title: Věc C-408/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2007  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Landesanstalt für Landwirtschaft v. Franz Götz (Šestá směrnice o DPH — Hospodářská činnost — Osoby povinné k dani — Veřejnoprávní subjekty — Prodejna mléčných kvót — Plnění prováděná orgány zemědělské intervence a prodejnami — Výrazná narušení hospodářské soutěže — Zeměpisný trh)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/22

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Landesanstalt für Landwirtschaft v. Franz Götz
   (Věc C-408/06) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Hospodářská činnost - Osoby povinné k dani - Veřejnoprávní subjekty - Prodejna mléčných kvót - Plnění prováděná orgány zemědělské intervence a prodejnami - Výrazná narušení hospodářské soutěže - Zeměpisný trh)
   (2008/C 51/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Landesanstalt für Landwirtschaft

      Žalovaný: Franz Götz
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad čl. 4 odst. 5 druhého a třetího pododstavce a přílohy D bodu 7 a 12 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 17.5.1977, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Vyhotovení faktury za přidělení referenčního množství mléka bez odděleně uvedené DPH – Posouzení postavení jako osoby povinné k dani orgánu zřízeného spolkovou zemí a pověřeného převáděním referenčních množství mléka na producenty mléka za předchozí platbu
   Výrok

               1)

               Prodejna mléčných kvót není ani orgánem zemědělské intervence ve smyslu čl. 4 odst. 5 třetího pododstavce šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2001/4/ES ze dne 19. ledna 2001, ve spojení s bodem 7 přílohy D této směrnice, ani prodejnou ve smyslu uvedeného čl. 4 odst. 5 třetího pododstavce ve spojení s bodem 12 přílohy D této směrnice.

               2)

               Nepodléhání prodejny mléčných kvót dani v souvislosti s činnostmi nebo plněními, při nichž vystupuje jako orgán veřejné správy ve smyslu čl. 4 odst. 5 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2001/4, nemůže vést k výraznému narušení hospodářské soutěže, neboť tato prodejna není v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, konfrontována se soukromými hospodářskými subjekty poskytujícími služby, které konkurují veřejným službám. Jelikož je tento důvod platný pro každou prodejnu mléčných kvót, která působí v dané oblasti převodu vymezené dotyčným členským státem, je třeba uvést, že tato oblast představuje relevantní zeměpisný trh pro účely určení, zda došlo k výraznému narušení hospodářské soutěže.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc C-88/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d×Etat (Francie) dne 2. března 2009 — Graphic Procédé v. Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d×Etat (Francie) dne 2. března 2009 — Graphic Procédé v. Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Věc C-88/09)
   2009/C 113/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d×Etat

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační stížnost: Graphic Procédé

      Odpůrce: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

      Předběžné otázky

   Jaká kritéria mají být uplatněna za účelem určení, zda je reprodukce dodáním zboží nebo poskytnutím služby [ve smyslu šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně] (1)?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. listopadu 2004 ve věci C-116/04: Komise Evropských společenství proti Švédskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/17/ES — Reorganizace a likvidace pojišťoven — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/19

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 18. listopadu 2004
   ve věci C-116/04: Komise Evropských společenství proti Švédskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/17/ES - Reorganizace a likvidace pojišťoven - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 6/37)
   Jednací jazyk: švédština
   Ve věci C-116/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 4. března 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: E. Traversa a K. Simonsson) proti Švédskému království (zmocněnec: A. Kruse), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, úřadující předseda čtvrtého senátu, M. Ilešič (zpravodaj) a E. Levitz, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/17/ES ze dne 12. března 2001 o reorganizaci a likvidaci pojišťoven, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-118/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2011 — La Sonrisa de Carmen a Bloom Clothes v. OHIM — Heldmann (BLOOMCLOTHES) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BLOOMCLOTHES — Starší národní slovní ochranná známka BLOOM — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2011 — La Sonrisa de Carmen a Bloom Clothes v. OHIM — Heldmann (BLOOMCLOTHES)
   (Věc T-118/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BLOOMCLOTHES - Starší národní slovní ochranná známka BLOOM - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 340/32
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: La Sonrisa de Carmen, SL (Vigo, Španělsko) a Bloom Clothes, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: S. Míguez Pereira, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. F. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Harald Heldmann (Hamburg, Německo) (zástupce: E. Günther, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. ledna 2009 (věc R 695/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Haraldem Heldmannem a La Sonrisa de Carmen, SL a Bloom Clothes, SL.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               La Sonrisa de Carmen, SL a Bloom Clothes, SL se ukládá náhrada nákladů řízení kromě nákladů vynaložených Haraldem Heldmannem.

               3)

               Harald Heldmann ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


               10.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/9

         Žaloba společnosti Asker Brygge AS ze dne 13. září 2011 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (věc E-12/11)
   2011/C 325/05
   Společnost Asker Brygge AS, zastoupená advokáty Thomasem Nordbym a Espenem Bakennem z Arntzen de Besche Advokatfirma AS, Bygdøy allé 2, 0204 Oslo, Norsko, podala dne 13. září 2011 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soud ESVO:

               1)

               prohlásil za neplatné články 1 a 2 rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 232/11/KOL;

               2)

               uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               V rozhodnutí č. 232/11/KOL ze dne 13. července 2011 o oznámení prodeje pozemku v Nesøyveien 8, gnr. 32 bnr. 17 v obci Asker konstatoval Kontrolní úřad ESVO, že tento prodej představuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP a požaduje její navrácení.

               —

               Žalobce žádá o zrušení napadeného rozhodnutí.

               —

               Žalobce mimo jiné tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

                           —

                           nesprávně uplatnil čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP při posuzování, zda společnost Asker Brygge získala hospodářskou výhodu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP,

                           —

                           se dopustil chyby při stanovení příslušného časového okamžiku rozhodujícího pro stanovení, zda státní podpora byla poskytnuta ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, a dále

                           —

                           náležitým způsobem nezohlednil skutečnost, že prodej se zakládá na smlouvě o opci.


title: Věc T-465/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. dubna 2011 — Česká republika v. Komise ( „Program Phare —  „Obrátkové fondy“ získané Českou republikou — Vrácení vyplacených částek — Rozhodnutí Komise o provedení inkasa započtením — Právní základ — Odlišné právní řády — Pojem „jistá a pevně stanovena pohledávka“ — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. dubna 2011 — Česká republika v. Komise
   (Věc T-465/08) (1)

   (Program Phare - „Obrátkové fondy“ získané Českou republikou - Vrácení vyplacených částek - Rozhodnutí Komise o provedení inkasa započtením - Právní základ - Odlišné právní řády - Pojem „jistá a pevně stanovena pohledávka“ - Povinnost uvést odůvodnění)
   2011/C 160/19
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. van Nuffel, F. Dintilhac a Z. Malůšková, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 7. srpna 2008 o provedení inkasa započtením částek, které Česká republika dluží v rámci „obrátkových fondů“ programu Phare.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-292/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 13. června 2014 – Řecká repulika v. Stefanos Stroumpoulis a další

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 13. června 2014 – Řecká repulika v. Stefanos Stroumpoulis a další
   (Věc C-292/14)
   2014/C 282/30
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Řecká repulika

      Žalovaní: Stefanos Stroumpoulis, Nicolaos Koumpanos, Panagiotis Renieris, Charalampos Renieris, Ioannis Zacharias, Dimitrios Lazarou e Apostolos Chatzisotiriou

      Předběžné otázky

               1)

               Požívají ve smyslu ustanovení směrnice Rady 80/987/EHS (1) námořníci členského státu, kteří sloužili na lodi plující pod vlajkou třetí země s ohledem na Evropskou unii, pro nesplacené pohledávky, které mají vůči plavební společnosti – která má statutární sídlo na území třetí země, ale skutečné sídlo na území dotčeného členského státu, a na kterou byl, pokud jde o posledně uvedené sídlo, soudem tohoto členského státu v souladu s jeho právními předpisy prohlášen úpadek – ochrany poskytované touto směrnicí, s přihlédnutím k účelu, který tato směrnice sleduje, a bez ohledu na to, že pracovní smlouvy se řídí právem třetí země, a že členský stát nemůže po vlastníkovi lodi, který nepodléhá jeho právním předpisům, požadovat příspěvek na financování záruční instituce?

               2)

               Je třeba ve smyslu ustanovení směrnice Rady 80/987/EHS považovat za rovnocennou ochranu platbu základních mezd a náhrad stanovených příslušnými kolektivními smlouvami, zavedenou článkem 29 zákona č. 1220/1981, k tíži Naftiko Apomachiko Tameio [námořní penzijní fond] (NAT), ve prospěch řeckých námořníků sloužících na lodi plující pod řeckou vlajkou nebo na cizí lodi, která je smluvní lodí NAT, nanejvýš za tři měsíce, přičemž tato platba je dotčeným článkem stanovena pouze pro případ, že námořníci byli opuštěni v zahraničí?

      (1)  Směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 35).


title: Věc C-493/08: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 23. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/56/ES — Přeshraniční fúze kapitálových společností — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/20

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 23. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-493/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/56/ES - Přeshraniční fúze kapitálových společností - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 141/33
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: I. Dimitriou a P. Dejmek, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: N. Dafniou, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností (Úř. věst. L 310, s. 1) ve stanovené lhůtě.

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z čl. 19 prvního pododstavce této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. října 2004 ve věci C-328/02: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Zemědělství — Nařízení (EHS) č. 3508/92 — Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 12. října 2004
   ve věci C-328/02: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Zemědělství - Nařízení (EHS) č. 3508/92 - Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství)
   (2004/C 300/22)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-328/02, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: M. Condou-Durande) proti Řecké republice (zmocněnci: V. Kontolaimos a I. Chalkias), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES, podaná dne 18. září 2002, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet, F. Macken (zpravodaj), J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 12. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Řecká republika tím, že neučinila právní a správní opatření nezbytná k plnému provedení čl. 2 písm. a) a e) nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze zmíněného nařízení.

               2)

               Ve zbývajících částech se žaloba zamítá.

               3)

               Komise Evropských společenství a Řecká republika ponesou své vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


title: Věc C-310/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 20. června 2011 — Grattan plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 20. června 2011 — Grattan plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-310/11)
   2011/C 282/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Grattan plc

      Žalovaný: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

   Má osoba povinná k dani za období přede dnem 1. ledna 1978 na základě čl. 8 písm. a) druhé směrnice Rady ze dne 11. dubna 1967 (67/228/EHS (1)) nebo zásad daňové neutrality a rovného zacházení právo požívající přímý účinek na zpětné snížení základu daně z dodání zboží, pokud v době po tomto dodání zboží obdržel příjemce zboží od dodavatele „kredit“, který se příjemce poté rozhodl buď čerpat jako platbu v penězích nebo jej odpočíst od částky dlužné dodavateli za již uskutečněná dodání zboží?

      (1)  Druhá směrnice Rady 67/228/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Struktura a způsoby použití společného systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 71, s. 1303)


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  6. října 2005  ve věci C-120/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf): Medion AG proti Thomson multimedia Sales Germany & Austria GmbH (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Článek 5 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Užití ochranné známky třetí osobou — Složené označení obsahující název třetí osoby následovaný ochrannou známkou)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 6. října 2005
   ve věci C-120/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf): Medion AG proti Thomson multimedia Sales Germany & Austria GmbH (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 5 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Užití ochranné známky třetí osobou - Složené označení obsahující název třetí osoby následovaný ochrannou známkou)
   (2005/C 296/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-120/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo), ze dne 17. února 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 5. března 2004, v řízení Medion AG proti Thomson multimedia Sales Germany & Austria GmbH, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: K. Stranzc, rada, vydal dne 6. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 5 odst. 1 písm. b) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že nebezpečí záměny může u veřejnosti v případě totožnosti výrobků nebo služeb existovat, jakmile je sporné označení tvořeno tím, že jsou vedle sebe postaveny jednak název společnosti třetí osoby a jednak zapsaná ochranná známka mající běžnou rozlišovací schopnost, a tato ochranná známka, aniž by sama o sobě vytvářela celkový dojem složeného označení, si v něm zachovává nezávislou rozlišovací roli.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-522/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 7. října 2016 – A v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 7. října 2016 – A v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-522/16)
   (2017/C 086/06)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: A

      Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 62 CK (1) ve spojení s články 205, 212, 216, 217 a 218 nařízení č. 2454/93 (2), jakož i s příslušnými ustanoveními nařízení (EHS) č. 2777/75 (3) a nařízení (ES) č. 1484/95 (4) vykládán v tom smyslu, že pojem údaje, který je uveden v čl. 201 odst. 3 druhém pododstavci CK, na jejichž základě je sestavováno celní prohlášení, zahrnuje rovněž doklady, na které odkazuje čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1484/95 a které musí být předloženy celním orgánům?

               2)

               Má být čl. 201 odst. 3 druhý pododstavec CK vykládán v tom smyslu, že pojmem dlužník se rozumí rovněž fyzická osoba, která sice sama neuskutečnila jednání uvedené v tomto pododstavci (poskytnutí údajů k sestavení prohlášení) a jež z důvodu svého postavení nenese odpovědnost za uvedené jednání, ale která se ve značném rozsahu podílela na plánování a následném ustavení struktury společností a obchodních toků, v jejichž rámci byly následně (jinou osobou) poskytnuty údaje k sestavení celního prohlášení?

               3)

               Má být podmínka uvedená v ustanovení čl. 201 odst. 3 druhého pododstavce CK, která stanoví, že „za dlužníka může být považována každá osoba, která si byla nebo měla být vědoma, že údaje poskytnuté k sestavení celního prohlášení nejsou pravdivé“, vykládána v tom smyslu, že právnické a fyzické osoby, které jsou zkušenými účastníky trhu, nemohou nést odpovědnost za dodatečné dlužné clo z důvodu zneužití práva, pokud pouze zřídily transakční strukturu, jejímž cílem je vyhnout se placení dodatečného cla, na základě odborného posudku, podle kterého je taková struktura z právního a daňového hlediska přípustná?

               4)

               Má být čl. 221 odst. 4 CK vykládán v tom smyslu, že tříletou lhůtu nelze prodloužit, pokud se po uplynutí lhůty podle čl. 221 odst. 3 první věty CK prokáže, že dovozní clo, které bylo vyměřeno podle článku 201 CK na základě podání celního prohlášení o propuštění zboží do volného oběhu, nebylo dříve z důvodu nepravdivých nebo neúplných údajů uvedených v celním prohlášení vybráno?

               5)

               Mají být ustanovení čl. 221 odst. 3 a 4 CK vykládána v tom smyslu, že pokud již byl celní dlužník v souvislosti s prohlášením informován celním výměrem o dlužném clu a uvedený dlužník podal proti tomuto výměru opravný prostředek ve smyslu článku 243 CK, celní orgány mohou přikročit k výběru dluhu dovozního cla ze zákona bez ohledu na opravný prostředek podaný proti sdělení o celním dluhu bez ohledu na ustanovení čl. 221 odst. 4 CK?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. 1992, L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/16, s. 4).

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. 1993, L 253, s. 1; Zvl. vyd 2/6, s. 3).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (Úř. věst. 1975, L 282,s. 77; Zvl. vyd. 3/2, s. 138).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 1484/95 ze dne 28. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určují dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se zrušuje nařízení č. 163/67/EHS, (Úř. věst. 1995, L 145, s. 47; Zvl. vyd. 3/17, s. 437).


title: Věci T-422/15 a T-423/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. května 2016 – U-R LAB v. EUIPO (THE DINING EXPERIENCE) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové a slovní ochranné známky Evropské unie THE DINING EXPERIENCE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. května 2016 – U-R LAB v. EUIPO (THE DINING EXPERIENCE)
   (Věci T-422/15 a T-423/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové a slovní ochranné známky Evropské unie THE DINING EXPERIENCE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 243/34)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: U-R LAB (Paříž, Francie) (zástupce: G. Barbaut, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti dvěma rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. května 2015 (věci R 2541/2014-4 a R 2542/2014-4) týkajícím se přihlášek obrazového označení a slovního označení THE DINING EXPERIENCE jakožto ochranných známek Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Věci T-422/15 a T-423/15 se pro účely tohoto rozsudku spojují.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Společnosti U-R LAB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc C-680/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 22. prosince 2011 — Anita Chieza v. Secretary of State for Work and Pensions

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 22. prosince 2011 — Anita Chieza v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Věc C-680/11)
   2012/C 65/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Anita Chieza

      Žalovaný: Secretary of State for Work and Pensions

      Předběžná otázka

               1)

               Je rozdílné zacházení na základě pohlaví v rámci systému dávek v pracovní neschopnosti nutně a objektivně spojeno s rozdílným důchodovým věkem, takže se na něho vztahuje výjimka v čl. 7 odst. 1 písm. a) směrnice 79/7 (1) v případě, že žadatelkou:

                           a)

                           je žena;

                           b)

                           onemocní před dosažením důchodového věku (pro ženy, 60 let);

                           c)

                           dostává dávky zákonného nemocenského pojištění od svého zaměstnavatele po dobu 28 týdnů v rámci, které dosáhne důchodového věku;

                           d)

                           po dosažení důchodového věku žádá o krátkodobou dávku v pracovní neschopnosti;

                           e)

                           splňuje požadavky související s placením příspěvků pro získání nároku na dávky v pracovní neschopnosti;

                           f)

                           její žádost o poskytnutí krátkodobých dávek v pracovní neschopnosti je zamítnuta, jelikož podle zákona „doba pracovní neschopnosti“ začala poté, co dosáhla důchodového věku (jelikož právní předpisy stanoví, že doba, po kterou má osoba nárok na dávky zákonného nemocenského pojištění, se nepovažuje za dobu pracovní neschopnosti),

         ale v případě, že žadatelem je muž, který onemocní krátce před dosažením 60 let, dostává dávky zákonného nemocenského pojištění od svého zaměstnavatele po dobu 28 týdnů a ve věku 60 let požádá o krátkodobé dávky v pracovní neschopnosti, bude mít zpravidla nárok na tyto dávky, jelikož jeho pracovní neschopnost začala předtím, než dosáhl důchodového věku, třebaže po dosažení 60 let?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215).


title: Věc T-89/12: Žaloba podaná dne 17. února 2012 — Repsol YPF v. OHIM — Ajuntament de Roses (R)

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/19

         Žaloba podaná dne 17. února 2012 — Repsol YPF v. OHIM — Ajuntament de Roses (R)
   (Věc T-89/12)
   2012/C 126/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Repsol YPF, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. B. Devaureix, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ajuntament de Roses (Roses (Girona), Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu, včetně všech dokumentů a příslušných kopií, za přípustnou;

               —

               připustil provedení předložených důkazů;

               —

               vyhověl žalobě a zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. prosince 2011 a vyhověl přihlášce ochranné známky Společenství č. 7 440 407„R“ pro původně dovolávané výrobky zařazené do třídy 25 a pro výrobky zařazené do třídy 35, jejichž zápis byl odmítnut;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „R“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 35 a 41 (přihláška č. 7440407)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Ajuntament de Roses

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská obrazová ochranná známka č. 2593913 pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 9, 16, 25 y 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce pro některé výrobky a služby, proti kterým byla podána, zařazené do tříd 25 a 35, a zamítnutí přihlášky pro tyto výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť mezi spornými označeními neexistuje nebezpečí záměny


title: Věc C-332/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2006 Řeckou republikou proti rozsudku vydanému dne 20. června 2006 ve věci T-251/04, Řecká republika v. Komise

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/30

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2006 Řeckou republikou proti rozsudku vydanému dne 20. června 2006 ve věci T-251/04, Řecká republika v. Komise
   (Věc C-332/06 P)
   (2006/C 224/57)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: V. Kontolaimos, právní poradce státu, a I. Khalkias, pomocný právní poradce)

      Další účastnice řízení: Komise
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit projednávaný opravný kasační prostředek za přípustný;

               —

               zrušit nebo změnit rozsudek Soudu prvního stupně;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním kasačního opravného prostředku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení Řecké republiky.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku: Soud prvního stupně nesprávně vyložil čl. 5 odst. 2 písm. c) pátý pododstavec nařízení č. 729/70 a čl. 7 odst. 4 písm. a) nařízení č. 1258/99, ve spojení s čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95, ve znění pozměněném čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 2245/1999, neboť:

               a)

               sdělení Komise nesplňovalo podmínky článku 8 nařízení č. 1663/95 a nemohlo tedy ani představovat písemné sdělení ve smyslu tohoto ustanovení, ani založit běh lhůty 24 měsíců stanovené nařízeními č. 729/1970 a 1258/1999. Vzhledem k tomu Komise na základě výše uvedených ustanovení nebyla ratione temporis příslušná k uložení finančních oprav, neboť se neřídila postupem v podobě dvoustranného jednání stanoveným nařízeními, pokud jde o výši navrhované opravy, jejíž odhad musí být uveden ve sdělení na základě článku 8 nařízení č. 1663/1995, od něhož počíná běžet lhůta 24 měsíců; v každém případě Komise vyloučila z financování výdaje z období staršího 24 měsíců;

               b)

               Soud přiznal nařízení č. 2245/1999 zpětný účinek, když připustil, že uvedené nařízení se nepoužije pouze na výdaje za účetní období 2000, ale také na výdaje za předchozí účetní období.

      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Soud prvního stupně nesprávně vyložil a použil zásadu proporcionality (vyšší moc) a legitimního očekávání, pokud jde o opožděné uskladnění rýže v intervenčních skladech.

               a)

               Překročení devítidenní lhůty pro skladování veškeré rýže v důsledku nepředvídané stávky provozovatelů používaných dopravních prostředků totiž představuje klasický případ vyšší moci, za níž nelze odpovědnost přičítat Řecku, jehož veřejné orgány udělaly to, co měly pro vrácení veškeré rýže navzdory nepředvídané stávce.

               b)

               Skutečnost, že Komise byla před uplynutím lhůty okamžitě a včas informována, že uskladnění bylo opožděno z důvodu stávky, a skutečnost, že Komise okamžitě neodpověděla, totiž pro Řecko vytvořily legitimní očekávání, že se Komise nebude několikadennímu zpoždění bránit.


title: Věc C-490/09: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/21

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-490/09)
   2010/C 37/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a E. Traversa, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že ponechalo v platnosti současné znění článku 24 zákona o sociálním pojištění, který vylučuje nahrazení výdajů na biomedicíncké analýzy vykonané v jiném členském státě a stanoví převzetí těchto analýz jen prostřednictvím platící třetí osoby a současné znění článku 12 Statutu Unie zdravotních pojišťoven, který podmiňuje nahrazení výdajů na biomedicíncké analýzy vykonané v jiném členském státě úplným dodržením podmínek vykonávání upravených lucemburskými vnitrostátními dohodami, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku [49] Smlouvy o ES;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V této žalobě Evropská komise uvádí, že žalovaný tím, že ponechal v platnosti právní předpisy, které vylučují náhradu výdajů na biomedicíncké analýzy a laboratorní zkoušky vykonané v jiném členském státě, nebo podmiňují takovou náhradu úplným splněním podmínek vykonávání upravených lucemburskými právními předpisy, porušil zásadu volného pohybu služeb uvedenou v článku 49 ES.
   Žalobkyně uvádí například to, že vnitrostátní orgány přebírají výdaje na analýzu a zkoušku jen v případech, kdy byly vykonané v oddělené analytické laboratoři a v úplném souladu s podmínkami stanovenými lucemburskými právními předpisy. V některých členských státech nejsou přitom takové analýzy vykonávané v laboratoři, ale dělají je samotní lékaři.
   Předmětná omezení nebyla podle Komise odůvodněná naléhavým důvodem obecného zájmu a nepředstavovala ani opatření nezbytné a přiměřené k dosažení sledovaného cíle, kterým byla ochrana veřejného zdraví.


title: Věc C-118/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim – Německo) – Peggy Kieck v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim – Německo) – Peggy Kieck v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-118/14) (1)

   2014/C 409/45
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014.


title: Věc C-140/06: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 21. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/28

         Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 21. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-140/06) (1)

   (2007/C 183/49)

      Jednací jazyk: čeština

   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc C-470/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Arnhem – Nizozemsko) – N v. Inspecteur van de Belastingdienst Oost/Kantoor Almelo (Volný pohyb osob — Článek 18 ES — Svoboda usazování — Článek 43 ES — Přímé daně — Zdanění fiktivního zisku z podstatných podílových účastí v případě převedení daňového domicilu do jiného členského státu)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Arnhem – Nizozemsko) – N v. Inspecteur van de Belastingdienst Oost/Kantoor Almelo
   (Věc C-470/04) (1)

   (Volný pohyb osob - Článek 18 ES - Svoboda usazování - Článek 43 ES - Přímé daně - Zdanění fiktivního zisku z podstatných podílových účastí v případě převedení daňového domicilu do jiného členského státu)
   (2006/C 261/04)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te Arnhem
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: N

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst Oost/Kantoor Almelo
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te Arnhem – Výklad článků 18 ES a 43 ES – Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Daňové zatížení vyplývající z převedení daňového domicilu do jiného členského státu – Daň z příjmu zakládající se na fiktivním zisku vyplývajícím z prodeje podstatné podílové účasti, představované obchodními podíly nebo akciemi společnosti – Poskytnutí záruky pro odklad platby
   Výrok

               1)

               Článku 43 ES se může dovolávat takový příslušník Společenství, jako je žalobce v původním řízení, který bydlí po převedení svého bydliště v jednom z členských států a který vlastní všechny obchodní podíly nebo akcie společností usazených v jiném členském státě.

               2)

               Článek 43 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl takový režim zdanění zisku v případě převedení bydliště daňového poplatníka z území tohoto členského státu, jako ve věci v původním řízení, který podmiňuje přiznání odkladu platby této daně poskytnutím záruk a který nezohledňuje plně ztráty, které mohou nastat po převedení bydliště dotyčného a které nebyly zohledněny členským státem přijetí.

               3)

               Překážka vyplývající z poskytnutí záruky vyžadované v rozporu s právem Společenství nemůže být odstraněna se zpětným účinkem pouhým uvolněním této záruky. Forma aktu, na jehož základě byla záruka uvolněna, nemá na toto posouzení žádný vliv. Pokud členský stát stanoví platbu úroků z prodlení při příležitosti vrácení záruky požadované v rozporu s vnitrostátním právem, tyto úroky jsou rovněž dlužné v případě porušení práva Společenství. Krom toho předkládajícímu soudu přísluší posoudit, v souladu s obecnými pokyny poskytnutými Soudním dvorem a při dodržení zásad rovnocennosti a efektivity, existenci odpovědnosti dotyčného členského státu z důvodu škody způsobené povinností poskytnout takovou záruku.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5. 2. 2005.


title: Věc T-230/12: Žaloba podaná dne 23. května 2012 — Axa Belgium v. Komise

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/21

         Žaloba podaná dne 23. května 2012 — Axa Belgium v. Komise
   (Věc T-230/12)
   2012/C 243/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Axa Belgium (Brusel, Belgie) (zástupce: G. Cleenewerck de Crayencour, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení o dluhu č. 7141101047 ohledně částky 1 590,62 eur ze dne 23. března 2012 a č. 7141101053 ohledně částky 10 160,88 eur ze dne 23. března 2012;

               —

               zrušil platbu formou vzájemného započtení pohledávek a dluhů ve vztahu ke Komisi, která byla oznámena dopisem ze dne 26. března 2012, zaslaným S.A. Axa Belgium (dopis se spisovou značkou D (2012) C4 — B.2 — 000212, podepsaný panem B. z GŘ pro rozpočet);.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod se týká porušení Smluv a nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž Komise vydala oznámení o dluhu ohledně neodůvodněných pohledávek a přistoupila k vymáhání prostřednictvím započtení pohledávek, které nebyly ověřené, vymahatelné a splatné. Žalobkyně tvrdí, že Komise požaduje peněžní částky, které převyšují částky poskytované podle platných právních norem v souvislosti s převzetím práv úředníků ze strany Komise, kteří jsou oběti nehod, které způsobily osoby, jež měly uzavřené pojištění občanskoprávní odpovědnosti u žalobkyně.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy a legitimního očekávání v rozsahu, v němž Komise přistoupila k započtení navzdory smluvnímu závazku, že tak neučiní, a přestože již několik let vyřizuje případy prostřednictvím vyjednávání bez použití započtení a vyčkává na příslušná rozhodnutí belgických soudů.


title: Věc T-69/11: Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Truvo Belgium v. OHIM — AOL (Truvo)

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/26

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Truvo Belgium v. OHIM — AOL (Truvo)
   (Věc T-69/11)
   2011/C 89/51
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Truvo Belgium (Antverpy, Belgie) (zástupce: O. F. A. W. van Haperen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: AOL LLC (Dulles, Spojené státy)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. října 2010 ve věci R 956/2009-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: barevná obrazová ochranná známka „Truvo“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35, 38 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6288484

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis ochranné známky Společenství č. 4756169 týkající se obrazové ochranné známky „TRUVEO“ pro služby zařazené do třídy 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro třídu 38 v celém rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 a není dostatečně odůvodněné, jelikož se odvolací senát dopustil pochybení (i) při srovnání služeb, (ii) při srovnání označení, (iii) při posouzení relevantní veřejnosti a (iv) při posouzení nebezpečí záměny.


title: Věc C-221/12: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State van België — Belgie) — Belgacom NV v. Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE) ( „Řízení o předběžné otázce — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Článek 56 SFEU — Volný pohyb služeb — Zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace — Povinnost transparentnosti — Rozsah působnosti — Dohoda uzavřená mezi veřejnoprávními subjekty členského státu a podnikem z tohoto členského státu — Převedení činnosti poskytování televizních služeb, jakož i dočasné převedení výlučného práva používat kabelové sítě ze strany těchto subjektů na podnik z uvedeného členského státu — Možnost hospodářského subjektu z téhož členského státu dovolávat se článků 49 SFEU a 56 SFEU před soudy tohoto členského státu — Nevyhlášení veřejné soutěže — Odůvodnění — Existence předchozí dohody — Transakce, která má ukončit spor týkající se výkladu této dohody — Nebezpečí snížení hodnoty převedené činnosti“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/9

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State van België — Belgie) — Belgacom NV v. Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)
   (Věc C-221/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace - Povinnost transparentnosti - Rozsah působnosti - Dohoda uzavřená mezi veřejnoprávními subjekty členského státu a podnikem z tohoto členského státu - Převedení činnosti poskytování televizních služeb, jakož i dočasné převedení výlučného práva používat kabelové sítě ze strany těchto subjektů na podnik z uvedeného členského státu - Možnost hospodářského subjektu z téhož členského státu dovolávat se článků 49 SFEU a 56 SFEU před soudy tohoto členského státu - Nevyhlášení veřejné soutěže - Odůvodnění - Existence předchozí dohody - Transakce, která má ukončit spor týkající se výkladu této dohody - Nebezpečí snížení hodnoty převedené činnosti)
   2014/C 9/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State van België

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Belgacom NV

      Žalovaní: Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State van België — Výklad článků 49 SFEU a 56 SFEU — Rozsah působnosti — Zásada transparentnosti — Dohoda uzavřená mezi veřejnoprávním subjektem a podnikem z tohoto členského státu o převedení určitých práv tohoto veřejnoprávního subjektu na dotčený podnik bez vyhlášení veřejné soutěže nebo výzvy k podání nabídek adresované jiným podnikům

      Výrok

               1)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU musejí být vykládány v tom smyslu, že se hospodářský subjekt členského státu může před soudy tohoto členského státu dovolávat porušení povinnosti transparentnosti vyplývající z těchto článků, ke kterému došlo v souvislosti s uzavřením dohody, kterou jeden nebo více veřejnoprávních subjektů uvedeného členského státu udělily hospodářskému subjektu z téhož členského státu koncesi na služby mající nepochybný přeshraniční význam nebo svěřily hospodářskému subjektu výlučné právo provozovat hospodářskou činnost mající takový význam.

               2)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU musejí být vykládány v tom smyslu, že:

                           vůle neporušit určitá práva, která veřejnoprávní subjekty svěřily hospodářskému subjektu podle dřívější dohody týkající se používání kabelových sítí, které jim patří, nemůže odůvodnit, aby byl v rozporu s unijním právem rozšířen účel dohody, ve formě přímého zadání koncese na služby nebo přiznání výlučného práva vykonávat činnost mající nepochybný přeshraniční význam, i kdyby tomu tak bylo za účelem ukončení sporu ohledně dosahu této dohody, ke kterému došlo mezi dotyčnými stranami z důvodů zcela nezávislých na jejich vůli;

                           důvody hospodářské povahy, jako je vůle zamezit snížení hodnoty hospodářské činnosti, nejsou naléhavými důvody obecného zájmu, které odchylně od zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace, jež jsou zakotveny v uvedených článcích, opravňují přímo zadat koncesi na služby týkající se této činnosti nebo svěřit výlučné právo vykonávat uvedenou činnost mající nepochybný přeshraniční význam.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc C-287/08: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Milano – Itálie) – Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo – Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo – Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo – Rho, Istituto Comprensivo – Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni – Rescaldina (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Chybějící souvislost s právem Společenství — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/15

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Milano – Itálie) – Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo – Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo – Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo – Rho, Istituto Comprensivo – Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni – Rescaldina
   (Věc C-287/08) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Chybějící souvislost s právem Společenství - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   (2009/C 69/26)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale ordinario di Milano
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella

      Žalovaní: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo – Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo – Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo – Rho, Istituto Comprensivo – Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni – Rescaldina
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale ordinario di Milano – Výklad čl. 6 odst. 2 EU a článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech – Právo na spravedlivý proces – Vnitrostátní právní předpisy, které mají zpětný účinek a týkají se změny podmínek pracovní smlouvy vztahujících se ke mzdě
   Výrok
   Soudní dvůr Evropských společenství je zjevně nepříslušný odpovědět na otázky, které mu rozhodnutím ze dne 16. června 2008 předložil Tribunale ordinario di Milano.

      (1)  Úř. věst. C 236, 13.9.2008.


title: Věc T-703/14 R: Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 27. října 2014 – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Dotace — Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013) — Výzva k úhradě určená subdodavateli — Návrh na odklad vykonatelnosti — Věc neumožňující nařízení předběžných opatření“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/35

         Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 27. října 2014 – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net v. Komise
   (Věc T-703/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Dotace - Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013) - Výzva k úhradě určená subdodavateli - Návrh na odklad vykonatelnosti - Věc neumožňující nařízení předběžných opatření“)
   (2015/C 026/45)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE (Kaisariani, Řecko) (zástupce: K. Damis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti výzvy k úhradě určené žalobkyni v rámci grantové dohody a jakéhokoli jiného souvisejícího aktu.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-411/16 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 7. června 2017 – Holistic Innovation Institute, SLU v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Projekty financované Evropskou unií v oblasti výzkumu — Sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj (2007-2013) — Projekt eDIGIREGION — Rozhodnutí Evropské komise o zamítnutí účasti žalobkyně — Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/13

         Usnesení Soudního dvora ze dne 7. června 2017 – Holistic Innovation Institute, SLU v. Evropská komise
   (Věc C-411/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Projekty financované Evropskou unií v oblasti výzkumu - Sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj (2007-2013) - Projekt eDIGIREGION - Rozhodnutí Evropské komise o zamítnutí účasti žalobkyně - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“)
   (2017/C 249/19)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Holistic Innovation Institute, SLU (zástupce: J.J. Marín López, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, zmocněnec, a J. Rivas Andrés, advokát)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Společnosti Holistic Innovation Institute, SLU se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 364, 3.10.2016.


title: Věc C-103/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) – Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB v. Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė „Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Nařízení (ES) č. 73/2009 — Článek 7 odst. 1, čl. 10 odst. 1, článek 121 a čl. 132 odst. 2 — Prováděcí akty k tomuto nařízení — Platnost s ohledem na Smlouvu o FEU, Akt o přistoupení z roku 2003, jakož i zásady zákazu diskriminace, právní jistoty, ochrany legitimního očekávání a řádné správy — Modulace přímých plateb poskytovaných zemědělcům — Snížení částek — Úroveň přímých plateb použitelná v členských státech Evropského společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004 a v členských státech, které k němu přistoupily dne 1. května 2004 — Nezveřejnění a chybějící odůvodnění“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) – Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB v. Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė
   (Věc C-103/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Článek 7 odst. 1, čl. 10 odst. 1, článek 121 a čl. 132 odst. 2 - Prováděcí akty k tomuto nařízení - Platnost s ohledem na Smlouvu o FEU, Akt o přistoupení z roku 2003, jakož i zásady zákazu diskriminace, právní jistoty, ochrany legitimního očekávání a řádné správy - Modulace přímých plateb poskytovaných zemědělcům - Snížení částek - Úroveň přímých plateb použitelná v členských státech Evropského společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004 a v členských státech, které k němu přistoupily dne 1. května 2004 - Nezveřejnění a chybějící odůvodnění“)
   (2016/C 016/05)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB

      Žalovaní: Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė

      Za přítomnosti: Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 1, čl. 10 odst. 1 a článek 121 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, musí být vykládány v tom smyslu, že formulace „úroveň přímých plateb v jiných než nových členských státech“ musí být chápána v tom smyslu, že uvedená úroveň se v roce 2012 rovnala 90 % úrovně veškerých přímých plateb, a formulace „úroveň přímých plateb v nových členských státech“ musí být chápána v tom smyslu, že tato úroveň byla v roce 2012 rovna úrovni v členských státech Evropského společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004.

               2)

               Prováděcí rozhodnutí Komise C(2012) 4391 final ze dne 2. července 2012 o povolení doplňkových vnitrostátních přímých plateb v Litvě na rok 2012 je neplatné, přičemž přezkum předběžných otázek neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 10 odst. 1 in fine a čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce in fine nařízení č. 73/2009.

               3)

               Přezkum uvedených otázek neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce nařízení č. 73/2009, ve znění vyplývajícím z opravy zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 18. února 2010.

               4)

               Výraz „dydis“ použitý v litevské verzi čl. 1c odst. 2 posledního pododstavce nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky, jenž byl do tohoto nařízení vložen Aktem o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, má stejný význam jako výraz „lygis“ použitý v litevské verzi čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce nařízení č. 73/2009.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc F-55/15: Usnesení předsedy druhého senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. listopadu 2015 – HA v. Komise

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/30

         Usnesení předsedy druhého senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. listopadu 2015 – HA v. Komise
   (Věc F-55/15) (1)

   (2015/C 429/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015, s. 45.


title: Věc F-105/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. září 2011 — Lübking a další v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací řízení 2005 — Nová struktura služebního postupu — Prodloužení služebního postupu zavedením nových platových tříd, k nimž neexistuje ve starém služebním řádu ekvivalent — Použití článku 45 služebního řádu, přílohy XIII služebního řádu a OPU platných od roku 2005 — Zásada rovného zacházení — Zpětný účinek rozhodnutí o povýšení ke dni předcházejícímu 1. květnu 2004 — Přechodná opatření — Zjevné důvody pro odmítnutí nebo zamítnutí návrhu )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/38

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. září 2011 — Lübking a další v. Komise
   (Věc F-105/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2005 - Nová struktura služebního postupu - Prodloužení služebního postupu zavedením nových platových tříd, k nimž neexistuje ve starém služebním řádu ekvivalent - Použití článku 45 služebního řádu, přílohy XIII služebního řádu a OPU platných od roku 2005 - Zásada rovného zacházení - Zpětný účinek rozhodnutí o povýšení ke dni předcházejícímu 1. květnu 2004 - Přechodná opatření - Zjevné důvody pro odmítnutí nebo zamítnutí návrhu)
   2011/C 340/78
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Johannes Lübking a další (Brusel, Belgie) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: původně zastoupená M. Simm a B. Driessenem, poté M. Bauerem, J. Monteirem a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise zveřejněného ve Správních sděleních č. 85 2005 ze dne 23. listopadu 2005 v části, v níž stanoví povýšení žalobců do platové třídy A*9, a nikoli do platové třídy A*10 v rámci povyšovacího řízení 2005.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006, s. 45.


title: Věc C-312/15 P: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. března 2016 – SolarWorld AG v. Solsonica SpA, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek — Nařízení (EU) č. 513/2013 — Dumping — Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Číny — Prozatímní antidumpingové clo — Konečné antidumpingové clo — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Ztráta právního zájmu na podání žaloby“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/3

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. března 2016 – SolarWorld AG v. Solsonica SpA, Evropská komise
   (Věc C-312/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek - Nařízení (EU) č. 513/2013 - Dumping - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Prozatímní antidumpingové clo - Konečné antidumpingové clo - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Ztráta právního zájmu na podání žaloby“)
   (2016/C 200/03)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: SolarWorld AG (zástupci: L. Ruessmann, advokát, J. Beck, solicitor)

      Další účastnice řízení: Solsonica SpA, Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti SolarWorld AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc T-44/13 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — AbbVie v. EMA ( „Řízení o předběžných opatřeních — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty, které má u sebe agentura EMA a které obsahují informace předložené podnikem v rámci jeho žádosti o registraci léčivého přípravku — Rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě — Návrh na odklad vykonatelnosti — Naléhavost — Fumus boni juris — Vážení zájmů“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/24

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — AbbVie v. EMA
   (Věc T-44/13 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty, které má u sebe agentura EMA a které obsahují informace předložené podnikem v rámci jeho žádosti o registraci léčivého přípravku - Rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě - Návrh na odklad vykonatelnosti - Naléhavost - Fumus boni juris - Vážení zájmů)
   2013/C 189/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: AbbVie, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy americké) a AbbVie Ltd (Maidenhead, Spojené království) (zástupci: P. Bogaert, G. Berrisch, advokáti, B. Kelly, G. Castle, solicitors, D. Anderson, QC, a D. Scannell, barrister)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jablonski, N. Rampal Olmedo et A. Spina, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh, který v podstatě zní na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky EMA/748792/2012 ze dne 14. ledna 2013, kterým byly na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43) zpřístupněny třetí osobě jisté dokumenty obsahující informace předložené v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku Humira určeného k léčbě Crohnovy choroby.

      Výrok

               1)

               Odkládá se vykonatelnost rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravy (EMA) EMA/748792/2012 ze dne 14. ledna 2013, kterým byly na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise zpřístupněny třetí osobě zprávy o klinických studiích M02-404, M04-691 a M05-769 předložené v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku Humira určeného k léčbě Crohnovy choroby.

               2)

               Agentura EMA se zdrží zpřístupňování dokumentů uvedených v bodě 1 tohoto výroku.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc F-28/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. července 2008 – Pouzol v. Účetní dvůr Evropských společenství ( Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převod nároků na důchod nabytých před vstupem do služby u Společenství — Potvrzující rozhodnutí — Nepřípustnost )

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/20

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. července 2008 – Pouzol v. Účetní dvůr Evropských společenství
   (Věc F-28/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převod nároků na důchod nabytých před vstupem do služby u Společenství - Potvrzující rozhodnutí - Nepřípustnost“)
   (2008/C 260/37)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Michel Pouzol (Combaillaux, Francie) (zástupci: D. Grisay, I. Andoulsi a D. Piccininno, advokáti)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a G. Corstens, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Účetního dvora ze dne 29. listopadu 2007, jakož i návrhů učiněných žalobci dne 10. května 2007 týkajících se převodu nároků na důchod nabytých ve Francii – Návrh na náhradu škody
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               M. Pouzolovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2005, s. 35.


title: Rozsudek Soudu ze dne 20. března 2013 ve věci E-3/12 – Norský stát, zastoupený ministerstvem práce, v. Stig Arne Jonsson (Nařízení (EHS) č. 1408/71 – sociální zabezpečení migrujících pracovníků – dávky v nezaměstnanosti – pobyt na území jiného státu EHP – podmínka skutečné přítomnosti ve státě posledního zaměstnání za účelem nároku na dávky v nezaměstnanosti)

text:
               26.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/9

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 20. března 2013
   ve věci E-3/12
   Norský stát, zastoupený ministerstvem práce, v. Stig Arne Jonsson
   (Nařízení (EHS) č. 1408/71 – sociální zabezpečení migrujících pracovníků – dávky v nezaměstnanosti – pobyt na území jiného státu EHP – podmínka skutečné přítomnosti ve státě posledního zaměstnání za účelem nároku na dávky v nezaměstnanosti)
   2013/C 277/07
   Ve věci E-3/12 Norský stát, zastoupený ministerstvem práce, v. Stig Arne Jonsson – ŽÁDOST k Soudu podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná odvolacím soudem Borgarting lagmannsrett týkající se pravidel pro volný pohyb pracovníků v Evropském hospodářském prostoru, Soud ve složení Per Christiansen (pověřený předseda), Páll Hreinsson (soudce zpravodaj) a Martin Ospelt (soudce ad hoc) vynesl dne 20. března 2013 rozsudek, jehož výrok zní:

               1)

               Ustanovení čl. 71 odst. 1 písm. b) bodu i) nařízení (EHS) č. 1408/71 vylučuje jakékoliv ustanovení vnitrostátních právních předpisů, podle něhož je nárok na vyplácení dávek v nezaměstnanosti podmíněno skutečnou přítomností v dotčeném státě EHP. Takové ustanovení nelze použít v případě osob, o nichž pojednává čl. 71 odst. 1 písm. b) bod i) uvedeného nařízení.

                           a)

                           Pro odpověď na tuto otázku není relevantní, zda nezaměstnaná osoba žije v zemi nacházející se blízko státu, v němž naposledy pracovala.

                           b)

                           Kromě toho za okolností, jakými jsou okolnosti žalovaného v původním řízení, nemá na uplatnění ustanovení čl. 71 odst. 1 písm. b) bodu i) skutečnost, že se nezaměstnaná osoba zaregistruje jako uchazeč o zaměstnání a požádá o dávky v nezaměstnanosti ve státě, v němž má bydliště, žádný vliv.


title: Věc C-427/07: Žaloba podaná dne 14. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/36

         Žaloba podaná dne 14. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-427/07)
   (2007/C 269/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalované: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že v souladu s čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2, 3 a 4 směrnice Rady 85/337/EHS (1) ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES, nepřijalo veškerá opatření nezbytná k tomu, aby před vydáním povolení podléhaly záměry na výstavbu silnic, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, takové jaké jsou uvedeny v příloze II bodu 10 písm. e) směrnice 85/337/EHS, požadavku získat povolení a posouzení z hlediska jejich vlivů v souladu s články 5 až 10 směrnice 85/337/EHS, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze směrnice 85/337/EHS.

               —

               určit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s čl. 3 odst. 1, 3, 4, 5, 6 a 7 a čl. 4 odst. 1, 2, 3, 4, 5 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (2) ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 6 této směrnice.

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Provedení směrnice 85/337/EHS
   Komise se domnívá, že Irsko v plném rozsahu neprovedlo směrnici 85/337/EHS, jelikož nepřijalo opatření zajišťující dosažení výsledků požadovaných čl. 2 odst. 1 a čl. 4 v oblasti záměrů týkajících se soukromých silnic. Komise má za to, že záměry týkající se soukromých silnic (navržené soukromými developery) spadají do působnosti směrnice 85/337/EHS. Mimoto domněnka, že takové záměry nemají významný vliv na životní prostředí, postrádá opodstatnění. Nezahrnutí záměrů týkajících se silnic navržených soukromými developery představuje nesplnění povinností, které pro Irsko vyplývají z výše uvedených článků směrnice.
   Provedení směrnice 2003/35/ES
   Komise tvrdí, že Irsko nesplnilo své povinnosti podle článku 6 směrnice 2003/35/ES tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s články 3 a 4 směrnice a že o nich Komisi neuvědomilo. Konkrétněji čl. 3 odst. 1, 3, 4, 5 a 6 směrnice stanoví konkrétní změny některých článků směrnice 85/337/EHS. Irsko nepopírá, že provedení vyžaduje změny jak irských právních předpisů územního a stavebního plánování, tak i právních předpisů upravujících další povolovací režimy. Irsko neinformovalo o žádných změnách svých právních předpisů územního a stavebního plánování ve lhůtě stanovené v doplňujícím odůvodněném stanovisku a v každém případě neinformovalo o změnách právních předpisů upravujících další povolovací režimy. Článek 3 odst. 7 a čl. 4 odst. 4 směrnice požadují nejen postupy přezkoumání rozhodovacího procesu, nýbrž režimy poskytující konkrétní záruky. V rozsahu, v němž Irsko tvrdí, že jeho existující systém soudního přezkumu splňuje požadavky čl. 3 odst. 7 a čl. 4 odst. 4, Irsko nesdělilo informace dostačující k dodržení požadavků čl. 6 odst. 1 druhé věty směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248.

      (2)  Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466.


title: Věc T-429/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2010 — Artegodan v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Humánní léčivé přípravky — Rozhodnutí, které ukládá povinnost zrušit registrace — Zrušení rozhodnutí rozsudkem Soudu prvního stupně — Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2010 — Artegodan v. Komise
   (Věc T-429/05) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Humánní léčivé přípravky - Rozhodnutí, které ukládá povinnost zrušit registrace - Zrušení rozhodnutí rozsudkem Soudu prvního stupně - Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům“)
   2010/C 100/55
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Artegodan GmbH (Lüchow, Německo) (zástupci: původně U. Doepner, poté A. Lensing-Kramer, a konečně U. Reese a A. Sandrock, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci B. Stromsky a M. Keller, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a U. Forsthoff, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody podle článku 235 ES a čl. 288 druhého pododstavce ES směřující k získání náhrady škody, která údajně vznikla žalobkyni z důvodu přijetí rozhodnutí Komise K(2000) 453 ze dne 9. března 2000 o zrušení registrací humánních léčivých přípravků obsahujících amfepramon.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Artegodan GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


title: Věc F-26/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. listopadu 2011 — AC v. Rada

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. listopadu 2011 — AC v. Rada
   (Věc F-26/11) (1)

   2012/C 138/103
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011, s. 21.


title: Věc C-270/07: Žaloba podaná dne 6. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/20

         Žaloba podaná dne 6. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-270/07)
   (2007/C 199/31)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Erlbacher a A. Szmytkowska)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že nepřizpůsobila § 4 V. Ausführungsgesetzt zum Fleischhygienerecht und zum Geflügelfleischrecht des Landes Schleswig-Holstein (V. prováděcí zákon, kterým se stanovují pravidla hygieny pro maso a drůbeží maso země Šlesvicko-Holštýnsko) ustanovením práva Společenství, nesplnila nebo nadále neplní povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 1 a čl. 5 odst. 3 a 4 směrnice 85/73 (1), jakož i od 1. ledna 2007 z čl. 27 odst. 2, 4 a 10 nařízení č. 882/2004 (2);

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle čl. 1 odst. 1 směrnice 85/73/EHS členské státy zajistí, že budou vybírány poplatky za výdaje vzniklé při inspekcích a kontrolách. Způsoby výpočtu a výběru těchto poplatků Společenství, které nahrazují odvody nebo poplatky, které jsou vybírány státními, regionálními nebo obecními orgány členských států za inspekce a kontroly, jsou uvedeny v přílohách směrnice. Článek 5 odst. 1 uvedené směrnice stanoví, že poplatky Společenství jsou stanoveny tak, že pokrývají náklady, které nesou příslušné orgány, na provádění inspekcí a kontrol. Podle odstavce 3 tohoto článku mohou členské státy vybírat vyšší poplatek, pokud celkově vybraný poplatek nepřevyšuje skutečné náklady inspekcí. V rozsudku ve spojených věcech C-284/00 a C-288/00, Stratmann a další, Soudní dvůr již rozhodl, že ze znění a účelu směrnice 85/73 a 64/433 vyplývá, že náklady na bakteriologické inspekce jsou zahrnuty do poplatku Společenství. Nahrazením směrnice 85/73 nařízením č. 882/2004 s účinností od 1. ledna 2007 se tato právní situace nezměnila.
   Komise má za to, že ustanovení Ausführungsgesetzt des Landes Schleswig-Holstein, která stanoví dodatečně k paušálním poplatkům pro inspekce masa vybírání poplatků za bakteriologické inspekce, porušují ustanovení práva Společenství a nezohledňují výklad, který Soudní dvůr těmto předpisům v rozsudku Stramann a další přiznal.
   Je třeba zejména určit, že bakteriologické inspekce náleží k veterinárním inspekcím a kontrolám ve smyslu nařízení č. 854/2004, jejichž náklady jsou pokryty poplatkem Společenství. Členské státy sice mohou vybírat částku vyšší než poplatky stanovené v příloze směrnice 85/73/EHS, pokud celkově vybraný poplatek nepřevyšuje skutečné náklady na inspekci, každé zvýšení přijaté členským státem se však musí týkat samotné paušální částky. Zvláštní poplatek, který přesahuje poplatek Společenství, musí skutečně pokrývat veškeré vzniklé náklady. Případ vyšších nákladů nemůže být uplatněn pro ustanovení vnitrostátního práva, které stanoví zúčtování nákladů na bakteriologickou inspekci vedle paušálních poplatků. To totiž nepředstavuje žádné obecné zvýšení paušální částky poplatku Společenství, do které jsou zahrnuty všechny skutečně vzniklé náklady.
   Ustanovení, jako je ustanovení Ausführungsgesetzt des Landes Schleswig-Holstein, je rovněž v rozporu se skutečnou účinností příslušných ustanovení práva Společenství. Na základě těchto harmonizovaných ustanovení by totiž měla být v oblasti financování veterinárních inspekcí a kontrol čerstvého masa odstraněna narušování hospodářské soutěže, která lze v případě rozdílů mezi členskými státy v této oblasti očekávat. Soudní dvůr měl za to, že tento cíl by byl ohrožen, pokud by určité inspekce stanovené v právu Společenství nebyly zahrnuty v tomto rozsahu harmonizovanými finančními systémy Společenství, avšak bylo by možné vybírat zvláštní vnitrostátní poplatky.

      (1)  Úř. věst. L 32, s. 14; Zvl. vyd. 03/06, s. 161.

      (2)  Úř. věst. L 165, s. 1; Zvl. vyd. 03/45, s. 200.


title: Věc T-330/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Keil v. EUIPO – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie BasenCitrate — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Keil v. EUIPO – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate)
   (Věc T-330/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie BasenCitrate - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 038/40)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rudolf Keil (Grevenbroich, Německo) (zástupce: J. Sachs, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, D. Walicka a A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH (Röttenbach, Německo) (zástupce: N. Reber, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. dubna 2015 (věc R 1541/2014-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH a R. Keilem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Rudolfu Keilovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc C-142/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. března 2010 Franciscem Pérez Guerrou proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 11. února 2010 ve věci T-3/10, Pérez Guerra v. BNP Paribas a Španělsko

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. března 2010 Franciscem Pérez Guerrou proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 11. února 2010 ve věci T-3/10, Pérez Guerra v. BNP Paribas a Španělsko
   (Věc C-142/10 P)
   ()
   2010/C 328/16
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Francisco Pérez Guerra (zástupce: G. Soriano Bel, abogado)

      Další účastnice řízení: BNP Paribas a Španělské království
   Usnesením ze dne 24. září 2010 Soudní dvůr (osmý senát) kasační opravný prostředek zamítl.


title: Věc C-286/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. června 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. března 2011 ve věci T-382/06, Tomkins v. Evropská komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. června 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. března 2011 ve věci T-382/06, Tomkins v. Evropská komise
   (Věc C-286/11 P)
   2011/C 238/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, V. Bottka, R. Sauer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Tomkins plc

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               zamítl žalobu podanou k Tribunálu v plném rozsahu;

               —

               uložil žalobkyni náhradu veškerých nákladů tohoto řízení a nákladů řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise vznáší pět následujících důvodů kasačního opravného prostředku:

               V prvním důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál tím, že zrušil část délky trvání účasti společnosti Tomkins na protiprávním jednání stanovené rozhodnutím Komise na základě skutečností, které jmenovaná společnost nikdy neuplatnila, jasně rozhodl ultra petita. Judikatura soudů Unie neuznává výjimky z pravidla stanoveného v rozsudku ve věci C-310/97 P AssiDomän, které vycházejí z toho, že dva žalobci jsou součástí téhož podniku. Soudní dvůr ve věci ArcelorMittal Luxembourg (spojené věci C-201/09 P a C-216/09 P) nedávno ujasnil, že podání žaloby jedním subjektem v rámci skupiny nemá na právní postavení ostatních subjektů v témže podniku vliv.

               Ve druhém důvodu kasačního opravného prostředku má Komise za to že, Tribunál se rovněž dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že návrhová žádání společnosti Pegler (dceřiná společnost, ve věci T-386/06) a společnosti Tomkins (mateřská společnost, ve věci T-382/06) měla „totožný předmět“. Ačkoliv bylo období, které společnost Tomkins zpochybňuje, mnohem kratší než období, které v samostatné věci zpochybňuje společnost Pegler, délka účasti na protiprávním jednání byla zkrácena pro obě společnosti stejným způsobem. Společnost Pegler však nejenže zpochybňuje mnohem delší období, ale také svoji žalobu založila na odlišných či dokonce na opačných žalobních důvodech než společnost Tomkins. Záměrem společnosti Pegler při zpochybňování délky trvání účasti na protiprávním jednání bylo sebe vyvinit a obvinit společnost Tomkins, zatímco společnost Tomkins sledovala omezenější cíl, a to zpochybnit důkazy týkající se prvních 38 dní (které by ani neovlivnily délku trvání účasti na protiprávním jednání, jež byla při ukládání zohledněna).

               Posouzení Tribunálu je krom toho založeno na skutkově nesprávném předpokladu, že společnost Tomkins uvedla, že „pokud bude rozhodnutí zrušeno ve vztahu ke společnosti Pegler, mělo by být také zrušeno v rozsahu, v němž se týká žalobkyně“ (bod 42 napadeného rozsudku). Společnost Tomkins takový žalobní důvod neuvedla v žalobě ani v replice (což by v každém případě bylo pozdě). Jedná se tedy o zkreslení žalobního důvodu žalobkyně, což je dostatečným důvodem ke zrušení napadeného rozsudku.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku se vztahuje k nezohlednění skutečnosti, že společnost Tomkins byla součástí podniku, který se nepochybně dopustil protiprávního jednání. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, neboť snížil odpovědnost subjektu (mateřské společnosti Tomkins) v rámci „podniku Tomkins“ z důvodu, že v případě jiné části tohoto podniku, a to dceřiné společnosti Pegler, byla délka účasti na protiprávním jednání zkrácena. Snížení odpovědnosti společnosti Pegler za protiprávní jednání však bylo založeno na jejím statusu „spící společnosti“ a nikoli na skutečnosti, že dotčená skupina se na protiprávním jednání nepodílela. Komise má za to, že okolnost, že tato konkrétní dceřiná společnost (společnost Pegler) ze skupiny nemusela být po určitou dobu v rámci skupiny tím správným subjektem, kterému je rozhodnutí určeno, se týká pouze dané dceřiné společnosti a nevyviňuje celý „podnik“. To platí zejména v situaci, kdy Tribunál nepopřel (ani samotná společnost Tomkins), že se daný podnik vedený společností Tomkins účastnil protiprávního jednání v průběhu většiny dotčeného období.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku Komise zakládá na nedostatku odůvodnění a rozporech v napadeném rozsudku. Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku se uplatní podpůrně k prvnímu důvodu, takže i kdyby Tribunál nerozhodl ultra petita, měl by být rozsudek zrušen, neboť neposkytuje dostatečné a jasné odůvodnění pro částečné zrušení (nedostatek odůvodnění). Existují alespoň dvě významné otázky, v nichž je napadený rozsudek nejasný.

                           —

                           Zaprvé, při popisu výjimky z rozsudku AssiDomän, o níž se Tribunál domnívá, že by měla být učiněna, jsou podmínky uvedené výjimky nejasné a rozporné.

                           —

                           Druhým nesoudržným nebo nejasným aspektem odůvodnění Tribunálu je skutečnost, že v bodě 57 napadeného rozsudku týkajícím se odrazujícího násobícího koeficientu se od Komise požaduje, aby „podle článku 266 SFEU vyvodila důsledky z tohoto omylu a ze společné a nerozdílné odpovědnosti zaplatit pokutu s ohledem na žalobkyni.“ Tribunál však v bodě 59 vykonal, pokud jde o pokutu, svou pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci a určil výši pokuty, která se na společnost Tomkins uplatní. Výrok napadeného rozsudku konečnou výši pokuty opakuje, aniž by uvedl, že výši pokuty je třeba dále upravit. Bez ohledu na přesný význam bodu 57 napadeného rozsudku Komise uvádí, že zrušení odrazujícího násobícího koeficientu ve věci T-386/06, Pegler v. Komise, by nemělo ovlivnit násobící koeficient společnosti Tomkins.

               Konečně v pátém důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil „zásadu kontradiktornosti“ a právo na spravedlivý proces, neboť Komisi neposkytl možnost se vyjádřit k záměru Tribunálu snížit pokutu společnosti Tomkins, na základě žalobních důvodů vznesených v samostatné věci společností Pegler.


title: Věc C-65/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Leidseplein Beheer BV, H. J. M. de Vries v. Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV ( „Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Práva z ochranné známky — Ochranná známka s dobrým jménem — Ochrana rozšířená na výrobky nebo služby, které nejsou podobné — Užívání označení totožného s ochrannou známkou s dobrým jménem nebo jí podobného třetí osobou bez řádného důvodu — Pojem „řádný důvod“  “ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Leidseplein Beheer BV, H. J. M. de Vries v. Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV
   (Věc C-65/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Práva z ochranné známky - Ochranná známka s dobrým jménem - Ochrana rozšířená na výrobky nebo služby, které nejsou podobné - Užívání označení totožného s ochrannou známkou s dobrým jménem nebo jí podobného třetí osobou bez řádného důvodu - Pojem „řádný důvod“)
   2014/C 93/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Leidseplein Beheer BV, H. J. M. de Vries

      Žalované: Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 5 odst. 2 první směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) — Práva vyplývající z ochranné známky — Ochranná známka s dobrým jménem — Rozšířená ochrana na výrobky nebo služby, které nejsou podobné — Užívání označení totožného s ochrannou známkou s dobrým jménem nebo jí podobného třetí osobou bez řádného důvodu, které jí umožňuje protiprávně těžit z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky nebo jim působit újmu — Pojem řádný důvod

      Výrok

   Článek 5 odst. 2 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky s dobrým jménem může být na základě „řádného důvodu“ ve smyslu tohoto ustanovení nucen strpět, že třetí osoba užívá pro výrobek totožný s výrobkem, pro který byla uvedená ochranná známka zapsána, označení podobné této ochranné známce, prokáže-li se, že toto označení bylo užíváno před podáním přihlášky této ochranné známky k zápisu a že k jeho užívání pro totožný výrobek dochází v dobré víře. Pro posouzení toho, zda tomu tak je, musí vnitrostátní soud zohlednit především:

               —

               přijetí uvedeného označení a jeho dobré jméno u relevantní veřejnosti,

               —

               míru blízkosti mezi výrobky a službami, pro které bylo toto označení původně užíváno, a výrobkem, pro který byla ochranná známka s dobrým jménem zapsána, a

               —

               ekonomický a obchodní význam užívání označení podobného této ochranné známce pro tento výrobek.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. září 2004 ve věci C-496/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/59/ES — Neprovedení směrnice)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 30. září 2004
   ve věci C-496/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/59/ES - Neprovedení směrnice)
   (2004/C 284/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-496/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 24. listopadu 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: C.-F. Durand a F. Simonetti) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a C. Mercier), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, předseda senátu, N. Colneric a E. Juhász (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 30. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2001/59/ES ze dne 6. srpna 2001, kterou se po dvacáté osmé přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.