title: Věc C-120/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Bavaria NV v. Bayerischer Brauerbund eV ( „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2081/92 a (ES) č. 510/2006 — Časová působnost — Článek 14 — Zápis podle zjednodušeného postupu — Vztahy mezi ochrannými známkami a chráněnými zeměpisnými označeními“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Bavaria NV v. Bayerischer Brauerbund eV
   (Věc C-120/08) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2081/92 a (ES) č. 510/2006 - Časová působnost - Článek 14 - Zápis podle zjednodušeného postupu - Vztahy mezi ochrannými známkami a chráněnými zeměpisnými označeními)
   2011/C 63/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bavaria NV

      Žalovaný: Bayerischer Brauerbund eV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 13 odst. 1 písm. b) a čl. 14 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 510/06 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 93, s. 12), jakož i článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 208, s. 1; Zvl. vyd. 03/13, s. 4) — Platnost nařízení Rady (ES) č. 1347/01 ze dne 28. června 2001, kterým se doplňuje příloha nařízení Komise (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 (Úř. věst. L 182, s. 3; Zvl. vyd. 03/33, s. 97) — Konflikt mezi chráněným zeměpisným označením, které bylo zapsáno zjednodušeným postupem podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2081/92 (v projednávaném případě: „Bayerisches Bier“) a mezinárodní ochrannou známkou (v projednávaném případě: ochranná známka obsahující slovo „Bavaria“)

      Výrok

   Článek 14 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin je použitelný na řešení kolize názvu platně zapsaného jako chráněné zeměpisné označení podle zjednodušeného postupu stanoveného v článku 17 tohoto nařízení s ochrannou známkou odpovídající jedné ze situací uvedených v článku 13 tohoto nařízení a týkající se téhož druhu produktu, jejíž přihláška byla předložena jak před zápisem tohoto názvu, tak před vstupem v platnost nařízení Rady (ES) č. 692/2003 ze dne 8. dubna 2003, kterým se mění nařízení č. 2081/92. Datum vstupu zápisu tohoto názvu v platnost představuje referenční datum pro účely uvedeného čl. 14 odst. 1.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-183/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Ruma GmbH v. Oberfinanzdirektion Nürnberg (Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — Položka 8525 — Podpoložka 8525 90 40 — Membrána klávesnice pro mobilní telefon)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Ruma GmbH v. Oberfinanzdirektion Nürnberg
   (Věc C-183/06) (1)

   (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Položka 8525 - Podpoložka 8525 90 40 - Membrána klávesnice pro mobilní telefon)
   (2007/C 82/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht München
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ruma GmbH

      Žalovaná: Oberfinanzdirektion Nürnberg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht München – Výklad nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 281, s. 1) – Podpoložka 8538 – Membrána klávesnice mobilního telefonu (keypad), která má na spodní straně nevodivé kontaktní kolíky.
   Výrok
   Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003 musí být vykládána v tom smyslu, že membrány klávesnice z polykarbonátu, které mají na své vnější straně vytvarovaná tlačítka a na spodní straně nevodivé kontaktní kolíky a které jsou určeny k zabudování do mobilních telefonů, spadají do podpoložky 8529 90 40.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


title: Věc C-491/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunals, Manchester Tribunal Centre, rozhodnutím tohoto soudu ze dne 24. listopadu ve věci Dollond a Aitchison Ltd proti Commissioners of Customs and Excise.

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunals, Manchester Tribunal Centre, rozhodnutím tohoto soudu ze dne 24. listopadu ve věci Dollond a Aitchison Ltd proti Commissioners of Customs and Excise.
   (Věc C-491/04)
   (2005/C 45/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozhodnutím VAT and Duties Tribunals, Manchester Tribunal Centre ze dne 24. listopadu 2004 ve věci Dollond a Aitchison Ltd a Commissioners of Customs and Excise, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 29. listopadu 2004, podána žádost o rozhodnutí o následujících předběžných otázkách:

               1)

               Má být část platby zákazníka provedená ve prospěch D&A Lenses Direct Limited za poskytnutí specifikovaných služeb společností Dolland & Aitchison Ltd nebo jeho franchisovými příjemci zahrnuta do celkové platby za specifikované zboží tak, aby byla součástí ceny zaplacené nebo která má být zaplacena za specifikované zboží ve smyslu článku 29 nařízení Rady č. 92/2913 (1) za okolností, kdy je zákazník spotřebitelem a dovozcem, jehož jménem D&A Lenses Direct Ltd účtuje DPH při dovozu?
               Specifikovaná zboží jsou:

                           i)

                           kontaktní čočky

                           ii)

                           čistící roztoky

                           iii)

                           pouzdra na kontaktní čočky

                     Specifikované služby jsou:

                           iv)

                           vyšetření v souvislosti s aplikací kontaktních čoček

                           v)

                           konzultace týkající se kontaktních čoček

                           vi)

                           jakákoliv následná péče požadovaná zákazníkem

               2)

               Pokud je odpověď na otázku 1 výše záporná, lze přesto částku platby za specifikované zboží vypočítat podle článku 29 nebo je nutné provést tento výpočet podle článku 30 uvedeného nařízení?

               3)

               S ohledem na skutečnost, že Channel Islands jsou součástí zákaznického území Společenství, ale nejsou součástí území DPH pro účely šesté směrnice 77/388/EHS (2), použije se některé z doporučení uvedených ve věci C-349 Card Protection Plan Limited proti Commissioners of Customs and Excise k určení toho, která část nebo části transakce zahrnující poskytnutí specifikovaných služeb a specifikovaného zboží bude posouzena pro účely použití celního tarifu Evropských společenství?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1.

      (2)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, Úř. věst. L 145, 13.06.1977, s. 1.


title: Věc F-63/12: Žaloba podaná dne 20. června 2012 — ZZ v. EIB

text:
               13.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/16

         Žaloba podaná dne 20. června 2012 — ZZ v. EIB
   (Věc F-63/12)
   2012/C 311/21
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení dopisů, kterými žalovaná odmítá vrátit — na základě rozsudku Tribunálu Evropské unie, kterým se částečně zrušuje rozsudek Soudu pro veřejnou službu, — nahraditelné náklady řízení ve výši 6 000 eur, které žalobce zaplatil žalované na základě rozsudku Soudu pro veřejnou službu, jenž rozhodoval o nákladech řízení.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit dopisy ze dne 4. a 25. května 2012 v rozsahu, v němž EIB odmítá žalobci vrátit náklady řízení ve výši 6 000 eur, které požadovala v předchozí věci před Soudem pro veřejnou službu;

               —

               uložit EIB, aby bezodkladně vrátila uvedenou částku navýšenou o úroky a o vyrovnání kolísání měnových kurzů ode dne, kdy žalobce zaplatil, do skutečného vrácení;

               —

               uložit žalované náhradu škody způsobené žalobci;

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-662/14: Žaloba podaná dne 15. září 2014 – Maďarsko v. Komise

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/26

         Žaloba podaná dne 15. září 2014 – Maďarsko v. Komise
   (Věc T-662/14)
   (2014/C 448/35)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Maďarská republika (zástupci: M. Z. Fehér a G. Koós, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 45 odst. 8 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013, a kterým se mění příloha X uvedeného nařízení, a to v rozsahu, v jakém obsahuje výraz: „ze seznamu stanoveného podle čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 vyberou druhy, které jsou z ekologického hlediska nejvhodnější, čímž se vyloučí druhy, které zjevně nejsou původní“.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně tvrdí, že čl. 45 odst. 8 nařízení v přenesené pravomoci překračuje rámec stanovený v nařízení (EU) č. 1307/2013 (1), a ve skutečnosti vyprazdňuje obsah možností udělených členským státům tím, že zavádí restriktivní požadavek, tkerý předpokládá jiný výklad možností státům poskytnutých základním legislativním aktem.
   Dále má žalobkyně za to, že odůvodění napadeného nařízení neobsahuje dostačuíjcí a podrobné odůvodnění. Má za to, že změna zmocňujícího ustanovení takového rozsahu v praxi neumožňuje jasně pochopit zmocňující ustanovení, které Komise použila jako základ, a jeho přesný rozsah, což prakticky znemožňuje přezkum nezbytný z hlediska právní jistoty.
   Žalobkyně také tvrdí, že Komisí přijaté předpisy zavádějí diskriminaci mezi uvedenými rostlinnými druhy stromoví zvanými rychle rostoucí dřeviny pěstované ve výmladkových plantážích, a konkrétněji, mezi zemědělci, kteří je chtějí pěstovat. Plantáže a pěstitelé obou druhů se nachází v totožné situaci, pročež nění odůvodněné, mězi nimi rozlišovat na záakdlě druhů, které chtějí pěstovat.
   Dále žalobkyně tvrdí, že při sjednávání zmocňujícího naříezní Komise bránila i tomu, aby členské státy měly možnost kvalifikovat jako plochy využívané v ekologickém zájmu plochy, na kterých rostou rychle rostoucí dřeviny pěstované ve výmladkových plantážích. Podle žalobkyně vše nasvědčuje tomu, že chtěla této možnosti zabránit prostřednictvím napadeného předpisu, čímž se dopustila překročení pravomoci.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení porušuje zejména zásadu právní jistoty, neboť jednak jeho článek 45 odst. 8 není v několika ohledech jasný, a jednak proto, že nařízení nazaručuje dostatečné přechodné období před nabytím účinnosti za účelem přípravy na tak významnou změnu. Tvrdí, že je porušena také zásada legitimního očekávání, neboť Komise v ustnaovení o nabytí účinnosti nezohlednila, že v zemědělství je nezbytně třeba delší přechodné období. Rovněž tvrdí, že napadený akt porušuje právo vlastnit majetek zakotvené v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst. L 347, s. 608).


title: Výmaz věci C-72/04

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/11

         Výmaz věci C-72/04 (1)

   (2004/C 314/28)
   Usnesením ze dne 24. září 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-72/04: Komise Evropských společenství proti Finské republice.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc T-382/11: Usnesení Tribunálu ze dne 9. července 2012 — Pigui v. Komise ( „Žaloba pro nečinnost — Zaujetí stanoviska — Návrh na vydání soudního příkazu — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/9

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. července 2012 — Pigui v. Komise
   (Věc T-382/11) (1)

   (Žaloba pro nečinnost - Zaujetí stanoviska - Návrh na vydání soudního příkazu - Zjevná nepřípustnost)
   2012/C 273/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cristina Pigui (Strejnic, Rumunsko) (zástupce: M. Alexe, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Enegren a D. Roussanov, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba pro nečinnost, jíž se žalobkyně domáhá zjištění, že Komise protiprávně opomenula zaujmout stanovisko k návrhu žalobkyně jednak zahájit řízení v souladu s články 4 a 15 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1720/2006/ES ze dne 15. listopadu 2006, kterým se zavádí akční program v oblasti celoživotního učení (Úř. věst. L 327, s. 45), týkající se studijního programu „Online Master“ [magisterské studium online] organizovaného European Online Academy (EOA) Mezinárodního střediska evropského vzdělávání (CIFE) ve spolupráci s katedrou Jeana Monneta Univerzity v Kolíně nad Rýnem (Universität zu Köln, Německo) a jednak přijmout veškerá opatření stanovená článkem 6 výše uvedeného rozhodnutí k zabránění opětovaného spáchání protiprávních jednání a dále obnovit stav, v němž se původně nacházely osoby poškozené těmito protiprávními jednáními nebo přinejmenším žalobkyně, a konečně ukončit financování zmíněného magisterského programu v případě nedodržování všeobecných zásad v oblasti lidských práv, na něž odkazuje čl. 1 odst. 3 písm. i) zmíněného rozhodnutí, jakož i zásad práva Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Cristině Pigui se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc F-53/11: Žaloba podaná dne 2. května 2011 — ZZ v. Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/37

         Žaloba podaná dne 2. května 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-53/11)
   2011/C 186/71
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nezapsat jméno žalobkyně na seznam úspěšných kandidátů výběrového řízení EPSO/AD/168/09-PL

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AD/168/09-PL nezapsat jméno žalobkyně na seznam úspěšných kandidátů tohoto výběrového řízení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-633/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2014 – Guangdong Kito Ceramics a další v. Rada „Dumping — Dovoz keramických obkládaček pocházejících z Číny — Konečné antidumpingové clo — Nedostatečná spolupráce — Nezbytné informace — Stanovené lhůty — Dostupné údaje — Článek 18 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 1225/2009“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2014 – Guangdong Kito Ceramics a další v. Rada
   (Věc T-633/11) (1)

   („Dumping - Dovoz keramických obkládaček pocházejících z Číny - Konečné antidumpingové clo - Nedostatečná spolupráce - Nezbytné informace - Stanovené lhůty - Dostupné údaje - Článek 18 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 1225/2009“)
   2014/C 212/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Guangdong Kito Ceramics Co. Ltd (Foshan, Čína); Jingdezhen Kito Ceramic Co. Ltd (Jingdezhen, Čína); Jingdezhen Lehua Ceramic Sanitary Ware Co. Ltd (Jingdezhen); Zhaoqing Lehua Ceramic Sanitary Ware Co. Ltd (Sihui, Čína) (zástupce: M. Sánchez Rydelski, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix, zmocněnec, původně ve spolupráci s G. Berrisch, advokát a N. Chesaites, barrister, poté D. Geradin, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J. F. Brakeland, M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci); Cerame-Unie AISBL (Brusel, Belgie); Asociación Española de Fabricantes de Azulejos y Pavimentos Cerámicos (ASCER) (Castellón de la Plana, Španělsko); Confindustria Ceramica (Sassuolo, Itálie); Casalgrande Padana SpA (Casalgrande, Itálie); a Etruria Design Srl (Modène, Itálie) (zástupci: V. Akritidis a Y. Melin, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 917/2011 ze dne 12. září 2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2011 L 238, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Cerame-Unie AISBL, Asociación Española de Fabricantes de Azulejos y Pavimentos Cerámicos (ASCER), Confindustria Ceramica, Casalgrande Padana SpA a Etruria Design Srl ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4. 2. 2012.


title: Věc T-233/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. května 2012 — Nike International v. OHIM — Intermar Simanto Nahmias (JUMPMAN) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství JUMPMAN — Starší vnitrostátní slovní ochranná známka JUMP — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. května 2012 — Nike International v. OHIM — Intermar Simanto Nahmias (JUMPMAN)
   (Věc T-233/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství JUMPMAN - Starší vnitrostátní slovní ochranná známka JUMP - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 200/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Spojené státy) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Intermar Simanto Nahmias (Çatalca-Istanbul, Turecko) (zástupci: J. Güell Serra a M. Curell Aguilà, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. března 2010 (věc R 738/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Intermar Simanto Nahmias a Nike International Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Nike International Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc T-433/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2011 — TTNB v. OHIM — March Juan (Tila March) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Tila March — Starší národní obrazová ochranná známka CARMEN MARCH — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2011 — TTNB v. OHIM — March Juan (Tila March)
   (Věc T-433/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Tila March - Starší národní obrazová ochranná známka CARMEN MARCH - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 160/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TTNB (Paříž, Francie) (zástupci: původně J.-M. Moiroux, poté J.-M. Moiroux a C. Beudard, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnicí řízení před odvolacím senátem OHIM: Carmen March Juan (Madrid, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. srpna 2009 (věc R 1538/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Carment March Juan a TTNB.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               TTNB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-213/16: Žaloba podaná dne 9. května 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO - Elho Business & Sport (FREE STYLE)

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/41

         Žaloba podaná dne 9. května 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO - Elho Business & Sport (FREE STYLE)
   (Věc T-213/16)
   (2016/C 243/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Rivas Zurdo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Elho Business & Sport Vertriebs GmbH (Mnichov, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „FREE STYLE“ – Ochranná známka Evropské unie č. 4 761 731

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2016, ve věci R 387/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil účastníkovi nebo účastníkům řízení, kteří vyjádří nesouhlas s touto žalobou, náhradu nákladu řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

   Žalobní důvody a argumenty jsou totožné se žalobními důvody a argumenty uplatněnými ve věci T-212/16, El Corte Inglés v. EUIPO – Elho Business & Sport (FRee STyLe).


title: Věc C-119/08: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litevská republika) — Mechel Nemunas UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — První směrnice o DPH — Šestá směrnice o DPH — Článek 33 odst. 1 — Pojem daň z obratu — Daň stanovená v závislosti na obratu podniků určená k financování programu údržby a rozvoje vnitrostátní silniční sítě )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/16

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litevská republika) — Mechel Nemunas UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-119/08) (1)

   („Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - První směrnice o DPH - Šestá směrnice o DPH - Článek 33 odst. 1 - Pojem ‚daň z obratu‘ - Daň stanovená v závislosti na obratu podniků určená k financování programu údržby a rozvoje vnitrostátní silniční sítě“)
   2009/C 113/32
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Mechel Nemunas UAB

      Žalovaná: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Výklad první směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. 1967, 71, s. 1301; Zvl. vyd. 09/01, s. 3) a článku 33 směrnice 77/388/EHS: šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1, Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Litevská silniční daň vypočítaná v závislosti na obratu podniku, jejímž cílem je financování programu rozvoje a údržby vnitrostátních silnic

      Výrok

   Článek 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vybírání takové daně jako je vybírání srážky z příjmu v souladu se zákonem Litevské republiky o financování programu údržby a výstavby silnic (Lietuvos Respublikos kelių priežiūros ir plėtros programos finansavimo įstatymas).

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc C-651/15 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. července 2017 – Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) a další v. Evropská komise, Evropská agentura pro chemické látky, Assogalvanica a další „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 1907/2006 (REACH) — Článek 58 odst. 2 — Povolování — Látky vzbuzující mimořádné obavy — Osvobození — Nařízení, kterým se mění příloha XIV nařízení (ES) č. 1907/2006 — Zahrnutí oxidu chromového na seznam látek podléhajících povolení“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/3

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. července 2017 – Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) a další v. Evropská komise, Evropská agentura pro chemické látky, Assogalvanica a další
   (Věc C-651/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (REACH) - Článek 58 odst. 2 - Povolování - Látky vzbuzující mimořádné obavy - Osvobození - Nařízení, kterým se mění příloha XIV nařízení (ES) č. 1907/2006 - Zahrnutí oxidu chromového na seznam látek podléhajících povolení“)
   (2017/C 293/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH, a ostatní účastníci řízení (úplný seznam v kasačním opravném prostředku) (zástupci: C. Mereu, advokát, J. Beck, Solicitor)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud-Bonnici a K. Talabér-Ritz, zmocněnci), Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: W. Broere a M. Heikkilä), Assogalvanica, Ecometal, Comité européen des traitements de surfaces (CETS), a ostatní účastníci řízení (úplný seznam v kasačním opravném prostředku) (zástupci: C. Mereu, advokát, J. Beck, Solicitor)

      Vedlejší účastnice podporující Evropskou komisi: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a J. Traband, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-Verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) a další účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek, jejichž jména jsou uvedena v příloze I tohoto rozsudku, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Francouzská republika a Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 78, 29.2.2016.


title: Věc C-313/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgerichts Köln (Německo) dne 29. června 2010 — Land Nordrhein-Westfalen v. Sylvia Jansen

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgerichts Köln (Německo) dne 29. června 2010 — Land Nordrhein-Westfalen v. Sylvia Jansen
   (Věc C-313/10)
   ()
   2010/C 274/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgerichts Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Land Nordrhein-Westfalen

      Žalovaná: Sylvia Jansen

      Předběžné otázky

      První otázka

               a)

               Je slučitelné se smyslem a účelem ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je přílohou směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999, vycházet při právním přezkumu, zda je v konkrétním případě na základě objektivních důvodů ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 písm. a) rámcové dohody odůvodněna dohoda o prodloužení pracovní smlouvy na dobu určitou, výlučně z podmínek v okamžiku uzavření této dohody o prodloužení pracovní smlouvy, aniž by byl zohledněn počet pracovních smluv na dobu určitou, které již této dohodě předcházely, nebo

               b)

               přikazuje smysl a účel ustanovení 5 bodu 1 písm. a) rámcové dohody, kterým je zabránit zneužívání spočívajícímu ve využívání po sobě jdoucích pracovních smluv, aby tak byly na „objektivní důvod“ kladeny tím přísnější požadavky, čím více po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou již předcházelo pracovní smlouvě, která má být nyní přezkoumána, resp. čím delší bylo časové období, během kterého byl dotčený zaměstnanec již dříve zaměstnán na základě po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou?

      Druhá otázka

   Brání ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou použití právní normy vnitrostátního práva jako je § 14 odst. 1 druhá věta bod 7 Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge (zákon o práci na částečný pracovní úvazek a smlouvách na dobu určitou, dále jen „TzBfG“), na základě níž jsou po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou pouze ve veřejné službě odůvodněny na základě „objektivního důvodu“, že pracovníkovi je vyplácena odměna z rozpočtových prostředků, jež jsou v souladu s rozpočtovými pravidly určeny pro pracovní poměry na dobu určitou, zatímco u zaměstnavatelů v soukromém sektoru nejsou takové hospodářské důvody uznávány jako „objektivní důvod“?

      Třetí otázka

               a)

               Je ustanovení o časovém omezení popsané v druhé předběžné otázce (v tomto případě § 14 odst. 1 druhá věta bod 7 TzBfG) v souladu s rámcovou dohodou tehdy, pokud ustanovení rozpočtových pravidel, na které odkazuje § 14 odst. 1 druhá věta bod 7 TzBfG, uvádí dostatečně konkrétní účel časového omezení, který souvisí především s dotčenou činností a s podmínkami jejího výkonu (viz k tomu rozsudek Soudního dvora ze dne 4. července 2006, Adeneler, C-212/04, výrok, bod 2)?

      Pokud bude třetí otázka pod písm. a) zodpovězena kladně:

               b)

               Je účel stanoven dostatečně konkrétně, jestliže Haushaltsgesetz, v projednávaném případě § 7 odst. 3 Hauhaltsgesetz Nordrhein-Westfalen 2004/5 (zákon o rozpočtu spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko pro období 2004/5, dále jen „HG NRW 2004/5“), pouze uvádí, že rozpočtové prostředky jsou určeny pro pracovní činnost na dobu určitou, která je vykonávána prostřednictvím „pomocné pracovní síly“?

      Pokud bude třetí otázku pod písm. b) zodpovězena kladně:

               c)

               Platí výše uvedené i v případě, že se činností „pomocné pracovní síly“ v tomto smyslu rozumí nejen činnost, která slouží buď k pokrytí přechodně zvýšeného množství práce nebo zastoupení pracovníka, který je stálým zaměstnancem a nemůže dočasně vykonávat práci, ve výkonu jeho činnosti, ale pokud je pojem „pomocná pracovní síla“ chápán také jako naplněný již tím, že je pracovníkovi vyplácena odměna z rozpočtových prostředků, které byly uvolněny proto, že pracovník, který je stálým zaměstnancem vykonávajícím práci na stejném pracovišti, nemůže tuto práci dočasně vykonávat, ačkoli má činnost, jíž je „pomocná pracovní síla“ pověřena, povahu činnosti trvalé potřeby zaměstnavatele, a která obsahově nesouvisí s činností pracovníka, který je stálým zaměstnancem a který nemůže svou práci dočasně vykonávat, nebo

               d)

               je výklad pojmu „pomocná pracovní síla“ popsaný v třetí otázce pod písm. c) v rozporu se smyslem a účelem rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, kterým je zabránit zneužívání spočívajícímu ve využívání po sobě jdoucích pracovních smluv, a v rozporu se zásadou formulovanou ve věci Angelidaki (rozsudek Soudního dvora ze dne 23. dubna 2009, C-378/07 až C-380/07, výrok bod 2), že ustanovení 5 bod 1 písm. a) rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou brání použití vnitrostátní právní úpravy, v jehož důsledku by „obnovování po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru bylo považováno za ospravedlněné „objektivními důvody“ ve smyslu zmíněného ustanovení pouze z toho důvodu, že jsou tyto smlouvy založeny na zákonných ustanoveních, která umožňují jejich obnovování k uspokojení určitých dočasných potřeb, zatímco ve skutečnosti jsou uvedené potřeby stálé a trvalé“?

      Čtvrtá otázka

   Porušuje členský stát ustanovení 8 bod 3 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, pokud do zákona, který je určen k provedení směrnice 1990/70/ES do vnitrostátního práva, zavádí obecně pro celou oblast veřejné služby takový důvod pro omezení délky trvání pracovní smlouvy na základě rozpočtových pravidel, jakým je důvod uvedený ve druhé otázce, jestliže tento důvod existoval ve vnitrostátním právu před přijetím směrnice 1990/70/ES ve srovnatelné formě pouze pro menší úseky veřejné služby (oblast vysokého školství)? Vede takové porušení k tomu, že vnitrostátní právní norma nesmí být nadále uplatňována?


title: Věc C-168/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Audiencia Provincial de Madrid ze dne 15. února 2005 ve věci Elisa María Mostaza Claro proti Movil Milenium, S.L.

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Audiencia Provincial de Madrid ze dne 15. února 2005 ve věci Elisa María Mostaza Claro proti Movil Milenium, S.L.
   (Věc C-168/05)
   (2005/C 155/08)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Audiencia Provincial de Madrid Audiencia Provincial de Madrid ze dne 15. února 2005 ve věci Elisa María Mostaza Claro proti Movil Milenium, S.L., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 14. dubna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Audiencia Provincial de Madrid žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Může ochrana spotřebitelů podle směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách znamenat, že soud, který rozhoduje o žalobě na neplatnost rozhodčího nálezu posuzuje platnost rozhodčí smlouvy a zruší nález z důvodu, že má za to, že uvedená rozhodčí smlouva obsahuje nepřiměřenou podmínku v neprospěch spotřebitele, pokud je tato otázka vznesena v řízení o neplatnost, ale nebyla spotřebitelem namítána v rozhodčím řízení?

      (1)  Úř. věst. L 95, 21.4.1993, s. 29


title: Věc C-226/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. dubna 2016 – Eni SpA, Eni Gas & Power France SA, Uprigaz - Union professionnelle des industries privées du gaz v. Premiér, Ministr životního prostředí, energetiky a moře

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. dubna 2016 – Eni SpA, Eni Gas & Power France SA, Uprigaz - Union professionnelle des industries privées du gaz v. Premiér, Ministr životního prostředí, energetiky a moře
   (Věc C-226/16)
   (2016/C 251/13)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Eni SpA, Eni Gas & Power France SA, Uprigaz - Union professionnelle des industries privées du gaz (Oborový svaz soukromého plynárenského odvětví)

      Žalovaní: Premiér, Ministr životního prostředí, energetiky a moře

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 8 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 994/2010 (1) ze dne 20. října 2010 vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát uložil dodavatelům zemního plynu dodatečné povinnosti vyplývající ze zahrnutí zákazníků, kteří nejsou uvedeni v čl. 2 odst. 1 téhož nařízení, mezi „chráněné zákazníky“, na základě jejichž spotřeby je vymezen rozsah skladovacích povinností, které mají zajistit kontinuitu dodávek?

               2)

               Musí být čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 994/2010 ze dne 20. října 2010 vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát uložil dodavatelům zemního plynu povinnosti týkající se objemů skladovaného plynu a souvisejícího těžebního výkonu, jakož i udržování skladovacích kapacit získaných na základě práv odpovídajících povinnosti udržovat zásoby na území tohoto členského státu, přičemž stanoví, že ministr při posouzení skladovacích kapacit dodavatele zohlední ostatní nástroje modulace, které má tento dodavatel k dispozici?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 994/2010 o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu a o zrušení směrnice Rady 2004/67/ES (Úř. věst. L 295, s. 1).


title: Věc T-190/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. března 2010 — KEK Diavlos v. Komise ( Finanční podpora vyplacená v rámci informačního programu pro evropské občany (Prince) — Projekt týkající se přípravy škol na zavedení eura — Rozhodnutí nařizující vrácení poskytnuté zálohy — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné posouzení )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. března 2010 — KEK Diavlos v. Komise
   (Věc T-190/07) (1)

   („Finanční podpora vyplacená v rámci informačního programu pro evropské občany (Prince) - Projekt týkající se přípravy škol na zavedení eura - Rozhodnutí nařizující vrácení poskytnuté zálohy - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
   2010/C 113/63
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: KEK Diavlos (Athény, Řecko) (zástupce: D. Chatzimichalis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Condou-Durande a S. Petrova, zmocněnci, ve spolupráci s E. Politis, advokátem)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 465 konečné ze dne 23. února 2006, kterým se žalobkyni ukládá povinnost vrátit zálohu zvýšenou o úroky z prodlení, vyplacenou na základě smlouvy o finanční pomoci uzavřené v rámci programu Prince pro operaci s názvem „The EURO — Its genuine and essential impact on schoolchildren“ (Eurogenesis), týkající se přípravy škol na zavedení eura.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               KEK Diavlos se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-103/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2012 — Shang v. OHIM (justing) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství justing — Starší národní obrazová ochranná známka JUSTING — Uplatnění seniority starší národní ochranné známky — Neexistence totožnosti označení — Článek 34 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2012 — Shang v. OHIM (justing)
   (Věc T-103/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství justing - Starší národní obrazová ochranná známka JUSTING - Uplatnění seniority starší národní ochranné známky - Neexistence totožnosti označení - Článek 34 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 65/25
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tiantian Shang (Řím, Itálie) (zástupce: A. Salerni, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Mannucci, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. prosince 2010 (věc R 1388/2010-2) týkajícímu se uplatnění seniority národní obrazové ochranné známky JUSTING, jejíž majitelkou je Tiantian Shang.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Tiantian Shang se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Věc T-353/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. února 2007 – Ontex v. OHIM – Curon Medical (CURON) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CURON — Námitky majitele slovní ochranné známky Společenství EURON — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. února 2007 – Ontex v. OHIM – Curon Medical (CURON)
   (Věc T-353/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CURON - Námitky majitele slovní ochranné známky Společenství EURON - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 82/74)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ontex NV (Buggenhout, Belgie) (zástupce: M. Du Tré, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vedlejší účastník před Soudem: Curon Medical Inc. (Sunnyvale, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: C. Algar, J. Cohen, solicitors a T. Ludbrook, barrister)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí R 22/2004-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 5. července 2004, které se týká námitkového řízení mezi Ontex NV a Curon Medical, Inc.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc C-522/13: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo n ° 1 de Ferrol – Španělsko) – Ministerio de Defensa, Navantia SA v. Concello de Ferrol „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hospodářská soutěž — Státní podpory — Článek 107 odstavec 1 SFEU — Pojem ‚státní podpora‘  — Daň z nemovitostí ze staveb a pozemků — Osvobození od daně“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/12

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ferrol – Španělsko) – Ministerio de Defensa, Navantia SA v. Concello de Ferrol
   (Věc C-522/13) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Hospodářská soutěž - Státní podpory - Článek 107 odstavec 1 SFEU - Pojem ‚státní podpora‘ - Daň z nemovitostí ze staveb a pozemků - Osvobození od daně“)
   (2014/C 439/16)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ferrol

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ministerio de Defensa, Navantia SA

      Žalovaný: Concello de Ferrol

      Výrok

   Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že osvobození od daně z nemovitostí vztahující se na pozemek ve vlastnictví státu, jenž je poskytnut do užívání podniku s výhradní kapitálovou účastí tohoto státu, přičemž tento podnik na uvedeném pozemku dodává zboží a poskytuje služby, které mohou být předmětem obchodu mezi členskými státy na trzích otevřených hospodářské soutěži, může představovat státní podporu zakázanou tímto ustanovením. Je však na předkládajícím soudu, aby určil, zda s ohledem na všechny relevantní aspekty sporu, který projednává, posouzené ve světle výkladu podaného Soudním dvorem Evropské unie, musí být takové osvobození od daně kvalifikováno jako státní podpora ve smyslu téhož ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14. 12. 2013.


title: Věc T-318/06: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Moreira da Fonseca v. OHIM – General Óptica (GENERAL OPTICA)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/70

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Moreira da Fonseca v. OHIM – General Óptica (GENERAL OPTICA)
   (Věc T-318/06)
   (2006/C 326/145)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alberto Jorge Moreira da Fonseca Lda (Santo Tirso, Portugalsko) (zástupce: M. Oehen Mendes, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: General Óptica SA (Barcelona, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. srpna 2006, jež bylo žalobci oznámeno dne 4. října 2006 v řízení o neplatnosti č. 827C (věc č. R 947/2005-1) a následně prohlásit ochrannou známku Společenství č. 573 592„GENERAL OPTICA“ podanou dne 10. července a zapsanou dne 13. září 1999 za neplatnou, nebo ji případně zrušit;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „GENERAL OPTICA“ pro služby ve třídě 42 (Služby očních optiků) – Ochranná známka Společenství č. 573 592

      Majitel ochranné známky Společenství: General Óptica SA

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobce

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Starší národní ochranné označení „Generalóptica“ pro dovoz a maloobchodní prodej optických, přesných a fotografických přístrojů

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení mimo jiné čl. 8 odst. 1 a 4 nařízení Rady č. 40/94 z důvodu, že existuje nebezpečí záměny obou označení a označení žalobce je chráněno v rámci vnitrostátní ochrany.
   Porušení pravidla 22 nařízení Komise č. 2868/95 tím, že OHIM nesplnil svou povinnost požádat žalobce, aby předložil důkazy o uplatňovaném předchozím užívání.


title: Věc T-781/16: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – Puma a další v. Komise

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/47

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – Puma a další v. Komise
   (Věc T-781/16)
   (2017/C 014/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) a 8 dalších (zástupce: E. Vermulst, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1395 ze dne 18. srpna 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. a Win Profile Industries Ltd o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 225, s. 52),

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 245. s. 16),

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1731 ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi General Footwear Ltd (Čína), Diamond Vietnam Co Ltd a Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 262, s. 4) a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise vůbec neměla pravomoc k přijetí napadených nařízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise neuvedla přesný právní základ pro přijetí napadených nařízení v rozporu s článkem 296 SFEU a porušila právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu žalobkyň.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že opětovné zahájení skončeného řízení týkajícího se obuvi a zpětně uložení antidumpingového cla, jehož platnost již vypršela, dodavatelům žalobkyň i) nemá právní základ a je založeno na zjevně nesprávném uplatnění článku 266 SFEU a základního nařízení, přičemž toto nařízení porušuje, ii) je v rozporu se zásadami ochrany legitimního očekávání, právní jistoty a zákazu zpětné účinnosti; a iii) je v rozporu s článkem 266 SFEU, porušuje čl. 5 odst. 4 SFEU a je založeno na zneužití pravomocí Komisí.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že zpětně uložení cla třemi napadenými nařízeními je vůči žalobkyním diskriminační.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že způsob posouzení tržního hospodářství a tvrzení dodavatelů žalobkyň o individuálním zacházení bylo diskriminační a vycházelo ze zneužití pravomoci Komise.


title: Věc C-362/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2009 Athinaïki Techniki AE proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. června 2009 ve věci T-94/05, Athinaïki Techniki AE v. Komise Evropských společenství

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2009 Athinaïki Techniki AE proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. června 2009 ve věci T-94/05, Athinaïki Techniki AE v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-362/09 P)
   2009/C 312/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Athinaïki Techniki AE (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, Athens Resort Casino AE Symmetochon

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení,

               —

               vyhovět návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uplatňuje čtyři důvody kasačního opravného prostředku.
   Podle prvního důvodu provedl Soud nesprávný výklad starší judikatury Soudního dvora, pokud jde o podmínky oprávněnosti zpětvzetí správního aktu. Zpětvzetí totiž k tomu, aby bylo platné, předpokládá, aby protiprávnost aktu byla určena a aby k odnětí došlo v přiměřené lhůtě. V projednávaném případě však k zpětvzetí aktu Komise došlo po více než čtyřech letech od jeho přijetí a nebylo poskytnuto žádné odůvodnění.
   Svým druhým důvodem společnost Athinaïki Techniki tvrdí, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nerozhodl o vznesené otázce ohledně zneužití pravomoci. Komise totiž při zpětvzetí sporného rozhodnutí chtěla dotčený akt vzít zpět nikoliv z důvodu dodržení zásady legality, ale aby se vyhnula přezkumu Soudem Společenství.
   Zatřetí navrhovatelka zpochybňuje, že její zájem na získání rozhodnutí o zrušení sporného rozhodnutí Komise nadále existuje, na rozdíl od toho, co bylo rozhodnuto v napadeném usnesení. Důsledky zpětvzetí dotčeného aktu Komisí se totiž nemohou omezit na pouhé znovuotevření předběžného vyšetřovacího řízení. Z rozsudku o zrušení vyplývala pro Komisi povinnost buď zahájit předběžné vyšetřovací řízení státních podpor, nebo vyzvat dotčený členský stát ke zrušení nebo změně dotčené podpory. Soud se tedy dopustil nesprávného právního posouzení tím, že měl za to, že povinnost znovuotevření předběžného vyšetřovacího řízení je jediným důsledkem zrušení napadeného rozhodnutí.
   Nakonec má navrhovatelka za to, že se Soud dopustil porušení překážky věci rozsouzené, vyplývající z rozsudku Soudního dvora v související věci C-521/06 P. Z tohoto rozsudku totiž vyplývá, že v rámci přezkumu státních podpor Komise nemohla setrvávat ve správní nečinnosti. Komise přitom právě zpětvzetím napadeného rozhodnutí přehodnotila nečinnost a Soud se dopustil dalšího nesprávného posouzení tím, že to neodmítl.


title: Věc C-483/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Marchena n °2 (Španělsko) dne 10. září 2013 — Unicaja Banco SA v. Steluta Grigore

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Marchena no 2 (Španělsko) dne 10. září 2013 — Unicaja Banco SA v. Steluta Grigore
   (Věc C-483/13)
   2013/C 352/07
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Unicaja Banco SA

      Žalovaný: Steluta Grigore

      Předběžné otázky

               1)

               Pokud vnitrostátní soud zjistí existenci zneužívající klauzule týkající se úroků z prodlení v rámci hypotečního úvěru, musí na základě směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a zejména s čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice, a za účelem zajištění ochrany spotřebitelů a uživatelů v souladu se zásadou rovnocennosti a zásadou efektivity konstatovat, že klauzule je neplatná a její obsah není závazný, nebo musí naopak ustanovení o úrocích zmírnit tím, že vrátí věc oprávněnému nebo poskytovateli úvěru za účelem přepočtení úroků?

               2)

               Stanoví druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013 jasné omezení ochrany zájmů spotřebitele tím, že implicitně ukládá soudu povinnost ustanovení o úrocích z prodlení, které je zneužívající povahy, zmírnit tím, že přepočítá sjednaný úrok a zachová v platnosti ustanovení, které mělo zneužívající povahu, namísto konstatování, že dané ustanovení je neplatné a není tedy pro spotřebitele závazné?

               3)

               Je druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013 v rozporu se směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a zejména s čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice, když brání uplatnění zásady rovnocennosti a zásady efektivity v oblasti ochrany spotřebitele a předchází použití sankce neplatnosti a nezávaznosti na ustanovení o úrocích z prodlení — u kterých je konstatována zneužívající povaha — sjednaných ve smlouvách o hypotečním úvěru uzavřených před vstupem v platnost zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29


title: Věc T-258/13: Žaloba podaná dne 3. května 2013 — Matratzen Concord v. OHIM — KBT (ARKTIS)

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/42

         Žaloba podaná dne 3. května 2013 — Matratzen Concord v. OHIM — KBT (ARKTIS)
   (Věc T-258/13)
   2013/C 207/70
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Matratzen Concord GmbH (Kolín, Německo) (zástupce: I. Selting, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita (Locarno, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. března 2013 ve věci R 2133/2011-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Slovní ochranná známka „ARKTIS“ pro výrobky zařazené do tříd 20 a 24 — ochranná známka Společenství č. 2 818 680

      Majitelka ochranné známky Společenství: KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na zrušení: Neužívání podle čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Návrhu bylo částečně vyhověno.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Žalobní důvody: Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. dubna 2005 ve věci C-140/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Články 43 ES a 48 ES — Oční optici — Podmínky usazování — Otevření a provozování prodejny oční optiky — Omezení — Odůvodněnost — Zásada proporcionality)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 21. dubna 2005
   ve věci C-140/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 43 ES a 48 ES - Oční optici - Podmínky usazování - Otevření a provozování prodejny oční optiky - Omezení - Odůvodněnost - Zásada proporcionality)
   (2005/C 143/07)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-140/03, Komise Evropských společenství, (zmocněnkyně: M. Patakia) proti Řecké republice (zmocněnkyně: E. Skandalou), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 27. března 2003, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, R. Silva de Lapuerta, C. Gulmann (zpravodaj), P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 21. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Řecká republika tím, že přijala a ponechala v platnosti zákon č. 971/79 o výkonu profese očního optika a o prodejnách oční optiky, který nedovoluje diplomovanému očnímu optikovi, který je fyzickou osobou, provozovat více než jednu prodejnu oční optiky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES.

               2)

               Řecká republika tím, že přijala a ponechala v platnosti zákon č. 971/79 a zákon č. 2646/98 o rozvoji národního systému sociální péče a jiných ustanoveních, které pro právnickou osobu podřizují možnost otevřít prodejnu oční optiky v Řecku podmínkám,

                           —

                           že povolení ke zřízení a provozování prodejny oční optiky je vydáno na jméno autorizovaného očního optika, který je fyzickou osobou, že osoba, která vlastní povolení k provozování prodejny, se podílí alespoň ve výši 50 % na základním kapitálu společnosti, jakož i na jejích ziscích a ztrátách, že společnost má formu veřejné obchodní společnosti nebo komanditní společnosti, a

                           —

                           že dotčený oční optik se podílí nanejvýš na jedné další společnosti, která je vlastníkem prodejny oční optiky, za podmínky, že povolení ke zřízení a provozování prodejny je vydáno na jméno jiného autorizovaného očního optika,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 48 ES.

               3)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc T-80/06: Žaloba podaná dne  3. března 2006  – Budapesti Erömü v. Komise

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/25

         Žaloba podaná dne 3. března 2006 – Budapesti Erömü v. Komise
   (Věc T-80/06)
   (2006/C 108/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Budapesti Erömü „Zártkörűen Működű Részvénytársaság“ (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: M. Powell, solicitor, C. Arhold, K. Struckmann, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 9. listopadu 2005 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve věci státní podpory C 41/2005 (ex NN 49/2005) – Uvízlé náklady Maďarsko, nebo jinak zrušit rozhodnutí v rozsahu, v jakém se dotýká smluv o nákupu elektřiny uzavřených žalobkyní;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               přijmout jakákoliv jiná či další opatření, jaká vyžaduje spravedlnost.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je oblastním dodavatelem tepla a výrobcem elektřiny v Maďarsku. V napadeném rozhodnutí Komise rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení údajné státní podpory ve formě smluv o nákupu elektřiny uzavřených mezi maďarskými výrobci elektřiny a maďarským veřejnoprávním operátorem sítě (1).
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že Komise neměla pravomoc přijmout napadené rozhodnutí. Podle žalobkyně z přílohy IV kapitoly 3 části 1 přístupové smlouvy (2) a čl. 1 odst. b) nařízení Rady č. 659/1999 (3) vyplývá, že Komise má pravomoc pouze v případě opatření státní podpory, která jsou platná po datu přistoupení nového členského státu. Žalobkyně tvrdí, že smlouvy o nákupu elektřiny byly uzavřeny před přistoupením a po vstupu již nejsou platné.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že se Komise dopustila zjevného právního a skutkového omylu tím, že zahájila formální vyšetřovací řízení, aniž by měla objektivní základ pro zjištění, že smlouvy žalobkyně o nákupu elektřiny obsahují státní podporu. Podle žalobkyně Komise neurčila povahu smluv žalobkyně o nákupu elektřiny ve světle okolností v době jejich uzavření, učinila nesprávné posouzení pojmu hospodářské zvýhodnění a pojmu narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES.
   Žalobkyně rovněž uplatňuje, že se Komise zmýlila pokud jde o zjištění, že smlouvy o nákupu elektřiny obsahují novou podporu, jelikož byly uzavřeny před otevřením maďarského trhu s elektřinou.
   Konečně, žalobkyně tvrdí, že odůvodnění napadeného rozhodnutí je nepřiměřené.

      (1)  Státní podpora — Maďarsko — Státní podpora č. C 41/2005 (ex NN 49/2005) — Uvízlé náklady Maďarsko — Výzva k předložení připomínek podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. C 324, s. 12)

      (2)  Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je za založena Evropská unie – Příloha IV: Seznam uvedený v článku 22 aktu o přistoupení – 3. Hospodářská soutěž (Úř. věst. L 236, s. 797)

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88] Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339)


title: Věc T-154/13: Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Jiangsu Jiasheng Photovoltaic Technology v. Komise

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/27

         Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Jiangsu Jiasheng Photovoltaic Technology v. Komise
   (Věc T-154/13)
   2013/C 123/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Jiangsu Jiasheng Photovoltaic Technology (Yixing, Čína) (zástupce: R. MacLean, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise obsažené v jejím dopise ze dne 3. ledna 2013, že se již nebude dále zabývat žádostí žalobkyně o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství („STH“),

               —

               uložil žalované a veškerým vedlejším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, protože se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když porušila právo žalobkyně na ochranu legitimního očekávání a zásadu proporcionality, a to tím, že v rámci antidumpingového šetření protiprávně a bez platného důvodu odmítla žádost žalobkyně o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, protože se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když porušila zásadu právní jistoty a zákazu zpětné účinnosti unijního práva, a to tím, že v rámci antidumpingového šetření protiprávně a bez platného důvodu odmítla žádost žalobkyně o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství.


title: Věc T-229/15: Žaloba podaná dne 4. května 2015 – European Dynamics Luxembourg a další v. Evropský orgán pro bankovnictví

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/31

         Žaloba podaná dne 4. května 2015 – European Dynamics Luxembourg a další v. Evropský orgán pro bankovnictví
   (Věc T-229/15)
   (2015/C 262/42)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko), European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgie) (zástupci: I. Ampazis a M. Sfyri, advokáti)

      Žalovaný: Evropský orgán pro bankovnictví (EBA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí EBA, oznámené žalobkyním dopisem výkonného ředitele Evropského orgánu pro bankovnictví ze dne 2. března 2015, kterým EBA odmítl nabídku pro položku č. 1 podanou žalobkyněmi v užším zadávacím řízení č. 2014/S 158–283576 (EBA/2014/06/OPS/SER/RT), nesoucím název „Zajištění dočasného personálu; Položka 1: Zajištění dočasného personálu pro informační technologie“;

               —

               uložil EBA náhradu škody vzniklé žalobkyním tím, že jim byla upřena možnost uzavřít rámcovou smlouvu BA/2014/06/OPS/SER/RT pro položku č. 1, přičemž tato škoda je odhadována ex aequo et bono na tři sta tisíc eur (3 00  000 eur), spolu s úroky plynoucími ode dne vyhlášení rozsudku, nebo v jiné výši, kterou bude Tribunál považovat za vhodnou, a

               —

               uložil EBA náhradu všech nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění ze strany EBA z důvodu nedostatečného odůvodnění posouzení technické nabídky žalobkyň.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zadávací dokumentace a unijních právních předpisů s ohledem na zjevně nesprávné posouzení.


title: Věc T-282/13: Žaloba podaná dne 22. května 2013 — Iglotex v. OHIM — Iglo Foods Group (IGLOTEX)

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/52

         Žaloba podaná dne 22. května 2013 — Iglotex v. OHIM — Iglo Foods Group (IGLOTEX)
   (Věc T-282/13)
   2013/C 207/84
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iglotex S.A. (Skórcz, Polsko) (zástupci: I. Helbig, P. Hansmersmann a S. Rengshausen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Iglo Foods Group Ltd (Feltham, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „IGLOTEX“ — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 283 367 pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „IGLO“ pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 5 740 238

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám pro všechny sporné výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-273/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Baranya Megyei Bíróság — Maďarsko) — Mecsek-Gabona Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága ( „DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 138 odst. 1 — Podmínky pro osvobození od daně plnění uvnitř Společenství, v jehož rámci má pořizovatel povinnost zajistit přepravu zboží, s nímž může od okamžiku jeho naložení nakládat jako vlastník — Povinnost prodávajícího prokázat, že zboží fyzicky opustilo území členského státu dodání — Vyškrtnutí identifikačního čísla pro DPH pořizovatele se zpětným účinkem“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Baranya Megyei Bíróság — Maďarsko) — Mecsek-Gabona Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-273/11) (1)

   (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 138 odst. 1 - Podmínky pro osvobození od daně plnění uvnitř Společenství, v jehož rámci má pořizovatel povinnost zajistit přepravu zboží, s nímž může od okamžiku jeho naložení nakládat jako vlastník - Povinnost prodávajícího prokázat, že zboží fyzicky opustilo území členského státu dodání - Vyškrtnutí identifikačního čísla pro DPH pořizovatele se zpětným účinkem)
   2012/C 355/09
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Baranya Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Mecsek-Gabona Kft

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Baranya Megyei Bíróság — Výklad čl. 138 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Podmínky pro osvobození od daně plnění uvnitř Společenství, v jehož rámci má pořizovatel povinnost zajistit přepravu zboží, s nímž může od okamžiku jeho naložení nakládat jako vlastník — Povinnost osoby povinné k dani prokázat, že zboží bylo přepraveno do jiného členského státu a že v důsledku této přepravy fyzicky opustilo území členského státu dodání

      Výrok

               1)

               Článek 138 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/88/EU ze dne 7. prosince 2010, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby za takových okolností, jaké jsou dány v původním řízení, nebyl prodávajícímu přiznán nárok na osvobození od daně u dodání uvnitř Společenství, je-li z hlediska objektivních okolností prokázáno, že prodávající nesplnil důkazní povinnosti nebo že věděl nebo měl vědět, že plnění, které uskutečnil, bylo součástí podvodu, jehož se dopustil pořizovatel, a nepřijal veškerá opatření, která po něm mohla být rozumně požadována k zabránění jeho vlastní účasti na tomto podvodu.

               2)

               Osvobození dodání uvnitř Společenství od daně ve smyslu čl. 138 odst. 1 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2010/88, nelze prodávajícímu odepřít pouze z toho důvodu, že správce daně jiného členského státu vyškrtl z rejstříku identifikační číslo pro DPH pořizovatele sice až po dodání zboží, avšak se zpětným účinkem k datu před tímto dodáním.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-193/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Gόrażdże Cement v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 — Rozhodnutí Komise nevznášet za určitých podmínek námitky — Pravomoc členských států při individuálním přidělování povolenek na emise — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Gόrażdże Cement v. Komise
   (Věc T-193/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 - Rozhodnutí Komise nevznášet za určitých podmínek námitky - Pravomoc členských států při individuálním přidělování povolenek na emise - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 301/60)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gόrażdże Cement S.A. (Chorula, Polsko) (zástupci: P. Muñiz, advokát, a R. Forbes, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a D. Lawunmi, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskou republikou pro období 2008 až 2012 v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631)
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Gόrażdże Cement S.A. ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-224/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bolzano — Itálie) — trestní řízení proti Martha Nussbaumer ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Směrnice 92/57/EHS — Minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví na dočasných nebo mobilních staveništích — Článek 3 — Povinnost určit koordinátora pro otázky bezpečnosti a ochrany zdraví, jakož i sestavit plán bezpečnosti a ochrany zdraví )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bolzano — Itálie) — trestní řízení proti Martha Nussbaumer
   (Věc C-224/09) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Směrnice 92/57/EHS - Minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví na dočasných nebo mobilních staveništích - Článek 3 - Povinnost určit koordinátora pro otázky bezpečnosti a ochrany zdraví, jakož i sestavit plán bezpečnosti a ochrany zdraví)
   2010/C 328/11
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bolzano

      Účastnice původního trestního řízení

   Martha Nussbaumer

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Bolzano — Výklad článku 3 směrnice Rady 92/57/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví na dočasných nebo mobilních staveništích (osmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 245, s. 6) — Soukromé práce nepodléhající stavebnímu povolení — Výjimka z povinnosti určit koordinátora pro otázky bezpečnosti a ochrany zdraví při vypracovávání projektu stavby a při jejím provádění.

      Výrok

               1)

               Článek 3 směrnice Rady 92/57/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví na dočasných nebo mobilních staveništích (osmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), musí být vykládán následovně:

                           —

                           odstavec 1 uvedeného článku brání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje odchýlit se na staveništi, které zahrnuje soukromé práce nepodléhající stavebnímu povolení a na kterém bude přítomen více než jeden podnik, od povinnosti stavebníka nebo vedoucího stavby určit koordinátora bezpečnosti a ochrany zdraví při vypracovávání projektu stavby nebo v každém případě před prováděním prací;

                           —

                           odstavec 2 téhož článku brání vnitrostátní právní úpravě, která omezuje povinnost koordinátora pro provádění stavby sestavit plán bezpečnosti a ochrany zdraví pouze na případ, kdy na staveništi soukromých prací nepodléhajících stavebnímu povolení působí více než jeden podnik, a která nepoužívá jako kritérium pro tuto povinnost zvláštní rizika uvedená v příloze II uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc C-233/10: Žaloba podaná dne 11. května 2010 — Evropská komise v. Nizozemské království

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/13

         Žaloba podaná dne 11. května 2010 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-233/10)
   2010/C 195/18
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a H. te Winkel, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že nepřijalo všechny správní a právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES ze dne 5. září 2007, kterou se mění směrnice Rady 92/49/EHS a směrnice 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES a 2006/48/ES, pokud jde o procesní pravidla a hodnotící kritéria pro obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru (1) nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 7 této směrnice.

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 20. března 2009.

      (1)  Úř. věst. L 247, s. 1.


title: Věc C-367/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hof van Cassatie van België ze dne  6. září 2005  v trestním řízení proti Normě Kraaijenbrink

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hof van Cassatie van België ze dne 6. září 2005 v trestním řízení proti Normě Kraaijenbrink
   (Věc C-367/05)
   (2006/C 48/21)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Hof van Cassatie van België ze dne 6. září 2005 v trestním řízení proti Normě Kraaijenbrink, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 29. září 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hof van Cassatie van België žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být článek 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody (1) ze dne 19. června 1990 ve spojení s článkem 71 téže úmluvy vykládán v tom smyslu, že trestná jednání spočívající v získávání, držení a převodu peněžních prostředků v cizí měně z obchodů s omamnými látkami (která jsou v Nizozemsku stíhána a trestána jako podílnictví podle článku 416 trestního zákoníku), a která se liší od trestných jednání spočívajících v tom, že peněžní prostředky pocházející z obchodu s omamnými látkami získané v Nizozemsku jsou prostřednictvím směnáren uvedeny do oběhu v Belgii (přičemž tyto činy jsou v Belgii stíhány jako podílnictví a další jednání v souvislosti s věcmi pocházejícími z trestné činnosti podle článku 505 trestního zákoníku), mají být rovněž pokládána za „totožný čin“ ve smyslu výše uvedeného článku 54, pokud soud zjistí, že jsou spojeny jednotným úmyslem a představují tudíž z právního hlediska jediný čin?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Musí být obrat „nesmí být stíhán za totožný čin“ v článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody vykládán v tom smyslu, že pokud se „totožným činem“ rozumí i různé činy, které jsou spojeny jednotným úmyslem a představují proto jediný čin, znamená to, že obžalovaný z trestného činu praní špinavých peněz v Belgii již nemůže být stíhán od okamžiku, kdy byl odsouzen v Nizozemsku za jiné činy spáchané s týmž úmyslem, bez ohledu na všechny ostatní činy, jež byly spáchány ve stejném období, které však byly v Belgii známy nebo stíhány teprve po nabytí právní moci zahraničního rozsudku, nebo může v tomto případě soud, který o činu rozhoduje, dodatečně potrestat tyto ostatní činy s přihlédnutím k již uloženým trestům, s výhradou, že se mu tyto tresty jeví jako dostatečné pro spravedlivé potrestání všech trestných činů a že souhrn uložených trestů nesmí překročit maximální výši nejtěžšího trestu?

      (1)  Úř. věst. L 239, s. 19.


title: Věc C-225/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Reggio Calabria (Itálie) dne 15. května 2015 – trestní řízení proti Domeni POLITANO'

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Reggio Calabria (Itálie) dne 15. května 2015 – trestní řízení proti Domeni POLITANO'
   (Věc C-225/15)
   (2015/C 262/08)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Reggio Calabria

      Účastník původního řízení

   Domeni POLITANO'

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 49 SFEU, jakož i zásadu rovného zacházení a zásadu efektivity vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě v oblasti hazardních her, která vyžaduje vyhlášení nové veřejné soutěže (podle [čl. 10 odst. 9]g zákona č. 44 ze dne 26. dubna 2012) na udělení koncesí, jež obsahuje ustanovení o vyloučení podniků z veřejné soutěže pro nesplnění hospodářských a finančních předpokladů, protože nestanoví náhradní kritéria namísto podmínky dvou bankovních referencí od dvou rozdílných finančních institucí?“

               2)

               Je třeba článek 47 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě v oblasti hazardních her, která vyžaduje vyhlášení nové veřejné soutěže (podle [čl. 10 odst. 9]g zákona č. 44 ze dne 26. dubna 2012) na udělení koncesí, [jež obsahuje ustanovení o vyloučení podniků z veřejné soutěže] pro nesplnění hospodářských a finančních předpokladů, protože nestanoví náhradní dokumenty a možnosti stanovené v nadnárodních právních předpisech?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).


title: Věc T-139/16: Žaloba podaná dne 31. března 2016 – SDSR v. EUIPO – Berghaus (BERG OUTDOOR)

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/33

         Žaloba podaná dne 31. března 2016 – SDSR v. EUIPO – Berghaus (BERG OUTDOOR)
   (Věc T-139/16)
   (2016/C 175/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sports Division SR, SA (SDSR) (Matosinhos, Portugalsko) (zástupci: A. Sebastião a J. Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Berghaus Ltd (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu k obrazové ochranné známce obsahující slovní prvky „BERG OUTDOOR“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 116 936.

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení.

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. ledna 2016, ve věci R 153/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO provést zápis mezinárodní ochranné známky č. 1116936 s vyznačením Evropské unie jako celku;

               —

               uložil vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-70/12: Žaloba podaná dne 4. července 2012 — ZZ v. SEAE

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/29

         Žaloba podaná dne 4. července 2012 — ZZ v. SEAE
   (Věc F-70/12)
   2012/C 258/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský útvar pro vnější činnost

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AD 13 v rámci povyšovacího řízení 2011.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2011, kterým se žalobce nepovyšuje do platové třídy AD 13 v rámci povyšovacího řízení 2011;

               —

               uložit SEAE náhradu nákladů řízení.


title: Posudek 3/15: Žádost o posudek podaná Evropskou komisí na základě čl. 218 odst. 11 SFEU

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/13

         Žádost o posudek podaná Evropskou komisí na základě čl. 218 odst. 11 SFEU
   (Posudek 3/15)
   (2015/C 311/15)
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Žadatelka

   Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, B. Hartmann, J. Samnadda, zmocněnci)

      Otázka položená Soudnímu dvoru

   Má Evropská unie výlučnou pravomoc uzavřít Marrákešskou smlouvu o usnadnění přístupu k publikovaným dílům nevidomým a zrakově postiženým osobám či osobám s jinými poruchami čtení tištěného textu?


title: Věc C-158/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 1. dubna 2011 — Auto 24 SARL v. Jaguar Land Rover France

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 1. dubna 2011 — Auto 24 SARL v. Jaguar Land Rover France
   (Věc C-158/11)
   2011/C 179/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: Auto 24 SARL

      Odpůrkyně v řízení o kasační stížnosti: Jaguar Land Rover France

      Předběžné otázky

   Co je třeba rozumět pod pojmem „specifikovaná kritéria“ uvedeným v čl. 1 odst. 1 písm. f) nařízení o výjimce č. 1400/2002 (1) v souvislosti s kvantitativní selektivní distribucí?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel (Úř. věst. L 203, s. 30; Zvl. vyd. 08/02, s. 158).


title: Věc C-78/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. ledna 2013 Constantin Hârsulescu proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2012 ve věci T-400/12, Hârsulescu v. Rumunsko

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. ledna 2013 Constantin Hârsulescu proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2012 ve věci T-400/12, Hârsulescu v. Rumunsko
   (Věc C-78/13 P)
   2013/C 377/09
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Constantin Hârsulescu (zástupce: I. L. Cioplea, advokát)

      Další účastník řízení: Rumunsko
   Usnesením ze dne 3. října 2013 Soudní dvůr (desátý senát) zamítl kasační opravný prostředek a žádost o právní pomoc


title: Věc C-130/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. září 2014 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/16

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. září 2014 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-130/14) (1)

   (2014/C 431/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


title: Věc C-248/14 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2016 – Schwenk Zement KG v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Trh s cementem a příbuznými výrobky — Správní řízení — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 18 odst. 1 a 3 — Rozhodnutí s žádostí o informace — Odůvodnění — Upřesnění žádosti“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2016 – Schwenk Zement KG v. Evropská komise
   (Věc C-248/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Trh s cementem a příbuznými výrobky - Správní řízení - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 18 odst. 1 a 3 - Rozhodnutí s žádostí o informace - Odůvodnění - Upřesnění žádosti“)
   (2016/C 156/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schwenk Zement KG (zástupci: M. Raible a S. Merz, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: M. Kellerbauer, L Malferrari a R. Sauer, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 14. března 2014, Schwenk Zement v. Komise (T-306/11, EU:T:2014:123), se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí Komise C (2011) 2367 final ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc COMP/39520 – Cement a příbuzné výrobky) se zrušuje.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se ji náhrada nákladů řízení vynaložených společností Schwenk Zement KG v řízení v prvním stupni ve věci T-306/11 i v řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-233/05: Žaloba podaná dne 23. června 2005 Nomura Principal Investment Plc a Nomura International Plc proti Komisi Evropských společenství

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/46

         Žaloba podaná dne 23. června 2005 Nomura Principal Investment Plc a Nomura International Plc proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-233/05)
   (2005/C 217/100)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. června 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Nomura Principal Investment Plc a Nomura International Plc, se sídlem v Londýně (Spojené království), zastoupenými C.-D. Ehlermannem, F. Louisem, A. Vallerym a G. Axel Gutermuthem, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise D(2005) 3507 ze dne 13. dubna 2005 v celém rozsahu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise v napadeném rozhodnutí potvrdila své odepření zpřístupnit žalobcům kopii nedůvěrné verze všech dokumentů shromážděných během postupů a vyšetřování, které vedly k přijetí rozhodnutí Komise ze dne 14. července 2004 ve věci státní podpory č. CZ 46/2003 – Česká republika – Investiční a poštovní banka, a.s. (IPB)/Československá obchodní banka, a.s. (ČSOB).
   Žalobci mají za to, že Komise nesprávně použila výjimku v čl. 4 odst. 2 třetím pododstavci nařízení 1049/2001 (1) na všechny dotčené dokumenty a že mimo jiné neprovedla jednotlivé posouzení obsahu dokumentů.
   Žalobci s ohledem na dokumenty pocházející od českých orgánů a vnitřní dokumenty Komise uplatňují, že Komise nesprávně použila výjimky stanovené v čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci a čl. 4 odst. 5 nařízení.
   Žalobci mají krom toho za to, že Komise se dopustila pochybení, když odepřela částečně zpřístupnit požadované dokumenty podle čl. 4 odst. 6 nařízení, a že neposkytla dostatečné odůvodnění v souladu s článkem 253 ES.
   Konečně žalobci se domnívají, že výjimky v čl. 4 odst. 2 třetí odrážce a čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci nařízení by se neměly uplatnit a dokumenty by měly být zpřístupněny v převažujícím veřejném zájmu na ochranu integrity státních podpor Evropské unie a politiky rozšíření.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001 L 145, s. 43).