title: Věc C-123/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. března 2013 společnostmi Versalis SpA, Eni SpA proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 13. prosince 2012 ve věci T-103/08, Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA a Eni SpA v. Komise

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. března 2013 společnostmi Versalis SpA, Eni SpA proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 13. prosince 2012 ve věci T-103/08, Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA a Eni SpA v. Komise
   (Věc C-123/13 P)
   2013/C 147/23
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Versalis SpA, Eni SpA (zástupci: M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante a V. Laroccia, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit zcela nebo zčásti rozsudek Tribunálu Evropské Unie ze dne 13. prosince 2012 v rozsahu, v němž se zamítá společná žaloba společností Versalis a Eni, a proto:

                           —

                           zrušit zcela nebo zčásti rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. prosince 2007, které se týká řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP, věc COMP/F/38.629 — Chloroprénový kaučuk;

                           —

                           zrušit nebo alespoň snížit pokutu uloženou v rozhodnutí společnostem Versalis a Eni.

         Podpůrně

               —

               zrušit zcela nebo zčásti rozsudek v rozsahu, v němž se zamítá žaloba společností Versalis a Eni ve věci T-103/08 a vrátit věc Tribunálu za účelem rozhodnutí ve věci samé ve světle výkladu poskytnutého Soudním dvorem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení týkajících se tohoto řízení a předcházející věci T-103/08.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku proti rozsudku ve věci T-103/08 společnosti Versalis a Eni zaprvé tvrdí, že se Tribunál v rozporu s článkem 101 SFEU odchýlil od evropské judikatury relevantní pro účely přičtení mateřské společnosti Eni protiprávního jednání, kterého se měly dopustit její dceřiné společnosti v gumárenském průmyslu (chloroprénový kaučuk), a zejména, že se Tribunál odchýlil od svých povinností provést relevantní analýzu a uvést odůvodnění v rámci hodnocení důkazů předložených k vyvrácení domněnky, že Eni vykonávala rozhodující vliv, čímž tak porušil základní zásady legality a odpovědnosti za své vlastní činy ve vztahu k antimonopolnímu závazku, presumpce neviny a práva na obhajobu, jakož i zásadu omezené odpovědnosti společností.
   Zadruhé Versalis a Eni tvrdí, že Tribunál nesprávně použil evropskou judikaturu relevantní pro účely přičtení společnosti Versalis protiprávního jednání, kterého se dopustila Syndial S.p.A. a nedostatečně odůvodnil zamítnutí žalobních důvodů uplatněných Eni a Versalis v prvním stupni.
   Třetím důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelky namítají, že Tribunál nesprávně a kontradiktorním způsobem použil zásadu zakotvenou v judikatuře týkající se výslovného vystoupení z kartelové dohody, a porušil zásadu in dubio pro reo, když došel k závěru, že se EniChem S.p.A. účastnila na setkání ve dnech 12. a 13. května 1993 ve Florencii a že setkání, která se konala v roce 2002, na kterém se Versalis účastnila, měla protisoutěžní povahu. V důsledku toho Tribunál provedl nesprávné posouzení a nevykonal svou pravomoc úplného přezkumu, když konstatoval, že se tyto společnosti účastnily kartelové dohody po celou dobu jejího trvání (to znamená od května 1993 do května 2002).
   Mimoto navrhovatelky tvrdí, že Tribunál porušil právo Evropské unie tím, že nekonstatoval, že se Komise dopustila závažných chyb při stanovení základní částky pokuty ve smyslu pokynů o metodě stanovování pokut.
   Tribunál rovněž porušil právo Evropské unie tím, že částečně potvrdil uplatnění přitěžující okolnosti opakovaného protiprávního jednání na Versalis, a mimoto nedostatečně odůvodnil svůj závěr v tomto bodě; podpůrně Tribunál nesprávně stanovil procentuální snížení navýšení pokuty a zachoval společnou a nerozdílnou odpovědnost Eni za zaplacení pokuty, i vzhledem k opakovanému protiprávnímu jednání.
   Podle navrhovatelek pak Tribunál zjevně nesprávně použil čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) při stanovení maximální výše pokuty a pochybil v tom, že nevykonal svou pravomoc úplného přezkumu toho, jak Komise uplatnila oznámení o shovívavosti. Dále navrhovatelky tvrdí, že Tribunál rovněž nekonstatoval, že Komise porušila zásady ekvity, rovného zacházení a ochrany legitimního očekávání, když zaprvé zbavila Versalis a ENI jejich možnosti soutěžit za rovných podmínek s ostatními podniky, aby dosáhly snížení pokuty, a zadruhé konstatovala, že si jejich spolupráce nezasluhuje snížení pokuty ve smyslu výše uvedeného oznámení a pokynů.
   Konečně navrhovatelky tvrdí, že Tribunál nevykonal svou pravomoc úplného přezkumu posouzení Komise týkajících se vyčíslení konečné pokuty.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-387/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Ancona (Itálie) dne 13. srpna 2007 – MI.VER Srl, Daniele Antonelli v. Provincia di Macerata

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Ancona (Itálie) dne 13. srpna 2007 – MI.VER Srl, Daniele Antonelli v. Provincia di Macerata
   (Věc C-387/07)
   (2007/C 283/15)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Ancona
   Účastnice původního řízení

      Žalobci: MI.VER Srl, Daniele Antonelli

      Žalovaná: Provincia di Macerata
   Předběžné otázky

               1)

               Dovoluje koncept „přechodného skladování“ stanovený směrnicí o odpadech 75/442/EHS (1) původci smíchat odpady spadající pod různé kódy v rámci Evropského katalogu odpadů, jak je stanoven rozhodnutím Komise 2000/532/ES (2) ze dne 30. května 2000?

               2)

               V případě kladné odpovědi, může být kód CER 15.01.06 „směsné obaly“ užíván pro označení odpadů tvořených nahromaděnými obaly z různého materiálu, nebo tento kód označuje výlučně obaly z více materiálů, neboli tvořené samostatnými složkami z různého materiálu?

      (1)  Úř. věst. L 194, s. 39.

      (2)  Úř. věst. L 226, s. 3.


title: Věc T-184/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2014 – Moonich Produktkonzepte & Realisierung v. OHIM – Thermofilm Australia (HEATSTRIP) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství HEATSTRIP — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2014 – Moonich Produktkonzepte & Realisierung v. OHIM – Thermofilm Australia (HEATSTRIP)
   (Věc T-184/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství HEATSTRIP - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 282/34
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Moonich Produktkonzepte & Realisierung GmbH (Sauerlach b. München, Německo) (zástupce: H. Pannen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Thermofilm Australia Pty Ltd (Melbourne, Austrálie) (zástupci: J. Kroher a K. Bach, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. ledna 2012 (věc R 1956/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Thermofilm Australia Pty Ltd a Moonich Produktkonzepte & Realisierung GmbH.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Moonich Produktkonzepte & Realisierung GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a náklady řízení vynaložené Thermofilm Australia Pty Ltd.

      (1)  Úř. věst. C 200, 7.7.2012.


title: Věc T-293/15: Žaloba podaná dne 5. června 2015 – Banimmo v. Komise

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/49

         Žaloba podaná dne 5. června 2015 – Banimmo v. Komise
   (Věc T-293/15)
   (2015/C 236/65)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banimmo SA (Brusel, Belgie) (zástupci: V. Ost a M. Vanderstraeten, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění a práva žalobkyně na řádnou správu a účinnou soudní ochranu, neboť navzdory opakovaným žádostem žalobkyně jí Komise nikdy nesdělila důvody pro odmítnutí její nabídky.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že během řízení byly v rozporu se zásadami transparentnosti a rovnosti mezi uchazeči změněny některé podstatné prvky dotčeného oznámení o vyhledání nemovitostí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady transparentnosti, jelikož Komise vedla jednání s jednotlivými uchazeči nepředvídatelným a málo transparentním způsobem, a zejména formálně neoznámila jednotlivé fáze řízení a lhůty pro podání nabídek.


title: Věc C-327/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2007 Bolloré SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 26. dubna 2007 ve spojených věcech T-109/02 (Bolloré v. Komise), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton v. Komise), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld v. Komise), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler v. Komise), T-126/02 (M-real Zanders v. Komise), T-128/02 (Papeteries Mougeot v. Komise), T-129/02 (Torraspapel v. Komise), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles v. Komise) a T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga v. Komise)

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2007 Bolloré SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 26. dubna 2007 ve spojených věcech T-109/02 (Bolloré v. Komise), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton v. Komise), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld v. Komise), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler v. Komise), T-126/02 (M-real Zanders v. Komise), T-128/02 (Papeteries Mougeot v. Komise), T-129/02 (Torraspapel v. Komise), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles v. Komise) a T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga v. Komise)
   (Věc C-327/07 P)
   (2007/C 223/06)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Bolloré SA (zástupci: C. Momège a P. Gassenbach, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek v části, ve které jednak porušil práva obhajoby Bolloré SA a zásadu presumpce neviny a jednak zkreslil důkazy při určování doby trvání protiprávního jednání;

               —

               s konečnou platností rozhodnout ve věci T-109/02, v souladu s článkem 61 statutu Soudního dvora, a zrušit tak rozhodnutí Komise 2004/337/ES ze dne 20. prosince 2001 ohledně postupu podle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/36.212 – Samopropisovací papír) (1) v části, ve které se týká Bolloré SA, nebo v každém případě snížit výši pokuty udělené Bolloré SA Komisí a potvrzené Soudem;

               —

               v případě, že Soudní dvůr sám nerozhodne ve věci, nerozhodnout o nákladech řízení a vrátit věc Soudu k novému projednání v souladu s rozhodnutím Soudního dvora;

               —

               a konečně, uložit v souladu s článkem 69 jednacího řádu Komisi náhradu nákladů jak v řízení před Soudem, tak v řízení před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku dva důvody.
   Svým prvním důvodem, skládajícím se ze dvou částí, uplatňuje jednak skutečnost, že Soud tím, že nezrušil výše uvedené rozhodnutí Komise, přestože v témže rozsudku došel k závěru, že oznámení námitek neumožnilo navrhovatelce seznámit se s námitkou vycházející z její přímé účasti na protiprávním jednání, dokonce ani se skutečnostmi uplatněnými Komisí na podporu této námitky, takže navrhovatelka nemohla užitečně zajistit svoji obhajobu v průběhu správního řízení, porušil základní zásadu dodržování práv obhajoby.
   Práva obhajoby byla dále porušena tím, že Soud rozhodl, že protiprávnost, které se Komise dopustila, nemůže odůvodňovat zrušení sporného rozhodnutí, jelikož neměla rozhodující vliv na výrok tohoto rozhodnutí. Podle navrhovatelky má totiž oznámení námitek v právu hospodářské soutěže Společenství natolik zásadní úlohu, že nedodržení pravidel týkajících se oznámení námitek, souvisejících s označením a určením odpovědnosti, mělo s konečnou platností vést ke zrušení sporného rozhodnutí.
   Svým druhým důvodem navrhovatelka dále tvrdí, že Soud při určování doby trvání protiprávního jednání a následném stanovení výše pokuty pro Bolloré jednak porušil zásadu presumpce neviny tím, že vycházel pouze z nepodložených náznaků, a jednak zkreslil důkazy týkající se hodnoty přisuzované prohlášením jiné společnosti (Arjo Wiggins Appleton) a údajné protisoutěžní povahy oficiální schůzky Evropského sdružení evropských výrobců samopropisovacího papíru konané v Curychu dne 23. ledna 1992.

      (1)  Úř. věst. 2004, L 115, s. 1.


title: Věc C-594/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf — Německo) — Christoph Becker v. Société Air France SA

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/56

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf — Německo) — Christoph Becker v. Société Air France SA
   (Věc C-594/11) (1)

   2013/C 225/107
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc C-344/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Mora Kommun (Švédsko) dne 21. srpna 2009 — M. Dan Bengtsson v. Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Mora Kommun (Švédsko) dne 21. srpna 2009 — M. Dan Bengtsson v. Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom
   (Věc C-344/09)
   ()
   2010/C 317/24
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Mora Komun (Švédsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: M. Dan Bengtsson

      Žalované: Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom

      Předběžné otázky

               1)

               Miljö- och hälsoskyddsnämnden [komise pro ochranu životního prostředí a zdraví] obce Mora (Švédsko) žádá, aby byla Soudnímu dvoru položena předběžná otázka ohledně výkladu doporučení Rady 1999/519/ES (1) z hlediska čl. 174 odst. 2 ES. Otázka zní, zda mají být referenční úrovně elektromagnetických polí stanovené tímto doporučením vykládány tak, že je nutno je považovat za vodítko k uplatnění zásady obezřetnosti, nebo zda uvedená zásada doplňuje doporučení 1999/519?

      (1)  Doporučení Rady 1999/519/ES ze dne 12. července 1999 o omezení expozice osob elektromagnetickým polím (od 0 Hz do 300 GHz) (Úř. věst. L 199, s. 59)


title: Věc C-53/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná el Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 2. února 2017 – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt. v. Nemzetgazdasági Minisztérium

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná el Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 2. února 2017 – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt. v. Nemzetgazdasági Minisztérium
   (Věc C-53/17)
   (2017/C 144/28)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt.

      Žalovaný: Nemzetgazdasági Minisztérium

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 3 odst. 3 přílohy I nařízení Komise (ES) č. 800/2008 (1) ze dne 6. srpna 2008, konkrétně pododstavec, který zní: „Podniky, které mají jeden či více takových vztahů s fyzickou osobou nebo se skupinou fyzických osob, které jednají společně, jsou taktéž považovány za propojené podniky, pokud svou činnost nebo část své činnosti vykonávají na stejném relevantním trhu nebo na sousedních trzích“, vykládán v tom smyslu, že podniky vykonávající činnost na stejném trhu jako členové globální skupiny podniků držené stejnou skupinou vlastníků jsou jako takové a bez ohledu na další okolnosti považovány za „propojené podniky“, aniž je třeba přezkoumat, zda mezi nimi skutečně existuje některý ze vztahů uvedených v čl. 3 odst. 3 prvním pododstavci písm. a) až d), a zda činnosti na stejném trhu vykonávají na základě společné dohody?

               2)

               Má být v případě záporné odpovědi na první otázku uvedený pododstavec vykládán v tom smyslu, že z podniků, které vykonávají činnost na stejném trhu jako členové globální skupiny podniků držené stejnou skupinou vlastníků, jsou za „propojené podniky“ považovány pouze podniky, které mezi sebou mají některý ze vztahů uvedených v čl. 3 odst. 3 prvním pododstavci písm. a) až d)?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách) (Úř. věst. L 214, s. 3).


title: Věc T-295/14: Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Autoneum Germany v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/44

         Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Autoneum Germany v. Komise
   (Věc T-295/14)
   2014/C 223/47
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Autoneum Germany GmbH (Roßdorf, Německo) (zástupci: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU proti Spolkové republice Německo z důvodu podpory elektrické energie z obnovitelných zdrojů a nižšího příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie, státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), v rozsahu, v němž se týká nižšího příspěvku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neexistence zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie, stanovený v zákoně o přednosti energie z obnovitelných zdrojů (Gesetz für Vorrang erneuerbarer Energien) (dále jen „EEG“) nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že uživatelé s vysokou spotřebou energie jistě nebudou uvedenou právní úpravou zvýhodněni. Zvláštní systém kompenzací je spíše náhradou za mimořádné výdaje, které postihují zejména žalobkyni a srovnatelné odběratele v rámci podpory elektrické energie z obnovitelných zdrojů energie a slouží k obnově konkurenceschopnosti uživatelů s vysokou spotřebou energie, kteří by byli příplatkem EEG značně poškozeni.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nedošlo k poskytnutí státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně mimoto tvrdí, že zvláštní systém kompenzací nepředstavuje podporu poskytovanou „státem nebo ze státních zdrojů“. V této souvislosti uvádí, že samotný příplatek EEG nepředstavuje státní prostředky, a proto ani zřeknutí se tohoto příplatku prostřednictvím zvláštního kompenzačního systému nemůže představovat podporu poskytnutou ze státních prostředků.

                           —

                           Příplatek EEG nevybírá, nespravuje, a tím spíše nerozděluje stát nebo státem stanovená nebo zřízená veřejná či soukromá instituce. Příplatek EEG je naopak možné vybírat přímo prostřednictvím provozovatelů elektrických přenosových soustav na základě odpovídajícího občanskoprávního nároku. Příplatek EEG není příjmem státního rozpočtu, takže zvláštní kompenzační systém následně žádným způsobem nepřímo nebo přímo příjmy státu.

                           —

                           Prostředky EEG nedisponují ani státní orgány. Krom toho neexistuje ani veřejná kontrola prostředků EEG například prostřednictvím Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Spolkový úřad pro hospodářství a kontrolu vývozu, BAFA), nebo Spolkové agentury pro přenosové sítě (Bundesnetzagentur).


title: Věc C-214/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 18. dubna 2016 – Conley King v. The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 18. dubna 2016 – Conley King v. The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar
   (Věc C-214/16)
   (2016/C 222/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Conley King

      Odpůrci: The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

      Předběžné otázky

   Dojde-li ke sporu mezi pracovníkem a zaměstnavatelem o to, zda má pracovník nárok na dovolenou za kalendářní rok s náhradou mzdy na základě článku 7 směrnice 2003/88 (1)

               1)

               je slučitelné s unijním právem, a zejména se zásadou účinné právní ochrany, pokud pracovník musí začít čerpat dovolenou dříve, než může být určeno, zda má nárok na to, aby byla placená?

               2)

               Pokud pracovník nevyčerpá celou dovolenou za kalendářní rok nebo její část, na kterou má nárok, v referenčním roce, kdy by mělo být určité právo vykonáno, za okolností, kdy by tak učinil, pokud by mu zaměstnavatel neodmítl vyplatit náhradu mzdy za dobu čerpání dovolené, může pracovník uplatňovat, že je mu bráněno ve výkonu jeho práva na placenou dovolenou, takže se dané právo převádí do doby, kdy má možnost jej vykonat?

               3)

               Pokud se dané právo převádí, děje se tak neomezeně, nebo existuje omezená doba pro výkon převedeného práva, a to obdobně s omezeními, která se uplatní v případech, kdy pracovník nemůže vykonat své právo na dovolenou v referenčním roce z důvodu nemoci?

               4)

               Neexistuje-li žádné zákonné či smluvní ustanovení, které by upřesňovalo dobu převoditelnosti, je soud povinen určit omezení doby převoditelnosti, aby bylo zajištěno, že použití nařízení nenarušuje účel článku 7?

               5)

               Pokud ano, je doba 18 měsíců následujících po konci referenčního roku, ve kterém vznikl nárok na dovolenou, slučitelná s právem podle článku 7?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9)


title: Věc C-196/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landegericht Aachen (Německo) dne 18. dubna 2014 – Horst Hoeck v. Řecká republika

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landegericht Aachen (Německo) dne 18. dubna 2014 – Horst Hoeck v. Řecká republika
   (Věc C-196/14)
   2014/C 194/22
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landegericht Aachen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Horst Hoeck

      Žalovaná: Řecká republika

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (1) vykládat tak, že tato ustanovení vesměs brání žalobě, podané proti Řecké republice jakožto žalované k Landgericht Aachen, jíž se žalobce domáhá od žalované úroků z období let 2011-2012 z dluhopisů (státních půjček) vydaných žalovanou a nabytých žalobcem v červenci 2011, které byly předmětem nabídky výměny, kterou žalovaná koncem února 2012 předložila i žalobci, a kterou žalobce odmítl, s tím výsledkem, že žalovaná dluhopisy/státní půjčky držené žalobcem přesto vyměnila za nové?

               2)

               Je třeba článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech vykládat tak, že tato ustanovení vesměs brání žalobě, podané proti Řecké republice jakožto žalované k Landgericht Aachen, jíž se žalobce podpůrně domáhá platby od žalované ve výši nominální hodnoty jejích dluhopisů/státních půjček nabytých žalobcem, včetně neuhrazených úroků, z důvodu nucené výměny vylíčené v bodě 1?

               3)

               Je třeba původní řízení [před] Landgericht Aachen 12 O 177/13 třeba považovat za řízení dle občanského či obchodního práva, kdy se uplatní čl. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech?

               4)

               Anebo se jedná o správní záležitost, popř. záležitost odpovědnosti státu, ohledně níž se ustanovení uváděná v bodech 1, 2 a 3 výše neuplatní?

      (1)  Úř. věst. L 324, s. 79.


title: Věc T-403/12 R: Usnesení soudce Tribunálu příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 14. listopadu 2012 — Intrasoft International v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky — Nabídkové řízení — Odmítnutí nabídky — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/38

         Usnesení soudce Tribunálu příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 14. listopadu 2012 — Intrasoft International v. Komise
   (Věc T-403/12 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky - Nabídkové řízení - Odmítnutí nabídky - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti)
   2013/C 9/69
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Intrasoft International SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a E. Georgieva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Zastoupení Evropské unie při Srbské republice ze dne 10. srpna 2012, kterým byla zamítnuta nabídka podaná žalobkyní v rámci výzvy k podávání nabídek EuropeAid/131367/C/SER/RS na zakázku technická podpora pro srbskou celní správu v rámci modernizace celního systému (JO 2011/S 160-262712), a dále rozhodnutí Zastoupení Evropské unie při Srbské republice ze dne 12. září 2012, kterým byla žalobkyně informována, že hodnotící komise doporučila, aby byla zakázka přidělena jinému uchazeči.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-52/07: Žaloba podaná dne 14. února 2007 – Movimondo Onlus v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/51

         Žaloba podaná dne 14. února 2007 – Movimondo Onlus v. Komise
   (Věc T-52/07)
   (2007/C 82/106)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Movimondo Onlus (Řím, Itálie) (zástupci: P. Vitali, G. Verusio, prof. G. M. Roberti, A. Franchi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně prohlásit podle článku 241 ES za protiprávní a nepoužitelné články 133 a 175 nařízení Komise č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Touto žalobou Associazione Movimondo ONLUS – nevládní organizace mezinárodní spolupráce a solidarity – navrhuje na základě čl. 230 čtvrtého pododstavce ES zrušit rozhodnutí Komise ze dne 1. prosince 2006, uvedené pod č. K (2006) 5802 konečné, kterým se ukládá správní sankce nevládní organizaci (NO) MOVIMONDO za závažné porušení profesní etiky a závažné nesplnění smluvních závazků.

               2.

               V této souvislosti je třeba upřesnit, že smluvní vztahy s Komisí týkající se humanitární pomoci a akcí v rámci spolupráce a rozvoje jsou upraveny smlouvami nazvanými Grant Agreements v rámci rámcových dohod o partnerství (Framework Partnership Agreement, dále jen „FPA“) a všeobecnými smluvními podmínkami. Konkrétně FPA ECHO, které souvisejí s okolnostmi, ve vztahu k nimž se Komise rozhodla uložit spornou sankci, jsou následující:

                           —

                           FPA č. 3-134 podepsaná dne 6. listopadu 2003,

                           —

                           FPA č. CCP 99/0119 ze dne 26. února 1999.

               3.

               Movimendo se na podporu svého návrhu na zrušení rozhodnuti ze dne 1. prosince 2006 dovolává pěti žalobních důvodů.
               Žalobkyně se svým prvním žalobním důvodem dovolává porušení práva ve vztahu k článkům 93, 96 a 114 nařízení Rady č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, a vznáší námitku protiprávnosti článků 133 a 175 nařízení Komise č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady č. 1605/2002 pro porušení článku 183 nařízení Rady č. 2988/1995 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství.
               Druhým žalobním důvodem žalobkyně namítá, že Komise nesprávně a neúplně posoudila skutečnosti, které jí byly vytýkány, a neexistenci konečných údajů, na kterých se zakládá rozhodnutí ukládající sankci.
               Třetím žalobním důvodem žalobkyně namítá porušení všeobecné zásady ochrany práv obhajoby.
               Čtvrtým žalobním důvodem se žalobkyně dovolává nesprávného posouzení skutečností, na základě kterých byla uložena sankce, z důvodu neexistence vytýkaných skutkových okolností. Zároveň namítá porušení zásady proporcionality a nedostatečné odůvodnění ve vztahu k „efektivnímu, přiměřenému a odrazujícímu “charakteru správních a finančních sankcí, jak je vymezen v článku 114 rozpočtového nařízení č. 1605/2002.
               Konečně žalobkyně pátým žalobním důvodem zaprvé namítá neurčení projektů, ze kterých vycházelo napadené rozhodnutí, jakož i promlčení lhůt. Zároveň se dovolává neexistence aktu Společenství, který upravuje sankci, jakož i porušení čl. 2 odst. 2 a čl. 3 odst. 1 nařízení Rady č. 2988/1995 ze dne 18. prosince 1995. Zadruhé namítá porušení článků 175 a 133 nařízení Komise č. 2342/2002.


title: Věc C-453/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas v. Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis ( „Společná rybářská politika — Rybolov ve Středozemním moři — Nařízení (ES) č. 1626/94 — Článek 1 odst. 2 a 3 — Zákaz užívání některých typů rybářských sítí — Opatření dodatečná nebo přísnější než minimální požadavky stanovené tímto nařízením přijatá před vstupem zmíněného nařízení v platnost — Podmínky platnosti“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/11

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas v. Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis
      (Věc C-453/08) (1)

      (Společná rybářská politika - Rybolov ve Středozemním moři - Nařízení (ES) č. 1626/94 - Článek 1 odst. 2 a 3 - Zákaz užívání některých typů rybářských sítí - Opatření dodatečná nebo přísnější než minimální požadavky stanovené tímto nařízením přijatá před vstupem zmíněného nařízení v platnost - Podmínky platnosti)
      (2010/C 288/16)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Symvoulio tis Epikrateias

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas

         Žalovaní: Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis

         Za přítomnosti: Alieftikos Agrotikos Synetairismos gri-gri nomou Kavalas (MAKEDONIA), Panellinia Enosi Ploioktiton Mesis Alieias (PEPMA)

         Předmět věci

      Výklad čl. 1 odst. 2, čl. 2 odst. 3 a čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři — Zákaz užívání některých typů rybářských sítí — Rozsah možnosti členských států, stanovené nařízením, přijmout opatření dodatečná nebo přísnější než minimální požadavky stanovené tímto nařízením

         Výrok

      Článek 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři ve znění nařízení Rady (ES) č. 2550/2000 ze dne 17. listopadu 2000 musí být vykládán v tom smyslu, že na jedné straně vstup tohoto nařízení v platnost nemá účinek na platnost dodatečného vnitrostátního zákazu přijatého před tímto vstupem v platnost a na druhé straně takovému opatření nebrání za podmínky, že tento zákaz je v souladu se společnou rybářskou politikou, že zmíněné opatření nepřekračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení sledovaného cíle, a že neporušuje zásadu rovného zacházení, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc T-313/11: Žaloba podaná dne 16. června 2011 — Heede v. OHIM (Matrix-Energetics)

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/32

         Žaloba podaná dne 16. června 2011 — Heede v. OHIM (Matrix-Energetics)
   (Věc T-313/11)
   2011/C 238/54
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Günter Heede (Walldorf-Baden, Německo) (zástupce: R. Utz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje:

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. dubna 2011 (věc R 1848/2010-4)

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Matrix-Energetics“ pro služby zařazené do tříd 35, 41 a 44 — přihláška č. 8 339 798.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009, protože na jedné straně přihlašovaná ochranná známka nevykazuje popisný charakter a má nezbytnou rozlišovací způsobilost a na straně druhé vycházel odvolací senát ve svém rozhodnutí nesprávně z internetových výtisků s pozdějším datem, než je datum podání přihlášky k zápisu, a protože navíc nemohla mít ojedinělá, protiprávní a původně rozlišovací používání (fantazijního) označení třetími osobami, k nimž došlo po datu podání přihlášky, negativní vliv na způsobilost dané ochranné známky Společenství k zápisu.


title: Věc T-355/04: Žaloba podaná dne 27. srpna 2004 CO-FRUTTA Soc. coop. a r.l. proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/58

         Žaloba podaná dne 27. srpna 2004 CO-FRUTTA Soc. coop. a r.l. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-355/04)
   (2004/C 262/107)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství CO-FRUTTA Soc. coop. a r.l. zastoupenou Wilmou Viscardini a Gabrielem Donàem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil na základě článku 230 Smlouvy o ES rozhodnutí Komise Evropských společenství uvedené v dopise ze dne 28. dubna 2004 generálního ředitele GŘ zemědělství (AGRI/11451/28.04.2004) o odmítnutí původní žádosti Co-Frutta o přístup k dokumentům obsahujícím údaje pro roky 1998, 1999 a 2000 týkajícím se subjektů zapsaných ve Společenství pro dovoz banánů (společná organizace trhu s banány), jakož i konkludentní odmítnutí žádosti o potvrzení předložené Co-Frutta dopisem ze dne 3. května 2004;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje, že odmítnutí její žádosti o přístup k dokumentům je protiprávní, neboť Komise nesprávně použila procesní a hmotněprávní předpisy upravující tuto věc. Zejména:

               —

               Komise porušila procesní pravidla stanovená nařízením č. 1049/2001 (1) a rozhodnutím č. 2001/937 (2) a odmítla přístup na základě námitky některých členských států, která byla podána opožděně;

               —

               rozhodnutí je zjevně kontradiktorické v rozsahu, v němž opoždění bylo vyvoláno nezbytností konzultace se členskými státy. Komise nicméně tvrdí, že nezávisle na námitce těchto členských států by v každém případě přístup odmítla: Komise tímto způsobem rovněž porušila relevantní ustanovení, která jí ukládají rozhodnout nezávisle, neboť byla již přesvědčena o přijetí konečného rozhodnutí;

               —

               Komise se dovolávala existence jedné z výjimek stanovených nařízením č. 1049/2001 za účelem odmítnutí přístupu bez uvedení jakéhokoliv odůvodnění v tomto ohledu a v každém případě, co se týče výjimky, které se dovolávala (ochrana obchodních tajemství stanovená v čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001), žalobkyně podotýká, že nejsou splněny podmínky jejího použití, jelikož v odvětví společné organizace trhu s banány nelze hovořit o obchodních tajemstvích, která mají být chráněna podle pravidel uvedených Komisí;

               —

               Komise nerozhodla o řadě dokumentů uvedených v žádosti o přístup žalobkyně, čímž porušila zásadu řádného úředního postupu;

               —

               Komise nepovolila částečný přístup k dokumentům pocházejícím ze zemí, které neodmítly jejich zveřejnění.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43).

      (2)  Rozhodnutí Komise 2001/937/ES, ESUO, EURATOM ze dne 5. prosince 2001, kterým se mění její jednací řád (Úř. věst. L 345, 29.12.2001, s. 94).


title: Věc T-288/05: Žaloba podaná dne 20. července 2005 Haraldem Mischem proti Komisi Evropských společenství

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/35

         Žaloba podaná dne 20. července 2005 Haraldem Mischem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-288/05)
   (2005/C 229/75)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Haraldem Mischem, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupeným G. Vandersandenem a L. Levim, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil jmenování do platové třídy stanovené v rozhodnutí o přijetí ze dne 11. listopadu 2004 vydaném orgánem oprávněným ke jmenování, na základě kterého byl žalobce při přijetí na generální ředitelství pro hospodářskou soutěž jako právník junior zařazen do platové třídy A*6, stupně 2, a aby rozhodl o obnovení všech jeho práv vyplývajících ze zákonného a řádného zaměstnání, a sice zákonné a řádné zařazení do platové třídy od 16. listopadu 2004, což znamená zařazení alespoň do třídy A7/3 (platné od 1. listopadu 2003) nebo jí odpovídající třídy v souladu s články 1-11 přílohy XIII služebního řádu (A*8/3);

               —

               uložil Komisi náhradu škody a úroky z prodlení, náhradu za újmu způsobenou jeho služebnímu postupu a další náhradu škody ve formě zákonné a řádné mzdy, zejména za použití přechodných ustanovení obsažených v článku 21 přílohy XIII služebního řádu platného od 1. května 2004 nebo podpůrně snížení příspěvku do důchodového systému založeného na zásadě stejné mzdy. Tato práva bude nutno později náležitě vyčíslit a nyní jsou vyčíslena, předběžně a ex aequo et bono na částku nejméně 10 000 eur ročně.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se zúčastnil výběrového řízení PE/96/A, zveřejněného dne 23. května 2002. Žalobce byl ve výběrovém řízení úspěšný a dne 27. května 2004 byl zařazen na seznam vhodných kandidátů. Během tohoto období začal žalobce pracovat pro Komisi, nejprve jako dočasný zaměstnanec v platové třídě A7, poté jako pomocný zaměstnanec v platové třídě B. Na základě výběrového řízení byl žalobce přijat Evropským parlamentem s účinností od 16. listopadu 2004 a převeden do Komise. Poté byl žalobce zařazen do platové třídy A*6.
   Žalobce požaduje nárok na rovné zacházení ve srovnání s úředníky přijatými v době od června 2003 do konce dubna 2004. Na podporu své žaloby uplatňuje protiprávnost článku 12 přílohy XIII změněného služebního řádu. Podle žalobce tento článek porušuje zásadu rovného zacházení a nediskriminace, článek 31 změněného služebního řádu, článek 5 změněného služebního řádu společně se zásadou rovného zacházení a nediskriminace, zásadu rovnocennosti postavení a platové třídy, čl. 7 odst. 1 služebního řádu a přílohu IA služebního řádu, jakož i konečně zásadu právní jistoty, zásadu zákazu zpětné účinnosti a žalobcova nabytá práva a jeho legitimní očekávání. Žalobce dále uplatňuje, že nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (1) porušuje článek 10 služebního řádu.
   Žalobce se rovněž dovolává porušení zásady řádné správy, zásady náležité péče, zásady transparentnosti, zásady dobré víry a zásady rovného zacházení a nediskriminace.

      (1)  Úř. věst. L 124, s. 1


title: Věc T-422/14: Žaloba podaná dne 11. června 2014 – Viscas v. Komise

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/33

         Žaloba podaná dne 11. června 2014 – Viscas v. Komise
   (Věc T-422/14)
   2014/C 303/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Viscas Corporation (Tokyo, Japonsko) (zástupce: J.-F. Bellis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž konstatuje, že protiprávní jednání trvalo od 1. října 2001 do 28. ledna 2009;

               —

               zrušil uloženou pokutu nebo snížil její výši; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 ve věci AT.39610 – Elektrické kabely
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1.

               První a druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, když konstatovala, že se žalobkyně účastnila protiprávního jednání trvajícího od 1. října 2001 do 28. ledna 2009.

               2.

               Třetí a čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise uplatnila bod 18 Pokynů pro ukládání pokut (1) v rozporu se zásadou proporcionality a rovnosti ochrany, jelikož i) nepřiměřeně zvýhodnila evropské výrobce elektrických kabelů a ii) neuznala značné rozdíly v zapojení jednotlivých výrobců do protiprávního jednání.

               3.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, když prodeje uskutečněné akcionáři žalobkyně přičetla žalobkyni pro účely určení ukládané pokuty.

               4.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně zvýšila podíl zohledňovaných prodejů na základě součtu tržního podílu účastníků.

               5.

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, když neuplatnila snížení pokuty z důvodu polehčujících okolností.

               6.

               V rámci osmého žalobního důvodu se žalobkyně domáhá toho, aby Tribunál uplatnil svou neomezenou pravomoc a značně snížil výši pokuty.

      (1)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (Úř. věst. 2006 C 210, s. 2).


title: Věc T-467/04: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2004 Elisabettou Dami proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/19

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2004 Elisabettou Dami proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-467/04)
   (2005/C 69/36)
   Jazyk, ve kterém byla žaloba podána: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. listopadu 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu Elisabettou Dami, s bydlištěm v Miláně (Itálie), zastoupenou Paolem Guidem Beduschim a Silvií Giudici, advokáty.
   The Stilton Cheese Makers Association byla rovněž účastníkem řízení před druhým odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               určil, že dopis ze dne 4. června 2004 adresovaný Úřadu a společně podepsaný neobsahuje prohlášení směřující k ukončení sporného řízení u odvolacího senátu, ale představuje pouze jednoduchý návrh na přerušení;

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu ze dne 20. září 2004 ve věci R 982/2002-2 a vrátil věc, která je předmětem sporu, odvolacímu senátu;

               —

               uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „GERONIMO STILTON“ pro výrobky nebo služby zařazené do tříd 16 (knihy atd.), 25 (oděvy atd.), 28 (hry atd.), 29 (maso atd.), 30 (listové, máslové, tukové těsto atd.) a 41 (služby poskytované v oblasti vzdělávání atd.) – přihláška č. 1 345 503

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               The Stilton Cheese Makers Association

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní slovní ochranná známka „STILTON“; kontrolovaná označení původu WHITE STILTON CHEESE a BLUE STILTON CHEESE

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Námitkám vyhověno pro třídy 29 a 30

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Odvolací senát měl za to, že v důsledku změn v označení dotyčných výrobků v souladu se společným dopisem stran ze dne 4. června 2004 byly námitky vzaty zpět, a řízení tudíž skončilo. Vzhledem k tomu, že jedinou otázkou, kterou bylo třeba vyřešit, bylo podle odvolacího senátu rozvržení nákladů řízení, bylo rozhodnuto, že každá strana ponese sama své poplatky a výdaje námitkového řízení a odvolání.

               Dovolávané žalobní důvody:

               Dovolávané žalobní důvody jsou totožné se žalobními důvody dovolávanými v rámci věci T-466/04 podanými stejnou žalobkyní


title: Věc C-94/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bergamo — Itálie) — Procura della Repubblica v. Survival Godwin

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bergamo — Itálie) — Procura della Repubblica v. Survival Godwin
   (Věc C-94/11) (1)

   2011/C 252/68
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


title: Věc T-152/16: Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017 – Megasol Energie v. Komise „Žaloba na neplatnost — Dumping — Dotace — Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) odesílaných z Malajsie a Tchaj-wanu — Rozšíření konečného antidumpingového cla a konečného vyrovnávacího cla uložených na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny — Nedostatek právního zájmu — Nepřípustnost“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017 – Megasol Energie v. Komise
   (Věc T-152/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Dumping - Dotace - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) odesílaných z Malajsie a Tchaj-wanu - Rozšíření konečného antidumpingového cla a konečného vyrovnávacího cla uložených na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Nedostatek právního zájmu - Nepřípustnost“)
   (2017/C 269/23)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Megasol Energie AG (Wangen an de Aare, Švýcarsko) (zástupce: T. Wegner, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche, A. Demeneix a K. Blanck-Putz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a směřující na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/184 ze dne 11. února 2016, kterým se rozšiřuje konečné vyrovnávací clo uložené prováděcím nařízením Komise (EU) 2016/184 ze dne 11. února 2016, kterým se konečné vyrovnávací clo uložené prováděcím nařízením Rady (EU) č. 1239/2013 na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) odesílaných z Malajsie a Tchaj-wanu, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie a Tchaj-wanu, či nikoli (Úř. věst. 2016, L 37, s. 56), a prováděcím nařízením Komise (EU) 2016/185 ze dne 11. února 2016, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (EU) č. 1238/2013 na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) odesílaných z Malajsie a Tchaj-wanu, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie a Tchaj-wanu, či nikoli (Úř. věst. 2016, L 37, s. 76), v rozsahu, v jakém se vztahují na žalobkyni.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Megasol Energie AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc C-178/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 69/335/EHS — Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Daň z kapitálu — Úplná harmonizace — Vnitrostátní právní úprava stanovící zdanění každého přenesení sídla, pokud dotyčná společnost nepodléhá dani z kapitálu v členském státě původu — Vnitrostátní právní úprava osvobozující od daní zemědělská družstva a všechny druhy jejich svazů nebo sdružení — Vnitrostátní právní úprava osvobozující od daní spoluvlastnictví plavidel, námořní sdružení a všechny druhy námořních společností — Boj proti daňovým únikům — Zneužití práva — Omezení časových účinků rozsudku)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-178/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 69/335/EHS - Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Daň z kapitálu - Úplná harmonizace - Vnitrostátní právní úprava stanovící zdanění každého přenesení sídla, pokud dotyčná společnost nepodléhá dani z kapitálu v členském státě původu - Vnitrostátní právní úprava osvobozující od daní zemědělská družstva a všechny druhy jejich svazů nebo sdružení - Vnitrostátní právní úprava osvobozující od daní spoluvlastnictví plavidel, námořní sdružení a všechny druhy námořních společností - Boj proti daňovým únikům - Zneužití práva - Omezení časových účinků rozsudku)
   (2007/C 170/04)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: S. Chala a M. Tassopoulou, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25) – Přenesení sídla společnosti – Osvobození od daně z kapitálu pro zemědělské a námořní společnosti
   Výrok

               1)

               Řecká republika svou právní úpravou týkající se uložení daně z kapitálu v případě přenesení statutárního sídla nebo sídla skutečného vedení společnosti, jakož i osvobození spoluvlastnictví plavidel, námořních sdružení a všech druhů námořních společností od této daně nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc C-616/12 P: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. září 2013 — Ellinika Nafpigeia AE, 2. Hoern Beteiligungs GmbH v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek — Článek 263 šestý pododstavec SFEU — Lhůta pro podání žaloby“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/4

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. září 2013 — Ellinika Nafpigeia AE, 2. Hoern Beteiligungs GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-616/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek - Článek 263 šestý pododstavec SFEU - Lhůta pro podání žaloby)
   2013/C 377/06
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ellinika Nafpigeia AE, 2. Hoern Beteiligungs GmbH (zástupci: K Chrysogonos a A. Kaidatzis, dikigoroi)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu), Ellinika Nafpigeia a Hoern v. Komise (T-466/11), kterým Tribunál prohlásil za nepřípustnou žalobu znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 8274 final ze dne 1. prosince 2010 o přijetí závazků nabídnutých Řeckem výměnou za opatření požadovaná Komisí v jejím rozhodnutí C(2008) 3118 final ze dne 2. července 2008, kterým byly podpory poskytnuté řeckými orgány ve prospěch Ellinika Nafpigeia (Hellenic Shipyards, dále jen „HSY“) v rámci změn původního investičního plánu týkajícího se restrukturalizace této loděnice prohlášeny za neslučitelné se společným trhem [státní podpora C 16/2004 (ex NN29/2004, CP 71/2002 a CP 133/2005)]

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Ellinika Nafpigeia AE a 2. Hoern Beteiligungs GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. listopadu 2004 ve věci C-91/04: Komise Evropských společenství proti Švédskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/29/ES — Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 18. listopadu 2004
   ve věci C-91/04: Komise Evropských společenství proti Švédskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/29/ES - Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 19/15)
   Jednací jazyk: švédština
   Ve věci C-91/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES podaná dne 25. února 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: K. Banks a K. Simonsson) proti Švédskému království (zmocněnec: A. Kruse), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, úřadující předseda šestého senátu, S. von Bahr a J. Malenovský (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Švédské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc T-385/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Aalberts Industries a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Jediné a trvající protiprávní jednání — Účast na protiprávním jednání“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Aalberts Industries a další v. Komise
   (Věc T-385/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Jediné a trvající protiprávní jednání - Účast na protiprávním jednání)
   2011/C 145/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aalberts Industries NV (Utrecht, Nizozemsko); Comap SA, dříve Aquatis France SAS (La Chapelle-St-Mesmin, Francie); a Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Argenbühl — Eisenharz, Německo) (zástupci: původně R. Wesseling a M. van der Woude, poté R. Wesseling, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis, R. Sauer a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky) a podpůrně návrh na snížení částky pokuty uložené tímto rozhodnutím žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky) se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví, že společnosti Aalberts Industries NV, Comap SA, dříve Aquatis France SAS, a Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG se účastnily protiprávního jednání od 25. června 2003 do 1. dubna 2004.

               2)

               Článek 2 písm. a) a b) bod 2 rozhodnutí Komise K(2006) 4180 se zrušuje.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Informativní sdělení o zahajování řízení o předběžné otázce vnitrostátními soudy — Doplněk v důsledku vstupu v platnost řízení o naléhavé předběžné otázce, které se použije na předběžné otázky týkající se prostoru svobody, bezpečnosti a práva

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/1

      INFORMATIVNÍ SDĚLENÍ

   o zahajování řízení o předběžné otázce vnitrostátními soudy

      DOPLNĚK

   v důsledku vstupu v platnost řízení o naléhavé předběžné otázce, které se použije na předběžné otázky týkající se prostoru svobody, bezpečnosti a práva
   (2008/C 64/01)

               1.

               Toto sdělení doplňuje existující informativní sdělení o zahajování řízení o předběžné otázce vnitrostátními soudy (1) a přináší praktické informace ohledně nového řízení o naléhavé předběžné otázce, které se použije na předběžné otázky týkající se prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Toto řízení je upraveno článkem 23a Protokolu o statutu Soudního dvora a článkem 104b jednacího řádu Soudního dvora (2).

               2.

               Tyto informace jsou určeny k tomu, aby pomohly vnitrostátním soudům v případě, že zamýšlejí požádat o použití řízení o naléhavé předběžné otázce, a aby usnadnily vedení tohoto řízení Soudním dvorem. Stejně jako v případě informativního sdělení nemají tyto informace závaznou povahu.

         K podmínkám použití řízení o naléhavé předběžné otázce

               3.

               Řízení o naléhavé předběžné otázce lze použít pouze v oblastech spadajících do hlavy VI (články 29 až 42) Smlouvy o Evropské unii o policejní a justiční spolupráci v trestních věcech a do hlavy IV (články 61 až 69) třetí části Smlouvy o ES o vízové, azylové a přistěhovalecké politice a jiných politikách týkajících se volného pohybu osob, včetně soudní spolupráce v občanských věcech.

               4.

               I když podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce má v zásadě za následek přerušení vnitrostátního řízení do doby, než Soudní dvůr rozhodne, je vnitrostátní soud i nadále příslušný k vydání předběžných opatření k ochraně zájmů účastníků řízení před vydáním rozsudku Soudního dvora, zejména ve vztahu k vnitrostátnímu správnímu aktu, který se opírá o akt Společenství, jenž je předmětem žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se platnosti.

               5.

               O provedení naléhavého řízení rozhoduje Soudní dvůr. Takové rozhodnutí se v zásadě přijímá pouze na základě odůvodněné žádosti předkládajícího soudu. Výjimečně může Soudní dvůr rozhodnout o projednání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce v naléhavém řízení i z úřední povinnosti, jeví-li se to jako nezbytné.

               6.

               Naléhavé řízení zjednodušuje jednotlivé fáze řízení před Soudním dvorem, ale jeho použití s sebou nese významná omezení pro Soudní dvůr, jakož i pro účastníky řízení a další zúčastněné v řízení, zejména členské státy.

               7.

               Proto o něj lze žádat pouze tehdy, pokud je naprosto nezbytné, aby Soudní dvůr o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce rozhodl v co nejkratší době. Aniž by bylo možné zde takové situace taxativně uvést zejména z důvodu rozmanitosti a neustálého vývoje pravidel Společenství upravujících prostor svobody, bezpečnosti a práva, mohl by vnitrostátní soud uvažovat o podání žádosti o naléhavé řízení například v následujících situacích: v případě osoby, která byla zadržena nebo zbavena svobody, pokud je odpověď na předloženou předběžnou otázku rozhodující pro posouzení právní situace uvedené osoby, nebo v případě sporu o rodičovskou zodpovědnost nebo o svěření dítěte do výchovy, pokud příslušnost soudu, který věc projednává na základě práva Společenství, závisí na odpovědi na předběžnou otázku.

         K žádosti o použití řízení o naléhavé předběžné otázce

               8.

               Aby mohl Soudní dvůr rychle rozhodnout, zda je třeba provést řízení o naléhavé předběžné otázce, musí být v žádosti vylíčeny právní i skutkové okolnosti svědčící o naléhavosti a zejména rizika spojená s projednáním žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce v běžném řízení o předběžné otázce.

               9.

               Předkládající soud pokud možno uvede stručně svůj názor na to, jak by měla být předložená předběžná otázka nebo předložené předběžné otázky zodpovězeny. To usnadní zaujetí stanoviska účastníků řízení a jiných zúčastněných v řízení, jakož i přijetí rozhodnutí Soudním dvorem, a přispěje tak k rychlému průběhu řízení.

               10.

               Žádost o použití řízení o naléhavé předběžné otázce musí být podána ve formě, která umožní kanceláři Soudního dvora okamžitě zjistit, že spis musí být projednán zvláštním postupem. Za tímto účelem je třeba žádost podat ve formě zvláštního dokumentu odděleného od vlastního předkládacího rozhodnutí nebo v doprovodném dopise, který výslovně tuto žádost obsahuje.

               11.

               Pokud jde o vlastní předkládací rozhodnutí, je třeba připomenout, že příslušné údaje jsou již uvedeny v bodech 20 až 24 informativního sdělení o zahajování řízení o předběžné otázce vnitrostátními soudy. Stručnost předkládacího rozhodnutí je v naléhavé situaci o to důležitější, že přispívá k rychlosti řízení.

         Ke komunikaci mezi Soudním dvorem, vnitrostátním soudem a účastníky řízení

               12.

               Pro účely komunikace s vnitrostátním soudem a účastníky řízení před tímto soudem se vnitrostátní soudy, které podávají žádost o použití řízení o naléhavé předběžné otázce, vyzývají, aby uváděly elektronickou adresu, popřípadě číslo faxu, které bude moci Soudní dvůr používat, jakož i elektronické adresy, popřípadě čísla faxu zástupců dotčených účastníků řízení.

               13.

               Kopie podepsaného předkládacího rozhodnutí spolu s žádostí o použití řízení o naléhavé předběžné otázce mohou být Soudnímu dvoru předběžně zaslány elektronickou poštou (ECJ-Registry@curia.europa.eu) nebo faxem (+352 43 37 66). Projednávání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce i žádosti o naléhavé řízení bude moci začít okamžikem doručení této kopie. Prvopis těchto písemností však musí být kanceláři Soudního dvora doručen v co nejkratší době.

      (1)  Viz Úř. věst. C 143, 11.6.2005, s. 1–4.

      (2)  Viz Úř. věst. L 24, 29.1.2008, s. 39–43.


title: Věc C-190/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles dne  21. dubna 2006  – Belgacom Mobile SA v. Institut belge des services postaux et des télécommunications

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles dne 21. dubna 2006 – Belgacom Mobile SA v. Institut belge des services postaux et des télécommunications
   (Věc C-190/06)
   (2006/C 154/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Bruxelles
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Belgacom Mobile SA

      Žalovaný: Institut belge des services postaux et des télécommunications
   Předběžné otázky

               1)

               Zahrnují individuální práva na užívání radiových frekvencí uvedená v čl. 5 odst. 1 směrnice 2002/20/ES (autorizační směrnice) (1) výhradní právo na užívání takových přístrojů, jako jsou přístroje GSM, nebo na udělení oprávnění k jejich užívání?

               2)

               Musí být čl. 7 odst. 3 směrnice Parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody (2) chápán v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu opatření podmiňujícímu užívání SIM karet v GSM Gateway předchozím oprávněním ze strany dotčeného provozovatele mobilní sítě?

               3)

               Zahrnuje pojem přístupu ve smyslu směrnice 2002/19/ES (přístupová směrnice)3 (3)poskytnutí SIM karty jinému podniku v případě, že je tato SIM karta užívána tímto podnikem v přístrojích GSM Gateway pro poskytování služeb umožňujících obcházení propojovacích bodů třetím osobám?

               4)

               Je vnitrostátní právní nebo správní opatření spočívající v požadavku předchozího oprávnění vydaného operátorem veřejné mobilní sítě, který poskytuje jinému podniku jednu nebo několik SIM karet a umožňuje uživateli SIM karty přístup ke službám elektronických komunikací poskytovaným tímto operátorem, pokud jsou SIM karty užívány v přístrojích technicky umožňujících přístup ke službám operátora bez přechodu přes propojovací body a aniž by bylo nezbytné, aby tento zpřístupnil jiná zařízení nebo služby, slučitelné se:

                           —

                           směrnicí 2002/20/ES (autorizační směrnice), která zavedla systém obecného oprávnění pro veškeré sítě a služby elektronických komunikací;

                           —

                           čl. 8 odst. 1 druhým pododstavcem směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice) (4), který stanoví, že členské státy zajistí, aby vnitrostátní regulační orgány při plnění svých úkolů, zejména těch, jejichž cílem je zajištění účinné hospodářské soutěže, v nejvyšší míře zohlednily potřebu vytvářet předpisy neutrální z hlediska technologie;

                           —

                           pravidly hospodářské soutěže, na které odkazuje bod 7 odůvodnění směrnice 2002/19/ES (přístupová směrnice), v tom smyslu, že by v jeho důsledku způsoby a podmínky přístupu ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice 2002/19/ES (přístupová směrnice) závisely na činnostech zájemce o přístup, a zejména na úrovni jeho investic do infrastruktur sítě?

               5)

               V případě, že je namístě se domnívat, že užívání GSM Gateway pro obchodní poskytování služeb elektronických komunikací předpokládá souhlas dotčeného mobilního operátora, musí být články 3 a 4 směrnice 97/33/ES (5) a článek 4 směrnice 2002/19/ES (přístupová směrnice) vykládány v tom smyslu, že toto užívání musí být předmětem dohody mezi zúčastněnými stranami ohledně technických a obchodních podmínek?

               6)

               Musí být povinnost nákladově orientovat ceny, kterou mají oznamující subjekty jakožto subjekty s významnou tržní silou, stanovená článkem 7 směrnice 97/33/ES a čl. 13 odst. 1 směrnice 2002/19/ES (přístupová směrnice), vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby operátor, který této povinnosti podléhá, stanovil své sazby tak, aby získal zpět investiční náklady spojené s propojovacími body z toho důvodu, že tyto byly zřízeny s ohledem na celkový objem volání „off net“, včetně volání přesměrovaných prostřednictvím GSM Gateway?

               7)

               Musí být čl. 10 odst. 6 směrnice 2002/20/ES (autorizační směrnice) a čl. 7 odst. 6 směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice) vykládány v tom smyslu, že ponechávají členským státům možnost stanovit, že pokud vnitrostátní regulační orgán přijme naléhavá předběžná opatření, tato opatření se mohou uplatňovat jen na omezenou dobu stanovenou na dva měsíce?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody (Úř. věst. L 91, s. 10)

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 7)

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33)

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) (Úř. věst. L 199, s. 32)


title: Věc C-117/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná la Audiencia Provincial de Burgos (Španělsko) dne 5. března 2012 — La Retoucherie de Manuela, S. L. v. La Retoucherie de Burgos, S. C.

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná la Audiencia Provincial de Burgos (Španělsko) dne 5. března 2012 — La Retoucherie de Manuela, S. L. v. La Retoucherie de Burgos, S. C.
   (Věc C-117/12)
   2012/C 151/32
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Burgos

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: La Retoucherie de Manuela, S. L.

      Žalovaná: La Retoucherie de Burgos, S. C.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba slovní spojení „prostory a pozemky, ve kterých kupující působil během smluvního období“, jež je použito v čl. 5 písm. b) nařízení č. 2790/1999 (1), vykládat v tom smyslu, že je omezeno na místo nebo fyzický prostor, v němž bylo prodáváno zboží nebo poskytovány služby během platnosti smlouvy, nebo se může vztahovat na celé území, na němž kupující působil během smluvního období?

               2)

               Pokud se Soudní dvůr vysloví pro první z těchto výkladů, může být v případě franšízové smlouvy, v níž je přiděleno nabyvateli franšízy určité území, slovní spojení „prostory a pozemky“ totožné s územím, na kterém nabyvatel franšízy působil během smluvního období?

      (1)  Nařízení Komise ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě (Úř. věst. L 336, s. 21).


title: Věc C-277/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 5. června 2014 – PPUH Stehcemp Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek sp. j. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 5. června 2014 – PPUH Stehcemp Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek sp. j. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   (Věc C-277/14)
   2014/C 303/21
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: PPUH Stehcemp Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek sp. j.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno čl. 2 bod 1, čl. 4 odst. 1 a 2, čl. 5 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 a 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) vykládat v tom smyslu, že se v případě jednání, k němuž došlo za okolností, jaké nastaly ve věci projednávané u vnitrostátního soudu, v níž ani osoba povinná k dani ani finanční orgány nejsou schopny určit totožnost skutečného dodavatele zboží, jedná o dodání zboží?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je nutno čl. 17 odst. 2 písm. a), čl. 18 odst. 1 písm. a) a čl. 22 odst. 3 šesté směrnice vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, podle nichž si – za okolností, jaké nastaly ve věci projednávané u vnitrostátního soudu – nemůže osoba povinná k dani odečíst daň odvedenou na vstupu, neboť fakturu vystavila osoba, která není skutečným dodavatelem zboží, a nelze určit totožnost skutečného dodavatele zboží a uložit mu zaplacení daně, ani označit osobu, která je k tomu povinna na základě čl. 21 odst. 1 písm. c) šesté směrnice z důvodu vystavení faktury?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc T-144/12: Žaloba podaná dne 30. března 2012 — Comsa v. OHIM — COMSA

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/20

         Žaloba podaná dne 30. března 2012 — Comsa v. OHIM — COMSA
   (Věc T-144/12)
   2012/C 194/34
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Comsa, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: M. Aznar Alonso, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Constructora de obras municipales, SA (COMSA) (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě a určil, že body 2, 3 a 5 rozhodnutí ze dne 10. ledna 2012 vydaného druhým odvolacím senátem ve spojených věcech R 518/2011-2 a R 795/2011-2, jsou v rozporu s nařízením Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (nyní nařízení (ES) č. 207/2009);

               —

               uložil žalovanému a případně další účastnici řízení náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Constructora de obras municipales, SA (COMSA)

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „COMSA“ pro výrobky a služby tříd 19, 35, 36, 37, 39 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7 091 051.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Název podniku (obchodní firma) „COMSA S.A.“ a nezapsaná ochranná známka „COMSA“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání žalobkyně a žalovaného.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-498/11: Žaloba podaná dne 16. září 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/37

         Žaloba podaná dne 16. září 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-498/11)
   2011/C 347/68
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníce řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Úřadu pro publikace Evropské unie, kterým se zamítá nabídka předložená žalobkyní v odpovědi na výzvu k účasti v nabídkovém řízení č. 10369 týkajícím se „modernizace internetové stránky Evropského úřadu pro boj proti podvodům“, kterou se provádí smlouva č. 10224 položka 1 na poskytování služeb ve vícenásobné rámcové smlouvě v podmínkách výběrového řízení, jakož i související rozhodnutí Úřadu pro publikace, zejména ta, kterými se přiděluje dotčená veřejná zakázka přijatému uchazeči, vybranému jako dodavatel;

               —

               uložil Úřadu pro publikace, aby žalobkyni uhradil náhradu škody ve výši 31 977 eur;

               —

               ve zbývající části uložil Úřadu pro publikace, aby žalobkyni uhradil náhradu škody z důvodu ztráty šance a poškození její pověsti a důvěryhodnosti, a

               —

               uložil Úřadu pro publikace náhradu veškerých nákladů vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnost uvést odůvodnění v souladu s čl. 100 odst. 2 finančního nařízení;

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedodržení zadávají dokumentace a použití kritérií přidělení v rozporu s článkem 97 finančního nařízení a článku 138 prováděcích opatření, a

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení; z toho, že hodnotící výbor uplatnil vágní a neopodstatněné komentáře; ze změny kritérií pro přidělení obsažených v původní výzvě, a z neexistence včasného oznámení později zavedených kritérií uchazečům.


title: Věc C-46/09: Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 4. prosince 2009 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/44

         Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 4. prosince 2009 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-46/09) (1)

   2010/C 63/72

      Jednací jazyk: estonština

   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc C-470/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresný súd vo Svidníku – Slovensko) – Pohotovosť s.r.o. v. Miroslav Vašuta „Řízení o předběžné otázce  — Spotřebitelský úvěr — Zneužívající klauzule — Směrnice 93/13/EHS — Nucený výkon rozhodčího nálezu — Návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení o výkon rozhodnutí — Sdružení na ochranu spotřebitelů — Vnitrostátní právní předpisy neumožňující takové vedlejší účastenství — Procesní autonomie členských států“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresný súd vo Svidníku – Slovensko) – Pohotovosť s.r.o. v. Miroslav Vašuta
   (Věc C-470/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce  - Spotřebitelský úvěr - Zneužívající klauzule - Směrnice 93/13/EHS - Nucený výkon rozhodčího nálezu - Návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení o výkon rozhodnutí - Sdružení na ochranu spotřebitelů - Vnitrostátní právní předpisy neumožňující takové vedlejší účastenství - Procesní autonomie členských států“)
   2014/C 112/10
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Okresný súd vo Svidníku

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pohotovosť s.r.o.

      Žalovaný: Miroslav Vašuta

      za přítomnosti: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Okresný súd vo Svidníku – Výklad čl. 6 ods.1 a článku 8 směrnice Rady 93/13/EHS o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288), jakož i článků 38 a 47 Listiny základních práv Evropské unie – Smlouva o spotřebitelské půjčce – Výkon pravomocného rozhodčího nálezu – Žádost sdružení na ochranu práv na vstup do vykonávacího řízení jako vedlejší účastník – Vnitrostátní právní úprava nestanovící možnost vstupu třetích osob do řízení jako vedlejších účastníků – Možnost vnitrostátního soudu připustit takový vstup vedlejšího účastníka do řízení

      Výrok

   Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, zejména čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 1 a článek 8 uvedené směrnice, ve spojení s články 38 a 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které není přípustné vedlejší účastenství sdružení na ochranu spotřebitelů na podporu dotčeného spotřebitele v řízení o výkon pravomocného rozhodčího nálezu, které je vedeno proti dotyčnému spotřebiteli.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


title: Věc T-251/09: Žaloba podaná dne 26. června 2009 — Société des Pétroles Shell v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/32

         Žaloba podaná dne 26. června 2009 — Société des Pétroles Shell v. Komise
   (Věc T-251/09)
   2009/C 193/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société des Pétroles Shell SAS (Colombes, Francie) (zástupce: P. Hubert, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu nebo částečně implicitní zápornou odpověď Komise ze dne 9. května 2009 na žádost o přístup k dokumentům, které má Komise v držení (č. j. GESTDEM 372/2009) a vyvodit z toho veškeré nezbytné důsledky s ohledem na přístup žalobkyně k požadovaným dokumentům;

               —

               podpůrně zrušit v plném rozsahu nebo částečně dopis Generálního sekretariátu Komise ze dne 7. května 2009, jestliže by jej Soud považoval za rozhodnutí, v němž bylo uvedeno, že není možné odpovědět na žádost žalobkyně o přístup k dokumentům Komise (č. j. GESTDEM 372/2009) a vyvodit z toho veškeré nezbytné důsledky s ohledem na přístup žalobkyně k požadovaným dokumentům;

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V předložené žalobě se žalobkyně domáhá zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým jí být odepřen přístup k dokumentům týkajícím se vyšetřování praktik na trhu s dodávkami tryskového paliva na Reunionu, které má Komise v držení nebo k dokumentům, které si mezi sebou vyměnily Komise a francouzský úřad pro hospodářskou soutěž, zejména podle čl. 11 odst. 4 nařízení č. 1/2003. Podpůrně, pokud by byl Soudem shledán jako explicitní zamítavé rozhodnutí, žalobkyně požaduje zrušení dopisu Generálního sekretariátu Komise, v němž je uvedeno, že Komise nemůže odpovědět na žádost o přístup k dokumentům podanou žalobkyní.
   Na podporu své žaloby žalobkyně vznáší stejné nebo podobné žalobní důvody, jako jsou důvody, které byly vzneseny ve věci T-245/09, Shell Helas v. Komise.


title: Věc C-229/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Passau (Německo) dne 16. května 2011 — Alexander Heimann v. Kaiser GmbH

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Passau (Německo) dne 16. května 2011 — Alexander Heimann v. Kaiser GmbH
   (Věc C-229/11)
   2011/C 269/38
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht Passau

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alexander Heimann

      Žalovaná: Kaiser GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie ze dne 12. prosince 2007, případně čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003, o některých aspektech úpravy pracovní doby (1), vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem, podle nichž je nárok zaměstnance, jemuž byla zkrácena pracovní doba, na placenou dovolenou za kalendářní rok, v případě snížení počtu pracovních dní za týden v důsledku dovoleného nařízení zkrácené pracovní doby přizpůsoben pro rata temporis v poměru počtu pracovních dnů v týdnu během zkrácené pracovní doby k počtu pracovních dnů v týdnu zaměstnance s plnou pracovní dobou, a zaměstnanec, jemuž byla zkrácena pracovní doba, tak během zkrácené pracovní doby získá jen tomu odpovídající nižší nárok na dovolenou?

               2)

               Bude-li odpověď na první předběžnou otázku kladná:
               Je třeba čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie ze dne 12. prosince 2007, případně čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003, o některých aspektech úpravy pracovní doby, vykládat v tom smyslu, že odporují vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem, podle nichž v případě snížení počtu odpracovávaných pracovních dnů v týdnu na nulu je v důsledku dovoleného nařízení „pracovní doby zkrácené na nulu“ nárok zaměstnance, jemuž byla zkrácena pracovní doba, na placenou dovolenou za kalendářní rok, v tomto rozsahu upraven pro rata temporis na nulu, a zaměstnanec, jemuž byla zkrácena pracovní doba, tudíž během „pracovní doby zkrácené na nulu“ nezíská nárok na dovolenou?

      (1)  Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381.


title: Věc F-11/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. května 2014 – Delcroix v. ESVČ „Veřejná služba — Úředník — ESVČ — Vedoucí zastoupení ve třetí zemi — Převedení do sídla ESVČ — Předčasném ukončení funkce vedoucího zastoupení“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/39

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. května 2014 – Delcroix v. ESVČ
   (Věc F-11/13) (1)

   („Veřejná služba - Úředník - ESVČ - Vedoucí zastoupení ve třetí zemi - Převedení do sídla ESVČ - Předčasném ukončení funkce vedoucího zastoupení“)
   2014/C 194/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nicola Delcroix (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti, poté D. Abreu Caldas, J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: původně R. Metsola a S. Marquardt, zmocněnci, poté S. Marquardt, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o převedení žalobce na pracovní místo v sídle ESVČ a o ukončení jeho přidělení k delegaci EU v Džibutsku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí, oznámené dopisem ze dne 8. března 2012, o převedení N. Delcroixe do sídla Evropské služby pro vnější činnost, a tudíž o předčasném ukončení jeho přidělení coby vedoucího zastoupení Evropské unie v Džibutské republice, se zrušuje.

               2)

               Evropská služba pro vnější činnost ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené N. Delcroixem.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013, s. 29.


title: Věc T-346/04: Žaloba podaná dne 17. srpna 2004 Sadas S. A. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/56

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2004 Sadas S. A. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-346/04)
   (2004/C 262/103)
   Jazyk podání žaloby: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. srpna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) společností Sadas S.A., se sídlem v Tourcoing (Francie), zastoupenou André Bertrandem, advokátem.
   Společnost L.T.J. Diffusion byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               změnil všechna ustanovení rozhodnutí prvního odvolacího senátu ve věci č. R393/2003-1;

               —

               zrušil přijaté rozhodnutí, ve kterém průzkumový referent konstatoval existenci rizika záměny ze strany veřejnosti mezi ochrannou známkou „ARTHUR“ a přihláškou k zápisu ochranné známky „ARTHUR ET FELICIE“;

               —

               uložil společnosti L.T.J. Diffusion náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Trojrozměrná ochranná známka „ARTHUR ET FELICIE“ – žádost č. 0373787

               Výrobky nebo služby:

               Výrobky klasifikované ve třídách 16, 24 a 25

               Namítaný majitel ochranné známky nebo označení v námitkovém řízení:

               L.T.J. Diffusion

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní ochranná známka „ARTHUR“ pro třídu 25 (oblečení)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Rozhodnutí námitkového oddělení je zrušeno

               Dovolávané žalobní důvody:

               Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 b) nařízení (ES) č. 40/94.


title: Spojené věci C-488/08 P a C-489/08 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. prosince 2009 — Matthias Rath v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Dr. Grandel GmbH ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Slovní ochranné známky Epican a Epican Forte — Námitka podaná majitelem slovní ochranné známky Společenství EPIGRAN — Nebezpečí záměny — Částečné zamítnutí zápisu — Zjevně nepřípustné kasační opravné prostředky )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/18

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. prosince 2009 — Matthias Rath v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Dr. Grandel GmbH
   (Spojené věci C-488/08 P a C-489/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Slovní ochranné známky Epican a Epican Forte - Námitka podaná majitelem slovní ochranné známky Společenství EPIGRAN - Nebezpečí záměny - Částečné zamítnutí zápisu - Zjevně nepřípustné kasační opravné prostředky“)
   2010/C 63/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Matthias Rath (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Dr. Grandel GmbH

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (sedmého senátu) ze dne 8. září 2008, Rath v. OHIM a Grandel (T 373/06), kterým Soud zamítl jako zjevně zcela právně neopodstatněnou žalobu na neplatnost rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. října 2006, kterým bylo částečně zamítnuto odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení, které vyhovělo námitce podané majitelem dřívější slovní ochranné známky Společenství „EPIGRAN“ a zamítlo přihlášku slovní ochranné známky „EPICAN FORTE“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 5 — Nebezpečí záměny dvou ochranných známek

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               M. Rathovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.