title: Věc T-13/17: Žaloba podaná dne 12. ledna 2017 – Europa Terra Nostra v. Parlament

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/40

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2017 – Europa Terra Nostra v. Parlament
   (Věc T-13/17)
   (2017/C 063/53)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Europa Terra Nostra e.V. (Berlín, Německo) (zástupce: P. Richter, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek I.4.1 rozhodnutí žalovaného ze dne 12. prosince 2016 (číslo FINS-2017-30) o zkrácení částky předběžného financování na 33 % stanovené maximální částky, jakož i o nařízení složení jistoty;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení Smluv, jakož i právních norem používaných k jejich provedení.

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že podle čl. 134 odst. 2 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (1), jakož i podle čl. 206 odst. 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (2) se u grantů nízké hodnoty složení jistoty vůbec nesmí vyžadovat.

                           —

                           Navíc neexistuje zájem žalovaného na složení jistoty, protože návrh na přezkum směřující proti „Alliance for Peace and Freedom“ (dále jen „APF“) je zcela bezpředmětný a zjevně neopodstatněný.

                           —

                           Krom toho žalovaný úmyslně prodlužoval během půl roku přezkumné řízení zahájené proti APF a tím podstatně sám přispěl k tomu, že měl údajnou potřebu, aby se složila jistota.

                           —

                           Dále se opatření ukázala jako nepřiměřená, protože žalobkyně není schopná složit jistoty a odčerpáním finančních prostředků jí hrozí zničení její hospodářské existence, které sebou nese zkreslení politické konkurence. Toto představuje závažný zásah do základních práv žalobkyně na svobodu projevu a svobodu shromažďování (články 11 a 12 Listiny základních práv).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci

                           —

                           Žalobkyně krom toho vytýká zneužití pravomoci ze strany žalovaného. Zastává názor, že se v případě opatření žalovaného jedná o čistě politicky motivovaný manévr, aby se nepopulární straně včetně její připojené nadace odebrala finanční podpora a tím se zmanipulovala politická soutěž v Unii.

      (1)  Nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).


title: Věc T-213/06: Žaloba podaná dne 4. srpna 2006 – Euro-Information v. OHIM (slovní ochranná známka CYBERGESTION )

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/12

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2006 – Euro-Information v. OHIM (slovní ochranná známka „CYBERGESTION“)
   (Věc T-213/06)
   (2006/C 249/30)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Européenne de traitement de l'information SAS (Euro-Information) (Štrasburk, Francie) (zástupci: A. Jacquet, J. Schouman a P. Greffe, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. května 2006, věc R 68/2006-1, kterým se zamítá zápis její přihlášky ochranné známky Společenství CYBERGESTION č. 4 114 716 pro všechny uplatněné výrobky a služby tříd 9, 36 a 38;

               —

               zapsat přihlášku ochranné známky Společenství CYBERGESTION č. 4 114 716 pro všechny uplatněné výrobky a služby.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „CYBERGESTION“ pro výrobky a služby tříd 9, 36 a 38 (přihláška č. 4 114 716)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně uplatňuje, že na rozdíl od toho, co odvolací senát OHIM konstatoval v napadeném rozhodnutí, její ochranná známka je arbitrární a má dostatečnou rozlišovací způsobilost vyžadovanou nařízením Rady č. 40/94 vůči uplatněným výrobkům a službám.


title: Věc T-31/08: Žaloba podaná dne 23. ledna 2008 – Quantum v. OHIM – Quantum Corporation (Quantum CORPORATION)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/31

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2008 – Quantum v. OHIM – Quantum Corporation (Quantum CORPORATION)
   (Věc T-31/08)
   (2008/C 92/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Quantum Corp. (San Jose, Spojené státy) (zástupce: J. Barry, sollicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Quantum Corporation Ltd (Lefkosia, Kypr)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 17. října 2007 ve věci R 1271/2006-1;

               —

               vyhovět odvolání ve věci R 1271/2006-1;

               —

               rozhodnout, že námitka č. B 936 288 je přípustná a pokračovat v řízení;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů obou řízení a nákladů odvolacího řízení před OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Quantum Corporation Limited.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství tvořená písmenem „Q“ obsahující slovní prvky „QUANTUM CORPORATION“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 35, 36 a 42 – Přihláška č. 3 773 355.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranné známky a ochranné známky Společenství „QUANTUM“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 9 a obrazová ochranná známka Společenství „Q“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky jako nepřípustné.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně namítá, že napadené rozhodnutí vychází z nesprávných skutečností, neboť nezohledňuje existenci a povahu pravidel pro řízení o námitkách. Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí porušilo její legitimní očekávání, že praxe uvedená v pravidlech řízení o námitkách se bude skutečně dodržovat, jestliže se ostatní potenciální osoby podávající námitky na ně mohly také spoléhat. Dále žalobkyně namítá, že měla legitimní očekávání, že pravidla budou dodržena a že obdrží „standardní dopis 208“, kterým bude vyzvána k předložení překladu svých písemností, aby tak byly v souladu s formálními požadavky. Nakonec žalobkyně tvrdí, že OHIM musí nést podle článku 114 nařízení Rady (ES) č. 40/94 odpovědnost za porušení povinnosti poskytnout aktuální a přesná pravidla.


title: Věc C-406/11: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. března 2012 — Atlas Transport GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Atlas Air Inc. ( „Kasační opravný prostředek — Článek 119 jednacího řádu — Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Přípustnost u odvolacího senátu — Nepředložení písemného odůvodnění odvolání — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 59 — Nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravidlo 49 odst. 1 — Přerušení řízení — Nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) — Zjevně nepřípustný a zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/5

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. března 2012 — Atlas Transport GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Atlas Air Inc.
   (Věc C-406/11) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Přípustnost u odvolacího senátu - Nepředložení písemného odůvodnění odvolání - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 59 - Nařízení (ES) č. 2868/95 - Pravidlo 49 odst. 1 - Přerušení řízení - Nařízení (ES) č. 2868/95 - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) - Zjevně nepřípustný a zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2012/C 235/08
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Atlas Transport GmbH (zástupci: Schmidt-Hern a U. Hildebrandt, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Atlas Air Inc. (zástupce: R. Dissmann, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ve věci T-145/08, Atlas Transport GmbH v. OHIM, kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. ledna 2008 (věc R 1023/2007-1) v řízení o prohlášení neplatnosti ochranné známky vedeném mezi společnostmi ATLAS Air Inc. a Atlas Transport GmbH — Výklad článku 59 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146), jakož i pravidla 20 odst. 7 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189) — Podmínky odůvodňující přerušení řízení o prohlášení neplatnosti — Návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky, na které jsou založeny námitky projednávané před vnitrostátním soudem

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Společnosti Atlas Transport GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


title: Výmaz věci T-54/97

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/62

         Výmaz věci T-54/97 (1)

   (2005/C 217/124)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 16. června 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-54/97, H. J. Leemkuil proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 142, 10.5.1997


title: Věc T-427/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. února 2013 — Laboratoire Bioderma v. OHIM — Cabinet Continental (BIODERMA) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství BIODERMA — Neporušení práva na obhajobu — Článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. února 2013 — Laboratoire Bioderma v. OHIM — Cabinet Continental (BIODERMA)
   (Věc T-427/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství BIODERMA - Neporušení práva na obhajobu - Článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009)
   2013/C 108/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratoire Bioderma (Lyon, Francie) (zástupkyně: A. Teston, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cabinet Continental (Paříž, Francie) (zástupce: J.-C. Brun, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. února 2011 (věc R 861/2009-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Cabinet Continental a Laboratoire Bioderma

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. února 2011 (věc R 861/2009-1) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká dietetických přípravků pro léčebné účely náležejících do třídy 5.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Laboratoire Bioderma ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů OHIM a Cabinet Continental.

               4)

               OHIM a Cabinet Continental ponesou polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc T-208/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Think Schuhwerk v. OHIM (Červená zakončení tkaniček do bot) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška ochranné známky Společenství — Červená zakončení tkaniček do bot — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Řízení bez účasti žalovaného“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Think Schuhwerk v. OHIM (Červená zakončení tkaniček do bot)
   (Věc T-208/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství - Červená zakončení tkaniček do bot - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Řízení bez účasti žalovaného)
   2013/C 252/49
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Rakousko) (zástupce: M. Gail, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. února 2012 (věc R 1552/2011-1) týkajícímu se přihlášky označení tvořeného červenými zakončeními tkaniček do bot k zápisu jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Think Schuhwerk GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 14.7.2012.


title: Věc C-549/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2010 Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-155/06, Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS v. Evropská komise

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2010 Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-155/06, Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS v. Evropská komise
   (Věc C-549/10 P)
   2011/C 63/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS (zástupci: O. W. Brouwer, advocaat, A. J. Ryan, solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu, jak je navrhováno v kasačním opravném prostředku;

               —

               přijmout konečné rozhodnutí ve věci a zrušit rozhodnutí, nebo každopádně snížit výši pokuty, nebo podpůrně pro případ, že Soudní dvůr sám ve věci nerozhodne, vrátit věc Tribunálu k rozhodnutí v souladu s rozsudkem Soudního dvora a

               —

               pokud o nákladech řízení nebude rozhodnuto později, uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu ze dne 9. září 2010 ve věci T-155/06, Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS v. Evropská komise (dále jen „rozsudek“), kterým se zamítá žaloba podaná účastnicemi řízení podávajícími kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) proti rozhodnutí Evropské komise, kterým bylo určeno, že jednání navrhovatelek mohlo způsobit uzavření trhu s odběrními automaty RVM (reverse vending machines).
   Navrhovatelky tvrdí, že je třeba, aby Soudní dvůr Evropské unie rozsudek zrušil, jelikož se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a porušení procesních náležitostí, když rozhodl, že chování navrhovatelek mohlo způsobit uzavření trhu s odběrními automaty RVM. V této souvislosti navrhovatelky uplatnily následující důvody kasačního opravného prostředku:

               i)

               nesprávné právní posouzení v rámci přezkumu provedeného Tribunálem, když posuzoval zjištění Evropské komise týkající se protisoutěžního záměru spočívajícího v uzavření trhu: tím, že po Evropské komisi pouze požadoval, aby nezatajovala dokumenty, Tribunál implicitně popřel, že by musel provádět podrobný přezkum rozhodnutí Evropské komise, kterým se provádí článek 82 ES (nyní článek 102 SFEU), a nesplnil požadavky částečného přezkumu za účelem ověření, zda se Komise opírala o důkazy, které jsou přesné, věrohodné, soudržné, úplné a které mohou odůvodnit závěry, které na jejich základě byly učiněny;

               ii)

               nesprávné právní posouzení a neposkytnutí dostatečného a patřičného odůvodnění, pokud jde o podíl na celkové poptávce, na který se musely dohody vztahovat, aby byly zneužívající: rozsudek pouze užívá nedefinované a nepodložené pojmy k popisu podílu na poptávce, kterého se uzavření týkalo, zatímco měl požadovat, aby bylo jasně prokázáno, že uzavření týkající se určitého podílu na poptávce bylo zneužívající povahy, a měl v tomto ohledu poskytnout dostatečné a patřičné odůvodnění;

               iii)

               porušení procesních náležitostí a nesprávné právní posouzení v rámci přezkumu slev se zpětnými účinky: Tribunál nesprávně vyložil, a v důsledku toho nepřihlédl správným způsobem k argumentům navrhovatelek týkajícím se slev se zpětnými účinky. Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení tím, že po Evropské komisi nepožadoval, aby prokázala, že slevy se zpětnými účinky uplatňované navrhovatelkami vedly k účtování cen pod úrovní nákladů;

               iv)

               nesprávné právní posouzení a nedostatečné odůvodnění při určení, zda lze dohody, v nichž jsou navrhovatelky zmiňované jako upřednostnění, hlavní a prvořadí dodavatelé, kvalifikovat jako výhradní dohody, jakož i v důsledku toho, že poté, co zamítl argumenty navrhovatelek v tom smyslu, že by měl v rámci svého posouzení Tribunál přihlédnout k tomu, zda byly dané dohody závaznými dohodami o výhradním odběru podle vnitrostátního práva, neposoudil a nedoložil, zda všechny dotčené dohody obsahovaly pobídky k výhradnímu odběru od navrhovatelek; a

               v)

               nesprávné právní posouzení v rámci přezkumu pokuty v souvislosti s výkladem a uplatněním zásady rovného zacházení: Tribunál správně neuplatnil zásadu rovného zacházení, jelikož neposoudil, zda se celková úroveň pokut zvýšila, když rozhodl, že pokuta uložená navrhovatelkám nebyla diskriminační.


title: Věc C-499/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus miesto apylinkės teismas (Litva) dne 22. září 2015 – W a V v. X

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus miesto apylinkės teismas (Litva) dne 22. září 2015 – W a V v. X
   (Věc C-499/15)
   (2015/C 414/21)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus miesto apylinkės teismas

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: W a V

      Odpůrkyně: X

      Předběžná otázka

   Který členský stát – tedy Litevská republika nebo Nizozemské království – má na základě článků 8 až 14 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (1) příslušnost projednat věc týkající se změn místa bydliště, výše výživného na dítě a úpravy styku s dítětem, pokud jde o nezletilého V., který má obvyklé bydliště v Nizozemském království?

      (1)  Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243.


title: Věc T-367/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2007 – Dow AgroSciences a další v. Komise (Předběžné opatření — Směrnice 91/414/EHS — Návrh na odklad provádění — Přípustnost — Nedostatek naléhavosti)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/43

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2007 – Dow AgroSciences a další v. Komise
   (Věc T-367/07 R)
   (Předběžné opatření - Směrnice 91/414/EHS - Návrh na odklad provádění - Přípustnost - Nedostatek naléhavosti)
   (2008/C 51/81)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Spojené království), DOW AgroSciences BV (Rotterdam, Nizozemsko), Dow AgroSciences Danmark A/S (Kongens Lyngby, Dánsko), Dow AgroSciences GmbH (Mnichov, Německo), Dow AgroSciences SAS (Mougins, Francie), Dow AgroSciences Export SAS (Mougins, Francie), Dow AgroSciences Hungary kft (Budapešť, Maďarsko), Dow AgroSciences Italia Srl (Milán, Itálie), Dow AgroSciences Polska sp. z o.o. (Varšava, Polsko), Dow AgroSciences Distribution (Mougins, Francie), Dow AgroSciences Iberica, SA (Madrid, Španělsko), Dow AgroSciences s.r.o. (Praha, Česká republika) a Dow AgroSciences LLC (Indianapolis, Indiana, Spojené státy) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Doherty a L. Parpala, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provádění rozhodnutí Komise 2007/437/ES ze dne 19. června 2007 o nezařazení Haloxyfop-R do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku [oznámeno pod č. K(2007) 2548] (Úř. věst. L 163, s. 22) až do vynesení rozsudku v hlavním řízení.
   Výrok

               1)

               Návrh na odklad provádění se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-19/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. ledna 2016 Al-Bashirem Mohammedem Al-Faqihem, Ghuniou Abdrabbahem, Taherem Nasufem a společností Sanabel Relief Agency Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 28. října 2015 ve věci T-134/11, Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd v. Evropská komise

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. ledna 2016 Al-Bashirem Mohammedem Al-Faqihem, Ghuniou Abdrabbahem, Taherem Nasufem a společností Sanabel Relief Agency Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 28. října 2015 ve věci T-134/11, Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-19/16 P)
   (2016/C 106/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd (zástupci: N. Garcia-Lora, Solicitor, E. Grieves, Barrister)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie, Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání navrhovatelů

   Navrhovatelé navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí ze dne 28. října 2015;

               —

               nahradil ho svým vlastním rozhodnutí a zrušil napadená opatření;

               —

               uložil Komisi, Radě a Spojenému království náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek se opírá o čtyři důvody.
   V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku je napadáno rozhodnutí Tribunálu, že v řízení, které před ním probíhalo, nebylo řádně zpochybněno věcné rozhodnutí zařadit první tři navrhovatele na seznam. Tribunál pochybil, jelikož neposoudil čtvrtý žalobní důvod jako zpochybnění toho, jak Komise posoudila skutkový stav. Tribunál nezohlednil vyjádření navrhovatelů, která ale měla být vzata v úvahu, jelikož a) Tribunál si je vyžádal, b) byla předložena předtím, než žalovaný předložil žalobní odpověď, a c) navrhovatelé vždy uváděli, že jejich cílem je zpochybnit posouzení skutkového stavu. Přístup Tribunálu nebyl v souladu s rozhodnutím ve věci Ayadi v. Komise, T-527/09, ze dne 14. dubna 2015.
   V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku je rozhodnutí Tribunálu zpochybněno na základě toho, že Tribunál nerespektoval závaznost rozhodnutí Kadi II. Tribunál nestanovil, zda jsou tvrzení uvedená v odůvodnění opodstatněná, či nikoliv.
   V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku je zpochybněn závěr Tribunálu, že Komise provedla pečlivou a nezávislou analýzu odůvodnění zařazení navrhovatelů na seznam. Závěr Tribunálu, že Komise provedla takovou analýzu, byl s ohledem na skutkové okolnosti věci a předchozí soudní rozhodnutí v jiných podobných případech nepodložený.
   V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku je zpochybněno rozhodnutí Tribunálu, že společnost Sanabel není aktivně legitimována, a to na základě toho, že si Tribunál nesprávně vyložil právní předpisy. Aktivní legitimace společnosti Sanabel není podmíněna obdobnou charakteristikou dle vnitrostátního práva, ale tím, zda ji lze považovat za společnost, kterou lze takto charakterizovat.


title: Věc C-62/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 6. února 2017 – Daniela Chlubna v. APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 6. února 2017 – Daniela Chlubna v. APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG
   (Věc C-62/17)
   (2017/C 144/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Daniela Chlubna

      Žalovaná: APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

      Předběžné otázky

               1)

               Je ovládajícím podnikem ve smyslu čl. 2 odst. 4 prvního pododstavce směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (1) pouze podnik, jehož vliv je zajištěn prostřednictvím podílů a hlasovacích práv nebo postačí rovněž vliv na základě smlouvy nebo prakticky zajištěný vliv (např. prostřednictvím rozhodovací pravomoci fyzických osob)?

               2)

               Pokud je třeba na první otázku odpovědět tak, že vliv zajištěný prostřednictvím podílů a hlasovacích práv není nezbytný:
               Jedná se o „rozhodnutí o hromadném propouštění“ ve smyslu čl. 2 odst. 4 prvního pododstavce směrnice 98/59/ES rovněž tehdy, pokud ovládající podnik dá zaměstnavateli takové pokyny, které vyžadují hromadné propouštění z hospodářských důvodů?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
               Vyžaduje čl. 2 odst. 4 druhý pododstavec ve spojení s odst. 3 písm. a) a písm. b) bod i) směrnice 98/59/ES, aby zástupcům zaměstnanců musely být poskytnuty informace i o tom, které provozně-hospodářské nebo jiné důvody vedly ovládající podnik k jeho rozhodnutí, na jehož základě uvažuje zaměstnavatel o hromadném propouštění?

               4)

               Je v souladu s čl. 2 odst. 4 ve spojení s odst. 3 písm. b) bodem i), jakož i odst. 1 směrnice 98/59/ES, aby zaměstnancům, kteří uplatňují soudně neúčinnost jejich výpovědi doručené v rámci hromadného propouštění s odkazem na skutečnost, že zaměstnavatel, který jim dal výpověď, neprovedl řádně projednání se zástupci zaměstnanců, byla uložena povinnost předložit důkazy a nést důkazní břemeno, která jde nad rámec důkazu o vztahu ovládání?

               5)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku:
               Které další povinnosti týkající se předložení důkazů a prokázání tvrzených skutečností lze v takovém případě uložit zaměstnancům podle uvedených ustanovení?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 16.


title: Věc C-474/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Colmar (Francie) dne 29. srpna 2016 – Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Colmar (Francie) dne 29. srpna 2016 – Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless
      (Věc C-474/16)
      (2016/C 441/11)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Colmar

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

         Předběžná otázka

      Je účinek spojený s osvědčením A1, vydaným institucí určenou orgánem členského státu, jehož právní předpisy v oblasti sociálního zabezpečení zůstávají použitelné v situaci zaměstnance, pro pracovní agenturu dočasné práce v souladu s článkem 19 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004, o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (1), závazný jednak pro instituce a orgány hostitelského státu a jednak pro soudy téhož členského státu, pokud je zjištěno, že podmínky činnosti zaměstnance zjevně spadají mimo oblast věcné působnosti zvláštních pravidel uvedených v čl. 12 odst. 1 a 2 nařízení č. 883/2004?

         (1)  Úř. věst. L 284, s. 1.


title: Věc T-129/09: Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Bongrain v. OHIM — Apetito (APETITO)

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/47

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Bongrain v. OHIM — Apetito (APETITO)
   (Věc T-129/09)
   2009/C 141/98
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bongrain SA (Viroflay, Francie) (zástupce: C. Hertz-Eichenrode, lawyer)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apetito AG (Rheine, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. února 2009 ve věci R 720/2008-4 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „APETITO“ pro výrobky spadající do třídy 29 — přihláška č. 3 470 598

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „apetito“ pro výrobky spadající do tříd 5, 11, 21 29, 30, 37, 39, 41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 40/94 (1), jelikož se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení v tom smyslu, že existuje podobnosti mezi výrobky, a tudíž nebezpečí záměny dotčených ochranných známek.

      (1)  Nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-433/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — SIAE v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Autorská práva k veřejnému provádění hudebních děl prostřednictvím internetu, satelitu a kabelového vysílání — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení zeměpisného trhu — Dvojstranné dohody mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu — Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit multiteritoriální a multirepertoárové licence — Důkaz — Presumpce neviny“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — SIAE v. Komise
   (Věc T-433/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provádění hudebních děl prostřednictvím internetu, satelitu a kabelového vysílání - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvojstranné dohody mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit multiteritoriální a multirepertoárové licence - Důkaz - Presumpce neviny)
   2013/C 156/62
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Società italiana degli autori ed editori (SIAE) (Řím, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, L. Vullo a S. Valentino, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Società italiana degli autori ed editori (SIAE).

               2)

               Článek 4 odst. 2 uvedeného rozhodnutí se zrušuje v rozsahu, v němž se týká SIAE.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů v hlavním řízení.

               5)

               SIAE a Komise ponesou každá vlastní náklady vynaložené v řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc C-670/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Minden – Německo) – Tsegezab Mengesteab v. Spolková republika Německo „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EU) č. 604/2013 — Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států — Článek 20 — Zahájení postupu určení — Podání žádosti o mezinárodní ochranu — Úřední zápis sepsaný orgánem, který obdržely příslušné orgány — Článek 21 odst. 1 — Lhůty, které jsou stanoveny pro předložení žádosti o převzetí — Přesun příslušnosti na jiný členský stát — Článek 27 — Opravné prostředky — Rozsah soudního přezkumu“

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/17

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Minden – Německo) – Tsegezab Mengesteab v. Spolková republika Německo
   (Věc C-670/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států - Článek 20 - Zahájení postupu určení - Podání žádosti o mezinárodní ochranu - Úřední zápis sepsaný orgánem, který obdržely příslušné orgány - Článek 21 odst. 1 - Lhůty, které jsou stanoveny pro předložení žádosti o převzetí - Přesun příslušnosti na jiný členský stát - Článek 27 - Opravné prostředky - Rozsah soudního přezkumu“)
   (2017/C 309/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Minden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Tsegezab Mengesteab

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Výrok

               1)

               Článek 27 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, ve spojení s bodem 19 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že se žadatel o mezinárodní ochranu může v rámci opravného prostředku proti rozhodnutí o svém přemístění dovolávat uplynutí lhůty stanovené v čl. 21 odst. 1 uvedeného nařízení, a to i tehdy, pokud je dožádaný členský stát připraven tohoto žadatele převzít.

               2)

               Článek 21 odst. 1 nařízení č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že žádost o převzetí nelze platně předložit po uplynutí více než tří měsíců od podání žádosti o mezinárodní ochranu, ačkoli byla prvně uvedená žádost předložena ve lhůtě dvou měsíců od nalezení shody v rámci systému Eurodac ve smyslu tohoto ustanovení.

               3)

               Článek 20 odst. 2 nařízení č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že se žádost o mezinárodní ochranu považuje za podanou v okamžiku, kdy orgán pověřený plněním povinností vyplývajících z tohoto nařízení obdrží písemný dokument, který je vyhotoven veřejným orgánem a potvrzuje, že státní příslušník třetí země projevil úmysl ucházet se o mezinárodní ochranu, a případně v okamžiku, kdy tento orgán obdržel pouze nejdůležitější informace, které jsou uvedeny v takovém dokumentu, ale nikoli jeho originál nebo kopii.

      (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc T-109/08: Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — Freixenet v. OHMI (Tvar bílé broušené lahve) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška ochranné známky Společenství zobrazující bílou broušenou láhev — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 1 písm. b) a odstavec 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) odstavec 3 nařízení č. 207/2009) — Povinnost (uvést) odůvodnění — Práva obhajoby — Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — Freixenet v. OHMI (Tvar bílé broušené lahve)
      (Věc T-109/08) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství zobrazující bílou broušenou láhev - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odstavec 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) odstavec 3 nařízení č. 207/2009) - Povinnost (uvést) odůvodnění - Práva obhajoby - Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009)“)
      (2010/C 161/60)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Freixenet, SA (Sant Sadurní d’Anoia, Španelsko) (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu a D. Moreau, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Folliard Monguiral, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. listopadu 2007 (věc R 97/2001-1) týkajícímu se přihlášky označení zobrazujícího bílou broušenou láhev jako ochranné známky Společenství.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Freixenet, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc C-543/07: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/73/ES — Rovnost zacházení pro muže a ženy — Přístup k zaměstnání — Odborné vzdělávání a postup v zaměstnání — Pracovní podmínky — Nepřijetí ve stanovené lhůtě)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/18

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-543/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/73/ES - Rovnost zacházení pro muže a ženy - Přístup k zaměstnání - Odborné vzdělávání a postup v zaměstnání - Pracovní podmínky - Nepřijetí ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 223/28)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. van Beek, zmocněnec)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti členským státem – Nepřijetí právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 269, s. 15; Zvl. vyd. 05/04, s. 255) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. března 2005 ve věci T-169/03, Sergio Rossi SpA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Národní a mezinárodní slovní ochranné známky MISS ROSSI — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SISSI ROSSI — Podobnost výrobků — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/23

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 1. března 2005
   ve věci T-169/03, Sergio Rossi SpA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Národní a mezinárodní slovní ochranné známky MISS ROSSI - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SISSI ROSSI - Podobnost výrobků - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 106/53)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-169/03, Sergio Rossi SpA, se sídlem v San Mauro Pascoli, Forlì-Cesena (Itálie), zastoupená A. Ruem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: P. Bullock a O. Montalto), přičemž druhým účastníkem řízení u odvolacího senátu OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník řízení před Soudem, je Sissi Rossi Srl, se sídlem v Castenaso di Villanova, Bologna (Itálie), zastoupená S. Vereou, M. Bosshardem a K. Murarem, advokáty, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. února 2003 (věc R 569/2002-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Calzaturificio Rossi SpA a Sissi Rossi Srl, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 1. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 19.7.2003


title: Věc C-600/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Matera (Itálie) dne 21. listopadu 2013 — Intelcom Service Ltd v. Vincenzo Mario Marvulli

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Matera (Itálie) dne 21. listopadu 2013 — Intelcom Service Ltd v. Vincenzo Mario Marvulli
   (Věc C-600/13)
   2014/C 52/47
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di pace di Matera

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Intelcom Service Ltd

      Žalovaný: Vincenzo Mario Marvulli

      Předběžné otázky

               1)

               Stanoví články 51 a násl. italského notářského řádu č. 89/1913, ve spojení s články 1350 a 2657 občanského zákoníku, skutečné monopolní postavení notáře, pokud jde o poskytování služeb týkajících se sepisování a ověřování listin při prodeji nemovitostí v Itálii, a to ve zjevném rozporu s ustanoveními a zásadami Smluv Evropské unie (článek 49 Smlouvy o EU), které zakotvují volný pohyb služeb v rámci členských států Unie, a zejména se směrnicí 2006/123/ES (1) ze dne 12. prosince 2006 (tzv. směrnice Bolkestein), která byla v Itálii provedena legislativním nařízením č. 59 ze dne 26. března 2010 zveřejněným v G.U. č. 94 ze dne 23. dubna 2010?

               2)

               Shledává Soudní dvůr Evropské unie italský notářský řád č. 89/1913, ve spojení s články 1350 a 2657 občanského zákoníku, rovněž v rozporu s ustanoveními Smlouvy o EU, která zakazují monopolní postavení při poskytování služeb (články 53 a 37 Smlouvy o EU)?

               3)

               Shledává Soudní dvůr Evropské unie italský notářský řád č. 89/1913, ve spojení s články 1350 a 2657 občanského zákoníku, rovněž v rozporu s ustanoveními práva Evropské unie, která zakazují tzv. opatření s rovnocenným účinkem stanovená v článcích 28 a 29 Smlouvy o ES a následně v důsledku reformy uskutečněné Lisabonskou smlouvou doplněná do článků 34 a 35 Smlouvy o fungování Evropské unie, a sice opatření, která Smlouva zakazuje, jelikož nepříznivě postihují státní příslušníky některých členských států v porovnání se státními příslušníky jiných členských států, pokud jde o přístup ke službám?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36).


title: Věc C-169/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte costituzionale (Itálie) dne 21. dubna 2008 – Presidente del Consiglio dei Ministri v. Regione autonoma della Sardegna

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte costituzionale (Itálie) dne 21. dubna 2008 – Presidente del Consiglio dei Ministri v. Regione autonoma della Sardegna
   (Věc C-169/08)
   (2008/C 171/35)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte costituzionale
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Žalovaný: Regione autonoma della Sardegna
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 49 Smlouvy o ES vykládat tak, že brání použití napadeného právního ustanovení, jako je článek 4 zákona regionu Sardinie č. 4 ze dne 11. května 2006 (Ustanovení týkající se příjmů, rekvalifikace výdajů, sociální politiky a politiky rozvoje), ve znění nahrazeném čl. 3 odst. 3 zákona regionu Sardinie č. 2 ze dne 29. května 2007 (Ustanovení pro tvorbu ročního a víceletého rozpočtu regionu – finanční zákon 2007), podle kterého regionální daň za přistání letadel pro turistické účely zatěžuje pouze podniky, které mají daňovou rezidenci mimo území regionu Sardinie, jež provozují letadla jimi využívaná k dopravě osob při výkonu všeobecné letecké dopravy pro vlastní potřebu?

               2)

               Představuje článek 4 zákona regionu Sardinie č. 4 z roku 2006, ve znění nahrazeném čl. 3 odst. 3 zákona regionu Sardinie č. 2 z roku 2007 tím, že stanoví regionální daň za přistání letadel pro turistické účely pouze pro podniky, které mají daňovou rezidenci mimo území regionu Sardinie, jež provozují letadla jimi využívaná k dopravě osob při výkonu všeobecné letecké dopravy pro vlastní potřebu – ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES – státní podporu ve prospěch podniků provozujících stejnou činnost s daňovou rezidencí na území regionu Sardinie?

               3)

               Je třeba článek 49 Smlouvy o ES vykládat tak, že brání použití ustanovení článku 4 zákona regionu Sardinie č. 4 z roku 2006, ve znění nahrazeném čl. 3 odst. 3 zákona regionu Sardinie č. 2 z roku 2007, podle kterého regionální daň za zakotvení rekreačních plavidel pro turistické účely zatěžuje pouze podniky, které mají daňovou rezidenci mimo území regionu Sardinie, jež provozují rekreační plavidla a jejichž podnikatelská činnost spočívá v poskytování těchto plavidel třetím osobám?

               4)

               Představuje článek 4 zákona regionu Sardinie č. 4 z roku 2006, ve znění nahrazeném čl. 3 odst. 3 zákona regionu Sardinie č. 2 z roku 2007 tím, že stanoví regionální daň za zakotvení rekreačních plavidel pro turistické účely pouze pro podniky, které mají daňovou rezidenci mimo území regionu Sardinie, jež provozují rekreační plavidla a jejichž podnikatelská činnost spočívá v poskytování těchto plavidel třetím osobám – ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES – státní podporu ve prospěch podniků provozujících stejnou činnost s daňovou rezidencí na území regionu Sardinie?


title: Věc C-158/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 3. dubna 2015 – Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV v. Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 3. dubna 2015 – Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV v. Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit
   (Věc C-158/15)
   (2015/C 205/25)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV

      Žalovaný: Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se pojem „zařízení“ ve smyslu čl. 3 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1) na skutkový stav odpovídající projednávané věci, kdy je uhlí uskladněno v uhelném parku, z něhož se v důsledku samovznícení uvolňují emise CO2, který se nachází ve vzdálenosti 800 metrů od okraje uhelné elektrárny, přičemž oba pozemky jsou od sebe odděleny veřejnou komunikací a uhlí je z úložiště dopravováno do elektrárny na dopravním páse vedoucím nad touto komunikací?

               2)

               Je slovy „palivo odstraněné ze zařízení“ uvedenými v čl. 27 odst. 2 nařízení Evropské komise (EU) č. 601/2012 ze dne 21. června 2012 o monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (2) míněn skutkový stav existující v projednávané věci, kdy se uhlí během svého skladování v uhelném parku znehodnotí, protože v důsledku samovznícení shoří?

      (1)  Úř. věst. L 275, s. 32.

      (2)  Úř. věst. L 181, s. 30.


title: Věc F-64/13: Žaloba podaná dne 28. června 2013 — ZZ v. Soudní dvůr

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/30

         Žaloba podaná dne 28. června 2013 — ZZ v. Soudní dvůr
   (Věc F-64/13)
   2013/C 274/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící zprávy žalobkyně týkající se období od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008, jakož i uložení žalovanému, aby zaplatil určitou částku z titulu náhrady nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit hodnotící zprávu týkající se žalobkyně za období od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008;

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti ze dne 21. března 2013;

               —

               uložit žalovanému, aby zaplatil částku 58 000 euro jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věci T-495/12 až T-497/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2014 – European Drinks v. OHIM – Alexandrion Grup Romania (Dracula Bite a DRACULA BITE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazových ochranných známek Společenství Dracula Bite a DRACULA BITE — Starší národní obrazová ochranná známka Dracula — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2014 – European Drinks v. OHIM – Alexandrion Grup Romania (Dracula Bite a DRACULA BITE)
   (Věci T-495/12 až T-497/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazových ochranných známek Společenství Dracula Bite a DRACULA BITE - Starší národní obrazová ochranná známka Dracula - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 235/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Drinks SA (Ştei, Rumunsko) (zástupce: V. von Bomhard, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: SC Alexandrion Grup Romania Srl (Pleasa, Rumunsko) (zástupci: M. Niculeasa, G. Trantea a B. Mărculeţ, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti třem rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2012 (věc R 680/2011 4, R 682/2011 4 a R 679/2011 4) týkajícímu se tří námitkových řízení mezi European Drinks SA a SC Alexandrion Grup Romania Srl.

      Výrok

               1.

               Věci T 495/12, T-496/12 a T-497/12 se spojují pro účely rozsudku.

               2.

               Žaloby se zamítají.

               3.

               European Drinks SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-563/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 30. října 2013 — UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 30. října 2013 — UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke
   (Věc C-563/13)
   2014/C 24/08
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: UPC DTH Sàrl

      Žalovaná: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 2 písm. c) rámcové směrnice, tedy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) ze dne 7. března 2002, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES (2) ze dne 25. listopadu 2009 vykládat v tom smyslu, že služba, prostřednictvím které poskytovatel služby zajišťuje za protiplnění podmíněný přístup k programovému balíčku sestávajícímu z rozhlasových a televizních programů, který je přenášen družicí, lze považovat za službu elektronických komunikací?

               2)

               Je třeba Smlouvu o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že se na službu popsanou v první otázce vztahuje zásada volného pohybu služeb mezi členskými státy, jelikož se jedná o službu poskytovanou z Lucemburska na území Maďarska?

               3)

               Je třeba Smlouvu o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že v případě služby popsané v první otázce má země určení, do níž je služba poskytována, právo omezit poskytování tohoto druhu služeb tím, že stanoví, že [poskytovatel] služby musí být povinně registrován v členském státě a že musí být usazen jako pobočka nebo samostatný právní subjekt, jakož i požadavkem, že tento druh služby může být poskytován jen prostřednictvím k tomu zřízené pobočky nebo samostatného právního subjektu?

               4)

               Je třeba Smlouvu o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že správní řízení týkající se služeb popsaných v první otázce, bez ohledu na členský stát, v němž působí nebo je registrován podnik, který službu poskytuje, musí provést správní orgán členského státu, který k tomu má pravomoc na základě místa, v němž [je poskytována] služba?

               5)

               Je třeba čl. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 (rámcová směrnice) vykládat v tom smyslu, že služba popsaná v první otázce musí být považována za službu elektronických komunikací nebo musí být uvedená služba považována za službu podmíněného přístupu poskytovanou za použití systému podmíněného přístupu definovaného v čl. 2 písm. f) rámcové směrnice?

               6)

               Je třeba relevantní ustanovení na základě všech výše uvedených skutečností vykládat v tom smyslu, že poskytovatel služby popsané v první otázce musí být považován za poskytovatele služeb elektronických komunikací podle právní úpravy Společenství?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 337, s. 37).


title: Věc T-402/12: Žaloba podaná dne 6. září 2012 — Schlyter v. Komise

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/17

         Žaloba podaná dne 6. září 2012 — Schlyter v. Komise
   (Věc T-402/12)
   2012/C 343/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carl Schlyter (Linköping, Švédsko) (zástupci: O. Brouwer a S. Schubert, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil zamítavé rozhodnutí Evropské komise poskytnout úplný nebo částečný přístup ke svému stanovisku a připomínkám vydaným v odpovědi na oznámení 2011/673/f, které se týkalo obsahu a podmínek pro podávání ročních výkazů nanočásticových látek, které vydala Francouzská republika podle směrnice 98/34/ES (1);

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení žalobce podle článku 87 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vzniklých jakémukoli vedlejšímu účastníkovi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení a ze zjevně nesprávného posouzení a nedostatečného odůvodnění při uplatňování čl. 4 odst.2 třetí odrážky nařízení (ES) č. 1049/2001 (2) a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 (3), jelikož

                           —

                           postup podle směrnice 98/34 nespadá pod čl. 4 odst. 2 třetí odrážku, s výjimkou obecné zásady zveřejnění uvedené v nařízení (ES) č. 1049/2001;

                           —

                           čl. 4 odst. 2 třetí odrážka nařízení (ES) č. 1049/2001 a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 byly chybně použity při konstatování, že zveřejnění požadovaného dokumentu by specificky a účinně narušilo zájem Komise na řízení podle směrnice 98/34/ES.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení, zjevně nesprávného posouzení a nedostatečného odůvodnění při uplatňování testu nadřazeného veřejného zájmu, jak jej vyžaduje čl. 4 odst. 2 třetí odrážka nařízení (ES) č. 1049/2001, a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006, jelikož:

                           —

                           v tomto případě čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 posiluje nadřazený veřejný zájem. Napadené rozhodnutí nezohledňuje nadřazený veřejný zájem na zveřejnění požadovaného dokumentu a obsahuje nesprávné právní posouzení, nesprávné posouzení a nedostatečné odůvodnění při uplatňování dvou právních ustanovení uvedených výše.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení, zjevně nesprávného posouzení a nedostatečného odůvodnění při uplatňování čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož:

                           —

                           napadené rozhodnutí není odůvodněno a je stiženo vadou zjevně nesprávného posouzení, protože neumožňuje částečný přístup k dokumentům podle čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001.

      (1)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. 1998, L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/20, s. 337).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst 2001 L 145, s. 43; Zvl. vyd. 21/03, s. 331).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst 2006 L 264 s. 13).


title: Věc C-162/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione, Itálie) – Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate (Šestá směrnice o DPH — Osoby povinné k dani — Článek 4 odst. 4 druhý pododstavec — Mateřské a dceřiné společnosti — Provedení členským státem režimu jediné osoby povinné k dani — Podmínky — Důsledky)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione, Itálie) – Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Věc C-162/07) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osoby povinné k dani - Článek 4 odst. 4 druhý pododstavec - Mateřské a dceřiné společnosti - Provedení členským státem režimu jediné osoby povinné k dani - Podmínky - Důsledky)
   (2008/C 171/14)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA

      Žalovaní: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Corte suprema di cassazione – Výklad čl. 4 odst. 4 druhého pododstavce směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – „Osoby právně nezávislé, avšak navzájem úzce propojené finančními, hospodářskými a organizačními vazbami“ – Dostatečně přesný pojem, který umožňuje členským státům použít stanovený režim DPH? – Pojem vazby – Vnitrostátní ustanovení, které podřizuje existenci vazby minimální délce trvání za účelem zamezit zneužití práva
   Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 4 druhý pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, je ustanovení, jehož provedení členským státem předpokládá předchozí konzultaci tohoto členského státu s poradním výborem pro daň z přidané hodnoty a přijetí vnitrostátní právní úpravy, která umožňuje osobám, zejména společnostem, které jsou usazeny na území určité země a které jsou sice právně nezávislé, avšak navzájem jsou úzce propojeny finančními, hospodářskými a organizačními vazbami, aby přestaly být považovány za odlišné osoby povinné k dani a byly tak považovány za jedinou osobu povinnou k dani, jediného držitele individuálního identifikačního čísla uvedené daně, a tedy jedinou osobu, která může podepsat daňové přiznání. Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby ověřil, zda taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava dotčená v původním řízení, splňuje tato kritéria, s tím, že v případě neuskutečnění předchozí konzultace poradního výboru pro daň z přidané hodnoty, vnitrostátní právní úprava, která splňuje uvedená kritéria, představuje provedení, které porušuje procesní požadavek stanovený v čl. 4 odst. 4 druhém pododstavci šesté směrnice 77/388.

               2)

               Zásada daňové neutrality nebrání vnitrostátní právní úpravě, která pouze zachází odlišně s osobami povinnými k dani, které si přejí zvolit systém zjednodušeného přiznání a platby daně z přidané hodnoty, podle toho, zda mateřská entita nebo společnost drží více než 50 % akcií nebo podílů ovládaných osob, nejpozději od počátku kalendářního roku, který předchází roku, v němž bylo přiznání podáno nebo naopak splňuje tyto podmínky až po tomto datu. Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby ověřil, zda taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, představuje takovou úpravu. Krom toho ani zásada zákazu zneužití práva ani zásada proporcionality nebrání takové právní úpravě.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-445/16: Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Schniga v. CPVO (Gala Schnico)

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/24

      Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Schniga v. CPVO (Gala Schnico)
      (Věc T-445/16)
      (2016/C 364/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Schniga GmbH (Bolzano, Itálie) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

         Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO)

         Údaje týkající se řízení před CPVO

         Dotčené odrůdové právo Společenství: Gala Schnico – žádost o odrůdové právo č. 2009/1807

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 22. dubna 2016 ve věci A 005/2014

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  uložil CPVO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 76, článku 8, čl. 57 odst. 3, jakož i článku 75 nařízení č. 2100/94


title: Věc T-69/15: Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2015 – NK Rosneft a další v. Rada „Žaloba na neplatnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině — Překážka věci zahájené — Zjevná nepřípustnost“

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2015 – NK Rosneft a další v. Rada
   (Věc T-69/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině - Překážka věci zahájené - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 337/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: NK Rosneft OAO (Moskva, Rusko); RN-Shelf-Arctic OOO (Moskva); RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Jižní Sachalin, Rusko); RN-Exploration OOO (Moskva); a Tagulskoe OOO (Krasnojarsk, Rusko) (zástupce: T. Beazley, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert a B. Driessen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2014/872/SZBP ze dne 4. prosince 2014, kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině a rozhodnutí 2014/659/SZBP měnící rozhodnutí 2014/512/SZBP (Úř. věst. L 349, s. 58), jakož i nařízení Rady (EU) č. 1290/2014 ze dne 4. prosince 2014, kterým se mění nařízení (EU) č. 833/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině a nařízení (EU) č. 960/2014 měnící nařízení (EU) č. 833/2014 (Úř. věst. L 349, p. 20), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyň.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO a Tagulskoe OOO ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


title: Věc T-362/07: Žaloba podaná dne 14. září 2007 – El Fatmi v. Rada

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/65

         Žaloba podaná dne 14. září 2007 – El Fatmi v. Rada
   (Věc T-362/07)
   (2007/C 269/119)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Nouriddin El Fatmi (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: J. Pauw, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že nařízení (ES) č. 2580/2001 není použitelné a rozhodnutí 2007/445 se ruší v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce zaprvé uvádí, že nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (1) se na něj nepoužije, protože neexistuje žádná spojitost mezi společnou bezpečnostní a zahraniční politikou a jeho osobou.
   Zadruhé žalobce tvrdí, že nařízení č. 2580/2001 se na něj nepoužije, protože nepáchá a ani se nepokouší páchat teroristické činy, neúčastní se jich a ani nenapomáhá jejich spáchání.
   Nakonec žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásady proporcionality a není dostatečně odůvodněné.

      (1)  Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207.


title: Věc F-96/13: Žaloba podaná dne 23. září 2013 — ZZ v. Komise

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/40

         Žaloba podaná dne 23. září 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-96/13)
   2013/C 367/71
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí o zpětném přeřazení žalobce z delegace pro západní břeh Jordánu a pásmo Gazy ve východním Jeruzalému ke Generálnímu ředitelství pro mobilitu a dopravu, ředitelství sdílených zdrojů MOVE/ENER, v Bruselu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Rozhodnutí ze dne 25. ledna 2013, podepsané vedoucí skupiny „Pohyb personálu, správa služebního postupu a řízení výkonnosti“, o přeřazení žalobce se zpětným účinkem od 1. ledna 2013 ke Generálnímu ředitelství pro mobilitu a dopravu, ředitelství sdílených zdrojů MOVE/ENER, v Bruselu 1;

               —

               uložit Komisi povinnost uhradit žalobci symbolické jedno euro z titulu materiální a zároveň nemateriální újmy, jakož i náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-87/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Marcuccio v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Údajný protiprávní postup zdravotní služby Komise — Nepřípustnost — Nedodržení přiměřené lhůty pro podání návrhu na náhradu škody )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/45

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-87/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Údajný protiprávní postup zdravotní služby Komise - Nepřípustnost - Nedodržení přiměřené lhůty pro podání návrhu na náhradu škody“)
   (2009/C 6/92)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokát)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise nevyhovět návrhu žalobce, aby mu byla zaplacena náhrada škody, která mu údajně vznikla z důvodu protiprávního postupu zdravotní služby Komise v rámci zpracování tří lékařských potvrzení předložených žalobcem v létě 2001.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               L. Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007, s. 45.


title: Věc C-81/13: Žaloba podaná dne 15. února 2013 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/26

         Žaloba podaná dne 15. února 2013 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie
   (Věc C-81/13)
   2013/C 114/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Murrell, zmocněnec, A. Dashwood QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2012/776/EU o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě přidružení zřízené Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem k přijetí opatření pro koordinaci systémů sociálního zabezpečení;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Žalobou podanou podle článku 263 SFEU požaduje Spojené království Velké Británie a Severního Irska, aby bylo podle článku 264 SFEU zrušeno rozhodnutí Rady 2012/776/EU ze dne 6. prosince 2012 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě přidružení zřízené Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem k přijetí opatření pro koordinaci systémů sociálního zabezpečení (1).

               2)

               Spojené království žádá Soudní dvůr, aby:

                           i)

                           zrušil uvedené rozhodnutí;

                           ii)

                           uložil Radě náhradu nákladů řízení.

               3)

               Článek 48 SFEU je hmotněprávním základem uvedeným v rozhodnutí.

               4)

               Navrhovaným rozhodnutím Rady přidružení připojeným k rozhodnutí Rady se ruší a nahrazuje rozhodnutí Rady přidružení č. 3/80 ze dne 19. září 1980 o uplatnění systému sociálního zabezpečení členských států Evropských společenství na turecké pracovníky a jejich rodinné příslušníky.

               5)

               Spojené království tvrdí, že článek 48 SFEU nemůže sloužit jako hmotněprávní základ opatření, které má mít takové důsledky. Toto ustanovení je určeno k usnadnění volného pohybu státních příslušníků členských států v rámci vnitřního trhu. Náležitým právním základem je čl. 79 odst. 2 písm. b) SFEU. Toto ustanovení zakládá pravomoc přijmout opatření v oblasti „vymezení práv státních příslušníků třetích zemí oprávněně pobývajících v členském státě, včetně podmínek upravujících svobodu pohybovat se a pobývat v ostatních členských státech“. Právě takovým opatřením je i rozhodnutí Rady.

               6)

               Článek 79 odst. 2 písm. b) SFEU se nachází v hlavě V třetí části SFEU. Podle Protokolu č. 21 připojeného ke Smlouvám se opatření podle hlavy V nepoužijí ve vztahu ke Spojenému království (či Irsku), ledaže takový členský stát oznámí, že je ochotný se účastnit jejich provádění „opt in“. Rada tím, že namísto čl. 79 odst. 2 písm. b) SFEU nesprávně zvolila článek 48 SFEU jako hmotněprávní základ daného rozhodnutí, odepřela Spojenému království právo zvolit si, že se nebude podílet na provádění tohoto rozhodnutí a že jím nebude vázáno.

               7)

               Rozhodnutí Rady 2012/776/EU by tedy mělo být zrušeno, jelikož bylo přijato na nesprávném právním základě s tím důsledkem, že Spojenému království byla upřena práva podle Protokolu č. 2.

               8)

               Na podporu svého tvrzení se Spojené království dovolává výslovných znění článků 48 a 79 odst. 2 písm. b) SFEU, jak byly vyloženy v kontextu Smlouvy a ve světle judikatury. Tento stát odkazuje dále na skutečnost, že rozhodnutí Rady 2012/776/EU je téměř identické s rozhodnutím Rady, které bylo přijato v souvislosti s jinými dohodami o přidružení na základě čl. 79 odst. 2 písm. b).

      (1)  Úř. věst. 340, s. 19.


title: Věc C-232/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 12. května 2014 – Portmeirion Group UK Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 12. května 2014 – Portmeirion Group UK Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-232/14)
   2014/C 235/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Portmeirion Group UK Ltd

      Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

   Je napadené nařízení (nařízení Rady č. 412/2013 (1)) v rozporu s unijním právem z důvodu, že

               (i)

               je založeno na zjevně nesprávném posouzení, pokud jde o definici dotčeného výrobku, což znamená, že závěry antidumpingového šetření jsou neplatné; a dále

               (ii)

               postrádá řádné odůvodnění, které je vyžadováno článkem 296 SFEU?

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 412/2013 ze dne 13. května 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Čínské lidové republiky

      Úř. věst. L 131, s. 1


title: Věc C-276/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Hecht-Pharma GmbH v. Hohenzollern Apotheke, Winfried Ertelt, jako vlastník „Řízení o předběžné otázce — Humánní léčivé přípravky — Směrnice 2001/83/ES — Oblast působnosti — Článek 2 odst. 1 — Léčivé přípravky zhotovené průmyslově nebo vyrobené metodou zahrnující průmyslový proces — Článek 3 bod 2 — Léčivý přípravek připravený v lékárně“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/18

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Hecht-Pharma GmbH v. Hohenzollern Apotheke, Winfried Ertelt, jako vlastník
   (Věc C-276/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Humánní léčivé přípravky - Směrnice 2001/83/ES - Oblast působnosti - Článek 2 odst. 1 - Léčivé přípravky zhotovené průmyslově nebo vyrobené metodou zahrnující průmyslový proces - Článek 3 bod 2 - Léčivý přípravek připravený v lékárně“)
   (2017/C 006/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hecht-Pharma GmbH

      Žalovaná: Hohenzollern Apotheke, Winfried Ertelt, jako vlastník

      Výrok

   Článek 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, musí být vykládán v tom smyslu, že takový humánní léčivý přípravek, jako je přípravek dotčený ve věci v původním řízení, na který se podle vnitrostátních právních předpisů nevztahuje povinnost registrace z důvodu, že je prokazatelně často předepisován lékaři či stomatology, že je vyráběn v lékárně, pokud jde o podstatné výrobní kroky, v množství dosahujícím nejvýše sta balení připravených k výdeji denně v rámci běžného provozu lékárny, a který je určen k výdeji v rámci stávajícího povolení k provozování lékárny, nelze považovat za přípravek zhotovený průmyslově nebo vyrobený metodou zahrnující průmyslový proces ve smyslu tohoto ustanovení, a nespadá tedy do oblasti působnosti této směrnice s výhradou skutkových zjištění, která musí provést předkládající soud.
   V případě, že předkládající soud dospěje na základě těchto zjištění k závěru, že léčivý přípravek dotčený ve věci v původním řízení byl zhotovený průmyslově nebo vyrobený metodou zahrnující průmyslový proces, je nicméně třeba uvedenému soudu rovněž odpovědět, že čl. 3 bod 2 směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2011/62, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovým ustanovením, jako je § 21 odst. 2 bod 1 zákona o obchodování s léčivými přípravky ve spojení s § 6 odst. 1 nařízení o provozu lékáren, pokud tato ustanovení lékárníkům po věcné stránce ukládají dodržovat lékopis při výrobě hromadně připravovaných léčivých přípravků. Předkládající soud však musí ověřit, zda za okolností projednávaného případu, který mu byl předložen, byl léčivý přípravek dotčený ve věci v původním řízení zhotoven v souladu s lékopisnými předpisy.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-225/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel v. OHIM — Schwarzbräu (ALASKA) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství ALASKA — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence popisného charakteru — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel v. OHIM — Schwarzbräu (ALASKA)
   (Věc T-225/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství ALASKA - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 205/64
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (Ebersburg, Německo) (zástupce: P. Wadenbach, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Schwarzbräu GmbH (Zusmarshausen, Německo) (zástupce: L. Schlarmann, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. dubna 2008 (věc R 877/2004-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH a Schwarzbräu GmbH.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM).

               3.

               Schwarzbräu GmbH se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-126/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België dne 25. března 2008 – I. Distillerie Smeets Hasselt NV v. 1. Belgische Staat, 2. L.S.C. De Vos, 3. Bollen, Mathay & Co. BVBA, likvidátorka Transterminal Logistics NV, 4. D. Van den Langenbergh a 5. Firma De Vos NV, II. Belgische Staat v. Bollen, Mathay & Co. BVBA, likvidátorka Transterminal Logistics NV a III. L.S.C. De Vos v. Belgische Staat

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België dne 25. března 2008 – I. Distillerie Smeets Hasselt NV v. 1. Belgische Staat, 2. L.S.C. De Vos, 3. Bollen, Mathay & Co. BVBA, likvidátorka Transterminal Logistics NV, 4. D. Van den Langenbergh a 5. Firma De Vos NV, II. Belgische Staat v. Bollen, Mathay & Co. BVBA, likvidátorka Transterminal Logistics NV a III. L.S.C. De Vos v. Belgische Staat
   (Věc C-126/08)
   (2008/C 142/25)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van Cassatie van België
   Účastníci původního řízení

      Žalobci:

               I.

               Distillerie Smeets Hasselt

               II.

               Belgische Staat

               III.

               L.S.C. De Vos

      Žalovaní:

               I.

                           1.

                           Belgische Staat

                           2.

                           L.S.C. De Vos

                           3.

                           Bollen, Mathay & Co. BVBA, likvidátorka Transterminal Logistics NV

                           4.

                           D. Van den Langenbergh

                           5.

                           Firma De Vos NV

               II.

               Bollen, Mathay & Co. BVBA, likvidátorka Transterminal Logistics NV

               III.

               Belgische Staat

         Předběžná otázka
   Je třeba čl. 217 odst. 1 a čl. 221 odst. 1 celního kodexu Společenství (1) vykládat v tom smyslu, že stanovené zaúčtování celního dluhu může být platně provedeno rovněž zaznamenáním částky do protokolu podle AWDA (2), který je vyhotoven vyšetřovateli, a nikoli osobami, které jsou oprávněny zaúčtovat takovou částku, a může takový protokol platit jako účetní doklad nebo jiný rovnocenný nosič údajů ve smyslu čl. 217 odst. 1 celního kodexu Společenství?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).

      (2)  Královské nařízení ze dne 18. července 1997 o koordinaci obecných ustanovení o clech a spotřebních daních.


title: Věc C-608/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2012 společností Greinwald GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 10. října 2012 ve věci T-333/11, Nicolas Wessang v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2012 společností Greinwald GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 10. října 2012 ve věci T-333/11, Nicolas Wessang v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-608/12 P)
   2013/C 63/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Greinwald GmbH (zástupkyně: C. Onken, advokátka)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Nicolas Wessang

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               I.

               Zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 ve věci T-333/11 v rozsahu, ve kterém v něm bylo vyhověno žalobě.

               II.

               Pozměnit rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 ve věci T-333/11 v tom smyslu, že se žaloba v celém rozsahu zamítá.

               III.

               Uložit žalobci v prvním stupni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadený rozsudek je v rozporu s právní logikou čl. 7 odst. písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství (1), neboť vychází ze zvýšení nebezpečí záměny z důvodu pojmové shody mezi slovy „foods“ a „snacks“. Podle čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 jsou z ochrany poskytované ochrannou známkou vyloučena označení postrádající rozlišovací způsobilost a popisná označení. Shody v nerozlišovacích nebo popisných částech označení tedy nemohou zakládat nebo zvyšovat nebezpečí záměny.
   Z toho vyplývá, že nebezpečí záměny předpokládá možný zásah do funkce označení původu. Funkce označení původu ale přísluší jen rozlišovacím označením a částem označení. Jestliže tedy část označení nemá funkci označení původu, nemůže být tato funkce rovněž narušena použitím podobné části označení v pozdější ochranné známce.
   Zásada, že nerozlišovací části označení nemohou založit nebezpečí záměny, je konečně vyjádřena i v judikatuře Tribunálu, podle níž veřejnost popisnou část komplexní ochranné známky v zásadě nepovažuje za rozlišovací nebo dominantní prvek celkového dojmu kombinované ochranné známky.

      (1)  Úř. věst. 2009, L 78, s. 1.


title: Věc T-207/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2016 – National Iranian Tanker Company v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Překážka věci pravomocně rozsouzené — Právo na účinný procesní prostředek — Nesprávné posouzení — Právo na účinnou procesní obranu — Právo vlastnit majetek — Přiměřenost“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2016 – National Iranian Tanker Company v. Rada
   (Věc T-207/15) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Právo na účinný procesní prostředek - Nesprávné posouzení - Právo na účinnou procesní obranu - Právo vlastnit majetek - Přiměřenost“)
   (2016/C 392/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: National Iranian Tanker Company (Teherán, Írán) (zástupci: T. de la Mare, QC, M. Lester, J. Pobjoy, barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley a C. Murphy, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně N. Rouam a M. Bishop, poté M. Bishop a A. Vitro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/236 ze dne 12. února 2015, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SBZP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2015, L 39, s. 18), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/230 ze dne 12. února 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2015, L 39, s. 3), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a podpůrně návrh založený na článku 277 SFEU a znějící na prohlášení nepoužitelnosti čl. 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010, L 195, s. 39) a čl. 23 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. 2012, L 88, s. 1) v rozsahu, v němž se tyto akty použijí na žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               National Iranian Tanker Company a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc C-449/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 13. října 2008 – G. Elbertsen v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 13. října 2008 – G. Elbertsen v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-449/08)
   (2009/C 6/19)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: G. Elbertsen

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 42 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003 (1) vykládán v tom smyslu, že nechává členským státům prostor stanovit referenční částku ve výši 0 eur a zemědělci, který se nachází ve zvláštní situaci ve smyslu článku 21 nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004 (2), nepřiznat žádné platební nároky z vnitrostátní rezervy?

               2)

               V případě kladné odpovědi na tuto otázku: Brání pak právo Společenství použití ustanovení jako je čl. 17 odst. 1 písm. b) Regeling GLB-inkomenssteun 2006, podle kterého se z částky, o kterou se zvyšují dodatečné platby v důsledku investice do výrobní kapacity nebo nákupu půdy, odečte částka 500 eur předtím, než je stanovena referenční částka, na jejímž základě se mu přiznávají platební nároky z vnitrostátní rezervy?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 1; Zvl. vyd. 03/44, s. 226).


title: Věc T-48/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2008 – ratiopharm v. OHIM (BioGeneriX) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BioGeneriX — Absolutní důvody zamítnutí — Částečně popisná povaha — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2008 – ratiopharm v. OHIM (BioGeneriX)
   (Věc T-48/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BioGeneriX - Absolutní důvody zamítnutí - Částečně popisná povaha - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 285/70)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ratiopharm GmbH (Ulm, Německo) (zástupci: původně S. Völker, poté S. Völker a A. Schabenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. prosince 2006 (R 1048/2004-4), které se týká přihlášky slovního označení BioGenerix jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. prosince 2006 (R 1048/2004-4) se zrušuje, co se týče chemických výrobků určených ke konzervaci potravin, náležejících do třídy 1.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               ratiopharm GmbH ponese vlastní náklady řízení, jakož i nahradí polovinu nákladů řízení OHIM. OHIM ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.