA „KPMG Baltics“, správce konkurzní podstaty společnosti AS „Latvijas Krājbanka“ v. SIA „Ķipars AI“
   (Věc C-639/17)
   (2018/C 052/23)
   Jednací jazyk: lotyšština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa (Nejvyšší soud, Lotyšsko)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: SIA „KPMG Baltics“, správce konkurzní podstaty společnosti AS „Latvijas Krājbanka“ administratore

      Odpůrkyně: SIA „Ķipars AI“

      Předběžné otázky

               1.

               Zahrnuje pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES (1) ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry, ve znění směrnice 2009/44/ES (2), pojem „převodní příkaz“ platební příkaz zadaný vkladatelem úvěrové instituci s cílem převést finanční prostředky do jiné úvěrové instituce?

               2.

               Má být v případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry, ve znění směrnice 2009/44/ES, který stanoví, že „[p]řevodní příkazy a vzájemné započtení jsou právně vymahatelné a závazné pro třetí osoby i v případě úpadkového řízení proti účastníku za předpokladu, že převodní příkazy byly vloženy do systému před okamžikem zahájení úpadkového řízení, jak je vymezen v čl. 6 odst. 1. To platí i v případě úpadkových řízení proti účastníku (v dotčeném systému nebo v interoperabilním systému) nebo proti provozovateli interoperabilního systému, který není účastníkem“, vykládán v tom smyslu, že takový příkaz, jako je příkaz ve věci samé, lze považovat za příkaz, který „vstoupil do systému“ a který měl být vykonán?

      (1)  Úř. věst. L 166, s. 45.

      (2)  Úř. věst. L 146, s. 37.


title: Věc T-304/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – bet365 Group v. EUIPO – Hansen (BET 365) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie BET 365 — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Důkaz — Užívání ochranné známky k několika účelům — Článek 7 odst. 3 a čl. 52 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 3 a čl. 59 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – bet365 Group v. EUIPO – Hansen (BET 365)
   (Věc T-304/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie BET 365 - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Důkaz - Užívání ochranné známky k několika účelům - Článek 7 odst. 3 a čl. 52 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 3 a čl. 59 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 052/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: bet365 Group Ltd (Stoke-on-Trent, Spojené království) (zástupci: S. Malynicz, QC, R. Black a J. Bickle, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Robert Hansen (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Pütz-Poulalion, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2016 (věc R 3243/2014-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi R. Hansenem a bet365 Group.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 21. března 2016 (věc R 3243/2014-5) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká služeb náležejících do třídy 41, vyjmenovaných v zápise ochranné známky Evropské unie BET 365.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc T-21/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – RL v. Soudní dvůr Evropské unie „Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací řízení 2015 — Rozhodnutí, že žalobce nebude povýšen do platové třídy AD 10 s účinností ode dne 1. července 2015 — Převedení mezi orgány — Systém prorata temporis — Zvážení srovnatelných zásluh — Článek 45 služebního řádu — Odpovědnost“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – RL v. Soudní dvůr Evropské unie
   (Věc T-21/17) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2015 - Rozhodnutí, že žalobce nebude povýšen do platové třídy AD 10 s účinností ode dne 1. července 2015 - Převedení mezi orgány - Systém prorata temporis - Zvážení srovnatelných zásluh - Článek 45 služebního řádu - Odpovědnost“)
   (2018/C 052/39)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: RL (zástupci: C. Bernard-Glanz a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: J. Inghelram a V. Hanley-Emilsson, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní jednak na zrušení rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie ze dne 11. května 2016, že žalobce nebude povýšen ke dni 1. července 2015, a jednak na přiznání náhrady škody, kterou žalobce údajně utrpěl

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               RL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 27.3.2017.


title: Věc C-643/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 17. listopadu 2017 – GE Power Controls Portugal – Unipessoal Lda v. Fazenda Pública

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 17. listopadu 2017 – GE Power Controls Portugal – Unipessoal Lda v. Fazenda Pública
   (Věc C-643/17)
   (2018/C 052/24)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: GE Power Controls Portugal – Unipessoal Lda

      Odpůrkyně: Fazenda Pública

      Předběžné otázky

   Je podle článku 313 prováděcího nařízení (1) třeba vycházet z toho, že zboží, o které se jedná v projednávané věci, má status zboží Společenství, není-li prokázáno, že nemá takový charakter, nebo je třeba je považovat za zboží, které vstoupilo na celní území Společenství ve smyslu článku 3 celního kodexu Společenství (2), spadající pod výjimku stanovenou v první části písmene a) odstavce 2 téhož článku 313, takže se má za to, že status zboží Společenství má pouze zboží, u nějž je prokázáno, že u něj došlo k propuštění do volného oběhu na celním území ES?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. 1993, L 253, s. 1)

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. 1992, L 302, s. 1)


title: Věc T-559/16: Usnesení Tribunálu ze dne 7. prosince 2017 – Durazzo v. ESVČ „Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací řízení za rok 2014 — Akty nezasahující nepříznivě do právního postavení — Zjevná nepřípustnost — Rozhodnutí, že žalobce nebude povýšen do vyšší platové třídy — Článek 43 a čl. 45 odst. 1 služebního řádu — Zvážení srovnatelných zásluh — Zohlednění hodnotících posudků vydaných pro účely povýšení — Výhradně slovní hodnocení — Neexistence metody umožňující srovnání hodnotících posudků vydaných pro účely povýšení — Zjevně opodstatněná žaloba“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. prosince 2017 – Durazzo v. ESVČ
   (Věc T-559/16) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2014 - Akty nezasahující nepříznivě do právního postavení - Zjevná nepřípustnost - Rozhodnutí, že žalobce nebude povýšen do vyšší platové třídy - Článek 43 a čl. 45 odst. 1 služebního řádu - Zvážení srovnatelných zásluh - Zohlednění hodnotících posudků vydaných pro účely povýšení - Výhradně slovní hodnocení - Neexistence metody umožňující srovnání hodnotících posudků vydaných pro účely povýšení - Zjevně opodstatněná žaloba“)
   (2018/C 052/40)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Giacomo Durazzo (Brusel, Belgie) (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) (zástupci: původně S. Marquardt a M. Silva, poté S. Marquardt, zmocněnci, ve spolupráci s M. Troncoso Ferrerem, F.-M. Hislairem a S. Moya Izquierdo, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení tří aktů ESVČ, a sice zaprvé návrhu na povýšení ze dne 11. července 2014 v rozsahu, v němž se týká platové třídy AD 13, zadruhé rozhodnutí ze dne 29. října 2014 nepovýšit žalobce do platové třídy AD 13 v rámci povyšování za rok za rok 2014 a zatřetí, rozhodnutí ze dne 28. května 2015, kterým byla zamítnuta stížnost podaná proti tomuto zamítnutí povýšení.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) ze dne 29. října 2014 nepovýšit Giacoma Durazza do platové třídy AD 13 v rámci povyšování za rok 2014 se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               ESVČ se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-101/15 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-849/16: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – PGNiG Supply & Trading v. Komise „Žaloba na neplatnost — Vnitřní trh se zemním plynem — Směrnice 2009/73/ES — Rozhodnutí Komise o změně podmínek pro výjimky plynovodu OPAL z unijních pravidel pro přístup třetích osob a pro regulaci sazeb — Chybějící přímé dotčení — Nepřípustnost“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – PGNiG Supply & Trading v. Komise
   (Věc T-849/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2009/73/ES - Rozhodnutí Komise o změně podmínek pro výjimky plynovodu OPAL z unijních pravidel pro přístup třetích osob a pro regulaci sazeb - Chybějící přímé dotčení - Nepřípustnost“)
   (2018/C 052/41)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PGNiG Supply & Trading GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Jeżewski, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: O Beynet a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise (2016) 6950 v konečném znění, ze dne 28. října 2016, o změně podmínek pro výjimky plynovodu OPAL z pravidel pro přístup třetích stran a pro regulaci sazeb stanovených směrnicí 2003/55/ES.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není již důvodné rozhodnout o podaných návrzích.

               3)

               PGNiG Supply & Trading GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

               4)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady související s řízením o předběžném opatření.

               5)

               PGNiG Supply & Trading, Komise, Spolková republika Německo, Evropský parlament, Rada Evropské unie, Naftogaz Ukrainy SA, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG a Gazprom Eksport LLC ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc T-853/16: Usnesení Tribunálu ze dne 7. prosince 2017 – Techniplan v. Komise „Žaloba pro nečinnost — Zaujetí stanoviska Komisí — Žaloba na náhradu škody — Nedodržení formálních náležitostí — Návrh na vydání příkazu — Zjevná nepřípustnost — Zjevný nedostatek pravomoci“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. prosince 2017 – Techniplan v. Komise
   (Věc T-853/16) (1)

   („Žaloba pro nečinnost - Zaujetí stanoviska Komisí - Žaloba na náhradu škody - Nedodržení formálních náležitostí - Návrh na vydání příkazu - Zjevná nepřípustnost - Zjevný nedostatek pravomoci“)
   (2018/C 052/42)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Techniplan Srl (Řím, Itálie) (zástupci: R. Giuffrida a A. Bonavita, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: A. Aresu, zmocněnec)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh podaný na základě článku 265 SFEU na určení, že Komise neoprávněně nejednala ve vztahu k žalobkyni, a zadruhé návrh na uložení povinnosti jednat podle článku 266 SFEU a na zaplacení částky z titulu náhrady vzniklé škody „za každý den prodlení při plnění“.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Techniplan Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-284/17: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2017 – Le Pen v. Parlament „Žaloba na neplatnost a na náhradu škody — Institucionální právo — Poslanec Evropského parlamentu — Výsady a imunity — Rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity — Zánik právního zájmu na pokračování v řízení — Částečné nevydání rozhodnutí ve věci — Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2017 – Le Pen v. Parlament
   (Věc T-284/17) (1)

   („Žaloba na neplatnost a na náhradu škody - Institucionální právo - Poslanec Evropského parlamentu - Výsady a imunity - Rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity - Zánik právního zájmu na pokračování v řízení - Částečné nevydání rozhodnutí ve věci - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2018/C 052/43)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marion Anne Perrine Le Pen (Saint-Cloud, Francie) (zástupci: původně M. Ceccaldi, poté R. Bosselut, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Dean a S. Alonso de León, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu P8_TA(2017)0056 ze dne 2. března 2017 o zbavení poslanecké imunity žalobkyně a návrh založený na článku 268 SFEU znějící na náhradu škody, která byla údajně žalobkyni způsobena tímto rozhodnutím.

      Výrok

               1)

               Již není třeba rozhodnout o návrhu na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu P8_TA(2017)0056 ze dne 2. března 2017 o zbavení poslanecké imunity Marion Anne Perrine Le Pen.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Marion Anne Perrine Le Pen ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

      (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-475/17: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – Rogesa v. Komise „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Dokumenty týkající se zařízení na výrobu směsi pelet a aglomerované rudy — Implicitní odepření přístupu — Explicitní rozhodnutí přijaté před podáním žaloby — Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci samé — Právní zájem na podání žaloby — Zjevná nepřípustnost“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – Rogesa v. Komise
   (Věc T-475/17) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Dokumenty týkající se zařízení na výrobu směsi pelet a aglomerované rudy - Implicitní odepření přístupu - Explicitní rozhodnutí přijaté před podáním žaloby - Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci samé - Právní zájem na podání žaloby - Zjevná nepřípustnost“)
   (2018/C 052/44)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a A. Sitzer, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: H. Krämer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení implicitního rozhodnutí Komise ze dne 20. června 2017 a, podpůrně, jejího rozhodnutí ze dne 11. července 2017, kterými došlo k odepření přístupu k dokumentu Ares (2017) 1684109 ze dne 2. listopadu 2009 a k dokumentu Ares (2017) 1685639 ze dne 29. listopadu 2009

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH a Evropská komise ponesou každá vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc T-768/17: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2017 – Comprojecto-Projectos e Construções a další v. ECB

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/31

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2017 – Comprojecto-Projectos e Construções a další v. ECB
   (Věc T-768/17)
   (2018/C 052/45)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Comprojecto-Projetos e Construções, Lda. (Lisabon, Portugalsko), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lisabon), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lisabon), Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lisabon) (zástupce: M. A. Ribeiro, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené akty, zejména:

                           (i)

                           rozhodnutí žalované zdržet se jednání;

                           (ii)

                           rozhodnutí žalované nezahájit řízení o sankcích;

                           (iii)

                           rozhodnutí guvernéra Banco de Portugal a dalších „úředníků“, kteří rozhodovali o stížnostech a žádostech podaných v období od 26. června 2013 do 22. dubna 2015.

               —

               Z týchž důvodů navrhují, aby Soudní dvůr zaujal stanovisko, které

                           (i)

                           žalobcům umožní domáhat zrušení stanoviska soudů k jejich žalobě na náhradu škody proti BCP [Banco Comercial Português] a dalším;

                           (ii)

                           žalobcům umožní podat regresní žalobu proti portugalskému státu;

                           (iii)

                           umožní posoudit, zda rozhodnutí členského státu / státního zastupitelství / PGR [(Nejvyšší státní zastupitelství)] nevstoupit do řízení o žalobě jako vedlejší účastník bylo důvodné;

                           (iv)

                           umožní posoudit, zda rozhodnutí členského státu / státního zastupitelství / PGR neoznámit tento případ OLAF bylo důvodné a podložené.

               —

               V případě, že SDEU uzná v souladu s ustanoveními článků 268 a 340 SFEU návrhová žádání žalobců jako opodstatněná, uložil ECB povinnost zaplatit částku 4 582 825,80 eura, zvýšenou o úroky z prodlení v zákonné sazbě běžící až do skutečného zaplacení, jakož i další náklady a náhrady škody, které mohou po provedení jednotlivých úkonů vzniknout;

               —

               s ohledem na znění článku 280 SFEU a na to, že akty „Evropské centrální banky, které ukládají peněžitý závazek jiným osobám než státům, jsou podkladem pro výkon rozhodnutí“, jak stanoví článek 299 SFEU, uložil žalované povinnost požadovat, aby tyto částky zaplatila BCP;

               —

               s ohledem na to, že národní centrální banka je „správní[m] orgán[em], který je příslušný k rozhodování o stížnostech nebo k podání podnětu k zahájení příslušného soudního řízení“, ve smyslu čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice 2005/29/ES, jakož i čl. 81 odst. 1 a čl. 83 odst. 1 směrnice 2007/64/ES a čl. 96 odst. 1 písm. b) – Další sankce – DL [decreto-lei] č. 317/2009, uložil zástupci žalované povinnost požadovat, aby BCP „neprodleně“ zaplatila výše uvedené částky na účty žalobců;

               —

               uložil žalované:

                           (i)

                           povinnost požadovat, aby si její zástupce, a sice národní centrální banka, vyžádal od BCP výše uvedené informace a pro případ, že je tato úvěrová instituce v souladu s čl. 13 odst. 2 zákona o Banco de Portugal nepředloží, uložil dané úvěrové instituci povinnost „neprodleně“ zaplatit na účty žalobců příslušné částky;

                           (ii)

                           s ohledem na možnost, že daná úvěrové instituce bude muset vyplatit žalobce „neprodleně“, povinnost dodržet ustanovení čl. 41 odst. 2 písm. a), čl. 47 odst. 2 a čl. 49 odst. 1 LZPEU [(Listiny základních práv Evropské unie)], tedy obdobně k tomu, co platí pro Banco de Portugal a státní zastupitelství / PGR s ohledem na článek 3 nařízení č. 2532/98 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce, uložil ECB povinnost rozhodnout „o tom, zda má být zahájeno řízení o sankcích“, tak, že uloží BCP povinnost jednat, takže tato úvěrová instituce bude muset rozhodnout a nebude smět zůstat nečinná;

               —

               navzdory nedostatku příslušnosti Tribunálu podle čl. 256 odst. 1 SFEU a vzhledem k tomu, že pokud národní centrální banka nepřipustí, že „nesplnila povinnost podle Smluv, je tato banka povinna učinit opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora Evropské unie“, jak stanoví čl. 271 písm. d) SFEU, předložil tuto otázku Soudnímu dvoru;

               —

               navzdory nedostatku příslušnosti Tribunálu navrhl Soudnímu dvoru v případě, že SDEU uzná opodstatněnost žaloby žalobců v souladu s článkem 264 SFEU, zrušení stanoviska národní centrální banky, jejž žalovaná převzala, a s ohledem na ustanovení čl. 41 odst. 1 písm. c) LZPEU, čl. 296 druhého pododstavce SFEU a čl. 11 odst. 3 písm. c) směrnice 2005/29/ES uložil povinnost předložit odůvodněné stanovisko;

               —

               uložil žalované a navrhl SDEU, aby obeslaly a požádaly portugalský stát / státní zastupitelství / PGR o jednání ve věci tak, aby bylo rozhodnuto o skutcích spáchaných BCP;

               —

               uložil žalované povinnost postoupit věc OLAF;

               —

               v souladu s čl. 134 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu uložil náhradu náležitě vyčíslených nákladů vynaložených v řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci následující žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 41 odst. 2 [písm. c)] LZPEU, čl. 296 druhého pododstavce SFEU a čl. 11 odst. 3 směrnice 2005/29/ES (1).

               2.

               Bez ohledu na „vloupání“ do „bezpečnostní schránky“ BCP věděla, resp. měla povinnost vědět, že došlo ke zneužití finančního systému k praní peněz, takže tato úvěrová instituce věděla, že šlo o daňový podvod nebo daňový únik, který mohl vést ke ztrátě příjmů unijních rozpočtů. Jde o „protiprávní jednání poškozující nebo ohrožující finanční zájmy Unie“, která zakládají „naléhavé důvody obecného zájmu“, jež „jsou legitimním cílem, který může odůvodnit omezení volného pohybu služeb“.

               3.

               Bez ohledu na způsob, jakým bylo více než 1 000 000 eur odcizeno z „bezpečnostní schránky“, došlo k poškození „finančních zájmů Unie“, zejména příjmů, se kterými počítá „rozpočet Evropské unie, a […] na něž se vztahují rozpočty orgánů, institucí a jiných subjektů a rozpočty jimi spravované a kontrolované“, a tudíž jde i o skutky zakládající „nesrovnalost“, jelikož jde o „porušení právního předpisu Společenství vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v důsledku kterého je nebo by mohl být poškozen souhrnný rozpočet Společenství nebo rozpočty Společenstvím spravované, a to buď snížením nebo ztrátou příjmů z vlastních zdrojů vybíraných přímo ve prospěch Společenství, nebo formou neoprávněného výdaje“.

               4.

               Když má úvěrová instituce, členský stát / národní centrální banka, Evropská centrální banka nebo členský stát / státní zastupitelství / PGR vědomost o protiprávních jednáních a praktikách tohoto typu a tato jednání a tyto praktiky trpí a neodsoudí je, podporují tím porušování ustanovení čl. 310 odst. 5 a 6, jakož i čl. 325 odst. 1, 2 a 3 SFEU, a zároveň připouštějí páchání jednání představujících „nesrovnalost“ pro rozpor s čl. 1 odst. 2 nařízení č. 2988/95 (2) dotyčnou úvěrovou institucí.

               5.

               Akt, kterým žalovaná nevyhověla žádosti, aby jednala, vedl mimo jiné k tomu, že:

                           (i)

                           tato věc nebyla oznámena OLAF;

                           (ii)

                           proti úvěrové instituci BCP nebylo zahájeno řízení „o sankcích“;

                           (iii)

                           dochází k průtahům v řízeních před civilními soudy, které již od 1. ledna 2010 rozhodují o žalobě proti BCP a dalším na náhradu škody;

                           (iv)

                           její zástupce, Banco de Portugal, nebyl nezvratně odsouzen v soudním řízení správním zahájeném dne 27. října 2015 a v současné době probíhajícím před Tribunal Administrativo e Fiscal de Sintra (Správní a finanční soud v Sintře, Portugalsko), jenž v této věci doposud nerozhodl.

               6.

               Porušení povinné nestrannosti, zneužití pravomoci a porušení podstatných formálních náležitostí ze strany zástupce žalované, a sice Banco de Portugal.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. 1995, L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).


title: Věc T-780/17: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2017 – US v. ECB

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/34

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2017 – US v. ECB
   (Věc T-780/17)
   (2018/C 052/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: US (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

         a v důsledku toho:

               —

               zrušil hodnotící posudek z roku 2016 (který se vztahuje na období od 1. září 2015 do 1. září 2016), doručený žalobci dne 30. Listopadu 2016, a rozhodnutí ze dne 15. prosince 2016 týkající se Annual Salary and Bonus Review (roční přezkoumání platů a prémií) (dále jen „ASBR“) za rok 2016, doručené žalobci dne 9. ledna 2017;

               —

               zrušil rozhodnutí ECB ze dne 3. května 2017, kterým byly zamítnuty návrhy na správní přezkum podané žalobcem dne 15. února 2017 a 9. března 2017;

               —

               zrušil rozhodnutí ECB ze dne 12. září 2017, doručené žalobci dne 19. září 2017, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce podaná dne 7. července 2017;

               —

               přiznal náhradu škody za utrpěnou újmu;

               —

               uložil žalované úhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož hodnotící posudek žalobce obsahoval pouze obecnou a opakující se kritiku bez podložených závěrů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, kterým byl stižen hodnotící posudek.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci, z obtěžování, které utrpěl žalobce, a z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí a zásady řádné správy.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z procesní vady, které se dopustila žalovaná při vypracování sporného hodnotícího posudku.

         Žalobce dále vznáší žalobní důvod vycházející z protiprávnosti pokynů pro postup ročního přezkoumávání platů a prémií a z porušení zásady právní jistoty, pokud jde o rozhodnutí o přezkoumání za rok 2016.


title: Věc T-793/17: Žaloba podaná dne 5. prosince 2017 – Bruel v. Komise a ESVČ

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/35

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2017 – Bruel v. Komise a ESVČ
   (Věc T-793/17)
   (2018/C 052/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: Damien Bruel (Paříž, Francie) (zástupce: H. Hansen, advokát)

      Žalované: Komise a Evropská služba pro vnější činnost

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že je projednávaná žaloba přípustná a opodstatněná;

         v důsledku toho:

               —

               zrušil nedatované rozhodnutí nadepsané „Žádost o nahrazení vedoucího odborného pracovníka č. 2 ve ‚Finanční a smluvní správě projektu‘“, které bylo elektronicky podepsáno dne 25. září 2017;

               —

               rozhodl o úplné náhradě majetkové a nemajetkové újmy způsobené žadateli v důsledku závažného porušení práva na řádnou správu, ke kterému došlo přijetím nedatovaného rozhodnutí nadepsaného „Žádost o nahrazení vedoucího odborného pracovníka č. 2 ve ‚Finanční a smluvní správě projektu‘“, které bylo elektronicky podepsáno dne 25. září 2017;

               —

               uložil žalovaným povinnost, aby žalobci společně a nerozdílně, čili in solidum, čili jedna za všechny, nahradily majetkovou újmu ve výši 152 250,00 eur a nemajetkovou újmu ve výši 25 000,00 eur;

         v každém případě,

               —

               uložil žalovaným náhradu všech nákladů řízení;

               —

               vyhradil žalobci právo uplatňovat jakákoli další práva, vznášet jakékoli další nároky a předkládat jakékoli žalobní důvody či žaloby.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobce jediný žalobní důvod, který vychází z porušení podstatných formálních náležitostí. Tento důvod je rozdělen do tří částí.

               1.

               První část žalobního důvodu vycházející z porušení práva být vyslechnut spočívajícího v tom, že žalobci nebylo umožněno se vyjádřit k výtkám, které vůči němu byly uplatněny před přijetím napadeného rozhodnutí.

               2.

               Druhá část žalobního důvodu vycházející z porušení práva nahlížet do spisu spočívajícího v tom, že žalobce neměl přístup ke spisu, který se ho týká, a to i přes jeho žádosti v tomto směru.

               3.

               Třetí část žalobního u vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění spočívajícího v tom, že odůvodnění obsažené v napadeném rozhodnutí žalobci neumožňuje pochopit, co je mu vytýkáno.


title: Věc T-805/17: Žaloba podaná dne 11. prosince 2017 – BASF v. ECHA

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/36

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2017 – BASF v. ECHA
   (Věc T-805/17)
   (2018/C 052/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Německo) (zástupci: R. Cana, E. Mullier a H. Widemann, advokáti, a D. Abrahams, Barrister)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná,

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky DSH-30-3-D-0122-2017 ze dne 2. října 2017 o povolení přístupu ke společnému podání týkajícímu se látky disodium 4,4’-bis[(4-anilino-6-morpholino-1,3,5- triazin-2-yl)amino]stilbene-2,2’-disulphonate (EC No. 240-245-2),

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení,

               —

               nařídil veškerá další nezbytná opatření k zajištění spravedlnosti.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že se Evropská agentura pro chemické látky (dále jen „ECHA“) dopustila závažného skutkového omylu, když ze skutkového základu napadeného rozhodnutí vyloučila relevantní skutečnosti

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že ECHA tím, že zcela pominula úsilí vynaložené stranami v době před rokem 2017, vychází z nesprávného určení skutkového stavu, což je v rozporu se zásadou řádné správy a způsobuje takovou vadu napadeného rozhodnutí, že musí být zrušeno.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se ECHA dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, když nevyhodnotila veškeré relevantní skutečnosti a okolnosti, když dospěla k závěru, že navrhovatel vynaložil větší úsilí než žalobkyně, a když nezohlednila článek 25 nařízení REACH (1)

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že se ECHA dopustila zjevně nesprávného posouzení, když nezohlednila všechny relevantní skutečnosti a okolnosti týkající se situace, kterou má napadené rozhodnutí řešit, když dospěla k závěru, že navrhovatel vynaložil větší úsilí než žalobkyně, a když nezohlednila obavy žalobkyně ohledně duplikace testů na obratlovcích ze strany navrhovatele, co je v rozporu s článkem 25 nařízení REACH.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že ECHA porušila zásadu právní jistoty, když uvrhla žalobkyni do nepřijatelné právní nejistoty, pokud jde o možnost navrhovatele opírat se o údaje žalobkyně a pokud jde o kvalitu a souladnost navrhovatelových údajů

                           —

                           Žalobkyně má za to, že ECHA přijetím napadeného rozhodnutí porušila zásadu právní jistoty, protože neomezila povolený přístup ke společnému podání žalobkyně, přestože navrhovatel provádí registraci „full opt-out“, a protože se ECHA nezabývala otázkami týkajícími se dokumentace k „full opt-out“ (kvalita a možná duplikace studií na obratlovcích). Žalobkyně se tedy nachází v situaci právní nejistoty, pokud jde o způsob ochrany jejích práv, protože předmět a rozsah práv přiznaných navrhovateli zůstávají neurčité.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že ECHA porušila svou povinnost uvést odůvodnění, když nevysvětlila, proč žádnou korespondenci předcházející roku 2017 nepovažovala za relevantní

                           —

                           ECHA se při přijetí napadeného rozhodnutí opírala pouze o část jednání proběhlých mezi stranami a svévolně omezila svůj přezkum na malou část korespondence mezi stranami z doby po lednu 2017. Žalobkyně předložila veškerou korespondenci k látce, která proběhla mezi ní a navrhovatelem, se zdůrazněním, proč je tato korespondence relevantní. Přes vysvětlení žalobkyně k relevanci dané korespondence neuvedla ECHA žádné důvody, proč neposoudila, a de facto zcela ignorovala, komunikaci mezi žalobkyní a SSS z doby před lednem 2017.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) (Úř. věst. 2006, L 396, s. 1).


title: Věc C-631/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 9. listopadu 2017 – SF v. Inspecteur van de Belastingdienst

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 9. listopadu 2017 – SF v. Inspecteur van de Belastingdienst
   (Věc C-631/17)
   (2018/C 063/07)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: SF

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst

      Předběžná otázka

   Na právní předpisy kterého členského státu odkazuje nařízení č. 883/2004 (1), jedná-li se o dlužníka, který (a) bydlí v Lotyšsku, (b) je lotyšský státní příslušník, (c) je zaměstnán u zaměstnavatele usazeného v Nizozemsku, (d) pracuje jako námořník, (e) svoji práci vykonává na palubě námořní lodi plující pod bahamskou vlajkou a (f) tuto činnost vykonává mimo území Evropské unie?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2004, L 166, s. 1).


title: Věc C-694/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Lucembursko) dne 11. prosince 2017 – Pillar Securitisation Sàrl v. Hildur Arnadottir

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Lucembursko) dne 11. prosince 2017 – Pillar Securitisation Sàrl v. Hildur Arnadottir
   (Věc C-694/17)
   (2018/C 063/13)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Pillar Securitisation Sàrl

      Odpůrkyně: Hildur Arnadottir

      Předběžná otázka

   Může být v rámci úvěrové smlouvy, která vzhledem k celkové výši úvěru nespadá do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (1), určitá osoba považována za „spotřebitele“ ve smyslu článku 15 Luganské úmluvy ze dne 30. října 2007 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech při neexistenci vnitrostátního ustanovení uplatňujícího ustanovení uvedené směrnice na oblasti, které nespadají do oblasti její působnosti, z toho důvodu, že smlouva byla uzavřena pro účel, který se netýká profesionální nebo podnikatelské činnosti této osoby?

      (1)  Úř. věst. L 133, s. 66.


title: Věc C-635/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 14. listopadu 2017 – E. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 14. listopadu 2017 – E. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-635/17)
   (2018/C 063/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: E.

      Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Předběžné otázky

               1)

               Je Soudní dvůr s ohledem na čl. 3 odst. 2 písm. c) směrnice 2003/86/ES (1) a rozsudek ve věci Nolan (ECLI:EU:C:2012:638) příslušný odpovědět na předběžné otázky nizozemského soudu týkající se výkladu ustanovení této směrnice 2003/86/ES ve sporu, který se týká práva pobytu rodinného příslušníka osoby mající nárok na podpůrnou formu ochrany, v případě, že tato směrnice byla v nizozemském právu prohlášena za přímo a bezpodmínečně použitelnou na osoby mající nárok na podpůrnou formu ochrany? (srov. žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou předložilo Afdeling bestuursrechtspraak van de Raad van State (oddělení pro judikaturu ve správních věcech, Nizozemsko) ze dne 21. června 2017, zapsaná u Soudního dvora pod C-380/17, ECLI:NL:RVS:2017:1609)?

               2)

               Je třeba čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/86/ES vykládat v tom smyslu, že brání zamítnutí žádosti uprchlíka o sloučení rodiny, která je založena pouze na skutečnosti, že uprchlík ke své žádosti nepřiložil žádné úřední doklady, které prokazují jeho rodinné vztahy nebo je třeba toto ustanovení vykládat v tom smyslu, že brání takovému zamítnutí žádosti uprchlíka o sloučení rodiny, které je založeno pouze na chybějících úředních dokladech, které prokazují rodinné vztahy uprchlíka, pouze tehdy, pokud uprchlík poskytl věrohodné vysvětlení, z jakého důvodu nepředložil uvedené doklady a podložil své tvrzení, že je ani nemůže předložit?

      (1)  Směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. 2003, L 251, s. 12).


title: Věc T-795/17: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2017 – Moreira v. EUIPO – Da Silva Santos Júnior (NEYMAR)

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/14

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2017 – Moreira v. EUIPO – Da Silva Santos Júnior (NEYMAR)
   (Věc T-795/17)
   (2018/C 063/19)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlos Moreira (Guimarães, Portugalsko) (zástupce: T. Soares Faria, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Neymar Da Silva Santos Júnior (Barcelona, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka „NEYMAR“ – Ochranná známka Evropské unie č. 11 432 044

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. září 2017, ve věci R 80/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a v souladu s čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 2 písm. a) nařízení č. 207/2009 prohlásil ochrannou známku „NEYMAR“ č. 00000, jejímž majitelem je Carlos Moreira, za platnou pro všechny výrobky a služby, pro které byla zapsána;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-6/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. ledna 2018 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 25. října 2017 ve věci T-26/16, Řecká republika v. Evropská komise

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. ledna 2018 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 25. října 2017 ve věci T-26/16, Řecká republika v. Evropská komise
   (Věc C-6/18 P)
   (2018/C 063/14)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: G. Kanellopoulos, I. Pachi a A. Vasilopoulou)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr vyhověl jejímu kasačnímu opravnému prostředku, zrušil napadený rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 25. října 2017 ve věci T-26/16 v rozsahu, v němž se její žaloba zamítá, vyhověl žalobě Řecké republiky ze dne 22. ledna 2016, zrušil rozhodnutí Evropské komise 2015/2098 ze dne 13. listopadu 2015 (1) v části, v níž se v návaznosti na kontroly IR/2009/004/GR a IR/2009/0017/GR Řecké republice ukládají jednorázové a paušální finanční opravy za zpoždění ve vymáhání pohledávek, za neposkytnutí údajů a obecně za nedostatky v postupech řízení dluhu v celkové výši 11 534 827,97 EUR, a uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody kasačního opravného prostředku.
   První důvod, jenž se týká části rozhodnutí Komise, v níž se Řecké republice ukládá paušální finanční oprava, vychází z nesprávného výkladu a nesprávného použití článků 31, 32 a 33 nařízení 1290/2005 (2) Tribunálem, nesprávného právního posouzení s ohledem na pokyny v dokumentu Komise 5330/1997 pro uložení paušálních oprav za okolností uvedených v čl. 32 odst. 4 nařízení č. 1290/2005, z porušení zásady právní jistoty, jakož i z nedostatečného odůvodnění napadeného rozsudku.
   Druhý důvod, jenž se týká části rozhodnutí Komise, v níž se ukládá jednorázová oprava, vychází z nesprávného výkladu a nesprávného použití čl. 32 odst. 4 a článku 49 nařízení č. 1290/2005 v napadeném rozsudku, z porušení zásad zákazu zpětné účinnosti a právní jistoty, jakož i z rozporného a nedostatečného odůvodnění výše uvedeného rozsudku.

      (1)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/2098 ze dne 13. listopadu 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámeno pod číslem C(2015) 7716] (Úř. věst. 2015, L 303, s. 35).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. 2005, L 209, s. 1).


title: Věc T-828/17: Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – Quadri di Cardano v. Komise

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/19

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – Quadri di Cardano v. Komise
   (Věc T-828/17)
   (2018/C 063/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro Quadri di Cardano (Alicante, Španělsko) (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků ze dne 28. února 2017, jímž mu bylo oznámeno, že s účinkem od 16. května 2014 budou vráceny jeho příspěvky za práci v zahraničí ve výši 16 %, jakož i cestovní náklady, které mu byly přiznány na základě článku 4 přílohy VII služebního řádu během doby jeho zaměstnání u Výkonné agentury pro malé a střední podniky (EASME);

               —

               [zrušil], v případě potřeby, výplatní pásky upravené v důsledku oznámení obsaženého ve výše uvedeném rozhodnutí;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce následující žalobní důvody:

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 85 služebního řádu úředníků Evropské unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání, jakož i zásady právního jistoty, zjevně nesprávného posouzení, jakož i porušení zásady řádné správy.


title: Věc C-636/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 14. listopadu 2017 – Germanwings GmbH v. Emina Pedić

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 14. listopadu 2017 – Germanwings GmbH v. Emina Pedić
   (Věc C-636/17)
   (2018/C 063/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Korneuburg

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Germanwings GmbH

      Odpůrkyně: Emina Pedić

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1), vykládán v tom smyslu, že „všechna přiměřená opatření“, která je provozující letecký dopravce povinen přijmout, aby mu v případě mimořádných okolností nevznikla povinnost náhrady škody stanovená v článku 7 tohoto nařízení, musejí být zaměřena pouze na předcházení „mimořádným okolnostem“ (v daném případě přidělení nového [pozdějšího] air traffic control slot ze strany Evropské organizace pro bezpečnost letového provozu (EUROCONTROL); nebo z něho vyplývá i požadavek, aby provozující letecký dopravce přijal rovněž přiměřená opatření s cílem předejít zrušení letu nebo jeho významnému zpoždění?

               2)

               Musí být – v případě, že požadavek přijímat přiměřená opatření s cílem předejít samotnému významnému zpoždění bude uznán jako platný – čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že letecký dopravce musí v zájmu toho, aby mu nevznikla povinnost náhrady škody stanovená v článku 7 tohoto nařízení, při přepravě cestujících zajišťované leteckým spojením zahrnujícím dva lety (nebo více letů) přijmout pouze taková přiměřená opatření, která mu umožní předejít zpoždění letu, který provozuje a u něhož nějaké zpoždění může hrozit; nebo musí kromě toho přijmout i přiměřená opatření, která umožní předejít tomu, aby jednotliví cestující neměli významné zpoždění v cílovém místě určení (tím, že například prověří možnost změny rezervace, která jim umožní využít jiné letecké spojení)?

               3)

               Musí být články 5, 6, 7 a 8 nařízení (ES) č. 261/2004 vykládány v tom smyslu, že v případě významného zpoždění v cílovém místě určení je provozující letecký dopravce – aby se vyhnul vzniku povinnosti náhrady škody stanovené v článku 7 tohoto nařízení – povinen prohlásit a prokázat, že přijal přiměřená opatření umožňující změnit cestujícímu rezervaci, aby mohl využít jiného leteckého spojení, díky němuž se do cílového místa určení dostane pravděpodobně bez významného zpoždění?

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 1.


title: Věc T-292/16: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2017 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zrušení starší obrazové ochranné známky Evropské unie GOLD MOUNT — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2017 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)
   (Věc T-292/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zrušení starší obrazové ochranné známky Evropské unie GOLD MOUNT - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2018/C 063/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kaane American International Tobacco Co. FZE, dříve Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Spojené arabské emiráty) (zástupci: G. Hinarejos Mulliez a I. Valdelomar Serrano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Global Tobacco FZCO (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: G. Hussey, solicitor a B. Brandreth, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. dubna 2016 (věc R 2492/2014-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Kaane American International Tobacco a Global Tobacco.

      Výrok

               1.

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.