title: Věc T-196/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 Valérií Annou Gyarmathy proti rozsudku vydanému dne 5. března 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-97/13, Gyarmathy v. FRA

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 Valérií Annou Gyarmathy proti rozsudku vydanému dne 5. března 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-97/13, Gyarmathy v. FRA
   (Věc T-196/15 P)
   (2017/C 086/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Maďarsko) (zástupce: A. Cech, advokát)

      Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu a plně vyhověl návrhovým žádáním uplatněným v řízení v prvním stupni,

               —

               uložil odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka pět důvodů kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zkreslení důkazů a věcné nesprávnosti při meritorním posouzení otázky porušení podmínek oznámení o volném pracovním místě Soudem pro veřejnou službu.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Soud pro veřejnou službu v rozporu s právem navrhovatelky na spravedlivý proces ve smyslu článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod dostatečně neodůvodnil svůj rozsudek, pokud jde o otázky plynoucí z výběrového řízení.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Soud pro veřejnou službu nepřijal další procesní opatření, jež by navrhovatelce umožnila podložit své žalobní důvody týkající se nedostatku nestrannosti, objektivity nebo nezávislosti výběrového řízení.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení tím, že prohlásil žalobní důvod týkající se obsazení předmětného pracovního místa, který navrhovatelka uplatnila v řízení v prvním stupni, nepřípustným, a to z důvodu, že nebyl uplatněn v rámci postupu před zahájením soudního řízení.

               5.

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení tím, že prohlásil žalobní důvod týkající se nesprávného složení výběrové komise a porušení zásady zákazu diskriminace na základě pohlaví, který uplatnila navrhovatelka v řízení v prvním stupni, nepřípustným, a to z důvodu, že nebyl uplatněn v rámci postupu před zahájením soudního řízení a úzce nesouvisel s důvody uvedenými ve stížnosti (pravidlo shody).


title: Věc C-318/05: Žaloba podaná dne 17. srpna 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/4

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-318/05)
   (2005/C 257/08)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. srpna 2005 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Richardem Lyalem a Kilianem Grossem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spolková republika tím, že vyloučila platby školného na školách v zahraničí bez výjimky z odpočtu zvláštních výdajů stanoveného v § 10 odst. 1 č. 9 zákona o daních z příjmů (EStG), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 18, 39, 43 a 49 ES.

               2.

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Podle názoru Evropské komise je úprava stanovená v § 10 odst. 1 č. 9 německého zákona o dani z příjmu v rozporu s volným pohybem služeb a s právy na volný pohyb stanovenými ve Smlouvě o ES.
   Podle § 10 odst. 1 č. 9 EStG má osoba povinná k dani v Německu možnost odečíst jako zvláštní výdaje 30 % školného zaplaceného na státem schválených nebo uznaných soukromých školách od celkové částky svých zdanitelných příjmů. Pro školné na soukromých školách, které mají sídlo v jiném členském státě, tato možnost odpočtu neexistuje.
   Komise považuje obecné vyloučení zahraničních soukromých škol z uvedeného daňového zvýhodnění za diskriminační. Daňové znevýhodnění zahraničních soukromých škol porušuje podle jejího názoru volný pohyb služeb zahraničních škol jakož i v Německu usazené osoby povinné k dani, která by ráda vyslala své děti na zahraniční soukromou školu.
   Zahraniční soukromé školy jsou kromě toho nuceny k tomu, aby se v Německu usazovaly, pokud se chtějí vyhnout znevýhodnění v hospodářské soutěži způsobenému daňovým znevýhodněním jejich zákazníků. Tím je nepřípustně ohrožována svoboda usazování.
   Konečně omezení možnosti odpočtu porušuje práva na volný pohyb občanů z jiných států EU, kteří se chtějí přistěhovat do Německa, ale zároveň chtějí nechat vyučovat své děti nadále na soukromých školách v zemi původu. Totéž platí pro německé státní příslušníky, kteří žijí v jiném členském státně, ale v Německu jsou dále neomezeně povinni k dani. Taktéž oni jsou znevýhodněni, jestliže chtějí vyslat své děti na soukromou školu mimo Německo.


title: Věc C-675/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2016 společností Guccio Gucci SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 11. října 2016 ve věci T-461/15, Guccio Gucci SpA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2016 společností Guccio Gucci SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 11. října 2016 ve věci T-461/15, Guccio Gucci SpA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-675/16 P)
   (2017/C 144/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Guccio Gucci SpA (zástupci: V. Volpi, P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Guess? IP Holder LP

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených navrhovatelkou;

               —

               uložil společnosti Guess náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených navrhovatelkou.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tímto kasačním opravným prostředkem se společnost Guccio Gucci S.p.A. (dále jen „Gucci“ nebo také „navrhovatelka“) domáhá, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie (třetího senátu) ve věci T-461/15 (dále jen „napadený rozsudek“), jímž Tribunál zamítl žalobu společnosti Gucci proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 27. května 2015 ve věci R 2049/2014-44, kterým bylo potvrzeno rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 31. července 2014 o zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Evropské unie č. 5538012 pro třídy 3, 9, 14, 16, 18, 25 a 35 (dále jen „sporná ochranná známka“) na jméno společnosti Guess? IP Holder L.P. (dále jen „Guess“).

               2.

               Tímto kasačním opravným prostředkem se domáhá určení, že se Tribunál dopustil pochybení, když dospěl k závěru, že důvody neplatnosti stanovené v čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) ze dne 26. února 2009, před změnou (dále jen „nařízení o ochranné známce Společenství“), se na spornou ochrannou známku nevztahují. Konkrétně se Tribunál jednoznačně dopustil zkreslení skutkového stavu a důkazů, které mu byly předloženy, při posuzování podobnosti kolidujících označení, a v důsledku toho nesprávně aplikoval čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství; v napadeném rozsudku dále neuvedl odůvodnění.

               3.

               Tribunál vyloučil podobnost kolidujících ochranných známek na základě domněnky, že relevantní veřejnost … nebude ve [sporné] ochranné známce vnímat velké písmeno „G“, jež představují starší ochranné známky, ale spíše abstraktní okrasný motiv. Navíc s ohledem na stylizaci označení a na skutečnost, že jeho prvky jsou propojené či spojené dohromady, by mohlo být vnímáno jako znázorňující stylizovaná písmena, jako velké písmeno „X“ nebo písmeno „e“, a zároveň jako kombinace číslic a písmen, jako číslice „3“ a písmeno „e“ (viz v tomto smyslu bod 30 napadeného rozsudku). Tato domněnka je klíčovým bodem napadeného rozsudku a vedla Tribunál k vyloučení jakékoli podobnosti kolidujících ochranných známek, a v důsledku toho k vyloučení použitelnosti čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství na projednávanou věc.

               4.

               Výše uvedená domněnka je však zjevně nesprávná. To je zjevné z dokumentů předložených v dané věci, jež jednoznačně ukazují, že relevantní veřejnost ve sporné ochranné známce skutečně vnímá velká písmena „G“, a to dle výsledků ankety o vnímání sporné ochranné známky předložených společností Gucci. Toto zjevné zkreslení skutkového stavu a důkazů ovlivnilo Tribunál při zkoumání žaloby společnosti Gucci: pokud by Tribunál uznal, že relevantní veřejnost — či přinejmenším část této veřejnosti — by vnímala spornou ochrannou známku jako kombinaci velkých písmen „G“, nemohl by vyloučit podobnost kolidujících ochranných známek, a tudíž použitelnost čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) Úř. věst. 2009, L 78, s. 1


title: Věc C-182/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. července 2017 – Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Salumificio Fratelli Beretta SpA „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek ‚STICK MiniMINI Beretta‘ — Námitka majitelky slovní ochranné známky Evropské unie Mini Wini — Zamítnutí námitky odvolacím senátem Úřadem Evropské unie pro dušení vlastnictví (EUIPO) — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odstavec 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Úroveň pozornosti relevantní veřejnosti — Samostatná rozlišovací role — Dominantní charakter — Kritéria pro posouzení obrazové podobnosti — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. července 2017 – Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Salumificio Fratelli Beretta SpA
   (Věc C-182/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek ‚STICK MiniMINI Beretta‘ - Námitka majitelky slovní ochranné známky Evropské unie Mini Wini - Zamítnutí námitky odvolacím senátem Úřadem Evropské unie pro dušení vlastnictví (EUIPO) - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odstavec 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Úroveň pozornosti relevantní veřejnosti - Samostatná rozlišovací role - Dominantní charakter - Kritéria pro posouzení obrazové podobnosti - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2017/C 309/13)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (zástupce: S. Labesius, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: M. Rajh, zmocněnec), Salumificio Fratelli Beretta SpA (zástupci: G. Ghisletti, F. Braga a P. Pozzi, advokáti)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc T-323/13: Usnesení Tribunálu ze dne 9. března 2017 – Pure Fishing v. EUIPO – Łabowicz (NANOFIL) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie NANOFIL — Neplatnost starší obrazové ochranné známky Evropské unie NANO — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. března 2017 – Pure Fishing v. EUIPO – Łabowicz (NANOFIL)
   (Věc T-323/13) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie NANOFIL - Neplatnost starší obrazové ochranné známky Evropské unie NANO - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 144/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Iowa, Spojené státy) (zástupce: J. Dickerson, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Edward Łabowicz (Kłodzko, Polsko) (zástupce: M. Żygadło, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. dubna 2013 (věc R 1241/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi E. Łabowiczem a Pure Fishing.

      Výrok

               1.

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc C-372/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Power-One Italy SpA v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Mimosmluvní odpovědnost — Projekt spolufinancovaný finančním nástrojem „LIFE“ — Vývoj nového systému dodávky energie pro užívání v oblasti mobilních telefonních služeb (projekt „Pneuma“ ) — Rozhodnutí Komise ukončit projekt a nařídit vrácení vyplacené zálohy — Náhrada údajně utrpěné újmy“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/19

         Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Power-One Italy SpA v. Komise
   (Věc C-372/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost - Projekt spolufinancovaný finančním nástrojem „LIFE“ - Vývoj nového systému dodávky energie pro užívání v oblasti mobilních telefonních služeb (projekt „Pneuma“) - Rozhodnutí Komise ukončit projekt a nařídit vrácení vyplacené zálohy - Náhrada údajně utrpěné újmy)
   2012/C 366/31
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Power-One Italy SpA (zástupci: R. Giuffrida a A. Giussani advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a D. Recchia, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) ze dne 24. května 2011, Power-One Italy v. Komise (T-489/08), kterým Tribunál zamítl žalobu směřující k náhradě škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku rozhodnutí Komise ukončit projekt Pneuma (LIFE04 ENV/IT/000595), s cílem spolufinancovat vývoj nového systému dodávky energie pro užívání v oblasti mobilních telefonních služeb — Legitimní očekávání — Povinnost odůvodnění

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Power-One Italy SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


               19.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 41/32

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 6. února 2009 proti Islandu
   (Věc E-2/09)
   (2009/C 41/10)
   Dne 6. února 2009 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, B-1040 Brusel, Bjørnarem Alterskjærem a Ólafurem Jóhannesem Einarssonem, žalobu proti Islandu k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

                  Islandská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby byl právní předpis uvedený v bodě 66s kapitoly VI přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Komise (ES) č. 593/2007 ze dne 31. května 2007 o poplatcích a platbách vybíraných Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví) ve znění přizpůsobeném Dohodě o EHP prostřednictvím jejího protokolu 1 převeden do jejího vnitřního právního řádu v předepsané lhůtě, nesplnila své povinnosti vyplývající z článku 7 Dohody o EHP

               a

               2)

                  Islandská republika ponese náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Tato věc se týká nařízení (ES) o poplatcích a platbách vybíraných Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví.

               —

               V článku 7 Dohody o EHP se uvádí:

                  „Akty, na které se odkazuje nebo které jsou obsaženy v přílohách této dohody nebo v rozhodnutích Smíšeného výboru EHP, jsou pro smluvní strany závazné a jsou nebo musí být učiněny součástí jejich vnitřního právního řádu tímto způsobem:

                           (a)

                              akt odpovídající nařízení EHS je převzat jako takový do vnitřního právního řádu smluvních stran;

                           (b)

                              akt odpovídající směrnici EHS ponechává orgánům smluvních stran volbu formy a prostředků pro jeho provedení.“

               —

               Kontrolní úřad ESVO se domnívá, že islandská vláda nařízení nepřevedla v předepsané lhůtě do svého vnitřního právního řádu.


title: Věc C-245/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Wiesbaden (Německo) dne 2. května 2013 — Holger Priestoph a další v. Řecká republika

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Wiesbaden (Německo) dne 2. května 2013 — Holger Priestoph a další v. Řecká republika
   (Věc C-245/13)
   2013/C 215/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Wiesbaden

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Holger Priestoph, Matteo Antonio Priestoph, Pia Antonia Priestoph

      Žalovaná: Řecká republika

      Předběžná otázka

   Je článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností (1) ve věcech občanských a obchodních v členských státech nutno vykládat tak, že žaloba, kterou se nabyvatelé dluhopisů, které vydala žalovaná a které byly uloženy na účtu cenných papírů žalobců u S Broker AG & Co., a s ohledem na které žalobci nepřijali žalobkyní koncem února 2012 předloženou nabídku, domáhají náhrady škody ve výši rozdílu v hodnotě s ohledem na v březnu 2012 přesto provedenou a pro žalobce hospodářsky nevýhodnou výměnu dluhopisů, má být považována za „věc občanskou nebo obchodní“ ve smyslu nařízení?

      (1)  Úř. věst. L 324, s. 79.


title: Věc T-125/11: Žaloba podaná dne 28. února 2011 — Centre national de la recherche scientifique v. Komise

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/31

         Žaloba podaná dne 28. února 2011 — Centre national de la recherche scientifique v. Komise
   (Věc T-125/11)
   2011/C 145/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Centre national de la recherche scientifique (Paříž, Francie) (zástupce: N. Lenoir, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 17. prosince 2010 v rozsahu, v němž se týká započtení pohledávky, kterou má CNRS vůči Společenství na základě smlouvy PIEF na jedné straně, proti údajné pohledávce Společenství vůči CNRS uplatňované na základě smlouvy ALLOSTEM na straně druhé;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobce uplatňuje šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a zejména čl. 12 odst. 4 nařízení (ES) (1) č. 2321/2002, neboť si Komise nevyžádala vyjádření žalobce k opodstatněnosti svého rozhodnutí uspokojit svou údajnou pohledávku započtením.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož Komise pouze odkázala na obecná ustanovení své auditorské zprávy ze dne 16. března 2009, aniž vysvětlila důvody, proč nezohlednila důkazy, které žalobce předložil s cílem prokázat způsobilost nákladů vykázaných žalobcem.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávných posouzení, jelikož Komise měla za to, že odměna paní T., výzkumné pracovnice v CNRS, za období od 1. dubna 2006 do 31. března 2007 nepatří mezi způsobilé náklady navzdory důkazům, jež žalobce předložil ve formě časových výkazů a čtyř vědeckých článků odkazujících na dotčenou smlouvu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z právních omylů v rozsahu, v němž Komise popřela jakoukoli důkazní hodnotu časových výkazů paní T. za období od 1. dubna 2006 do 31. března 2007 a neuznala způsobilost odměny paní B., výzkumné pracovnice v CNRS, během její mateřské dovolené na jedné straně, a sociálních výdajů zvaných „rezerva pro případ ztráty zaměstnání“, které zaplatilo CNRS z titulu pojištění v nezaměstnanosti svých dočasných zaměstnanců na straně druhé.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání v rozsahu, v němž Komise:

                           —

                           na rozdíl od toho, co uvedla ve své auditorské zprávě a na jednání, popřela jakoukoli důkazní hodnotu čtyř vědeckých publikací;

                           —

                           podala nový výklad kritérií způsobilosti výdajů souvisejících s mateřskou dovolenou;

                           —

                           oznámila rozhodnutí navzdory ujištěním poskytnutým v průběhu smírného řešení sporu.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 73 odst. 1 finančního nařízení (2) v rozsahu, v němž pohledávka uplatňovaná Komisí není jistá.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2321/2002 ze dne 16. prosince 2002 o pravidlech pro účast podniků, výzkumných středisek a vysokých škol a pro šíření výsledků výzkumu k provádění šestého rámcového programu Evropského společenství (2002–2006) (Úř. věst. L 355, s. 23; Zvl. vyd. 13/31, s. 46).

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


title: Věc F-66/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. června 2014 – Molina Solano v. Europol „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Úmluva o Europolu — Služební řád pro zaměstnance Europolu — Rozhodnutí 2009/371/SVV — Použitelnost pracovního řádu ostatních zaměstnanců Unie na zaměstnance Europolu — Neobnovení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu určitou — Odmítnutí poskytnout smlouvu dočasného zaměstnance na dobu neurčitou“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/69

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. června 2014 – Molina Solano v. Europol
   (Věc F-66/13) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Úmluva o Europolu - Služební řád pro zaměstnance Europolu - Rozhodnutí 2009/371/SVV - Použitelnost pracovního řádu ostatních zaměstnanců Unie na zaměstnance Europolu - Neobnovení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu určitou - Odmítnutí poskytnout smlouvu dočasného zaměstnance na dobu neurčitou“)
   2014/C 253/97
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beatriz Molina Solano (Haag, Nizozemsko) (zástupce: J.-J. Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (zástupci: původně J. Arnould a D. Neumann, zmocněnci, poté J. Arnould, D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí neobnovit smlouvu žalobkyně na dobu určitou

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               B. Molina Solano ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropským policejním úřadem.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013, s. 30.


title: Věc T-543/14: Žaloba podaná dne 22. července 2014 – provima Warenhandels v. OHIM – Renfro (HOT SOX)

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/21

         Žaloba podaná dne 22. července 2014 – provima Warenhandels v. OHIM – Renfro (HOT SOX)
   (Věc T-543/14)
   2014/C 339/26
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: provima Warenhandels GmbH (Bielefeld, Německo) (zástupci: J. Croll a H. Prange, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Renfro Corp. (Mount Airy, Spojené státy americké)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. května 2014 ve věci R 1859/2013-2 týkající se mezinárodní ochranné známky v Evropské unii č. 0 9 62  191 a aby ho pozměnil v tom smyslu, že odvolání je opodstatněné a návrhu na prohlášení neplatnosti je třeba vyhovět;

               —

               uložil žalovanému a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: mezinárodní zápis slovní ochranné známky „HOT SOX“ – mezinárodní zápis č. 9 62  191

      Majitelka ochranné známky Společenství: Renfro Corp.

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: absolutní důvody neplatnosti podle čl. 52 odst. 1 ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 158 ve spojení s čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009

               —

               porušení článku 158 ve spojení s čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-161/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. listopadu 2008 – Group Lottuss v. OHIM – Ugly (COYOTE UGLY) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství COYOTE UGLY — Starší slovní ochranná známka Společenství COYOTE UGLY — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. listopadu 2008 – Group Lottuss v. OHIM – Ugly (COYOTE UGLY)
   (Věc T-161/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství COYOTE UGLY - Starší slovní ochranná známka Společenství COYOTE UGLY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 327/40)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Grau Mora, A. Angulo Lafora, M. Ferrándiz Avendaño a J. Arribas García, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Ugly, Inc. (Cornwall, New York, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, barrister, M. Blair a C. Balme, solicitors)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. března 2007 (spojené věci R 165/2006-2 a R 194/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Ugly, Inc. A Group Lottuss Corp., SL
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Group Lottuss Corp., SL ponese všechny vlastní náklady řízení, čtyři pětiny nákladů vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a čtyři pětiny nákladů vynaložených Ugly, Inc.

               3.

               Ugly ponese pětinu vlastních nákladů řízení a pětinu nákladů vynaložených OHIM.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-515/10: Žaloba podaná dne 29. října 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/17

         Žaloba podaná dne 29. října 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-515/10)
   ()
   2011/C 30/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Rozet a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k zajištění toho, aby odpady z azbestocementu byly zpracovávány na náležitých skládkách, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení čl. 2 písm. e), čl. 3 odst. 1 a čl. 6 písm. d) směrnice Rady 1999/31/ES o skládkách odpadů (1) a z ustanovení přílohy k rozhodnutí Rady 2003/33/ES ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví kritéria a postupy pro přijímání odpadů na skládky podle článku 16 a přílohy II směrnice 1999/31/ES (2);

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise vznáší jediný žalobní důvod na podporu své žaloby vycházející z nesprávného výkladu ustanovení směrnice 1999/31/ES a zejména definice „odpadu“.
   Žalobkyně totiž zpochybňuje výklad provedený francouzskými orgány, podle něhož odpady mohou být inertní a zároveň nebezpečné. Podle Komise směrnice naopak rozděluje odpady do tří různých kategorií, „nebezpečné odpady“, „odpady neklasifikované jako nebezpečné“ a „inertní odpady“, což se projevuje různými povinnostmi a přesným rozlišením, pokud jde o podmínky přijímání jednotlivých odpadů na skládky. Odpady z azbestocementu tak mají být považovány za „nebezpečné odpady“ na základě seznamu odpadů stanoveného rozhodnutím 2000/532/ES (3) ve znění rozhodnutí 2001/573/ES (4) a je nutná zvláštní obezřetnost při jejich odstraňování. Vnitrostátní právní úprava, která kvalifikuje odpady z azbestocementu jako inertní odpady a povoluje jejich přijetí na skládky pro inertní odpady, není tudíž v souladu s požadavky směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228

      (2)  Úř. věst. L 11, s. 27; Zvl. vyd. 15/07, s. 314

      (3)  Rozhodnutí Komise ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech (Úř. věst. L 226, s. 3; Zvl. vyd. 15/05, s. 151)

      (4)  Rozhodnutí Rady ze dne 23. července 2001, kterým se mění rozhodnutí Komise 2000/532/ES, pokud jde o seznam odpadů (Úř. věst. L 203, s. 18; Zvl. vyd. 15/06, s. 165)


title: Věc T-130/08: Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Gres La Sagra v. OHIM – Ceramicalcora (VENATTO MARBLE STONE)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/29

         Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Gres La Sagra v. OHIM – Ceramicalcora (VENATTO MARBLE STONE)
   (Věc T-130/08)
   (2008/C 116/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gres La Sagra, SL (Alameda de la Sagra, Španělsko) (zástupci: T. Villate Consonni, advokátka, a J. Calderón Chavero, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ceramicalcora, SA (Alcora, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 30. ledna 2008 ve věci R 1609/2006-4;

               —

               v důsledku uvedeného zrušení vyhovět přihlášce ochranné známky 3109006 nejen pro služby třídy 39 (již povolené poté, co nabylo právní moci zamítnutí námitky B690695 ohledně těchto služeb), ale rovněž pro ostatní zboží a služby tříd 19, 21 a 40 uvedené v přihlášce, a

               —

               uložit OHIM a ostatním účastníkům tohoto řízení náhradu nákladů řízení v případě, že podají opravný prostředek, jakož i zamítnout jejich návrhová žádání.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Přihlašovaná ochranná známka: Slovní ochranná známka „VENATTO (marble stone)“ (přihláška č. 3 109 006) pro zboží a služby tříd 19, 21, 39 a 40

      Majitel namítané ochranné známky Společenství: CERAMICALCORA, SA

      Namítaná ochranná známka: Španělské ochranné známky „VENETO (cerámicas)“ (č. 2 115 543; 2 056 688; 2 056 689 a 2 056 699) pro zboží a služby tříd 27, 19, 21 a 39

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce s tím, že existuje nebezpečí záměny na příslušném území pro zboží a služby tříd 19, 21 a 40, ale uvedené nebezpečí neexistuje ve vztahu ke službám třídy 39

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství


title: Věc T-767/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – Boomkwekerij van Rijn de Bruyn v. CPVO – Artevos (Oksana) „Odrůdy rostlin — Odrůdová práva Společenství — Žádost o odrůdové právo Společenství pro odrůdu hrušek Oksana — Námitky — Zamítnutí žádosti odvolacím senátem CPVO — Článek 10 nařízení (ES) č. 2100/94 — Podmínka novosti odrůdy — Neexistence důkazu“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – Boomkwekerij van Rijn de Bruyn v. CPVO – Artevos (Oksana)
   (Věc T-767/14) (1)

   („Odrůdy rostlin - Odrůdová práva Společenství - Žádost o odrůdové právo Společenství pro odrůdu hrušek Oksana - Námitky - Zamítnutí žádosti odvolacím senátem CPVO - Článek 10 nařízení (ES) č. 2100/94 - Podmínka novosti odrůdy - Neexistence důkazu“)
   (2017/C 283/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn BV (Uden, Nizozemsko) (zástupce: P. Jonker, advokát)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO) (zástupce: F. Mattina, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem CPVO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Artevos GmbH (Karlsruhe, Německo) (zástupci: G. Würtenberger, W. R. Kunze, advokáti, a B. Schnell, solicitor)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem CPVO: Dachverband Kulturpflanzen- und Nutztiervielfalt eV (Bielefeld, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 2. července 2014 (věc A 007/2013) týkajícímu udělení odrůdového práva Společenství odrůdě hrušek Oksana.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9.2.2015.


title: Věc C-228/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 9. května 2007 – Jörn Petersen v. Arbeitsmarktservice Niederösterreich

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 9. května 2007 – Jörn Petersen v. Arbeitsmarktservice Niederösterreich
   (Věc C-228/07)
   (2007/C 170/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jörn Petersen

      Žalovaný: Arbeitsmarktservice Niederösterreich
   Předběžné otázky

               1.

               Jedná se v případě peněžité dávky pojištění pro případ nezaměstnanosti, která je nezaměstnaným, kteří požádali o přiznání dávky ze zákonného důchodového nebo úrazového pojištění v případě pojistné události, a to snížené pracovní schopnosti nebo neschopnosti, poskytnuta až do rozhodnutí o jejich žádosti jako záloha na tyto dávky s výhradou pozdějšího vyúčtování, přičemž pro toto poskytnutí musí být sice splněny podmínky nezaměstnanosti a dosažení počtu odpracovaných dní, avšak nikoli podmínky pracovní schopnosti, ochoty a připravenosti pracovat, které jsou jinak dále nezbytné pro vyplácení podpory v nezaměstnanosti, a tato záloha je dále poskytnuta pouze tehdy, pokud je třeba s ohledem na dané okolnosti počítat s udělením dávek zákonného důchodového nebo úrazového pojištění, o dávku v nezaměstnanosti ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. g) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 (1) ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství nebo o invalidní dávku ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení?

               2.

               V případě, že první otázku je třeba zodpovědět tak, že se u této uvedené dávky jedná o dávku v nezaměstnanosti ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. g) nařízení (EHS) č. 1408/71: Brání článek 39 ES ustanovení vnitrostátního práva, podle kterého se nárok na tuto dávku pozastaví – kromě případu, kdy je od takového pozastavení upuštěno, k čemuž dojde nejdéle na tři měsíce pouze na žádost nezaměstnaného a v případě okolností hodných zřetele –, pokud se nezaměstnaný zdržuje v zahraničí (v jiném členském státě)?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2.


title: Věc C-509/08: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/18

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-509/08)
   (2009/C 32/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Sénéchal a I. Hadjiyiannis, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/108/ES ze dne 15. prosince 2004 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility a o zrušení směrnice 89/336/EHS (1), a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2004/108/ES uplynula dne 20. ledna 2007. Ke dni podání této žaloby přitom žalovaná doposud nepřijala nezbytná opatření k dosažení souladu se směrnicí, nebo o nich v každém případě Komisi neuvědomila.

      (1)  Úř. věst. L 390, s. 24.


title: Věc T-478/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BRICO CENTER — Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
   (Věc T-478/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BRICO CENTER - Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 232/45
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: původně P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, poté F. Brandolini Kujman advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a G. Mannucci, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itálie) (zástupci: G. Ghidini, M. Mergati a C. Signorini, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. září 2009 (věc R 1009/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi ATB Norte, SL a Bricocenter Italia Srl.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. září 2009 (věc R 1009/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání společnosti Bricocenter Italia Srl před odvolacím senátem týkajícímu se služeb „reklamy“, „vedení obchodních záležitostí“ a „komerční správy“, jichž se týkala přihláška ochranné známky Společenství

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia a OHIM ponesou každý své vlastní náklady řízení vynaložené v průběhu řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-20/07: Žaloba podaná dne 23. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/23

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-20/07)
   (2007/C 56/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Hottiaux a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalovaný: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/26/ES ze dne 21. dubna 2004, kterou se mění směrnice 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (1), nebo každopádně neoznámilo takové předpisy Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 3 této směrnice.

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta, během níž měla být směrnice provedena, uplynula dne 20. května 2005.

      (1)  Úř. věst. L 146, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 341.


title: Věc T-560/11: Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2012 — Kronofrance a Kronoply v. Komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2012 — Kronofrance a Kronoply v. Komise
   (Věc T-560/11) (1)

   2013/C 32/44
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc T-394/08: Žaloba podaná dne 16. září 2008 – Regione autonoma della Sardegna v. Komise

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/52

         Žaloba podaná dne 16. září 2008 – Regione autonoma della Sardegna v. Komise
   (Věc T-394/08)
   (2008/C 285/93)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Regione autonoma della Sardegna (zástupci: A. Fantozzi, P. Carrozza a G. Mameli, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 3. července 2008 [státní podpora C1/2004 Itálie – SG-Greffe (208) D/204339], týkající se režimu podpory „Regionální zákon č. 9 z roku 1998 – Zneužití podpory N 272/98“.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Regionální zákon Sardinie č. 9 ze dne 11. března 1998 stanovil pobídky ve formě úvěrů pro rekvalifikaci a úpravu hotelového průmyslu. Takto zavedený režim podpory byl schválen Komisí. Žalovaná nicméně dne 3. července 2008 italské vládě oznámila rozhodnutí napadené v této věci. Podle tohoto rozhodnutí byly v rámci režimu dotčených podpor poskytnuty úlevy týkající se investic, pro které před zahájením provádění projektu nebyla podána žádost o podporu v rozporu s Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře (1).
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu vzájemně si odporujícího odůvodnění a údajné nerelevantnosti důvěry při posuzování „pobídkového účinku“, pokud jde o příjemce podpor, a tedy při posuzování požadavku „nezbytnosti podpory“.
   V tomto ohledu se zejména domnívá, že správné posouzení důvěry příjemců totiž mělo Komisi vést k tomu, aby řádně zohlednila skutečnost, že předmětný režim podpory:

               —

               je v plném souladu s platným legálním režimem, ve kterém poskytnutí podpor nezávisí na posouzení, zda investice již byly zahájeny, či nikoli;

               —

               byl přijat regionálním zákonem, který byl schválen, aniž by bylo věcně možné, že „Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře“ mohly ovlivnit příslušný normativní proces, jelikož byl tento zákon schválen jediný den po zveřejnění uvedených pokynů v Úředním věstníku;

               —

               že podniky-příjemci zahájily operace právě v důsledku toho, že důvěřovaly opatření podpory, které tedy mělo v plném rozsahu pobídkový účinek.

         Komise se tedy mýlí, když chce pobídkový účinek podpory posoudit na základě neprokázané skutečnosti, že příjemce vzhledem k tomu, že nepodal žádost před zahájením, učinil investici nezávisle na podpoře.
   Nesprávné posouzení Komise je evidentní v důsledku nemožnosti předpokládat slučitelnost regionálního zákona 9/1998 s uvedenými pokyny z roku 1998 od počátku.
   Žalovaná se rovněž mýlí, když své posouzení slučitelnosti podpory zakládá na nikoli procesním, ale „formálním“ požadavku, co se týče předpokladu neexistence pobídkového účinku v případě neexistence žádosti, která by předcházela investici, která je poprvé zmíněna při odkazu na regionální podpory v pokynech, a která tudíž nebyla předtím známa ani nemohla být známa.
   Zdá se, že posouzení žalované rovněž porušuje článek 88 Smlouvy a nařízení č. 659/99/ES, jelikož v napadeném rozhodnutí zcela chybí odůvodnění, proč jsou předmětné podpory kvalifikovány jako protiprávní, a nikoli jako zneužívající, přičemž kvalifikace opatření jako zneužívající podpora v zásadě vylučuje možnost navrácení.

      (1)  Úř. věst. C 74, 10.3.1998, s. 9.


title: Věc T-164/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. února 2016 – Calberson GE v. Komise „Rozhodčí doložka — Program dodávek zemědělských produktů do Ruska — Dodávky hovězího masa — Nesplnění smluvních povinností intervenční agenturou — Rozhodné právo — Promlčení — Opožděné uvolnění některých jistot na provedení dodávky — Částečné zaplacení faktury za přepravu — Nedostatečná platba některých faktur v cizí měně — Úroky z prodlení“

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. února 2016 – Calberson GE v. Komise
   (Věc T-164/14) (1)

   („Rozhodčí doložka - Program dodávek zemědělských produktů do Ruska - Dodávky hovězího masa - Nesplnění smluvních povinností intervenční agenturou - Rozhodné právo - Promlčení - Opožděné uvolnění některých jistot na provedení dodávky - Částečné zaplacení faktury za přepravu - Nedostatečná platba některých faktur v cizí měně - Úroky z prodlení“)
   (2016/C 111/24)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Calberson GE (Villeneuve-Garenne, Francie) (zástupci: T. Gallois a E. Dereviankine, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a I. Galindo Martín, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a C. Candat, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na základě článku 272 SFEU, kterou se žalobkyně domáhá, aby byla Komisi uložena povinnost k náhradě škody, která žalobkyni vznikla v důsledku pochybení, jichž se údajně dopustila intervenční agentura FranceAgriMer v rámci provádění zakázky týkající se přepravy hovězího masa do Ruska v souladu s nařízením Komise (ES) č. 111/1999 ze dne 18. ledna 1999, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2802/98 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace (Úř. věst. L 14, s. 3; Zvl. vyd. 03/24, s. 296) a nařízením Komise (ES) č. 1799/1999 ze dne 16. srpna 1999 o dodávkách hovězího masa do Ruska (Úř. věst. L 217, s. 20).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Calberson GE se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16. 6. 2014.


title: Věc T-515/15: Žaloba podaná dne 1. září 2015 – Almaz-Antey v. Rada

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/33

         Žaloba podaná dne 1. září 2015 – Almaz-Antey v. Rada
   (Věc T-515/15)
   (2015/C 371/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: OAO Concern PVO Almaz-Antey (Moskva, Rusko) (zástupci: C. Stumpf a A. Haak, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/971 ze dne 22. června 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 157, s. 50), v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První vychází z tvrzení, že rozhodnutí Rady porušuje zásadu proporcionality.

               2.

               Druhý vychází z tvrzení, že Rada bezdůvodně a nepřiměřeně porušila základní práva žalobkyně, zejména právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu.

               3.

               Třetí vychází z tvrzení, že Rada neuvedla vhodné a dostačující důvody pro zahrnutí žalobkyně na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině.

               4.

               Čtvrtý vychází z tvrzení, že Rada neprokázala účast žalobkyně na destabilizaci na Ukrajině, nebo jakýkoli její vliv na úspěšné provádění Minských dohod.

               5.

               Pátý vychází z tvrzení, že Rada zjevně pochybila, když měla za to, že byla splněna kritéria pro zařazení žalobkyně na seznam v napadeném rozhodnutí.

               6.

               Šestý vychází z tvrzení, že v důsledku zrušení rozhodnutí Rady 2015/971/SZBP nemá nařízení Rady (EU) č. 833/2014 dostačující právní základ, takže zařazení žalobkyně na seznam podle nařízení Rady (EU) č. 833/2014 prostřednictvím prováděcího nařízení Rady (EU) č. 826/2014 je neúčinné.


title: Věc T-218/11: Žaloba podaná dne 21. dubna 2011 — Dagher v. Rada

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/19

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2011 — Dagher v. Rada
   (Věc T-218/11)
   2011/C 179/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Habib Roland Dagher (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupci: J. Y. Dupeux a F. Dressen, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 85/2011 ze dne 31. ledna 2011 v rozsahu, v němž se jej tento akt týká;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/71/SZBP ze dne 31. ledna 2011 v rozsahu, v němž se jej tento akt týká;

               —

               uložil Radě, aby mu zaplatila částku ve výši 40 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy a dalších typů újmy, jež žalobce utrpěl;

               —

               uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobce uplatňuje jediný žalobní důvod, který je rozdělen na tři části a vychází z porušení podstatných formálních náležitostí.

               —

               V rámci první části žalobce tvrdí, že postup Rady neměl kontradiktorní charakter, jelikož žalovaná neposkytla co nejdříve po zveřejnění napadených aktů údaje umožňující žalobci pochopit důvody opatření, jež byla vůči němu přijata, a následně odmítla další žádosti žalobce o informace, čímž jej zbavila práva úspěšně podat jakýkoli správní opravný prostředek, aby dosáhl jejich zrušení;

               —

               V rámci druhé části žalobce uplatňuje nedostatek odůvodnění v rozsahu, v němž byly důvody uvedené v omezujících opatřeních přijatých vůči žalobci nepřesné a stručné a neumožnily žalobci seznámit se s obsahem výtek, na jejichž základě byly dotčené sankce přijaty;

               —

               V rámci třetí části se žalobce dovolává porušení práva na účinnou soudní ochranu.


title: Věc T-454/14: Žaloba podaná dne 17. června 2014 – Warimex v. OHIM (STONE)

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/49

         Žaloba podaná dne 17. června 2014 – Warimex v. OHIM (STONE)
   (Věc T-454/14)
   2014/C 292/60
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Warimex Waren- Import Export Handels-GmbH (Neuried, Německo) (zástupci: E. Keller a J. Voogd, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. března 2014 ve věci R 1599/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „STONE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 3, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 21, 24 a 25 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 4 64  005.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 75 a článku 76 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-380/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Palirria Souliotis v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Společný celní sazebník — Zařazení v kombinované nomenklatuře — Položka sazebníku — Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Palirria Souliotis v. Komise
   (Věc T-380/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Společný celní sazebník - Zařazení v kombinované nomenklatuře - Položka sazebníku - Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost)
   2013/C 313/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Anonymi Viotechniki kai Emporiki Etairia Kataskevis Konservon — Palirria Souliotis AE (Politika, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a L. Keppenne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 447/2011 ze dne 6. května 2011 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 122, s. 63).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Anonymi Viotechniki kai Emporiki Etairia Kataskevis Konservon — Palirria Souliotis AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 282 24.9.2011.


title: Věc C-265/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. května 2011 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 1907/2006 — Chemické látky — Registrace, hodnocení, povolování těchto látek a jejich omezování — Nařízení REACH — Článek 126 — Sankce za porušení ustanovení nařízení REACH — Neprovedení ve stanovené lhůtě“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/8

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. května 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-265/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 1907/2006 - Chemické látky - Registrace, hodnocení, povolování těchto látek a jejich omezování - Nařízení REACH - Článek 126 - Sankce za porušení ustanovení nařízení REACH - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2011/C 186/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: T. Materne a L. Van den Broeck, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 126 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1) — Sankce, které se uplatní v případě porušení nařízení REACH.

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy, které jsou nezbytné pro uplatňování sankcí za porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 126 tohoto nařízení.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc C-433/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de Castilla y León v. Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de Castilla y León v. Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca
   (Věc C-433/06)
   (2006/C 326/67)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Comunidad Autónoma de Castilla y León

      Žalovaní: Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca
   Předběžná otázka
   Má být čl. 87 odst. 1 Smlouvy vykládán v tom smyslu, že daňová opatření přijatá Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, kterými se mění čl. 29 odst. 1 písm. a) a článek 37 Norma Foral o dani z příjmu právnických osob, musejí být považována za selektivní ve smyslu pojmu „státní podpora“ podle uvedeného ustanovení, a musejí být tedy za podmínek čl. 88 odst. 3 ES oznámena Komisi, když v rámci územní pravomoci uvedené autonomní entity nepůsobící na úrovni státu stanoví daňovou sazbu nižší, než je obecná daňová sazba stanovená zákonem španělského státu a daňový odpočet neexistující ve státní daňové právní úpravě?


title: Věc T-3/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Španělsko v. Komise ( „Fond soudržnosti — Nařízení (ES) č. 1164/94 — Projekty týkající se infrastruktury životního prostředí realizované na území Andalusie (Španělsko) — Částečné zrušení finanční podpory — Veřejné zakázky na stavební práce — Kritéria výběru — Zveřejnění — Způsobilost výdajů — Určení finančních oprav — Článek H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 — Proporcionalita“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-3/07) (1)

   (Fond soudržnosti - Nařízení (ES) č. 1164/94 - Projekty týkající se infrastruktury životního prostředí realizované na území Andalusie (Španělsko) - Částečné zrušení finanční podpory - Veřejné zakázky na stavební práce - Kritéria výběru - Zveřejnění - Způsobilost výdajů - Určení finančních oprav - Článek H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 - Proporcionalita)
   2013/C 325/32
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: původně J. M. Rodríguez Cárcamo, poté A. Rubio González, abogados del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Steiblytė a L. Escobar Guerrero, zmocněnci, ve spolupráci s M. Canal Fontcubertaou, advokátem, poté A. Steiblytė a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5103 ze dne 20. října 2006 o snížení finanční podpory z Fondu soudržnosti pro pět projektů týkajících se infrastruktury životního prostředí realizovaných na území autonomního společenství Andalusie (Španělsko)

      Výrok rozsudku

               1)

               Články 2 až 6 rozhodnutí Komise K(2006) 5103 ze dne 20. října 2006, kterým byla snížena finanční podpora udělená z Fondu soudržnosti pěti projektům týkajícím se infrastruktury životního prostředí realizovaným na území Autonomního společenství Andalusie (Španělsko), se zrušují v rozsahu, v jakém zahrnují částku 476 460 eur z titulu finančních oprav týkajících se projektů s referenčními čísly 2000.ES.16.C.PE.004, 2000.ES.16.C.PE.025, 2000.ES.16.C.PE.066 a 2000.ES.16.C.PE.0138.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Španělské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-86/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/34

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-86/07) (1)

   (2007/C 297/64)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-81/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2011 Longevity Health Products, Inc. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve věci T-363/09, Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Gruppo Lepetit SpA

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2011 Longevity Health Products, Inc. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve věci T-363/09, Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Gruppo Lepetit SpA
   (Věc C-81/11 P)
   2011/C 139/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Longevity Health Products, Inc. (zástupce: J. Korab, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Gruppo Lepetit SpA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               připustit kasační opravný prostředek podaný společností Longevity Health Products, Inc.,

               —

               zrušit rozhodnutí Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 ve věci T-363/09,

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uvádí, že Tribunál porušil její právo na spravedlivý proces tím, že jí neposkytl čas na odpověď na návrhová žádání OHIM.
   Navrhovatelka rovněž tvrdí, že se Tribunál nevyjádřil k argumentům majitelky ochranné známky týkajícím se nebezpečí záměny.


title: Věc C-275/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 93/36/EHS — Veřejné zakázky na dodávky — Dodání softwarové aplikace pro správu registrace motorových vozidel — Vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-275/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/36/EHS - Veřejné zakázky na dodávky - Dodání softwarové aplikace pro správu registrace motorových vozidel - Vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky“)
   2009/C 297/13
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a N. Graf Vitzthum, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 6 ve spojení s článkem 9 směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky (Úř. věst. L 199, s. 1) — Smlouva na dodání softwarové aplikace pro správu registrace vozidel uzavřená bez zadávacího řízení mezi dvěmi právnickými osobami veřejného práva, které jsou zodpovědné za služby zpracování dat pro obce.

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že Datenzentrale Baden-Württemberg udělila zakázku na dodání softwarové aplikace pro správu registrace motorových vozidel prostřednictvím vyjednávacího řízení bez zveřejnění vyhlášení zakázky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-230/14: Žaloba podaná dne 15. dubna 2014 – Deutsche Edelstahlwerke v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/13

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2014 – Deutsche Edelstahlwerke v. Komise
   (Věc T-230/14)
   2014/C 223/18
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Edelstahlwerke GmbH (Witten, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a H. Janssen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – Podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a nižší příplatek EEG pro podniky, které jsou velkými spotřebiteli energie

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, protože příplatek EEG a zvláštní úprava náhrad stanovené v zákoně o upřednostňování obnovitelných energií (dále jen „EEG“) nepředstavují poskytnutí státních nebo státem kontrolovaných prostředků. Všechny skutečnosti relevantní pro kvalifikaci těchto opatření se zjistily v přípravném řízení mezi Komisí a Spolkovou republikou Německo. Neexistovaly již žádné pochybnosti, o kterých by měla Komise rozhodnout v řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty

                           —

                           Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že Komise porušila čl. 108 odst. 1 SFEU a zásadu právní jistoty tím, že uplatnila řízení týkající se nové podpory podle čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 namísto řízení pro existující podpory podle článku 17 a následujících nařízení č. 659/1999 při přezkumu svého předběžného posouzení EEG jako podpory. V této souvislosti především uvedla, že rozhodnutím ze dne 22. května 2002 Komise nepovažovala EEG 2000 za podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož nedošlo k převodu státních prostředků. Změny z EEG 2000 na EEG 2012 nebyly v porovnání s rozhodnutím ze dne 22. května 2002 zásadní. Komise tak mohla namítat změněný právní názor Komise v řízení podle čl. 108 odst. 1 SFEU bez zatížení žalobkyně.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 41 Listiny základních práv a práva být vyslechnut

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaná vydala napadené rozhodnutí, aniž by žalobkyni předtím poskytla možnost se vyjádřit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-166/11: Žaloba podaná dne 17. března 2011 — Häfele v. OHIM (Infront)

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/33

         Žaloba podaná dne 17. března 2011 — Häfele v. OHIM (Infront)
   (Věc T-166/11)
   2011/C 145/55
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Německo) (zástupci: M. Eck a J. Dönch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. ledna 2011 ve věci R 1711/2010-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Infront“ pro výrobky zařazené do tříd 6 a 20.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost, není popisná a nejedná se o vžité označení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-297/05: Žaloba podaná dne  22. července 2005  Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/11

         Žaloba podaná dne 22. července 2005 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království
   (Věc C-297/05)
   (2005/C 296/22)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. července 2005 žaloba směřující proti Nizozemskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Michelem van Beekem a Désirée Zijlstra, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Nizozemské království tím, že podřizovalo motorová vozidla, evidovaná dříve v jiném členském státě, před jejich evidencí v Nizozemsku technické kontrole, přičemž taková kontrola není nutná při převodu motorového vozidla evidovaného v Nizozemsku na jiného vlastníka nebo držitele se sídlem nebo bydlištěm v Nizozemsku, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 28 a 30 ES.

               2.

               uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Technické kontroly, kterými Nizozemsko podmínilo zápis do vnitrostátní evidence státních poznávacích značek u motorových vozidel evidovaných dříve v jiném členském státě, nejsou s ohledem na cíle uvedené v článku 30 ES nebo ke sledování kategorického požadavku ve smyslu judikatury Soudního dvora odůvodněné.


title: Věc T-184/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. listopadu 2016 – Trivisio Prototyping v. Komise „Finanční pomoc — Šestý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace — Smlouvy na projekty ULTRA, CINeSPACE a IMPROVE — Částečné překvalifikování žaloby — Rozhodnutí představující exekuční titul — Článek 299 SFEU — Rozhodčí doložka — Uznatelné náklady — Vrácení vyplacených částek“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. listopadu 2016 – Trivisio Prototyping v. Komise
   (Věc T-184/15) (1)

   („Finanční pomoc - Šestý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace - Smlouvy na projekty ULTRA, CINeSPACE a IMPROVE - Částečné překvalifikování žaloby - Rozhodnutí představující exekuční titul - Článek 299 SFEU - Rozhodčí doložka - Uznatelné náklady - Vrácení vyplacených částek“)
   (2017/C 006/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Trivisio Prototyping GmbH (Trevír, Německo) (zástupci: původně A. Bartosch a A. Böhlke, poté A. Böhlke, avocats)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a F. Moro, zmocněnci, ve spolupráci s R. van der Hout a S. Blazek, avocats)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C (2015) 633 final ze dne 2. února 2015 o vrácení částky v celkové výši 385 112,19 eur navýšené o úroky a návrh založený na článku 272 SFEU a směřující k prohlášení, že pohledávka, kterou má Komise dle svého tvrzení vůči společnosti Trivisio Prototyping, neexistuje.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Trivisio Prototyping GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2015.


title: Věc T-46/06: Žaloba podaná dne  13. února 2006  – Galileo Lebensmittel v. Komise

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/39

         Žaloba podaná dne 13. února 2006 – Galileo Lebensmittel v. Komise
   (Věc T-46/06)
   (2006/C 86/77)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (Trierweiler, Německo) (zástupce: K. Bott, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit za neplatné rozhodnutí žalované rezervovat doménu galileo.eu a nařídit žalované, aby přenechala doménu galileo.eu rejstříku pro poskytování domén nejvyšší úrovně „.eu“ (EURid) k volné registraci.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně požádala prostřednictvím elektronické podatelny o registraci domény „galileo.eu“ coby domény nejvyšší úrovně „.eu“. Rejstřík, EURid, této žádosti nevyhověl s odůvodněním, že požadovaná doména je rezervována pro žalovanou.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně porušení článku 9 nařízení (ES) č. 874/2004 (1). Kromě toho tvrdí, že byla porušena její práva podle čl. 2 odst. 2, čl. 10 odst. 1 prvního pododstavce a čl. 12 odst. 2 třetího pododstavce nařízení č. 874/2004.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně „.eu“ a zásady, jimiž se řídí registrace


title: Věc T-262/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2014 – Central Bank of Iran v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Překážka věci zahájené — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu“

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2014 – Central Bank of Iran v. Rada
   (Věc T-262/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Překážka věci zahájené - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu“)
   2014/C 388/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Central Bank of Iran (Teherán, Irán) (zástupce: M. Lester, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a V. Piessevaux, zmocněnci)

      Předmět věci

   V podstatě návrh na zrušení, zaprvé, rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 19, s. 22), a rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně zapsáno na seznam uvedený, respektive po přezkumu ponecháno na seznamu uvedeném v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), a zadruhé nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení č. 267/2012 (Úř. věst. L 282, s. 16), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně zapsáno na seznam uvedený, respektive po přezkumu ponecháno na seznamu uvedeném v příloze IX nařízení č. 267/2012.

      Výrok rozsudku

               1)

               Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1) se v rozsahu, v němž bylo jméno Central Bank of Iran zapsáno na seznam uvedený v jeho příloze IX, zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Rada Evropské unie ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Central Bank of Iran.

               4)

               Central Bank of Iran ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Radou.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc C-266/05 P: Opravný prostředek podaný Josem Mariou Sisonem 27. června 2005 proti rozsudku vydanému dne 26. dubna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve spojených věcech T-110/03, T-150/03 a T-405/03, Jose Maria Sison v. Rada Evropské unie

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/4

         Opravný prostředek podaný Josem Mariou Sisonem 27. června 2005 proti rozsudku vydanému dne 26. dubna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve spojených věcech T-110/03, T-150/03 a T-405/03, Jose Maria Sison v. Rada Evropské unie
   (Věc C-266/05 P)
   (2005/C 243/06)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 27. června 2005 opravný prostředek podaný Josem Mariou Sisonem, s bydlištěm v Utrechtu, Nizozemsko, zastoupeným J. Fermonem, A. Comtem, H. Schultzem a D. Gursesem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 26. dubna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve spojených věcech T-110/03, T-150/03 a T-405/03 (1), Jose Maria Sison v. Rada Evropské unie.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2005 ve spojených věcech T-110/03, T-150/03 a T-450/03.

               —

               zrušil na základě článku 230 ES následující: a) rozhodnutí Rady ze dne 27. února 2003 (06/c/01/03): odpověď přijatá Radou dne 27. února 2003 na potvrzující žádost Jana Fermona zaslanou faxem dne 3. února 2003 podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 (2), oznámená právnímu zástupci žalobce dne 28. února 2003; b) rozhodnutí Rady ze dne 21. ledna 2003 (41/c/01/02): odpověď přijatá Radou dne 21. ledna 2003 na potvrzující žádost Jana Fermona zaslanou faxem dne 11. prosince 2002 podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001, oznámená právnímu zástupci žalobce dne 23. ledna 2003; a c) rozhodnutí Rady ze dne 2. října 2003 (36/c/02/03): odpověď přijatá Radou dne 2. října 2003 na potvrzující žádost Jana Fermona (2/03) podanou Radě telefaxem dne 5. září 2003, došlou generálnímu sekretariátu Rady dne 8. září 2003, podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístup k dokumentům.

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastník řízení podávající opravný prostředek tvrdí, že rozsudek Soudu prvního stupně musí být zrušen z následujících důvodů:

               1.

               Porušení článků 220, 225 a 230 ES, základní zásady práva Společenství uvedené v článcích 6 a 13 EÚLP a práva na obhajobu.
               Soud prvního stupně protiprávně omezil rozsah svého přezkoumání legality bez toho, aby odpověděl na argumenty žalobce.

               2.

               Porušení práva na přístup k dokumentům (čl. 1 druhý pododstavec a čl. 6 odst. 1 EU, článek 255 ES, čl. 4 odst. 1 písm. a), čl. 4 odst. 6 a článků 220, 225 a 230 ES).
               Přezkoumání provedené Soudem prvního stupně ve skutečnosti vedlo ke zcela volnému uvážení Rady a k úplnému zamítnutí přístupu k dokumentům.

               3.

               Porušení povinnosti uvést odůvodnění (článek 253 ES) a článků 220, 225 a 230 ES.
               Přezkoumání Soudem prvního stupně vedlo k popření povinnosti uvést odůvodnění a porušilo článek 253 ES.

               4.

               Porušení práva na přístup k dokumentům (čl. 1 druhý pododstavec a čl. 6 odst. 1 EU, článek 255 ES) a článku 6.2 EÚLP a práva na presumpci neviny a článku 13 EÚLP, kterým se stanoví právo na účinné právní prostředky proti porušení práv uvedených v EÚLP.
               Soud prvního stupně svévolně omezil rozsah věci.

               5.

               Porušení práva na přístup k dokumentům a čl. 1 druhého pododstavce a čl. 6 odst. 1 EU, článku 255 ES, čl. 4 odst. 5 a čl. 9 odst. 3 nařízení Rady č. 1049/2001.
               Soud prvního stupně nesprávně vyložil a nesprávně použil články 4 a 9 nařízení Rady č. 1049/2001.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7. 2005, s. 15.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise


title: Věc C-430/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 17. září 2007 – Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 17. září 2007 – Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-430/07)
   (2007/C 297/38)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Raad van State
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Předběžné otázky

               1)

               Jsou provedené testy BSE, které byly na základě nařízení z roku 1985 o vývozu čerstvého masa a přípravků z masa (Stcrt. 2001, č. 218), kterým byl proveden čl. 1 odst. 3 rozhodnutí 2000/764/ES o testování skotu na přítomnost bovinní spongiformní encefalopatie a o změně rozhodnutí 98/272/ES o epidemiologickém sledování přenosné spongiformní encefalopatie (1), od 1. ledna 2001 povinné, testy ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení č. 2777/2000 o přijetí mimořádných opatření na podporu trhu s hovězím masem (2)?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, musí být čl. 2 odst. 1 nařízení č. 2777/2000 považován za intervenci zaměřenou na stabilizaci trhu s hovězím masem (opatření na podporu trhu) ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1258/1999 o financování společné zemědělské politiky (3), nebo za zvláštní veterinární opatření ve smyslu písm. d) tohoto ustanovení, anebo za obojí?

               3)

               Jestliže dotčené opatření představuje (rovněž) opatření na podporu trhu, znamená to, že s ohledem na rozsudek Soudního dvora ze dne 30. září 2003, Německo v. Komise (C 239/01) (4) musí být prováděné testy financovány výlučně Společenstvím, a tudíž je čl. 2 odst. 2 nařízení č. 2777/2000, v rozsahu, v němž stanoví, že Společenství financuje pouze část nákladů testů BSE, neplatný, protože je v rozporu s nařízením č. 1254/1999 (5)?

               4)

               Brání nařízení č. 2777/2000 za předpokladu, že je jeho čl. 2 odst. 2 platný, členským státům v tom, aby přenesly náklady na provedení testů BSE na hospodářské subjekty?

               5)

               Je třeba čl. 5 odst. 4 druhý pododstavec směrnice 85/73/EHS o financování veterinárních inspekcí a kontrol čerstvého masa a drůbežího masa (6) ve smyslu směrnic 89/662/EHS (7), 90/425/EHS (8), 90/675/EHS (9) a 91/496/EHS (10), změněné a kodifikované směrnicí 96/43/ES (11), vykládat v tom smyslu, že tato směrnice nebrání členskému státu, aby přenesl náklady na provedení testů BSE? Pokud ano, jaké požadavky musí výběr poplatku za provedené testy BSE splňovat?

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2000 (Úř. věst. L 305, s. 35).

      (2)  Nařízení Komise ze dne 18. prosince 2000 (Úř. věst. L 321, s. 47).

      (3)  Nařízení Rady ze dne 17. května 1999 (Úř. věst. L 160, s. 103).

      (4)  Recueil, s. I-10333.

      (5)  Nařízení Rady ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21).

      (6)  Směrnice Rady ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinárních inspekcí a kontrol čerstvého masa a drůbežího masa (Úř. věst. L 32, s. 14).

      (7)  Směrnice Rady ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu (Úř. věst. L 395, s. 13).

      (8)  Směrnice Rady ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu (Úř. věst. L 224, s. 29).

      (9)  Směrnice Rady ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí (Úř. věst. L 373, s. 1).

      (10)  Směrnice Rady ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS (Úř. věst. L 268, s. 56).

      (11)  Směrnice Rady 96/43/ES ze dne 26. června 1996, kterou se mění a kodifikuje směrnice 85/73/EHS tak, aby se zajistilo financování veterinárních prohlídek a kontrol živých zvířat a některých živočišných produktů, a kterou se mění směrnice 90/675/EHS a 91/496/EHS (Úř. věst. L 268, s. 56).


title: Věc T-392/16: Usnesení Tribunálu ze dne 13. října 2016 – Axium v. Parlament

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. října 2016 – Axium v. Parlament
   (Věc T-392/16) (1)

   (2017/C 014/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 5.9.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  6. prosince 2005  ve věci C-461/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven): Gaston Schul Douane-expediteur BV proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Článek 234 ES — Povinnost vnitrostátního soudu položit předběžnou otázku — Neplatnost ustanovení práva Společenství — Cukr — Dodatečné dovozní clo — Nařízení (ES) č. 1423/95 — Článek 4)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 6. prosince 2005
   ve věci C-461/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven): Gaston Schul Douane-expediteur BV proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (1)

   (Článek 234 ES - Povinnost vnitrostátního soudu položit předběžnou otázku - Neplatnost ustanovení práva Společenství - Cukr - Dodatečné dovozní clo - Nařízení (ES) č. 1423/95 - Článek 4)
   (2006/C 36/11)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-461/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 24. října 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 4. listopadu 2003, v řízení mezi Gaston Schul Douane-expediteur BV a Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Malenovský, předsedové senátů, N. Colneric (zpravodaj), S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, G. Arestis, A. Borg Barthet a M. Ilešič, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 6. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 234 třetí pododstavec ES ukládá vnitrostátnímu soudu, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva, povinnost předložit Soudnímu dvoru otázku ohledně platnosti ustanovení nařízení i v případě, že Soudní dvůr již prohlásil odpovídající ustanovení jiného srovnatelného nařízení za neplatná.

               2.

               Článek 4 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa, je neplatný v rozsahu, v němž stanoví, že dodatečné clo, které upravuje, je v zásadě určeno na základě reprezentativní ceny upravené v čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení a že toto clo je určeno na základě dovozní ceny CIF dotyčné zásilky pouze na základě žádosti podané dovozcem.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc T-168/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. září 2006 – L & D v. OHIM – Sämann (Aire Limpio) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Starší obrazové ochranné známky představující jedli obsahující, u některých z nich, slovní prvky — Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek Aire Limpio — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 73 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. září 2006 – L & D v. OHIM – Sämann (Aire Limpio)
   (Věc T-168/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší obrazové ochranné známky představující jedli obsahující, u některých z nich, slovní prvky - Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek ‚Aire Limpio‘ - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 73 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 281/52)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: L & D, SA (Huercal de Almeria, Španělsko) (zástupci: původně M. Knospe, poté S. Miralles Miravet a A. Castedo Garcia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Julius Sämann Ltd (Zug, Švýcarsko) (zástupci: A. Castán Pérez-Gómez a E. Armijo Chávarri, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. března 2004 (věc R 326/2003-2), týkajícího se námitkového řízení mezi Julius Sämann Ltd a L & D, SA.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6. 11. 2004.


title: Věc T-302/06: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2006 – Hartmann v. OHIM (E)

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/27

         Žaloba podaná dne 6. listopadu 2006 – Hartmann v. OHIM (E)
   (Věc T-302/06)
   (2006/C 310/51)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Paul Hartmann Aktiengesellschaft (Heidenheim, Německo) (zástupkyně: K. Gründig-Schnelle, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „E“ pro výrobky tříd 5, 10 a 25 – přihláška č. 4 316 949

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zpochybnění přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94