title: Věc C-381/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – De Landtsheer Emmanuel SA v. Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, Veuve Clicquot Ponsardin SA (Směrnice 84/450/EHS a 97/55/ES — Srovnávací reklama — Označení soutěžitele nebo zboží či služby nabízené soutěžitelem — Zboží nebo služby, jež slouží stejným potřebám nebo jsou zamýšleny pro stejný účel — Odkaz na označení původu)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – De Landtsheer Emmanuel SA v. Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, Veuve Clicquot Ponsardin SA
   (Věc C-381/05) (1)

   (Směrnice 84/450/EHS a 97/55/ES - Srovnávací reklama - Označení soutěžitele nebo zboží či služby nabízené soutěžitelem - Zboží nebo služby, jež slouží stejným potřebám nebo jsou zamýšleny pro stejný účel - Odkaz na označení původu)
   (2007/C 96/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Bruxelles
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: De Landtsheer Emmanuel SA

      Žalovaní: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, Veuve Clicquot Ponsardin SA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour d'appel de Bruxelles – Výklad čl. 2 bodu 2a a čl. 3a odst. 1 písm. b) a f) směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy (Úř. věst. L 250, s. 17; Zvl. vyd. 15/01 s. 227), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, kterou se mění směrnice 84/450/EHS o klamavé reklamě tak, aby zahrnovala srovnávací reklamu (Úř. věst. 290, s. 18; Zvl. vyd. 15/03, s. 365) – Srovnávací reklama – Označení soutěžitele nebo zboží či služby nabízené soutěžitelem – Použití výrazů odkazujících na charakteristické vlastnosti šumivých vín a konkrétněji šampaňského v reklamě na pivo
   Výrok

               1)

               Článek 2 bod 2a směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o klamavé a srovnávací reklamě, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že odkaz na druh výrobků, a nikoliv na určitý podnik nebo výrobek, v reklamním sdělení lze považovat za srovnávací reklamu, pokud umožňuje poznat, že se uvedené sdělení vztahuje konkrétně na tento podnik nebo na zboží či služby, které nabízí. Okolnost, že jako ty, na něž se vztahuje reklamní sdělení, lze identifikovat několik soutěžitelů zadavatele reklamy nebo zboží či služby, které nabízejí, není relevantní pro určení toho, že reklama má srovnávací charakter.

               2)

               Existence soutěžního vztahu mezi zadavatelem reklamy a podnikem, který je identifikován v reklamním sdělení, nemůže být stanovena nezávisle na zboží či službách, které tento podnik nabízí.
               Za účelem určení existence takového soutěžního vztahu je třeba přihlédnout k:

                           —

                           současnému stavu na trhu a spotřebním zvyklostem, jakož i jejich možnému vývoji,

                           —

                           části území Společenství, na němž je reklama šířena, aniž by však byly vyloučeny případné účinky, které může mít vývoj spotřebních zvyklostí v jiných členských státech na dotčený vnitrostátní trh, a

                           —

                           zvláštním vlastnostem výrobku, které chce zadavatel reklamy propagovat, jakož i image, který mu zamýšlí vtisknout.

                     Kritéria umožňující stanovit existenci soutěžního vztahu ve smyslu čl. 2 bodu 2a směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, a kritéria, jejichž účelem je ověřit, zda srovnávání odpovídá podmínce uvedené v čl. 3a odst. 1 písm. b) této směrnice, nejsou totožná.

               3)

               Reklama, která odkazuje na druh výrobku, aniž by přitom identifikovala soutěžitele nebo zboží nabízené tímto soutěžitelem, není nedovolená s ohledem na čl. 3a odst. 1 směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55. Podmínky přípustnosti takové reklamy musí být přezkoumány ve světle jiných vnitrostátních ustanovení nebo případně ustanovení práva Společenství bez ohledu na skutečnost, že by to mohlo znamenat menší ochranu spotřebitelů nebo konkurenčních podniků.

               4)

               Článek 3a odst. 1 písm. f) směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, musí být vykládán v tom smyslu, že ne každé srovnání, které se pro výrobky bez označení původu odvolává na výrobky s označením původu, je nedovolené.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Spojené věci C-5/06 a C-23/06 až C-36/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf, Tribunal de grande instance de Nanterre – Německo, Francie) – Zuckerfabrik Jülich AG (dříve Jülich AG) v. Hauptzollamt Aachen (Cukr — Dávky z výroby — Prováděcí pravidla pro režim kvót — Určení exportovatelného přebytku — Určení průměrné ztráty)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf, Tribunal de grande instance de Nanterre – Německo, Francie) – Zuckerfabrik Jülich AG (dříve Jülich AG) v. Hauptzollamt Aachen
   (Spojené věci C-5/06 a C-23/06 až C-36/06) (1)

   (Cukr - Dávky z výroby - Prováděcí pravidla pro režim kvót - Určení exportovatelného přebytku - Určení průměrné ztráty)
   (2008/C 158/03)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Finanzgericht Düsseldorf, Tribunal de grande instance de Nanterre
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Zuckerfabrik Jülich AG (dříve Jülich AG) (C-5/06), Saint Louis Sucre SNC (C-23/06), Société des Sucreries du Marquenterre SA (C-24/06), SA des Sucreries de Fontaine Le Dun, Bolbec, Auffray (SAFBA) (C-25/06), SA Lesaffre Frères (C-26/06), Tereos, právní nástupkyně Sucreries, Distilleries des Hauts de France (C-27/06), SA Sucreries & Distilleries de Souppes – Ouvré fils (C-28/06), SA Sucreries de Toury et Usines Annexes (C-29/06), Tereos (C-30/06), Tereos, právní nástupce SAS Sucrerie du Littoral Groupe SDHF (C-31/06), Cristal Union (C-32/06), Sucrerie Bourdon (C-33/06), SA Sucrerie de Bourgogne (C-34/06), SAS Vermendoise Industries (C-35/06), SA Sucreries et Raffineries d'Erstein (C-36/06)

      Žalovaní: Hauptzollamt Aachen (C-5/06), Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (C-23/06 až C-36/06)
   Předmět věci
   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Düsseldorf, Tribunal de grande instance de Nanterre – Výklad článku 15 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s. 1) – Platnost čl. 6 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002 kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru (Úř. věst. L 50, s. 40) ve znění nařízení Komise (ES) č. 1140/2003 ze dne 27. června 2003, kterým se v odvětví cukru mění nařízení (ES) č. 779/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla, pokud jde o sdělení, a nařízení (ES) č. 314/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu kvót (Úř. věst. L 160, s. 33) – Platnost nařízení Komise (ES) č. 1775/2004 ze dne 14. října 2004, kterým se pro hospodářský rok 2003/04 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 316, s. 4) – Zohlednění celkového objemu vývozu cukru, isoglukózy a inulinového sirupu při stanovení exportovatelného přebytku a pouze těch objemů, pro které byly skutečně poskytnuty vývozní náhrady při stanovení průměrné ztráty z tuny cukru
   Výrok
   Na základě čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru je pro účely výpočtu exportovatelného přebytku třeba od spotřeby odečíst všechny objemy vyvážených produktů podle tohoto článku bez ohledu na to, zda byly skutečně zaplaceny náhrady.
   Článek 15 odst. 1 písm. d) zmíněného nařízení je třeba vykládat tak, že pro účely určení jak exportovatelného přebytku tak průměrné ztráty na tunu produktu je třeba zohlednit všechny objemy vyvážených produktů podle tohoto článku bez ohledu na to, zda byly skutečně zaplaceny náhrady.
   Nařízení Komise (ES) č. 1762/2003 ze dne 7. října 2003, kterým se pro hospodářský rok 2002/03 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru a nařízení Komise (ES) č. 1775/2004 ze dne 14. října 2004, kterým se pro hospodářský rok 2003/04 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru, jsou neplatná.
   Přezkum nařízení Komise (ES) č. 1837/2002 ze dne 15. října 2002, kterým se pro hospodářský rok 2001/02 stanoví dávky z výroby a koeficient pro doplňkovou dávku v odvětví cukru neodhalil skutečnosti, jimiž by mohla být dotčena jeho platnost.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc T-91/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – AEDEC v. Komise „Výzkum a technický rozvoj — Rámcový program pro výzkum a inovace ‚Horizont 2020‘ — Výzvy k předkládání návrhů v rámci pracovních programů na roky 2014 -2015 — Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje návrh předložený žalobcem za nezpůsobilý — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na účinnou procesní obranu — Proporcionalita — Transparentnost — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – AEDEC v. Komise
   (Věc T-91/15) (1)

   („Výzkum a technický rozvoj - Rámcový program pro výzkum a inovace ‚Horizont 2020‘ - Výzvy k předkládání návrhů v rámci pracovních programů na roky 2014 -2015 - Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje návrh předložený žalobcem za nezpůsobilý - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na účinnou procesní obranu - Proporcionalita - Transparentnost - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2016/C 402/46)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobce: Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. López López, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Ruiz García a M. Siekierzyńska, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 4. září 2014, jímž Komise zamítla žádost o financování podanou žalobcem jménem konsorcia Latin Plan.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Sdružení Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


title: Věc T-176/12: Žaloba podaná dne 16. dubna 2012 — Bank Tejarat v. Rada

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/25

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2012 — Bank Tejarat v. Rada
   (Věc T-176/12)
   2012/C 174/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Tejarat (Teherán, Írán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy, a F. Zaiwalla, solicitors, D. Wyatt, QC a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit odstavec 2 tabulky I.B. přílohy I rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 19, s. 22), v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká žalobkyně;

               —

               zrušit odstavec 2 tabulky I.B. přílohy I prováděcího nařízení Rady (EU) č. 54/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 19, s. 1), v rozsahu, v němž se toto nařízení týká žalobkyně;

               —

               zrušit odstavec 105 tabulky B přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v rozsahu, v němž se toto nařízení týká žalobkyně;

               —

               určit, že čl. 20 odst. 1 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP se vztahu k žalobkyni nepoužije;

               —

               určit, že čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 se vztahu k žalobkyni nepoužije;

               —

               určit, že zrušení odstavce 2 tabulky I.B. přílohy I rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 54/2012 a odstavce 105 tabulky B přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 má okamžitý účinek; a

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že

                           —

                           věcná kritéria pro označení za účelem napadených opatření nejsou v případě žalobkyně splněna a pro její označení neexistuje právní ani skutkový základ; Rada se krom toho dopustila zjevně nesprávného posouzení při určení, zda tato kritéria byla splněna; a

                           —

                           Rada označila žalobkyni na základě nedostatečných důkazů prokazujících, že kritéria byla splněna, a tak se dopustila (dalšího) zjevně nesprávného posouzení, jelikož žalobkyně nesplňuje žádné z pěti kritérií pro označení stanovených v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 267/2012; a že Rada nepředložila žádné důkazy pro vyvrácení těchto tvrzení.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že

                           —

                           označení žalobkyně porušuje její lidská práva a základní svobody, včetně práva výkonu obchodních činností a práva na užívání majetku a porušuje zásadu proporcionality.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že

                           —

                           Rada v každém případě porušila formální požadavky a) žalobkyni individuálně oznámit její označení b) předložit dostatečné a správné odůvodnění c) dodržet práva na obhajobu a na účinnou soudní ochranu.


title: Věc C-114/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 7. března 2011 — Staatssecretaris van Financiën v. U. Notermans-Boddenberg

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 7. března 2011 — Staatssecretaris van Financiën v. U. Notermans-Boddenberg
   (Věc C-114/11)
   2011/C 152/22
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Staatssecretaris van Financiën

      Odpůrkyně: U. Notermans-Boddenberg

      Předběžné otázky

   Podléhá s ohledem na článek 39 EG (nyní článek 45 SFEU) nebo článek 18 ES (nyní článek 21 SFEU) právu Společenství taková situace, kdy členský stát zdaní jednoho ze svých obyvatel na základě zahájení užívání jeho automobilu na silničních komunikacích na území tohoto členského státu v případě, kdy toto vozidlo,

               —

               bylo registrováno v jiném členském státě,

               —

               je součástí stěhovaného majetku obyvatele, který se přestěhoval z jiného členského státu, a ponechal si svou státní příslušnost,

               —

               je tímto obyvatelem využíváno po přestěhování stejným způsobem jako předtím, tj. k soukromým účelům, a rovněž pro jízdy do místa výkonu práce v členském státě, v němž předtím bydlel?


title: Věc T-487/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Navarra de Servicios y Tecnologías v. Komise „Státní podpory — Digitální televizní vysílání — Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech ve Španělsku — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za zčásti slučitelné a zčásti neslučitelné s vnitřním trhem — Státní prostředky — Hospodářská činnost — Zvýhodnění — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže — Služba obecného hospodářského zájmu — Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU — Zneužití pravomoci“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Navarra de Servicios y Tecnologías v. Komise
   (Věc T-487/13) (1)

   („Státní podpory - Digitální televizní vysílání - Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech ve Španělsku - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za zčásti slučitelné a zčásti neslučitelné s vnitřním trhem - Státní prostředky - Hospodářská činnost - Zvýhodnění - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže - Služba obecného hospodářského zájmu - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Zneužití pravomoci“)
   (2016/C 027/45)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Navarra de Servicios y Tecnologías, SA (Pamplona, Španělsko) (zástupce: A. Andérez González, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, B. Stromsky a P. Němečková, zmocněnci)

      Vedlejší účsdtnice podporující žalovanou: SES Astra (Betzdorf, Lucembursko) (zástupci: F. González Díaz, F. Salerno a V. Romero Algarra, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2014/489/EU ze dne 19. června 2013 o státní podpoře SA.28599 [C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)] poskytnuté Španělským královstvím na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La Mancha) (Úř. věst. L 217, s. 52).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Navarra de Servicios y Tecnologías, SA, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností SES Astra.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc T-526/13: Žaloba podaná dne 30. září 2013 — H&M Hennes & Mauritz v. OHIM — Yves Laint Laurent (kabelky)

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/16

         Žaloba podaná dne 30. září 2013 — H&M Hennes & Mauritz v. OHIM — Yves Laint Laurent (kabelky)
   (Věc T-526/13)
   2013/C 359/31
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupci: H. Hartwig a A. von Mühlendahl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Yves Saint Laurent SAS (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. července 2013 ve věci R 208/2012-3,

               —

               prohlásil zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 61 3294-0002 za neplatný a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, který je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor pro výrobek „kabelky“ zařazený do třídy 03-01 — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 61 3294-0002

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: důvody jsou stanoveny v článcích 4 až 9 a v čl. 25 odst. 1 písm. c), d), e), f) a g) nařízení Rady č. 6/2002

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 6 nařízení Rady č. 6/2002.


title: Věc C-594/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. listopadu 2015 Slovenskou republikou proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) ze dne 14. září 2015 ve věci T-779/14, Slovenská republika v. Evropská komise

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. listopadu 2015 Slovenskou republikou proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) ze dne 14. září 2015 ve věci T-779/14, Slovenská republika v. Evropská komise
   (Věc C-594/15 P)
   (2016/C 027/25)
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání navrhovatelky

   Slovenská republika navrhuje, aby Soudní dvůr:

               (i)

               v plném rozsahu zrušil usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 ve věci T-779/14 Slovenská republika v. Evropská komise, kterým Tribunál odmítl žalobu Slovenské republiky na neplatnost podanou na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie proti rozhodnutí Evropské komise, obsaženému v jejím dopise ze dne 24. září 2014, kterým Evropská komise požaduje od Slovenské republiky zpřístupnění finančních prostředků odpovídajících ztrátě tradičních vlastních zdrojů, jako nepřípustnou;

               (ii)

               sám rozhodl o přípustnosti žaloby Slovenské republiky a vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o důvodnosti žaloby a

               (iii)

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Pokud by však Soudní dvůr dospěl k závěru, že nemá dostatek informací potřebných ke konečnému rozhodnutí o námitce nepřípustnosti Komise, Slovenská republika podpůrně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               (i)

               v plném rozsahu zrušil usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 ve věci T-779/14 Slovenská republika v. Evropská komise, kterým Tribunál odmítl žalobu Slovenské republiky na neplatnost podanou na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie proti rozhodnutí Evropské komise, obsaženému v jejím dopise ze dne 24. září 2014, kterým Evropská komise požaduje od Slovenské republiky zpřístupnění finančních prostředků odpovídajících ztrátě tradičních vlastních zdrojů, jako nepřípustnou;

               (ii)

               vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o přípustnosti žaloby Slovenské republiky, jakož i k rozhodnutí o důvodnosti žaloby a

               (iii)

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uvádí Slovenská republika dva důvody:

               1.

               V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku Slovenská republika namítá, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, a to pokud jde o (i) povahu požadovaných finančních prostředků a uplatnitelnost právních aktů týkajících se vlastních zdrojů a související judikatury, (ii) kritérium existence pravomoci orgánu při posouzení napadnutelné povahy žalovaného aktu a (iii) přístup k soudu a naléhavost situace.

               2.

               Podpůrně, v rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku Slovenská republika namítá, že Tribunál napadené usnesení nedostatečně odůvodnil, a to pokud jde o (i) povahu požadovaných finančních prostředků a uplatnitelnost právních aktů týkajících se vlastních zdrojů a související judikatury a (ii) přístup k soudu a naléhavost situace, což potvrzuje i to, že použil (iii) shodné odůvodnění ve skutkově odlišných případech.


title: Věc F-109/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. července 2015 – Roda v. Komise „Veřejná služba — Odměňování — Pozůstalostní důchod — Článek 27 přílohy VIII služebního řádu — Nárok rozvedeného manžela zemřelého úředníka — Výživné na účet zemřelého úředníka — Omezení pozůstalostního důchodu — Zjevně neopodstatněná žaloba“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/53

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. července 2015 – Roda v. Komise
   (Věc F-109/14) (1)

   („Veřejná služba - Odměňování - Pozůstalostní důchod - Článek 27 přílohy VIII služebního řádu - Nárok rozvedeného manžela zemřelého úředníka - Výživné na účet zemřelého úředníka - Omezení pozůstalostního důchodu - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
   (2015/C 279/66)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Silvana Roda (Ispra, Itálie) (zástupkyně: L. Ribolzi, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost o zvýšení pozůstalostního důchodu žalobkyně, která je rozvedenou manželkou zemřelého úředníka.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Silvana Roda ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015, s. 54.


title: Věc T-371/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – NICO v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – NICO v. Rada
   (Věc T-371/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2016/C 027/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Švýcarsko) (zástupci: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta a N. Pilkington, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a I. Rodios, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady obsaženého v dopise ze dne 14. března 2014, kterým byl název žalobkyně ponechán na seznamech osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, uvedených v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), ve znění rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012 (Úř. věst. L 282, s. 58), a v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), provedeného prováděcím nařízením Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012 (Úř. věst. L 282, s. 16).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. května 2005 ve věci T-294/03, Jean-Louis Gibault proti Komisi Evropských společenství (Otevřené výběrové řízení — Nezapsání na seznam úspěšných kandidátů — Nedostatek odůvodnění — Diskriminace podle státní příslušnosti)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/25

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 31. května 2005
   ve věci T-294/03, Jean-Louis Gibault proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Otevřené výběrové řízení - Nezapsání na seznam úspěšných kandidátů - Nedostatek odůvodnění - Diskriminace podle státní příslušnosti)
   (2005/C 193/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-294/03, Jean-Louis Gibault, s bydlištěm ve Wattrelos (Francie), zastoupený F. Tuytschaeverem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. Currall, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí komise otevřeného výběrového řízení COM/A/6/01 nezapsat žalobce na seznam úspěšných kandidátů, Soud (první senát), ve složení J. D. Cooke, předseda, I. Labucka a V. Trstenjak, soudkyně; vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 31. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá jako neopodstatněná.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003


title: Věc T-332/15: Žaloba podaná dne 16. června 2015 – Ocean Capital Administration a další v. Rada

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/76

         Žaloba podaná dne 16. června 2015 – Ocean Capital Administration a další v. Rada
   (Věc T-332/15)
   (2015/C 294/91)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ocean Capital Administration GmbH (Hamburk, Německo), First Ocean Administration GmbH (Hamburk), First Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Second Ocean Administration GmbH (Hamburk), Second Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Third Ocean Administration GmbH (Hamburk), Third Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Fourth Ocean Administration GmbH (Hamburk), Fourth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Fifth Ocean Administration GmbH (Hamburk), Fifth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Sixth Ocean Administration GmbH (Hamburk), Sixth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Seventh Ocean Administration GmbH (Hamburk), Seventh Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Eighth Ocean Administration GmbH (Hamburk), Eighth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Ninth Ocean Administration GmbH (Hamburk), Ninth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Tenth Ocean Administration GmbH (Hamburk), Tenth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Eleventh Ocean Administration GmbH (Hamburk), Eleventh Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Twelfth Ocean Administration GmbH (Hamburk), Twelfth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburk), Thirteenth Ocean Administration GmbH (Hamburk), Fourteenth Ocean Administration GmbH (Hamburk), Fifteenth Ocean Administration GmbH (Hamburk), Sixteenth Ocean Administration GmbH (Hamburk), IRISL Maritime Training Institute (Teherán, Írán), Kheibar Co. (Teherán), Kish Shipping Line Manning Co. (Kish Island, Írán) (zástupci: P. Moser, QC, E. Metcalfe, Barrister, a M. Taher, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil rozhodnutí Rady 2013/497/SZBP ze dne 10. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP, a nařízení Rady (EU) č. 971/2013 ze dne 10. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 272, s. 1) za nepoužitelná na základě námitky protiprávnosti;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/556 ze dne 7. dubna 2015, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (Úř. věst. L 92, s. 101), a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/549 ze dne 7. dubna 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 92, s. 12), v rozsahu, v jakém se uplatňují na žalobkyně;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               V prvním žalobním důvodu, který je námitkou protiprávnosti podle článku 277 SFEU, se žalobkyně domáhají prohlášení nepoužitelnosti rozhodnutí Rady 2013/497/SZBP ze dne 10. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP, a nařízení Rady (EU) č. 971/2013 ze dne 10. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 272, s. 1).
               Žalobkyně tvrdí, že kritéria přijatá uvedeným rozhodnutím a nařízením zaprvé nemají vhodný právní základ, zadruhé nemají vhodný skutkový základ, jelikož Tribunál v rozsudku Islamic Republic of Iran Shipping Lines v. Rada, T-489/10, ECLI:EU:T:2013:453, rozhodl, že Islamic Republic of Iran Shipping Lines (dále jen „IRISL“) neporušila omezující opatření uložená Radou bezpečnosti, zatřetí porušují právo žalobkyň na účinnou právní ochranu a zásady ne bis in idem a res iudicata, začtvrté vedou k diskriminaci subjektů, které jsou údajně vlastněny nebo ovládány IRISL, a to neodůvodněným a nepřiměřeným způsobem, zapáté porušují právo žalobkyň na obhajobu, zašesté neodůvodněně a nepřiměřeně porušují další základní práva žalobkyň, včetně jejich práva vlastnit majetek, práva na svobodu podnikání a na ochranu dobré pověsti, a zasedmé Rada jimi zneužila svoji pravomoc, protože na žalobkyně pouze znovu uplatnila stejná omezující opatření, přičemž obešla závazný rozsudek Tribunálu.

               2.

               Druhý žalobní důvod, který směřuje na základě článku 263 SFEU ke zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/556 ze dne 7. dubna 2015, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (Úř. věst. L 92, s. 101), a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/549 ze dne 7. dubna 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 92, s. 12), v rozsahu, v jakém se uplatňují na žalobkyně.
               Žalobkyně tvrdí, že uvedené rozhodnutí a prováděcí nařízení zaprvé nemají vhodný právní základ, zadruhé v nich došlo ke zjevně nesprávnému posouzení, zatřetí nemají dostatečný skutkový základ, začtvrté porušují právo žalobkyň na obhajobu a na odůvodnění, zapáté porušují právo žalobkyň na účinnou právní ochranu, zásadu ne bis in idem a obecnou zásadu legitimního očekávání a zašesté neodůvodněně a nepřiměřeně porušují základní práva žalobkyň, zejména jejich právo vlastnit majetek a právo na svobodu podnikání.


title: Věc C-14/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin — Německo) — Hava Genc v. Land Berlin ( Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 — Článek 6 odst. 1 — Pojem pracovník — Výkon závislé činnosti nepatrného rozsahu — Podmínka ztráty nabytých práv )

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin — Německo) — Hava Genc v. Land Berlin
   (Věc C-14/09) (1)

   („Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 - Článek 6 odst. 1 - Pojem „pracovník“ - Výkon závislé činnosti nepatrného rozsahu - Podmínka ztráty nabytých práv“)
   2010/C 80/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hava Genc

      Žalovaný: Land Berlin

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Berlin — Výklad čl. 6 odst. 1 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 mezi EHS a Tureckem — Právo pobytu v hostitelském členském státě tureckého státního příslušníka, jehož vstup na území tohoto členského státu se zakládal na důvodu, který přestal existovat a jehož výdělečná činnost, jež činí 5,5 pracovních hodin týdně, má pouze nepatrný rozsah — Minimální požadavky na pracovní poměr, aby mohl být považován za „řádné zaměstnání“ ve smyslu rozhodnutí č. 1/80

      Výrok

               1)

               Osoba, která se nachází v situaci, jako je situace žalobkyně v původním řízení, je pracovníkem ve smyslu čl. 6 odst. 1 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení přijatého Radou přidružení, jež byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, pokud má předmětná závislá činnost skutečnou a efektivní povahu. Je na předkládajícím soudu, aby provedl ověření skutkového základu, které je nezbytné pro posouzení toho, zda tomu tak ve věci, která mu byla předložena, skutečně je.

               2)

               Turecký pracovník ve smyslu čl. 6 odst. 1 rozhodnutí č. 1/80 se může dovolávat práva volného pohybu, které mu vyplývá z Dohody zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, i když účel, za jakým vstoupil do hostitelského členského státu, přestal existovat. Vzhledem k tomu, že tento pracovník splňuje podmínky stanovené v uvedeném čl. 6 odst. 1, jeho právo pobytu v hostitelském členském státě nemůže být podřízeno dodatečným podmínkám týkajícím se existence zájmů, které mohou odůvodnit jeho pobyt, nebo povahy zaměstnání.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-3/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Ringkonnakohus – Estonsko) – AS Baltic Agro v. Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus „Řízení o předběžné otázce — Antidumping — Nařízení (ES) č. 661/2008 — Konečné antidumpingové clo z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska — Podmínky pro osvobození — Článek 3 odst. 1 — První nezávislý odběratel v Unii — Nákup hnojiva s obsahem dusičnanu amonného prostřednictvím jiné společnosti — Propuštění zboží — Žádost o zrušení platnosti celních prohlášení — Rozhodnutí 2008/577/ES — Celní kodex — Články 66 a 220 — Omyl — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Článek 251 — Kontrola po propuštění zboží“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Ringkonnakohus – Estonsko) – AS Baltic Agro v. Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Věc C-3/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Antidumping - Nařízení (ES) č. 661/2008 - Konečné antidumpingové clo z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska - Podmínky pro osvobození - Článek 3 odst. 1 - První nezávislý odběratel v Unii - Nákup hnojiva s obsahem dusičnanu amonného prostřednictvím jiné společnosti - Propuštění zboží - Žádost o zrušení platnosti celních prohlášení - Rozhodnutí 2008/577/ES - Celní kodex - Články 66 a 220 - Omyl - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 251 - Kontrola po propuštění zboží“)
   2014/C 421/08
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Ringkonnakohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: AS Baltic Agro

      Žalovaný: Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 661/2008 ze dne 8. července 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska v návaznosti na přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 a na částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96, musí být vykládán v tom smyslu, že společnost usazenou v členském státě, která koupila dusičnan amonný pocházející z Ruska prostřednictvím jiné společnosti, která je rovněž usazena v členském státě, za účelem jeho dovozu do Evropské unie, nelze považovat za prvního nezávislého odběratele v Unii ve smyslu tohoto ustanovení, takže nemá nárok na osvobození od konečného antidumpingového cla stanoveného nařízením č. 661/2008 pro tento dusičnan amonný.

               2)

               Článek 66 a čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby celní orgán provedl dodatečnou kontrolu antidumpingového cla, pokud byly žádosti o zrušení celních prohlášení jako za okolností ve věci v původním řízení podány z důvodu, že v nich bylo uvedeno nesprávné jméno příjemce, a tento orgán uvedená prohlášení přijal nebo provedl kontrolu po obdržení uvedených žádostí.

               3)

               Článek 66 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 1791/2006, a článek 251 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 312/2009 ze dne 16. dubna 2009, jsou v souladu se základním právem na rovnost před zákonem zakotveným v článku 20 Listiny základních práv Evropské unie v případě, kdy uvedená ustanovení nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 1791/2006, a nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 312/2009, neumožňují v rámci společného celního sazebníku ve smyslu článků 28 SFEU a 31 SFEU zrušit na žádost nesprávné celní prohlášení a přiznat tak nárok na osvobození od antidumpingového cla příjemci, který by jej mohl uplatnit, kdyby k takovému pochybení nedošlo.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc T-644/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. prosince 2011 Eugènem Emilem Kimmanem proti rozsudku vydanému dne 29. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-74/10, Kimman v. Komise

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. prosince 2011 Eugènem Emilem Kimmanem proti rozsudku vydanému dne 29. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-74/10, Kimman v. Komise
   (Věc T-644/11 P)
   2012/C 65/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Eugène Emile Kimman (Overijse, Belgie) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (dále jen „SVS“) ze dne 29. září 2011 ve věci F-74/10;

               —

               v důsledku toho vyhověl návrhovým žádáním žalobce v prvostupňovém řízení a tudíž

                           —

                           zrušil posudek o vývoji služebního postupu žalobce za rok 2008;

                           —

                           uložil žalované náhradu všech nákladů řízení;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů druhostupňového řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtyři důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení čl. 6 odst. 8 přílohy I obecných prováděcích ustanovení k článku 43 služebního řádu úředníků Evropské unie, ze zkreslení údajů ve spise, jakož i porušení přezkumu zjevně nesprávného posouzení, kterého se údajně dopustil SVS při přezkumu žalobního důvodu, jenž vycházel z toho, že hodnotitel nezohlednil názor ad hoc skupiny.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení případu a důkazního břemeno a z porušení povinnosti SVS uvést odůvodnění přezkumu žalobního důvodu vycházejícího z protiprávnosti odvolacího řízení a neodůvodnění posudku o vývoji služebního postupu napadeného v prvním stupni.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení přezkumu povinnosti uvést odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení, jakož i z porušení čl. 4 odst. 6 obecných prováděcích ustanovení k článku 45 služebního řádu úředníků Evropské unie, kterého se SVP údajně dopustil při přezkumu žalobního důvodu vycházejícího z nezohlednění práce provedené žalobcem v zájmu orgánu.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení případu a z porušení důkazního břemene a přezkumu zjevně nesprávného posouzení během, kterého se SVP údajně dopustil při přezkumu žalobního důvodu týkajícího se způsobu, jakým hodnotitel posoudil respektování údajné reorganizace zkušební služby od roku 2008 žalobcem.


title: Věc T-274/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2015 – Emadi v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu — Zmrazení finančních prostředků — Omezení vstupu na území Unie a průjezdu přes toto území — Právní základ — Povinnost uvést odůvodnění — Právo být vyslechnut — Nesprávné posouzení — Zásada ne bis in idem — Svoboda projevu — Svoboda sdělovacích prostředků — Právo svobodné volby povolání — Volný pohyb — Vlastnické právo“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2015 – Emadi v. Rada
   (Věc T-274/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu - Zmrazení finančních prostředků - Omezení vstupu na území Unie a průjezdu přes toto území - Právní základ - Povinnost uvést odůvodnění - Právo být vyslechnut - Nesprávné posouzení - Zásada ne bis in idem - Svoboda projevu - Svoboda sdělovacích prostředků - Právo svobodné volby povolání - Volný pohyb - Vlastnické právo“)
   (2016/C 027/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hamid Reza Emadi (Tehérán, Írán) (zástupci: původně T. Walter, poté J. M. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea a J. L. Iriarte Ángel, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. -P. Hix a Á. de Elera-San Miguel Hurtado, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Stiftung Organisation Justice for Iran (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: původně G. Pulles, poté R. Marx, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení zaprvé rozhodnutí Rady 2013/124/SZBP ze dne 11. března 2013, kterým se mění rozhodnutí 2011/235/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 68, s. 57), zadruhé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 206/2013 ze dne 11. března 2013, kterým se provádí čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 68, s. 9), zatřetí rozhodnutí Rady 2014/205/SZBP ze dne 10. dubna 2014, kterým se mění rozhodnutí 2011/235/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 109, s. 25), začtvrté prováděcího nařízení Rady (EU) č. 371/2014 ze dne 10. dubna 2014, kterým se provádí čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 109, s. 9) v rozsahu, v němž se uvedené akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Hamid Reza Emadi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Stiftung Organisation Justice for Iran ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20. 7. 2013.


title: Věc T-156/07: Žaloba podaná dne 9. května 2007 – Španělsko v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/42

         Žaloba podaná dne 9. května 2007 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-156/07)
   (2007/C 140/69)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/94/07 zveřejněné Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO) v Úř. věst. C 45 A ze dne 28. února 2007.

               —

               Uložit Komisi, aby všechna výběrová řízení na pracovní místa v rámci evropské veřejné služby byla v Úředních věstnících zveřejňována ve všech jazycích.

               —

               Uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/94/07 zveřejněném Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO) v Úř. věst. C 45 A ze dne 28. února 2007, z toho důvodu, že uvedené oznámení bylo zveřejněno pouze v anglickém, francouzském a německém vydání Úředního věstníku.
   Žalobce má za to, že žalovaná tím porušila nařízení Rady č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském společenství a nařízení č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým byl upraven služební řád evropské veřejné služby. Porušila rovněž zásadu rovného zacházení a zásadu zákazu diskriminace evropských občanů, zásadu proporcionality a zásadu právní jistoty, uznané Smlouvou o ES a ustálenou judikaturou Soudního dvora.
   Konkrétně ohledně zásady právní jistoty žalobce uvádí, že služební řád v příloze III vyžaduje vyhlašování všeobecných výběrových řízení v Úředním věstníku Evropských společenství. V souladu s článkem 5 nařízení Rady č. 1/58 má být uvedený Úřední věstník vydáván ve třiadvaceti úředních jazycích. Nicméně uvedené oznámení bylo zveřejněno pouze ve třech úředních jazycích.
   Konečně je třeba mít za to, že byla porušena výlučná pravomoc Rady měnit, jednomyslně, jazykový režim Společenství.


title: Věc T-420/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Thun 1794 v. EUIPO – Adekor (Dekorativní grafické symboly) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující dekorativní grafické symboly — Starší (průmyslový) vzor — Důvod neplatnosti — Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti — Nedostatek novosti — Články 5 a 7 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Thun 1794 v. EUIPO – Adekor (Dekorativní grafické symboly)
   (Věc T-420/15) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující dekorativní grafické symboly - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti - Nedostatek novosti - Články 5 a 7 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
   (2016/C 305/44)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Thun 1794 a.s. (Nová Role, Česká republika) (zástupce: F. Steidl, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Adekor s.r.o. (Loket, Česká republika) (zástupkyně: V. Dohnalová, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. dubna 2015 (věc R 1465/2014-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Thun 1794 a společností Adekor.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Thun 1794 a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc T-601/13: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2013 — Wilo v. OHIM (Pioneering for You)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/31

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2013 — Wilo v. OHIM (Pioneering for You)
   (Věc T-601/13)
   2014/C 24/56
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wilo SE (Dortmund, Německo) (zástupce: B. Schneiders, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. září 2013, sp. zn. R 555/2013-4;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Pioneering for You“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9, 11, 37 a 42 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 11 065 588

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-296/13: Žaloba podaná dne 30. května 2013 — Adler Modemärkte v. OHIM — Blufin (MARINE BLEU)

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/21

         Žaloba podaná dne 30. května 2013 — Adler Modemärkte v. OHIM — Blufin (MARINE BLEU)
   (Věc T-296/13)
   (2013/C 226/27)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adler Modemärkte AG (Haibach, Německo) (zástupci: J. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Blufin SpA (Carpi, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. dubna 2013 ve věci R 386/2012-2 z důvodu neslučitelnosti s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení, včetně nákladů vzniklých v rámci řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „MARINE BLEU“ pro výrobky zařazené do třídy 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 637 193

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Blufin SpA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „BLUMARINE“ pro výrobky zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání a zamítnutí přihlášky

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94


title: Věc T-20/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Outokumpu a Luvata v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných sanitárních trubek — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Pokuty — Velikost relevantního trhu — Přitěžující okolnost — Opakování protiprávního jednání“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Outokumpu a Luvata v. Komise
   (Věc T-20/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných sanitárních trubek - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Pokuty - Velikost relevantního trhu - Přitěžující okolnost - Opakování protiprávního jednání“)
   2010/C 179/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Outokumpu Oyj (Espoo, Finsko) a Luvata Oy, dříve Outokumpu Copper Products Oy (Espoo) (zástupci: J. Ratliff, barrister, F. Distefano a J. Luostarinen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyním v čl. 2 písm. j) rozhodnutí Komise K(2004) 2826 ze dne 3. září 2004, které se týká řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/38.069 — Měděné sanitární trubky).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Outokumpu Oyj a Luvata Oy se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc F-15/08: Žaloba podaná dne 8. února 2008 – Wiame v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/51

         Žaloba podaná dne 8. února 2008 – Wiame v. Komise
   (Věc F-15/08)
   (2008/C 92/105)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Valérie Wiame (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí výběrové komise EPSO/AST/7/05 udělit žalobkyni známku, která nebyla dostatečná k zapsání na seznam úspěšných uchazečů.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí výběrové komise EPSO/AST/7/05, které žalobkyni udělilo známku, která nebyla dostatečná k zapsání na seznam kandidátů;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-39/17: Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest) v. Komise

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/54

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest) v. Komise
   (Věc T-39/17)
   (2017/C 104/75)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest) (Brest, Francie) (zástupce: J. Vanden Eynde, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou a v důsledku toho;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 22. listopadu 2016 [C (2016) 7755 final], a tak vyhověl počáteční žádosti žalobkyně, a to: „Signatáři této žádosti si především přejí získat na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/20013 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise úplnou kopii dotazníku a odpovědí, na které Komise odkazuje na ve svém stanovisku 2016/C 302/03 zveřejněném v Úředním věstníku Evropské unie dne 19. srpna 2016.“

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z převažujícího veřejného zájmu na zpřístupnění shromážděných informací. Komise měla neprávem za to, že žalobkyně neprokázala takový převažující veřejný zájem, přitom tento zájem prokazují Evropské smlouvy, a sice čl. 10 odst. 3 a čl. 11 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii („SEU“), ale také čl. 15 odst. 1 a čl. 298 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“) a článek 42 Listiny základních práv Evropské unie („Listina“).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z přednosti Evropských smluv a Listiny před nařízením č. 1049/2001. Žalobkyně se domnívá, že uvedené nařízení, které právně omezuje zásady transparentnosti, účasti a otevřenosti, musí být vykládáno a uplatňováno velmi restriktivně, s přihlédnutím k časové posloupnosti, v jaké byly přijaty právní texty a Listina. Má tak za to, že žalovaná neměla uplatnit obecnou domněnku, podle které by došlo k porušení ochrany cílů vyšetřování, jelikož se v projednávané věci jednalo o víceoborové vyšetřování, a měla konstatovat, že členské státy o takovou ochranu nepožádaly.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 2 a článku 42 Listiny, které zaručují každé osobě právo na přístup k dokumentům, jež se jí týkají.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení Evropské úmluvy o lidských právech, která vyžaduje rovný přístup k dokumentům v rámci řízení, včetně správního řízení, aby bylo zajištěno právo na obhajobu stran, zejména pak článků 6 a 13 Úmluvy.


title: Věc C-125/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  1. března 2006  Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému dne  15. prosince 2005  ve věci T-33/01, Infront WM AG (dříve Kirchmedia WM AG) v. Komise Evropských společenství

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2006 Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému dne 15. prosince 2005 ve věci T-33/01, Infront WM AG (dříve Kirchmedia WM AG) v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-125/06 P)
   (2006/C 108/12)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Banks a M. Huttunen, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský parlament a Rada Evropské unie
   Návrhová žádání účastníka podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. prosince 2005 ve věci T-33/01, Infront WM AG v. Komise Evropských společenství;

               —

               vydat konečný rozsudek v této věci, kterým bude určeno, že žaloba ve věci T-33/01 byla nepřípustná;

               —

               uložit žalobkyni ve věci T-33/01, aby uhradila Komisi náklady, které jí vznikly z této věci a projednávaného kasačního opravného prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Tento kasační opravný prostředek se týká pojmu bezprostřední a osobní dotčení ve smyslu čl. 230 čtvrtého odstavce ES. Komise se domnívá, že se Soud prvního stupně (dále jen „SPS“) dopustil v rozsudku, který je napadnut kasačním opravným prostředkem, nesprávného právního posouzení při výkladu a použití tohoto pojmu. Tím narušil rovnováhu mezi orgány, která je zohledněna v pravidlech upravujících přístup k soudům Společenství za účelem zpochybnění platnosti aktu Společenství. SPS zacházel s podnikem, který mohl být nanejvýše považován za nepřímo postiženého ekonomickou škodou vzniklou na základě dotyčného rozhodnutí a který ani neprokázal pravděpodobnost takové škody, jako s bezprostředně a osobně dotčeným rozhodnutím Komise. Za skutečnosti zakládající osobní dotčení přijal skutečnosti společné mnoha subjektům, jež se nacházely ve srovnatelných situacích, jako žalobkyně.


title: Věc F-141/06: Žaloba podaná dne 11. prosince 2006 – Hartwig v. Komise a Parlament

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/40

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2006 – Hartwig v. Komise a Parlament
   (Věc F-141/06)
   (2007/C 20/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Marc Hartwig (Brusel, Belgie) (zástupce: T. Bontinck, advokát)

      Žalovaní: Komise Evropských společenství a Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit individuální rozhodnutí Komise Evropských společenství a Evropského parlamentu ze dne 12. dubna 2006 a 27. března 2006 týkající se převedení ze statutu dočasného zaměstnance na statut úředníka;

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce poté, co několik let pracoval u Komise jako dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy B*7, uspěl v otevřeném výběrovém řízení Evropského parlamentu PE/34/B (platová třída B5/B4). Poté byl jmenován úředníkem ve zkušební době platové třídy B*3 posledně jmenovaným orgánem, který jej neprodleně převedl Komisi, kde byl zařazen do téže platové třídy.
   Žalobce na podporu své žaloby uvádí porušení článků 31 a 62 služebního řádu, jakož i článků 5 a 2 přílohy XIII služebního řádu.
   Žalobce krom toho uplatňuje porušení zásady legitimního očekávání a zásady zachování nabytých práv.


title: Věc C-191/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Berlin (Německo) dne 5. dubna 2016 – Romano Pisciotti v. Spolková republika Německo

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Berlin (Německo) dne 5. dubna 2016 – Romano Pisciotti v. Spolková republika Německo
   (Věc C-191/16)
   (2016/C 270/33)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Romano Pisciotti

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Představuje styk členského státu se třetí zemí v oblasti vydávání problematiku, která nezávisle na konkrétním případu nikdy nespadá do věcné oblasti působnosti Smluv, takže zákaz diskriminace podle evropského práva vyplývající z čl. 18 odst. 1 SFEU v případě (doslovného) uplatnění normy ústavního práva (v tomto případě: článek 16 odst. 2 první věta Grundgesetz, Ústava Spolkové republiky Německo; dále jen „GG“), která zakazuje pouze vydávání vlastních státních příslušníků do třetích zemí, nemá být zohledněn?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na tuto otázku: Je třeba na první otázku odpovědět jinak, pokud jde styk členského státu v oblasti vydávání se Spojenými státy americkými na základě dohody o vydávání mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými?

               2)

               Pokud není ohledně styku členských států se Spojenými státy americkými v oblasti vydávání automaticky vyloučena působnost Smluv:
               Je třeba čl. 18 odst. 1 SFEU a relevantní judikaturu Soudního dvora, která k němu byla vydána, vykládat v tom smyslu, že členský stát neodůvodněně porušuje zákaz diskriminace vyplývající z čl. 18 odst. 1 SFEU, když na základě normy ústavního práva (v tomto případě: článek 16 odst. 2 první věta GG) v případě žádostí třetích zemí o vydání rozdílně zachází s vlastními státními příslušníky a se státními příslušníky jiných členských států EU tím, že vydává pouze cizí státní příslušníky?

               3)

               Pokud se potvrdí, že ve výše uvedených případech došlo k porušení obecného zákazu diskriminace vyplývajícího z čl. 18 odst. 1 SFEU:
               Má být judikatura Soudního dvora Evropské unie chápána v tom smyslu, že v případě, jako je ten projednávaný, kdy povolení vydávání ze strany příslušného orgánu povinně předchází kontrola zákonnosti v rámci soudního řízení, jehož výsledek je však pro orgán závazný pouze tehdy, když je vydání prohlášeno za nepřípustné, může jít o závažné porušení již v případě prostého porušení zákazu diskriminace vyplývajícího z čl. 18 odst. 1 SFEU, anebo se vyžaduje zjevné porušení?

               4)

               Pokud se zjevné porušení nevyžaduje:
               Má být judikatura Soudního dvora Evropské unie vykládána v tom smyslu, že dostatečně závažné porušení je v případě, jako je ten projednávaný, třeba vyloučit již proto, že v případě neexistence judikatury Soudního dvora týkající se konkrétní situace (v tomto případě: věcná působnost obecného zákazu diskriminace podle čl. 18 odst. 1 SFEU při styku v oblasti vydávání mezi členskými státy a Spojenými státy americkými) může nejvyšší vnitrostátní orgán výkonné moci za účelem odůvodnění svého rozhodnutí odkázat na soulad s rozhodnutími vnitrostátních soudů, která byla dříve vydána v téže věci?


title: Věc C-613/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 30. prosince 2014 – James Elliott Construction Limited v. Irish Asphalt Limited

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 30. prosince 2014 – James Elliott Construction Limited v. Irish Asphalt Limited
   (Věc C-613/14)
   (2015/C 096/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court, Irsko

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: James Elliott Construction Limited

      Žalovaná: Irish Asphalt Limited

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Je v případech, kdy se smluvní strana smlouvy uzavřené podle soukromého práva zaváže dodat výrobek vyrobený podle národní normy, která byla přijata k provedení evropské normy vydané na základě pověření Evropské komise podle ustanovení směrnice o stavebních výrobcích (89/106/EHS) (1), výklad takové normy otázkou, kterou lze položit Soudnímu dvoru Evropské unie jako předběžnou otázku podle článku 267 SFEU?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na první otázku písm. a), vyplývá z normy EN13242:2002 požadavek, že splnění či porušení této normy lze prokázat pouze zkouškou provedenou podle norem přijatých (bez pověření) Evropským výborem pro normalizaci (CEN) (Le Comité Européen de Normalisation) a uvedených v normě EN13242:2002, a tyto zkoušky je třeba provést v okamžiku výroby nebo dodání, nebo lze porušení uvedené normy (a tedy i porušení smlouvy) určit na základě pozdějších zkoušek, jsou-li výsledky takových zkoušek logicky průkazné, pokud jde o porušení dané normy?

               2)

               Je vnitrostátní soud při projednávání soukromoprávní žaloby z porušení smlouvy, pokud jde o výrobek vyrobený podle evropské normy vydané na základě pověření Evropské komise podle směrnice o stavebních výrobcích, povinen nepoužít ustanovení vnitrostátního práva, z nichž vyplývají určité podmínky, pokud jde o přiměřenou tržní jakost a vhodnost k určitému účelu, a to z důvodu, že buď dané zákonné podmínky či jejich použití vedou ke vzniku norem nebo stanoví technické specifikace či požadavky, které nebyly oznámeny podle ustanovení směrnice o normách a technických předpisech (98/34/ES) (2)?

               3)

               Musí vnitrostátní soud, který projednává žalobu z porušení smlouvy uzavřené podle soukromého práva, jež údajně vychází z porušení podmínky týkající se přiměřené tržní jakosti či vhodnosti k použití (která je ze zákona konkludentně součástí dané smlouvy a nebyla smluvními stranami pozměněna ani vyloučena), pokud jde o výrobek vyrobený v souladu s normou EN13242:2002, vycházet z domněnky, že daný výrobek má přiměřenou tržní jakost a je vhodný ke svému účelu, a pokud ano, lze takovou domněnku vyvrátit pouze důkazem nesplnění normy EN13242:2002 ve formě zkoušek provedených v souladu se zkušebními protokoly uvedenými v normě EN13242:2002, a to v okamžiku dodání výrobku?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první otázku písm. a) a zároveň na třetí otázku, použije se limit pro celkový obsah síry v kamenivech stanovený normou EN13242:2002 nebo podle této normy, takže splnění takového limitu je mimo jiné podmínkou vzniku jakékoli domněnky přiměřené tržní jakosti nebo vhodnosti k použití?

               5)

               V případě kladné odpovědi na první otázku písm. a) a zároveň na třetí otázku, lze z domněnky stanovené přílohou ZA k normě EN13242:2002 nebo článkem 4 směrnice o stavebních výrobcích (89/106/EHS) vycházet jen tehdy, je-li prokázáno, že dotčený výrobek byl opatřen značkou „CE“?

      (1)  Směrnice Rady (89/106/EHS) ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků (Úř. věst. L 40, s. 12).

      (2)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37).


title: Věc T-489/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné posouzení“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada
   (Věc T-489/10) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení)
   2013/C 325/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherán, Irán) a dalších 17 žalobkyň, jejichž jména jsou uvedena v příloze k rozsudku (zástupci: F. Randolph, QC, M. Lester, barrister, a M. Taher, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis a T. Scharf, zmocněnci); Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a É. Ranaivoson, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25), rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 281, s. 81), nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1) a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               V rozsahu, v němž se týkají Islamic Republic of Iran Shipping Lines, jakož i dalších 17 žalobkyň, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se zrušují:

                           —

                           příloha II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP;

                           —

                           příloha prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           příloha rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413;

                           —

                           příloha VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007;

                           —

                           příloha IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2010/413 ve znění rozhodnutí 2010/644 se ve vztahu k Islamic Republic of Iran Shipping Lines, jakož i k dalším 17 žalobkyním, jejichž jména jsou uvedena v příloze, zachovávají až do okamžiku, kdy nastanou účinky zrušení nařízení č. 267/2012.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Islamic Republic of Iran Shipping Lines, jakož i dalšími 17 žalobkyněmi, jejichž jména jsou uvedena v příloze.

               4)

               Evropská komise a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Spojené věci T-589/14 a T-772/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. února 2016 – Musso v. Parlament „Platové poměry poslanců Parlamentu — Starobní důchod — Povinnost francouzských poslanců uplatnit své nároky na důchod podle vnitrostátních režimů — Pravidlo o vyloučení souběhu — Prováděcí opatření ke statutu poslanců — Rozhodnutí přijaté po skončení řízení o stížnosti — Výzva k úhradě — Rozhodnutí o pozastavení vyplácení důchodu — Zásada kontradiktornosti — Přiměřená lhůta — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. února 2016 – Musso v. Parlament
   (Spojené věci T-589/14 a T-772/14) (1)

   („Platové poměry poslanců Parlamentu - Starobní důchod - Povinnost francouzských poslanců uplatnit své nároky na důchod podle vnitrostátních režimů - Pravidlo o vyloučení souběhu - Prováděcí opatření ke statutu poslanců - Rozhodnutí přijaté po skončení řízení o stížnosti - Výzva k úhradě - Rozhodnutí o pozastavení vyplácení důchodu - Zásada kontradiktornosti - Přiměřená lhůta - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 118/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: François Musso (Ajaccio, Francie) (zástupci: A. Gross a L. Stachnik, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 26. června 2014 o potvrzení rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 17. října 2011, kterým byla stanovena měsíční částka nároku na důchod s ohledem na částky pobírané od dvou francouzských důchodových pokladen a kterým bylo rozhodnuto, že je nutno vrátit částku 127 065,19 eur a dále návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 22. září 2014.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Pan François Musso ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6. 10. 2014.


title: Věc T-350/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 18. září 2006 – Wirtschaftskammer Kärnten a best connect Ampere Strompool v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí prohlašující spojení podniků za slučitelné se společným trhem — Právnické osoby — Akty, které se jich osobně dotýkají — Nepřípustnost )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/47

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 18. září 2006 – Wirtschaftskammer Kärnten a best connect Ampere Strompool v. Komise
   (Věc T-350/03) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí prohlašující spojení podniků za slučitelné se společným trhem - Právnické osoby - Akty, které se jich osobně dotýkají - Nepřípustnost“)
   (2006/C 294/100)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wirtschaftskammer Kärnten a best connect Ampere Strompool GmbH (Klagenfurt, Rakousko) (zástupce: M. Angerer, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A. Bouquet, S. Rating a K. Mojzesowicz, poté A. Bouquet a K. Mojzesowicz)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Ampere AG (Berlín, Německo) (zástupci: C. von Hammerstein a C.-S. Schweer, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Österreichische Elektrizitätswirtschafts-AG (Vídeň, Rakousko); EVN AG (Maria Enzersdorf, Rakousko); Wien Energie GmbH (Vídeň); Energie AG Oberösterreich (Linec, Rakousko); Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-AG (Eisenstadt, Rakousko); Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste (Linec) (zástupci: S. Polster a H. Wollmann, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/271/ES ze dne 11. června 2003, kterým se spojení podniků prohlašuje za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP (Věc COMP/M.2947 — Verbund/EnergieAllianz) (Úř. věst. 2004, L 92, s. 91).
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim společně a nerozdílně náhrada nákladů Komise, jakož i vedlejších účastnic Österreichische Elektrizitätswirtschafts-AG, EVN AG, Wien Energie GmbH, Energie AG Oberösterreich, Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-AG a Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste.

               3)

               Vedlejší účastnice Ampere AG ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Spojené věci T-322/14 a T-325/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – mobile.international v. EUIPO – Rezon (mobile.de) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní a obrazové ochranné známky Evropské unie mobile.de — Starší národní obrazová ochranná známka mobile — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 15 odst. 1, čl. 57 odst. 2 a čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 40 odst. 6 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – mobile.international v. EUIPO – Rezon (mobile.de)
   (Spojené věci T-322/14 a T-325/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní a obrazové ochranné známky Evropské unie mobile.de - Starší národní obrazová ochranná známka mobile - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 15 odst. 1, čl. 57 odst. 2 a čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 40 odst. 6 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2016/C 232/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: mobile.international GmbH (Kleinmachnow, Německo) (zástupce: T. Lührig, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Rezon OOD (Sofie, Bulharsko) (zástupci: P. Kančev a T. Ignatova, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutím prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. ledna 2014 (věc R 922/2013-1) a ze dne 13. února 2014 (věc R 951/2013-1) týkajícím se dvou řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi mobile.international GmbH a Rezon OOD

      Výrok

               1.

               Žaloby se zamítají.

               2.

               Společnosti mobile.international GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. července 2004 ve věci C-295/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Niedersächsiches Oberverwaltungsgericht): Gisela Gerken proti Amt für Agrarstruktur Verden (Společná zemědělská politika — Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství — Nařízení (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 — Žádosti o podpory „na zvířata“ — Nesrovnalosti — Snížení výše podpory — Čl. 2 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Zpětná použitelnost méně přísného ustanovení)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 1. července 2004
   ve věci C-295/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Niedersächsiches Oberverwaltungsgericht): Gisela Gerken proti Amt für Agrarstruktur Verden (1)

   (Společná zemědělská politika - Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství - Nařízení (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 - Žádosti o podpory „na zvířata“ - Nesrovnalosti - Snížení výše podpory - Čl. 2 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Zpětná použitelnost méně přísného ustanovení)
   (2004/C 217/05)
   Jednací jazyk:němčina
   Ve věci C-295/02, jejímž předmětem je žádost zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES Niedersächsiches Oberverwaltungsgericht (Německo) směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem, mezi Giselou Gerken a Amt für Agrarstruktur Verden, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu čl. 10 odst. 2 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 391, s. 36), článků 44, 53 a 54 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, s. 11) a čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet a R. Schintgen, F. Macken (zpravodaj) a N. Colneric, soudci, generální advokát: P. Léger, tajemník: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 1. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 2 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 Rady ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství musí být vykládán v tom smyslu, že v případě žádosti o podporu „na zvířata“, která spadá do časové působnosti nařízení Rady (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství, a postižené nesrovnalostí, která vede k uplatnění sankce na základě čl. 10 odst. 2 písm. a) téhož nařízení, musejí příslušné orgány použít zpětně ustanovení čl. 44 odst. 1 nařízení Komise č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 z toho důvodu, že ustanovení nařízení č. 2419/2001 jsou méně přísná pro dotčené chování.

      (1)  Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


title: Věc C-160/16: Žaloba podaná dne 18. března 2016 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/3

         Žaloba podaná dne 18. března 2016 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-160/16)
   (2016/C 251/04)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a K. Talabér-Ritz)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Prohlásit, že Řecká republika tím, že nepředala zprávu o nákladově optimálních úrovních podle čl. 5 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/31/EU (1) ze dne 19. května 2010 o energetické náročnosti budov, ve znění nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 244/2012 (2) ze dne 16. ledna 2012, kterým se doplňuje směrnice 2010/31/EU stanovením srovnávacího metodického rámce pro výpočet nákladově optimálních úrovní minimálních požadavků na energetickou náročnost budov a prvků budov, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného ustanovení;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Dne 18. března 2016 Evropská komise podala žalobu proti Řecké republice, jíž se domáhá, aby Soudní dvůr konstatoval, že Řecká republika tím, že nepředala zprávu o nákladově optimálních úrovních podle čl. 5 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/31/EU ze dne 19. května 2010 o energetické náročnosti budov, ve znění nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 244/2012 ze dne 16. ledna 2012, kterým se doplňuje směrnice 2010/31/EU stanovením srovnávacího metodického rámce pro výpočet nákladově optimálních úrovní minimálních požadavků na energetickou náročnost budov a prvků budov, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného ustanovení.

               2.

               Ve své žalobě Evropská komise tvrdí, že navzdory jejím opakovaným žádostem řecké orgány dosud nepředaly závěrečnou zprávu o optimálních úrovních minimálních požadavků na energetickou náročnost budov a prvků budov, vypočítaných podle srovnávacího metodického rámce stanoveného nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 244/2012 a že tedy Řecká republika nesplnila povinnosti podle čl. 5 odst. 2 směrnice 2010/31/EU.

      (1)  Úř. věst. L 153, 18.6. 2010, s. 13.

      (2)  Úř. věst. L 81, 21.3.2012, s. 18.


title: Věc T-342/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Fuchs v. OHIM – Les Complices (Hvězda v kruhu) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující hvězdu v kruhu — Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazová ochranná známka znázorňující hvězdu v kruhu — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Zrušení starší ochranné známky Společenství — Zachování právního zájmu na pokračování v řízení — Neexistence důvodu k nevydání rozhodnutí v části věci“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Fuchs v. OHIM – Les Complices (Hvězda v kruhu)
   (Věc T-342/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující hvězdu v kruhu - Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazová ochranná známka znázorňující hvězdu v kruhu - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zrušení starší ochranné známky Společenství - Zachování právního zájmu na pokračování v řízení - Neexistence důvodu k nevydání rozhodnutí v části věci“)
   2014/C 421/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Max Fuchs (Freyung, Německo) (zástupce: C. Onken, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Les Complices SA (Montreuil-sous-Bois, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. května 2012 (věc R 2040/2011-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Les Complices SA a Maxem Fuchsem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Maxu Fuchsovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc T-474/11: Usnesení Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Oster Weinkellerei v. OHIM — Viñedos Emiliana (Igama) ( „Ochranná známka Společenství — Zrušení namítané ochranné známky — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Oster Weinkellerei v. OHIM — Viñedos Emiliana (Igama)
   (Věc T-474/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Zrušení namítané ochranné známky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 164/31
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Andreas Oster Weinkellerei KG (Cochem, Německo) (zástupce: N. Schindler, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Viñedos Emiliana, SA (Las Condes, Santiago, Chile)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. června 2011 (věc R 637/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Andreas Oster Weinkellerei KG a Viñedos Emiliana, SA.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyně a OHIM ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 319, 29.10.2011.


title: Věc T-122/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2016 – Itálie v. Komise „Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora, jímž bylo konstatováno nesplnění povinnosti státem — Penále — Rozhodnutí o určení výše penále — Metoda pro výpočet úroků použitelná na navrácení protiprávních podpor — Složený úrok“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2016 – Itálie v. Komise
   (Věc T-122/14) (1)

   („Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora, jímž bylo konstatováno nesplnění povinnosti státem - Penále - Rozhodnutí o určení výše penále - Metoda pro výpočet úroků použitelná na navrácení protiprávních podpor - Složený úrok“)
   (2016/C 270/43)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 8681 final ze dne 9. prosince 2013, kterým na základě rozsudku ze dne 17. listopadu 2011, Komise v. Itálie (C-496/09, EU:C:2011:740), Komise stanovila výši penále, které má Italská republika zaplatit za pololetí od 17. května do 17. listopadu 2012

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2013) 8681 final ze dne 6. prosince 2013 se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Vyškrtnutí věci C-109/05

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/10

         Vyškrtnutí věci C-109/05 (1)

   (2006/C 22/19)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 11. října 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-109/05, Komise Evropských společenství proti Rakouské republice.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc F-76/14: Žaloba podaná dne 7. srpna 2014 – ZZ v. Komise

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/30

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-76/14)
   2014/C 388/38
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: G. Suárez de Castro a M. Orman, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nezapsání žalobce na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO/AD/248/13.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zapsat žalobce na seznam úspěšných uchazečů uvedeného výběrového řízení, protože existuje volné pracovní místo neobsazené na základě výběrového řízení EPSO/AD248/13 na administrátory v oblasti 1 Bezpečnost budov, a protože žalobce dosáhl hodnocení o 53,38 bodů, tedy vyššího hodnocení než je minimální hodnocení stanovené EPSO na 51,01 bodů.

               —

               Podpůrně, vzhledem k četným nepravidelnostem zjištěným při hodnocení zkoušky, zrušit hodnocení zkoušky a seřadit uchazeče podle zbývajících udělených hodnocení, ve kterých nebyly zjištěny nepravidelnosti.

               —

               V případě vyhovění návrhu uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-134/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2016 – salesforce.com v. EUIPO (SOCIAL.COM) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SOCIAL.COM — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2016 – salesforce.com v. EUIPO (SOCIAL.COM)
   (Věc T-134/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SOCIAL.COM - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 287/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: A. Nordemann a M. Maier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. ledna 2015 (věc R 1752/2014-4) týkajícímu se zápisu slovního označení SOCIAL.COM jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti salesforce.com, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc C-406/13: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 11. listopadu 2014 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/10

         Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 11. listopadu 2014 – Evropská komise v. Rumunsko
   (Věc C-406/13) (1)

   (2015/C 056/13)
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda druhého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.