title: Věc T-171/21: Žaloba podaná dne 29. března 2021 – Ubisoft Entertainment v. EUIPO – Huawei Technologies (FOR HONOR)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/31

      Žaloba podaná dne 29. března 2021 – Ubisoft Entertainment v. EUIPO – Huawei Technologies (FOR HONOR)
      (Věc T-171/21)
      (2021/C 228/42)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ubisoft Entertainment (Carentoir, Francie) (zástupce: J. Bourgeois, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, Čína)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie FOR HONOR – Přihláška č. 14 744 338

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. ledna 2021, ve věci R 1297/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí všechny náklady vynaložené žalobkyní v souvislosti s námitkovým řízením a řízením o odvolání, včetně poplatků za odvolání.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-172/21: Žaloba podaná dne 31. března 2021 – Valve v. Komise

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/32

      Žaloba podaná dne 31. března 2021 – Valve v. Komise
      (Věc T-172/21)
      (2021/C 228/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Valve Corp. (Bellevue, Washington, Spojené státy) (zástupci: L. Kjølbye, S. Völcker a G. Caldini, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zcela nebo zčásti zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. ledna 2021, které se týká řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (Věci AT.40413 – Focus Home, AT.40414 – Koch Media, AT.40420 – ZeniMax, AT.40422 – Bandai Namco a AT.40424 – Capcom – C(2021) 75 final), a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nesprávných právních posouzení a nesprávných skutkových zjištění při použití čl. 101 odst. 1 SFEU v souvislosti se zjištěním dohod/jednání ve vzájemné shodě mezi společností Valve a každým z pěti vydavatelů videoher, která plynou z toho, že Evropská komise neoprávněně rozšířila příslušnou judikaturu tak, že zahrnuje chování, které nepředstavuje „shodu“, a nesprávné posouzení dotčeného jednání.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nesprávných právních posouzení a nesprávných skutkových zjištění při použití čl. 101 odst. 1 SFEU v souvislosti se závěrem Komise, že dohody/jednání ve vzájemné shodě mezi společností Valve a každým z pěti vydavatelů videoher omezují hospodářskou soutěž „z hlediska účelu“ ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU, plynoucích z toho, že Komise neposoudila novost dotčeného jednání a nesprávně posoudila relevantní právní a hospodářský kontext, tedy relevanci směrnice o autorském právu, roli společnosti Valve jakožto dvoustranné platformy a povahu dotčených výrobků a služeb (digitální videohry).


title: Věc T-207/21: Žaloba podaná dne 16. dubna 2021 – Polynt v. ECHA

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/32

      Žaloba podaná dne 16. dubna 2021 – Polynt v. ECHA
      (Věc T-207/21)
      (2021/C 228/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Polynt SpA (Scanzorosciate, Itálie) (zástupci: C. Mereu, P. Sellar, a S. Abdel-Qader, advokáti)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil projednávanou žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil ECHA náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba znějící na zrušení rozhodnutí odvolacího senátu ECHA ze dne 9. února 2021, kterým bylo potvrzeno rozhodnutí ECHA, jímž bylo uloženo provedení dodatečných zkoušek pro účely posouzení látky 4-methylhexahydroftalanhydridu (věc A-015-2019) podle článku 40 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (1) (dále jen „nařízení REACH“).
      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně pět žalobních důvodů:

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení při přezkumu legality rozhodnutí ECHA TPE-D-2114483466-38-01/F ze dne 4. září 2019 o návrhu zkoušky týkající se látky 4-methylhexahydroftalanhydridu (číslo ES 243-072-0 a číslo CAS 19438-60-9) (dále jen „4-MHHPA“);

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že přezkum návrhu zkoušky odpovídá přezkumu kontroly souladu;

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že odvolací senát nepoužil správné právní kritérium a nezvážil argumenty žalobkyně, obrátil důkazní břemeno, pokud jde o požadavky stanovené v sloupci 2 části 8.7.3. přílohy X nařízení REACH a neodpověděl na argumenty žalobkyně ve vztahu k závěrům uvedeným ve stručném dokumentu č. 75 o mezinárodním chemickém posouzení WHO (WHO Concise International Chemical Assessment Document 75);

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že odvolací senát nedodržel nebo nesprávně použil články 91 až 93 nařízení REACH.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že odvolací senát neprozkoumal argumenty žalobkyně vycházející z porušení článku 13 SFEU, článku 25 nařízení REACH, jakož i zásad dobrých životních podmínek zvířat, proporcionality a řádné správy.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc T-208/21: Žaloba podaná dne 16. dubna 2021 – Dorit v. EUIPO – Erwin Suter (DORIT)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/33

      Žaloba podaná dne 16. dubna 2021 – Dorit v. EUIPO – Erwin Suter (DORIT)
      (Věc T-208/21)
      (2021/C 228/45)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dorit-DFT Fleischereimaschinen GmbH (Ellwangen, Německo) (zástupkyně: E. Strauß, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Erwin Suter AG, Maschinenfabrik Retus (Kölliken, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu ke slovní ochranné známce DORIT – Mezinárodní zápis č. 878 792

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. února 2021, ve věci R 127/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí a vyhověl návrhu na zrušení sporné ochranné známky;

                  —

                  podpůrně zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení před EUIPO a případně žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-210/21: Žaloba podaná dne 19. dubna 2021 – Vintae Luxury Wine Specialists v. EUIPO – R. Lopez de Heredia Viña Tondonia (LOPEZ DE HARO)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/34

      Žaloba podaná dne 19. dubna 2021 – Vintae Luxury Wine Specialists v. EUIPO – R. Lopez de Heredia Viña Tondonia (LOPEZ DE HARO)
      (Věc T-210/21)
      (2021/C 228/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vintae Luxury Wine Specialists SLU (Logroño, Španělsko) (zástupci: L. Broschat García a L. Polo Flores, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: R. Lopez de Heredia Viña Tondonia SA (Haro, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LOPEZ DE HARO – přihláška č. 17 909 326

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. února 2021 ve věci R 1741/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  povolil zápis obrazové ochranné známky Evropské unie č. 17 909 326, LÓPEZ DE HARO pro třídu 33;

                  —

                  uložil protistraně náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-213/21: Žaloba podaná dne 16. dubna 2021 – Mlékárna Hlinsko v. Komise

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/35

      Žaloba podaná dne 16. dubna 2021 – Mlékárna Hlinsko v. Komise
      (Věc T-213/21)
      (2021/C 228/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Mlékárna Hlinsko a.s. (Hlinsko, Česká republika) (zástupci: S. Sobolová a O. Billard, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil zákaz poskytování grantů uložený dopisem žalované ze dne 22. října 2020, ARES (2020) 5759350;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná přímo i nepřímo porušila základní práva žalobkyně, neboť žalobkyně neměla nikdy v průběhu vyšetřování vedoucího k přijetí napadeného opatření možnost využít svého práva být vyslechnuta.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná nemá pravomoc provádět audit konkrétních grantů a rozhodovat o konkrétních žádostech o grant z evropských strukturálních a investičních fondů, neboť žalovaná je oprávněna pouze k posuzování celkového souladu řídících a kontrolních systému zavedených členskými státy, avšak nemá žádnou pravomoc provádět podrobný audit a rozhodovat o konkrétních žádostech o granty podaných jednotlivými společnostmi.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná nemá žádnou pravomoc vykládat a uplatňovat vnitrostátní právo členských států, neboť její pravomoci jsou striktně omezeny zásadou svěřených pravomocí zakotvenou v článcích 5 a 13 Smlouvy o Evropské unii, jakákoli odchylka od této zásady musí být posuzována striktně a zásada svěřených pravomocí ve spojení s ustanoveními Smlouvy jednoznačně znamená, že žalovaná nemá pravomoc uplatňovat vnitrostátní právo členského státu. Ustanovení české právní úpravy, na něž se žalovaná odvolává, každopádně nelze přezkoumávat podle nařízení č. 1303/2013 (1), které je právním základem auditního řízení, jež vedlo k přijetí napadeného opatření.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná neprokázala obsah české právní úpravy a nesprávně ji vyložila a uplatnila. Místo aby prokázala obsah české právní úpravy, jak požaduje judikatura Soudního dvora, žalovaná hrubě nesprávným způsobem vyložila českou právní úpravu, zejména § 4c zákona o střetu zájmů (2), když záměrně ignorovala judikaturu českých soudů a konečné, závazné a vykonatelné rozhodnutí českých orgánů ve věci, která byla předmětem auditního řízení vedoucího k přijetí napadeného opatření.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná rovněž nesprávně vyložila a uplatnila unijní právo, neboť dospěla k nesprávnému závěru, že došlo k porušení článku 61 finančního nařízení (3), a pominula skutečnost, že česká pravidla střetu zájmů jsou v rozporu se základními zásadami unijního práva.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 320)

         (2)  `Český zákon č. 159/2006 Sb., o střetu zájmů, ve znění pozdějších předpisů.

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. 2018, L 193, s. 1).


title: Věc T-219/21: Žaloba podaná dne 23. dubna 2021 – Agora Invest v. EUIPO – Transportes Maquinaria y Obras (TRAMOSA)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/37

      Žaloba podaná dne 23. dubna 2021 – Agora Invest v. EUIPO – Transportes Maquinaria y Obras (TRAMOSA)
      (Věc T-219/21)
      (2021/C 228/49)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Agora Invest, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupkyně: A. Alejos Cutuli, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Transportes Maquinaria y Obras, SA (Madrid, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie „TRAMOSA“ – Přihláška č. 17 236 531

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu ze dne 16. února 2021 ve věci R 566/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  zamítl námitky č. B 3 029 199 vznesené proti přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 17 236 531;

                  —

                  povolil zápis ochranné známky Evropské unie č. 17 236 531 „TRAMOSA“ (s nákresem).

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-221/21: Žaloba podaná dne 25. dubna 2021 – Itálie v. Komise

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/38

      Žaloba podaná dne 25. dubna 2021 – Itálie v. Komise
      (Věc T-221/21)
      (2021/C 228/50)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, G. Rocchitta, C. Gerardis a E. Feola, avvocati dello Stato)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2021/261 ze dne 17. února 2021 v části, v níž uplatňuje k tíži Itálie finanční opravy týkající se šetření AA/2017/013 (Podpory na plochu – Všechny OP – Rozpočtový rok 2018 – 67 368 272,99 eur) a CEB/2018/057 (Rozpočtový rok 2017 a opožděné platby – všechny OP – čistá částka 74 978 660,98 eur – hrubá částka 75 696 497,283 eur);

                  —

                  podpůrně zrušil totéž rozhodnutí v části, v níž uplatňuje paušální opravu ve výši 67 368 272,99 eur týkající se auditního šetření AA/2017/013 (Podpory na plochu – Všechny OP – Rozpočtový rok 2018 – 67 368 272,99 eur) namísto jednorázové opravy vyčíslené agenturou AGEA na 27 848 824,26 eur;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, týkající se šetření AA/2017/013 ohledně podpor na plochu, vycházející z porušení čl. 4 bodu 1 písm. h) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 608), s ohledem na definici „trvalých travních porostů“ přijatou na vnitrostátní úrovni na základě ministerského nařízení 18/11/2014.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, týkající se šetření AA/2017/013, vycházející z porušení čl. 52 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 549), jakož i čl. 12 odst. 2 a 6 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schválení účetní závěrky, jistoty a použití eura (Úř. věst. 2014 L 255, s. 18), s ohledem na uplatnění paušální sazby, přestože lze vypočítat skutečné riziko pro rozpočet Unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, týkající se šetření AA/2017/013, vycházející z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, s ohledem na uplatnění obecné klauzule „nepřiměřené úsilí“, na jejímž základě je odůvodněna paušální oprava.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, týkající se šetření CEB/2018/057 ohledně opožděných plateb, vycházející z porušení čl. 5 odst. 4 nařízení (EU) č. 907/2014, s ohledem na předpokládaná zpoždění plateb v souvislosti s jednotnou žádostí za rok 2015, i přes existenci „zvláštních podmínek“ řízení souvisejících s prováděním reformy SZP v letech 2015 až 2020.


title: Věc T-222/21: Žaloba podaná dne 26. dubna 2021 – Shopify v. EUIPO – Rossi a další (Shoppi)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/39

      Žaloba podaná dne 26. dubna 2021 – Shopify v. EUIPO – Rossi a další (Shoppi)
      (Věc T-222/21)
      (2021/C 228/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Shopify Inc. (Ottawa, Ontario, Kanada) (zástupci: S. Völker a M. Pemsel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastníci v řízení před odvolacím senátem: Massimo Carlo Alberto Rossi (Fiano, Itálie), Salvatore Vacante (Berlín, Německo), Shoppi Ltd (Londýn, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelé sporné ochranné známky: Další účastníci řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Shoppi v tmavě modré, bílé, červené a oranžové – Ochranná známka Evropské unie č. 16 684 797

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. února 2021 ve věci R 785/2020-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  zamítl odvolání podané dalšími účastníky řízení před druhým odvolacím senátem EUIPO proti rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 6. února 2020 (číslo prohlášení neplatnosti: 000034203 C);

                  —

                  uložil EUIPO a dalším účastníkům řízení před druhým odvolacím senátem EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-224/21: Žaloba podaná dne 27. dubna 2021 – PepsiCo v. EUIPO (Smartfood)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/40

      Žaloba podaná dne 27. dubna 2021 – PepsiCo v. EUIPO (Smartfood)
      (Věc T-224/21)
      (2021/C 228/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: PepsiCo, Inc. (Raleigh, Severní Karolína, Spojené státy) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Smartfood v barevném vyhotovení – Přihláška č. 18 170 180

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2021, ve věci R 1947/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-225/21: Žaloba podaná dne 27. dubna 2021 – Ryanair v. Komise

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/40

      Žaloba podaná dne 27. dubna 2021 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-225/21)
      (2021/C 228/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F C. Laprévote, S. Rating, V. Blanc a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 4. září 2020 o státní podpoře SA.58114 (2020/N) – Itálie – COVID-19 podpora ve prospěch společnosti Alitalia (1) a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná zneužila své pravomoci a nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, když upřednostnila přezkum podpory a pozastavila svoje vyšetřování protiprávní podpory na záchranu, která byla přiznána společnosti Alitalia v letech 2017 a 2019.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a při přezkumu přiměřenosti podpory ve vztahu ke škodě způsobené krizí COVID-19 se dopustila zjevně nesprávného posouzení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila konkrétní ustanovení SFEU a obecné zásady evropského práva, které jsou základem liberalizace letecké dopravy v EU od konce 80. let 20. století (tj. zákaz diskriminace, svoboda poskytování služeb – vztahující se na leteckou dopravu na základě nařízení 1008/2008 (2) – a svoboda usazování).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory závažným obtížím a porušila procesní práva žalobkyně.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Úř. věst. 2021, C 41, s. 6.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění) (Úř. věst. 2008, L 293, s. 3).


title: Věc T-226/21: Žaloba podaná dne 27. dubna 2021 – Retail Royalty v. EUIPO – Fashion Energy (Obrázek orla)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/41

      Žaloba podaná dne 27. dubna 2021 – Retail Royalty v. EUIPO – Fashion Energy (Obrázek orla)
      (Věc T-226/21)
      (2021/C 228/54)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Retail Royalty Co. (Las Vegas, Nevada, Spojené státy) (zástupkyně: J. Bogatz a Y. Stone, advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fashion Energy Srl (Milán, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Obrázek orla) – Ochranná známka Evropské unie č. 5 066 113

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. února 2021, ve věci R 2813/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a), čl. 58 odst. 2 a čl. 18 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 a čl. 19 odst. 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625 ve spojení s čl. 10 odst. 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení článku 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-26/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2021 Dermavita Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2020 ve věci T-643/19, Dermavita v. EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2021 Dermavita Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2020 ve věci T-643/19, Dermavita v. EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)
      (Věc C-26/21 P)
      (2021/C 242/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dermavita Co. Ltd (zástupce: D. Todorov, advokat)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Allergan Holdings France SAS
      Usnesením ze dne 4. května 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek není přijatelný a že společnost Dermavita Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-80/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie (Polsko) dne 8. února 2021 – E.K., S.K. v. D.B.P.

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie (Polsko) dne 8. února 2021 – E.K., S.K. v. D.B.P.
      (Věc C-80/21)
      (2021/C 242/04)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: E.K., S.K.

         Žalovaná: D.B.P.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících ujednáních] ve spotřebitelských smlouvách vykládány v tom smyslu, že brání soudnímu výkladu vnitrostátních předpisů, podle kterého soud nekonstatuje zneužívající povahu celého smluvního ujednání, ale pouze tu část, v níž je toto ujednání zneužívající, takže toto ujednání zůstává zčásti účinné?

                  2)

                  Musí být čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13 vykládány v tom smyslu, že brání soudnímu výkladu vnitrostátních ustanovení, podle kterého soud poté, co konstatoval zneužívající povahu smluvního ujednání, bez kterého by smlouva nemohla nadále existovat, může změnit zbývající část smlouvy výkladem projevu vůle stran, aby zabránil neplatnosti smlouvy, která je pro spotřebitele příznivá?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29


title: Věc C-81/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie (Polsko) dne 9. února 2021 – B.S., W.S. v. M.

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie (Polsko) dne 9. února 2021 – B.S., W.S. v. M.
      (Věc C-81/21)
      (2021/C 242/05)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: B.S., W.S.

         Žalovaná: M.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících ujednáních] ve spotřebitelských smlouvách vykládány v tom smyslu, že brání soudnímu výkladu vnitrostátních ustanovení, podle kterého soud poté, co konstatoval zneužívající povahu smluvního ujednání, jež nezpůsobuje neplatnost smlouvy, může doplnit obsah smlouvy dispozitivním ustanovením vnitrostátního práva?

                  2)

                  Musí být čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13 vykládány v tom smyslu, že brání soudnímu výkladu vnitrostátních ustanovení, podle kterého soud poté, co konstatoval zneužívající povahu smluvního ujednání, jež způsobuje neplatnost smlouvy, může doplnit obsah smlouvy dispozitivním ustanovením vnitrostátního práva, aby zabránil neplatnosti smlouvy, i když spotřebitel souhlasí s neplatností smlouvy?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29.


title: Věc C-82/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie (Polsko) dne 9. února 2021 – B.S., Ł.S. v. M.

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie (Polsko) dne 9. února 2021 – B.S., Ł.S. v. M.
      (Věc C-82/21)
      (2021/C 242/06)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Śródmieścia w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: B.S., Ł.S.

         Žalovaná: M.

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, jakož i zásady rovnocennosti, efektivity a právní jistoty vykládány v tom smyslu, že brání soudnímu výkladu vnitrostátní právní úpravy, podle kterého je nárok spotřebitele na vrácení částek bezdůvodně zaplacených na základě zneužívajícího ujednání smlouvy uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem promlčen po uplynutí lhůty deseti let, která začíná běžet od každého plnění ze strany spotřebitele, a to i v případě, že spotřebitel o zneužívající povaze tohoto ujednání nevěděl?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29.


title: Věc C-152/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 9. března 2021 – SIA Ogres HES v. Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 9. března 2021 – SIA Ogres HES v. Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija
      (Věc C-152/21)
      (2021/C 242/07)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně v prvním stupni a účastnice řízení podávající vedlejší kasační opravný prostředek: SIA Ogres HES

         Žalovaná v prvním stupni a účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Další účastníci řízení: Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba mít za to, že povinnost veřejného poskytovatele vykupovat elektřinu za vyšší než tržní cenu od výrobců, kteří vyrábějí elektřinu z obnovitelných zdrojů, na základě povinnosti konečných spotřebitelů platit úměrně své spotřebě, představuje zásah státu nebo ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie?

                  2)

                  Má se pojem „liberalizace trhu s elektřinou“ vykládat v tom smyslu, že liberalizace má být považována za uskutečněnou v okamžiku, kdy se objeví určité znaky volného trhu, jako například smlouvy, jež uzavírá veřejný poskytovatel s dodavateli z jiných členských států? Lze mít za to, že liberalizace trhu s elektřinou začíná v okamžiku, kdy právní předpisy přiznávají některým uživatelům elektřiny (například uživatelům elektřiny připojeným k dopravní síti nebo uživatelům elektřiny jiným než domácnostem, připojeným k distribuční síti) právo na změnu distributora elektřiny? Jaký dopad má vývoj regulace trhu s elektřinou v Lotyšsku, konkrétněji situace existující před rokem 2007, na posouzení podpor poskytnutých výrobcům elektřiny ve světle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (pro účely odpovědi na první otázku)?

                  3)

                  Pokud z odpovědí na první a druhou otázku vyplyne, že podpora poskytnutá výrobcům elektřiny nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, znamená skutečnost, že žalobkyně působí v současnosti na liberalizovaném trhu s elektřinou a že zaplacení náhrady škody jí v současnosti přiznává výhodu v porovnání s ostatními hospodářskými subjekty působícími na dotčeném trhu, že náhrada škody musí být považována za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie?

                  4)

                  Pokud z odpovědí na první a druhou otázku vyplyne, že podpora poskytnutá výrobcům elektřiny představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, je třeba mít za to, v rámci kontroly státních podpor stanovené ve výše uvedeném ustanoven, že návrhové žádání, jímž se žalobkyně domáhá toho, aby jí byla poskytnuta náhrada škody, kterou utrpěla v důsledku neúplného naplnění zákonného práva na získání vyšší platby za vyrobenou elektřinu, představuje žádost o novou státní podporu nebo žádost o část státní podpory, která nebyla předtím vyplacena?

                  5)

                  Pokud bude čtvrtá předběžná otázka zodpovězena v tom smyslu, že žádost o náhradu škody musí být s přihlédnutím k předchozím okolnostem posuzována jako žádost o poskytnutí části státní podpory, která nebyla předtím vyplacena, vyplývá z čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, že v současnosti musí být o vyplacení výše uvedené státní podpory rozhodnuto na základě analýzy současného stavu trhu a s ohledem na platnou právní úpravu (včetně omezení, jež v současnosti existují s cílem zamezit nadměrným vyrovnávacím platbám)?

                  6)

                  Je pro účely výkladu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie relevantní skutečnost, že větrným elektrárnám, na rozdíl od vodních elektráren, byla v minulosti vyplácena podpora v plné výši?

                  7)

                  Je pro účely výkladu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie relevantní skutečnost, že náhrada škody je v současnosti vyplácena pouze některým z vodních elektráren, jež nezískaly podpory v plné výši?

                  8)

                  Musí se čl. 3 odst. 2 a čl. 7 odst. 1 nařízení Komise (EU) č. 1407/2013 ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis (1) vykládat v tom smyslu, že je třeba mít za to, že podpora dotčená v projednávané věci splňuje podmínky stanovené pro podpory de minimis, neboť její výše nepřesahuje práh stanovený pro podpory de minimis? Musí se čl. 5 odst. 2 nařízení č. 1407/2013 vykládat v tom smyslu, že v projednávaném případě může skutečnost, že by bylo vyplacení náhrady utrpěné škody považováno za podporu de minimis, vést ke vzniku nepřípustné kumulace, s přihlédnutím k podmínkám pro zamezení nadměrných vyrovnávacích plateb uvedeným v rozhodnutí Komise SA.43140?

                  9)

                  Pokud se v projednávané věci bude mít za to, že byla poskytnuta/vyplacena státní podpora, musí se čl. 1 písm. b) a c) nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (2), vykládat v tom smyslu, že takové okolnosti, jako jsou okolnosti projednávaného případu, odpovídají nové státní podpoře a nikoli existující státní podpoře?

                  10)

                  Pokud bude devátá předběžná otázka zodpovězena kladně, musí se pro účely posouzení, zda je situace žalobkyně slučitelná s podporami, jež jsou považovány za existující podpory, na něž odkazuje čl. 1 písm. b) bod iv) nařízení 2015/1589, zohlednit jako počátek běhu promlčecí lhůty ve smyslu čl. 17 odst. 2 nařízení 2015/1589 jedině den, kdy došlo ke skutečnému vyplacení podpory?

                  11)

                  Pokud se bude mít za to, že byla poskytnuta/vyplacena státní podpora, musí se čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 2 odst. 1 a 3 nařízení 2015/1589 vykládat v tom smyslu, že takový postup oznámení státní podpory, jako je postup dotčený v projednávané věci, je považován za přiměřený, pokud vnitrostátní soud vyhoví žádosti o náhradu utrpěné škody pod podmínkou, že bude vydáno rozhodnutí Komise, jímž bude podpora schválena a jímž bude ministerstvu hospodářství nařízeno předat Komisi do dvou měsíců od vydání rozsudku příslušné prohlášení o podpoře obchodní činnosti?

                  12)

                  Je pro účely výkladu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie relevantní skutečnost, že je náhrada utrpěné škody vymáhána na subjektu veřejného sektoru (Komise pro regulaci veřejných služeb), který v minulosti nemusel takové náklady nést, jakož i skutečnost, že je rozpočet tohoto subjektu tvořen státními poplatky, jež platí poskytovatelé veřejných služeb patřící do regulovaných odvětví a které musí být určeny výhradně k pokrytí regulační činnosti?

                  13)

                  Je takový režim náhrady škody, jako je režim dotčený v projednávané věci, slučitelný se zásadami zakotvenými v unijním právu, jež jsou použitelné na regulovaná odvětví, konkrétně s článkem 12 a s bodem 30 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (3), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009 (4)?

         (1)  Úř. věst. 2013, L 352, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2015, L 248, s. 9.

         (3)  Úř. věst. 2002, L 108, s. 21.

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. 2009, L 337, s. 37).


title: Věc C-162/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 11. března 2021 – Pesticide Action Network Europe, Nature et Progrès Belgique ASBL a TN v. État belge, zastoupený Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 11. března 2021 – Pesticide Action Network Europe, Nature et Progrès Belgique ASBL a TN v. État belge, zastoupený Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes
      (Věc C-162/21)
      (2021/C 242/08)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Pesticide Action Network Europe, Nature et Progrès Belgique ASBL a TN

         Žalovaný: État belge, zastoupený Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 53 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady (1) 79/117/EHS a 91/414/EHS vykládán v tom smyslu, že umožňuje členskému státu udělit za určitých podmínek povolení pro nakládání, prodej nebo výsev osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, může se výše uvedený článek 53 za určitých podmínek použít na přípravky na ochranu rostlin, které obsahují účinné látky, jejichž uvedení do prodeje nebo používání jsou na území Evropské unie omezeny nebo zakázány?

                  3)

                  Zahrnují „zvláštní okolnosti“ vyžadované článkem 53 výše uvedeného nařízení situace, v nichž není výskyt nebezpečí jistý, ale pouze pravděpodobný?

                  4)

                  Zahrnují „zvláštní okolnosti“ vyžadované článkem 53 výše uvedeného nařízení situace, v nichž je výskyt nebezpečí předvídatelný, běžný a dokonce pravidelně se opakující?

                  5)

                  Musí být výraz „jež nelze zvládnout jinými přijatelnými prostředky“ použitý v článku 53 nařízení vykládán v tom smyslu, že s ohledem na znění bodu 8 odůvodnění nařízení přikládá rovnocenný význam zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví lidí a zvířat a životního prostředí i zabezpečení konkurenceschopnosti zemědělství Společenství?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 309, s. 1.


title: Věc C-175/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 17. března 2021 – Harman International Industries v. AB SA

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 17. března 2021 – Harman International Industries v. AB SA
      (Věc C-175/21)
      (2021/C 242/09)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud:

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Harman International Industries

         Žalovaná: AB SA

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 36 druhá věta SFEU ve spojení s čl. 15 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (1), jakož i s čl. 19 odst. 1 druhou větou [SEU] vykládán v tom smyslu, že brání praxi vnitrostátních soudů členských států, které v případech, kdy

                  —

                  vyhoví návrhům vlastníka ochranné známky na uložení povinnosti zdržet se dovozu, uvádění na trh, nabízení, importování a propagování výrobků označených ochrannou známku EU a na uložení povinnosti stáhnout takové výrobky z trhu nebo povinnosti je zlikvidovat, a

                  —

                  v řízení o předběžném opatření rozhodnou o zabavení výrobků označených ochrannou známkou EU,
                  odkazují v rozhodnutí na „předměty, které nebyly uvedeny na trh v Evropském hospodářském prostoru vlastníkem ochranné známky nebo s jeho souhlasem“, v důsledku čehož je zjištění, na které předměty označené ochrannou známkou EU se vztahují uložené povinnosti a zákazy (tj. zjištění, které předměty nebyly uvedeny na trh v Evropském hospodářském prostoru vlastníkem ochranné známky nebo s jeho souhlasem), vzhledem k obecné formulaci rozhodnutí, ponecháno na orgán provádějící výkon rozhodnutí, jenž při uvedeném zjišťování vychází z prohlášení vlastníka ochranné známky nebo z pomůcek poskytnutých vlastníkem (vč. IT pomůcek a databází), přičemž přípustnost zpochybnění uvedených zjištění orgánu provádějícího výkon rozhodnutí v nalézacím řízení před soudem je vyloučena nebo omezena povahou procesních prostředků, které má žalovaný k dispozici v řízení o předběžném opatření a ve vykonávacím řízení?

         (1)  Úř. věst. 2017, L 154, s. 1


title: Věc C-179/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 23. března 2021 – absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG v. the-trading-company GmbH

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 23. března 2021 – absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG v. the-trading-company GmbH
      (Věc C-179/21)
      (2021/C 242/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: the-trading-company GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Znamená již pouhá existence záruky poskytované výrobcem, že platí požadavky na informace stanovené v čl. 6 odst. 1 písm. m) směrnice 2011/83/EU (1)?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: Vzniká požadavek na informace podle čl. 6 odst. 1 písm. m) směrnice 2011/83/EU s pouhou zmínkou o záruce poskytované výrobcem v nabídce obchodníka nebo vzniká až v okamžiku, kdy je tato zmínka pro spotřebitele bez dalšího zjevná? Platí požadavky na informace rovněž v případě, že je pro spotřebitele bez dalšího zjevné, že obchodník pouze zpřístupňuje údaje výrobce týkající se záruky?

                  3.

                  Musí informace o existenci a podmínkách záruky poskytované výrobcem, kterou požaduje čl. 6 odst. 1 písm. m) směrnice 2011/83/EU, obsahovat stejné informace jako záruka podle čl. 6 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (2) nebo postačuje méně informací?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (Úř. věst. 2011, L 304, s. 64).

         (2)  Úř. věst. 1999, L 171, s. 12; Zvl. vyd. 15/04, s. 223


title: Věc C-197/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 29. března 2021 – Soda-Club (CO2) SA, SodaStream International BV v. MySoda Oy

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 29. března 2021 – Soda-Club (CO2) SA, SodaStream International BV v. MySoda Oy
      (Věc C-197/21)
      (2021/C 242/11)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Soda-Club (CO2) SA a SodaStream International BV

         Žalovaná: MySoda Oy

         Předběžné otázky

                  1)

                  Použijí se takzvaná kritéria Bristol-Myers Squibb (1) a zejména takzvaná podmínka nezbytnosti, formulované v judikatuře Soudního dvora týkající se přebalování a nového označování výrobků v případech paralelního dovozu, i tehdy, pokud se jedná o přebalování a nové označování výrobků, které byly na trh v členském státě uvedeny majitelem ochranné známky nebo s jeho souhlasem, za účelem dalšího prodeje uskutečňovaného v témže členském státě?

                  2)

                  Použijí se v případě, že majitel ochranné známky při uvedení láhve obsahující oxid uhličitý na trh tuto láhev opatřil svou ochrannou známkou, která je umístěna na etiketě láhve a vyryta do hrdla láhve, výše uvedená kritéria Bristol-Myers Squibb a zejména takzvaná podmínka nezbytnosti rovněž tehdy, jestliže třetí osoba danou láhev za účelem dalšího prodeje opět naplní oxidem uhličitým, odstraní z ní původní etiketu a nahradí ji etiketou opatřenou svým vlastním označením, přičemž je zároveň v rytině, která se nachází na hrdle láhve, i nadále viditelná ochranná známka osoby, která láhev uvedla na trh?

                  3)

                  Lze mít v situaci, která je popsána výše, za to, že odstranění a nahrazení etikety, která obsahuje ochrannou známku, zásadně ohrožuje funkci ochranné známky coby prokázání původu dané láhve, nebo je z hlediska použití podmínek přebalování a nového označování relevantní okolnost, že

                              —

                              je třeba mít za to, že cílová skupina dospěje k závěru, že se etiketa vztahuje pouze k původu oxidu uhličitého (a tedy k plnírně, která láhev naplnila); nebo

                              —

                              je třeba mít za to, že cílová skupina dospěje k závěru, že se etiketa přinejmenším zčásti vztahuje i k původu láhve?

                  4)

                  Pokud se odstranění a nahrazení etikety láhví CO2 posuzuje na základě podmínky nezbytnosti, může náhodné poškození nebo odlepení etiket, které na láhve uvedené na trh umístil majitel ochranné známky, nebo jejich odstranění a nahrazení předchozí plnírnou představovat okolnost, na jejímž základě lze systematické nahrazování etiket etiketami plnírny považovat za nezbytné pro uvedení opětovně naplněných láhví na trh?

         (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 11. července 1996 (spojené věci C-427/93, C-429/93 a C-436/93, Bristol-Myers Squibb a další, EU:C:1996:282).


title: Věc C-199/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 30. března 2021 – DN v. Finanzamt Österreich

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 30. března 2021 – DN v. Finanzamt Österreich
      (Věc C-199/21)
      (2021/C 242/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: DN

         Žalovaný: Finanzamt Österreich

         Předběžné otázky

         První otázka, která se předkládá společně s druhou otázkou:
      Musí být slovní spojení „člensk[ý] stá[t] příslušn[ý] pro poskytování […] důchodu“ uvedené ve druhé větě článku 67 nařízení (ES) č. 883/2004 (1) ve znění nařízení (EU) č. 465/2012 (2) vykládáno v tom smyslu, že je jím míněn členský stát, který byl předtím jakožto stát zaměstnání příslušný pro poskytování rodinných dávek a který je nyní povinen poskytovat starobní důchod, na který vznikl nárok na základě předchozího využití práva volného pohybu pracovníků na jeho území?

         Druhá otázka:
      Musí být slovní spojení „nárok[y] přiznan[é] z důvodu pobírání důchodů“ uvedené v čl. 68 odst. 1 písm. b) bodě ii) nařízení 883/2004 vykládáno v tom smyslu, že nárok na rodinné dávky je nutno považovat za přiznaný z důvodu pobírání důchodu v případě, že zaprvé právní předpisy Unie NEBO členského státu jako podmínku pro přiznání nároku na rodinnou dávku stanoví pobírání důchodu a zadruhé je mimoto ve skutkové rovině skutečně splněna podmínka pobírání důchodu, takže čl. 68 odst. 1 písm. b) bod ii) nařízení 883/2004 se nevztahuje na „prosté pobírání důchodu“ a dotčený členský stát nelze z hlediska unijního práva považovat za „stát důchodu“?

         Třetí otázka, která se předkládá alternativně k první a druhé otázce pro případ, že pro účely výkladu pojmu „stát důchodu“ postačuje prosté pobírání důchodu:
      Musí být, v případě pobírání starobního důchodu, na který vznikl nárok za působnosti nařízení o migrujících pracovnících, jakož i na základě dřívějšího výkonu zaměstnání v členském státě v době, kdy buď pouze stát bydliště, nebo oba státy ještě nebyly členskými státy Unie nebo Evropského hospodářského prostoru, slovní spojení „v nezbytných případech se poskytuje vyrovnávací doplatek ve výši, která tuto částku přesahuje“ uvedené v čl. 68 odst. 2 druhé části druhé věty nařízení 883/2004 ve světle rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 12. června 1980, věc 733/79, Laterza, vykládáno tak, že rodinná dávka je unijním právem zaručena v maximální možné výši i v případě pobírání důchodu?

         Čtvrtá otázka:

      Musí být čl. 60 odst. 1 třetí věta nařízení (ES) č. 987/2009 (3) vykládána v tom smyslu, že brání § 2 odst. 5 [Familienlastenausgleichsgesetz 1967 (zákon z roku 1967 o vyrovnání rodinných výdajů)], podle něhož má v případě rozvodu nárok na rodinné přídavky a daňové úlevy na dítě po dobu, po kterou je zletilé a studující dítě členem jeho domácnosti, rodič, jenž vede domácnost, který však ani ve státě bydliště, ani ve státě důchodu nepodal příslušnou žádost, takže druhý rodič, který bydlí jako důchodce v Rakousku a ve skutečnosti nese výlučnou finanční zátěž spojenou s výživou dítěte, může nárok na rodinné přídavky a daňové úlevy na dítě uplatněný u instituce členského státu, jehož právní předpisy se použijí přednostně, založit přímo na čl. 60 odst. 1 třetí větě nařízení 987/2009?

         Pátá otázka, která se předkládá společně se čtvrtou otázkou:
      Musí být čl. 60 odst. 1 třetí věta nařízení č. 987/2009 dále vykládán v tom smyslu, že aby pracovník migrující v rámci Unie získal postavení účastníka v řízení vedeném členským státem o přiznání rodinných dávek, je rovněž nezbytné, aby náklady na výživu nesl zejména on [aby dotyčná osoba byla závislá hlavně na něm] ve smyslu čl. 1 písm. i) bodu 3 nařízení 883/2004?

         Šestá otázka:
      Musí být ustanovení o dialogu uvedená v článku 60 nařízení č. 987/2009 vykládána v tom smyslu, že instituce zúčastněných členských států musí takový dialog vést nejen v případě přiznání rodinných dávek, ale i v případě zpětného vymáhání rodinných dávek?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2004, L 166, s. 1, Zvl. vyd. 05/05, s. 72).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 465/2012 ze dne 22. května 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení a nařízení (ES) č. 987/2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 (Úř. věst. 2012, L 149, s. 4).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2009, L 284, s. 1).


title: Věc C-217/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 6. dubna 2021 – „AGRO – EKO 2013“ EOOD v. Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie“

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 6. dubna 2021 – „AGRO – EKO 2013“ EOOD v. Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie“
      (Věc C-217/21)
      (2021/C 242/13)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně:„AGRO – EKO 2013“ EOOD

         Žalovaný: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie“

         Předběžné otázky

                  1.

                  Znamená výraz „platba“, použitý v čl. 75 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (1) ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky, ukončení řízení zahájeného na základě žádosti o platbu?

                  2.

                  Rovná se skutečné obdržení částky, o níž požádal zemědělec, kladnému rozhodnutí platebního místa o žádosti o aktivaci platebních nároků resp. představuje neobdržení peněžitých částek při veřejném oznámení plateb za příslušné opatření odmítnutí požadovaných platebních nároků, jestliže osoba nebyla informována o pokračování řízení s novými kontrolami?

                  3.

                  Ukládá lhůta stanovená v čl. 75 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky, členským státům povinnost ověřit podmínky způsobilosti před jejím uplynutím, a může toto ověření pokračovat pouze výjimečně?

                  4.

                  Představuje nedodržení lhůty podle čl. 75 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky, implicitní zamítnutí výplaty podpory, jestliže zemědělec nebyl vyrozuměn o provedení dodatečných kontrol a není o tom k dispozici žádný písemný dokument?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 549).


title: Věc C-222/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 1 (Česká republika) dne 22. března 2021 – České dráhy a.s.

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 1 (Česká republika) dne 22. března 2021 – České dráhy a.s.
      (Věc C-222/21)
      (2021/C 242/15)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Obvodní soud pro Prahu 1

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: České dráhy a.s.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Splňuje vnitrostátní úprava dle části páté zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád (dále též „občanský soudní řád“ nebo „o.s.ř.“), požadavky na soudní přezkum rozhodnutí regulačního subjektu dle čl. 56 odst. 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU (1) ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (dále jen „směrnice 2012/34“)?

                  2)

                  Pokud je odpověď na první otázku kladná, je slučitelné s čl. 56 odst. 6 směrnice 2012/34, aby rozhodnutí regulačního subjektu byla nahrazována rozsudky jednotlivých obecných soudů ve věci samé o výši poplatků za využití infrastruktury v řízeních za účasti žadatelů a provozovatele infrastruktury při vyloučení účasti regulačního subjektu?

                  3)

                  Pokud je odpověď na první otázku kladná, připouští požadavky na zřízení jediného vnitrostátního regulačního subjektu pro železniční odvětví dle čl. 55 odst. 1, na funkce regulačního subjektu podle čl. 56 odst. 2, 11 a 12 a na spolupráci regulačních subjektů podle čl. 57 odst. 2 směrnice 2012/34 možnost, aby rozhodnutí regulačního subjektu byla ve věci samé nahrazována rozsudky jednotlivých obecných soudů, které nejsou vázány skutkovým stavem, jak byl zjištěn regulačním subjektem?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 343, s. 32.


title: Věc C-227/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 9. dubna 2021 – UAB „HA.EN.“ v. Valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 9. dubna 2021 – UAB „HA.EN.“ v. Valstybinė mokesčių inspekcija
      (Věc C-227/21)
      (2021/C 242/16)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně a navrhovatelka: UAB „HA.EN.“

         Žalovaná a odpůrkyně: Valstybinė mokesčių inspekcija

         Předběžná otázka

      Musí být směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) ve spojení se zásadou daňové neutrality vykládána v tom smyslu, že zakazuje praxi vnitrostátních orgánů, podle které je osobě povinné k dani odepřen nárok na odpočet DPH na vstupu, pokud tato osoba při pořízení nemovitosti věděla (nebo měla vědět), že poskytovatel z důvodu své platební neschopnosti neodvede (či nebude schopen odvést) DPH na výstupu do státního rozpočtu?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1


title: Věc C-231/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 12. dubna 2021 – IA

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 12. dubna 2021 – IA
      (Věc C-231/21)
      (2021/C 242/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: IA

         Dotčený orgán: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Předběžné otázky

                  1.

                  Považuje se za uvěznění ve smyslu čl. 29 odst. 2 druhé věty nařízení (EU) č. 604/2013 (1), rovněž hospitalizace dotyčné osoby v psychiatrickém oddělení nemocničního zařízení proti nebo bez její vůle (v tomto případě z důvodu vlastního ohrožování a ohrožování cizích osob plynoucího z psychického onemocnění)?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku:

                              a)

                              Může být lhůta stanovená v čl. 29 odst. 2 první větě výše uvedeného nařízení v případě uvěznění dožadujícím členským státem v každém případě prodloužena na jeden rok?

                              b)

                              Pokud tomu tak není, o jakou dobu je prodloužení přípustné, například pouze o dobu,

                              aa)

                              během níž uvěznění skutečně trvalo nebo

                              bb)

                              během níž uvěznění bude pravděpodobně celkově trvat s ohledem na okamžik informování příslušného členského státu podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1560/2003 (2),

                        nanejvýš však v případě potřeby o přiměřenou dobu pro novou organizaci přemístění?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180, s. 31).

         (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 343/2003 (Úř. věst. 2003, L 222, s.) ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 118/2014 ze dne 30. ledna 2014 (Úř. věst. 2014, L 39, s. 1).


title: Věc C-238/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakosuko) dne 13. dubna 2021 – Porr Bau GmbH v. Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakosuko) dne 13. dubna 2021 – Porr Bau GmbH v. Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung
      (Věc C-238/21)
      (2021/C 242/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatelka: Porr Bau GmbH

         Dotčený orgán: Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung

         Předběžné otázky

                  1.

                  Brání čl. 6 odst. 1 směrnice 2008/98/ES (1) vnitrostátní právní úpravě, podle níž odpad přestává být odpadem jedině tehdy, jestliže jsou odpady nebo recyklovatelný materiál nebo z nich získané látky použity bezprostředně jako náhrada za suroviny nebo za výrobky vyrobené z prvotních surovin nebo byly připraveny k opětovnému použití?
                  V případě záporné odpovědi na první otázku:

                  2.

                  Brání čl. 6 odst. 1 směrnice 2008/98 vnitrostátní právní úpravě, podle níž vytěžený materiál přestane být odpadem nejdříve tehdy, nahradí-li suroviny nebo výrobky vyrobené z prvotních surovin?
                  V případě záporné odpovědi na první nebo druhou otázku:

                  3.

                  Brání čl. 6 odst. 1 směrnice 2008/98 vnitrostátní právní úpravě, podle níž vytěžený materiál nemůže přestat být odpadem tehdy, jestliže nejsou zcela nebo zčásti dodržena formální kritéria (zejména požadavky na vedení záznamů a dokumentaci), která nemají z hlediska ochrany životního prostředí relevantní vliv na provedené opatření, přestože vytěžený materiál prokazatelně nepřekračuje mezní hodnoty (jakostní třídu)?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (Úř. věst. 2008, L 312, s. 3).


title: Věc T-842/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2021 – Repower v. EUIPO – repowermap.org (REPOWER) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka REPOWER – Absolutní důvody neplatnosti – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001)“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2021 – Repower v. EUIPO – repowermap.org (REPOWER)
      (Věc T-842/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka REPOWER - Absolutní důvody neplatnosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001)“)
      (2021/C 242/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Repower AG (Brusio, Švýcarsko) (zástupci: R. Kunz-Hallstein et H. Kunz-Hallstein, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: repowermap.org (Bern, Švýcarsko) (zástupci: P. González Bueno Catalán de Ocón a W. Sakulin, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. září 2016 (věc R 2311/2014-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi repowermap.org a Repower.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 26. září 2016 (věc R 2311/2014-5) se zrušuje v rozsahu, v němž bylo vyhověno návrhu na neplatnost ohledně akustických trubic spadajících do třídy 9.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Společnost Repower AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené EUIPO a společností repowermap.org.

         (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-241/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 14. dubna 2021 – I. L v. Politsei- ja Piirivalveamet

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 14. dubna 2021 – I. L v. Politsei- ja Piirivalveamet
      (Věc C-241/21)
      (2021/C 242/19)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Riigikohus

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: I. L

         Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Politsei- ja Piirivalveamet

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 15 odst. 1 první věta směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES (1) ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou zajistit státního příslušníka třetí země, u nějž hrozí nebezpečí, že se během pobytu na svobodě před vyhoštěním dopustí trestného činu, jehož vyjasnění a stíhání může podstatně ztížit výkon vyhoštění?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, 24.12.2008, s. 98).


title: Věc T-872/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2021 – repowermap.org v. EUIPO – Repower (REPOWER) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka REPOWER – Absolutní důvod neplatnosti – Popisný charakter – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] – Povinnost uvést odůvodnění – Právo být vyslechnut – Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001) – Svoboda projevu“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2021 – repowermap.org v. EUIPO – Repower (REPOWER)
      (Věc T-872/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka REPOWER - Absolutní důvod neplatnosti - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] - Povinnost uvést odůvodnění - Právo být vyslechnut - Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001) - Svoboda projevu“)
      (2021/C 242/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: repowermap.org (Bern, Švýcarsko) (zástupci: P. González Bueno Catalán de Ocón s W. Sakulin, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Repower AG (Brusio, Švýcarsko) (zástupci: R. Kunz-Hallstein a H. Kunz-Hallstein, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. září 2016 (věc R 2311/2014-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi repowermap.org a Repower.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 26. září 2016 (věc R 2311/2014-5) se mění v tom smyslu, že napadená ochranná známka se zrušuje pro následující služby:

                              —

                              třída 37: „Topenářské služby“;

                              —

                              třída 42: „Služby v oblasti vědy, jakož i související služby výzkumu a vývoje; průmyslové analýzy a výzkum“.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Společnost repowermap.org ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené EUIPO a společností Repower AG.

         (1)  Úř. věst. C 30, 30.1.2017.


title: Věc T-29/17 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2021 – RQ v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Generální ředitel úřadu OLAF – Rozhodnutí o zbavení žalobce imunity spočívající ve vynětí z pravomoci soudů – Povinnost uvést odůvodnění – Povinnost pomoci a povinnost péče – Legitimní očekávání – Presumpce neviny – Zásada řádné správy“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2021 – RQ v. Komise
      (Věc T-29/17 RENV) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Generální ředitel úřadu OLAF - Rozhodnutí o zbavení žalobce imunity spočívající ve vynětí z pravomoci soudů - Povinnost uvést odůvodnění - Povinnost pomoci a povinnost péče - Legitimní očekávání - Presumpce neviny - Zásada řádné správy“)
      (2021/C 242/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: RQ (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks, J. P. Keppenne a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 1449 final ze dne 2. března 2016 týkajícího se žádosti o zbavení žalobce imunity spočívající ve vynětí z pravomoci soudů.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  RQ se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s věcmi T-29/17 a C-831/18 P.

         (1)  Úř. věst. C 95, 27.3.2017.


title: Věc T-584/17 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2021 – Primart v. EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PRIMART Marek Łukasiewicz – Starší národní slovní ochranné známky PRIMA – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Vrácení věci“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2021 – Primart v. EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz)
      (Věc T-584/17 RENV) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PRIMART Marek Łukasiewicz - Starší národní slovní ochranné známky PRIMA - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Vrácení věci“)
      (2021/C 242/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz (Wołomin, Polsko) (zástupce: J. Skołuda, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Bolton Cile España, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: F. Celluprica, F. Fischetti a F. De Bono, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. června 2017 (věc R 1933/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Bolton Cile España a Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc T-69/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2021 – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe a CarePool Hannover v. Komise („Státní podpory – Nezávislá sociální pomoc – Dotace poskytnuté asociacím regionálního sdružení charitativní pomoci – Zamítnutí stížnosti – Rozhodnutí nevznášet námitky po předběžné fázi zkoumání – Žaloba na neplatnost – Postavení zúčastněné strany – Ochrana procesních práv – Podstatný zásah do soutěžního postavení – Přípustnost – Neexistence závažných obtíží – Neexistence podstatné změny stávající podpory“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2021 – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe a CarePool Hannover v. Komise
      (Věc T-69/18) (1)

      („Státní podpory - Nezávislá sociální pomoc - Dotace poskytnuté asociacím regionálního sdružení charitativní pomoci - Zamítnutí stížnosti - Rozhodnutí nevznášet námitky po předběžné fázi zkoumání - Žaloba na neplatnost - Postavení zúčastněné strany - Ochrana procesních práv - Podstatný zásah do soutěžního postavení - Přípustnost - Neexistence závažných obtíží - Neexistence podstatné změny stávající podpory“)
      (2021/C 242/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Verband Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverband Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV (Hannover, Německo), CarePool Hannover GmbH (Hannover) (zástupci: T. Unger, advokát a S. Korte, profesor)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: K. Herrmann a F. Tomat, zmocněnkyně)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Diakonisches Werk evangelischer Kirchen in Niedersachsen eV (Hannover) (zástupce: A. Bartosch, advokát), Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Hannover eV (Hannover) (zástupkyně: C. Jürschik, advokátka), Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Braunschweig eV (Brunswick, Německo) a 8 dalších vedlejších účastníků, kteří jsou jmenovitě uvedeni v příloze rozsudku (zástupci: U. Karpenstein, R. Sangi a C. Johann, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 7686 final ze dne 23. listopadu 2017 o režimu státních podpor SA.42268 (2017/E) – Deutschland Staatliche Beihilfe zur Förderung wohlfahrtspflegerischer Aufgaben a SA.42877 (2017/E) – Deutschland CarePool Hannover GmbH, které Německo poskytlo charitativním sdružením na činnosti sociální pomoci (Úř. věst. 2018, C 61, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Verband Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverband Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV a CarePool Hannover GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, Diakonisches Werk evangelischer Kirchen in Niedersachsen eV, Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Hannover eV, jakož i Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Braunschweig eV a dalšími vedlejšími účastníky, jejichž jména jsou uvedena v příloze.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc T-561/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2021 – ITD a Danske Fragtmænd v. Komise („Státní podpory – Poštovní odvětví – Náhrada za plnění povinnosti univerzální služby – Rozhodnutí nevznášet námitky – Výpočet náhrady – Metoda čistých ušetřených nákladů – Zohlednění nehmotných přínosů, které lze přičíst univerzální službě – Použití prostředků poskytnutých z titulu náhrady – Veřejná záruka za platbu odstupného v případě propuštění z důvodu úpadku – Osvobození od DPH v případě některých plnění uskutečněných poskytovatelem univerzální služby – Účetní rozdělení nákladů, které jsou společné pro činnosti spadající do univerzální služby a činnosti, které do této služby nespadají – Kapitálový vklad veřejného podniku za účelem zabránění úpadku jeho dceřiné společnosti – Stížnost konkurenta – Rozhodnutí, kterým se na základě předběžného přezkumu konstatuje neexistence státní podpory – Existující podpora – Pravidelné zvýhodňování – Přičitatelnost státu – Kritérium soukromého investora“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2021 – ITD a Danske Fragtmænd v. Komise
      (Věc T-561/18) (1)

      („Státní podpory - Poštovní odvětví - Náhrada za plnění povinnosti univerzální služby - Rozhodnutí nevznášet námitky - Výpočet náhrady - Metoda čistých ušetřených nákladů - Zohlednění nehmotných přínosů, které lze přičíst univerzální službě - Použití prostředků poskytnutých z titulu náhrady - Veřejná záruka za platbu odstupného v případě propuštění z důvodu úpadku - Osvobození od DPH v případě některých plnění uskutečněných poskytovatelem univerzální služby - Účetní rozdělení nákladů, které jsou společné pro činnosti spadající do univerzální služby a činnosti, které do této služby nespadají - Kapitálový vklad veřejného podniku za účelem zabránění úpadku jeho dceřiné společnosti - Stížnost konkurenta - Rozhodnutí, kterým se na základě předběžného přezkumu konstatuje neexistence státní podpory - Existující podpora - Pravidelné zvýhodňování - Přičitatelnost státu - Kritérium soukromého investora“)
      (2021/C 242/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S (Padborg, Dánsko), Danske Fragtmænd A/S (Åbyhøj, Dánsko) (zástupkyně: L. Sandberg Mørch, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: K. Blanck a D. Recchia, zmocněnkyně)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Jørgen Jensen Distribution A/S (Ikast, Dánsko) (zástupci: L. Sandberg Mørch a M. Honoré, advokáti), Dansk Distribution A/S (Karlslunde, Dánsko) (zástupci: L. Sandberg Mørch a J. Buendía Sierra, advokáti)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: J. Nymann-Lindegren a M. Wolff, zmocněnci, ve spolupráci s R. Holdgaardem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 3169 final ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.47707 (2018/N) – Náhrady poskytnuté státem ve prospěch PostNord za poskytování univerzální poštovní služby – Dánsko.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Komise C(2018) 3169 final ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.47707 (2018/N) – Náhrady poskytnuté státem ve prospěch PostNord za poskytování univerzální poštovní služby – Dánsko se zrušuje v rozsahu, v němž obsahuje závěr učiněný na základě předběžného přezkumu, že jednak osvobození od daně z přidané hodnoty (DPH) zavedené správním rozhodnutím č. 1306/90 a správním nařízením F 6742/90 přijatými dánskou daňovou správou a jednak zvýšení kapitálu o jednu miliardu dánských korun uskutečněné dne 23. února 2017 společností PostNord AB ve prospěch společnosti Post Danmark A/S nepředstavují státní podporu.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S a Danske Fragtmænd A/S ponesou polovinu vlastních nákladů řízení a zbývající polovinu těchto nákladů nahradí Evropská komise.

                  4)

                  Komise, Dánské království, Jørgen Jensen Distribution A/S a Dansk Distribution A/S ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018..


title: Věc T-611/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2021 – Pharmaceutical Works Polpharma v. EMA („Humánní léčivé přípravky – Žádost o registraci generické verze léčivého přípravku Tecfidera – Rozhodnutí agentury EMA o neschválení žádosti o registraci – Předchozí rozhodnutí Komise, že Tecfidera – dimethyl fumarate nespadá pod stejnou souhrnnou registraci jako Fumaderm – Námitka protiprávnosti – Přípustnost – Dříve schválená kombinace léčivých látek – Pozdější registrace složky kombinace léčivých látek – Posouzení existence dvou různých souhrnných žádostí o registraci – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2021 – Pharmaceutical Works Polpharma v. EMA
      (Věc T-611/18) (1)

      („Humánní léčivé přípravky - Žádost o registraci generické verze léčivého přípravku Tecfidera - Rozhodnutí agentury EMA o neschválení žádosti o registraci - Předchozí rozhodnutí Komise, že Tecfidera - dimethyl fumarate nespadá pod stejnou souhrnnou registraci jako Fumaderm - Námitka protiprávnosti - Přípustnost - Dříve schválená kombinace léčivých látek - Pozdější registrace složky kombinace léčivých látek - Posouzení existence dvou různých souhrnných žádostí o registraci - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2021/C 242/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Pharmaceutical Works Polpharma S.A. (Starogard Gdański, Polsko) (zástupci: M. Martens, N. Carbonnelle, advokáti a S. Faircliffe, solicitor)

         Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (zástupci: T. Jabłoński, S. Drosos a R. Pita, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a L. Haasbeek, zmocněnci), Biogen Netherlands BV (Badhoevedorp, Nizozemsko) (zástupkyně: C. Schoonderbeek, advokátka)

         Předmět věci

      Návrh na prohlášení přípustnosti a opodstatněnosti námitky protiprávnosti podané proti prováděcímu rozhodnutí Komise C(2014) 601 ze dne 30. ledna 2014 o registraci humánního léčivého přípravku Tecfidera – dimethyl fumarate v rozsahu, v němž Komise konstatuje, že Tecfidera – dimethyl fumarate nespadá pod stejnou souhrnnou registraci jako Fumaderm, a návrh na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí EMA ze dne 30. července 2018, kterým se odmítá schválení žádosti žalobkyně o registraci generické verze léčivého přípravku Tecfidera.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) ze dne 30. července 2018, kterým se odmítá schválení žádosti společnosti Pharmaceutical Works Polpharma S.A. o registraci generické verze léčivého Tecfidera, se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  EMA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Pharmaceutical Works Polpharma.

                  4)

                  Společnost Biogen Netherlands BV a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 455, 17.12.2018.


title: Věc T-45/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2021 – Acron a další v. Komise („Dumping – Dovoz dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska – Žádost o částečný prozatímní přezkum – Zastavení částečného prozatímního přezkumu – Nezměněné okolnosti – Nesprávné posouzení – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2021 – Acron a další v. Komise
      (Věc T-45/19) (1)

      („Dumping - Dovoz dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska - Žádost o částečný prozatímní přezkum - Zastavení částečného prozatímního přezkumu - Nezměněné okolnosti - Nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu“)
      (2021/C 242/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Acron OAO (Veliký Novgorod, Rusko), Dorogobuzh OAO (Dorogobuž, Rusko), Acron Switzerland AG (Baar, Švýcarko) (zástupci: T. De Meese, J. Stuyck a M. Van Nieuwenborgh, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Gustafsson a P. Němečková, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Fertilizers Europe (Brusel, Belgie) (zástupce: B. O’Connor, solicitor)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/1703 ze dne 12. listopadu 2018, kterým se zastavuje částečný prozatímní přezkum týkající se dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska (Úř. věst. 2018, L 285, s. 97).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Acron OAO, Dorogobuzh OAO a Acron Switzerland AG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností Fertilizers Europe.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1.4.2019.


title: Věc T-252/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. dubna 2021 – Pech v. Rada („Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Článek 4 odst. 2 druhá odrážka nařízení č. 1049/2001 – Ochrana právního poradenství – Článek 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001 – Ochrana rozhodovacího procesu – Odepření úplného přístupu k právnímu poradenství právní služby Rady“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. dubna 2021 – Pech v. Rada
      (Věc T-252/19) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odst. 2 druhá odrážka nařízení č. 1049/2001 - Ochrana právního poradenství - Článek 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001 - Ochrana rozhodovacího procesu - Odepření úplného přístupu k právnímu poradenství právní služby Rady“)
      (2021/C 242/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Laurent Pech (Londýn, Spojené království) (zástupci: O. Brouwer a T. McGrath, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: K. Pavlaki a E. Rebasti, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobce: Švédské království (zástupci: O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, A. Runeskjöld, J. Lundberg, M. Salborn Hodgson, H. Shev, H. Eklinder a R. Shahsavan Eriksson, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Rady ze dne 12. února 2019, kterým byl odepřen úplný přístup k poradenství její právní služby obsaženému v dokumentu ST 13593 2018 INIT a týkajícímu se návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 2. května 2018 o ochraně rozpočtu Evropské unie v případě všeobecných nedostatků týkajících se právního státu v členských státech [COM(2018) 324 final].

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 12. února 2019, kterým byl odepřen úplný přístup k dokumentu ST 13593 2018 INIT obsahujícímu poradenství právní služby Rady ohledně návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o ochraně rozpočtu Unie v případě všeobecných nedostatků týkajících se právního státu v členských státech [COM(2018) 324 final], se zrušuje.

                  2)

                  Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Laurentem Pechem.

                  3)

                  Švédské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-260/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2021 – Al-Tarazi v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Sýrii – Zmrazení finančních prostředků – Povinnost uvést odůvodnění – Nesprávné posouzení – Právo na obhajobu – Právo na vlastnictví – Právo vykonávat hospodářskou činnost – Právo na respektování soukromého a rodinného života – Přiměřenost“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2021 – Al-Tarazi v. Rada
      (Věc T-260/19) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení - Právo na obhajobu - Právo na vlastnictví - Právo vykonávat hospodářskou činnost - Právo na respektování soukromého a rodinného života - Přiměřenost“)
      (2021/C 242/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mazen Al-Tarazi (Shuwaikh, Kuvajt) (zástupci: G. Beck, A. Khan, R. Wilcox, barristers a S. Patel, solicitor)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou a V. Piessevaux, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady (SEBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2019, L 18 I, s. 13), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2019, L 18 I, s. 4), v rozsahu, v němž se týkají žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Mazen Al-Tarazi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-285/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2021 – SGI Studio Galli Ingegneria v. Komise („Rozhodčí doložka – Sedmý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013) – Grantová dohoda – Projekt Marsol – Způsobilé náklady – Vyšetřovací zpráva OLAF, která konstatovala nezpůsobilost některých vykázaných nákladů – Vrácení vyplacených částek – Důkazní břemeno – Zásada ochrany dobré víry – Právo být vyslechnut – Zásada řádné správy – Právo na obhajobu – Přiměřenost“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2021 – SGI Studio Galli Ingegneria v. Komise
      (Věc T-285/19) (1)

      („Rozhodčí doložka - Sedmý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013) - Grantová dohoda - Projekt Marsol - Způsobilé náklady - Vyšetřovací zpráva OLAF, která konstatovala nezpůsobilost některých vykázaných nákladů - Vrácení vyplacených částek - Důkazní břemeno - Zásada ochrany dobré víry - Právo být vyslechnut - Zásada řádné správy - Právo na obhajobu - Přiměřenost“)
      (2021/C 242/30)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: SGI Studio Galli Ingegneria Srl (Řím, Itálie) (zástupci: F. Marini, V. Catenacci a R. Viglietta, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a A. Spina, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU znějící na určení, že žalobkyně není povinna vrátit částku 487 914,32 eur, která byla součástí celkové částky, jež jí byla poskytnuta v rámci grantové dohody č. 619120 týkající se projektu Marsol, a podpůrně na určení, že částka, která má být vrácena není vyšší než 100 044,99 eur a ještě podpůrněji na uložení Komisi, aby žalobkyni z důvodu bezdůvodného obohacení zaplatila náklady, které jí vznikly při provádění uvedeného projektu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Společnosti SGI Studio Galli Ingegneria Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.