title: Věc T-387/05: Žaloba podaná dne  13. října 2005  – Chatziioannidou v. Komise

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/25

         Žaloba podaná dne 13. října 2005 – Chatziioannidou v. Komise
   (Věc T-387/05)
   (2006/C 10/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgie) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 8. července 2005 Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ), kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobkyní proti rozhodnutí o převodu nároků na důchod do režimu Společenství,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, úřednice Komise, podala žádost o převod nároků na důchod nabytých v Řecku před vstupem do služby v Komisi do systému Společenství. Ve své žalobě napadá způsob výpočtu odsloužených let, které mají být podle důchodového režimu Společenství započítány, provedený na základě převáděné částky. Žalobkyně konkrétněji uplatňuje, že před zavedením eura nepřepočítávala Komise převáděnou částku na jinou měnu, než jakou byl belgický frank, na základě směnného kursu platného v den výpočtu, ale na základě průměrného kursu, který měl zohlednit výkyvy měny během doby placení příspěvků. Po ukončení přechodného období pro konečné zavedení eura, a sice od 1. ledna 2002, Komise však již tento způsob výpočtu nepoužívá, nýbrž zohledňuje částku v eurech převáděnou vnitrostátními důchodovými fondy.
   Žalobkyně uvádí, že upuštění od metody průměrného směnného kursu způsobuje v jejím případě značné snížení počtu odsloužených let, které jí byly připsány. Na tomto základě uplatňuje porušení článku 3 nařízení Rady č. 1103/97, který stanoví, že zavedení eura nepůsobí změnu jakýchkoli ustanovení právních nástrojů. Dovolává se rovněž porušení zásady zákazu diskriminace, neboť úředníkovi, nacházejícímu se ve zcela stejných podmínkách, není přidělen stejný počet odsloužených let v rámci Společenství, ale jsou mu přiděleny podle toho, zda jeho žádost byla podána před zavedením eura nebo po něm.


title: Věc C-327/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního soudu v Chebu — Česká republika) — Hypoteční banka, a.s. v. Udo Mike Lindner ( „Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Smlouva o hypotečním úvěru uzavřená spotřebitelem se státní příslušností jednoho členského státu u banky usazené v jiném členském státě — Právní předpisy členského státu umožňující v případě, kdy není známo přesné bydliště spotřebitele, podat proti němu žalobu u soudu tohoto státu“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/12

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního soudu v Chebu — Česká republika) — Hypoteční banka, a.s. v. Udo Mike Lindner
      (Věc C-327/10) (1)

      (Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Smlouva o hypotečním úvěru uzavřená spotřebitelem se státní příslušností jednoho členského státu u banky usazené v jiném členském státě - Právní předpisy členského státu umožňující v případě, kdy není známo přesné bydliště spotřebitele, podat proti němu žalobu u soudu tohoto státu)
      (2012/C 25/19)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Okresní soud v Chebu

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Hypoteční banka, a.s.

         Žalovaný: Udo Mike Lindner

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Okresní soud v Chebu — Výklad článku 81 SFEU, čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 3 a článku 24 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/4, s. 42) a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/12, s. 169) — Příslušnost ve věci smlouvy o poskytnutí hypotečního úvěru uzavřené spotřebitelem se státní příslušností jednoho členského státu u banky usazené v jiném členském státu — Právní předpisy členského státu umožňující v případě, kdy není známo bydliště spotřebitele, podat proti němu žalobu u soudu tohoto státu

         Výrok

                  1)

                  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládáno v tom smyslu, že předpokladem použití pravidel stanovených tímto nařízením je, že situace, o kterou jde ve sporu, kterým se zabývá soud členského státu, může vyvolat otázky ohledně určení mezinárodní příslušnosti tohoto soudu. O takovou situaci se jedná v takovém případě, jaký nastal ve věci v původním řízení, kdy soud členského státu rozhoduje o žalobě proti státnímu příslušníkovi jiného členského státu, jehož bydliště není tomuto soudu známo.

                  2)

                  Nařízení č. 44/2001 musí být vykládáno v tom smyslu, že

                              —

                              v takové situaci, o jakou se jedná v původním řízení, kdy spotřebitel, který je stranou smlouvy o dlouhodobém hypotečním úvěru s povinností informovat smluvního partnera o jakékoliv změně adresy, opustí své bydliště předtím, než je proti němu podána žaloba pro porušení smluvních povinností, jsou soudy členského státu, na jehož území se nachází poslední známé bydliště spotřebitele, na základě čl. 16 odst. 2 tohoto nařízení příslušné rozhodnout o této žalobě, jestliže nejsou podle článku 59 téhož nařízení schopny určit aktuální bydliště žalovaného a nemají ani průkazné indicie umožňující dospět k závěru, že žalovaný má skutečně bydliště mimo území Evropské unie;

                              —

                              toto nařízení nebrání použití ustanovení vnitrostátního procesního práva členského státu, které ve snaze zabránit situaci odepření spravedlnosti umožňuje vést řízení proti osobě, která se neúčastní řízení a jejíž pobyt není znám, pokud se soud, který se sporem zabývá, ujistí předtím, než o něm rozhodne, že proběhla veškerá pátrání, která ukládají zásady řádné péče a dobré víry, aby byl zjištěn pobyt žalovaného.

         (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc F-23/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. března 2016 – Kerstens v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Povinnosti — Jednání v rozporu s vážností veřejné služby — Šíření urážlivých výroků týkajících se jiného úředníka — Článek 12 služebního řádu — Disciplinární řízení — Šetření v podobě posouzení skutkového stavu — Důtka — Článek 9 odst. 1 písm. b) přílohy IX služebního řádu — Obecná prováděcí ustanovení — Procesní vada — Důsledky procesní vady“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/55

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. března 2016 – Kerstens v. Komise
   (Věc F-23/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povinnosti - Jednání v rozporu s vážností veřejné služby - Šíření urážlivých výroků týkajících se jiného úředníka - Článek 12 služebního řádu - Disciplinární řízení - Šetření v podobě posouzení skutkového stavu - Důtka - Článek 9 odst. 1 písm. b) přílohy IX služebního řádu - Obecná prováděcí ustanovení - Procesní vada - Důsledky procesní vady“)
   (2016/C 156/77)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. S. Bohr a C. Ehrbar, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, jímž byla žalobci uložena důtka jakožto disciplinární sankce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Petrus Kerstens pponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20. 4. 2015, s. 42.


title: Věc T-309/17: Žaloba podaná dne 15. května 2017 – Optile v. Komise

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/30

         Žaloba podaná dne 15. května 2017 – Optile v. Komise
   (Věc T-309/17)
   (2017/C 249/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Organisation professionnelle des transports d’Ile de France (Optile) (Paříž, Francie) (zástupci: F. Thiriez a M. Dangibeaud, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil článek 1 rozhodnutí Evropské komise SA.26763 ze dne 2. února 2017 o podpoře údajně poskytované společnostem hromadné dopravy regionem Île-de-France, ale pouze v rozsahu, v němž uvádí, že režim podpory zavedený regionem Île-de-France od roku 1979 do roku 2008 je „protiprávně prováděným“ novým režimem podpory;

               —

               podpůrně, částečně zrušil článek 1 rozhodnutí Evropské komise SA.26763 ze dne 2. února 2017 o podpoře údajně poskytované společnostem hromadné dopravy regionem Île-de-France v rozsahu, v němž stanoví, že režim podpory byl „protiprávně prováděn“ v období od května 1994 do 25. prosince 2008.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Komise ze dne 2. února 2017 týkající se režimů podpory SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), kterou prováděla Francie ve prospěch autobusových dopravních podniků v regionu Île-de-France [C (2017) 439 final] (dále jen „napadené rozhodnutí“) uvádí, že zkoumaný mechanismus je novým režimem podpory. V tomto ohledu žalobkyně vznáší následující výtky:

                           —

                           porušení čl. 1 písm. b) bodu i) nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla v souladu s článkem 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9) (dále jen „nařízení č. 2015/1589“), neboť právní základ zkoumaného režimu předchází vstupu v platnost Římské smlouvy;

                           —

                           nedostatečné odůvodnění s ohledem na čl. 1 písm. b) bod v) nařízení č. 2015/1589;

                           —

                           nesprávné právní posouzení a nesprávné posouzení skutkového stavu, pokud jde o uvedené datum liberalizace trhu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí kvalifikuje mechanismus režimu podpory v období od roku 1994 do roku 1998 jako nový. V této souvislosti se žalobkyně dovolává:

                           —

                           porušení procesních práv účastníků řízení a zásad právní jistoty a legitimního očekávání z toho důvodu, že Komise rozšířila rozsah svého šetření nad rámec stanovený rozhodnutím o zahájení řízení;

                           —

                           porušení článku 17 nařízení č. 2015/1589 z toho důvodu, že Komise rozhodla, že žádost o zrušení ze strany jednotlivce přerušila promlčecí lhůtu.


title: Věc T-517/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Pharmazeutische Fabrik Evers v. OHIM — Ozone Laboratories Pharma (HYPOCHOL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství HYPOCHOL — Starší národní obrazová ochranná známka HITRECHOL — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Pharmazeutische Fabrik Evers v. OHIM — Ozone Laboratories Pharma (HYPOCHOL)
   (Věc T-517/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství HYPOCHOL - Starší národní obrazová ochranná známka HITRECHOL - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 258/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG (Pinneberg, Německo) (zástupci: R. Kaase a R. Möller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Ozone Laboratories Pharma SA (Bukurešť, Rumunsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. září 2010 (věc R 1332/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG a Ozone Laboratories Pharma SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


               25.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 334/31

         Žaloba podaná dne 17. července 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-11/14)
   (2014/C 334/12)
   Dne 17. července 2014 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie) Markusem Schneiderem a Janne Tysnes Kaasin, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 2 přílohy XII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 12 tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.

               2.

               uložil Islandu náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               žaloba uvádí, že Island nejpozději do 18. února 2014 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 18. prosince 2013 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/7EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích („akt“), uvedenou v bodě 2 přílohy XII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island tím, že ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení aktu a/nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO, nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 12 aktu a článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc T-260/14: Žaloba podaná dne 25. dubna 2014 – Vattenfall Europe Mining a další v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/21

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2014 – Vattenfall Europe Mining a další v. Komise
   (Věc T-260/14)
   2014/C 223/26
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Německo), Vattenfall Europe Sales GmbH (Hamburk, Německo) a Vattenfall GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: R. Karpenstein a C. Johann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil podle článku 264 SFEU rozhodnutí Evropské komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Německo, Podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a nižší příplatek EEG pro podniky s velkou spotřebou energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neexistence státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
               Žalobkyně svým prvním žalobním důvodem tvrdí, že Komise nesprávně vychází z použití „státních prostředků“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU v rámci organizovaných finančních toků podle zákona o upřednostňování energií z obnovitelných zdrojů (dále jen „EEG“).

                           —

                           Zvýhodnění stanovené zákonem není bez použití státních prostředků dostatečné pro splnění skutkové podstaty podpory. S ohledem na příplatek EEG neexistuje nezbytnost používat státní prostředky vzhledem k tomu, že tento příplatek je odváděn pouze soukromými osobami a získané prostředky nemohou být připsány státu z důvodu chybějící stálé kontroly a s ní spojené možnosti přístupu k nim.

                           —

                           Státní kontrola příplatku EEG je vyloučena již proto, že jeho výšku neurčují státní orgány, nýbrž cena elektřiny na burzách s energiemi a množství přiváděné elektrické energie z obnovitelných zdrojů energie. Kromě toho stát nemá možnost ovlivnit vztah dodavatele energie a konečného spotřebitele na 5. stupni systému náhrad EEG. Postoupení nákladů se zde uskutečňuje v rámci čistě soukromoprávního vztahu.

                           —

                           Potřebná státní kontrola tak chybí i ve vztahu k takzvanému zvláštnímu systému náhrad EEG z důvodu nezbytné spojitosti mezi kvalifikací příplatku EEG a snížením příplatku pro energeticky náročných odběratelů. Tato nemůže být vyvozena ani ze skutečnosti, že rozhodnutí o kontrole bylo přijato Federálním úřadem pro hospodářství a kontrolu vývozu, neboť ten má čistě potvrzující resp. deklaratorní roli.

                           —

                           Navíc se stát snížením příplatku pro energeticky náročných odběratelů nezříká prostředků, které by normálně mohl získat. Na základě zvláštní konstrukci kompenzačního mechanismu EEG nevede snížení příplatku ke snížení celkového příjmu příplatku EEG. Snížení příplatku pro energeticky náročných odběratelů se naopak vyrovná vyššími příplatky za každou kilowatthodinu elektřiny dodanou neprivilegovaným konečnému spotřebiteli.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence selektivního zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
               Žalobkyně druhým žalobním důvodem tvrdí, že takzvaný zvláštní systém náhrad EEG – na rozdíl od názoru Komise – nestanoví selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst.. 1 SFEU. Rozlišení mezi energeticky náročnými a energeticky nenáročnými spotřebiteli je odůvodněn v logice systému příplatku EEG a proto není a priori selektivní. Snížení příplatku pro energeticky náročných odběratelů pouze vyrovnává zvláštní nevýhody, které by pro tyto odběratele byly spojeny s příplatkem EEG, který se vybírá v závislosti na spotřebě.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z (hrozby) narušení hospodářské soutěže nebo ovlivněni obchodu
               Žalobkyně třetím žalobním důvodem namítají, že zvláštní systém náhrad nevede k narušení nebo hrozbě narušení hospodářské soutěže a neovlivňuje obchod mezi členskými státy.


title: Věc T-353/07: Žaloba podaná dne 13. září 2007 – Esber v. OHIM – Coloris Global Coloring Concept (COLORIS)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/63

         Žaloba podaná dne 13. září 2007 – Esber v. OHIM – Coloris Global Coloring Concept (COLORIS)
   (Věc T-353/07)
   (2007/C 269/114)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Esber, S.A. (Vizcaya, Španělsko) (zástupci: J.A. Calderón Chavero, T. Villate Consonni a A. Yañez Manglano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem: Coloris Global Coloring Concept, S.A.S.
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. června 2007 ve věci R-1060/2006-1;

               —

               v důsledku toho zamítnout námitky podané proti zápisu ochranné známky a zapsat dotčenou ochrannou známku;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení, v případě, že bude namítat proti tomu a zamítnout jeho návrhová žádání.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která obsahuje slovo „COLORIS“ (přihláška č. 2 817 732) pro výrobky třídy 2.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: COLORIS GLOBAL COLORING CONCEPT, S.A.S.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: francouzská národní slovní ochranná známka „COLORIS“ pro výrobky třídy 2 (č. 98/717642).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-295/12 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. července 2014 – Telefónica SA, Telefónica de España SAU v. Evropská komise, France Telecom España, SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo), European Competitive Telecommunications Association „Článek 102 SFEU — Zneužití dominantního postavení — Španělské trhy širokopásmového přístupu k internetu — Stlačení marží — Článek 263 SFEU — Přezkum legality — Článek 261 SFEU — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci — Článek 47 Listiny — Zásada účinné soudní ochrany — Přezkum v plné jurisdikci — Výše pokuty — Zásada proporcionality — Zásada zákazu diskriminace“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. července 2014 – Telefónica SA, Telefónica de España SAU v. Evropská komise, France Telecom España, SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo), European Competitive Telecommunications Association
   (Věc C-295/12 P) (1)

   („Článek 102 SFEU - Zneužití dominantního postavení - Španělské trhy širokopásmového přístupu k internetu - Stlačení marží - Článek 263 SFEU - Přezkum legality - Článek 261 SFEU - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Článek 47 Listiny - Zásada účinné soudní ochrany - Přezkum v plné jurisdikci - Výše pokuty - Zásada proporcionality - Zásada zákazu diskriminace“)
   2014/C 315/03
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Telefónica SA, Telefónica de España SAU (zástupci: F. González Díaz a B. Holles, abogados)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier a C. Urraca Caviedes, zmocněnci), France Telecom España, SA (zástupci: H. Brokelmann a M. Ganino, abogados), Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) (zástupci: L. Pineda Salido a I. Cámara Rubio, abogados), European Competitive Telecommunications Association (zástupci: A. Salerno a B. Cortese, avvocati)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Telefónica SA a Telefónica de España SAU se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Společnost France Telecom España, SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) a European Competitive Telecommunications Association ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc C-207/13: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 13. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, GAF Lakeman, jednající pod obchodním jménem Rederij Waddentransport v. Minister van Infrastructuur en Milieu, za přítomnosti: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/18

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 13. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, GAF Lakeman, jednající pod obchodním jménem Rederij Waddentransport v. Minister van Infrastructuur en Milieu, za přítomnosti: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
   (Věc C-207/13) (1)

   2014/C 261/29
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda třetího senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc T-388/10: Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2014 – Productos Derivados del Acero v. Komise „Žaloba na neplatnost — Zastupování účastníků řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2014 – Productos Derivados del Acero v. Komise
   (Věc T-388/10) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Zastupování účastníků řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 056/21)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Productos Derivados del Acero, SA (Catarroja, Španělsko) (zástupci: původně M. Escuder Tella, F. Palau-Ramírez a J. Viciano Pastor, advokáti, poté M. Escuder Tella a J. Viciano Pastor, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, F. Castilla Contreras a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení a změnu rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel), pozměněného rozhodnutím Komise C (2010) 6676 final ze dne de 30. září 2010 a rozhodnutím Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011.

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Společnost Productos Derivados del Acero, SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-529/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2012 — Evonik Industries v. OHIM — Impulso Industrial Alternativo (Impulso creador) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Impulso creador — Starší obrazová ochranná známka Společenství IMPULSO — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2012 — Evonik Industries v. OHIM — Impulso Industrial Alternativo (Impulso creador)
   (Věc T-529/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Impulso creador - Starší obrazová ochranná známka Společenství IMPULSO - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 399/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evonik Industries AG (Essen, Německo) (zástupce: J. Albrecht, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Impulso Industrial Alternativo, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: F. Brandolini Kujman a J. Devaureix, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. června 2011 (věc R 1101/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Impulso Industrial Alternativo, SA a Evonik Industries AG

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Evonik Industries AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 362, 10.12.2011.


title: Věc T-276/12: Žaloba podaná dne 15. června 2012 — Chyzh a další v. Rada

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/18

         Žaloba podaná dne 15. června 2012 — Chyzh a další v. Rada
   (Věc T-276/12)
   2012/C 250/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobci: Yury Aleksandrovich Chyzh (Minsk, Bělorusko); Triple TAA (Minsk, Bělorusko); NefteKhimTrading STAA (Minsk, Bělorusko); Askargoterminal ZAT (Minsk, Bělorusko); Bereza Silicate Products Plant AAT (oblast Bereza, Bělorusko); Variant TAA (Berezovska oblast, Bělorusko); Triple-Dekor STAA (Minsk, Bělorusko); KvartsMelProm SZAT (Khotislav, Bělorusko); Altersolutions SZAT (Minsk, Bělorusko); Prostoremarket SZAT (Minsk, Bělorusko); AquaTriple STAA (Minsk, Bělorusko); Rakovsky brovar TAA (Minsk, Bělorusko); TriplePharm STAA (Logoysk, Bělorusko); a Triple-Veles TAA (Molodechno, Bělorusko) (zástupci: D. O’Keeffe, solicitor, a B. Evtimov, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 265/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 87, s. 37), v rozsahu, v němž se týká žalobců;

               —

               zrušit prováděcí rozhodnutí Rady 2012/171/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 87, s. 95), v rozsahu, v němž se týká žalobců;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že

                           —

                           napadená opatření Rady jsou v rozporu s povinností uvést dostatečné odůvodnění pro zahrnutí žalobců do seznamu osob, na které se uplatní omezující opatření nebo podpůrně, že odůvodnění Rady je stiženo zjevně nesprávným posouzením;

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že

                           —

                           napadená opatření Rady porušují právo na obhajobu a právo na spravedlivý proces tím, že žalobcům neumožňují účinný výkon jejich práv, zejména právo být vyslechnut. Vzhledem k úzkému vztahu mezi právem na obhajobu a právem na účinnou soudní ochranu, došlo také k porušení práva žalobců na účinný opravný prostředek.


title: Věc C-566/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. února 2010 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. února 2010 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-566/08) (1)

   ()
   2010/C 234/49
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc T-548/17: Žaloba podaná dne 16. srpna 2017 – VF International v. EUIPO – Virmani (ANOKHI)

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/41

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2017 – VF International v. EUIPO – Virmani (ANOKHI)
   (Věc T-548/17)
   (2017/C 347/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: VF International (Stabio, Švýcarsko) (zástupce: T. van Innis, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ken Virmani (Mnichov, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „ANOKHI“

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. května 2017 ve věci R 2307/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný(é) žalobní důvod(y)

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009

               —

               Porušení článku 85 nařízení č. 207/2009 a článku 94 nařízení č. 2868/95.


title: Věc T-133/06: Žaloba podaná dne  12. května 2006  – International Music a TTV 2000 v. OHIM – Past Perfekt (PAST PERFECT)

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/21

         Žaloba podaná dne 12. května 2006 – International Music a TTV 2000 v. OHIM – Past Perfekt (PAST PERFECT)
   (Věc T-133/06)
   (2006/C 154/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: The International Music Copany AG (Hamburk, Německo) a TTV 2000 GmbH Tonträger Vertrieb (Hamburk, Německo) (zástupce: G. Kukuk, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: Past Perfect Limited
   Návrhy žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu ze dne 3. února 2006, č.j. R 150/2005-1, a vymazat zapsanou ochrannou známku „Past Perfect“, číslo ochranné známky 1 984 269;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „PAST PERFECT“ pro výrobky zařazené do třídy 9 (Ochranná známka Společenství č. 1 984 269)

      Majitel ochranné známky Společenství: Past Perfect Limited

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí žádosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
   Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Zapsaná ochranná známka nemá konkrétní rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1),

               —

               napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94, neboť postačí, aby důvod pro zamítnutí zápisu existoval v části Společenství,

               —

               napadené rozhodnutí je mimoto v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94, neboť zapsaná ochranná známka není rozpoznatelná jako ochranná známka a veřejností je považována za popis výrobku,

               —

               konečně byl porušen čl. 7 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 40/94, neboť zapsaná ochranná známka je tvořena údaji, jež se staly obvyklými v běžném jazyce nebo v poctivých a zavedených obchodních zvyklostech.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-565/17: Žaloba podaná dne 18. srpna 2017 – CheapFlights International v. EUIPO – Momondo Group (Cheapflights)

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/45

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2017 – CheapFlights International v. EUIPO – Momondo Group (Cheapflights)
   (Věc T-565/17)
   (2017/C 347/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CheapFlights International Ltd (Speenoge, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Momondo Group Ltd (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Cheapflights“ – Přihláška č. 3 485 349

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí velkého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. června 2017 ve věci R 1893/2011-G

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a společnosti Momondo Group Limited, vstoupí-li do tohoto řízení v postavení vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 64 odst. 6 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 216/96;

               —

               Napadené rozhodnutí je plné vyjádření, jež zpochybňují či přímo popírají platnost ochranných známek žalobkyně. Napadené rozhodnutí poškozuje zájmy žalobkyně jako majitele platně zapsaných ochranných známek, které ani nespadají do pravomoci žalovaného.


title: Věc T-287/15: Žaloba podaná dne 1. června 2015 – Tayto Group v. OHIM – MIP Metro (real)

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/39

         Žaloba podaná dne 1. června 2015 – Tayto Group v. OHIM – MIP Metro (real)
   (Věc T-287/15)
   (2015/C 279/48)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tayto Group Ltd (Corby, Spojené království) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka v červené a modré barvě obsahující slovní prvek „real“ – ochranná známka Společenství č. 38 968

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. března 2015, ve věci R 2285/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zčásti zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článků 15, 51, 64, 75 a 76 nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2004 ve věci C-292/02: Meiland Azewijn BV proti Hauptzollamt Duisburg (Spotřební daně — Minerální oleje používané pro zemědělské práce — Směrnice 92/81/EHS — Článek 8a — Značení v členském státě propuštění do domácí spotřeby — Zákaz značení v členském státě používání — Směrnice 95/60/ES)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 9. září 2004
   ve věci C-292/02: Meiland Azewijn BV proti Hauptzollamt Duisburg (1)

   (Spotřební daně - Minerální oleje používané pro zemědělské práce - Směrnice 92/81/EHS - Článek 8a - Značení v členském státě propuštění do domácí spotřeby - Zákaz značení v členském státě používání - Směrnice 95/60/ES)
   (2004/C 262/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-292/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, kterou podal Finanzgericht Düsseldorf (Německo) rozhodnutím ze dne 6. srpna 2002 došlým dne 13. srpna 2002, v řízení Meiland Azewijn BV proti Hauptzollamt Duisburg, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, S. von Bahr (zpravodaj) a R. Silva de Lapuerta, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 8a odst. 1 směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů, ve znění směrnice Rady 94/74/ES ze dne 22. prosince 1994, musí být chápán v tom smyslu, že zakazuje členským státům, aby podrobily spotřebním daním minerální olej, ať už značený, či nikoliv, který se nachází v běžné nádrži užitkového motorového vozidla, jakým je zemědělský stroj, a který je používán jako pohonná hmota nejen k pohonu tohoto vozidla, ale rovněž za účelem jeho používání pro jiné účely, jakými jsou zemědělské práce, v případě, že tento minerální olej byl v souladu s právními předpisy propuštěn do domácí spotřeby v jiném členském státě.

               2)

               Zákazu obsaženého v čl. 8a odst. 1 směrnice 92/81 v platném znění, se mohou dovolávat jednotlivci před vnitrostátním soudem za účelem zpochybnění vnitrostátní právní úpravy, která je s tímto zákazem neslučitelná.

      (1)  Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


title: Věc T-534/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2010 — Granuband v. OHIM — Granuflex (GRANUflex) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství GRANUflex — Starší název společnosti a starší obchodní jméno GRANUFLEX — Relativní důvod zamítnutí — Článek 8 odst. 4 a čl. 52 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2010 — Granuband v. OHIM — Granuflex (GRANUflex)
   (Věc T-534/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství GRANUflex - Starší název společnosti a starší obchodní jméno GRANUFLEX - Relativní důvod zamítnutí - Článek 8 odst. 4 a čl. 52 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 317/50
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Granuband BV (Krommenie, Nizozemsko) (zástupce: M. Ellens, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: W. Verburg, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: K. Szamosi, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. září 2008 (věc R 1277/2007-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft a Granuband BV

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Granuband BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc T-252/07, 271/07 a 272/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2010 — Sungro a další v. Rada a Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Společná zemědělská politika — Změna režimu podpor Společenství pro bavlnu — Hlava IV kapitola 10a nařízení (ES) č. 1782/2003, zavedená článkem 1 bodem 20 nařízení (ES) č. 864/2004 — Zrušení předmětných ustanovení rozsudkem Soudního dvora — Příčinná souvislost )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2010 — Sungro a další v. Rada a Komise
   (Věc T-252/07, 271/07 a 272/07) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Společná zemědělská politika - Změna režimu podpor Společenství pro bavlnu - Hlava IV kapitola 10a nařízení (ES) č. 1782/2003, zavedená článkem 1 bodem 20 nařízení (ES) č. 864/2004 - Zrušení předmětných ustanovení rozsudkem Soudního dvora - Příčinná souvislost“)
   2010/C 51/58
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sungro, SA (Córdoba, Španělsko) (T-252/07), Eurosemillas, SA (Córdoba, Španělsko) (T-271/07), a Surcotton, SA (Córdoba, Španělsko) (T-272/07) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore, A. De Gregorio Merino a A. Westerhof Löfflerova, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala a F. Mámeno Fernández, zmocněnci, ve spolupráci s E. Díaz-Bastien Lopez, L. Divar Bilbao a Magdalena Anda, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody podle článku 235 ES a druhého pododstavce článku 288 ES, směřující k získání náhrady škody, která žalobkyni údajně vznikla poté, co v průběhu hospodářského roku 2006/2007 byla přijata a používána kapitola 10a hlavy IV nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/9 (ES), (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1), jež byla zavedena čl. 1 bodem 20 nařízení Rady (ES) č. 864/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se mění a z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii upravuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst L 161, s. 48), a zrušena rozsudkem Soudního dvora ze dne 7. září 2006, Španělsko v. Rada (C-310/04, Sb. rozh. s. I-7285).

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-252/07, T271/07 a T272/07 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Společnosti Sungro, SA, Eurosemillas, SA a Surcotton, SA ponesou vlastní náklady řízení, jakož i společně a nerozdílně náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-549/17: Žaloba podaná dne 14. srpna 2017 – Duym v. Rada

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/42

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2017 – Duym v. Rada
   (Věc T-549/17)
   (2017/C 347/55)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Frederik Duym (Ostende, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že

                           —

                           rozhodnutí, na němž se zakládá dopis ze dne 7. října 2016 a kterým byl definitivně vyloučen z řízení na jmenování vedoucího oddělení v rámci DGA 3B Unit NL, a následné rozhodnutí o jmenování pí [X] na místo vedoucí nizozemskojazyčného překladatelského oddělení (dále jen „napadené rozhodnutí“ se zrušují;

                           —

                           Radě se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění, protože podle žalobce mu Rada odmítla poskytnout písemné a čísly doložené odůvodnění jeho neúspěchu v řízení na jmenování vedoucího nizozemskojazyčného překladatelského oddělení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy a ze zjevně nesprávného posouzení, a to nejen proto, že výběrová komise neprovedla komparativní vyhodnocení uchazečů na základě číselné známky, ale také proto, že ve spise není obsažen žádný jiný podklad, jako například souhrnný komentář, prokazující, že bylo v rámci výběrové komise dosaženo konsensu o jmenování pí [X] namísto žalobce.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení interního oznámení o volném pracovním místě, protože podle žalobce se jeho vyhodnocení týkalo také politické role vedoucího překladatelského oddělení, zatímco v oznámení o volném pracovním tato skutečnost nebyla uvedena, ani ze služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) nevyplývá, že by vedoucí překladatelského oddělení plnil politickou roli.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nerespektování zájmu služby a ze zjevně nesprávného posouzení, protože nebyla testována znalost nizozemštiny, přestože se jedná o nizozemskojazyčné oddělení. V tomto ohledu vznáší žalobce na základě článku 277 SFEU námitku protiprávnosti interního oznámení o volném pracovním místě z hlediska článku 7 služebního řádu. Vzhledem k tomu, že se v tomto oznámení nepožaduje dokonalá znalost nizozemštiny, je tedy podle žalobce v rozporu s článkem 7 služebního řádu. Proto se žalobce domáhá, aby byla v tomto řízení uznána protiprávnost tohoto oznámení incidenter tantum. Konečně tvrdí, že ačkoli ostatní překladatelské útvary různých orgánů mají tu výhodu, že u nich působí vedoucí oddělení s dokonalou znalostí příslušného jazyka, v případě nizozemštiny tomu tak není. S nizozemštinou je tedy zacházeno odlišně v porovnání s ostatními jazyky, a to v rozporu s článkem 1 nařízení č. 1/1958, podle kterého mají všechny jazyky stejné postavení.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení, zejména z porušení článku 1d služebního řádu z důvodu diskriminace na základě pohlaví a jazyka, a z porušení zásady proporcionality. Skutečnost, že jazyky, v nichž lze vést pohovor, byly zúženy pouze na angličtinu, je podle žalobce zjevným porušením čl. 1d služebního řádu, neboť pí [X] měla angličtinu jako druhý jazyk, zatímco žalobce ji měl až jako třetí jazyk. Navíc jeho praxe v oblasti řízení byla podle něj znatelně vyšší úrovně než u pí [X], takže nelze vyloučit, že došlo k diskriminaci na základě pohlaví, neboť z ostatních skutečností obsažených ve spise vyplývá, že v interním výběru volí Rada spíše ženy, aby kompenzovala jmenování mužů v externím řízení. Žalobce se konečně domnívá, že tak došlo k iracionální volbě, neboť je zvýhodněn a privilegován jediný jazyk, což porušuje zásadu proporcionality.


title: Věc C-555/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Německo) dne 13. prosince 2007 – Seda Kücükdeveci v. Swedex GmbH & Co. KG

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Německo) dne 13. prosince 2007 – Seda Kücükdeveci v. Swedex GmbH & Co. KG
   (Věc C-555/07)
   (2008/C 79/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Seda Kücükdeveci

      Žalovaná: Swedex GmbH & Co. KG
   Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Porušuje vnitrostátní zákonná úprava, podle níž se výpovědní doby, které musí zaměstnavatel dodržet, s přibývající dobou trvání zaměstnání postupně prodlužují, avšak doby zaměstnání zaměstnance, dosažené před dovršením 25. roku života přitom zůstávají nezohledněny, zákaz diskriminace na základě věku práva Společenství, jmenovitě primární právo ES nebo směrnici 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000 (1)?

                           b)

                           Může být odůvodnění pro to, že zaměstnavatel je u výpovědi dané mladším zaměstnancům povinen dodržet jen základní výpovědní dobu, spatřováno ve skutečnosti, že zaměstnavateli se přiznává podnikový zájem na flexibilitě hospodaření v personální oblasti, který delší výpovědní doby narušují, a mladším zaměstnancům se nepřiznává ochrana současného stavu a ochrana dispoziční volnosti (poskytnutá prostřednictvím delších výpovědních dob starším zaměstnancům) například pro to, že je od nich s ohledem na jejich věk nebo menší sociální, rodinné a soukromé povinnosti možné očekávat vyšší pracovní a osobní flexibilitu a mobilitu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku č. 1a a záporné odpovědi na otázku č. 1b:
               Je soud členského státu v případě právního sporu mezi soukromoprávními subjekty povinen nepoužít zákonnou úpravu, která je jasně v rozporu s právem Společenství, nebo musí být důvěra, kterou mají adresáti právních norem v použití platných vnitrostátních zákonů, zohledněna v tom smyslu, že důsledek nepoužití nastává teprve poté, co existuje rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství o inkriminované nebo v zásadě podobné právní úpravě?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc C-582/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 Rügen Fisch AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 21. září 2011 ve věci T-201/09, Rügen Fisch AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastnice: Schwaaner Fischwaren GmbH

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/38

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 Rügen Fisch AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 21. září 2011 ve věci T-201/09, Rügen Fisch AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastnice: Schwaaner Fischwaren GmbH
      (Věc C-582/11 P)
      (2012/C 25/73)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rügen Fisch AG (zástupci: O. Spuhler a M. Geitz, Rechtsanwälte)

         Další účastníci řízení:

                  —

                  Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

                  —

                  Schwaaner Fischwaren GmbH

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

                  —

                  Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 21. září 2011 ve věci T-201/09 a zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu odpůrkyně ze dne 20. března 2009 ve věci R 230/2007-4;

                  —

                  podpůrně zrušit výše uvedený rozsudek Tribunálu Evropské unie a vrátit věc tomuto soudu k projednání;

                  —

                  uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) zakládá kasační opravný prostředek na následujících důvodech:

                  Tribunál vycházel v napadeném rozsudku nesprávně z toho, že zápisu slovního označení SCOMBER MIX jakožto ochranné známky Společenství brání absolutní překážka zápisu v čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství (NOZS) (1), tj. popisný charakter namítané ochranné známky.

                  Tento předpoklad Tribunálu představuje porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství (NOZS). Slovní označení SCOMBER MIX není popisné, neboť z pohledu dotyčné veřejnosti se jedná o fantazijní označení, které je vnímáno jednoznačně jako ochranná známka.

                  Výrobky a služby zahrnuté do sporné přihlášky ochranné známky jsou určeny průměrnému spotřebiteli. Tomuto spotřebiteli není znám latinský jazyk ani zoologický odborný výraz „scomber“. Slovní označení SCOMBER MIX tudíž vykazuje minimální míru rozlišovací způsobilosti vyžadovanou unijním právem k přihlášení ochranné známky.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-89/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sněmovnou lordů ze dne 3. listopadu 2004 ve věci United Utilities plc proti Commissioners of Customs and Excise

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sněmovnou lordů ze dne 3. listopadu 2004 ve věci United Utilities plc proti Commissioners of Customs and Excise
   (Věc C-89/05)
   (2005/C 106/32)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Sněmovny lordů (Velká Británie) ze dne 3. listopadu 2004 ve věci United Utilities plc proti Commissioners of Customs and Excise, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 18. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Sněmovna lordů žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:

               1)

               Použije se výjimka stanovená pro sázky v čl. 13 B písm. f) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 (směrnice 77/388/EHS) (1), pokud osoba („zprostředkovatel“) poskytuje služby jménem jiné osoby („zastoupený“) spočívající v přijímání sázek od zákazníků a oznamování zákazníkům jejich převzetí zprostředkovatelem, kde (a) jednání zprostředkovatele představuje nezbytný krok k vytvoření právního vztahu sázky mezi zastoupeným a jeho zákazníkem a tím uskutečňuje sázkovou transakci; ale (b) zprostředkovatel nečiní žádná rozhodnutí, pokud jde o stanovení sázek, které stanoví zastoupený, a v některých případech je určují třetí osoby podle pravidel dotčeného sportu; a (c) zprostředkovatel rozhoduje, zda přijmout sázky jménem zastoupeného v souladu s kritérii stanovenými zastoupeným, takže zprostředkovatel nemá prostor pro vlastní uvážení?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s.1).


title: Věc C-100/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Gerechtshof te Amsterdam ze dne 18. února 2005 ve věci ASM Litography B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Gerechtshof te Amsterdam ze dne 18. února 2005 ve věci ASM Litography B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond
   (Věc C-100/05)
   (2005/C 106/35)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemsko) ze dne 18. února 2005 ve věci ASM Litography B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 28. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtshof te Amsterdam žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být ve vztahu k zušlechtěným výrobkům, jako jsou ty dotčené ve věci, které jsou považovány za výrobky propuštěné do volného oběhu, určen celní dluh na základě pravidel pro vyměřování cla stanovených v čl. 112 písm. c) celního kodexu (1), i když zúčastněná osoba o to předem výslovně nepožádala?

               2)

               Pokud bude na první otázku odpovězeno záporně, je třeba vyhovět následné žádosti – po oznámení výše cla vyplývajícího z celního dluhu, který byl určen na základě pravidel pro vyměřování stanovených v čl. 121 odst. 1 celního kodexu – o nový výpočet částky celního dluhu na základě pravidel pro vyměřování stanovených v čl. 122 písm. c) celního kodexu, podané v rámci žádosti o vrácení podle článku 236 celního kodexu?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, ze dne 19. října 1992, s. 1).


title: Věc C-514/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2011 Liga para a Protecção da Natureza (LPN) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2011 ve věci T-29/08, Liga para a Protecção da Natureza (LPN) v. Evropská komise

text:
               25.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2011 Liga para a Protecção da Natureza (LPN) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2011 ve věci T-29/08, Liga para a Protecção da Natureza (LPN) v. Evropská komise
   (Věc C-514/11 P)
   2012/C 58/02
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (zástupce: P. Vinagre e Silva, advogada)

   Další účastníci řízení: Evropská komise, Dánské království, Finská republika, Švédské království

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka se domáhá

               —

               částečného zrušení rozsudku ze dne 9. září 2011 ve věci T-29/08 v rozsahu, ve kterém

                           1)

                           nebylo vyhověno návrhům LPN, nyní účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (rozhodnutí Komise ze dne 22. listopadu 2007 nebylo prohlášeno za neplatné),

                           2)

                           LPN bylo uloženo nést všechny vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení Komise,

                     jelikož se Tribunál v obou případech dopustil několikrát nesprávného posouzení, na jejichž základě je jeho rozsudek zatížen vadami;

               —

               vyhovění návrhům nynější navrhovatelky a prohlášení rozhodnutí Komise ze dne 22. listopadu 2007 za neplatné v rozsahu, ve kterém se týká dokumentů a částí dokumentů, ke kterým je rozhodnutím ze dne 24. října 2008 nadále odepřen přístup;

               —

               aby bylo Komisi uloženo nést vlastní náklady, jakož i náhrada nákladů účastnice podávající kasační opravný prostředek v řízení v prvním stupni a v tomto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Rozhodnutím Tribunálu byla zamítnuta žaloba LPN proti rozhodnutí Komise ze dne 22. listopadu 2007 v rozsahu, ve kterém se týká dokumentů a části dokumentů, ke kterým byl odepřen přístup rozhodnutím ze dne 24. října 2008.
   Napadené rozhodnutí je nutno zrušit, jelikož je zatíženo následujícími právními vadami:

               i)

               Nesprávný výklad čl. 6 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 (1) ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství;

               ii)

               nesprávný výklad článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (2) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise;

               iii)

               nesprávné posouzení při rozdělení nákladů řízení.

         Z toho důvodu je nutno návrhům předloženým v prvním stupni účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek vyhovět a prohlásit rozhodnutí Komise ze dne 22. listopadu 2007 v rozsahu, ve kterém se týká dokumentů a částí dokumentů, ke kterým byl dále odmítnut přístup rozhodnutím ze dne 24. října 2008, za neplatné.

      (1)  Úř. věst. L 264, s. 13.

      (2)  Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd.


title: Věc T-434/11: Žaloba podaná dne 3. srpna 2011 — Europäisch-Iranische Handelsbank v. Rada

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/48

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2011 — Europäisch-Iranische Handelsbank v. Rada
   (Věc T-434/11)
   2011/C 282/88
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (Hamburk, Německo) (zástupci: S. Gadhia a S. Ashley, solicitors, H. Hohmann, advokát, D. Wyatt, Queen's Counsel, a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit odstavec 1 tabulky B přílohy I k rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušit odstavec 1 tabulky B přílohy I k prováděcímu nařízení Rady (EU) č. 503/2011 (2) rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               určit, že čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (3) je ve vztahu k žalobkyni nepoužitelné;

               —

               určit, že čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 (4) je ve vztahu k žalobkyni nepoužitelné;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila procesní požadavky, jelikož:

                           —

                           neuvedla odpovídající, přesné a dostatečné odůvodnění, a

                           —

                           nerespektovala právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení při určení, zda byly naplněny podmínky pro uvedení žalobkyně jako subjektu podléhajícího sporným opatřením či nikoli, jelikož transakce, v souvislosti s nimiž byla žalobkyně zjevně uvedena, byly buď povoleny nebo byly v souladu s rozhodnutími a doporučeními příslušného vnitrostátního orgánu (Německá centrální banka).

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila legitimní očekávání žalobkyně, že nebude omezujícími opatřeními sankcionována za jednání, které povolil příslušný vnitrostátní orgán. Alternativně uvádí, že sankcionování žalobkyně za takových okolností je v rozporu se zásadou právní jistoty a právem žalobkyně na řádnou správu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že uvedení žalobkyně porušuje její vlastnické právo či právo na podnikání a představuje zjevné porušení zásady proporcionality.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází toho, že pokud je pravomoc, na jejímž základě žalovaná patrně jednala, závazná, je tato pravomoc protiprávní, jelikož odporuje zásadě proporcionality.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 65).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 26).

      (3)  Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).

      (4)  Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1).


title: Věc C-38/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. března 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Osvobození dovozu zboží určeného výlučně k vojenskému použití od cla )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. března 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-38/06) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Osvobození dovozu zboží určeného výlučně k vojenskému použití od cla“)
   2010/C 113/02
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms a M. Afonso, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, Â. Seiça Neves, J. Gomes a C. Guerra Santos, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupce: J. Molde, zmocněnec), Řecká republika (zástupci: E.-M. Mamouna a M. K. Boskovits, zmocněnci), Italská republika (zástupci: I. Bruni, zmocněnec, G. De Bellis, avvocato dello Stato), Finská republika (zástupce: A. Guimaraes-Purokoski)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1) a pro období po 31. květnu 2000 článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169) — Osvobození dovozu vojenské výzbroje a zboží dvojího užití, civilního a vojenského, od cla

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že odmítla vypočítat a poskytnout Komisi Evropských společenství vlastní zdroje dlužné v důsledku dovozů výzbroje a zboží určeného výlučně k vojenskému použití v období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2002 včetně, a tím, že odmítla zaplatit odpovídající úroky z prodlení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (Euratom, ES) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, pokud jde o období od 1. ledna 1998 do 30. května 2000 včetně, jakož i z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, pokud jde o období od 31. května 2000 do 31. prosince 2002.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Dánské království, Řecká republika, Italská republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc C-347/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 18. července 2014 – New Media Online GmbH v. Bundeskommunikationssenat

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 18. července 2014 – New Media Online GmbH v. Bundeskommunikationssenat
   (Věc C-347/14)
   2014/C 329/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: New Media Online GmbH

      Žalovaný: Bundeskommunikationssenat

      Další účastník řízení: Bundeskanzler

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se čl. 1 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU (1) ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) vykládat v tom smyslu, že je možné vycházet z nezbytné srovnatelnosti podoby a obsahu zkoumané služby s televizním vysíláním jen tehdy, když jsou takové služby nabízeny i v televizních vysíláních, která je možné považovat za hromadné sdělovací prostředky, tedy která jsou určená pro příjem podstatnou části široké veřejnosti a která by na ni mohla mít jasný dopad?

               2)

               Musí se čl. 1 odst. 1 písm. a) bod i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) vykládat v tom smyslu, že v souvislosti s přezkoumáním hlavního účelu nabízené služby se lze v případě elektronických verzí novin zaměřit na dílčí oblast, ve které jsou převážně poskytována sesbíraná krátká videa, která v jiných oblastech internetové stránky tohoto elektronického média slouží jen k doplnění textových příspěvků elektronického deníku?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 13. července 2004 ve věci C-27/04: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie (Žaloba na neplatnost — Článek 104 ES — Nařízení (ES) č. 1467/97 — Pakt stability a růstu — Nadměrné schodky veřejných financí — Rozhodnutí Rady podle čl. 104 odst. 8 a 9 ES — Nedosažení požadované většiny — Nepřijetí rozhodnutí — Žaloby proti „rozhodnutím o nepřijetí formálních nástrojů obsažených v doporučeních Komise“ — Nepřípustnost — Žaloba proti „závěrům Rady“)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/16

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pléna)
   ze dne 13. července 2004
   ve věci C-27/04: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie (1)

   (Žaloba na neplatnost - Článek 104 ES - Nařízení (ES) č. 1467/97 - Pakt stability a růstu - Nadměrné schodky veřejných financí - Rozhodnutí Rady podle čl. 104 odst. 8 a 9 ES - Nedosažení požadované většiny - Nepřijetí rozhodnutí - Žaloby proti „rozhodnutím o nepřijetí formálních nástrojů obsažených v doporučeních Komise“ - Nepřípustnost - Žaloba proti „závěrům Rady“)
   (2004/C 228/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 27/04, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Petit, A. van Solinge a P. Aalto) proti Radě Evropské unie (zmocněnci: J.-C. Piris, T. Middleton a J. Monteiro), jejímž předmětem jsou návrhy na zrušení aktů Rady ze dne 25. listopadu 2003, a to:

               —

               rozhodnutí nepřijmout ve vztahu k Francouzské republice a ke Spolkové republice Německo formální nástroje obsažené v doporučeních Komise podle čl. 104 odst. 8 a 9 ES;

               —

               závěrů přijatých ve vztahu ke každému z těchto členských států s názvem ‛Závěry Rady k vyhodnocení opatření podniknutých [Francouzskou republikou resp. Spolkovou republikou Německo] v reakci na doporučení podaná Radou v souladu s čl. 104 odst. 7 Smlouvy o založení Evropského společenství a k posouzení nových opatření ke snížení schodku za účelem nápravy situace nadměrného schodku‛ v rozsahu, v němž tyto závěry s sebou nesou pozastavení postupu při nadměrném schodku, použití nástroje neupraveného Smlouvou a změnu doporučení přijatých Radou na základě čl. 104 odst. 7 ES,

         Soudní dvůr (plénum), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, C. Gulmann (zpravodaj), J.-P. Puissochet a J. N. Cunha Rodrigues, předsedové senátů, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 13. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba Komise Evropských společenství je v rozsahu, v němž směřuje ke zrušení nepřijetí v doporučeních Komise podle čl. 104 odst. 8 a 9 ES obsažených formálních nástrojů ze strany Rady Evropské unie, nepřípustná.

               2.

               Závěry Rady ze dne 25. listopadu 2003, přijaté ve vztahu k Francouzské republice resp. ke Spolkové republice Německo, se zrušují v rozsahu, v němž obsahují rozhodnutí o pozastavení postupu při nadměrném schodku a rozhodnutí, jímž dochází ke změně doporučení již dříve přijatých Radou na základě čl. 104 odst. 7 ES.

               3.

               Každý účastník řízení ponese své vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


title: Věc C-300/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Imtech Marine Belgium NV v. Radio Hellenic SA „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 805/2004 — Evropský exekuční titul pro nesporné nároky — Podmínky potvrzení — Práva dlužníka — Přezkum rozhodnutí“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Imtech Marine Belgium NV v. Radio Hellenic SA
   (Věc C-300/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 805/2004 - Evropský exekuční titul pro nesporné nároky - Podmínky potvrzení - Práva dlužníka - Přezkum rozhodnutí“)
   (2016/C 068/12)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Imtech Marine Belgium NV

      Žalovaná: Radio Hellenic SA

      Výrok

               1)

               Článek 19 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky, ve spojení s článkem 288 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že členským státům neukládá povinnost zavést ve vnitrostátním právním řádu přezkumné řízení ve smyslu uvedeného článku 19.

               2)

               Článek 19 odst. 1 nařízení č. 805/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby rozhodnutí vydané pro zmeškání potvrdil jako evropský exekuční titul, se soud, kterému byl takový návrh předložen, musí ujistit, že mu vnitrostátní právo skutečně a bez výjimky umožňuje úplný přezkum takového rozhodnutí z právního i faktického hlediska v obou případech uvedených v daném ustanovení a že mu umožňuje prodloužit lhůty pro podání opravného prostředku proti rozhodnutí o nesporném nároku nejen v případě vyšší moci, ale rovněž v případě jiných výjimečných okolností nezávislých na vůli dlužníka, které posledně uvedenému zabránily v popření nároku.

               3)

               Článek 6 nařízení č. 805/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že potvrzení rozhodnutí jako evropského exekučního titulu, které může být vydáno v kterémkoli okamžiku, musí být vyhrazeno soudci.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc C-183/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Fazenda Pública v. Banco Mais SA „Daně — DPH — Směrnice 77/388/EHS — Článek 17 odst. 5 třetí pododstavec písm. c) — Článek 19 — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Leasingové transakce — Zboží a služby používané pro smíšené účely — Pravidlo pro stanovení výše odpočtu DPH — Odchylný režim — Podmínky“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Fazenda Pública v. Banco Mais SA
   (Věc C-183/13) (1)

   („Daně - DPH - Směrnice 77/388/EHS - Článek 17 odst. 5 třetí pododstavec písm. c) - Článek 19 - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Leasingové transakce - Zboží a služby používané pro smíšené účely - Pravidlo pro stanovení výše odpočtu DPH - Odchylný režim - Podmínky“)
   2014/C 315/18
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastnice původního řízení

      Účastnice řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka): Fazenda Pública

      Žalobkyně v prvním stupni: Banco Mais SA

      Výrok

   Článek 17 odst. 5 třetí pododstavec písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, uložil bance, která provozuje mimo jiné leasingovou činnost, povinnost zahrnout do čitatele a do jmenovatele zlomku sloužícího ke stanovení jednotného odpočitatelného podílu pro veškeré zboží a služby používané pro smíšené účely pouze tu část leasingových splátek placených zákazníky na základě leasingových smluv, která odpovídá úrokům, je-li využívání tohoto zboží a těchto služeb spojeno především s financováním a správou uvedených smluv, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-323/05: Žaloba podaná dne 24. srpna 2005 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/15

         Žaloba podaná dne 24. srpna 2005 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království
   (Věc C-323/05)
   (2005/C 271/28)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 24. srpna 2005 žaloba směřující proti Spojenému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Atoniem Aresuem a Nicolou Yerrellem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spojené království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků nebo o nich Komisi neuvědomilo (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze Smlouvy o ES;

               2.

               uložil Spojenému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 15. ledna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 11, 15.1.2002, s. 4.


title: Věc C-1/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – France) – Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA v. Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja, Groupama transport „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 27 odst. 2 — Překážka litispendence — Článek 24 — Ujednání o příslušnosti — Určení příslušnosti soudu, který řízení zahájil jako první, z důvodu, že se účastníci účastnili řízení bez výhrad nebo z důvodu přijetí konečného rozhodnutí“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – France) – Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA v. Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja, Groupama transport
   (Věc C-1/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 27 odst. 2 - Překážka litispendence - Článek 24 - Ujednání o příslušnosti - Určení příslušnosti soudu, který řízení zahájil jako první, z důvodu, že se účastníci účastnili řízení bez výhrad nebo z důvodu přijetí konečného rozhodnutí“)
   2014/C 112/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA

      Žalovaní: Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja, Groupama transport

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation (Francie) – Výklad čl. 27 odst. 2 nařízení Rady č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1) – Překážka litispendence – Určení příslušnosti soudu, který řízení zahájil jako první, z důvodu, že účastníci řízení nenamítli nepříslušnost prvního soudu, nebo z důvodu, že první soud přijal rozhodnutí, které je z jakéhokoli důvodu neodvolatelné.

      Výrok

   Článek 27 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že s výhradou případu, kdy by soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, měl výlučnou příslušnost na základě tohoto nařízení, je třeba mít za to, že příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první, je určena ve smyslu tohoto ustanovení, jestliže se tento soud neprohlásil bez návrhu za nepříslušný a jestliže žádný z účastníků řízení nepříslušnost nenamítl před okamžikem nebo do okamžiku zaujetí stanoviska, které je podle jeho vnitrostátního procesního práva považováno za první obranu ve věci samé předloženou u uvedeného soudu.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc C-200/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2010 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. února 2010 ve věci T-340/07: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Komise Evropských společenství

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2010 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. února 2010 ve věci T-340/07: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-200/10 P)
   2010/C 179/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozhodnutí Tribunálu, uložit Komisi povinnost k náhradě škody způsobené účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek tím, že nesplnila smluvní závazky v rámci plnění smlouvy EDC-53007 EEBO/27873 týkající se projektu nazvaného „e-Content Exposure and Business Opportunities“, a uložit Komisi, aby nahradila právní a další náklady účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek vzniklé v souvislosti s původním řízením, a to i když bude tento kasační opravný prostředek zamítnut, jakož i náklady tohoto řízení o kasačním opravném prostředku, bude-li připuštěn.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál dostatečně jasně neuvedl důvody, proč zamítl soubor argumentů vznesených účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právní posouzení, když nesprávně vyložil znění článku 7 odst. 6 dotčené smlouvy, který se vztahuje k povinnosti smluvních stran učinit odpovídající úkony směřující ke zrušení nebo omezení jejich závazků po doručení dopisu Komise oznamujícího jim ukončení platnosti smlouvy.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. listopadu 2004 ve věci T-402/02, August Storck KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka společenství — Obrazová ochranná známka ztvárňující tvar obalu z krouceného papíru (tvar obalu bonbónu) — Předmět přihlášky — Absolutní důvod zamítnutí — Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Užíváním získaná rozlišovací způsobilost — Čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 — Právo být vyslechnut — Čl. 73 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 — Zkoumání skutečností z moci úřední — Čl. 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/22

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 10. listopadu 2004
   ve věci T-402/02, August Storck KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka společenství - Obrazová ochranná známka ztvárňující tvar obalu z krouceného papíru (tvar obalu bonbónu) - Předmět přihlášky - Absolutní důvod zamítnutí - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Užíváním získaná rozlišovací způsobilost - Čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Právo být vyslechnut - Čl. 73 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 - Zkoumání skutečností z moci úřední - Čl. 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 19/48)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-402/02, August Storck KG, se sídlem v Berlíně (Německo), zastoupená H. Wrage-Molkenthinem, T. Reherem, A. Heisem a I. Rohrem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: B. Müller a G. Schneider), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. října 2002 (věc R 0256/2001-2), kterým se zamítá zápis ochranné známky ztvárňující obal z krouceného papíru (tvar obalu bonbónu), Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 10. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc C-527/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 28. listopadu 2007 – Generics (UK) Ltd, Regina v. Licensing Authority jednající prostřednictvím Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 28. listopadu 2007 – Generics (UK) Ltd, Regina v. Licensing Authority jednající prostřednictvím Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)
   (Věc C-527/07)
   (2008/C 22/64)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Generics (UK) Ltd, Regina

      Žalovaný: Licensing Authority jednající prostřednictvím Medicines and Healthcare products Regulatory
   Předběžné otázky

               1)

               Pokud byl léčivý přípravek, který spadá mimo působnost přílohy nařízení 2309/93 (1), uveden na trh v členském státě (Rakousko) podle vnitrostátního postupu pro registraci před přistoupením tohoto členského státu k EHP nebo ES a:

                           a)

                           tento členský stát následně přistoupil k EHP a poté k ES a jakožto součást podmínek přistoupení provedl do svého vnitrostátního práva ustanovení směrnice 65/65 (nyní směrnice 2001/83 (2)) o registraci, aniž by se v tomto ohledu uplatnila nějaká přechodná ustanovení;

                           b)

                           dotčený přípravek zůstal na trhu v tomto členském státě několik let po jeho přistoupení k EHP a ES;

                           c)

                           po přistoupení tohoto členského státu k EHP a ES byla registrace dotčeného přípravku změněna tak, že byla doplněna nová indikace, a tato změna byla posouzena orgány tohoto členského státu jakožto slučitelná s požadavky práva Společenství;

                           d)

                           dokumentace dotčeného přípravku nebyla po přistoupení tohoto členského státu k EHP a ES aktualizována v souladu se směrnicí 65/65 (nyní směrnice 2001/83); a

                           e)

                           přípravek obsahující stejnou účinnou složku byl následně registrován podle článku 6 směrnice 2001/83 a uveden na trh v ES;

                     má být tento léčivý přípravek považován za „referenční léčivý přípravek, který je nebo byl registrován podle článku 6 v členském státě“, ve smyslu čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83 a pokud tomu tak je, které z výše uvedených podmínek jsou v tomto ohledu rozhodující?

               2)

               Za okolností, kdy příslušný orgán referenčního členského státu neprávem zamítne žádost o registraci podanou podle čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83 v rámci decentralizovaného postupu upraveného touto směrnicí na základě toho, že léčivý přípravek zmíněný ve výše uvedené otázce 1 není „referenční léčivý přípravek“ ve smyslu čl. 10 odst. 1, jaké vodítko, pokud vůbec nějaké, považuje Soudní dvůr za vhodné poskytnout pokud jde o okolnosti, které má vzít vnitrostátní soud v úvahu při určení, zda je porušení práva Společenství dostatečné závažné ve smyslu rozsudku ve věci Brasserie du Pêcheur a Factortame?

      (1)  Úř. věst. L 214, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 311, s. 67.


title: Věc C-19/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH v. Silva Trade, SA ( Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Zvláštní příslušnost — Článek 5 bod 1 písm. a) a písm. b) druhá odrážka — Poskytování služeb — Smlouva o obchodním zastoupení — Provádění smlouvy v několika členských státech )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/14

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH v. Silva Trade, SA
   (Věc C-19/09) (1)

   („Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Zvláštní příslušnost - Článek 5 bod 1 písm. a) a písm. b) druhá odrážka - Poskytování služeb - Smlouva o obchodním zastoupení - Provádění smlouvy v několika členských státech“)
   2010/C 113/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH

      Žalovaná: Silva Trade, SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht — Výklad čl. 5 bod 1 písm. a) a b) druhé odrážky nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) — Zvláštní příslušnost — Rozsah působnosti — Žaloba směřující k zaplacení náhrady škody v důsledku výpovědi smlouvy na poskytnutí služeb — Služby poskytnuté podle smlouvy v různých členských státech

      Výrok

               1)

               Článek 5 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení se použije v případě poskytování služeb v několika členských státech.

               2)

               Článek 5 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě poskytování služeb v několika členských státech je soudem příslušným k rozhodnutí o všech nárocích ze smlouvy soud, v jehož obvodu se nachází místo hlavního poskytování služeb. Pro smlouvu o obchodním zastoupení je takovým místem místo hlavního poskytování služeb obchodního zástupce vyplývající z ustanovení smlouvy a v případě neexistence takových ustanovení místo faktického plnění této smlouvy, a v případě nemožnosti takového určení místo, kde má obchodní zástupce bydliště.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc C-346/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-346/07) (1)

   (2008/C 64/50)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-134/15: Žaloba podaná dne 23. března 2015 – salesforce.com v. OHIM (SOCIAL.COM)

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/32

         Žaloba podaná dne 23. března 2015 – salesforce.com v. OHIM
   (SOCIAL.COM)
   (Věc T-134/15)
   (2015/C 171/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Spojené státy americké) (zástupci: A. Nordemann, M. Maier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „SOCIAL.COM“ – přihláška č. 12 245 411

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. ledna 2015 ve věci R 1752/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.