title: Věc T-607/18: Usnesení Tribunálu ze dne 9. října 2019 – Essity Hygiene a Health v. EUIPO (Znázornění listu) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující list – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Zrušení napadeného rozhodnutí – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/54

      Usnesení Tribunálu ze dne 9. října 2019 – Essity Hygiene a Health v. EUIPO (Znázornění listu)
      (Věc T-607/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující list - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Zrušení napadeného rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 423/68)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Essity Hygiene and Health AB (Göteborg, Švédsko) (zástupce: U. Wennermark, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. července 2018 (věc R 2196/2017-5), týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení znázorňujícího list jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

                  2)

                     Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-467/19 PPU: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad - Bulharsko) – trestní řízení proti QR („Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Směrnice (EU) 2016/343 – Článek 7 odst. 4 – Posílení některých aspektů presumpce neviny a práva být přítomen při trestním řízení před soudem – Právo nevypovídat a právo neobviňovat sám sebe – Dohoda uzavřená mezi státním zástupcem a pachatelem trestného činu – Schválení takové dohody soudcem – Podmínka – Souhlas ostatních obviněných – Listina základních práv Evropské unie – Nepoužitelnost“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/20

      Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad - Bulharsko) – trestní řízení proti QR
      (Věc C-467/19 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice (EU) 2016/343 - Článek 7 odst. 4 - Posílení některých aspektů presumpce neviny a práva být přítomen při trestním řízení před soudem - Právo nevypovídat a právo neobviňovat sám sebe - Dohoda uzavřená mezi státním zástupcem a pachatelem trestného činu - Schválení takové dohody soudcem - Podmínka - Souhlas ostatních obviněných - Listina základních práv Evropské unie - Nepoužitelnost“)
      (2019/C 423/25)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Účastník původního trestního řízení

      QR

         za účasti: Specializirana prokuratura, YM, ZK, HD

         Výrok

      Článek 7 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem, musí být vykládán v tom smyslu, že neupravuje otázku, zda v případě takové dohody o vině a trestu, o jakou jde ve věci v původním řízení, uzavřené mezi osobou obviněnou z údajné účasti na zločinecké skupině a státním zástupcem, může či nesmí být její schválení soudcem podmíněno tím, že ostatní osoby obviněné z účasti na této zločinecké skupině udělí souhlas s uzavřením této dohody.

         (1)  Úř. věst. C 280, 19.8.2019.


title: Věc C-548/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Saarländisches Oberlandesgericht - Německo) – BGL BNP Paribas SA v. TeamBank AG Nürnberg („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Soudní spolupráce v občanských věcech – Nařízení (ES) č. 593/2008 – Právo rozhodné pro smluvní závazkové vztahy – Článek 14 – Postoupení pohledávky – Účinky vůči třetím stranám“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/14

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Saarländisches Oberlandesgericht - Německo) – BGL BNP Paribas SA v. TeamBank AG Nürnberg
      (Věc C-548/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 593/2008 - Právo rozhodné pro smluvní závazkové vztahy - Článek 14 - Postoupení pohledávky - Účinky vůči třetím stranám“)
      (2019/C 423/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Saarländisches Oberlandesgericht

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: BGL BNP Paribas SA

         Žalovaná: TeamBank AG Nürnberg

         Výrok

      Článek 14 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) musí být vykládán v tom smyslu, že ani přímo, ani per analogiam neurčuje právo rozhodné pro účinky postoupení pohledávky vůči třetím stranám v případě vícenásobného postoupení, při kterém týž věřitel opakovaně postoupí pohledávku několika postupníkům.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-679/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Ilfov (Rumunsko) dne 12. září 2019 – NL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Ilfov (Rumunsko) dne 12. září 2019 – NL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București
      (Věc C-679/19)
      (2019/C 423/27)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Ilfov

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: NL

         Odpůrce: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 9 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 (1) o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící vykládán v tom smyslu, že brání takové sankci, jakou je sankce stanovená v čl. 653 písm. i) nařízení vlády č. 707/2006, který stanoví, že peněžní hotovost, která nebyla celním orgánům písemně ohlášena a překračuje limit 10 000 eur, je s konečnou platností zabavena v plné výši?

                  2)

                  Musí být čl. 9 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členské státy uplatňovaly sankci ve formě úplného zabavení neohlášené částky v případě neexistence předchozího nebo následného ověření původu nebo určení částek a bez ohledu na jejich původ nebo místo určení?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 ze dne 26. října 2005 o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící (Úř. věst. L 309, 25.11.2005, s. 9).


title: Věc C-683/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 16. září 2019 – Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L. v. Administración del Estado a další

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 16. září 2019 – Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L. v. Administración del Estado a další
      (Věc C-683/19)
      (2019/C 423/28)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L.

         Odpůrci: Administración del Estado, Iberdrola, S.A., Gas Natural SDG, S.A., EDP España, S.A., CIDE, Asociación de Distribuidores de Energía Eléctrica, Endesa, S.A., Agri-Energía, S.A., Navarro Generación, S.A., Electra del Cardener, Serviliano García, S.A., Energías de Benasque, S.L., Candín Energía, S.L., Cooperativa Eléctrica Benéfica Catralense, Cooperativa Valenciana, Eléctrica Vaquer, S.A., Hijos de José Bassols, S.A., Electra Aduriz, S.A., El Gas, S.A., Estabanell y Pahisa, S.A., Electra Caldense, S.A., Cooperativa Popular de Fluid Electric Camprodon, S.C.C.L., Fuciños Rivas, S.L., Electra del Maestrazgo, S.A.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je podle doktríny stanovené Soudním dvorem — mimo jiné v rozsudcích ze dne 20. dubna 2010 (věc C-265/08, Federutility (1)) a ze dne 7. září 2016 (věc C-121/15, ANODE) (2) — slučitelná s požadavky čl. 3 odst. 2 směrnice 2009/72/ES (3) vnitrostátní právní úprava, jako je čl. 45 odst. 4 zákona č. 24/2013 ze dne 26. prosince, dále rozvíjená v článcích 2 a 3 královské vyhlášky č. 968/2014 ze dne 21. listopadu, která financování sociálních bonusů rozděluje mezi určité subjekty v elektrizační soustavě — mateřské společnosti skupin společností, nebo případně společnosti, které vyvíjejí souběžně činnosti výroby, distribuce a prodeje elektrické energie, přičemž některé z těchto povinných subjektů mají minimální specifickou váhu v odvětví jako celku, zatímco jiné subjekty nebo skupiny podniků jsou od této zátěže naopak osvobozeny, ačkoli mohou mít lepší podmínky k převzetí těchto nákladů, ať už z důvodu objem obchodů, z důvodu relativní důležitosti v některém z odvětví činnosti, nebo proto, že vykonávají souběžně a uceleně dvě z těchto činností?

                  2)

                  Je či není slučitelná s požadavkem přiměřenosti stanoveným v citovaném čl. 3 odst. 2 směrnice 2009/72/ES vnitrostátní právní úprava, z níž vyplývá, že povinnost financování sociálních bonusů není stanovena formou výjimky, ani v omezeném časovém rozsahu, nýbrž na neurčito a bez možnosti zrušení, či jakékoli kompenzace?

         (1)  EU:C:2010:205

         (2)  EU:C:2016:637

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. L 211, 14.8.2009, s. 55).


title: Věc C-691/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Alicante (Španělsko) dne 18. září 2019 – Banco Santander, SA v. VF a WD

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Alicante (Španělsko) dne 18. září 2019 – Banco Santander, SA v. VF a WD
      (Věc C-691/19)
      (2019/C 423/29)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Alicante

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: Banco Santander, SA

         Další účastníci odvolacího řízení: VF a WD

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je se zásadou nezávaznosti zakotvenou v čl. 6 odst. 1 směrnice (1) slučitelný soudní výklad (spočívající v tom, že vrácení bezdůvodně uhrazených částek na základě ujednání týkajícího se nákladů obsaženého ve spotřebitelské smlouvě o hypotečním úvěru není účinkem určení neplatnosti, nýbrž předmětem samostatné žaloby s tím, že právo podat tuto žalobu podléhá promlčení), který umožňuje, aby spotřebitel zůstal definitivně vázán ujednáním týkajícím se nákladů, jakmile nebude moci dosáhnout vrácení uhrazených částek, pokud je uvedené právo podat žalobu promlčeno?

                  2)

                  Je s uvedenou zásadou slučitelný institut promlčení práva na vrácení částek bezdůvodně uhrazených na základě použití ujednání, jehož neplatnost byla určena, když by mohl znamenat pozbytí práva na vrácení částek navzdory určení neplatnosti ujednání?

                  3)

                  V případě, že bude odpovězeno kladně, musí být pojem „přiměřená promlčecí lhůta“, o němž se zmiňuje SDEU, vykládán výlučně pomocí vnitrostátních kritérií, anebo naopak musí přiměřenost splňovat určité nároky za účelem zajištění nejnižšího stupně ochrany úvěrovaných spotřebitelů v celé Evropské unii a neohrožení podstatného obsahu práva nebýt vázán ujednáním, které bylo prohlášeno za zneužívající?

                  4)

                  V případě, že bude rozhodnuto tak, že přiměřenost promlčecí lhůty musí splňovat určité minimální nároky, může přiměřenost záviset na okamžiku, kdy může být podle vnitrostátní právní úpravy podána žaloba? Je přiměřené, aby promlčecí lhůta počala běžet v den uzavření smlouvy, anebo naopak zásada nezávaznosti zneužívajících ujednání vyžaduje předchozí či současné určení neplatnosti ujednání týkajícího se nákladů, aby měl úvěrovaný přiměřenou lhůtu k tomu požadovat vrácení bezdůvodně zaplacených částek?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26).


title: Věc C-692/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Watfort Employment Tribunal (Spojené království) dne 19. září 2019 – B v. Yodel Delivery Network Ltd

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Watfort Employment Tribunal (Spojené království) dne 19. září 2019 – B v. Yodel Delivery Network Ltd
      (Věc C-692/19)
      (2019/C 423/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Watfort Employment Tribunal

         Účastníci původního řízení

      Žalobce: B

         Žalovaná: Yodel Delivery Network Ltd

         Předběžné otázky

                  1.

                  Odporují směrnici 2003/88/ES (1) o některých aspektech úpravy pracovní doby ustanovení vnitrostátního práva, která vyžadují, aby se jednotlivec zavázal vykonat veškerou práci nebo poskytnout veškeré služby, které jsou od něj vyžadovány, „osobně“, aby spadal do působnosti této směrnice?

                  2.

                  Zejména:

                              2.1.

                              Je skutečnost, že jednotlivec má právo zajistit výkon po něm požadované práce nebo poskytnutí po něm požadovaných služeb, a to zcela či zčásti, prostřednictvím subdodavatelů nebo „náhradníků“, nutno vykládat tak, že tohoto jednotlivce nelze považovat za pracovníka ve smyslu směrnice 2003/88/ES, a to buď:

                                          2.1.1.

                                          vůbec (právo poskytnout plnění prostřednictvím náhradníka není s postavením pracovníka slučitelné); nebo

                                          2.1.2.

                                          pouze ve vztahu k období, kdy tento jednotlivec toto právo poskytnout plnění prostřednictvím náhradníka vykonává (takže ve vztahu k obdobím, kdy tento jednotlivec vykonává práci nebo poskytuje služby sám, za pracovníka považován být má)?

                              2.2.

                              Je pro určení postavení určitého žalobce jako pracovníka pro účely směrnice 2003/88/ES podstatné, že tento konkrétní žalobce ve skutečnosti nevyužil práva poskytnout plnění prostřednictvím subdodavatele nebo využít náhradníka, pokud tak učinily jiné osoby najaté k poskytování plnění za v zásadě stejných podmínek?

                              2.3.

                              Je pro určení postavení určité osoby jako pracovníka pro účely směrnice 2003/88/ES podstatné, že jsou k poskytování plnění za v zásadě stejných podmínek, jaké platí pro daného konkrétního žalobce, najímány i jiné subjekty, včetně společností s ručením omezeným a komanditních společností?

                  3.

                  Je pro určení postavení určité osoby jako pracovníka pro účely směrnice 2003/88/ES podstatné, že údajný zaměstnavatel není povinen danému konkrétnímu žalobci nabídnout práci, tj. že je tato práce nabízena „dle potřeby“; nebo že daný konkrétní žalobce není povinen tuto práci přijmout, tj. že tato práce „vždy podléhá absolutnímu právu doručovatele nepřijmout kteroukoli nabízenou práci“?

                  4.

                  Je pro určení postavení určité osoby jako pracovníka pro účely směrnice 2003/88/ES podstatné, že daný konkrétní žalobce není povinen pracovat výlučně pro údajného zaměstnavatele, ale může současně poskytovat podobné služby pro jakoukoli třetí osobu, včetně přímých konkurentů údajného zaměstnavatele?

                  5.

                  Je pro určení postavení určité osoby jako pracovníka pro účely směrnice 2003/88/ES podstatné, že daný konkrétní žalobce ve skutečnosti svého práva poskytovat podobné služby pro třetí osoby nevyužil, pokud jiné osoby, které byly najaty k poskytování plnění za v zásadě stejných podmínek, tak činily?

                  6.

                  Jakým způsobem je pro účely [čl. 2 odst. 1] směrnice 2003/88/ES potřeba počítat pracovní dobu pracovníka za okolností, kdy daný konkrétní žalobce není povinen vykonávat práci v pevně určené pracovní době, ale může si stanovit svou vlastní pracovní dobu v rámci určitých parametrů, např. v době mezi 7.30 hod. a 21.00 hod? Jak je potřeba počítat pracovní dobu zejména v případě, že:

                              6.1.

                              dotčený jednotlivec není povinen pracovat během této doby výlučně pro údajného zaměstnavatele nebo z určitých činností prováděných během této doby (např. řízení) může mít prospěch jak údajný zaměstnavatel, tak i třetí osoba;

                              6.2.

                              dotčený pracovník má velkou volnost co do způsobu výkonu práce, takže si tento pracovník může čas výkonu práce přizpůsobit svým osobním potřebám a nemusí brát v potaz pouze zájmy údajného zaměstnavatele.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 2003, L 299, s. 9).


title: Věc C-712/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 24. září 2019 – Novo Banco S.A. v. Junta de Andalucía

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 24. září 2019 – Novo Banco S.A. v. Junta de Andalucía
      (Věc C-712/19)
      (2019/C 423/31)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Novo Banco S.A.

         Odpůrkyně: Junta de Andalucía

         Předběžné otázky

                  1)

                  Mají být články 49, 56 a 63 SFEU, které zaručují svobodu usazování, volný pohyb služeb a volný pohyb kapitálu, vykládány v tom smyslu, že brání zejména takovému systému odpočtů, jaký je stanoven v čl. 6 odst. 7 bodech 2 a 3 andaluského zákona 11/2010 ze dne 3. prosince 1992 o daňových opatřeních ke snížení veřejného deficitu a k zajištění udržitelnosti?

                  2)

                  Musí být daň z vkladů klientů u úvěrových institucí v Andalusii (IDECA) kvalifikována jako nepřímá daň, navzdory tomu, že ji čl. 6 odst. 2 andaluského zákona 11/2010 označuje za přímou daň, a pokud ano, jsou její existence a vybírání slučitelné s DPH, s ohledem na ustanovení článku 401 a čl. 135 odst. 1 písm. d) směrnice o DPH (1)?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-716/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Španělsko) dne 26. září 2019 – ZA a další v. Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Španělsko) dne 26. září 2019 – ZA a další v. Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA
      (Věc C-716/19)
      (2019/C 423/32)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: ZA, AZ, BX, CV, DU, ET

         Žalovaná: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze s ohledem na nařízení (ES) č. 1/2003 (1) mít za to, že skutky šetřené a prohlášené za prokázané v rozhodnutí vydaném vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu EU – když tento orgán postupuje podle článků 101 a 102 SFEU v rámci úloh, které mu jsou svěřeny podle citovaného nařízení a oznámení o spolupráci mezi Komisí a soudy členských států EU, jakož i oznámení Komise o spolupráci v rámci sítě orgánů pro hospodářskou soutěž (2004/C 101/03) ze dne 27. 4. 2004 – a které je posléze potvrzeno nejvyšším soudem a nabude právní moci, mají důkazní hodnotu úplného důkazu a mají podmiňující či předběžný účinek na rozhodnutí jiného soudu v pozdějších věcech týkajících se stejných skutků?

                  2)

                  V případě, že vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž rozhodne, že došlo k protiprávnímu jednání v souvislosti se sítí dohod, je nutno předpokládat – pokud ten, kdo se dopustil protiprávního jednání, neprokáže opak – že se obsah rozhodnutí vztahuje na všechny dohody tvořící tuto síť? Způsobují tedy rozhodnutí ve věcech sítí dohod obrácení důkazního břemene?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-728/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 2. října 2019 – Beverly Hills Teddy Bear Company v. PMS International Group

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 2. října 2019 – Beverly Hills Teddy Bear Company v. PMS International Group
      (Věc C-728/19)
      (2019/C 423/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Beverly Hills Teddy Bear Company

         Žalovaná: PMS International Group

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je pro vznik ochrany nezapsaného (průmyslového) vzoru Společenství dle článku 11 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 (1) ze dne 12. prosince 2001 (dále jen „nařízení“) na základě toho, že je tento (průmyslový) vzor zpřístupněn veřejnosti ve smyslu čl. 11 odst. 1, nezbytné, aby k události zpřístupnění ve smyslu čl. 11 odst. 2 došlo na území Společenství, nebo postačí, aby se tak stalo, ať již kdekoli, takovým způsobem, že během obvyklých obchodních činností mohla tato událost vejít ve známost v odborných kruzích činných v rámci Společenství a specializovaných v daném oboru [za předpokladu, že daný (průmyslový) vzor nebyl sdělen pod podmínkou utajení ve smyslu poslední věty čl. 11 odst. 2]?

                  2)

                  Je dnem rozhodným pro posouzení novosti (průmyslového) vzoru, pro nějž je požadována ochrana nezapsaného (průmyslového) vzoru Společenství, ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení den, kdy ochrana dotčeného (průmyslového) vzoru jako nezapsaného (průmyslového) vzoru Společenství vznikla v souladu s článkem 11 nařízení, nebo den, kdy rozhodná událost zpřístupnění tohoto (průmyslového) vzoru ve smyslu čl. 7 odst. 1 nařízení mohla vejít ve známost v odborných kruzích činných v rámci Společenství a specializovaných v daném oboru během obvyklých obchodních činností [za předpokladu, že daný (průmyslový) vzor nebyl sdělen pod podmínkou utajení ve smyslu poslední věty čl. 7 odst. 1], nebo jiný den, a pokud ano, tak který?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. 2002, L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


title: Věc C-729/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal in Northern Ireland (Spojené království) dne 2. října 2019 – TKF v. Department of Justice for Northern Ireland

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal in Northern Ireland (Spojené království) dne 2. října 2019 – TKF v. Department of Justice for Northern Ireland
      (Věc C-729/19)
      (2019/C 423/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal in Northern Ireland

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: TKF

         Žalovaný: Department of Justice for Northern Ireland

         Předběžné otázky

                  i.

                  Musí být čl. 75 odst. 2 nařízení o výživném (ES) č. 4/2009 (1) vykládán v tom smyslu, že se vztahuje pouze na „rozhodnutí“, která byla vydaná ve státech, jež byly unijními členskými státy v okamžiku vydání těchto rozhodnutí?

                  ii.

                  Vzhledem ke skutečnosti, že Polsko je v současné době členským státem Evropské unie, který je vázán Haagským protokolem, mohou být nyní rozhodnutí o výživném vydaná soudem v Polsku v letech 1999 a 2003, tedy před tím, než se Polsko stalo členským státem Evropské unie, zapsána a vykonána v jiném unijním členském státě na základě kterékoli části nařízení ES č. 4/2009 (nařízení o výživném), zejména:

                              a)

                              na základě čl. 75 odst. 3 a článku 56 nařízení o výživném;

                              b)

                              na základě čl. 75 odst. 2 a oddílu 2 kapitoly IV nařízení o výživném;

                              c)

                              na základě čl. 75 odst. 2 písm. a) a oddílu 3 kapitoly IV nařízení o výživném;

                              d)

                              na základě jakýchkoli jiných článků tohoto nařízení?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností (Úř. věst. 2009, L 7, s. 1).


title: Věc C-788/19: Žaloba podaná dne 23. října 2019 – Evropská komise v. Španělské království

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/30

      Žaloba podaná dne 23. října 2019 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-788/19)
      (2019/C 432/35)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: N. Gossement a C. Perrin, agentes)

         Žalovaný: Španělské království

         Návrhová žádání

                  —

                  Určit, že Španělské království tím, že:

                              —

                              nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 21, 45, 56 a 63 SFEU a z článků 28, 31, 36 a 40 Dohody o EHP.

                              —

                              stanovilo důsledky nesplnění informační povinnosti týkající se majetku a práv v zahraničí, nebo pozdního odevzdání formuláře „Modelo720“, které zahrnují kvalifikaci uvedených aktiv jako neodůvodněné kapitálové zisky, které se nepromlčují;

                              —

                              automaticky stanovilo paušální pokutu ve výši 150 % použitelnou v případě nesplnění informační povinnosti týkající se majetku a práv v zahraničí, nebo pozdního odevzdání formuláře „Modelo720“;

                  —

                  uplatnilo paušální pokutu ve výši 150 % použitelnou v případě nesplnění informační povinnosti týkající se majetku a práv v zahraničí, nebo pozdního odevzdání formuláře „Modelo720“, jejíž výše přesahuje výši sankcí stanovených v obecném režimu pro podobná porušení;

                  —

                  Uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Hlavní důvody a argumenty

      Španělské daňové předpisy ukládá daňovým rezidentům ve Španělsku povinnost deklarovat majetek a práva v zahraničí prostřednictvím formuláře daňového přiznání („Modelo 720“). V případě nesplnění či nesprávného splnění uvedené povinnosti se uplatní zvláštní sankční režim.
      Komise dospěla k závěru, že sankce spočívající v kvalifikaci uvedených aktiv jako kapitálové zisky, představuje neuplatnění promlčecích lhůt a paušální pokuty omezení základních svobod SFEU a EHP. Ačkoli tato opatření mohou v zásadě být vhodná k dosahování sledovaných cílů předcházet a bojovat proti daňovým únikům a podvodům, jsou nepřiměřená.


title: Věc C-599/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna 2019 Rietze GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 6. června 2019 ve věci T-43/18, Rietze GmbH & Co. KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna 2019 Rietze GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 6. června 2019 ve věci T-43/18, Rietze GmbH & Co. KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      (Věc C-599/19 P)
      (2019/C 432/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rietze GmbH & Co. KG (zástupce: M. Krogmann, advokát)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 24. října 2019 rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřijatelný a že navrhovatelka kasačního opravného prostředku ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-582/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2019 – Boxer Barcelona v. EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER BARCELONA) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie XBOXER BARCELONA – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie vyobrazující písmeno „x“ – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Skutečné užívání starší ochranné známky – Důkazy – Článek 18 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001 – Článek 47 odst. 2 nařízení 2017/1001 – Omezení přihlášky k zápisu před odvolacím senátem – Článek 49 odst. 1 nařízení 2017/1001“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2019 – Boxer Barcelona v. EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER BARCELONA)
      (Věc T-582/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie XBOXER BARCELONA - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie vyobrazující písmeno „x“ - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Důkazy - Článek 18 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001 - Článek 47 odst. 2 nařízení 2017/1001 - Omezení přihlášky k zápisu před odvolacím senátem - Článek 49 odst. 1 nařízení 2017/1001“)
      (2019/C 432/57)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Boxer Barcelona, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Palmero Cabezas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: X-Technology Swiss GmbH (Wollerau, Švýcarsko) (zástupce: A. Zafar, advokát)

         Předmět

      Žaloba proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. července 2018 (věc R 2186/2017-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi X-Technology Swiss a Boxer Barcelona.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Boxer Barcelona, SL, se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-703/19: Žaloba podaná dne 11. října 2019 – DD v. FRA

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/64

      Žaloba podaná dne 11. října 2019 – DD v. FRA
      (Věc T-703/19)
      (2019/C 432/75)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: DD (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

         Žalovaná: Agentura Evropské Unie pro základní práva (FRA)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  přiznal žalobci náhradu utrpěné nemajetkové újmy, jak je podrobně uvedeno v projednávané žalobě, která je ex aequo et bono odhadována na 50 000 eur;

                  —

                  zrušil rozhodnutí ředitele Agentury Evropské Unie pro základní práva (FRA) ze dne 21. prosince 2018, kterým se zamítá žádost žalobce podle čl. 90 odst. 1 služebního řádu;

                  —

                  případně zrušil rozhodnutí ředitele Agentury Evropské Unie pro základní práva (FRA) ze dne 24. června 2019, kterým se zamítá stížnost žalobce podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že inspektoři neměli zmocnění provést šetření případného porušení článku 17 nebo článku 11 služebního řádu žalobcem nebo prověřovat žalobcův email ze dne 5. března 2014 a že správní šetření nemá žádný právní základ. FRA porušila čl. 86 odst. 2 služebního řádu a čl. 2 odst. 1 rozhodnutí správní rady 2013/01.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že zahájení správního šetření se nezakládalo na důvodném podezření ze spáchání disciplinárního deliktu založeném na důkazu prima facie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že neinformování žalobce o zahájení správního šetření a nesdělení souvisejících rozhodnutí, když o ně požádal, jsou protiprávní.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nadměrné a nepřiměřené délky trvání šetření a postupu před zahájením disciplinárního řízení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že rozhodnutí, kterým bylo ukončeno šetření, nebylo odůvodněno a nebylo v souladu s článkem 3 přílohy IX služebního řádu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že zpráva o šetření obsahuje právní pochybení a zjevně nesprávné posouzení.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení důvěrnosti.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 písm. a) a čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 45/2001 (1).

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí, nedostatku objektivity a nestrannosti, jakož i ze zneužití pravomoci.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).


title: Věc T-58/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Mahr v. EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Xocolat – Starší slovní ochranná známka Evropské unie LUXOCOLAT – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Odůvodnění oznámení o námitce – Pravidlo 15 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 2 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625]“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Mahr v. EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat)
      (Věc T-58/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Xocolat - Starší slovní ochranná známka Evropské unie LUXOCOLAT - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Odůvodnění oznámení o námitce - Pravidlo 15 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 2 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625]“)
      (2019/C 432/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ramona Mahr (Vídeň, Rakousko) (zástupce: T. Rohracher, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: E. Śliwińska a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Vira, SL (Martorell, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. listopadu 2017 (věc R 541/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Especialidades Vira a paní Mahr.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Ramoně Mahr se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc T-10/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2019 – United States Seafoods v. EUIPO – (UNITED STATES SEAFOODS) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka UNITED STATES SEAFOODS – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/52

      Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2019 – United States Seafoods v. EUIPO – (UNITED STATES SEAFOODS)
      (Věc T-10/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka UNITED STATES SEAFOODS - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 432/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: United States Seafoods LLC (Seattle, Washington, Spojené státy) (zástupci: C. Spintig, S. Pietzcker a M. Prasse, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. října 2018 (věc R 817/2018-5) týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie pro obrazovou ochrannou známku UNITED STATES SEAFOODS.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnost United States Seafoods LLC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 93, 11.3.2019.


title: Věc T-361/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. listopadu 2019 – APEDA v. EUIPO – Burraq Travel & Tours General Tourism Office (SIR BASMATI RICE) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie SIR BASMATI RICE – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. listopadu 2019 – APEDA v. EUIPO – Burraq Travel & Tours General Tourism Office (SIR BASMATI RICE)
      (Věc T-361/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie SIR BASMATI RICE - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 432/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Agricultural and Processed Food Products Export Development Authority (APEDA) (Nové Dillí, Indie) (zástupce: N. Dontas, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Capostagno, J. Ivanauskas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Burraq Travel & Tours General Tourism Office SA (Atény, Řecko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. března 2018 (věc R 90/2017-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi APEDA a Burraq Travel & Tours General Tourism Office.

         Výrok

                  1)

                     Třetí bod výroku rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 22. března 2018 (věc R 90/2017-2), týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Agricultural and Processed Food Products Export Development Authority (APEDA) a společností Burraq Travel & Tours General Tourism Office SA, se zrušuje v rozsahu, v jakém vede k zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti obrazové ochranné známky Evropské unie SIR BASMATI RICE pro výrobky náležející do tříd 30, 31 a 33 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, kromě „sága’ a ‚umělé rýže [nevařené]“, které náleží do třídy 30.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem.

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Věc T-380/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2019 – Intas Pharmaceuticals v. EUIPO – Laboratorios Indas (INTAS) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie INTAS – Starší obrazové ochranné známky Evropské unie a národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „indas“ – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Podobnost označení a výrobků – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Důkaz o řádném užívání starších ochranných známek – Článek 47 nařízení 2017/1001“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2019 – Intas Pharmaceuticals v. EUIPO – Laboratorios Indas (INTAS)
      (Věc T-380/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie INTAS - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie a národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „indas“ - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost označení a výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Důkaz o řádném užívání starších ochranných známek - Článek 47 nařízení 2017/1001“)
      (2019/C 432/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Intas Pharmaceuticals Ltd (Ahmedabad, Indie) (zástupce: F. Traub, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcón, Španělsko) (zástupce: A. Gómez López, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. dubna 2018 (věc R 815/2017-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Laboratorios Indas a Intas Pharmaceuticals.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Intas Pharmaceuticals Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc C-802/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 31. října 2019 – Firma Z v. Finanzamt Y

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 31. října 2019 – Firma Z v. Finanzamt Y
      (Věc C-802/19)
      (2020/C 45/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Firma Z

         Žalovaný: Finanzamt Y

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je lékárna, která dodává léčivé přípravky veřejné zdravotní pojišťovně, v důsledku poskytnutí slevy pojištěnci zdravotního pojištění oprávněna na základě rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 24. října 1996, Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) snížit základ daně?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi: Je v rozporu se zásadami neutrality a rovného zacházení na vnitřním trhu, pokud základ daně může snížit lékárna v tuzemsku, ne však lékárna, která ve prospěch veřejné zdravotní pojišťovny uskutečňuje dodání zboží uvnitř Společenství z jiného členského státu, která jsou osvobozena od daně?


title: Věc C-804/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 31. října 2019 – BU v. Markt24 GmbH

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 31. října 2019 – BU v. Markt24 GmbH
      (Věc C-804/19)
      (2020/C 45/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Salzburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: BU

         Žalovaná: Markt24 GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Použije se článek 21 nařízení (EU) č. 1215/2012 (1) na pracovní poměr, u kterého sice byla v Rakousku uzavřena pracovní smlouva ohledně výkonu práce v Německu, ale zaměstnankyně, která byla v Rakousku po řadu měsíců připravena k výkonu práce, žádnou práci nevykonala?
                  V případě kladné odpovědi na první otázku

                  2.

                  Musí být článek 21 nařízení (EU) č. 1215/2012 vykládán tak, že lze použít vnitrostátní ustanovení, jako je § 4 odst. 1 písm. a) [Arbeits- und Sozialgerichtsgesetz (zákon o soudnictví ve věcech pracovního a sociálního práva, dále jen „ASGG“)], které zaměstnancům umožňuje (snadnější) podání žaloby v místě, kde po dobu trvání příslušného pracovního poměru mají bydliště nebo kde ho měli v době skončení dotčeného pracovního poměru?

                  3.

                  Musí být článek 21 nařízení (EU) č. 1215/2012 vykládán tak, že lze použít vnitrostátní ustanovení, jako je § 4 odst. 1 písm. d) ASGG, které zaměstnancům umožňuje (snadnější) podání žaloby v místě, kde má být zaplacena odměna nebo, pokud jejich pracovní poměr skončil, kde měla být zaplacena?

                  4.

                  V případě záporné odpovědi na druhou a třetí otázku

                              4.1.

                              Musí být článek 21 nařízení (EU) č. 1215/2012 vykládán tak, že v případě pracovního poměru, ve kterém zaměstnankyně nevykonala žádnou práci, musí být žaloba podána v členském státě, ve kterém zaměstnankyně byla připravena k výkonu práce?

                              4.2.

                              Musí být článek 21 nařízení (EU) č. 1215/2012 vykládán tak, že v případě pracovního poměru, ve kterém zaměstnankyně nevykonala žádnou práci, musí být žaloba podána v členském státě, ve kterém došlo ke sjednání a uzavření pracovní smlouvy, ačkoli v ní byl sjednán, resp. předpokládán výkon práce v jiném členském státě?
                              V případě záporné odpovědi na první otázku

                  5.

                  Použije se čl. 7 bod 1 nařízení (EU) č. 1215/2012 na pracovní poměr, u kterého sice byla v Rakousku uzavřena pracovní smlouva ohledně výkonu práce v Německu, ale zaměstnankyně, která byla v Rakousku po řadu měsíců připravena k výkonu práce, žádnou práci nevykonala, v případě, že lze použít vnitrostátní ustanovení, které zaměstnancům umožňuje (snadnější) podání žaloby v místě, kde po dobu trvání příslušného pracovního poměru mají bydliště nebo kde ho měli v době skončení dotčeného pracovního poměru, jako je § 4 odst. 1 písm. a) ASGG, nebo pokud lze použít vnitrostátní ustanovení, které zaměstnancům umožňuje (snadnější) podání žaloby v místě, kde má být zaplacena odměna nebo, pokud jejich pracovní poměr skončil, kde měla být zaplacena, jako je § 4 odst. 1 písm. d) ASGG?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 351, 20.12.2012, s. 1).


title: Věc C-808/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Gera (Německo) dne 4. listopadu 2019 – DS v. Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Gera (Německo) dne 4. listopadu 2019 – DS v. Volkswagen AG
      (Věc C-808/19)
      (2020/C 45/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Gera

         Účastníce původního řízení

         Žalobkyně: DS

         Žalovaná: Volkswagen AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být § 6 odst. 1 a § 27 odst. 1 [Verordnung über die EG-Genehmigung für Kraftfahrzeuge und ihre Anhänger sowie für Systeme, Bauteile und selbstständige technische Einheiten für diese Fahrzeuge (nařízení o ES schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků pro tato vozidla, dále jen „EG-FGV“] (1), resp. čl. 18 odst. 1 a čl. 26 odst. 1 směrnice 2007/46/ES (2) vykládány v tom smyslu, že pokud výrobce do vozidla zabudoval zakázané odpojovací zařízení ve smyslu čl. 5 odst. 2 a čl. 3 bodu 10 nařízení (ES) č. 715/2007 (3) a pokud je uvedení takového vozidla na trh v rozporu se zákazem uvádění vozidel na trh bez platného prohlášení o shodě podle § 27 odst. 1 EG-FGV (resp. se zákazem prodeje bez platného prohlášení o shodě podle čl. 26 odst. 1 směrnice 2007/46/ES), nesplnil svou povinnost vydat platné osvědčení podle § 6 odst. 1 EG-FGV (resp. svou povinnost přiložit prohlášení o shodě podle čl. 18 odst. 1 směrnice 2007/46/ES)?
                  V případě kladné odpovědi:

                              1

                                          a.

                                          Je cílem § 6 a § 27 EG-FGV, resp. čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článku 46 směrnice 2007/46/ES rovněž ochrana konečného zákazníka a – v případě dalšího prodeje na trhu s ojetými automobily – zejména ochrana následujícího nabyvatele automobilu, a to rovněž s ohledem na jeho dispoziční volnost a majetek? Má pořízení ojetého vozidla, které bylo na trh uvedeno bez platného prohlášení o shodě, nabyvatelem automobilu původ v okruhu nebezpečí, k jejichž odvrácení byla tato ustanovení přijata?

                  2.

                  Je cílem čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 rovněž ochrana konečného zákazníka a – v případě dalšího prodeje na trhu s ojetými automobily – zejména ochrana následujícího nabyvatele automobilu, a to rovněž s ohledem na jeho dispoziční volnost a majetek? Má pořízení ojetého vozidla, ve kterém je zabudováno zakázané odpojovací zařízení, nabyvatelem automobilu původ v okruhu nebezpečí, k jejichž odvrácení bylo toto ustanovení přijato?

                  3.

                  Musí být § 6 a § 27 EG-FGV, resp. čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článek 46 směrnice 2007/46/ES a čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládány v tom smyslu, že v případě jejich porušení musí být za předpokladu, že se konečný zákazník kvůli tomuto porušení může domáhat zpětného zrušení kupní smlouvy ohledně dotčeného vozidla a domáhá se ho, zcela nebo zčásti (popř.: jakým způsobem, resp. v jakém rozsahu?) upuštěno od započtení náhrady za faktické užívání vozidla na škodu vzniklou konečnému zákazníkovi? Změní se něco na tomto výkladu, pokud je dané porušení spojeno s uvedením schvalovacích orgánů a konečných zákazníků v omyl ohledně okolnosti, že jsou splněny všechny podmínky schválení a že lze dané vozidlo bez jakéhokoli omezení používat v silničním provozu, a s protiprávním jednáním a uváděním v omyl za účelem snížení nákladů a maximalizace zisku prostřednictvím velkého odbytu za současného obstarání si konkurenční výhody na úkor nic netušících zákazníků?

         (1)  Nařízení o ES schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků pro tato vozidla ze dne 3. února 2011 (BGBl. I s. 126), které bylo naposledy pozměněno článkem 7 nařízení ze dne 23. března 2017 (BGBl. I s. 522).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. 2007, L 263, s. 1).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1).


title: Věc C-809/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Gera (Německo) dne 4. listopadu 2019 – ER v. Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Gera (Německo) dne 4. listopadu 2019 – ER v. Volkswagen AG
      (Věc C-809/19)
      (2020/C 45/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Gera

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: ER

         Žalovaná: Volkswagen AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být § 6 odst. 1 a § 27 odst. 1 [Verordnung über die EG-Genehmigung für Kraftfahrzeuge und ihre Anhänger sowie für Systeme, Bauteile und selbstständige technische Einheiten für diese Fahrzeuge (nařízení o ES schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků pro tato vozidla, dále jen „EG-FGV“] (1), resp. čl. 18 odst. 1 a čl. 26 odst. 1 směrnice 2007/46/ES (2) vykládány v tom smyslu, že pokud výrobce do vozidla zabudoval zakázané odpojovací zařízení ve smyslu čl. 5 odst. 2 a čl. 3 bodu 10 nařízení (ES) č. 715/2007 (3) a pokud je uvedení takového vozidla na trh v rozporu se zákazem uvádění vozidel na trh bez platného prohlášení o shodě podle § 27 odst. 1 EG-FGV (resp. se zákazem prodeje bez platného prohlášení o shodě podle čl. 26 odst. 1 směrnice 2007/46/ES), nesplnil svou povinnost vydat platné osvědčení podle § 6 odst. 1 EG-FGV (resp. svou povinnost přiložit prohlášení o shodě podle čl. 18 odst. 1 směrnice 2007/46/ES)?
                  V případě kladné odpovědi:

                              1

                                          a.

                                          Je cílem § 6 a § 27 EG-FGV, resp. čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článku 46 směrnice 2007/46/ES rovněž ochrana konečného zákazníka a – v případě dalšího prodeje na trhu s ojetými automobily – zejména ochrana následujícího nabyvatele automobilu, a to rovněž s ohledem na jeho dispoziční volnost a majetek? Má pořízení ojetého vozidla, které bylo na trh uvedeno bez platného prohlášení o shodě, nabyvatelem automobilu původ v okruhu nebezpečí, k jejichž odvrácení byla tato ustanovení přijata?

                  2.

                  Je cílem čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 rovněž ochrana konečného zákazníka a – v případě dalšího prodeje na trhu s ojetými automobily – zejména ochrana následujícího nabyvatele automobilu, a to rovněž s ohledem na jeho dispoziční volnost a majetek? Má pořízení ojetého vozidla, ve kterém je zabudováno zakázané odpojovací zařízení, nabyvatelem automobilu původ v okruhu nebezpečí, k jejichž odvrácení bylo toto ustanovení přijato?

                  3.

                  Musí být § 6 a § 27 EG-FGV, resp. čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článek 46 směrnice 2007/46/ES a čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládány v tom smyslu, že v případě jejich porušení musí být za předpokladu, že se konečný zákazník kvůli tomuto porušení může domáhat zpětného zrušení kupní smlouvy ohledně dotčeného vozidla a domáhá se ho, zcela nebo zčásti (popř.: jakým způsobem, resp. v jakém rozsahu?) upuštěno od započtení náhrady za faktické užívání vozidla na škodu vzniklou konečnému zákazníkovi? Změní se něco na tomto výkladu, pokud je dané porušení spojeno s uvedením schvalovacích orgánů a konečných zákazníků v omyl ohledně okolnosti, že jsou splněny všechny podmínky schválení a že lze dané vozidlo bez jakéhokoli omezení používat v silničním provozu, a s protiprávním jednáním a uváděním v omyl za účelem snížení nákladů a maximalizace zisku prostřednictvím velkého odbytu za současného obstarání si konkurenční výhody na úkor nic netušících zákazníků?

         (1)  Nařízení o ES schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků pro tato vozidla ze dne 3. února 2011 (BGBl. I s. 126), které bylo naposledy pozměněno článkem 7 nařízení ze dne 23. března 2017 (BGBl. I s. 522).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. 2007, L 263, s. 1).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1).


title: Věc C-816/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 5. listopadu 2019 – QF v. Germanwings GmbH

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 5. listopadu 2019 – QF v. Germanwings GmbH
      (Věc C-816/19)
      (2020/C 45/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Hamburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: QF

         Žalovaná: Germanwings GmbH

         Předběžná otázka

      Představuje odbory zorganizovaná stávka vlastních zaměstnanců provozujícího leteckého dopravce „mimořádnou okolnost“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-827/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Pontevedra (Španělsko) dne 13. listopadu 2019 – D.A.T.A. a další v. Ryanair D.A.C.

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Pontevedra (Španělsko) dne 13. listopadu 2019 – D.A.T.A. a další v. Ryanair D.A.C.
      (Věc C-827/19)
      (2020/C 45/22)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Pontevedra

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: D.A.T.A., L.F.A., A.M.A.G., L.F.A., J.G.C., S.C.C., A.C.V., A.A.G., A.C.A., L.C.A., N.P.B. a P.C.A.

         Odpůrkyně: Ryanair D.A.C.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Může být výkon práva na stávku personálu leteckého dopravce, kterou svolala odborová organizace z důvodu požadavku lepších pracovních podmínek, — pokud není důsledkem předchozího rozhodnutí zaměstnavatele, nýbrž požadavků zaměstnanců — považován za „mimořádnou okolnost“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení 261/2004 (1), anebo se naopak jedná o okolnost vlastní výkonu činnosti leteckého dopravce?

                  2)

                  Je dopravce za okolností, jaké nastaly v daném sporu, povinen přijmout nějaké právně přípustné opatření, i kdyby mu výkon práva na stávku byl oznámen se zákonem stanoveným předstihem, jako například zajistit lety u jiných společností, které nebyly stávkou dotčeny?

                  3)

                  Je pro účely posouzení stávky palubního personálu letecké společnosti jako „mimořádné okolnosti“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení 261/2004 relevantní způsob odvolání stávky, konkrétně v případě, že se tak stane na základě vzájemných ústupků stran konfliktu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1)


title: Věc C-841/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no41 de Madrid (Španělsko) dne 20. listopadu 2019 – JL v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no41 de Madrid (Španělsko) dne 20. listopadu 2019 – JL v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
      (Věc C-841/19)
      (2020/C 45/23)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social no41 de Madrid

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: JL

         Žalovaný: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Předběžná otázka

      Má být čl. 4 odst. 1 směrnice 79/7 (1) a čl. 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES (2) ze dne 5. července 2006 vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je […] právní úprava dotčená ve sporu v původním řízení, podle které, pokud jde o částku, kterou má FOGASA (3) vyplatit pracovníkovi na částečný úvazek, je základ jeho mzdy, který je z důvodu částečného úvazku snížený, znovu snížen při výpočtu částky, kterou má FOGASA vyplatit podle článku 33 zákoníku práce, opět z důvodu částečného úvazku, ve srovnání s pracovníkem na plný úvazek ve srovnatelném postavení, v rozsahu, v němž tato právní úprava znevýhodňuje zejména pracovnice oproti pracovníkům mužského pohlaví?

         (1)  Směrnice Rady ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. 1979, L 6, s. 24).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. 2006, L 204, s. 23).

         (3)  Fondo de Garantía Salarial


title: Věc C-842/19: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2019 – Evropská komise v. Belgické království

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/26

      Žaloba podaná dne 19. listopadu 2019 – Evropská komise v. Belgické království
      (Věc C-842/19)
      (2020/C 45/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels, A. Armenia, zmocněnci)

         Žalovaný: Belgické království

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Belgické království tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k tomu, aby vyhovělo rozsudku ze dne 12. dubna 2018 vydanému ve věci C-110/17, Komise v. Belgie, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU;

                  —

                  uložil Belgickému království povinnost zaplatit penále ve výši 22 076,55 eur za každý den zpoždění se splněním povinností vyplývajícího z výše uvedeného rozsudku ve věci C-110/17, počínaje dnem, kdy bude vydán rozsudek v této věci, do dne splnění povinností vyplývajících z výše uvedeného rozsudku ve věci C-110/17, na účet uvedený Komisí;

                  —

                  uložil Belgickému království povinnost zaplatit buď minimální paušální částku ve výši 2 029 000 eur, nebo v případě, že výše uvedené minimální paušální částky bude překročena, paušální denní částku ve výši 4 905,90 eur, počínaje dnem, kdy byl vydán výše uvedený rozsudek ve věci C-110/17 do dne vydání rozsudku v této věci, nebo do dne splnění povinností vyplývajících z výše uvedeného rozsudku ve věci C-110/17, pokud nastane dřív, na účet uvedený Komisí;

                  —

                  uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Svou žalobou Komise vytýká Belgickému království, že nepřijalo opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 12. dubna 2018.


title: Věc C-872/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2019 Bolívarovská republika Venezuela proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého, rozšířeného senátu) vydanému dne 20. září 2019 ve věci T-65/18, Venezuela v. Rada

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2019 Bolívarovská republika Venezuela proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého, rozšířeného senátu) vydanému dne 20. září 2019 ve věci T-65/18, Venezuela v. Rada
      (Věc C-872/19 P)
      (2020/C 45/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bolívarovská republika Venezuela (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, avvocati)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž jím byla žaloba odmítnuta jako nepřípustná;

                  —

                  rozhodl, že je žaloba navrhovatelky přípustná a vrátil věc Tribunálu k meritornímu rozhodnutí; a

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka jediný důvod rozdělený na tři části.
      Tribunál nesprávně vyložil kritérium bezprostředního dotčení stanovené ve čtvrtém pododstavci článku 263 SFEU ve světle rozsudku Almaz-Antey:

                  1.

                  Tribunál aplikoval nesprávný test pro účely posouzení, zda je Bolívarovská republika Venezuela bezprostředně dotčena spornými ustanoveními (1).

                  2.

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož opomenul některé zásadní okolnosti projednávaného případu při aplikaci kritéria bezprostředního dotčení ve smyslu rozsudku Almaz-Antey.

                  3.

                  Tribnál nezohlednil faktické účinky sporných ustanovení na Bolívarovskou republiku Venezuelu.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/2074 ze dne 13. listopadu 2017 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. L 295, 14.11.2017, s. 60).


title: Věc C-874/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2019 Aeris Invest Sàrl proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 10. října 2019 ve věci T-599/18, Aeris Invest v. SRB

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/28

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2019 Aeris Invest Sàrl proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 10. října 2019 ve věci T-599/18, Aeris Invest v. SRB
      (Věc C-874/19 P)
      (2020/C 45/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Aeris Invest Sàrl (zástupci: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, advokáti)

         Další účastník řízení: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu ze dne 10. října 2019, Aeris Invest v. CRU, T-599/18, EU:T:2019:740 v rozsahu, v němž Tribunál rozhodl, že žaloba je nepřípustná;

                  —

                  vrátil věc zpět Tribunálu k rozhodnutí o návrhových žádání navrhovatelky v řízení v prvním stupni, přičemž je vázán právním názorem obsaženým v rozhodnutí Soudního dvora a

                  —

                  rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že napadené usnesení porušuje článek 20 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2010, L 331, s. 12) a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“). Podle navrhovatelky má akt napadený před Tribunálem závazné právní účinky, jelikož konečné ocenění je nedílnou součástí rozhodnutí o řešení krize.
      Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku se navrhovatelka domnívá, že napadené usnesení porušuje článek 17 Listiny. Výklad článku 20 nařízení 806/2014 provedený v napadeném usnesení porušuje vlastnické právo, jelikož umožňuje zásah do vlastnického práva navrhovatelky bez náhrady.
      Podle třetího důvodu kasačního opravného prostředku porušuje napadené usnesení čl. 20 odst. 11 písm. b) nařízení 806/2014. Po přijetí rozhodnutí o řešení krize a odepsání akcií se původní akcionáři Banco Popular stali věřiteli tohoto subjektu. Článek 20 odst. 11 písm. b) nařízení 806/2014 se tedy použije na původní akcionáře rozsahu, v němž toto ustanovení stanoví povinnost rozhodnout o „zvýšení hodnoty pohledávek věřitelů“ v rámci konečného ocenění.
      Konečně, svým čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že napadené usnesení porušuje čl. 20 odst. 11 a 14 nařízení 806/2014, jakož i článek 41 Listiny, jelikož nezohledňuje, že napadený akt má závazné právní účinky vůči této navrhovatelce v rozsahu, v němž společnosti AERIS brání v přístupu k aktuálním a současným informacím o účetní situaci subjektu, v němž je AERIS držitelem 3,45 % akcií.


title: Věc C-883/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2019 HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France proti rozsudku Tribunálu (druhého, rozšířeného senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-105/17, HSBC Holdings plc a další v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2019 HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France proti rozsudku Tribunálu (druhého, rozšířeného senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-105/17, HSBC Holdings plc a další v. Komise
      (Věc C-883/19 P)
      (2020/C 45/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France (zástupci: K. Bacon QC, D. Bailey, Barristers, M. Simpson, Solicitor, C. Angeli, advokát, M. Giner, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil bod 2 výroku rozsudku Tribunálu (druhého, rozšířeného senátu) ze dne 24. září 219, ve věci T-105/17, HSBC Holdings plc a další v. Evropská komise;

                  —

                  zrušil článek 1 písm. b) rozhodnutí Komise C(2016) 8530 final ze dne 7. prosince 2016 týkajícím se řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP (Věc AT.39914 – Úrokové deriváty v eurech); (1) případně zrušil čl. 1 písm. b) v rozsahu, v němž odkazuje na účast HSBC na jediném a trvajícím protiprávním jednání po 19. březnu 2007; a

                  —

                  uložil Komisi uhradit náklady vynaložené HSBC v souvislosti s věcí T-105/17 a tímto kasačním opravným prostředkem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o účinky porušení základní procesních požadavků ze strany Komise, zejména práva HSBC na zásady presumpce neviny, řádné správy a práva na obhajobu.
      Druhý důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně použil čl. 101 odst. 1 SFEU, když charakterizoval předmět manipulace ze dne 19. března 2007, nebo tím, že zkreslil relevantní důkazy.
      Třetí důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když dvě diskuse považoval za protiprávní jednání v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU z hlediska účelu. Konkrétně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že pro-soutěžní povahu těchto dvou diskusí lze podle čl. 101 odst. 1 SFEU zohlednit pouze v souvislosti buďto s vedlejšími omezeními souvisejícími s hlavní transakcí nebo s posouzením podle čl. 101 odst. 3 SFEU.
      Čtvrtý důvod: závěry Tribunálu týkající se dvou diskusí ze dne 12. a 16. února 2007 byly zjevně zkresleny důkazy předložené Soudu.
      Pátý důvod: Závěry Tribunálu v tom smyslu, že jediné a trvající protiprávní jednání, které konstatoval ve svém rozsudku, sledovalo jediný cíl, jsou stiženy vadou spočívající ve dvojím nesprávném právním posouzení: (i) zjevné zkreslení skutkového stavu a důkazů, co se týče diskuse ze dne 27. března 2007; a (ii) nesprávné právní posouzení v závěru, že dvě diskuse o středových cenách sledovaly jediný cíl, který Tribunál identifikoval.
      Šestý důvod: vychází z tvrzení, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že se HSBC účastnila jediného a trvajícího protiprávního jednání, které zahrnovalo chování, jenž v Rozhodnutí nebylo označeno jako protiprávní chování HSBC.

         (1)  Úř. věst. 2019, C 130, s. 4.


title: Věc C-885/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 Fiat Chrysler Finance Europe proti rozsudku Tribunálu (sedmého, rozšířeného senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve spojených věcech T-755/15 a 759/15, Lucembursko a Fiat Chrysler Finance Europe v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/30

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 Fiat Chrysler Finance Europe proti rozsudku Tribunálu (sedmého, rozšířeného senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve spojených věcech T-755/15 a 759/15, Lucembursko a Fiat Chrysler Finance Europe v. Komise
      (Věc C-885/19 P)
      (2020/C 45/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fiat Chrysler Finance Europe (zástupci: J. Rodriguez, abogado, N. de Boynes advokát, M. Engel, Rechtsanwalt, G. Maisto, avvocato)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Irsko

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) ze dne 24. září 2019 ve spojených věcech T-755 a T-759/15;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2015 (1) v souladu s čl. 263 odst. 4 SFEU; nebo podpůrně, pokud a v rozsahu, v němž by Soudní dvůr nemohl přijmout konečné rozhodnutí, vrátil věc k Tribunálu

                  —

                  uložil Komisi, aby uhradila společnosti Fiat Chrysler Finance Europe náklady řízení v souladu s čl. 138 odst. 1, čl. 184 odst. 1 a odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora, a aby uhradila Fiat Chrysler Finance Europe náklady řízení v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod: analýza Tribunálu, zda měla společnost Fiat Chrysler Finance Europe výhodu z předchozí dohody v oblasti převodní ceny (dále jen „dohoda“), porušuje článek 107 SFEU tím, že i) Tribunál nesprávně použil právní test, zda dohoda schválila metodu, která překračuje použitelný prostor pro uvážení, a ii) Tribunál správně nedefinoval relevantní podnik, který využíval dohodu.
      Druhý důvod: analýza právního základu zásady obvyklých tržních podmínek, kterou Komise použila, byla ze strany Tribunálu nedostatečná a v rozporu s obecnou zásadou uvedení přiměřeného a soudržného odůvodnění.
      Třetí důvod: Tribunál porušil základní zásadu právní jistoty tím, že i) přijal zásadu obvyklých tržních podmínek, kterou Komise špatně definovala, aniž by se vyjádřil k jejímu rozsahu nebo obsahu a ii) přijal použití předpokladu selektivity na dohodu.

         (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2016/2326 ze dne 21. října 2015 o státní podpoře SA.38375 2014/C (ex 2014/NN) poskytnuté Lucemburskem ve prospěch skupiny Fiat (oznámeno pod číslem C(2015) 7152) (Úř. věst. L 351, 22.12.2016, s. 1).


title: Věc C-888/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/31

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings v. Komise
      (Věc C-888/19 P)
      (2020/C 45/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (zástupce: R. MacLean, Solicitor)

         Další účastnice řízení: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  zamítl druhou část prvního žalobního důvodu v prvním stupni, jak byla znovu uvedena v napadeném rozsudku, jako neopodstatněnou;

                  —

                  sám rozhodl o meritu druhé části prvního žalobního důvodu v prvním stupni, jak byla znovu uvedena v napadeném rozsudku;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu, aby mohl rozhodnout o zbývajících žalobních důvodech žalobkyně v prvním stupni týkajících se porušení práva a

                  —

                  uložil žalobkyni v prvním stupni náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou v tomto řízení, jakož i v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek by měl být zrušen na základě tří samostatných důvodů kasačního opravného prostředku.
      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se v napadeném rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a uplatnění souvisejících pojmů „podstatné zkreslení“ a „finanční situace“ podle čl. 2 odst. 7 písm. c) třetí odrážky základního antidumpingového nařízení (1) a při následném přenosu důkazního břemene týkajícího se zacházení jako v tržním hospodářství ze žalobkyně v prvním stupni na Komisi.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nerespektoval meze volného posouzení, které má Komise při posuzování zacházení jako v tržním hospodářství a svým vlastním posouzením nahradil posouzení okolností vyvážejícího výrobce učiněné Komisí.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Navrhovatelka žádá o zrušení prvního odstavce výroku napadeného rozsudku z důvodu, že zde Tribunál rozhodl ultra petita.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51).


title: Věc C-891/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/32

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube v. Komise
      (Věc C-891/19 P)
      (2020/C 45/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a N. Kuplewatzky, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  zamítl první a druhý žalobní důvod jako neopodstatněné;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k novému posouzení třetího a čtvrtého žalobního důvodu;

                  —

                  rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku rozhodne Tribunál.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Komise předkládá šest důvodů kasačního opravného prostředku.
      Zaprvé, v bodech 59 až 67 se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení. Tribunál konkrétně nesprávně vyložil čl. 1 odst. 2 a 4, čl. 3 odst. 2, 3 a 8 a článek 4 základního nařízení (1), jelikož poslední dvě ustanovení vyložil tak, že Komise má při analýze cenových dopadů povinnost zohlednit segmentaci trhu s posuzovaným výrobkem. Článek 3 odst. 2 a 3 základního nařízení však vyžadují srovnání na úrovni obdobného výrobku, jak definuje čl. 1 odst. 4 základního nařízení, a nikoli detailní posouzení, které Tribunál vyžadoval v rovině trhových segmentů. Judikatura, o kterou se Tribunál opřel, tento názor nepodporuje a Tribunál zkresluje skutkový stav těchto rozsudků i fakta na pozadí sporného nařízení (2). V každém případě konečně nejsou dány žádné specifické rysy, které by odůvodňovaly analýzu po trhových segmentech.
      Zadruhé, Tribunál v bodech 59 až 67 nesprávně vyložil sporné nařízení a zkreslil skutkový stav, pokud jde o použití jedinečných kontrolních čísel výrobku (Product Control Numbers, PCN) v analýze cen provedené Komisí. Použití PCN internalizuje určité charakteristiky, jako je segmentace trhu (a mnoho dalších faktorů), takže analýza cenových dopadů na základě takové PCN struktury přirozeně tyto faktory zohledňuje. Podrobnější analýza ceny po segmentech proto nebyla nutná.
      Zatřetí, Tribunál se v bodech 77 až 79 rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu článku 296 SFEU a zkreslil důkazy týkající se analýzy trhových segmentů během vyšetřování a v napadeném nařízení.
      Začtvrté, Tribunál v bodech 68 až 76 rozsudku nesprávně vyložil čl. 3 odst. 2 a 3 základního nařízení, které vyžadují pouze zjištění újmy způsobené dumpingovým dovozem výrobnímu odvětví Unie. V rozporu s názorem Tribunálu je irelevantní vliv prodeje typů výrobku, které nebyly vyvezeny vybranými vyvážejícími výrobci.
      Zapáté, body 67 až 76 rozsudku nezohledňují účinky článku 17 základního nařízení, pokud jde o vzorky, a zbavují jej jeho užitečného účinku. Zjištění učiněná v těchto bodech pomíjejí skutečnost, že přirozeným důsledkem používání vzorků je to, že Komise analyzuje pouze dovozy vzorku čínských vyvážejících výrobců. Mohou tedy existovat prodeje, které nebyly zohledněny vzhledem k používání vzorků. Tento vedlejší účinek však nenarušuje legitimitu analýzy dopadu cen provedenou na základě reprezentativního vzoru vybraného v souladu s článkem 17 základního nařízení.
      Zašesté, v bodech 34, 35 a 45 rozsudku Tribunál překvalifikoval první a druhý žalobní důvod, a rozhodl tak ultra petita. Tribunál se také dopustil nesprávného právního posouzení, neboť nesprávné vymezil, v jakém rozsahu posoudit první a druhý žalobní důvod. I kdyby standard pro posouzení zvolený Tribunálem existoval, což neexistuje, Tribunál nesprávně kvalifikoval, ba dokonce zkreslil skutečnosti, na jejichž základě Komise provedla analýzu.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. L 176, 30.6.2016, s. 21).

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/804 ze dne 11. května 2017, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa (jiného než litiny) nebo z oceli (jiné než nerezavějící oceli), s kruhovým příčným průřezem a o vnějším průměru převyšujícím 406,4 mm, pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 121, 12.5.2017, s. 3).


title: Věc C-897/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovnim sudom (Chorvatsko) dne 5. prosince 2019 – I.N.

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/33

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovnim sudom (Chorvatsko) dne 5. prosince 2019 – I.N.
      (Věc C-897/19)
      (2020/C 45/31)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Vrhovni sud

         Účastníci původního řízení

      I.N.
      Ruská federace

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba článek 18 SFEU vykládat v tom smyslu, že členský stát Evropské unie, který rozhoduje o vydání do třetího státu v případě státního příslušníka státu, který není členem Evropské unie, ale je členem schengenského prostoru, je povinen o žádosti o vydání informovat členský stát schengenského prostoru, jehož je tato osoba státním příslušníkem?

                  2.

                  Pokud je odpověď na předchozí otázku kladná a členský stát schengenského prostoru požádal o předání této osoby za účelem zahájení řízení, pro které je vydání požadováno, je třeba mu tuto osobu předat v souladu s Dohodou mezi Evropskou unií a Islandskou republikou a Norským královstvím o postupu předávání mezi členskými státy Evropské unie a Islandem a Norskem?


title: Věc C-735/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Justice de paix du troisième canton de Charleroi - Belgie) – IZ v. Ryanair DAC

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/34

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Justice de paix du troisième canton de Charleroi - Belgie) – IZ v. Ryanair DAC
      (Věc C-735/18) (1)

      (2020/C 45/32)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 44, 4.2.2019.


title: Věc C-281/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Paris - Francie) – XS v. Recteur de l'académie de Paris

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/34

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Paris - Francie) – XS v. Recteur de l'académie de Paris
      (Věc C-281/19) (1)

      (2020/C 45/33)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.


title: Věc C-395/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance de Nice - Francie) – VT, WU v. easyJet Airline Co. Ltd

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/34

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance de Nice - Francie) – VT, WU v. easyJet Airline Co. Ltd
      (Věc C-395/19) (1)

      (2020/C 45/34)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019


title: Věc T-749/19: Žaloba podaná dne 1. listopadu 2019 – John Wood Group a další v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/35

      Žaloba podaná dne 1. listopadu 2019 – John Wood Group a další v. Komise
      (Věc T-749/19)
      (2020/C 45/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: John Wood Group plc (Aberdeen, Spojené království), WGPSN (Holdings) Ltd (Aberdeen), Wood Group Investments Ltd (Aberdeen) a Amec Foster Wheeler Ltd (Knutsford, Spojené království) (zástupci: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, advokát, a K. Desai, Solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že se nejedná o protiprávní státní podporu, zrušil článek 1 rozhodnutí Komise C(2019) 2526 final ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností, a to v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že se jedná o protiprávní státní podporu, a zrušil povinnost uloženou Spojenému království zajistit navrácení údajné protiprávní státní podpory, kterou měly žalobkyně v této souvislosti obdržet (články 2 a 3 napadeného rozhodnutí),

                  —

                  podpůrně zrušil články 2 a 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž je Spojenému království uložena povinnost zajistit, aby žalobkyně navrátily údajnou státní podporu, a

                  —

                  v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně pochopila kontext, cíl a fungování pravidel Spojeného království týkajících se ovládaných zahraničních společností („Controlled Foreign Company“, CFC), pokud jde o režim neobchodních finančních zisků. Závěry Komise v napadeném rozhodnutí jsou založeny na souboru zjevných pochybení. Konkrétně se Komise dopustila zjevného pochybení, pokud jde o pochopení daňového systému Spojeného království jako celku a cílů režimu CFC a pokud jde o specifický předmět daňového osvobození příjmů z financování v rámci skupiny a o vymezení způsobilých úvěrových vztahů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně chápe daňové osvobození příjmů z financování v rámci skupiny jako daňové osvobození, a tudíž jako zvýhodnění. V případě neobchodních finančních zisků je daňové osvobození příjmů z financování v rámci skupiny režimem pro určení osoby povinné k dani a je součástí vymezení působnosti pravidel CFC, a nikoli selektivním zvýhodněním. Komise neposkytla žádnou kvantitativní analýzu, která by prokazovala, že se jedná o zvýhodnění, a bez přesvědčivých důkazů o tom, že dané opatření vede ke zvýhodnění, nemůže napadené rozhodnutí obstát.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně určila referenční systém pro posouzení účinků pravidel CFC a nesprávně považovala pravidla CFC jako soubor pravidel odlišný od obecného systému korporační daně Spojeného království. Komise nepochopila správně cíl pravidel CFC a pominula prostor pro uvážení náležející Spojenému království.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise ve své analýze státní podpory dopustila zjevných pochybení a použila nesprávná kritéria při posuzování otázky srovnatelnosti. Komise neuznala odlišnou úroveň rizika v souvislosti se základem daně ve Spojeném království v případě půjčování skupině podléhající dani ve Spojeném království a v případě půjčování skupině, která ve Spojeném království dani nepodléhá, a nelogicky dospěla k závěru, že vnitroskupinové půjčování je srovnatelné s půjčování třetím subjektům.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že i za předpokladu, že by předmětná opatření CFC představovala prima facie podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, v napadeném rozhodnutí byl učiněn nesprávný závěr, že neexistuje odůvodnění, kterým by bylo možné obhájit slučitelnost těchto opatření s unijními pravidly státních podpor. Napadené rozhodnutí je navíc nelogické a vnitřně rozporné, neboť Komise správně uznala, že kapitola 9 části 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněná v případech, kdy jediným důvodem pro uplatnění zdanění CFC podle alternativní úpravy obsažené v kapitole 5 uvedené části 9A by bylo kritérium „kapitálu vázaného na Spojené království“, neboť toto kritérium může být v praxi neúměrně obtížné uplatnit, přičemž Komise zároveň tvrdí, bez podání odpovídajícího odůvodnění, že uvedená kapitola 9 není nikdy odůvodněná v případech, kdy kritérium významných rozhodovacích funkcí by vedlo k uplatnění zdanění CFC podle uvedené kapitoly 5. Kritérium významných rozhodovacích funkcí je totiž v praxi neúměrně obtížné uplatnit, takže Komise měla shledat, že uvedená kapitola 9 je odůvodněná i v kontextu tohoto kritéria, a měla tedy učinit závěr, že se nejedná o státní podporu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že pokud by bylo napadené rozhodnutí potvrzeno, jeho výkon prostřednictvím navrácení údajné státní podpory ze strany žalobkyň by porušoval základní zásady unijního práva, včetně svobody usazování a svobody poskytování služeb, přičemž je třeba mít na paměti, že v případě žalobkyň se příslušné CFC nacházejí v jiných členských státech.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že příkaz k zajištění navrácení podpory obsažený v napadeném rozhodnutí je neopodstatněný a v rozporu se základními unijními zásadami.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nepodala odpovídající odůvodnění k zásadním bodům napadeného rozhodnutí, jako je závěr, že zdanění CFC podle uvedené kapitoly 5 by mohlo být uplatněno s použitím kritéria významných rozhodovacích funkcí bez obtíží či neúměrné zátěže.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje rovněž zásadu žádné správy, která požaduje, aby Komise zajistila ve svých správních postupech transparentnost a předvídatelnost a vydávala svá rozhodnutí v přiměřené lhůtě. Není přiměřené, když vydání rozhodnutí o zahájení vyšetřování v projednávané věci trvalo Komisi déle než čtyři roky a když rozhodla déle než šest let poté, co sporné opatření nabylo účinnosti.