title: Věc C-319/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. července 2014 – B&S Global Transit Center BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/39

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. července 2014 – B&S Global Transit Center BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-319/14)
   2014/C 315/63
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: B&S Global Transit Center BV

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1.

               Je nutno články 203 a 204 celního kodexu (1) ve spojení s článkem 859 (zejména jeho bodem 6) prováděcího nařízení (2) vykládat v tom smyslu, že v případech, ve kterých nebyl ukončen režim vnějšího tranzitu Společenství, avšak byly předloženy doklady prokazující, že zboží opustilo celní území Evropské unie, toto neukončení nevede ke vzniku celního dluhu při dovozu z důvodu odnětí zboží celnímu dohledu ve smyslu článku 203 celního kodexu, nýbrž v zásadě ke vzniku celního dluhu při dovozu na základě článku 204 celního kodexu?

               2.

               Je nutno čl. 859 bod 6 prováděcího nařízení vykládat v tom smyslu, že se toto ustanovení týká pouze nesplnění povinností (jedné z povinností) v souvislosti s (opětovným) vývozem zboží, jak je to popsáno v článcích 182 až 183 celního kodexu? Nebo má být část věty „bez splnění předepsaných formalit“ chápána v tom smyslu, že se „předepsanými formalitami“ rozumějí také formality, které je nutno splnit před (opětovným) vývozem, aby byl ukončen celní režim, do něhož bylo zboží propuštěno?

               3.

               Je nutno ustanovení čl. 859 návětí a třetí odrážku prováděcího nařízení v případě kladné odpovědi na předcházející otázku vykládat v tom smyslu, že okolnost, že celní formality uvedené výše v rámci druhé otázky nebyly splněny, nebrání tomu, aby v případě, jaký nastal v projednávané věci – kdy je za pomoci dokladů prokázáno, že zboží v návaznosti na tranzit v rámci Unie opustilo celní území Evropské unie – bylo možno předpokládat splnění podmínky, že byly „dostatečně splněny veškeré formality potřebné k napravení situace daného zboží“?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1).


title: Věc T-113/09: Žaloba podaná dne 19. března 2009 — PromoCell bioscience alive v. OHIM (SupplementPack)

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/16

         Žaloba podaná dne 19. března 2009 — PromoCell bioscience alive v. OHIM (SupplementPack)
   (Věc T-113/09)
   2009/C 129/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte (Heidelberg, Německo) (zástupkyně: K. Mende, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. ledna 2009 ve věci R 996/2008-4 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SupplementPack“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 3, 5, 41 a 42 (přihláška č. 5 433 883)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94, jelikož přihlašovaná ochranná známka má požadovanou rozlišovací způsobilost a neexistuje potřeba dostupnosti


title: Věc C-577/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 21. listopadu 2011 — DKV Belgium v. Association belge des consommateurs test-achats ASBL

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 21. listopadu 2011 — DKV Belgium v. Association belge des consommateurs test-achats ASBL
   (Věc C-577/11)
   2012/C 32/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: DKV Belgium

      Žalovaná: Association belge des consommateurs test-achats ASBL

      Předběžné otázky

   Je třeba článek 29 (druhý pododstavec) a čl. 39 (odstavec) 3 směrnice 92/49/EHS (1) a čl. 8 odst. 3 (třetí pododstavec) směrnice 73/239/EHS (2), jakož i články 49 a 56 SFEU vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členské státy u smluv o zdravotním pojištění pro jiné než podnikatelské účely stanovily, že změny v pojistném, spoluúčasti a pojistném plnění lze k výročnímu dni pojistného provést pouze:

               —

               na základě indexu spotřebitelských cen;

               —

               na základě na základě jednoho či několika zvláštních indexů, a to o náklady na služby kryté smlouvami o soukromém zdravotním pojištění (tzv. „zdravotnický index“), pokud a v rozsahu, v němž se tento index či tyto indexy zvýší více než index spotřebitelských cen;

               —

               na základě souhlasu správního orgánu pověřeného dohledem nad pojišťovnami, kterému byla žádost dotčené pojišťovny předložena, konstatuje-li tento orgán, že uplatnění pojistné sazby tohoto podniku vede či může vést ke ztrátám bez ohledu na úpravy vypočítané na základě indexů uvedených v předchozích odstavcích, a umožní mu tak přijmout opatření za účelem uvedení pojistných sazeb do rovnováhy, která mohou zahrnovat úpravu pojistných podmínek?

      (1)  Směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 346).

      (2)  První Směrnice Rady ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (Úř. věst. L 228, s. 3; Zvl. vyd. 06/01, s. 14).


title: Věc T-185/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2009 — Klein Trademark Trust v. OHIM — Zafra Marroquineros (CK CREACIONES KENNYA) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CK CREACIONES KENNYA — Starší obrazová ochranná známka Společenství CK Calvin Klein a starší obrazové národní ochranné známky CK — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2009 — Klein Trademark Trust v. OHIM — Zafra Marroquineros (CK CREACIONES KENNYA)
   (Věc T-185/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CK CREACIONES KENNYA - Starší obrazová ochranná známka Společenství CK Calvin Klein a starší obrazové národní ochranné známky CK - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   2009/C 153/69
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Calvin Klein Trademark Trust (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: T. Andrade Boué, I. Lehmann Novo a A. Hernández Lehmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Zafra Marroquineros, SL (Caravaca de la Cruz, Španělsko) (zástupce: J. Martín Álvarez, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. března 2007 (věc R 314/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Calvin Klein Trademark Trust a Zafra Marroquineros, SL.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Calvin Klein Trademark Trust se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-60/12: Žaloba podaná dne 6. února 2012 — Western Digital a Western Digital Ireland v. Komise

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/26

         Žaloba podaná dne 6. února 2012 — Western Digital a Western Digital Ireland v. Komise
   (Věc T-60/12)
   2012/C 98/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Western Digital Corp. (Dover, Delaware, Spojené státy) a Western Digital Ireland, Ltd (Grand Cayman, Kajmanské ostrovy) (zástupci: F. González Díaz, advokát, R. Patel, solicitor a P. Stuart, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované, aby předložila dotazníky, které posílala třetím stranám během první a druhé fáze svého vyšetřování týkajícího se navrhovaného nabytí výroby pevného disku společnosti Samsung Electronics Co. Ltd. společností Seagate;

               —

               uložil žalované, aby poskytla přístup ke spisu před a po oznámení transakce Seagate/Samsung, zejména včetně přístupu k nedůvěrným zněním jakékoli korespondence a záznamů kontaktů mezi společnostmi Seagate, Samsung a Komisí až do dne oznámení, a k jakýmkoli interním informacím předaným v rámci Komise v obou případech — Seagate/Samsung a Western Digital Ireland/Viviti Technologies — týkajícím se přednosti těchto dvou transakcí;

               —

               zrušil články 2 a 3 rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. listopadu 2011 ve věci COMP/M.6203 — Western Digital Ireland/Viviti Technologies, které se týkají řízení podle nařízení Rady ES č. 139/2004 (1) a, je-li to nezbytné, článek 1 tohoto rozhodnutí; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je nesprávné z důvodu přijetí nebo uplatnění takzvaného „pravidla přednosti“, neboť:

                           —

                           Komise neměla pravomoc přijmout pravidlo přednosti založené na datu oznámení spojení;

                           —

                           pravidlo přednosti je nezákonné a porušuje obecné zásady spravedlnosti a řádné správy;

                           —

                           Komise porušila legitimní očekávání žalobkyň, že spojení bude posouzeno jako spojení „z 5 na 4“;

                           —

                           Komise tím, že podávala nepřiměřené žádosti o informace v období před oznámením, v rozporu se zásadami řádné správy, spravedlnosti a nediskriminace, žalobkyním skutečně znemožnila být spojením, které bylo oznámeno jako první.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je nesprávné z důvodu, že žalobkyním byla odňata možnost uplatňovat jejich právo na obhajobu, neboť:

                           —

                           žalobkyním nebyla dána možnost vyvrátit argumenty, tvrzení a domněnky, které jsou součástí napadeného rozhodnutí, ale nebyly součástí sdělení o námitkách;

                           —

                           žalobkyně neměly možnost analyzovat relevantní údaje a informace dostupné Komisi.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná se v napadeném rozhodnutí dopustila nesprávného právního posouzení a vycházela z důkazů, které jsou po skutkové stránce nepřesné, nespolehlivé a nezpůsobilé odůvodnit závěry, které z nich byly vyvozeny, a které vycházejí z nesprávného právního posouzení.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí porušuje základní zásady práva EU, neboť ukládá nepřiměřená nápravná opatření.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).


title: Věc C-315/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Veroias (Eidiki diadiaksia) Řecko dne 7. června 2006 – Georgios Diamantis a další v. FANCO A.E.

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Veroias (Eidiki diadiaksia) Řecko dne 7. června 2006 – Georgios Diamantis a další v. FANCO A.E.
   (Věc C-315/06)
   (2006/C 224/48)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Monomeles Protodikeio Veroias (Eidiki diadiaksia)
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Georgios Diamantis a další.

      Žalovaný: FANCO A.E..
   Předběžné otázky
   S ohledem na to, že řecké (vnitrostátní) právo nestanoví vydání soudního rozhodnutí před konečným uzavřením podniku nebo provozovny pouze z vůle zaměstnavatele, vztahují se ustanovení směrnice Rady 75/129/EHS (1), ve smyslu jejího čl. 1 odst. 2 písm. d), na hromadné propouštění vyvolané konečným uzavřením podniku nebo provozovny, o kterém bylo rozhodnuto pouze z vůle zaměstnavatele bez předchozího soudního rozhodnutí?

      (1)  Úř. věst. L 48, 22.2.1975, s. 29. Zvláštní řecké vydání: kapitola 5 svazek 2 s. 44.


title: Věc T-156/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2012 — Since Hardware (Guangzhou) v. Rada ( „Dumping — Dovozy žehlicích prken pocházejících z Číny — Zahájení řízení proti jediné společnosti — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Tříměsíční lhůta stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1225/2009 — Důkazní břemeno — Zjištění újmy“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2012 — Since Hardware (Guangzhou) v. Rada
      (Věc T-156/11) (1)

      (Dumping - Dovozy žehlicích prken pocházejících z Číny - Zahájení řízení proti jediné společnosti - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Tříměsíční lhůta stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1225/2009 - Důkazní břemeno - Zjištění újmy)
      (2012/C 331/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd (Canton, Čína) (zástupci: V. Akritidis a Y. Melin, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, zmocněnec, ve spolupráci s B. O'Connorem, solicitor, a S. Gubelem, advokátem)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: S. Thomas a H. van Vliet, zmocněnci), Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Spojené království) a Colombo New Scal SpA (Rovagnate, Itálie) (zástupci: G. Berrisch, advokát, a N. Chesaites, barrister)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1243/2010 ze dne 20. prosince 2010 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů žehlicích prken pocházejících z Čínské lidové republiky, vyráběných společností Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd. (Úř. věst. L 338, s. 22)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a společnostmi Vale Mill (Rochdale) Ltd a Colombo New Scal SpA

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 120, 16.4.2011.


title: Věci F–159/12 a F-161/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2015 – CJ v. ECDC „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou — Rozvázání — Přerušení pouta důvěry — Právo být vyslechnut — Porušení — Soudní výdaje“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/48

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2015 – CJ v. ECDC
   (Věci F–159/12 a F-161/12) (1)

   („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Rozvázání - Přerušení pouta důvěry - Právo být vyslechnut - Porušení - Soudní výdaje“)
   (2015/C 198/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: CJ (zástupce: V. Kolias, advokát)

      Žalovaný: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (zástupci: původně R. Trott, zmocněnec, A. Duron a D. Waelbroeck, advokáti, poté J. Mannheim a A. Daume, zmocněnci, A. Duron a D. Waelbroeck, advokáti)

      Předmět věci F-159/12

   Návrh směřující k tomu, aby bylo zrušeno rozhodnutí o rozvázaní pracovní smlouvy s žalobcem, žalobce byl znovu zařazen na své pracovní místo a byl mu zaplacen rozdíl mezi odměnou za práci, kterou mohl nadále pobírat, a odstupným, které pobírá, zvýšený o úroky.

      Předmět věci F-161/12

   Návrh na náhradu morální újmy způsobené žalobci z důvodu jeho propuštění.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí ze dne 24. února 2012 o rozvázání pracovní smlouvy se smluvním zaměstnancem CJ se zrušuje.

               2)

               Žaloba ve věci F-159/12 se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Žaloba ve věci F-161/12 se zamítá.

               4)

               Ve věci F-159/12 každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

               5)

               Ve věci F-161/12 CJ ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí.

               6)

               Ve věci F-159/12 se CJ ukládá povinnost, aby Soudu pro veřejnou službu zaplatil částku ve výši 2  000 eur jako částečnou náhradu nákladů, kterým bylo možno předejít a které tento soud musel vynaložit.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013, s. 26 a Úř. věst. C 55, 23.2.2013, s. 27.


title: Věc C-135/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte di Appello di Torino (Itálie) dne 15. března 2010 — SCF Consorzio Fonografici v. Marco Del Corso

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte di Appello di Torino (Itálie) dne 15. března 2010 — SCF Consorzio Fonografici v. Marco Del Corso
   (Věc C-135/10)
   2010/C 134/42
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte di Appello di Torino

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: SCF Consorzio Fonografici

      Žalovaný: Marco Del Corso

      Předběžné otázky

               1)

               Lze v právním řádu Společenství přímo použít Římskou úmluvu o souvisejících právech ze dne 26. října 1961, Dohodu TRIPS (Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví) a Smlouvu WIPO (Smlouva světové organizace duševního vlastnictví) o výkonech výkonných umělců a o zvukových záznamech (WPPT)?

               2)

               Lze výše uvedené prameny jednotného mezinárodního práva také přímo použít na soukromé vztahy?

               3)

               Jsou příslušné pojmy „sdělování veřejnosti“ použité v uvedených předpisech smluvního práva shodné s pojmy Společenství použitými ve směrnici 92/100/EHS (1) a ve směrnici 2001/29/ES (2) a v případě záporné odpovědi, která úprava by měla mít přednost?

               4)

               Zakládá bezplatné vysílání zvukových záznamů v soukromých zubních ordinacích při výkonu hospodářské činnosti v rámci svobodného zaměstnání a ve prospěch klientů, kteří jej užívají nezávisle na projevu své vůle, „sdělování veřejnosti“ nebo „zpřístupňování veřejnosti“ ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29/ES?

               5)

               Dává takové vysílání právo na úhradu odměny výrobcům zvukových záznamů?

      (1)  Úř. věst. L 346, s. 61; Zvl. vyd. 17/01, s. 120.

      (2)  Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230.


title: Věc F-28/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Kipp v. Evropský policejní úřad (Europol) ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Neprodloužení smlouvy — Smlouva na dobu neurčitou — Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu — Zásada dodržení práva na obhajobu“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/67

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Kipp v. Evropský policejní úřad (Europol)
      (Věc F-28/09) (1)

      (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení smlouvy - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu - Zásada dodržení práva na obhajobu)
      (2010/C 288/125)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Michael Kipp (Haag, Nizozemsko) (zástupci: původně P. de Casparis, advokátka, poté W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

         Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)

         Předmět věci

      Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byl žalobce informován o nemožnosti nabídnout mu trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta jeho stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 12 června 2008, kterým Evropský policejní úřad (Europol) odmítl uzavřít s M. Kippem smlouvu na dobu neurčitou, se zrušuje.

                  2)

                  Europolu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009, s. 25.


title: Věc T-68/05: Žaloba podaná dne 16. února 2005 Aker Warnow Werft GmbH a Kværner ASA proti Komisi Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/33

         Žaloba podaná dne 16. února 2005 Aker Warnow Werft GmbH a Kværner ASA proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-68/05)
   (2005/C 106/69)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 16. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Aker Warnow Werft GmbH, se sídlem v Rostock-Warnemünde (Německo) a Kværner ASA, se sídlem v Oslu (Norsko), zastoupenými B. Immenkampem a M. Schüttem, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise K 6/2000 ze dne 20. října 2004 jako celek;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V říjnu 1992 německá privatizační agentura (Treuhandanstalt) zprivatizovala východoněmeckou loděnici Warnow Werft a prodala ji norské skupině Kværner. V rámci uvedené privatizace byla nabídnuta paušální částka dostupná v různých splátkách na restrukturalizaci dané loděnice. Státní podpora byla oznámena a schválena Evropskou komisí v oddělených rozhodnutích o schválení.
   V napadeném rozhodnutí Komise rozhodla, že žalobkyně obdržely větší podporu než bylo třeba pro účely pokrytí skutečných smluvních ztrát způsobených loděnicí a že přebytek podpory by měl být vrácen.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise se dopustila právního omylu a zjevně nesprávného posouzení. Podle žalobkyň byla částka, která měla být coby státní podpora neslučitelná se Smlouvou o ES, schválená Komisí v rozhodnutí o schválení a je danou podporou. Žalobkyně tvrdí, že Komise neměla právo zahájit formální postup, znovu posuzovat slučitelnost podpory a nařídit vrácení části podpory. Tvrdí rovněž, že všechny podmínky rozhodnutí Komise o schválení byly splněny, zejména povinnost podávat tzv. spill-over zprávy a dodržet omezení kapacity. Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí o schválení neobsahovalo žádnou výhradu Komise týkající se výše podpory a že provozní podpora byla po důkladném ověření potřeby podpory ex ante schválena jako paušální částka. Konečně, žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí o schválení je stále platné.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že rozhodla, že výše obdržené státní podpory přesáhla úroveň způsobených smluvních ztrát. Podle žalobkyň výše podpory uvedená v napadeném rozhodnutí není vůbec uvedená v rozhodnutí Komise o schválení. Rovněž částky schválené Komisí pro smluvní ztráty by byly nižší než skutečně způsobené smluvní ztráty. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise do svého posouzení zahrnula majetkovou hodnotu obdržené podpory, která by neměla být považována za podporu, včetně majetkové hodnoty, za kterou Kværner zaplatil kupní cenu. Kromě toho žalobkyně tvrdí, že Komise ignorovala skutečnost, že částka schválené podpory byla obdržena pouze částečně.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že došlo k porušení zásady právní jistoty. Podle žalobkyň Komise nejednala včas, ačkoli měla k dispozici veškeré příslušné informace. Žalobkyně tvrdí, že Komise začala svá šetření až v roce 1999, přestože byla podle žalobkyň plně informována o všech relevantních skutečnostech počátkem roku 1996. Postup zahájený v únoru 2000 byl rovněž rozšířen na nové prvky, které nebyly předtím vyšetřovány a pro které rozhodnutí o schválení nedávalo právní základ.
   Konečně žalobkyně podpůrně tvrdí, že Komise při určování částky, která má být vrácena, nezohlednila veškeré náklady na restrukturalizaci. Podle žalobkyň bylo na restrukturalizaci vydáno mnohem více, než byla částka obdržená za tímto účelem.


title: Věc C-279/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale del Riesame di Verbania (Itálie) dne 4. června 2010 — Trestní řízení proti Matteovi Minesimu

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale del Riesame di Verbania (Itálie) dne 4. června 2010 — Trestní řízení proti Matteovi Minesimu
   (Věc C-279/10)
   ()
   2010/C 209/44
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale del Riesame di Verbania

      Účastník původního řízení

   Matteo Minesi

      Předběžná otázka

   Jak je třeba vykládat články 43 a 49 Smlouvy o ES s ohledem na svobodu usazování a volný pohyb služeb v oblasti sázek na sportovní události, aby bylo možno určit, zda uvedená ustanovení Smlouvy povolují vnitrostátní právní úpravu, která stanoví monopolní postavení státu a systém koncesí a povolení, jenž v rámci určeného počtu koncesí stanoví: a) existenci obecné tendence ochrany držitelů koncesí udělených v předchozím období na základě postupu, který protiprávně vyloučil část subjektů; b) existenci předpisů skutečně zaručujících zachování obchodních pozic získaných na základě postupu, který protiprávně vyloučil část subjektů (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat své kanceláře pod hranici určité vzdálenosti od již existujících kanceláří); c) případy zániku koncesí a propadnutí vysokých kaucí, mezi něž zahrnuje případ, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese?


title: Výmaz věcí T-205/03, T-206/03, T-207/03, T-208/03, T-209/03 a T-210/3

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/43

         Výmaz věcí T-205/03, T-206/03, T-207/03, T-208/03, T-209/03 a T-210/03 (1)

   (2005/C 106/85)

      Jednací jazyk: francouzština

   Usnesením ze dne 25. ledna 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věcí T-205/03, T-206/03, T-207/03, T-208/03, T-209/03 a T-210/3, Nicolas Georgiopoulos a další, Panayotis Adamopoulos a další, Athanassios Rammos, Stavroula Gogos-Skarpatzi a další, Nikolaos Andrikakis a další, Konstantinos Athanassopoulos a další, proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003


title: Věc T-236/14: Žaloba podaná dne 16. dubna 2014 – Kronotex a další v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/15

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2014 – Kronotex a další v. Komise
   (Věc T-236/14)
   2014/C 223/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kronotex GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Německo), Kronoply GmbH (Heiligengrabe) a K Face GmbH (Heiligengrabe) (zástupci: H. Janssen a G. Engel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a snížený příspěvek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, protože příplatek EEG stanovený v Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (zákon o přednosti energií z obnovitelných zdrojů, dále jen „EEG“) a zvláštní kompenzační systém nepředstavují přiznání státní podpory nebo poskytnutí státních prostředků. Všechny skutečnosti, které jsou relevantní pro kvalifikaci uvedených opatření, byly zjištěny v předběžném řízení mezi Komisí a Spolkovou republikou Německo. Neexistují pochybnosti, které by Komise mohla konstatovat v řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise porušila čl. 108 odst. 1 SFEU a zásadu právní jistoty tím, že uplatnila řízení týkající se nové podpory podle čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 namísto řízení o existující podpoře podle článku 17 a násl. nařízení č. 659/1999, aby přehodnotila své původní posouzení EEG jako státní podpory. Žalobkyně v tomto ohledu poznamenávají, že Komise rozhodnutím ze dne 22. května 2002 nekvalifikovala EEG z roku 2002 jako státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože nedošlo k převodu státních prostředků. Změny mezi EEG z roku 2002 a 2012 nebyly významné ve srovnání s rozhodnutím Komise ze dne 22. května 2002. Komise v důsledku toho mohla uplatňovat pozměněné právní stanovisko v řízení podle čl. 108 odst. 1 SFEU bez dopadu na žalobkyně.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 41 Listiny základních práv a zásady audi alteram partem.

                           —

                           Žalobkyně rovněž tvrdí, že žalovaná přijala napadené rozhodnutí, aniž by předem poskytla žalobkyním příležitost, aby se vyjádřily.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/3

         Složení přísahy nových členů Soudu prvního stupně
   (2007/C 69/05)
   Pan Čipev a p. Ciucă, kteří byli rozhodnutím zástupců vlád členských států Evropské unie ze dne 1. ledna 2007 (1) jmenováni soudci Soudu prvního stupně Evropských společenství na období od 1. ledna 2007 do 31. srpna 2007, pokud jde o p. Čipeva, a na období od 1. ledna 2007 do 31. srpna 2010, pokud jde o p. Ciucă, složili dne 12. ledna 2007 přísahu před Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. L 1, 4.1.2007, s.19.


title: Věc T-150/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2011 — Telefónica O2 Germany v. OHIM — Loopia (LOOPIA) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství LOOPIA — Starší slovní ochranné známky Společenství LOOP a LOOPY — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2011 — Telefónica O2 Germany v. OHIM — Loopia (LOOPIA)
   (Věc T-150/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LOOPIA - Starší slovní ochranné známky Společenství LOOP a LOOPY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 331/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Fottner a M. Müller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Loopia AB (Västerås, Švédsko) (zástupci: P. Håkon-Schmidt a N. Ringen, advokáti)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2010 (věc R 1812/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG a Loopia AB

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 12. ledna 2010 (věc R 1812/2008-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízené vynaložené společností Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG.

               3)

               OHIM nahradí náklady řízení nezbytně vynaložené společností Telefónica O2 Germany v řízení před prvním odvolacím senátem OHIM.

               4)

               Společnost Loopia AB ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc T-67/05: Žaloba podaná dne 15. února 2005 Aytan's Manufacturing Company (UK) Limited proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/32

         Žaloba podaná dne 15. února 2005 Aytan's Manufacturing Company (UK) Limited proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-67/05)
   (2005/C 106/68)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. února 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Aytan's Manufacturing Company (UK) Limited, se sídlem v Londýně (Spojené království), zastoupenou S. Malyniczem a M. J. Gilbertem, advokáty.
   Criminal Clothing Limited, se sídlem v Poole (Spojené království) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 8. prosince 2004 ve věci R 309/2004-1;

               —

               rozhodl, že Úřad a další účastníci řízení ponesou vlastní náklady, jakož i náklady řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Criminal Clothing Limited

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka CRIMINAL pro výrobky tříd 3, 9 a 25 (mimo jiné oděvy) – přihláška č. 1676 220

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní ochranná známka CRIMINAL DAMAGE pro výrobky třídy 25 (mimo jiné oděvy)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1.


title: Věc C-161/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Článek 43 ES — Vnitrostátní právní předpis upravující podmínky zápisu společností do obchodního rejstříku na žádost státních příslušníků nových členských států — Řízení, kterým se osvědčuje postavení osob samostatně výdělečně činných )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-161/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Článek 43 ES - Vnitrostátní právní předpis upravující podmínky zápisu společností do obchodního rejstříku na žádost státních příslušníků nových členských států - Řízení, kterým se osvědčuje postavení osob samostatně výdělečně činných“)
   (2009/C 44/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a G. Braun, zmocněnci)

      Účastnice řízení vystupující na podporu žalobkyně: Litevská republika (zástupce: D. Kriaučiūnas, zmocněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer a M. Winkler, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti členským státem – Porušení článku 43 ES – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví podmínky zápisu společností vlastněných státními příslušníky třetích států, která je rovněž použitelná na české, estonské, lotyšské, litevské, maďarské, polské, slovinské a slovenské státní příslušníky – Povinnost, stanovená pro všechny společníky osobních společností a menšinové společníky společností s ručením omezeným, kteří vykonávají činnost charakteristickou pro pracovní poměr, podrobit se zvláštnímu řízení směřujícímu k určení jejich postavení osob samostatně výdělečně činných, během kterého musí prokázat svůj vliv na rozhodování společnosti, pro kterou zamýšlí provést zápis v členském státě
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že pro zápis společností do obchodního rejstříku na žádost státních příslušníků členských států, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004, s výjimkou Kyperské republiky a Republiky Malta, kteří jsou společníky osobní společnosti nebo menšinovými společníky společnosti s ručením omezeným, vyžaduje rozhodnutí o jejich postavení osob samostatně výdělečně činných vydané Arbeitsmarktservice nebo předložení potvrzení o osvobození od pracovního povolení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-409/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2016 – Mitsubishi Electric v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů — Rozhodnutí přijaté po částečném zrušení původního rozhodnutí Tribunálem — Pokuty — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádné správy — Právo na obhajobu — Rovné zacházení — Proporcionalita — Nesprávné posouzení — Výchozí částka pokuty — Stupeň přispění k protiprávnímu jednání — Odrazující koeficient“

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2016 – Mitsubishi Electric v. Komise
   (Věc T-409/12) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů - Rozhodnutí přijaté po částečném zrušení původního rozhodnutí Tribunálem - Pokuty - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádné správy - Právo na obhajobu - Rovné zacházení - Proporcionalita - Nesprávné posouzení - Výchozí částka pokuty - Stupeň přispění k protiprávnímu jednání - Odrazující koeficient“)
   (2016/C 078/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mitsubishi Electric Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: R. Denton, J. Vyavaharkar, R. Browne, L. Philippou, M. Roald a J. Robinson, solicitors, a K. Haegeman, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 4381 ze dne 27. června 2012, kterým se mění rozhodnutí C (2006) 6762 final ze dne 24. ledna 2007, v řízení podle článku 81 [ES] (nyní článku 101 SFEU) a článku 53 Dohody o EHP, v rozsahu, v němž bylo toto rozhodnutí určeno společnostem Mitsubishi Electric Corp. a Toshiba Corp. (věc COMP/39.966 – Plynem izolované spínací přístroje – pokuty), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně návrh na změnu článku 1 téhož rozhodnutí s cílem zrušení, nebo pokud by k takovému zrušení nedošlo, snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Mitsubishi Electric Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Věc T-197/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. května 2015 – Costa v. Parlament „Řízení o předběžných opatřeních — Bývalý člen Evropského parlamentu — Osoba pobírající starobní důchod poslanců — Příjemce příspěvků v souvislosti s funkcí předsedy přístavního orgánu — Pravidlo zakazující kumulaci — Vrácení přijatého důchodu — Výzva k úhradě — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/22

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. května 2015 – Costa v. Parlament
   (Věc T-197/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Bývalý člen Evropského parlamentu - Osoba pobírající starobní důchod poslanců - Příjemce příspěvků v souvislosti s funkcí předsedy přístavního orgánu - Pravidlo zakazující kumulaci - Vrácení přijatého důchodu - Výzva k úhradě - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
   (2015/C 221/31)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Paolo Costa (Benátky, Itálie) (zástupci: G. Orsoni a M. Romeo, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr a G. Corstens, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti výzvy k úhradě Evropského parlamentu č. 2015-239 (č.j. 303074) ze dne 23. února 2015, vyzývající žalobce k platbě částky 49  770,42 eur nejpozději do 31. března 2015.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-355/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano — Itálie) — Nintendo Co. Ltd a další v. PC Box Srl, 9Net Srl ( „Směrnice 2001/29/ES — Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti — Pojem „technologické prostředky“ — Ochranné zařízení — Chráněný přístroj a chráněné doplňkové výrobky — Podobná doplňková zařízení, výrobky nebo součástky pocházející od jiných podniků — Vyloučení jakékoli interoperability mezi nimi — Dosah těchto technologických prostředků — Relevance“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano — Itálie) — Nintendo Co. Ltd a další v. PC Box Srl, 9Net Srl
   (Věc C-355/12) (1)

   (Směrnice 2001/29/ES - Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti - Pojem „technologické prostředky“ - Ochranné zařízení - Chráněný přístroj a chráněné doplňkové výrobky - Podobná doplňková zařízení, výrobky nebo součástky pocházející od jiných podniků - Vyloučení jakékoli interoperability mezi nimi - Dosah těchto technologických prostředků - Relevance)
   2014/C 93/12
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc., Nintendo of Europe GmbH

      Žalované: PC Box Srl, 9Net Srl

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale ordinario di Milano — Výklad článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10), ve spojení s bodem 48 odůvodnění téže směrnice — Pojem „technologické prostředky“ — Ochranné zařízení, které vylučuje jakoukoli interoperabilitu mezi chráněným přístrojem a chráněnými doplňkovými výrobky na straně jedné a podobnými doplňkovými zařízeními a výrobky nepocházejícími z výrobního podniku nebo z podniků oprávněných výrobním podnikem na straně druhé — Relevance určení připsaného těmto technologickým prostředkům výrobním podnikem

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládána v tom smyslu, že pojem „účinné technologické prostředky“ ve smyslu čl. 6 odst. 3 této směrnice může zahrnovat technologické prostředky, které přednostně slouží k vybavení rozpoznávacím zařízením nejen nosiče, na němž je zaznamenáno chráněné dílo, jako je videohra, za účelem jeho ochrany před úkony, k nimž nositel autorského práva neudělil svolení, ale i přenosných přístrojů nebo konzolí, jež jsou určeny k zajištění přístupu k těmto hrám a jejich užívání.

               2)

               Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda by jiné prostředky nebo prostředky nenainstalované do konzolí mohly vést k mírnějšímu zásahu do činností třetích osob nebo k menšímu omezení těchto činností a zároveň by právům nositele poskytovaly srovnatelnou ochranu. Za tímto účelem je třeba přihlédnout zejména k nákladům spojeným s jednotlivými druhy technologických prostředků, technologickým a praktickým aspektům jejich uplatňování, jakož i ke srovnání účinnosti těchto jednotlivých druhů technologických prostředků, pokud jde o ochranu práv nositele, avšak tato účinnost nemusí být přitom absolutní. Uvedenému soudu též přísluší přezkoumat cíl zařízení, výrobků nebo součástek, které jsou s to obcházet uvedené technologické prostředky. V tomto ohledu bude v závislosti na okolnostech daného případu obzvláště důležitý důkaz o tom, jak třetí osoby tato zařízení, výrobky nebo součástky ve skutečnosti užívají. Vnitrostátní soud může zejména přezkoumat, jak často jsou tato zařízení, výrobky nebo součástky ve skutečnosti užívány v rozporu s autorským právem a jak často jsou užívány k účelům, které uvedené právo neporušují.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc C-267/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Verwaltungsgericht München – Německo) – Tadao Maruko v. Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen (Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Směrnice 2000/78/ES — Pozůstalostní dávky z povinného systému oborového zaopatření — Pojem odměna — Odmítnutí přiznat dávku z důvodu neexistence manželství — Partneři téhož pohlaví — Diskriminace na základě sexuální orientace)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Verwaltungsgericht München – Německo) – Tadao Maruko v. Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen
   (Věc C-267/06) (1)

   (Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Pozůstalostní dávky z povinného systému oborového zaopatření - Pojem „odměna“ - Odmítnutí přiznat dávku z důvodu neexistence manželství - Partneři téhož pohlaví - Diskriminace na základě sexuální orientace)
   (2008/C 128/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bayerisches Verwaltungsgericht München
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Tadao Maruko

      Žalovaný: Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bayerisches Verwaltungsgericht München – Výklad článků 1, 2 odst. 2 písm. a), čl. 3 odst.1 písm. c) a odst. 3 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79) – Pojem odměna – Vyloučení nároku registrovaného partnera na pozůstalostní důchod
   Výrok

               1)

               Pozůstalostní dávka přiznaná v rámci takového systému oborového zaopatření, jaký spravuje Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen, spadá do rozsahu působnosti směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání.

               2)

               Článek 1 ve spojení s čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/78 brání takové právní úpravě, jaká je předmětem původního řízení, podle které pozůstalému registrovanému partnerovi není po smrti jeho partnera vyplácena pozůstalostní dávka odpovídající pozůstalostní dávce poskytované pozůstalému manželovi, ačkoli ve vnitrostátním právu registrované partnerství staví osoby téhož pohlaví, pokud jde o pozůstalostní dávku, která je předmětem původního řízení, do situace srovnatelné se situací manželů. Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda je pozůstalý partner v situaci srovnatelné se situací manžela, který pobírá pozůstalostní dávku stanovenou systémem oborového zaopatření, který spravuje Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-197/03: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  11. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 69/335/EHS — Články 10 a 12 — Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Zásady práva Společenství v oblasti vracení bezdůvodného obohacení)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/1

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-197/03) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 69/335/EHS - Články 10 a 12 - Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Zásady práva Společenství v oblasti vracení bezdůvodného obohacení)
   (2006/C 165/01)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: E. Traversa, zmocněnec)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, ve spolupráci s P. Gentilim, advokátem)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení č. 10 písm. C směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11) – Vnitrostátní zákon, který zavádí roční správní poplatek se zpětnou účinností za zápis jiných úkonů než listin, na jejichž základě se zakládají společnosti, a který pro vrácení ročního poplatku za zápis listin, na jejichž základě se zakládají společnosti, stanoví diskriminační a omezující režim
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že zavedla poplatky se zpětnou účinností, které nepředstavují povolené poplatky uhrazovacího charakteru, a to z důvodu, že zápisy do obchodního rejstříku, za něž se vybírají, již vedly k výběru poplatků, které měly být nahrazeny poplatky se zpětnou účinností, aniž by existovala možnost jejich vrácení osobám, které je uhradily, nebo z důvodu, že se uvedené poplatky se zpětnou účinností vztahují na roky, kdy nedošlo k žádnému zápisu do rejstříku, který by odůvodnil jejich výběr, a tím, že přijala předpisy, které vrácení poplatků, o nichž Soudní dvůr rozsudkem prohlásil, že jsou v rozporu s právem Společenství, či jejichž neslučitelnost s právem Společenství vyplývá z takového rozsudku, podrobily podmínkám, které se vztahují speciálně na uvedené poplatky a které jsou méně příznivé než podmínky, které by byly na vrácení dotčených poplatků použity za neexistence této právní úpravy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají jednak z článku 10 a čl. 12 odst. 1 písm. e směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, a jednak ze zásad zakotvených Soudním dvorem pro oblast vracení bezdůvodného obohacení.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Italské republice se ukládá náhrada tří čtvrtin veškerých nákladů řízení. Komisi Evropských Společenství se ukládá náhrada zbývající čtvrtiny.

      (1)  Úř. věst. C 171, 19. 7. 2003.


title: Věc C-31/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 20. ledna 2011 — Marianne Scheunemann v. Finanzamt Bremerhaven

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 20. ledna 2011 — Marianne Scheunemann v. Finanzamt Bremerhaven
   (Věc C-31/11)
   2011/C 113/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Marianne Scheunemann

      Žalovaný: Finanzamt Bremerhaven

      Předběžná otázka

   Má být čl. 56 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství ve spojení s článkem 58 Smlouvy o založení Evropského společenství vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která v souvislosti s výpočtem dědické daně z pozůstalosti stanoví, že účast — jako jediný společník — na kapitálové společnosti se sídlem a obchodním vedením v Kanadě, která patří do soukromého majetku, se zohlední v plné výši, zatímco v případě nabytí takovéhoto podílu na kapitálové společnosti se sídlem nebo obchodním vedením v tuzemsku se uplatní nezdanitelná částka a zbývající část hodnoty podílu se zohlední pouze ve výši 65 %?


title: Věc T-466/09: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2009 — Comercial Losan v. OHIM — McDonald's International Property (Mc. Baby)

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/60

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2009 — Comercial Losan v. OHIM — McDonald's International Property (Mc. Baby)
   (Věc T-466/09)
   2010/C 24/106
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Comercial Losan, SLU (Zaragoza, Španělsko) (zástupce: A. Vela Ballesteros, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: McDonald’s International Property Co. Ltd (Delaware, Spojené státy)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Vyhovět žalobě proti usnesení odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. září 2009 ve věci R 1706/2008-1 Mc Baby v. Mc Kids, týkající se námitkového řízení č. B 1049362 (přihláška ochranné známky Společenství 4 441 393), a uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní znak „Mc. Baby“ (přihláška č. 4 741 393), pro výrobky a služby tříd 25, 35 a 39.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: McDonald's International Property Co. Ltd

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní znak „McKids“ (přihláška č. 3 207 354) pro výrobky tříd 16, 25 a 28; slovní ochranná známka Společenství „McDONALD’S“ (známka č. 62 497) pro výrobky a služby tříd 25, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 41 a 42; a obrazová ochranná známka Společenství, která obsahuje slovní znak „McDONALD’S“ pro výrobky a služby tříd 25, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 41 a 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné přijetí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné přijetí žaloby.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad a uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/04, nahrazené nařízením č. 207/2009.


title: Věc T-35/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. března 2006  – Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Starší slovní ochranná známka FERRERO — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek  FERRÓ  — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia v. OHIM
   (Věc T-35/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší slovní ochranná známka FERRERO - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek ‚FERRÓ‘ - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 108/33)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia AVEE (Pikermi, Řecko) (zástupce: C. Chrissanthis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Německo) (zástupce: M. Schaeffer, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. prosince 2003 (věc R 460/2002-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia AVEE a Ferrero OHG mbH.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

               3)

               Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc C-174/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien — Rakousko) — Alfred Hirmann v. Immofinanz AG ( „Řízení o předběžné otázce — Právo podniků — Druhá směrnice 77/91/EHS — Odpovědnost akciové společnosti za porušení informačních povinností — Nepřesnost údajů uvedených v prospektu — Rozsah odpovědnosti — Právní úprava členského státu stanovící vrácení ceny, kterou nabyvatel zaplatil za nabytí akcií“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien — Rakousko) — Alfred Hirmann v. Immofinanz AG
   (Věc C-174/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Právo podniků - Druhá směrnice 77/91/EHS - Odpovědnost akciové společnosti za porušení informačních povinností - Nepřesnost údajů uvedených v prospektu - Rozsah odpovědnosti - Právní úprava členského státu stanovící vrácení ceny, kterou nabyvatel zaplatil za nabytí akcií)
   2014/C 52/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alfred Hirmann

      Žalovaná: Immofinanz AG

      Za přítomnosti: Aviso Zeta AG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Handelsgericht Wien — Výklad článků 12, 15, 16, 18, 19 a 42 druhé směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Úř. věst 1977, L 26, s. 1), v pozměněném znění, článků 6 a 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES (Úř. věst. L 345, s. 64), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/11/ES ze dne 11. března 2008 (Úř. věst. L 76, s. 37), článků 12 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/101/ES ze dne 16. září 2009 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 48 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Úř. věst. L 258, s. 11), článků 7, 17 a 28 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a o změně směrnice 2001/34/ES (Úř. věst. L 390, s. 38), jakož i článku 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (Úř. věst. L 96, s. 16) — Odpovědnost akciové společnosti za porušení informačních povinností — Nepřesnost údajů uvedených v prospektu — Právní úprava členského státu, která v takovém případě stanoví vrácení ceny, kterou nabyvatel zaplatil za upsané akcie — Situace, ve které byly uvedené akcie nabyty na sekundárním trhu na základě prospektu

      Výrok

               1)

               Články 12, 15, 16, 18, 19 a 42 druhé směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. [48 druhého pododstavce ES] při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, ve znění směrnice Rady 92/101/EHS ze dne 23. listopadu 1992, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která v rámci provedení

                           —

                           směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES,

                           —

                           směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a o změně směrnice 2001/34/ES,

                           —

                           a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003, o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu),

                     stanoví jednak odpovědnost akciové společnosti jakožto emitenta vůči nabyvateli akcií téže společnosti z důvodu porušení informačních povinností uložených jmenovanými směrnicemi, a jednak že dotčená společnost musí vzhledem k této odpovědnosti odkoupit akcie zpět a zaplatit nabyvateli částku odpovídající ceně, za kterou tyto akcie nabyl.

               2)

               Články 12 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/101/ES ze dne 16. září 2009 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. [48 druhého pododstavce ES] za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, stanoví retroaktivní zrušení smlouvy o nabytí akcií.

               3)

               Články 12, 15, 16, 18, 19 a 42 druhé směrnice 77/91 ve znění směrnice 92/101, jakož i články 12 a 13 směrnice 2009/101 musí být vykládány v tom smyslu, že míra odpovědnosti ve smyslu vnitrostátní právní úpravy dotčené ve věci v původním řízení není v případě společnosti kotované na burze omezena výší hodnoty akcií vypočtené podle jejich kurzu v okamžiku uplatnění nároku.

      (1)  Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. července 2013 ve věci E-15/12 – Jan Anfinn Wahl v. Islandský stát (Článek 3 Dohody o EHP – Článek 7 Dohody o EHP – Forma a prostředek k provedení směrnic – Směrnice 2004/38/ES – Volný pohyb státních příslušníků států EHP – Omezení práva vstupu – Procesní záruky)

text:
               24.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/6

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 22. července 2013
   ve věci E-15/12
   Jan Anfinn Wahl v. Islandský stát
   (Článek 3 Dohody o EHP – Článek 7 Dohody o EHP – Forma a prostředek k provedení směrnic – Směrnice 2004/38/ES – Volný pohyb státních příslušníků států EHP – Omezení práva vstupu – Procesní záruky)
   2013/C 309/06
   Ve věci E-15/12 Jan Anfinn Wahl v. Islandský stát – ŽÁDOST předložená Hæstiréttur Íslands (Nejvyšším soudem Islandu) podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora týkající se výkladu článku 27 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda (soudce-zpravodaj) a Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 22. července 2013 rozsudek, jehož výrok zní:

               1)

               Podle článku 7 Dohody o EHP má stát EHP/ESVO volbu formy a prostředků k provádění aktu, jakým je směrnice 2004/38/ES, do svého právního řádu. Provedení směrnice do vnitrostátního práva nevyžaduje, v závislosti na právním kontextu, nezbytně legislativní činnost, je-li daná směrnice provedena s nezpochybnitelným závazným účinkem, jakož i s požadovanou určitostí, přesností a jasností tak, aby byl splněn požadavek právní jistoty.

               2)

               Je dostatečné, aby stát EHP ve svém rozhodnutí podle článku 27 uvedené směrnice, kterým na základě veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti odmítá vydat povolení ke vstupu jednotlivce, jenž je státním příslušníkem jiného státu EHP, na své území, vycházel pouze z posouzení nebezpečnosti, které hodnotí úlohu jednotlivce při rozšiřování organizace, jejímž je dotyčný jednotlivec členem, spočívajícím v přihlášení se nového uskupení k regulím takové organizace, a z něhož vyplývá, že má tato organizace spojení s organizovanou trestnou činností a že v místech, kde se tuto organizaci podařilo zřídit, došlo k nárůstu organizované trestné činnosti. Dále se vyžaduje, aby posouzení vycházelo výlučně z osobního chování dotyčného jednotlivce. Toto osobní chování musí navíc představovat skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení některého ze základních zájmů společnosti a omezení práva vstupu musí být přiměřené. Je na vnitrostátním soudu, aby s ohledem na relevantní skutkové i právní okolnosti rozhodl, zda jsou tyto požadavky splněny.

               3)

               Stát EHP nesmí být nucen k tomu, aby nejdříve prohlásil danou organizaci a členství v ní za protiprávní proto, aby mohl členu této organizace, který je státním příslušníkem jiného státu EHP, následně odmítnout vydání povolení ke vstupu na své území podle článku 27 uvedené směrnice, jestliže za daných okolností není toto prohlášení považováno za vhodné. Stát EHP však musí mít jasně definované stanovisko, pokud jde o činnosti této organizace, a s ohledem na činnosti, které mohou ohrožovat veřejný pořádek nebo veřejnou bezpečnost, musí být přijata administrativní opatření v boji proti těmto činnostem.

               4)

               K tomu, aby bylo možné uplatnit ohrožení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti podle čl. 27 odst. 1 uvedené směrnice, nestačí, aby stát EHP definoval jako trestné takové chování, které spočívá ve schvalování jednání jiné osoby, které je součástí činnosti zločinného spolčení.

               5)

               Vnitrostátní správní orgány musí zajistit, aby byly k dispozici dostatečné důkazy k tomu, aby bylo možné podle čl. 27 odst. 2 uvedené směrnice dospět k závěru, že osobní chování dotyčného jednotlivce velmi pravděpodobně představovalo skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení některého ze základních zájmů společnosti. Vnitrostátní soud musí v souladu se zásadou rovnocennosti a efektivity rozhodnout, zda je tomu tak i v tomto případě.


title: Věc T-525/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Poste Italiane v. Komise ( „Státní podpory — Odměňování prostředků na poštovních běžných účtech u státní pokladny — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její navrácení — Pojem „státní podpora“ — Výhoda“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Poste Italiane v. Komise
   (Věc T-525/08) (1)

   (Státní podpory - Odměňování prostředků na poštovních běžných účtech u státní pokladny - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její navrácení - Pojem „státní podpora“ - Výhoda)
   2013/C 313/29
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Poste Italiane SpA (Řím, Itálie) (zástupci: A. Fratini, A. Sandulli a F. Filpo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga a D. Grespan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/178/ES ze dne 16. července 2008 o státní podpoře C-42/06 (ex NN 52/06), kterou Itálie poskytla jako odměnu společnosti Poste Italiane za běžné účty u státní pokladny (Úř. věst. 2009, L 64, s. 4).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2009/178/ES ze dne 16. července 2008 o státní podpoře C-42/06 (ex NN 52/06), kterou Itálie poskytla jako odměnu společnosti Poste Italiane za běžné účty u státní pokladny, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Poste Italiane.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc F-125/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2009 — Hau v. Parlament ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Hodnotící období 2006 — Nezařazení na seznam povýšených úředníků — Srovnávací přezkoumání zásluh — Referenční práh — Nezohlednění skutečnosti, že žalobce byl zařazen na seznam kandidátů vhodných k přijetí )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/73

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2009 — Hau v. Parlament
   (Věc F-125/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Hodnotící období 2006 - Nezařazení na seznam povýšených úředníků - Srovnávací přezkoumání zásluh - Referenční práh - Nezohlednění skutečnosti, že žalobce byl zařazen na seznam kandidátů vhodných k přijetí“)
   2010/C 24/133
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Armin Hau (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: K. Zejdová a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nepovýšit žalobce do platové třídy B*7 z titulu hodnotícího období 2006, a jednak předložení dokumentů týkajících se srovnávacího přezkoumání pro toto povýšení orgánem oprávněným ke jmenování.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu vydané dne 21. listopadu 2006 o nezařazení A. Haua na seznam úředníků povýšených z platové třídy B*6 do platové třídy B*7 z titulu hodnotícího období 2006 se zrušuje.

               2)

               Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008, s. 37.


title: Věc T-1/17: Žaloba podaná dne 2. ledna 2017 – La Mafia Franchises v. EUIPO – Itálie (La Mafia SE SIENTA A LA MESA)

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/45

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2017 – La Mafia Franchises v. EUIPO – Itálie (La Mafia SE SIENTA A LA MESA)
   (Věc T-1/17)
   (2017/C 053/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: La Mafia Franchises, SL (Zaragoza, Španělsko) (zástupce: I. Sempere Massa, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Italská republika

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „La Mafia SE SIENTA A LA MESA“ – Ochranná známka Evropské unie č. 5 510 921

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. října 2016, ve věci R 803/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               prohlásil napadenou ochrannou známku Evropské unie č. 5 510 921 „La Mafia SE SIENTA A LA MESA“ za platnou;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-451/10: Žaloba podaná dne 28. září 2010 — Fuchshuber Agrarhandel v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/46

         Žaloba podaná dne 28. září 2010 — Fuchshuber Agrarhandel v. Komise
   (Věc T-451/10)
   ()
   2010/C 317/81
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (Hörsching, Rakousko) (zástupce: G. Lehner, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               provést jednání,

               —

               uložit Komisi Evropských společenství zaplatit žalobkyni ve lhůtě 14 dnů částku 2 623 282,31 eur, včetně 6 % úroku per annum z částky 1 641 372,50 eur od 24. září 2007 a 6 % úroku per annum z částky 981 909,81 eur od 16. října 2007,

               —

               určit, že Komise Evropských společenství je povinna odškodnit žalobkyni za jakoukoli případnou další škodu související s dodávkou KUK459, přidělenou dne 3. září 2007, a dodávkou 465, přidělenou dne 17. září 2007,

               —

               uložit Komisi Evropských společenství, aby žalobkyni ve lhůtě 15 dnů k rukám jejího zástupce nahradila náklady řízení, které vynaložila.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá náhrady škody, která ji údajně vznikla tím, že určité množství kukuřice, které v roce 2007 v rámci dvou nabídkových řízení zakoupila ze zásob maďarského intervenčního orgánu, v odpovídajících skladech chybělo.
   Na podporu své žaloby žalobkyně zejména uvádí, že Komise nevykonala své kontrolní pravomoci vůči maďarské platební agentuře ani nenaléhala na dodržení povinností maďarské platební agentury. Krom toho žalobkyně uvádí, že kdyby Komise právně a fakticky stanovila přísnější a přesnější požadavky a kontrolní mechanismy, pokud jde o vhodnost a důvěryhodnost skladových zásob, co se týče vhodnosti skladišť, jakož i zjišťování zásob, určení a skladování intervenčního zboží, nevznikla by žalobkyni žádná škoda.


title: Věc T-325/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2012 — Amador López v. OHIM (AUTOCOACHING) ( „Ochranná známka — Přihláška slovní ochranné známky Společenství AUTOCOACHING — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2012 — Amador López v. OHIM (AUTOCOACHING)
   (Věc T-325/11) (1)

   (Ochranná známka - Přihláška slovní ochranné známky Společenství AUTOCOACHING - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 184/21
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pedro Germán Amador López (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. Falcón Morales, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. března 2011 (věc R 1665/2010-2) týkajícímu přihlášky slovního označení AUTOCOACHING jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Pedrovi Germánu Amadorovi Lópezu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-435/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Tose’e Ta’avon Bank v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Námitka protiprávnosti — Přiznání prováděcí pravomoci Radě — Kritérium týkající se subjektů poskytujícím podporu íránské vládě — Nesprávné právní posouzení — Nesprávné skutkové zjištění — Povinnost odůvodnění — Zásada proporcionality — Základní práva“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Tose’e Ta’avon Bank v. Rada
   (Věc T-435/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Námitka protiprávnosti - Přiznání prováděcí pravomoci Radě - Kritérium týkající se subjektů poskytujícím podporu íránské vládě - Nesprávné právní posouzení - Nesprávné skutkové zjištění - Povinnost odůvodnění - Zásada proporcionality - Základní práva“)
   (2016/C 410/13)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tose’e Ta’avon Bank (Téhérán, Írán) (zástupce: J.-M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a M. Bishop, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU na zrušení rozhodnutí Rady ponechat jméno žalobkyně na seznamu uvedeném v příloze II k rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39) a na seznamu uvedeném v příloze IX k nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), oznámeného stanoviskem ze dne 15. března 2014.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Tose’e Ta’avon Bank se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4. 8. 2014.


title: Věc T-190/15: Žaloba podaná dne 16. dubna 2015 – Intervog v. OHIM (meet me)

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/42

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2015 – Intervog v. OHIM (meet me)
   (Věc T-190/15)
   (2015/C 198/58)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Intervog (Paříž, Francie) (zástupce: M.-R. Hirsch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „meet me“ – přihláška č. 12 010 781

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2015, ve věci R 845/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009 (nedostatek odůvodnění);

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (nesprávné posouzení v rámci analýzy rozlišovací způsobilosti ochranné známky);

               —

               porušení zásady rovnosti.


title: Věc T-95/09 R III: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. listopadu 2010 — United Phosphorus v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Směrnice 91/414/EHS — Rozhodnutí o nezařazení napropamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414 — Prodloužení odkladu vykonatelnosti )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/39

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. listopadu 2010 — United Phosphorus v. Komise
   (Věc T-95/09 R III)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Směrnice 91/414/EHS - Rozhodnutí o nezařazení napropamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414 - Prodloužení odkladu vykonatelnosti)
   2011/C 30/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: United Phosphorus Ltd (Warrington, Cheshire, Spojené království) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Parpala a F. Wilman, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na prodloužení odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2008/902/ES ze dne 7. listopadu 2008, o nezařazení napropamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku (Úř. věst. L 326, s. 35).

      Výrok

               1)

               Odklad vykonatelnosti stanovený v bodu 1 výroku usnesení předsedy Soudu ze dne 28. dubna 2009, United Phosphorus v. Komise (T-95/09 R, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) se prodlužuje do 31. prosince 2011, avšak nejpozději do dne vydání rozhodnutí v původním řízení, pokud takový den nastane před uvedeným datem.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-392/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 25. července 2011 — Field Fisher Waterhouse LLP v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 25. července 2011 — Field Fisher Waterhouse LLP v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-392/11)
   2011/C 282/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Field Fisher Waterhouse LLP

      Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Základní otázka v projednávané věci zní, zda je třeba služby poskytované pronajímatelem na základě nájemní smlouvy uzavřené s nájemci (dále jen „služby“) považovat za součást jediného plnění osvobozeného od daně spočívajícího v nájmu nemovitosti, buď proto, že takové služby objektivně tvoří společně s nájmem jediné nerozdělitelné hospodářské plnění, nebo proto, že představují „vedlejší plnění“ ve vztahu k takovému nájmu, jenž představuje plnění hlavní (dále jen „hlavní plnění“). Jaký význam má pro odpověď na uvedenou otázku ve světle rozsudku Soudního dvora Tellmer (rozsudek ze dne 11. června 2009, C-572/07, Sb. rozh. s. I-4983) skutečnost, že dotčené služby by mohly být (avšak ve skutečnosti nejsou) poskytovány jinými osobami odlišnými od pronajímatele, i když za skutkových okolností projednávané věci neměli nájemci jinou možnost, než takové služby pořizovat od pronajímatele?

               2)

               Má z hlediska určení existence jediného plnění význam skutečnost, že v případě nesplnění povinnosti nájemce zaplatit poplatek za služby by byl pronajímatel oprávněn nejen odmítnout poskytnutí služeb, ale rovněž ukončit nájemní smlouvu s nájemcem?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku ohledně významu možnosti poskytování služeb třetími osobami přímo nájemci, jedná se pouze o podpůrný faktor pro určení, zda takové služby přestavují buď jediné nerozdělitelné hospodářské plnění, jehož rozdělení by bylo umělé, nebo vedlejší plnění ve vztahu k plnění hlavnímu, nebo se jedná o faktor rozhodující? Jedná-li se pouze o podpůrný faktor nebo nemá-li tato skutečnost vůbec význam, jaké jiné faktory mají význam pro určení, zda dotčené služby představují vedlejší plnění? Jaký má zejména význam, zda jsou služby poskytovány v prostorách, které jsou předmětem nájmu, nebo v souvislosti s nimi anebo v jiných částech budovy?

               4)

               Má-li význam možnost poskytování služeb třetími osobami, má konkrétněji význam, zda by služby mohly být z právního hlediska poskytovány třetími osobami, i kdyby to v praxi bylo obtížné zajistit nebo sjednat s pronajímatelem, nebo je relevantní praktická možnost nebo běžný postup při zajišťování takových služeb?

               5)

               Služby dotčené v projednávané věci představují celou škálu služeb poskytovaných za úhradu jediného poplatku za služby. V případě, že některé z takových služeb (např. úklid společných prostor, poskytování bezpečnostních služeb) nejsou součástí jediného nerozdělitelného hospodářského plnění nebo je třeba je považovat za vedlejší plnění ve vztahu k plnění hlavnímu, avšak jiné služby součástí takového plnění jsou, je správné rozdělit celkovou úplatu mezi různé služby a určit tak podíl úplaty podléhající zdanění a podíl úplaty, který zdanění nepodléhá? Podpůrně, bylo by namístě považovat všechny takové služby za navzájem natolik těsně spojené, že představují „jediné nerozdělitelné hospodářské plnění, jehož rozdělení by bylo umělé“ a jež je samo o sobě jediným plněním odlišným od nájmu nemovitosti?


title: Věc T-330/12: Žaloba podaná dne 19. července 2012 — Hut.com v. OHIM — Intersport France (THE HUT)

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/27

         Žaloba podaná dne 19. července 2012 — Hut.com v. OHIM — Intersport France (THE HUT)
   (Věc T-330/12)
   2012/C 295/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Hut.com Ltd (Northwich, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Intersport France (Longjumeau, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. dubna 2012 ve věci R 814/2011-2, a

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu vlastních nákladů, jakož i nákladů vzniklých žalobkyni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „THE HUT“ mimo jiné pro služby zařazené do třídy 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8394091

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Francouzská slovní ochranná známka „LA HUTTE“ č. 33228708 pro zboží ve třídách 3, 5, 18, 22, 25 a 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Dílčí zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc T-224/12: Usnesení Tribunálu ze dne 25. června 2014 – Accorinti a další v. ECB „Žaloba na neplatnost — Hospodářská a měnová politika — ECB — Národní centrální banky — Restrukturalizace řeckého veřejného dluhu — Způsobilost obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných či plně zaručených Řeckem pro účely operací měnové politiky Eurosystému — Zachování prahu úvěrové kvality postačujícího k zachování způsobilosti — Úvěrové posílení formou programu zpětného odkupu cenných papírů ve prospěch národních centrálních bank — Soukromí věřitelé — Přičitatelnost některých právních účinků napadenému aktu — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Absence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/49

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. června 2014 – Accorinti a další v. ECB
   (Věc T-224/12) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Hospodářská a měnová politika - ECB - Národní centrální banky - Restrukturalizace řeckého veřejného dluhu - Způsobilost obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných či plně zaručených Řeckem pro účely operací měnové politiky Eurosystému - Zachování prahu úvěrové kvality postačujícího k zachování způsobilosti - Úvěrové posílení formou programu zpětného odkupu cenných papírů ve prospěch národních centrálních bank - Soukromí věřitelé - Přičitatelnost některých právních účinků napadenému aktu - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Absence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/83
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro Accorinti (Nichelino, Itálie) a ostatní žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze k usnesení (zástupci: S. Sutti a R. Spelta, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: původně A. Sáinz de Vicuña Barroso, S. Bening a P. Papapaschalis, poté S. Bening a P. Papapaschalis, zmocněnci, ve spolupráci s E. Castellanim, T. Lübbigem a B. Kaiserem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky 2012/153/EU ze dne 5. března 2012 o způsobilosti obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných nebo plně zaručených řeckou vládou v kontextu nabídky Řecké republiky na výměnu dluhových nástrojů (ECB/2012/3) (Úř. věst. L 77, s. 19).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Alessandro Accorinti a ostatní žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc T-742/16 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 – CW v. Parlament „Veřejná služba — Úředníci — Psychické obtěžování — Článek 12a služebního řádu — Povinnost poskytnout pomoc — Vnitřní pravidla týkající se poradního výboru zabývajícího se obtěžováním a jeho prevencí na pracovišti — Článek 24 služebního řádu — Žádost o pomoc — Odmítnutí — Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti — Samostatný obsah — Předčasnost stížnosti — Neexistence — Úloha a pravomoci poradního výboru zabývajícího se obtěžováním a jeho prevencí na pracovišti — Fakultativní předložení věci úředníkem — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 – CW v. Parlament
   (Věc T-742/16 RENV) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Psychické obtěžování - Článek 12a služebního řádu - Povinnost poskytnout pomoc - Vnitřní pravidla týkající se poradního výboru zabývajícího se obtěžováním a jeho prevencí na pracovišti - Článek 24 služebního řádu - Žádost o pomoc - Odmítnutí - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Samostatný obsah - Předčasnost stížnosti - Neexistence - Úloha a pravomoci poradního výboru zabývajícího se obtěžováním a jeho prevencí na pracovišti - Fakultativní předložení věci úředníkem - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2017/C 221/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CW (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: E. Taneva a M. Dean, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 8. dubna 2013, kterým byla zamítnuta žádost o pomoc podaná žalobkyní v souvislosti s psychickým obtěžováním, jehož se cítí být obětí ze strany svých nadřízených, a na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 23. října 2013, kterým byla zamítnuta její stížnost ze dne 9. července 2013, a zadruhé na náhradu újmy, která jí údajně vznikla.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 23. října 2013, kterým v postavení orgánu oprávněného ke jmenování zamítl stížnost CW ze dne 9. července 2013, se zrušuje.

               2)

               Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 8. dubna 2013 o zamítnutí žádosti o pomoc podané CW se odmítá jako nepřípustný.

               3)

               Parlamentu se ukládá povinnost zaplatit CW z titulu utrpěné nemajetkové újmy částku 2 000 eur navýšenou o úrok z prodlení ode dne vyhlášení tohoto rozsudku podle sazby stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro hlavní refinanční operace.

               4)

               Návrh na náhradu újmy se ve zbývající části zamítá.

               5)

               Parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, jež vynaložila CW v rámci původního řízení o žalobě před Soudem pro veřejnou službu Evropské unie ve věci F-124/13, v řízení o kasačním opravném prostředku ve věci T-309/15 P a v rámci tohoto řízení o vrácené věci T-742/16 RENV.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014 (věc původně zaregistrovaná před Soudem pro veřejnou službu Evropské unie pode číslem F-124/13.