title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. června 2005 ve věci C-543/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Innsbruck): Christine Dodl, Petra Oberhollenzer proti Tiroler Gebietskrankenkasse (Nařízení (EHS) č. 1408/71 a č. 574/72 — Rodinné dávky — Přídavek na výchovu — Nárok na dávky stejného druhu v členském státě zaměstnání a v členském státě bydliště)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/13

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 7. června 2005
   ve věci C-543/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Innsbruck): Christine Dodl, Petra Oberhollenzer proti Tiroler Gebietskrankenkasse (1)

   (Nařízení (EHS) č. 1408/71 a č. 574/72 - Rodinné dávky - Přídavek na výchovu - Nárok na dávky stejného druhu v členském státě zaměstnání a v členském státě bydliště)
   (2005/C 182/25)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-543/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Oberlandesgericht Innsbruck (Rakousko) ze dne 16. prosince 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 29. prosince 2003, v řízení Christine Dodl, Petra Oberhollenzer proti Tiroler Gebietskrankenkasse, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans a A. Rosas, předsedové senátů, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, K. Schiemann (zpravodaj), J. Makarczyk, P. Kūris, E. Juhász, U. Lõhmus, E. Levits a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 7. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Osoba je „zaměstnanou osobou nebo osobou samostatně výdělečně činnou“ ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1386/2001 ze dne 5. června 2001, pokud je pojištěna, a to i pro případ jedné pojistné události, na základě povinného nebo volitelného pojištění v rámci obecného nebo zvláštního systému sociálního zabezpečení uvedeného v čl. 1 písm. a) téhož nařízení, a to nezávisle na existenci pracovního poměru. Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby provedl nezbytná ověření za účelem určení, zda během období, pro která byly dotčené přídavky požadovány, byly žalobkyně v původním řízení pojištěny v rámci některého odvětví rakouského systému sociálního zabezpečení, a v důsledku toho spadaly pod pojem „zaměstnaná osoba“ ve smyslu uvedeného čl. 1 písm. a).

               2)

               Pokud právní předpisy členského státu zaměstnání a právní předpisy členského státu bydliště zaměstnané osoby přiznávají zaměstnané osobě pro stejného rodinného příslušníka a po stejnou dobu nároky na rodinné dávky, je členským státem příslušným pro výplatu uvedených dávek v zásadě podle čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Komise (ES) č. 410/2002 ze dne 27. února 2002, členský stát zaměstnání.
               Pokud ale osoba pečující o děti, zvláště manžel či manželka nebo druh či družka této zaměstnané osoby, vykonává výdělečnou činnost v členském státě bydliště, musí být rodinné dávky vypláceny tímto členským státem podle čl. 10 odst. 1 písm. b), i) nařízení č. 574/72, ve znění nařízení č. 410/2002, bez ohledu na přímého příjemce těchto dávek určeného právními předpisy uvedeného státu. V tomto případě se výplata rodinných dávek členským státem zaměstnání pozastavuje do výše částky rodinných dávek stanovené právními předpisy členského státu bydliště.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004.


title: Věc C-50/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. ledna 2017 Universidad Internacional de la Rioja, S. A. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 1. prosince 2016 ve věci T-561/15, Universidad Internacional de la Rioja v. EUIPO – Universidad de la Rioja (Universidad Internacional de la Rioja UNIR)

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 31. ledna 2017 Universidad Internacional de la Rioja, S. A. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 1. prosince 2016 ve věci T-561/15, Universidad Internacional de la Rioja v. EUIPO – Universidad de la Rioja (Universidad Internacional de la Rioja UNIR)
   (Věc C-50/17 P)
   (2017/C 231/03)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Universidad Internacional de la Rioja, S. A. (zástupci: C. Lema Devesa a A. Porras Fernandez-Toledano, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 1. června 2017 Soudní dvůr (devátý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Universidad Internacional de la Rioja, S.A., ponese vlastní náklady řízení.


title: Spojené věci C-23/07 a C-24/07: Usnesení Soudního dvora ze dne 12. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Itálie) – Confcooperative Friuli Venezia Giulia (C-23/07), Luigi Soini (C-23/07 a C-24/07), Azienda Agricola Vivai Pinato Mario e figlio (C-23/07), Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl (C-24/07) v. Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia (Zemědělství — Nařízení (ES) č. 1493/1999, č. 753/2002 a č. 1429/2004 — Společná organizace trhu s vínem — Označování vín — Používání názvů odrůd révy nebo jejich synonym — Zeměpisné označení Tokaj pro vína pocházející z Maďarska — Možnost používání názvu odrůdy révy Tocai friulano nebo Tocai italico jako dodatku k uvedení zeměpisného označení některých vín pocházejících z Itálie — Vyloučení po přechodném období třinácti let, které uplynulo dne 31. března 2007 — Platnost — Právní základ — Článek 34 ES — Zásada zákazu diskriminace — Zásady mezinárodního práva týkající se smluv — Přistoupení Maďarska k Evropské unii — Články 22 až 24 dohody TRIPS)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/14

         Usnesení Soudního dvora ze dne 12. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Itálie) – Confcooperative Friuli Venezia Giulia (C-23/07), Luigi Soini (C-23/07 a C-24/07), Azienda Agricola Vivai Pinato Mario e figlio (C-23/07), Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl (C-24/07) v. Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
   (Spojené věci C-23/07 a C-24/07) (1)

   (Zemědělství - Nařízení (ES) č. 1493/1999, č. 753/2002 a č. 1429/2004 - Společná organizace trhu s vínem - Označování vín - Používání názvů odrůd révy nebo jejich synonym - Zeměpisné označení „Tokaj“ pro vína pocházející z Maďarska - Možnost používání názvu odrůdy révy „Tocai friulano“ nebo „Tocai italico“ jako dodatku k uvedení zeměpisného označení některých vín pocházejících z Itálie - Vyloučení po přechodném období třinácti let, které uplynulo dne 31. března 2007 - Platnost - Právní základ - Článek 34 ES - Zásada zákazu diskriminace - Zásady mezinárodního práva týkající se smluv - Přistoupení Maďarska k Evropské unii - Články 22 až 24 dohody TRIPS)
   (2008/C 209/19)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci řízení

      Žalobci: Confcooperative Friuli Venezia Giulia (C-23/07), Luigi Soini (C-23/07 a C-24/07), Azienda Agricola Vivai Pinato Mario e figlio (C-23/07), Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl (C-24/07)

      Žalovaní: Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Výklad nařízení č. 1493/1999 a 753/2002, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1429/2004 ze dne 9. srpna 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 753/2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označení, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů (Úř. věst. L 263, s. 11) – Výklad čl. 34 odst. 2 ES – Označení vín vyrobených v Maďarsku a ve Společenství – Zákaz označení „Tocai friulano“ – Diskriminace výrobců a spotřebitelů uvedeného označení ve vztahu k výrobcům a spotřebitelům jiných označení
   Výrok

               1)

               Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musí být vykládán v tom smyslu, že podle článku 2 tohoto aktu tvoří ustanovení nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů, v rozsahu, v němž mají za cíl zakázat užívání výrazu „Tocai“ pro označování a obchodní úpravu určitých italských jakostních vín stanovené pěstitelské oblasti na konci přechodného období, které uplynulo dne 31. března 2007, nedílnou součást acquis communautaire existujícího ke dni 1. května 2004, a poté, co byla převzata nařízením Komise (ES) č. 1429/2004 ze dne 9. srpna 2004, kterým se mění nařízení č. 753/2002, se dále používala po tomto datu.

               2)

               Článek 53 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem představuje dostatečný právní základ pro to, aby Komisi Evropských společenství umožnil přijmout ustanovení nařízení č. 753/2002, převzatá nařízením č. 1429/2004, mající za cíl zakázat užívání výrazu „Tocai“ pro označování a obchodní úpravu určitých italských jakostních vín stanovené pěstitelské oblasti na konci přechodného období, které uplynulo dne 31. března 2007.

               3)

               Článek 34 odst. 2 druhý pododstavec ES nebrání ustanovením nařízení č. 753/2002, převzatým nařízením č. 1429/2004, majícím za cíl zakázat užívání výrazu „Tocai“ pro označování a obchodní úpravu určitých italských jakostních vín stanovené pěstitelské oblasti na konci přechodného období, které uplynulo dne 31. března 2007.

               4)

               Článek 19 odst. 2 nařízení č. 753/2002 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání ustanovením nařízení č. 753/2002, převzatým nařízením č. 1429/2004, majícím za cíl zakázat užívání výrazu „Tocai“ pro označování a obchodní úpravu určitých italských jakostních vín stanovené pěstitelské oblasti na konci přechodného období, které uplynulo dne 31. března 2007.

               5)

               Článek 50 nařízení č. 1493/1999 musí být vykládán v tom smyslu, že při použití ustanovení článků 23 a 24 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, jež tvoří přílohu 1 C dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO), podepsané v Marrakéši dne 15. dubna 1994, která byla schválena rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994), zejména čl. 24 odst. 6 této dohody, nebrání tato ustanovení přijetí takových opatření, jaká jsou stanovena nařízením č. 753/2002, převzatých nařízením č. 1429/2004, majících za cíl zakázat užívání výrazu „Tocai“ pro označování a obchodní úpravu určitých italských jakostních vín stanovené pěstitelské oblasti na konci přechodného období, které uplynulo dne 31. března 2007.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-383/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2015 společností Skype proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 5. května 2015 ve věci T-423/12, Skype v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2015 společností Skype proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 5. května 2015 ve věci T-423/12, Skype v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-383/15 P)
   (2015/C 354/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Skype (zástupci: A. Carboni, M. Browne, Solicitors)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Sky IP International Ltd, Sky plc

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 ve věci T-423/12 v plném rozsahu a vrátit OHIM přihlášku k zápisu za účelem pokračování řízení; a

               —

               uložit OHIM a případným vedlejším účastníkům v tomto řízení náhradu vlastních nákladů řízení a nákladů účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) v tomto řízení, jakož i (i) v řízení před Tribunálem ve věci T-423/12, (ii) před čtvrtým odvolacím senátem ve věci R 1561/2010-4; a (iii) v námitkovém řízení B 1 023 680 před námitkovým oddělením.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uplatňuje jako jediný důvod kasačního opravného prostředku porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1) v rozsudku ve věci T-423/12 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 4 546 248 („napadená ochranná známka“). Tribunál se dopustil následujících pochybení ve svém rozhodnutí potvrdit nebezpečí záměny konstatované žalobkyní:

               1.

               učinil nesprávné skutkové zjištění ohledně charakteristických znaků relevantní veřejnosti, neboť nezohlednil skutečnost, že služba Skype navrhovatelky se k datu, kdy byla podána přihláška k zápisu sporné ochranné známky, zakládala na velmi nové a inovativní formě technologie („relevantní datum“), a že tudíž relevantní veřejnost disponovala nadprůměrnými odbornými technickými znalostmi a zvýšenou schopností rozlišovat mezi ochrannými známkami;

               2.

               ze skutečnosti, že navrhovatelka uznala totožnost služeb spadajících pod napadenou ochrannou známku s některými službami spadajícími pod starší ochrannou známku, nesprávně dovodil závěr, že uznala i vyšší rozlišovací způsobilost nebo lepší pověst starší ochranné známky v překrývajících se oblastech se specifikací napadené ochranné známky k relevantnímu datu;

               3.

               opakovaně se dopustil nesprávného právního posouzení při hodnocení přezkumu optické, akustické a koncepční podobnosti dotčených ochranných známek, zejména tím, že vycházel z nesprávné právní fikce, že průměrný spotřebitel čte jednotlivá krátká slova zleva doprava, a tím, že přikládal nepřiměřený význam náhodné okolnosti, že obě ochranné známky začínají písmeny S-K-Y; tím, že nezohlednil, že rozdílný koncept těchto dvou ochranných známek vyvažuje případnou optickou nebo akustickou podobnost;

               4.

               dopustil se dvou závažných pochybení, neboť potvrdil tvrzení odpůrce, že starší ochranná známka má vyšší rozlišovací způsobilost pokud jde o výrobky a služby mimo „jádro“ služeb televizního vysílání vedlejšího účastníka řízení: zaprvé pro účely určení rozlišovací způsobilosti jiných služeb nesprávně vycházel z užívání starší ochranné známky, pokud jde o „jádro“ služeb vedlejšího účastníka řízení; zadruhé zohlednil důkazy užívání pocházející z pozdější doby než je relevantní datum;

               5.

               několikrát pochybil, když při celkovém posouzení nebezpečí záměny nezohlednil:

                           i.

                           dobré jméno, které měla napadená ochranná známka k relevantnímu datu; a

                           ii.

                           skutečné důkazy, že dotčené ochranné známky pokojně koexistovaly na trhu více než deset let, aniž by vedlejší účastník řízení podal žalobu pro porušení, což představuje silný argument ve prospěch neexistence nebezpečí záměny k relevantnímu datu.

         V důsledku toho navrhovatel požaduje, aby Soudní dvůr: (1) zrušil rozhodnutí Tribunálu ve věci T-423/12 a vrátil odpůrci přihlášku k zápisu za účelem pokračování řízení; a (2) uznal náklady řízení navrhovatelky.

      (1)  Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1.


title: Věc C-98/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Trani — Itálie) — Francesca Sorge v. Poste Italiane SpA ( „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou — Ustanovení 8 — Údaje, které musí být uvedeny ve smlouvě na dobu určitou uzavřené s cílem nahradit nepřítomného zaměstnance — Snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců — Konformní výklad“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/12

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Trani — Itálie) — Francesca Sorge v. Poste Italiane SpA
   (Věc C-98/09) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou - Ustanovení 8 - Údaje, které musí být uvedeny ve smlouvě na dobu určitou uzavřené s cílem nahradit nepřítomného zaměstnance - Snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců - Konformní výklad)
   2010/C 221/19
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Trani

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Francesca Sorge

      Žalovaná: Poste Italiane SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Trani — Výklad ustanovení 8 přílohy směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368) — Vnitrostátní právní úprava, která pro podpis smlouvy o nahrazení na dobu určitou nestanoví uvedení jmen nahrazovaných osob a důvody nahrazení

      Výrok

               1)

               Ustanovení 8 bodu 3 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která zrušila povinnost zaměstnavatele uvést ve smlouvě na dobu určitou uzavřené za účelem nahrazení nepřítomných zaměstnanců jména těchto zaměstnanců a důvody jejich nahrazení a omezuje se na stanovení toho, že takové smlouvy musejí být písemné a musejí uvádět důvody pro použití těchto smluv, pokud jsou tyto nové podmínky kompenzovány přijetím jiných záruk nebo ochranných opatření nebo se týkají pouze omezené kategorie zaměstnanců, kteří uzavřeli pracovní smlouvu na dobu určitou, což přísluší ověřit uvedenému předkládajícímu soudu.

               2)

               Ustanovení 8 bod 3 rámcové dohody nemá přímý účinek, a proto je na předkládajícím soudu, aby v případě, že dospěje k závěru, že je vnitrostátní právní úprava dotčená v původním řízení neslučitelná s právem Unie, nevyloučil jeho použití, nýbrž vyložil je, jak jen to bude možné, v souladu se směrnicí 1999/70 a s účelem sledovaným rámcovou dohodou.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Spojené věci C-439/14 a C-488/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. září 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea – Rumunsko) – SC Star Storage SA v. Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), SC Max Boegl România SRL a další v. RA Aeroportul Oradea a další (C-488/14) „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 89/665/EHS a 92/13/EHS — Veřejné zakázky — Přezkumné řízení — Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje přípustnost návrhu na přezkum aktů veřejného zadavatele složením ‚záruky řádného chování‘ — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Právo na účinnou právní ochranu“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. září 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea – Rumunsko) – SC Star Storage SA v. Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), SC Max Boegl România SRL a další v. RA Aeroportul Oradea a další (C-488/14)
   (Spojené věci C-439/14 a C-488/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 89/665/EHS a 92/13/EHS - Veřejné zakázky - Přezkumné řízení - Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje přípustnost návrhu na přezkum aktů veřejného zadavatele složením ‚záruky řádného chování‘ - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinnou právní ochranu“)
   (2016/C 419/04)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soudy

   Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Star Storage SA (C-439/14), SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA (C-488/14)

      Žalovaní: Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA (C-488/14)

      Výrok

   Článek 1 odst. 1 až 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, a čl. 1 odst. 1 až 3 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací, ve znění směrnice 2007/66, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původních řízeních, která podmiňuje přípustnost všech návrhů na přezkum aktu veřejného zadavatele povinností navrhovatele poskytnout veřejnému zadavateli záruku řádného chování, pokud tato záruka musí být navrhovateli vrácena bez ohledu na výsledek přezkumného řízení.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15. 12. 2014.

      Úř. věst. C 26, 26. 1. 2015.


title: Věc C-58/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Leo-Libera GmbH v. Finanzamt Buchholz in der Nordheide ( „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 135 odst. 1 písm. i) — Osvobození sázek, loterií a jiných hazardních her nebo her o peníze od daně — Podmínky a omezení — Oprávnění členských států stanovit tyto podmínky a omezení“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Leo-Libera GmbH v. Finanzamt Buchholz in der Nordheide
   (Věc C-58/09) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 135 odst. 1 písm. i) - Osvobození sázek, loterií a jiných hazardních her nebo her o peníze od daně - Podmínky a omezení - Oprávnění členských států stanovit tyto podmínky a omezení)
   2010/C 221/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Leo-Libera GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Buchholz in der Nordheide

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 135 odst. 1 písm. i) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní právní úprava, podle níž jsou od DPH osvobozeny jen některé sázky a loterie, zatímco všechny ostatní hazardní hry nebo hry o peníze jsou z tohoto osvobození vyňaty.

      Výrok

   Článek 135 odst. 1 písm. i) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že využití možnosti, kterou disponují členské státy, stanovit podmínky a omezení pro osvobození od daně z přidané hodnoty uvedené v tomto ustanovení těmto členským státům dovoluje osvobodit od této daně jen některé hazardní hry nebo hry o peníze.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/1

         (2008/C 116/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 107, 26.4.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 92, 12.4.2008

      Úř. věst. C 79, 29.3.2008

      Úř. věst. C 64, 8.3.2008

      Úř. věst. C 51, 23.2.2008

      Úř. věst. C 37, 9.2.2008

      Úř. věst. C 22, 26.1.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc F-94/07: Žaloba podaná dne 21. září 2007 – Rebizant a další v. Komise

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/45

         Žaloba podaná dne 21. září 2007 – Rebizant a další v. Komise
   (Věc F-94/07)
   (2007/C 283/81)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Jean Rebizant (Karlsruhe, Německo) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Lois, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               určit protiprávnost rozhodnutí, které stanovilo limity pro povýšení do platové třídy AD 13 použitelné pro úředníky, na něž se vztahuje rozpočet Výzkum/Společné výzkumné středisko (SVS) a rozpočet Provoz;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o nepovýšení žalobců do platové třídy AD 13 v rámci období pro povýšení 2006;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobci uplatňují následující žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 5 odst. 5 služebního řádu úředníků Evropských společenství (služební řád);

               —

               porušení čl. 6 odst. 2 služebního řádu, jakož i článku 9 jeho přílohy XIII;

               —

               porušení zásady rovného zacházení.

         Žalobci upřesňují, že Komise tím, že pro úředníky, na něž se vztahuje rozpočet Výzkum a rozpočet SVS, stanovila limit pro povýšení do platové třídy AD 13 na 98,5, nezohlednila jednak pracovní místa, která byla podle článku 9 přílohy XIII služebního řádu na GŘ pro výzkum a na GŘ SVS skutečně volná, a jednak specifický ráz postavení úředníků, na něž se vztahují tyto rozpočty.
   Žalobci tvrdí, že Komise tím, že tak neučinila, porušila své rozhodnutí ze dne 20. července 2005 o podmínkách týkajících se řízení o povýšení úředníků odměňovaných z části výzkum souhrnného rozpočtu, které stanoví pravidla zajišťující zásadu rovného zacházení mezi úředníky, na něž se vztahují různé rozpočty.


title: Věc T-131/17: Žaloba podaná dne 2. března 2017 – Argus Security Projects v. Komise a ESVČ

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/28

         Žaloba podaná dne 2. března 2017 – Argus Security Projects v. Komise a ESVČ
   (Věc T-131/17)
   (2017/C 129/42)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kypr) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalované: Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise o započtení částky 52 600 eur obsažené v jejím dopise ze dne 13. února 2017;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise jednající v postavení účetního ESVČ o započtení částky 41 522 eur obsažené v jejím dopise ze dne 15. února 2017;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise jednající v postavení účetního ESVČ o započtení částky 6 324 eur obsažené v jejím dopise ze dne 28. února 2017;

               —

               uložil Evropské komisi a ESVČ náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“). Podle žalobkyně musí být přijetí rozhodnutí o jednostranných započteních, která představují napadená rozhodnutí, ve smluvním kontextu, a to i přesto, že druhá smluvní strana podala žalobu pro porušení smluvních povinností k příslušnému soudu stanovenému smlouvou, považováno za protiprávní a v rozporu s článkem 47 Listiny.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Evropské komise a Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) k přijetí rozhodnutí o započtení ve smluvním rámci. Žalované překročily své pravomoci tím, že jednostranně uplatnily pravomoc k ukončení sporu smluvního původu, a napadená rozhodnutí tak musí být zrušena z důvodu nedostatku pravomoci jejich autora.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 80 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (dále jen „finanční nařízení“). Žalobkyně má za to, že jelikož před belgickým soudem řízení stále probíhá, účetní orgán Komise nemohl oprávněně identifikovat danou pohledávku jako jistou, o stanovené pevné částce a splatnou. Daná pohledávka tedy nesplňuje podmínky stanovené v článku 80 finančního nařízení, a tudíž nemohla být započtena.


title: Věc T-362/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2007 – Minin v. Komise ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Libérii — Zmrazení finančních prostředků osob spojených s Charlesem Taylorem — Pravomoc Společenství — Základní práva — Žaloba na neplatnost )

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/18

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2007 – Minin v. Komise
   (Věc T-362/04) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Libérii - Zmrazení finančních prostředků osob spojených s Charlesem Taylorem - Pravomoc Společenství - Základní práva - Žaloba na neplatnost“)
   (2007/C 69/42)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Leonid Minin (Tel-Aviv, Izrael) (zástupci: T. Ballarino a C. Bovio, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti, L. Visaggio a C. Brown, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Marquardt a F. Ruggeri Laderchi, poté S. Marquardt a A. Vitro, zmocněnci) a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně R. Caudwell, poté E. Jenkinson, zmocněnci)
   Předmět věci
   Původně návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 1149/2004 ze dne 22. června 2004, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 872/2004 o dalších omezujících opatřeních týkajících se Libérie (Úř. věst. L 222, s. 17), a poté návrh na částečné zrušení nařízení Komise (ES) č. 874/2005 ze dne 9. června 2005, kterým se mění nařízení č. 872/2004 (Úř. věst. L 146, s. 5)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobce ponese vedle vlastních nákladů řízení náklady Komise.

               3)

               Rada a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc T-286/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2012 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Mimosmluvní odpovědnost — Náhrada újmy způsobené zasláním dopisu o nákladech řízení advokátovi, který žalobce v této věci zastupoval — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2012 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-286/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Mimosmluvní odpovědnost - Náhrada újmy způsobené zasláním dopisu o nákladech řízení advokátovi, který žalobce v této věci zastupoval - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)
   2013/C 9/65
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu), ze dne 16. března 2011, Marcuccio v. Komise (F-21/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), znějící na zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v řízení v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Věc C-617/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 28. listopadu 2016 – Presidenza del Consiglio dei Ministri v. Giovanna Castellano a další

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 28. listopadu 2016 – Presidenza del Consiglio dei Ministri v. Giovanna Castellano a další
   (Věc C-617/16)
   (2017/C 063/23)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Odpůrci a vzájemní navrhovatelé: Giovanna Castellano, Maria Concetta Pandolfo, Antonio Marletta, Vito Mannino, Olga Gagliardo, Emilio Nardi, Maria Catania, Massimo Gallucci, Giovanna Pischedda, Giambattista Gagliardo

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba směrnici 82/76/EHS (1), která pozměnila směrnice 75/362/EHS (2) a 75/363/EHS (3), vykládat v tom smyslu, že do její působnosti spadá i odborná příprava lékařů jak v řádném tak v rozvolněném studiu, která k 31. prosinci 1982 již probíhala a pokračovala i po tomto datu, jež je lhůtou stanovenou článkem 16 směrnice 82/76/EHS pro členské státy, aby přijaly nezbytná opatření k dosažení souladu se směrnicí?
               V případě kladné odpovědi na otázku v odstavci 1):

               2)

               Je třeba přílohu, která byla připojena ke „koordinační“ směrnici 75/363/EHS článkem 13 směrnice 82/76/EHS, která pozměňuje směrnice 75/362/EHS a 75/363/EHS, vykládat v tom smyslu, že v případě kurzů odborné přípravy, který již začaly ke dni 31. prosince 1982, závisí vznik povinnosti poskytnout lékařům navštěvujícím tyto kurzy přiměřenou odměnu na splnění povinnosti reorganizace kurzů, nebo každopádně na souladu s požadavky uvedených směrnic?

               3)

               Vznikla ve prospěch lékařů, kteří navštěvovali kurzy odborné přípravy, které již začaly před 1. lednem 1983, avšak do tohoto data neskončily, povinnost platit jim přiměřenou odměnu za celou dobu trvání kurzu, nebo pouze pro období po 31. prosinci 1982, a pokud ano, za jakých podmínek?

      (1)  Směrnice Rady 82/76/EHS ze dne 26. ledna 1982, kterou se mění směrnice 75/362/EHS o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru lékařství, která zahrnuje opatření určená k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb, jakož i směrnice 75/363/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů (Úř. věst. L 43, s. 21).

      (2)  Směrnice Rady 75/362/EHS ze dne 16. června 1975 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru lékařství, která zahrnuje opatření určená k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb (Úř. věst. L 167, s. 1).

      (3)  Směrnice Rady 75/363/EHS ze dne 16. června 1975 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů (Úř. věst. L 167, s. 14).


title: Věc T-423/07: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2007 – Ryanair v. Komise

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/28

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2007 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-423/07)
   (2008/C 8/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupce: E. Vahida, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               V souladu s článkem 232 ES určit, že Komise tím, že se nevyjádřila ke stížnosti, jež jí byla doručena dne 3. listopadu 2005, následované formální výzvou dopisem ze dne 31. července 2007, nesplnila povinnost jednat, která pro ni vyplývá ze Smlouvy o ES;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní, a to i v případě, že Komise po podání žaloby přijme opatření, čímž podle názoru Soudního dvora zanikne potřeba vydat rozhodnutí, či v případě, že Soudní dvůr žalobu zamítne jako nepřípustnou;

               —

               přijmout další opatření, která Soudní dvůr považuje za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Ve své žalobě žalobkyně tvrdí, že Komise nesplnila povinnost jednat, když se nevyjádřila, ačkoli o to byla požádána podle článku 232 ES prostřednictvím stížnosti, kterou žalobkyně podala dne 3. listopadu 2005, ve věci protiprávní státní podpory poskytnuté společnosti Lufthansa a jejím Star Alliance partnerům prostřednictvím výlučného využívání Terminálu 2 letiště Mnichov, nebo podpůrně, pokud by bylo určeno, že letiště Mnichov jednalo samostatně, ve věci protisoutěžní diskriminace ve prospěch společnosti Lufthansa a jejích Star Alliance partnerů. Vyhrazení uvedeného terminálu ze strany letiště Mnichov možným konkurentům žalobkyně představuje zneužití dominantního postavení, a tudíž porušení článku 82 ES.
   Na podporu prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise měla povinnost provést důkladný a nestranný přezkum stížnosti v souladu s nařízením Rady (ES) 659/1999 (1), nařízením Rady (ES) č. 1/2003 (2) a nařízením Komise (ES) 773/2004 (3), s cílem buď přijmout rozhodnutí o tom, že státní opatření nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, nebo že tato opatření mají být klasifikována jako státní podpora ve smyslu uvedeného ustanovení, ale že jsou slučitelná se společným trhem na základě čl. 87 odst. 2 a 3 ES, a nebo zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 ES.
   Žalobkyně podpůrně tvrdí, že Komise po obdržení doplňující stížnosti ve věci údajného zneužití dominantního postavení měla buď zahájit řízení týkající se předmětu stížnosti, nebo, po poskytnutí příležitosti k vyjádření stěžovatelce, přijmout konečné rozhodnutí o zamítnutí stížnosti.
   Žalobkyně dále tvrdí, že období dvaceti dvou měsíců, jež uplynulo mezi její stížností a její formální výzvou dopisem, bylo neodůvodněně dlouhé, a nedostatek jednání ze strany Komise v tomto období je nečinností ve smyslu článku 232 ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 123, s. 18; Zvl. vyd. 08/03, s. 81).


title: Věc T-163/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. října 2008 – SC Gerovital Cosmetics v. OHIM – SC Farmec (GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. října 2008 – SC Gerovital Cosmetics v. OHIM – SC Farmec (GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan)
   (Věc T-163/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2009/C 19/56)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: SC Gerovital Cosmetics SA (Ilfov County, Rumunsko) (zástupce: D. Boștină, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: SC Farmec SA (Cluj Napoca, Rumunsko) (zástupci: G. Turcu a M. Rosu, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. února 2007 (věc R 271/2006-2) týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti mezi SC Farmec SA a SC Gerovital Cosmetics SA.
   Výrok

               1.

               O žalobě již není namístě vydat rozhodnutí.

               2.

               SC Gerovital Cosmetics SA a SC Farmec SA ponesou každá své vlastní náklady řízení a polovinu nákladů řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc T-771/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 – ANKO v. Komise „Rozhodčí doložka — Dohoda o dotaci uzavřená v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002–2006) — Projekt Doc@Hand — Uznatelné náklady — Vzájemná žaloba — Vrácení vyplacených částek — Úroky z prodlení“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 – ANKO v. Komise
   (Věc T-771/14) (1)

   („Rozhodčí doložka - Dohoda o dotaci uzavřená v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002–2006) - Projekt Doc@Hand - Uznatelné náklady - Vzájemná žaloba - Vrácení vyplacených částek - Úroky z prodlení“)
   (2017/C 070/22)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupci: V. Christianos a S. Paliou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a P. Arenas, zmocněnci, ve spolupráci s O. Lytra, advokátkou)

      Předmět věci

   Žaloba založená na článku 272 SFEU a znějící na určení, že žaloba Komise znějící na vrácení částky vyplacené žalobkyni na základě dohody č. 508015 o financování projektu nazvaného „Sdílení znalostí a pomoc při rozhodování pro odborné pracovníky ve zdravotnictví“, uzavřené v rámci šestého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002–2006), je neopodstatněná, a vzájemná žaloba znějící na uložení žalobkyni povinnosti vrátit částku neoprávněně vyplacenou na základě této dohody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba podaná společností ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se zamítá.

               2)

               Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá zaplatit Evropské komisi částku 296 149,77 euro, zvýšenou o úroky z prodlení ode dne 3. května 2014 a až do úplného splacení uvedené částky, s úrokovou sazbou ve výši 3,75 %.

               3)

               Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc T-438/17: Žaloba podaná dne 17. července 2017 – The Scotch Whisky Association v. EUIPO – José Estévez (JOHN COR)

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/34

         Žaloba podaná dne 17. července 2017 – The Scotch Whisky Association v. EUIPO – José Estévez (JOHN COR)
   (Věc T-438/17)
   (2017/C 309/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Scotch Whisky Association (Edinburg, Spojené království) (zástupci: F. Rodríguez Domínguez a J. Gracia Albero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: José Estévez, SA (Jerez de la Frontera, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „JOHN COR“ – Ochranná známka Evropské unie č. 10 965 937

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. května 2017, ve věci R 1289/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 64 odst. 1 a čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009.

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-70/06: Žaloba podaná dne  28. února 2006  – Audi v. OHIM

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/30

         Žaloba podaná dne 28. února 2006 – Audi v. OHIM
   (Věc T-70/06)
   (2006/C 96/48)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Audi Aktiengesellschaft (Ingolstadt, Německo) (zástupci: O. Gilbert, F. Schiwek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. prosince 2005 (věc R 237/2005-2);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Vorsprung durch Technik“ pro výrobky a služby tříd 9, 12, 14, 16, 18, 25, 28, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43 a 45 – přihláška č. 3 016 292
   Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky
   Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, poněvadž přihlášená ochranná známka vykazuje dostatečnou rozlišovací způsobilost a napadené rozhodnutí neobsahuje žádná zjištění o relevantní veřejnosti.


title: Věc C-463/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 6. září 2011 — L v. M

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 6. září 2011 — L v. M
   (Věc C-463/11)
   2011/C 355/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: L

      Žalovaný: M

      Předběžné otázky

   Překračuje členský stát meze svého prostoru pro uvážení podle čl. 3 odst. 4 a 5 směrnice 2001/42/ES (1), když pro územní plány obce, které upravují užívání menších oblastí na místní úrovni a stanoví rámec pro budoucí schvalování záměrů, avšak nespadají pod čl. 3 odst. 2 směrnice 2001/42/ES, stanovením zvláštního druhu územního plánu, který se vyznačuje prahovou hodnotou vycházející z plochy a podmínkou kvalitativní povahy, s přihlédnutím k příslušným kritériím uvedeným v příloze II směrnice stanoví, že při vypracování takového územního plánu se nepřihlédne k procesním ustanovením týkajícím se posuzování vlivů na životní prostředí, která jsou jinak platná pro územní plány, a na druhou stranu stanoví, že porušení těchto procesních ustanovení, jež spočívá v tom, že obec nesprávně posoudila podmínku kvalitativní povahy, je z hlediska právních účinků územního plánu zvláštního druhu bez významu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, Úř. věst. L 197, s. 30.


title: Věc C-284/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 11. června 2014 – Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/37

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 11. června 2014 – Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Věc C-284/14)
   2014/C 315/59
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Předběžná otázka

   Je prováděcí nařízení Rady (EU) č. 158/2013 ze dne 18. února 2013 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinek atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky (1) platné, ačkoli nebylo provedeno samostatné antidumpingové šetření v době nepříliš vzdálené od jeho vydání, nýbrž se pouze pokračovalo v antidumpingovém šetření, které již kdysi proběhlo ohledně období od 1. října 2006 do 30. září 2007, přičemž však toto šetření bylo podle závěrů Soudního dvora Evropské unie obsažených v jeho rozsudku ze dne 22. května 2012 (spis. značka C-338/10) (2) provedeno v rozporu s požadavky nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (3), ve znění nařízení Rady (ES) č. 2117/2005 ze dne 21. prosince 2005, kterým se mění nařízení (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (4), což mělo za následek, že Soudní dvůr v uvedeném rozsudku prohlásil nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinek atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky (5), vydané na základě této kontroly, za neplatné?

      (1)  Úř. věst. L 49, s. 29.

      (2)  ECLI:EU:C:2012:158

      (3)  Úř. věst. 1996 L 56, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 340, s. 17.

      (5)  Úř. věst. L 350, s. 35.


title: Věc C-468/04: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/9

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-468/04)
   (2004/C 314/18)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 4. listopadu 2004 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Georgiosem Zavossem a Arnaudem Bordesem, členy právní služby Komise.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES ze dne 21. října 2002, kterou se mění směrnice Rady 90/425/EHS a 92/118/EHS, pokud jde o hygienické požadavky na vedlejší produkty živočišného původu (1), a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 30. dubna 2003.

      (1)  Úř. věst. L 315, 19.11.2002, s. 14.


title: Věc T-415/14: Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Embutidos Rodríguez v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/54

         Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Embutidos Rodríguez v. Komise
   (Věc T-415/14)
   2014/C 253/71
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Embutidos Rodríguez, SL [Soto de la Vega (León), Španělsko] (zástupce: A. López Gómez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor fiskálních opatření sloučených pod název „španělský systém zdanění leasingu“ (SEAF) kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-401/14, Duro Felguera v. Komise.


title: Věc C-392/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 29. června 2017 – Sindicatul Energia Oradea v. SC Termoelectrica SA

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 29. června 2017 – Sindicatul Energia Oradea v. SC Termoelectrica SA
   (Věc C-392/17)
   (2017/C 293/24)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Oradea

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Sindicatul Energia Oradea

      Odpůrkyně: SC Termoelectrica SA

      Předběžná otázka

   Jsou ustanovení vyhlášky č. 50/1990 vyložená Înalta Curte de Casație și Justiție a uvedená v rozhodnutí č. 9/2016 vyhlášeném v zájmu zákona – tj. rozhodnutí, jež je závazné pro obecné soudy a na jehož základě jsou pracovní místa zařazená do skupin I a II striktně a taxativně stanovena v přílohách 1 a 2 této vyhlášky, přičemž soudy nemohou vykládat ustanovení této vyhlášky v souvislosti s jinými podobnými případy extenzívně, s tím důsledkem, že dotčeným zaměstnancům nemohou přiznat výhody týkající se vzniku nároku na starobní důchod vyplývající z náročných pracovních podmínek, ve kterých práci vykonávali – v souladu s čl. 114 odst. 3 SFEU, články 151 a 153 SFEU, jakož i ustanoveními rámcové směrnice 89/391/EHS (1) a následných zvláštních směrnic?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. 1989, L 183, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 349).


title: Věc C-578/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. června 2014 – El Corte Inglés, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Emilio Pucci International BV

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/44

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. června 2014 – El Corte Inglés, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Emilio Pucci International BV
   (Věc C-578/12) (1)

   2014/C 315/71
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


title: Věc C-194/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Oviedo (Španělsko) dne 27. dubna 2011 — Susana Natividad Martínez Álvarez v. Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo (Španělsko) dne 27. dubna 2011 — Susana Natividad Martínez Álvarez v. Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias
   (Věc C-194/11)
   2011/C 226/19
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Susana Natividad Martínez Álvarez

      Žalovaný: Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

      Předběžné otázky

   Musí být čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby ve spojení se čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě (jako je čl. 502 odst. 4 Ley Orgánica del Poder Judicial č. 6/1985 ze dne 1. července), která stanoví, že pokud nastane pracovní neschopnost během již zahájené dovolené, dochází k přerušení čerpání dovolené pouze v případě, že je tato pracovní neschopnost spojena s hospitalizací, a vylučuje tedy ostatní případy pracovní neschopnosti, v nichž neexistuje nárok na čerpání dovolené později?


title: Věc T-66/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2007 – Sack v. Komise ( Veřejná služba — Úředník — Žaloba na neplatnost — Příplatek za výkon funkce — Funkce vedoucího oddělení — Rovné zacházení — Povinnost uvést odůvodnění — Jazykový režim )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2007 – Sack v. Komise
   (Věc T-66/05) (1)

   („Veřejná služba - Úředník - Žaloba na neplatnost - Příplatek za výkon funkce - Funkce ‚vedoucího oddělení‘ - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění - Jazykový režim“)
   (2008/C 22/73)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Jörn Sack (Berlín, Německo) (zástupci: U. Lehmann-Brauns a D. Mahlo, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a H. Krämer, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí o stanovení měsíčního platu žalobce za měsíce květen 2004 až únor 2005, návrh na nový výpočet uvedeného platu a návrh na zrušení výslovného rozhodnutí o zamítnutí žalobcovy stížnosti, které mu bylo doručeno dne 26. listopadu 2004
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc C-424/08: Žaloba podaná dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/16

         Žaloba podaná dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-424/08)
   (2009/C 69/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a A. Sipos, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo, tím, že příslušné německé orgány nevypracovaly vnější havarijní plány pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice, porušila své povinnosti vyplývající z čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 11 odst. 1 písm. c) směrnice 96/82/ES požaduje od členských států, aby pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice zajistily, že orgány k tomu určené vypracují vnější havarijní plán pro přijímání opatření vně závodů. Tyto vnější havarijní plány by měly obsahovat nejen informace o nápravných opatřeních uvnitř, jakož i vně areálu závodu, nýbrž také informovat veřejnost o havárii a o žádoucím chování. Kromě toho je třeba do vnějších havarijních plánů zahrnout například také informace pro záchranné služby jiných členských států v případě závažné havárie s možnými důsledky, které přesahují hranice státu.
   Předmětem projednávané žaloby je určení, že Spolková republika Německo tím, že nevypracovala vnější havarijní plány pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice, porušila čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice 96/82/ES.


title: Věc C-603/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2014 společností El Corte Inglés, S. A., proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 15. října 2014 ve věci T-515/12, El Corte Inglés v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) – English Cut (The English Cut)

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2014 společností El Corte Inglés, S. A., proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 15. října 2014 ve věci T-515/12, El Corte Inglés v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) – English Cut (The English Cut)
      (Věc C-603/14 P)
      (2015/C 107/24)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: El Corte Inglés, S. A (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, abogado)

         Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2014 ve věci T-515/12 v celém rozsahu a

                  —

                  uložil účastníkovi nebo účastníkům řízení, kteří vyjádří nesouhlas s tímto kasačním opravným prostředkem, náhradu nákladu řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                     První důvod kasačního opravného prostředku, vycházející ze zkreslení skutkových okolností spočívajícího v tom, že Tribunál v rozsudku ze dne 15. října 2014 kvalifikoval pojmovou podobnost mezi označeními jako nízkou, dospěl-li odvolací senát OHIM k závěru, že pojmová podobnost existuje.

                  2.

                     Druhý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z porušení práva Společenství spočívajícího v nesprávném uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 (1).

                  3.

                     Třetí důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z porušení práva Společenství spočívajícího v nesprávném uplatnění čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství Úř. věst. L 78, s. 1


title: Věc T-260/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. července 2009 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. května 2009 ve věci F-27/08, Simões Dos Santos v. OHIM

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/35

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. července 2009 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. května 2009 ve věci F-27/08, Simões Dos Santos v. OHIM
   (Věc T-260/09 P)
   2009/C 220/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: I. de Medrano Caballero, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)

      Další účastník řízení: Manuel Simões Dos Santos (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ve věci F-27/08 včetně návrhového žádání na náhradu škody;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek v prvním stupni, tedy zamítnout žalobu jako neopodstatněnou;

               —

               uložit odpůrci náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, jakož i řízení před Soudem pro veřejnou službu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tímto kasačním opravným prostředkem Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) požaduje zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 5. května 2009 vydaného ve věci Simões Dos Santos v. OHIM, F-27/08, kterým SVS zrušil rozhodnutí PERS-01-07 a dopis OHIM ze dne 15. června 2007 v rozsahu, v jakém konstatovaly výmaz bodů za zásluhy Simõese Dos Santose po jeho povýšení.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku OHIM uplatňuje tři důvody vycházející:

               —

               z nesprávného právního posouzení, když SVS v rozporu s judikaturou týkající se podmínek pro zpětnou účinnost aktu a v rozporu se zásadou legitimního očekávání konstatoval, že OHIM porušil zásadu právní jistoty a zásadu zákazu zpětné účinnosti;

               —

               z nesprávného právního posouzení, když se SVS domníval, že OHIM porušil článek 233 ES a zásadu překážky věci rozhodnuté plynoucí z rozsudku Soudu prvního stupně vydaného dne 14. února 2007 ve věci T 435/04, Simões Dos Santos v. OHIM, zatímco opatření přijatá OHIM pro účely výkonu uvedeného rozsudku byla jediná možná, pokud nemělo dojít k porušení zásady zákazu diskriminace;

               —

               z protiprávnosti přiznání ze strany SVS náhrady údajně utrpěné morální újmy, ačkoli se OHIM nedopustil žádného pochybení a SVS rozhodl ultra petita.


title: Věc F-96/15: Žaloba podaná dne 1. července 2015 – ZZ v. Komise

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/84

         Žaloba podaná dne 1. července 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-96/15)
   (2015/C 294/103)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení návrhu na převod důchodových práv žalobce do unijního penzijního systému, který uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení čl. 11 odst. 2 přílohy VIII statutu, a návrh, aby žalované bylo uloženo předběžné zaplacení jednoho eura jako náhrady škody údajně utrpěné žalobcem.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Prohlásit článek 9 obecných prováděcích ustanovení ze dne 15. července 2011 k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII statutu za protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 3. října 2014 o bonifikaci důchodových práv, které žalobce nabyl před nástupem do služby, v rámci jejich převodu do unijního důchodového systému, na základě obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII statutu ze dne 15. července 2011;

               —

               podpůrně, uložit Evropské komisi předběžné zaplacení jednoho eura jako náhrady škody utrpěné žalobcem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-317/16: Žaloba podaná dne 21. června 2016 – Moravia Consulting v. EUIPO – Citizen Systems Europe (SDC-888TII RU)

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/31

         Žaloba podaná dne 21. června 2016 – Moravia Consulting v. EUIPO – Citizen Systems Europe (SDC-888TII RU)
   (Věc T-317/16)
   (2016/C 287/37)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: český

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Moravia Consulting spol. s r. o. (Brno, Česká republika) (zástupce: M. Kyjovský, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Citizen Systems Europe GmbH (Stuttgart, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka EU „SDC-888TII RU“ – Přihláška č. 12 781 225

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. dubna 2016 ve věci R 1566/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný(é) žalobní důvod(y)

               —

               porušení čl. 8, odst. 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 52, odst. 1, písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 76, odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení pravidla 50, odst. 1 nařízení č. 2868/95.


title: Věc T-71/09: Usnesení Tribunálu ze dne 5. ledna 2010 — Química Atlântica v. Komise ( Žaloba pro nečinnost — Zaujetí stanoviska — Žaloba na náhradu škody — Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Tribunálu — Nepřípustnost )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. ledna 2010 — Química Atlântica v. Komise
   (Věc T-71/09) (1)

   („Žaloba pro nečinnost - Zaujetí stanoviska - Žaloba na náhradu škody - Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Tribunálu - Nepřípustnost“)
   2010/C 51/62
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Química Atlântica Lda (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: J. Teixeira Alves, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Afonso a L. Bouyon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba pro nečinnost směřující k určení toho, že Komise neoprávněně nepřijala opatření nezbytná k harmonizaci kritérií sazebního zařazení fosforečnanu vápenatého, jakož i žaloba na vrácení rozdílu mezi částkami, které žalobkyně musela zaplatit od roku 1995 jako clo, a částkami, které by byly splatné, pokud by se sazba celního sazebníku platná pro kód celního sazebníku 28 35 25 90 použila na dovoz fosforečnanu vápenatého z Tuniska, nebo na náhradu škody ve výši této částky

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Není namístě rozhodnout o návrhu Timab Ibérica SL na vstup do řízení jako vedlejší účastník.

               3)

               Química Atlântica Lda ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc T-29/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — LPN v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Odepření přístupu — Dokumenty týkající se probíhajícího řízení o nesplnění povinnosti vztahujícího se k projektu přehrady na řece Sabor — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu — Informace o životním prostředí — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum — Převažující veřejný zájem )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — LPN v. Komise
   (Věc T-29/08) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Odepření přístupu - Dokumenty týkající se probíhajícího řízení o nesplnění povinnosti vztahujícího se k projektu přehrady na řece Sabor - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Informace o životním prostředí - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum - Převažující veřejný zájem)
   2011/C 311/65
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Liga para Protecção da Natureza (LPN) (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: P. Vinagre e Silva, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a D. Recchia, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: původně B. Weis Fogh, poté C. Vang, zmocněnci); Finská republika (zástupci: původně J. Heliskoski, A. Guimaraes-Purokoski, M. Pere a H. Leppo, poté J. Heliskoski a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnci); a Švédské království (zástupci: A. Falk, S. Johannesson a K. Petkovska, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 22. listopadu 2007, kterým se potvrzuje odepření přístupu k dokumentům obsaženým ve spisu o řízení o nesplnění povinnosti zahájeném proti Portugalské republice a týkajícím se projektu výstavby přehrady na řece Sabor (Portugalsko), které mohlo vést k porušení směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98) a směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá v rozsahu, v němž se týká dokumentů a částí dokumentů, k nimž byl Liga para Protecção da Natureza (LPN) odepřen přístup rozhodnutím Komise SG.E.3/MIB/psi D(2008) 8639 ze dne 24. října 2008.

               2)

               O zbývající části již není třeba rozhodovat.

               3)

               LPN ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Dánské království, Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc T-331/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. ledna 2010 — REWE-Zentral v. OHIM — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Solfrutta — Starší slovní ochranná známka Společenství FRUTISOL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Částečné zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8, odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/47

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. ledna 2010 — REWE-Zentral v. OHIM — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta)
   (Věc T-331/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Solfrutta - Starší slovní ochranná známka Společenství FRUTISOL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Částečné zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8, odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 63/82
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: REWE-Zentral AG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: M. Kinkeldey a A. Bognár, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Grupo Corporativo Teype, SL (Madrid, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. května 2008 (věc R 1679/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Grupo Corporativo Teype, SL a REWE-Zentral AG.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. května 2008 (věc R 1679/2007-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260 11.10.2008.


title: Věc T-317/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. února 2007 – Kustom Musical Amplification v. OHIM (Tvar kytary) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky — Tvar kytary — Absolutní důvod pro zamítnutí — Porušení práv obhajoby — Odůvodnění — Článek 73 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. února 2007 – Kustom Musical Amplification v. OHIM (Tvar kytary)
   (Věc T-317/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky - Tvar kytary - Absolutní důvod pro zamítnutí - Porušení práv obhajoby - Odůvodnění - Článek 73 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 82/81)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kustom Musical Amplification, Inc. (Cincinnati, Ohio, Spojené státy) (zástupci: M. Edenborough, barrister, a T. Bamford, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. června 2005 (věc R 1035/2004-2), týkajícímu se přihlášky k zápisu jako ochranné známky Společenství trojrozměrné ochranné známky vyobrazené ve tvaru kytary.
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. června 2005 (věc R 1035/2004-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc T-163/16: Žaloba podaná dne 15. dubna 2016 – Reisswolf v. EUIPO (secret.service.)

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/30

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2016 – Reisswolf v. EUIPO (secret.service.)
   (Věc T-163/16)
   (2016/C 200/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Reisswolf Akten- und Datenvernichtung GmbH & Co. KG (Hamburg, Německo) (zástupce: A. Ebert Weidenfeller, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „secret. service.“- přihláška č. 14 108 757

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. února 2016, ve věci R 1820/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 76 odst.1 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 75 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm.c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-440/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – „Millano“ Krzysztof Kotas v. OHIM (tvar čokoládové bonboniéry) „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Tvar čokoládové bonboniéry — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/49

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – „Millano“ Krzysztof Kotas v. OHIM (tvar čokoládové bonboniéry)
   (Věc T-440/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Tvar čokoládové bonboniéry - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 046/61)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zakład Wyrobów Cukierniczych „Millano“ Krzysztof Kotas (Przeźmierowo, Polsko) (zástupce: B. Kański, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. května 2013 (věc R 755/2012 2) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem čokoládové bonboniéry jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Zakład Wyrobów Cukierniczych „Millano“ Krzysztof Kotas ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 344, 23. 11. 2013.


title: Věc T-247/12: Žaloba podaná dne 6. června 2012 — Argo Group International v. OHIM — Arisa Assurances (ARIS)

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/25

         Žaloba podaná dne 6. června 2012 — Argo Group International v. OHIM — Arisa Assurances (ARIS)
   (Věc T-247/12)
   2012/C 243/45
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Argo Group International Holdings Ltd (Hamilton, Bermudy) (zástupci: R. Hoy, S. Levine, a N. Edbrooke, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Arisa Assurances SA (Lucembursko, Lucemburk)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit nebo změnit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 9. března 2012 ve věci R 193/2011-2 tak, aby byl proveden zápis ochranné známky žalobkyně.

               —

               uložit OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová barevná ochranná známka „ARIS“ pro výrobky a služby třídy 36 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 7390404

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Přihláška barevné obrazové ochranné známky Společenství č. 307470 „ARISA ASSURANCES S.A.“ pro výrobky a služby třídy 36

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně tvrdí, že se OHIM a odvolací senát dopustily nesprávného právního posouzení, když konstatovaly, že mezi ochrannými známkami existuje podobnost, a když ipso facto došly k závěru, že existuje nebezpečí záměny ze strany relevantní veřejnosti.


title: Věc C-196/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. prosince 2014 – Evropská komise v. Italská republika „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 75/422/EHS, 91/689/EHS a 1999/31/ES — Nakládání s odpady — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku — Článek 260 odst. 2 SFEU — Peněžité sankce — Penále — Paušální částka“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. prosince 2014 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-196/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 75/422/EHS, 91/689/EHS a 1999/31/ES - Nakládání s odpady - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžité sankce - Penále - Paušální částka“)
   (2015/C 046/06)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Recchia, A. Alcover San Pedro a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. Fiengem, avvocato dello Stato)

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření, která vyplývají z rozsudku Komise v. Itálie (C 135/05, EU:C:2007:250), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

               2)

               Italské republice se ukládá povinnost, aby ode dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci až do splnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Itálie (EU:C:2007:250) zaplatila Komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ pololetní penále, které se v případě prvního pololetí následujícího po uvedeném vyhlášení vypočte na konci tohoto pololetí z počáteční částky stanovené na 4 2 8 00  000 eur, z níž bude odečtena částka 4 00  000 eur za každé místo skládky obsahující nebezpečný odpad, které bude uvedeno do souladu s daným rozsudkem, a částka 2 00  000 eur za každé jiné místo skládky, které bude uvedeno do souladu s uvedeným rozsudkem. Pro všechna následující pololetí bude penále dlužné za každé pololetí vypočítáno na konci daného pololetí z částky penále stanoveného pro předcházející pololetí, přičemž budou provedeny stejné odpočty v závislosti na uvedení míst skládek dotčených zjištěným nesplněním povinnosti do souladu s rozsudkem Komise v. Itálie (EU:C:2007:250), k němuž došlo během dotčeného pololetí.

               3)

               Italské republice se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 40 milionů eur.

               4)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20. 7. 2013.


title: Věc C-395/07: Žaloba podaná dne 23. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/19

         Žaloba podaná dne 23. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-395/07)
   (2007/C 247/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a H. Kraemer, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví, nebo v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 29. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32, a Úř. věst. L 195, s. 16.


title: Věc C-496/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 6. listopadu 2014 – Rumunský stát v. Tamara Văraru, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 6. listopadu 2014 – Rumunský stát v. Tamara Văraru, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Věc C-496/14)
   (2015/C 046/27)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Sibiu

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Rumunský stát, zastoupený Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu jménem a na účet Ministerul Finanțelor Publice

      Žalovaní: Tamara Văraru, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Předběžná otázka

   Musí se ustanovení článku 6 Smlouvy o Evropské unii, článku 20, čl. 21 odst. 1, čl. 24 odst. 1, čl. 34 odst. 1 a 2 a článku 52 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (1) vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jako je OUG č. 111/2010, které stanoví rozdílné zacházení s druhorozenými, jako třetími narozenými atd. dětmi narozenými z vícečetného porodu, prvorozenými dětmi narozenými z vícečetného porodu a dětmi narozenými z jednočetného porodu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1)


title: Věc C-243/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. května 2007 Carstenem Brinkmannem proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 22. března 2007 ve věci T-322/05, Carsten Brinkmann v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. května 2007 Carstenem Brinkmannem proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 22. března 2007 ve věci T-322/05, Carsten Brinkmann v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-243/07 P)
   (2007/C 199/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carsten Brinkmann (zástupce: K. van Bebber, advokátka)

      Další účastníci řízení:

               1.

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

               2.

               Terra Networks, S.A.

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu ze dne 22. března 2007 ve věci T-322/05;

               —

               zrušit rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu č. 3646/2004 ze dne 29. října 2004;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení před orgány OHIM stejně jako náhradu nákladů řízení před Soudem a Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku proti uvedenému rozsudku Soudu porušení pravidel stanovených v nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství. Mezi kolidujícími ochrannými známkami totiž podle jeho názoru v daném případě neexistuje při správném posouzení žádné nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení.
   Zaprvé dané výrobky a služby, pro něž byl požadován zápis ochranné známky, nejsou zcela totožné s výrobky a službami, pro něž byla zapsána ochranná známka, na které se zakládají námitky.
   Zadruhé se dotčená veřejnost neskládá z průměrných německých spotřebitelů, nýbrž z odborníků – bankovních expertů, vlastníků nemovitostí apod.
   Zatřetí je rozlišovací způsobilost prvku „terra“ v ochranné známce osoby podávající námitky velmi nepatrná. Toto rozhodující hledisko nevzal Soud prvního stupně vůbec na zřetel: nezabýval se rozlišovací způsobilostí ochranné známky, na níž se zakládají námitky. To je ovšem podstatné, neboť je-li rozlišovací způsobilost starší ochranné známky jen velmi nepatrná, lze zodpovědět otázku, zda existuje nebezpečí záměny, záporně i tam, kde by ji jinak bylo zpravidla nutno zodpovědět kladně. Rozsah ochrany známek je tím menší, čím je menší rozlišovací způsobilost označení. U ochranných známek s nízkou rozlišovací způsobilostí nemůže ani skutečné (byť i vysoké) nebezpečí záměny zakládat nebezpečí záměny v právním smyslu.
   Začtvrté pak závisí podobnost ochranných známek na jejich vzhledové, sluchové nebo pojmové podobnosti, která musí vycházet z celkového dojmu, jímž tyto ochranné známky působí, přičemž se však přihlíží zejména k jejich rozlišovacím a dominantním prvkům. Ochrannou známkou, na níž se zakládají námitky, je obrazová ochranná známka, která sestává ze slova „terra“ a obrazového prvku, jenž má přibližně stejnou velikost jako slovní prvek „terra“. Již proto, že ochranná známka, proti níž byly podány námitky, neobsahuje obrazový prvek, jsou při celkovém porovnání obou známek zřetelné zjevné rozdíly. I při akceptování předpokladu, že slovní prvek „terra“ charakterizuje ochrannou známku, proti níž byly podány námitky, neexistuje podobnost plynoucí z práva ochranných známek. Je třeba zdůraznit, že do fantazijního slova „Terranus“ byl sice plně převzat pojem „Terra“, který je v oblasti obchodu co do svého významu běžný, ale označení „terra“ si v novější známce nezachovalo nezávislou rozlišovací roli. V oblasti obchodu je navíc zažité, že pojmy odvozené od určitého slovního kmene mohou v důsledku určité variace nabýt zcela jiného významu, a proto je již nelze obsahově spojovat s výchozím pojmem.


title: Věc T-61/14: Žaloba podaná dne 28. ledna 2014 – Monster Energy v. OHIM – Balaguer (icexpresso + energy coffee)

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/26

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2014 – Monster Energy v. OHIM – Balaguer (icexpresso + energy coffee)
   (Věc T-61/14)
   2014/C 129/34
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy americké) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Luis Yus Balaguer (Movera, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. listopadu 2013 ve věci R 821/2013-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: další účastník řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „icexpresso + energy coffee“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 30, 32 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 9 950 403

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: starší ochranné známky: přihlášky ochranných známek Společenství č. 8 445 711, č. 8 815 722 a č. 8 815 748 pro výrobky zařazené do tříd 5 a 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: odmítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-451/09: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2009 — Wind v. OHIM — Sanyang Industry (Wind)

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/56

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2009 — Wind v. OHIM — Sanyang Industry (Wind)
   (Věc T-451/09)
   2010/C 24/101
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Harry Wind (Selfkant, Německo) (zástupce: J. Sroka, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sanyang Industry Co. Ltd (Hsinchu, Tchaj-wan)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. září 2009 ve věci R 1470/2008-4; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Wind“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 11, 12 a 37

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé obrazové ochranné známky „Wind“ pro služby zařazené do třídy 37

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/04 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009], jelikož odvolací senát nesprávně došel k závěru, že existuje podobnosti mezi výrobky a službami, na které se vztahuje dotčená ochranná známka Společenství