title: Věc C-727/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzkym Sądem Administracyjnym w Kielcach (Polsko) dne 29. prosince 2017 – ECO-WIND Construction S.A. z siedzibą w Warszawie v. Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzkym Sądem Administracyjnym w Kielcach (Polsko) dne 29. prosince 2017 – ECO-WIND Construction S.A. z siedzibą w Warszawie v. Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach
   (Věc C-727/17)
   (2018/C 134/19)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: ECO-WIND Construction S.A. z siedzibą w Warszawie

      Orgán veřejné správy: Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

      Předběžné otázky

               1)

               Má být ustanovení čl. 1 odst. 1 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (1) vykládáno v tom smyslu, že k „technickým předpisům“, jejichž návrh má být sdělen Komisi v souladu s čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice, patří zákonné ustanovení, které zavádí omezení umístění větrných elektráren v podobě stanovení minimální vzdálenosti jejich stavby od obytné budovy nebo budovy smíšeného využití, která plní rovněž obytnou funkci, a to tak, že má být stejná nebo větší než desetinásobek výšky větrné elektrárny měřeno od úrovně pozemku k nejvyššímu bodu stavby, včetně technických součástí, zejména rotoru s lopatkami?

               2)

               Má být ustanovení čl. 15 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (2) vykládáno v tom smyslu, že k předpisům, které podmiňují přístup k činnosti poskytování služeb nebo její výkon územním omezením, zejména ve formě omezení stanovených podle zeměpisné vzdálenosti mezi poskytovateli; služeb, které členský stát oznamuje Komisi v souladu s čl. 15 odst. 7 uvedené směrnice, patří zákonné ustanovení, které zavádí omezení umístění větrných elektráren v podobě stanovení minimální vzdálenosti jejich stavby od obytné budovy nebo budovy smíšeného využití, která plní rovněž obytnou funkci, a to tak, že má být stejná nebo větší než desetinásobek výšky větrné elektrárny měřeno od úrovně pozemku k nejvyššímu bodu stavby, včetně technických součástí, zejména rotoru s lopatkami?

               3)

               Má být ustanovení čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce a čl. 13 odst. 1 prvního pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (3) vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která zavádí omezení umístění větrných elektráren v podobě stanovení minimální vzdálenosti jejich stavby od obytné budovy nebo budovy smíšeného využití, která plní rovněž obytnou funkci, a to tak, že má být stejná nebo větší než desetinásobek výšky větrné elektrárny měřeno od úrovně pozemku k nejvyššímu bodu stavby, včetně technických součástí, zejména rotoru s lopatkami?

      (1)  Úř. věst. 2015, L 241, s. 1.

      (2)  Úř. věst. 2006, L 376, s. 36.

      (3)  Úř. věst. 2009, L 140, s. 16.


title: Věc T-82/18: Žaloba podaná dne 13. února 2018 – Husky CZ v. EUIPO – Husky of Tostock (HUSKY)

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/27

         Žaloba podaná dne 13. února 2018 – Husky CZ v. EUIPO – Husky of Tostock (HUSKY)
   (Věc T-82/18)
   (2018/C 134/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Husky CZ s.r.o. (Praha, Česká republika) (zástupce: L. Lorenc, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel/Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie HUSKY v modré, černé a bílé barvě – Přihláška č. 4 442 431

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2018, ve věci R 812/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Odvolací senát řádně nezohlednil argumenty a důkazy předložené žalobkyní a proto dospěl k nesprávnému závěru týkajícímu se dřívějších práv, na kterých byly založeny námitky.


title: Věc C-9/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Karlsruhe (Německo) dne 4. ledna 2018 – Trestní řízení proti Detlefovi Meynovi

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Karlsruhe (Německo) dne 4. ledna 2018 – Trestní řízení proti Detlefovi Meynovi
   (Věc C-9/18)
   (2018/C 134/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Karlsruhe

      Účastník původního řízení

      Obžalovaný: Detlef Meyn

      Předběžná otázka

   Existuje povinnost uznávání podle čl. 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (1) – třetí směrnice o řidičských průkazech (dále jen „směrnice o řidičských průkazech“) – i po výměně řidičského průkazu provedené členským státem Evropské unie, aniž proběhla zkouška řidičské způsobilosti, pokud předchozí řidičský průkaz nepodléhá povinnosti uznání (v projednávané věci: předchozí řidičský průkaz, který byl jiným členským státem Evropské unie vydán na základě výměny řidičského průkazu třetího státu, čl. 11 odst. 6 třetí věta směrnice o řidičských průkazech)?

      (1)  Úř. věst. L 403, s. 18.


title: Věc T-51/18: Žaloba podaná dne 30. ledna 2018 – Kleani v. Soudní dvůr

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/22

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2018 – Kleani v. Soudní dvůr
   (Věc T-51/18)
   (2018/C 134/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Efterpi Kleani (Berlín, Německo) (zástupkyně: S. Tassi, advokátka)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Soudního dvora ze dne 23. listopadu 2017 (č. 20172046), kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyně předložená na základě oznámení o zahájení zadávacího řízení 2017/S 002-001564 pro freelance překladatele z řeckého jazyka.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí neuvádělo přesný soubor kritérií prokazujících kvalitu předkladů požadovanou v zadávacím řízení, ani k němu nebyly přiloženy poznámky revizora nebo srovnání, které by mohly odůvodňovat, proč dle názoru žalovaného zkušební překlad žalobkyně nedosáhl stanovené minimální úrovně. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí není řádně odůvodněno a že výběrové řízení nebylo transparentní.


title: Věc T-83/18: Žaloba podaná dne 9. února 2018 – CH v. Parlament

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/28

         Žaloba podaná dne 9. února 2018 – CH v. Parlament
   (Věc T-83/18)
   (2018/C 134/40)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CH (zástupci: C. Bernard-Glanz a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že je tato žaloba přípustná;

               —

               uložil žalovanému povinnost předložit stanovisko Výboru APA, zápis z výslechu svědků provedených Výborem APA a spis předaný předsedovi Evropského parlamentu na základě článku 10 jednacího řádu Výboru APA;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a v případně rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložil žalovanému povinnost zaplatit částku ve výši 68 500 euro z titulu náhrady majetkové a nemajetkové újmy, která vznikla žalobci;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), článku 25 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a povinnosti uvést odůvodnění, zásady dobré správy, práva na to být vyslechnut, práva na obhajobu a povinnosti jednat s náležitou péčí v napadeném rozhodnutí, kterým Evropský parlament zamítl žádost žalobce o poskytnutí pomoci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, porušení článku 31 Listiny, článku 12a služebního řádu, článku 24 služebního řádu a povinnosti jednat s náležitou péčí.


title: Věc T-61/18: Žaloba podaná dne 5. února 2018 – Rodriguez Prieto v. Komise

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/23

         Žaloba podaná dne 5. února 2018 – Rodriguez Prieto v. Komise
   (Věc T-61/18)
   (2018/C 134/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Amador Rodriguez Prieto (Steinsel, Lucemburk) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Komisi vyplatit náhradu utrpěné škody a zaplatit žalobci částku 68 831 eur z titulu hmotné újmy a 100 000 eur z titulu morální újmy;

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí o zamítnutí asistence ze dne 28. března 2017,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobce tvrdí, že Komise se dopustila služebního pochybení, když neuznala jeho postavení informátora, což žalobci způsobilo hmotnou a morální újmu, kterou musí orgán nahradit. Podpůrně žalobce tvrdí, že orgán porušil článek 24 statutu, když mu odmítl poskytnout asistenci podle uvedeného ustanovení v návaznosti na trestní řízení.


title: Věc C-545/16: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království) – Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs „Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Položky sazebníku — Motorová vozidla pro přepravu nákladu — Podpoložky 8704 10 10 a 8704 21 91 — Nařízení (EU) 2015/221 — Platnost“

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království) – Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-545/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Položky sazebníku - Motorová vozidla pro přepravu nákladu - Podpoložky 8704 10 10 a 8704 21 91 - Nařízení (EU) 2015/221 - Platnost“)
   (2018/C 134/10)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited

      Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Výrok

   Přezkum položených otázek neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/221 ze dne 10. února 2015 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


title: Věc C-572/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – INEOS Köln GmbH v. Spolková republika Německo „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a — Rozhodnutí 2011/278/EU — Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise — Období 2013–2020 — Žádost o přidělení — Chybné údaje — Oprava — Prekluzivní lhůta“

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – INEOS Köln GmbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-572/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a - Rozhodnutí 2011/278/EU - Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise - Období 2013–2020 - Žádost o přidělení - Chybné údaje - Oprava - Prekluzivní lhůta“)
   (2018/C 134/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: INEOS Köln GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Výrok

   Článek 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, jakož i rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice 2003/87/ES musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, které u žádostí o přidělení bezplatných povolenek pro období 2013–2020 stanoví prekluzivní lhůtu, po jejímž uplynutí nemá žadatel žádnou možnost svou žádost opravit či doplnit, jelikož tato lhůta není takové povahy, aby prakticky znemožňovala či nadměrně ztěžovala podání takové žádosti.

      (1)  Úř. věst. C 53, 20.2.2017.


title: Věc C-533/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. března 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššího súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – Volkswagen AG v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky „Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Články 167 až 171 — Nárok na odpočet DPH — Nárok na vrácení DPH osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně — Článek 178 písm. a) — Pravidla uplatňování nároku na odpočet DPH — Směrnice 2008/9/ES — Prováděcí pravidla pro vrácení DPH — Prekluzivní lhůta — Zásada daňové neutrality — DPH zaplacená a fakturovaná několik let po dodání dotčeného zboží — Odepření nároku na vrácení z důvodu uplynutí prekluzivní lhůty, která měla začít běžet od okamžiku dodání zboží“

text:
               14.5.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 166/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. března 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššího súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – Volkswagen AG v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky
   (Věc C-533/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 167 až 171 - Nárok na odpočet DPH - Nárok na vrácení DPH osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně - Článek 178 písm. a) - Pravidla uplatňování nároku na odpočet DPH - Směrnice 2008/9/ES - Prováděcí pravidla pro vrácení DPH - Prekluzivní lhůta - Zásada daňové neutrality - DPH zaplacená a fakturovaná několik let po dodání dotčeného zboží - Odepření nároku na vrácení z důvodu uplynutí prekluzivní lhůty, která měla začít běžet od okamžiku dodání zboží“)
   (2018/C 166/13)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG

      Žalovaný: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Výrok

   Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle které za takových okolností, jako jsou okolnosti dané ve věci v původním řízení, kdy osobě povinné k dani byla fakturována daň z přidané hodnoty (DPH) a tato osoba ji uhradila až několik let po dodání dotčeného zboží, je nárok na vrácení DPH odepřen z důvodu, že prekluzivní lhůta stanovená uvedenou právní úpravou pro uplatnění tohoto nároku začala běžet od data dodání a uplynula před podáním žádosti o vrácení daně.

      (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-194/18: Žaloba podaná dne 16. března 2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International v. EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura)

text:
               14.5.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 166/42

         Žaloba podaná dne 16. března 2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International v. EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura)
   (Věc T-194/18)
   (2018/C 166/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH (Kolín, Německo) (zástupci: S. Brandstätter, M. Kinkeldey a J. Rosenhäger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Wessanen Benelux BV (Amsterodam, Nizozemsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie BonNatura – Přihláška č. 14 038 491

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. ledna 2018 ve věci R 949/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 46 nařízení č. 2017/1001.


title: Věc T-137/18: Žaloba podaná dne 2. března 2018 – Chrome Hearts v. EUIPO – Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Vyobrazení kříže)

text:
               14.5.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 166/35

         Žaloba podaná dne 2. března 2018 – Chrome Hearts v. EUIPO – Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Vyobrazení kříže)
   (Věc T-137/18)
   (2018/C 166/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chrome Hearts LLC (Hollywood, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Shenzhen Van St. Lonh Jewelry Co. Ltd (Shenzhen, Čína)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení kříže) – Přihláška č. 13 845 871

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. prosince 2017, ve věci R 766/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí částečně zrušil;

               —

               uložil EUIPO (a vedlejšímu účastníkovi, pokud vstoupí do řízení) náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení č. 2017/1001;

               —

               porušení čl. 95 odst. 1 nařízení č. 2017/1001;

               —

               porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 2017/1001;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001, pokud jde o napadené zboží „osvěžovače vzduchu“ a „zubní pasty“.


title: Věc T-806/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2018 – Agricola J.M. v. EUIPO – Miguel Torres (CLOS DE LA TORRE) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CLOS DE LA TORRE — Starší slovní ochranná známka Evropské unie TORRES — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Nebezpečí záměny“

text:
               14.5.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 166/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2018 – Agricola J.M. v. EUIPO – Miguel Torres (CLOS DE LA TORRE)
   (Věc T-806/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CLOS DE LA TORRE - Starší slovní ochranná známka Evropské unie TORRES - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Nebezpečí záměny“)
   (2018/C 166/36)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agricola J.M., SL (Girona, Španělsko) (zástupce: J. Clos Creus, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Španělsko) (zástupce: J. Güell Serra, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2016 (věc R 2099/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Miguel Torres a Agricola J.M.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Agricola J.M., SL, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


201806080251931402018/C 221/217212016TC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL20180508181922Věc T-721/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2018 – Luxottica Group v. EUIPO – Chen (BeyBeni) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BeyBeni — Starší národní obrazová ochranná známka Ray-Ban — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Poškození dobrého jména — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2212018CS1820120180508CS0021182192Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2018 – Luxottica Group v. EUIPO – Chen (BeyBeni)
   (Věc T-721/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BeyBeni — Starší národní obrazová ochranná známka Ray-Ban — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Poškození dobrého jména — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 221/21Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Luxottica Group SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: E. Ochoa Santamaría a I. Aparicio Martínez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Xian Chen (Wen-čou, Čína)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. června 2016 (věc R 675/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Luxottica Group a X. Chenem.

      Výrok

            1.

            Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 8. června 2016 (věc R 675/2015-5) týkající se námitkového řízení mezi společností Luxottica Group SpA a Xianem Chenem se zrušuje.

            2.

            EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 454, 5.12.2016.


201806080351931392018/C 221/251882017TC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL20180504212222Věc T-188/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2018 – Bernard Krone Holding v. EUIPO (Coil Liner) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Coil Liner — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001)“
 ---documentbreak--- C2212018CS2120120180504CS0025212222Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2018 – Bernard Krone Holding v. EUIPO (Coil Liner)
   (Věc T-188/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Coil Liner — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001)““2018/C 221/25Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Německo) (zástupci: T. Weeg a K. Lüken, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Fischer a W. Schramek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. ledna 2017 (věc R 443/2016 –1) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky Coil Liner jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

            1)

            Bod 2 výroku rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 9. ledna 2017 (věc R 443/2016–1) se zrušuje.

            2)

            EUIPO ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené společností Bernard Krone Holding SE & Co. KG v řízení před Tribunálem.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


201806150531955352018/C 231/502712018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180503394021Věc T-271/18: Žaloba podaná dne 3. května 2018 – Mauritsch v. INEA
 ---documentbreak--- C2312018CS3910120180503CS0050391402Žaloba podaná dne 3. května 2018 – Mauritsch v. INEA
   (Věc T-271/18)2018/C 231/50Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Walter Mauritsch (Vídeň, Rakousko) (zástupci: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro inovace a sítě (INEA)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí žalované ze dne 24. ledna 2018, kterým byla zamítnuta žalobcova stížnost ze dne 4. října 2017, a rozhodnutí ze dne 2. srpna, kterým byla zamítnuta žalobcova žádost o náhradu ze dne 10. dubna 2017;

            —

            uložil žalované povinnost nahradit žalobci škodu, která mu údajně vznikla v důsledku pochybění žalované, a to ve výši odpovídající podpoře v nezaměstnanosti na dobu maximálně tří let navýšené o úroky z prodlení; a

            —

            uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce žalobní důvod, který vychází z toho, že mu žalovaná neposkytla řádné a jednoznačné informace o jeho nárocích vyplývajících ze sociálního zabezpečení pro případ jeho odmítnutí podepsat prodloužení smlouvy. Žalobce tvrdí, že nemohl vědět, že jeho odmítnutí podepsat smlouvu bude považováno za rezignaci. Žalobci tak nebyly poskytnuty informace a žalovaná porušila povinnost postupovat s náležitou péčí a zásadu řádné správy ve smyslu článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.


201806150321954852018/C 231/091752018CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL201803068921Věc C-175/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. března 2018 PTC Therapeutics International Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 5. února 2018 ve věci T-718/15, PTC Therapeutics International Ltd v. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)
 ---documentbreak--- C2312018CS810120180306CS00098192Kasační opravný prostředek podaný dne 6. března 2018 PTC Therapeutics International Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 5. února 2018 ve věci T-718/15, PTC Therapeutics International Ltd v. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)
   (Věc C-175/18 P)2018/C 231/09Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: PTC Therapeutics International Ltd (zástupci: G. Castle, Solicitor, B. Kelly, Solicitor, K. Ewert, Rechtsanwalt, M. Demetriou QC, C. Thomas, Barrister)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro léčivé přípravky, European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            vyhověl odvolání podanému společností PTC a zrušil rozsudek Tribunálu;

            —

            zrušil rozhodnutí oznámené EMA společnosti PTC dne 25. listopadu 2015 zveřejnit určité informace podle nařízení o transparentnosti (
                  1
               );

            —

            vrátil uvedené rozhodnutí zpět EMA k novému posouzení a ke konzultaci s PTC, pokud jde o zakrytí důvěrných pasáží;

            —

            uložil EMA náhradu nákladů řízení vzniklých společnosti PTC v souvislosti s tímto případem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Rozsudek má být zrušen z následujících důvodů:

            —

            Tribunál nekonstatoval, že předmětné dokumenty jsou chráněny obecnou domněnkou důvěrnosti;

            —

            Tribunál nedospěl k závěru, že dotčené dokumenty jako celek představují důvěrné informace obchodní povahy, které jsou chráněny čl. 4 odst. 2 nařízením o transparentnosti;

            —

            Tribunál nekonstatoval, že dotčené dokumenty by měly být chráněny podle čl. 4 odst. 3 nařízení o transparentnosti; a

            —

            EMA neprovedla právem požadované vyvážení zájmů.

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


201806150651955232018/C 231/582962018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180507454622Věc T-296/18: Žaloba podaná dne 7. května 2018 – Polskie Linie Lotnicze „LOT“ v. Komise
 ---documentbreak--- C2312018CS4520120180507CS0058452462Žaloba podaná dne 7. května 2018 – Polskie Linie Lotnicze „LOT“ v. Komise
   (Věc T-296/18)2018/C 231/58Jednací jazyk: polština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polskie Linie Lotnicze „LOT“ S. A. (Varšava, Polsko) (zástupce: M. Jeżewski, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            určil, že rozhodnutí Evropské komise je neplatné;

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise tím, že neprovedla úplné posouzení negativních účinků spojení z hlediska hospodářské soutěže, včetně mj. posouzení účinků spojení na relevantní trhy určené na základě modelu O&D [(místo odletu/místo určení)], porušila ustanovení Smlouvy, která se týkají podmínek udělování souhlasu se spojováním podniků a která tyto podmínky přímo nebo nepřímo upravují, včetně zejména článků 101 a 102 Smlouvy a předpisů, které je provádějí, včetně zejména čl. 6 odst. 1 písm. b) a čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení č. 139/2004. Posouzení spojení na základě modelu O&D vede přitom k odhalení řady překážek pro hospodářskou soutěž vzniklých v jeho důsledku.

            2.

            Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise v souvislosti s možností poskytování služeb letecké přepravy osob [z letišť] a na letiště, jichž se spojení týká, posoudila účinky spojení nesprávně, čímž se zároveň dopustila závažného a zjevně nesprávného posouzení spojení. Kdyby byla analýza spojení provedena řádně, musel by být učiněn závěr, že jeho provedení vyvolá řadu negativních účinků na hospodářskou soutěž včetně toho, že povede k dominantnímu postavení společnosti Lufthansa na určitých letištích.

            3.

            Třetí žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise tím, že porušila zásady neutrality, transparentnosti a nediskriminace při přidělování slotů na určitých letištích, porušila nařízení č. 95/93.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise tím, že neposoudila, zda údajné zefektivnění vyvolané operací převáží její negativní účinky na hospodářskou soutěž, nedodržela „Pokyny pro posuzování horizontálních spojování“.

            5.

            Pátý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise tím, že společnosti Lufthansa uložila povinnosti, které nebrání významným překážkám pro hospodářskou soutěž vzniklým v důsledku operace, porušila ustanovení Smluv a ustanovení k jejich provedení.

            6.

            Šestý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise tím, že nezohlednila překážky pro hospodářskou soutěž na vnitřním trhu vzniklé v důsledku operace v kontextu státní podpory přiznané společnosti Air Berlin, porušila ustanovení Smlouvy, zejména čl. 107 odst. 1 SFEU a předpisy, které jej provádějí.

            7.

            Sedmý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise nedostatečným odůvodněním svého rozhodnutí porušila článek 296 SFEU.


201806150871955082018/C 231/308602016TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180515252511Věc T-860/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. května 2018 – Wirecard v. EUIPO (mycard2go) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie mycard2go — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2312018CS2510120180515CS0030251251Rozsudek Tribunálu ze dne 15. května 2018 – Wirecard v. EUIPO (mycard2go)
   (Věc T-860/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie mycard2go — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 231/30Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wirecard AG (Aschheim, Německo) (zástupce: A. Bayer, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. října 2016 (věc R 281/2016-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení mycard2go jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Wirecard AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 38, 6. 2. 2017.


201806290691986822018/C 249/452742018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180430353622Věc T-274/18: Žaloba podaná dne 30. dubna 2018 – Klymenko v. Rada
 ---documentbreak--- C2492018CS3520120180430CS0045352362Žaloba podaná dne 30. dubna 2018 – Klymenko v. Rada
   (Věc T-274/18)2018/C 249/45Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moskva, Rusko) (zástupce: M. Phelippeau, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            prohlásil žalobu O. V. Klymenka za přípustnou;

            —

            zrušil rozhodnutí Rady Evropské unie 2018/333 ze dne 5. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině;

            —

            zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/326 ze dne 5. března 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině;

            —

            uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle článků 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadených aktů.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a práva na účinnou právní ochranu zaručených z titulu základních zásad evropského práva, zejména článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a článků 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z neexistence právního základu, jelikož článek 29 Smlouvy o Evropské unii nemůže být právním základem pro omezující opatření přijaté vůči O. V. Klymenkovi.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového zjištění, jelikož O. V. Klymenko předkládá důkazy svědčící o neexistenci skutkového základu pro jakékoli trestní řízení.

            5.

            Pátý žalobní důvod vycházející z porušení základního práva na respektování vlastnictví, které je základní zásadou unijního práva chráněnou článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 1 Dodatkového protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 21. března 2018 ve věci E-4/17 – Kontrolní úřad ESVO v. Norské království (Nesplnění povinností státem ESVO – směrnice 2004/18/ES – zadávání veřejných zakázek – veřejná zakázka – koncese na stavební práce)

text:
               26.7.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 264/16

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 21. března 2018
      ve věci E-4/17
      Kontrolní úřad ESVO v. Norské království

         (Nesplnění povinností státem ESVO – směrnice 2004/18/ES – zadávání veřejných zakázek – veřejná zakázka – koncese na stavební práce)

      (2018/C 264/10)
      Ve věci E-4/17, Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – NÁVRH na prohlášení, že tím, že nesprávně klasifikovalo veřejnou zakázku, jejímž předmětem je výstavba a provoz podzemního parkoviště pod tržištěm Torvet v Kristiansandu jako „koncesi na služby“ místo „koncese na stavební práce“ a provedením zadávacího řízení, které není v souladu s požadavky pravidel EHP pro zadávání veřejných zakázek, Norské království porušilo ustanovení aktu uvedeného v bodě 2 přílohy XVI Dohody o Evropském hospodářském prostoru, (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby) ve spojení s aktem uvedeným v bodě 6a přílohy XVI Dohody (nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2195/2002 ze dne 5. listopadu 2002 o společném slovníku pro veřejné zakázky (CPV)), vynesl Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Nicole Kaiser (ad hoc), soudci, dne 21. března 2018 rozsudek, jehož výrok zní:
      Soudní dvůr tímto:

                  1.

                  Prohlašuje, že Norské království v souvislosti s nabídkovým řízením na výstavbu a provoz podzemního parkoviště pod tržištěm Torvet v Kristiansandu provedeným obcí Kristiansand v roce 2015 nesplnilo své povinnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby uvedené v bodě 2 přílohy XVI Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že:

                              i)

                              nezveřejnilo oznámení o zahájení zadávacího řízení v rámci celého EHP v souladu s právními požadavky stanovenými v čl. 58 odst. 3 uvedené směrnice;

                              ii)

                              nepoužilo úplný a dostatečně přesný soubor kódů CPV, čímž porušilo čl. 58 odst. 2 směrnice ve spojení s čl. 1 odst. 14 směrnice a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002 ze dne 5. listopadu 2002 o společném slovníku pro veřejné zakázky (CPV) uvedené v bodě 6a přílohy XVI Dohody o EHP a

                              iii)

                              nedodrželo minimální lhůtu pro předložení žádostí v udělovacím řízení stanovenou v článku 59 směrnice.

                  2.

                  Ukládá Norskému království uhradit náklady řízení.


201808030102050042018/C 294/064512016CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL201806265622Věc C-451/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – MB v. Secretary of State for Work and Pensions „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 79/7/EHS – Rovné zacházení s muži a ženami v oblasti sociálního zabezpečení – Vnitrostátní systém státních důchodů – Podmínky uznání změny pohlaví – Vnitrostátní právní úprava podmiňující takové uznání zrušením manželství uzavřeného před touto změnou pohlaví – Nepřiznání státního starobního důchodu osobě se změněným pohlavím, která dovršila věk pro odchod do důchodu osob jejího nového pohlaví – Přímá diskriminace na základě pohlaví“
 ---documentbreak--- C2942018CS520120180626CS00065262Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – MB v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Věc C-451/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Směrnice 79/7/EHS — Rovné zacházení s muži a ženami v oblasti sociálního zabezpečení — Vnitrostátní systém státních důchodů — Podmínky uznání změny pohlaví — Vnitrostátní právní úprava podmiňující takové uznání zrušením manželství uzavřeného před touto změnou pohlaví — Nepřiznání státního starobního důchodu osobě se změněným pohlavím, která dovršila věk pro odchod do důchodu osob jejího nového pohlaví — Přímá diskriminace na základě pohlaví““2018/C 294/06Jednací jazyk: angličtina
      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: MB

      Žalovaný: Secretary of State for Work and Pensions

      Výrok

   Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení, zejména její čl. 4 odst. 1 první odrážka ve spojení s čl. 3 odst. 1 písm. a) třetí odrážkou a čl. 7 odst. 1 písm. a), musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vyžaduje, aby osoby, které změnily pohlaví, vedle splnění kritérií fyzické, sociální a psychologické povahy splňovaly pro získání nároku na státní starobní důchod v okamžiku dosažení zákonného věku pro odchod do důchodu osob nově získaného pohlaví rovněž podmínku, že nejsou sezdány s osobou pohlaví, které nabyly v důsledku této změny.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc T-443/18: Žaloba podaná dne 16. července 2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/17

      Žaloba podaná dne 16. července 2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)
      (Věc T-443/18)
      (2018/C 311/17)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburk, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Vogue Peek & Cloppenburg – Přihláška č. 2 700 847

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2018, ve věci R 1362/2005-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s § 15 odst. 2 zákona o ochranných známkách;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s § 15 odst. 3 zákona o ochranných známkách;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 63 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 20 odst. 7 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 2868/95.


title: Věc C-88/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy v. Abnormal Load Services (International) Limited „Řízení o předběžné otázce – Spolupráce v občanských a obchodních věcech – Nařízení (ES) č. 44/2001 – Soudní příslušnost – Článek 5 bod 1 písm. b) druhá odrážka – Příslušnost soudu místa splnění závazku – Místo poskytování služeb – Smlouva o přepravě zboží z jednoho členského státu do druhého členského státu – Přeprava sestávající z několika úseků a uskutečněná za použití různých dopravních prostředků“

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/8

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy v. Abnormal Load Services (International) Limited
      (Věc C-88/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Spolupráce v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Soudní příslušnost - Článek 5 bod 1 písm. b) druhá odrážka - Příslušnost soudu místa splnění závazku - Místo poskytování služeb - Smlouva o přepravě zboží z jednoho členského státu do druhého členského státu - Přeprava sestávající z několika úseků a uskutečněná za použití různých dopravních prostředků“)
      (2018/C 319/09)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy

         Žalovaný: Abnormal Load Services (International) Limited

         Výrok

      Článek 5 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci smlouvy o přepravě zboží mezi členskými státy, sestávající z několika úseků s překládkami a uskutečňované prostřednictvím různých dopravních prostředků, jako je přeprava, o niž jde ve věci v původním řízení, jsou místy, kde je přepravní služba poskytována ve smyslu tohoto ustanovení, jak místo odeslání zboží, tak místo jeho dodání.

         (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc C-440/17: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – GS v. Bundeszentralamt für Steuern „Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Přímé daně – Svoboda usazování – Směrnice 2011/96/EU – Článek 1 odstavec 2 – Mateřská společnost – Holding – Srážková daň ze zisků rozdělovaných nerezidentní holdingové mateřské společnosti – Osvobození od daně – Daňové úniky, vyhýbání se daňovým povinnostem a zneužívání daňových předpisů – Domněnka“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/24

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – GS v. Bundeszentralamt für Steuern
      (Věc C-440/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Přímé daně - Svoboda usazování - Směrnice 2011/96/EU - Článek 1 odstavec 2 - Mateřská společnost - Holding - Srážková daň ze zisků rozdělovaných nerezidentní holdingové mateřské společnosti - Osvobození od daně - Daňové úniky, vyhýbání se daňovým povinnostem a zneužívání daňových předpisů - Domněnka“)
      (2018/C 328/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: GS

         Žalovaný: Bundeszentralamt für Steuern

         Výrok

      Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 2011/96/EU ze dne 30. listopadu 2011 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států, ve znění směrnice Rady 2013/13/EU ze dne 13. května 2013, a článek 49 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovým daňovým právním předpisům členského státu, jako jsou právní předpisy dotčené v původním řízení, které stanoví srážkovou daň na dividendy vyplácené rezidentní dceřinou společností její nerezidentní mateřské společnosti, ale které této posledně jmenované společnosti odpírají vrácení takové srážkové daně nebo osvobození od ní, jestliže mají zaprvé v této mateřské společnosti podíly osoby, jimž by nenáleželo takové vrácení daně nebo takové osvobození, kdyby obdržely dividendy přímo od takové dceřiné společnosti, a hrubé výnosy uvedené mateřské společnosti dosažené v dotčeném hospodářském roce nepocházejí z vlastní hospodářské činnosti, a jestliže je zadruhé splněna jedna ze dvou podmínek stanovených těmito právními předpisy, tj. buď neexistují hospodářské nebo jinak závažné důvody pro zapojení této mateřské společnosti, nebo se tato společnost neúčastní na všeobecném hospodářském styku s podnikem, který byl přiměřeně zřízen pro její obchodní účel, aniž jsou zohledněny organizační, hospodářské nebo jinak závažné znaky podniků, které mají vazby s dotyčnou mateřskou společností.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc T-469/18: Žaloba podaná dne 26. července 2018 – Battelle Memorial Institute v EUIPO (HEATCOAT)

text:
               24.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 341/26

      Žaloba podaná dne 26. července 2018 – Battelle Memorial Institute v EUIPO (HEATCOAT)
      (Věc T-469/18)
      (2018/C 341/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Battelle Memorial Institute (Columbus, Ohio, Spojené státy) (zástupce: B. Brandreth QC)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „HEATCOAT“ – Přihláška č. 16 865 263

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. května 2018, ve věci R 36/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil v plném rozsahu;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní včetně nákladů vynaložených před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 95 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-425/18: Žaloba podaná dne 5. července 2018 – Altice Europe v. Komise

text:
               24.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 341/20

      Žaloba podaná dne 5. července 2018 – Altice Europe v. Komise
      (Věc T-425/18)
      (2018/C 341/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Altice Europe NV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: R. Allendesalazar Corcho a H. Brokelmann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil články 1, 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise C(2018) 2418 final ze dne 24. dubna 2018, kterým jí byla uložena pokuta za uskutečnění spojení v rozporu s čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (1) (věc M.7993 — Alticev. PT Portugal, řízení podle čl. 14 odst. 2);

                  —

                  podpůrně uplatnil svou neomezenou pravomoc výrazně snížit pokuty uložené v článcích 3 a 4 uvedeného rozhodnutí; a

                  —

                  v každém případě uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že byly porušeny čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 EUMR a zásady legality a presumpce neviny, jelikož napadené rozhodnutí používá pojem „uskutečnění“ spojení v rozporu s jeho působností a smyslem.
                  Žalobkyně tvrdí, že pojem „uskutečnění“ spojení ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 EUMR vyžaduje víc než „možnost vykonávat rozhodující vliv“ na podnik a že žádný z prvků, o které se opírá napadené rozhodnutí, by nemohl vést k uskutečnění. Žalobkyně dále uvádí, že tím, že v napadeném rozhodnutí byl nepřiměřeně rozšířen pojem „uskutečnění“, došlo k porušení zásady zákonnosti uvedené v čl. 49 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie a článku 7 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jakož i presumpce neviny zaručené v čl. 48 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 6 odst. 2 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného skutkového zjištění a nesprávného právního posouzení tím, že v napadeném rozhodnutí bylo shledáno, že žalobkyně získala výlučnou kontrolu nad společností PT Portugal.
                  Napadené rozhodnutí obsahuje nesprávné právní posouzení a nesprávné skutkové zjištění, jelikož uvádí, že žalobkyně získala výlučnou kontrolu nad společností PT Portugal a že uskutečnila spojení tím, že získala výlučnou kontrolu nad společností PT Portugal.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávného skutkového zjištění tím, že shledala porušení čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 EUMR.
                  Předsmluvní dohody údajně obsažené v kupní smlouvě měly povahu vedlejšího ujednání a nemohly vést k předčasnému uskutečnění spojení. Navíc žalobkyně nemohla ve skutečnosti vykonávat rozhodující vliv na společnost PT Portugal před uzavřením smlouvy. Komise se nemohla důvodně spolehnout na sedm skutečností, které jsou uvedeny v části 4.2.1 napadeného rozhodnutí, aby mohla shledat, že žalobkyně vykonává účinnou kontrolu nad společností PT Portugal. Konečně uvedené rozhodnutí obsahuje nesprávné právní posouzení a nesprávné skutkové zjištění v tom, že shledává, že předávání informací žalobkyni přispívá k závěru, že dochází k výkonu kontroly.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zásadu ne bis in idem, zásadu proporcionality, zákaz dvojího trestání, a namítající protiprávnost ve vztahu k čl. 4 odst. 1 a čl. 14 odst. 2 EUMR.
                  Uložením dvou pokut témuž pachateli za stejné jednání na základě dvou právních předpisů, které chrání tentýž právní zájem, napadené rozhodnutí porušuje zásadu ne bis in idem zakotvenou v článku 50 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 4 odst. 1 Protokolu č. 7 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, zásadu proporcionality zakotvenou v čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie a zákaz dvojího trestání, který patří mezi obecné zásady společné právním systémům členských států. Námitka protiprávnosti podle článku 277 SFEU se týká čl. 4 odst. 1 a čl. 14 odst. 2 písm. a) EUMR, což by umožňovalo Komisi postihnout téhož pachatele dvakrát za jediné jednání, které již bylo sankcionováno podle čl. 7 odst. 1 a čl. 14 odst. 2 písm. b) EUMR.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že pokuty jsou protiprávní a porušují zásadu proporcionality.
                  Napadené rozhodnutí porušuje čl. 14 odst. 2 EUMR, neboť ukládá žalobkyni pokuty, přestože chybí nedbalost či záměr anebo jakékoli jiné porušení cílů unijních pravidel pro kontrolu spojování. Napadené rozhodnutí porušuje článek 296 SFEU a čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie tím, že neuvádí odůvodnění týkající se výše pokut. Napadené rozhodnutí dále porušuje zásadu proporcionality tím, že ukládá druhou pokutu podle čl. 14 odst. 2 písm. a) EUMR za stejné jednání, které již bylo sankcionováno podle čl. 14 odst. 2 písm. b) EUMR. Konečně pokuty porušují zásadu proporcionality, jelikož napadené rozhodnutí při stanovení jejich výše náležitě nezohlednilo veškeré relevantní okolnosti.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1) („EUMR“).


title: Věc T-773/15: Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2018 – BBY Solutions v. EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY)

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/31

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2018 – BBY Solutions v. EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY)
      (Věc T-773/15) (1)

      (2018/C 381/37)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 78, 29.2.2016.


title: Věc C-453/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Vigo (Španělsko) dne 11. července 2018 – Bondora AS v. Carlos V. C.

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Vigo (Španělsko) dne 11. července 2018 – Bondora AS v. Carlos V. C.
      (Věc C-453/18)
      (2018/C 381/04)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia de Vigo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Bondora AS

         Odpůrce: Carlos V. C.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1) a judikatura, která jej vykládá, vykládány v tom smyslu, že tento článek směrnice brání takovému ustanovení vnitrostátního práva, jako je dvacáté třetí závěrečné ustanovení [bod 2] Ley 1/2000, de 7 de enero, de Enjuiciamiento Civil (zákon č. 1/2000 ze dne 7. ledna 2000, občanský soudní řád), které stanoví, že spolu s návrhem na vydání evropského platebního rozkazu není nutné předkládat jakékoli podklady a že tyto budou případně prohlášeny za nepřípustné?

                  2.

                  Musí být čl. 7 odst. 2 písm. e) nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006 (2) vykládán v tom smyslu, že uvedené ustanovení nebrání možnosti vyzvat věřitele k předložení podkladů, na nichž zakládá svůj nárok vycházející ze spotřebitelského úvěru sjednaného mezi poskytovatelem a spotřebitelem, považuje-li soud za nezbytné posoudit dokument za účelem zjištění, zda smlouva uzavřená mezi účastníky řízení neobsahuje zneužívající ujednání, a tím splnit požadavky vyjádřené ve směrnici Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách a v judikatuře, která jí vykládá?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst. 2016, L 103, s. 26)

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu (Úř. věst. 2006, L 399, s. 1).


title: Věc T-905/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2018 – Chefaro Ireland v. EUIPO – Laboratoires M&L (NUIT PRECIEUSE) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Mezinárodní zápis s označením Evropské unie – Obrazová ochranná známka NUIT PRECIEUSE – Starší národní slovní ochranná známka EAU PRECIEUSE – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2018 – Chefaro Ireland v. EUIPO – Laboratoires M&L (NUIT PRECIEUSE)
      (Věc T-905/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Mezinárodní zápis s označením Evropské unie - Obrazová ochranná známka NUIT PRECIEUSE - Starší národní slovní ochranná známka EAU PRECIEUSE - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 381/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Chefaro Ireland DAC (Dublin, Irsko) (zástupci: P. Maeyaert a J. Muyldermans, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė, D. Walicka a D. Gája, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Laboratoires M&L SA (Manosque, Francie) (zástupce: F. Cordt, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. října 2016 (věc R 2596/2015-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnosti Chefaro Ireland a Laboratoires M&L.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Chefaro Ireland DAC se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 53, 20.2.2017.


title: Věc C-460/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2018 HK proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. května 2018 ve věci T-574/16, HK v. Komise

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/4

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2018 HK proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. května 2018 ve věci T-574/16, HK v. Komise
      (Věc C-460/18 P)
      (2018/C 381/05)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: HK (zástupci: A. Champetier, S. Rodrigues, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2018 (věc T-574/16);

                  —

                  sám ve věci rozhodl a vyhověl nárokům navrhovatele uplatněným v řízení v prvním stupni, včetně uložení náhrady nákladů řízení odpůrkyni, a v opačném případě

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí, s tím, že o nákladech řízení bude rozhodnuto v souladu s článkem 184 jednacího řádu Soudního dvora.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel dva právní důvody. První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení čl. 17 prvního pododstavce přílohy VIII služebního řádu a z nejednoznačnosti, nesoudržnosti a rozpornosti odůvodnění. Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady zákazu diskriminace a z nedostatečnosti odůvodnění.


title: Věc T-417/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. července 2018 – CdT v. EUIPO „Řízení o předběžných opatřeních – Institucionální právo – Překladatelské služby potřebné pro fungování EUIPO – Využití externích dodavatelů – Návrh na nařízení předběžných opatření – Neexistence naléhavosti“

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/26

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. července 2018 – CdT v. EUIPO
      (Věc T-417/18 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Institucionální právo - Překladatelské služby potřebné pro fungování EUIPO - Využití externích dodavatelů - Návrh na nařízení předběžných opatření - Neexistence naléhavosti“)
      (2018/C 381/31)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (CdT) (zástupci: J. Rikkert a M. M. Garnier, zmocněnci)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: N. Bambara a D. Hanf, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí EUIPO týkajících se opatření určených na umožnění využívání jiných poskytovatelů překladatelských služeb potřebných pro jeho fungování, než je CdT a jednak na uložení EUIPO povinnosti zveřejnit v Dodatku k Úřednímu věstníku Evropské unie oznámení o pozastavení svého nabídkového řízení na poskytování překladatelských služeb a neuzavřít smlouvy týkající se tohoto nabídkového řízení.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-72/16: Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2018 – BBY Solutions v. EUIPO –Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/31

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2018 – BBY Solutions v. EUIPO –Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)
      (Věc T-72/16) (1)

      (2018/C 381/38)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


title: Věc C-468/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Constanţa (Rumunsko) dne 18. července 2018 – R v. P

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Constanţa (Rumunsko) dne 18. července 2018 – R v. P
      (Věc C-468/18)
      (2018/C 381/06)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Judecătoria Constanţa

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: R

         Odpůrce: P

         Předběžné otázky

                  1)

                  Mohou být v případě, že je u soudu členského státu podán jeden návrh obsahující tři návrhová žádání, která se týkají zániku manželského svazku rodičů nezletilého dítěte, rodičovské zodpovědnosti a vyživovací povinnosti k tomuto dítěti, ustanovení čl. 3 písm. a), čl. 3 písm. d) a článku 5 nařízení č 4/2009 (1) vykládána v tom smyslu, že soud rozhodující o rozvodu, který je současně soudem místa, v němž má odpůrce místo obvyklého pobytu a soudem, před kterým se odpůrce řízení účastní, může rozhodnout o návrhu, který se týká vyživovací povinnosti k nezletilému dítěti, ačkoli se ve věci rodičovské zodpovědnosti ohledně uvedeného dítěte prohlásil za nepříslušný, anebo zda o návrhu, který se týká vyživovací povinnosti, může rozhodnout pouze soud příslušný k rozhodnutí o návrhu, který se týká rodičovské zodpovědnosti k nezletilému dítěti?

                  2)

                  Ve stejné situaci, pokud jde o příslušnost vnitrostátního soudu, zachovává si podle čl. 3 písm. d) předmětného nařízení návrh týkající se vyživovací povinnosti k nezletilému dítěti vedlejší povahu ve vztahu k návrhu, který se týká rodičovské zodpovědnosti?

                  3)

                  Pokud je odpověď na druhou otázku záporná, je v nejlepším zájmu dítěte, aby soud členského státu, který je příslušný na základě čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 4/2009, rozhodl o návrhu ve věci vyživovací povinnosti rodiče k nezletilému dítěti narozenému v manželství, o jehož rozvod se žádá, a to s ohledem na skutečnost, že se tento soud prohlásil za nepříslušný ve vztahu k otázce rodičovské zodpovědnosti, neboť pravomocně stanovil, že nejsou splněny podmínky uvedené v článku 12 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000? (2)

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností (Úř. věst. 2009, L 7, s. 1).

         (2)  Úř. věst. 2003, L 338, s. 1.


title: Věc T-710/17: Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2018 – Lux-Rehab Non-Profit v. Komise („Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Státní podpora, kterou Maďarsko poskytlo podnikům zaměstnávajícím pracovníky se zdravotním postižením — Předběžné řízení o přezkumu — Údajná rozhodnutí Komise, kterými se opatření podpory prohlašují za slučitelná s vnitřním trhem — Pojem „dotčená osoba“ — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/73

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2018 – Lux-Rehab Non-Profit v. Komise
      (Věc T-710/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Státní podpora, kterou Maďarsko poskytlo podnikům zaměstnávajícím pracovníky se zdravotním postižením - Předběžné řízení o přezkumu - Údajná rozhodnutí Komise, kterými se opatření podpory prohlašují za slučitelná s vnitřním trhem - Pojem „dotčená osoba“ - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2018/C 427/97)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-Profit Kft.) (Kamenec, Maďarsko) (zástupce: L. Szabó, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a C. Georgieva-Kecsmar, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí, která Komise údajně přijala v souvislosti se stížnostmi SA.29432 – CP 290/2009 – Maďarsko – „Podpora pro zaměstnávání zdravotně postižených pracovníků, která v důsledku diskriminační povahy právní úpravy může být protiprávní“ a SA.45498 (FC/2016) – „Stížnost OPS Újpest-lift Kft. podaná v souvislosti se státními podporami poskytnutými v letech 2006 až 2012 podnikům zaměstnávajícím zdravotně postižené pracovníky“.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Společnosti Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-Profit Kft.) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 437, 18.12.2017.


title: Věc T-120/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2018 – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon v. EUIPO (fluo.) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie fluo. — Částečné zamítnutí přihlášky k zápisu — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/52

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2018 – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon v. EUIPO (fluo.)
      (Věc T-120/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie fluo. - Částečné zamítnutí přihlášky k zápisu - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 427/66)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Soluň, Řecko) (zástupce: A. Spyridonos, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M.d.M. Baldares a J. Ivanauskas, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2016 (věc R 863/2016-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení fluo. jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Bod 2 výroku rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 2. prosince 2016 (věc R 863/2016-2) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností M & T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE, včetně nutných výdajů vynaložených v souvislosti s odvolacím řízením před odvolacím senátem EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


               6.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/14

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená zemským soudem Fürstliches Landgericht dne 13. července 2018 ve věci C v. Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Liechtenstein
      (Věc E-2/18)
      (2018/C 439/14)
      Dopisem ze dne 13. července 2018, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 17. července 2018, zemský soud Fürstliches Landgericht požádal Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci C v Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Liechtenstein ohledně následujících otázek:

                  1.

                  Stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení pouze minimální rámec, který je třeba dodržet, aby se zabránilo narušení hospodářské soutěže, nebo jsou pravidla obsažená v tomto nařízení závazná v rozsahu, v němž ovlivňují a omezují závazky z dávek, které mají být na celém světě prováděny podle pojistné smlouvy? Je nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení použitelné na systémy sociálního zabezpečení, které pracovníkům pouze ukládají povinnost prokázat dostatečné zdravotní pojištění, ale na základě smluvní autonomie jim umožňují volit mezi několika různými pojistiteli, kteří podléhají soukromému právu a pouze vyžadují důkaz, že byla uzavřena vhodná pojistná smlouva?

                  2.

                              a)

                              Požaduje-li se od pojistníka, s ohledem na platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, aby instituci sociálního zabezpečení v místě svého bydliště předložil faktury, na které se vztahuje pojistná smlouva uzavřená v rámci systému zákonného zdravotního pojištění, s tím důsledkem, že instituce sociálního zabezpečení, která se nachází na území členského státu příslušného k vyplacení důchodu, může být učiněna odpovědnou za vyplacení, pouze pokud instituce v místě bydliště pojistníka platbu odmítla, nebo se může pojistník přesto spolehnout na svá práva podle pojistné smlouvy?

                              b)

                              Pokud v souladu s písmenem a) není možné, aby se pojistník mohl dovolávat pojistné smlouvy:
                              Je tomu tak i v případě, kdy pojistná smlouva byla uzavřena v rámci požadavku zákonného pojištění, avšak smluvní pojistné přesahuje minimální požadavky vyžadované právními předpisy, a byla tudíž uzavřena do určité míry „dobrovolně“?

                  3.

                  Jestliže pojistníci musí v souladu s otázkou 2 předložit faktury nejprve instituci ve státě svého bydliště:

                              a)

                              Vztahuje se to rovněž na pojištěnou osobu, které již byly poskytovány dávky na základě smluvního vztahu po dobu několika let, nebo je skutečnost, že se systém sociálního pojištění dovolává nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení v rozporu se zásadou dobré víry?

                              b)

                              Má systém sociálního pojištění nárok – na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení – požadovat od pojištěné osoby zpětnou úhradu, neboť v minulosti poskytoval pojistné krytí převyšující výši uvedenou v nařízení, tj. poskytoval dávky, které nemusely být podle pravidel tohoto nařízení vypláceny, nebo je tento požadavek zpětné úhrady v rozporu se zásadou dobré víry?

                              c)

                              S ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení opravňuje poskytování dávek systémem sociálního pojištění pojistníka (aniž by instituce sociálního zabezpečení předložila faktury v místě bydliště) rovněž k tomu, aby mu byly v budoucnu poskytovány dávky, aniž by musel předložit faktury prostřednictvím instituce sociálního zabezpečení v místě bydliště?


title: Věc T-648/18: Žaloba podaná dne 22. října 2018 – Super bock group, SGPS v. EUIPO – Agus (Crystal)

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/56

      Žaloba podaná dne 22. října 2018 – Super bock group, SGPS v. EUIPO – Agus (Crystal)
      (Věc T-648/18)
      (2019/C 16/66)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Super bock group, SGPS SA (Leça do Balio, Portugalsko) (zástupce: J. Mioludo, lawyer)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Agus sp. z o.o. (Varšava, Polsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Crystal – Přihláška č. 15 016 728

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. července 2018, ve věci R 299/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítl přihlášku k zápisu č. 15 016 728 unijní ochranné známky Crystal pro všechny výrobky, které zahrnuje;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a společnost AGUS sp. z o.o. ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vzniklé žalobkyni.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) Evropského parlamentu a Rady č. 2017/1001.


title: Věc C-495/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 8. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Prahova – Rumunsko) – Cartrans Spedition Srl v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova, Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii „Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Osvobození od daně – Článek 146 odst. 1 písm. e) a článek 153 – Poskytnutí služeb silniční přepravy, které jsou přímo vázány na vývoz zboží – Plnění uskutečněná zprostředkovali zapojenými do těchto služeb – Důkazní režim související s vývozem zboží – Celní prohlášení – Karnet TIR“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/22

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 8. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Prahova – Rumunsko) – Cartrans Spedition Srl v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova, Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii
      (Věc C-495/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození od daně - Článek 146 odst. 1 písm. e) a článek 153 - Poskytnutí služeb silniční přepravy, které jsou přímo vázány na vývoz zboží - Plnění uskutečněná zprostředkovali zapojenými do těchto služeb - Důkazní režim související s vývozem zboží - Celní prohlášení - Karnet TIR“)
      (2019/C 16/27)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Prahova

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Cartrans Spedition Srl

         Žalovaní: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova, Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii

         Výrok

      Článek 146 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a uvedené ustanovení ve spojení s článkem 153 téže směrnice musejí být vykládány v tom smyslu, že brání daňové praxi členského státu, podle níž je osvobození od DPH pro poskytování přepravních služeb přímo vázaných na vývoz zboží a pro poskytování služeb prováděným zprostředkovateli zapojenými do těchto přepravních služeb podřízeno předložení celního prohlášení o vývozu dotčeného zboží osobou povinnou k dani. V tomto ohledu je na příslušných orgánech, aby pro účely přiznání uvedených osvobození od daně posoudily, zda lze splnění podmínky související s vývozem dotčeného zboží dovodit s dostatečně vysokým stupně pravděpodobnosti z informací, které tyto orgány mají k dispozici. V tomto kontextu karnet TIR potvrzený celními orgány třetí země určení zboží a předložený osobou povinnou k dani v zásadě představuje důkaz, jejž musí uvedené orgány řádně zohlednit, ledaže mají přesné důvody k pochybnostem o pravosti či důvěryhodnosti tohoto dokumentu.

         (1)  Úř. věst. C 369, 30.10.2017.


title: Věc T-14/17: Usnesení Tribunálu ze dne 19. listopadu 2018 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB „Žaloba na neplatnost – Hospodářská a měnová unie – Bankovní unie – Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků (SRM) – Jednotný fond pro řešení krizí (FRU) – Stanovení příspěvku předem na rok 2016 – Lhůta k podání žaloby – Opožděnost – Zjevná nepřípustnost“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/58

      Usnesení Tribunálu ze dne 19. listopadu 2018 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB
      (Věc T-14/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Hospodářská a měnová unie - Bankovní unie - Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků (SRM) - Jednotný fond pro řešení krizí (FRU) - Stanovení příspěvku předem na rok 2016 - Lhůta k podání žaloby - Opožděnost - Zjevná nepřípustnost“)
      (2019/C 44/74)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Německo)(zástupci: H. Berger a K. Rübsamen, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (zástupci: A. Martin-Ehlers, S. Raes, A. Kopp a T. Van Dyck, advokáti)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė a K.-Ph. Wojcik, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení jednak rozhodnutí SRB přijatého na jeho výkonném zasedání dne 15. dubna 2016 a týkajícího se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/06) a jednak rozhodnutí SRB přijatého na jeho výkonném zasedání dne 20. května 2016 a týkajícího se povinnosti zaplatit příspěvky předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí, kterým bylo doplněno rozhodnutí SRB ze dne 15. dubna 2016 (SRB/ES/SRF/2016/13), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  Landesbank Baden-Württemberg ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Jednotným výborem pro řešení krizí (SRB).

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27. 2. 2017.


title: Věc T-890/16: Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise „Žaloba na neplatnost – Státní podpory – Veřejné financování pevného silničního a železničního spojení přes Fehmarnskou úžinu – Individuální podpory – Akt, který nelze napadnout žalobou – Čistě potvrzující akt – Přípravný akt – Nepřípustnost“

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/34

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise
      (Věc T-890/16) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Veřejné financování pevného silničního a železničního spojení přes Fehmarnskou úžinu - Individuální podpory - Akt, který nelze napadnout žalobou - Čistě potvrzující akt - Přípravný akt - Nepřípustnost“)
      (2019/C 65/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Scandlines Danmark ApS (Kodaň, Dánsko) a Scandlines Deutschland GmbH (Hamburk, Německo) (zástupkyně: L. Sandberg Mørch, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: původně C. Thorning, poté J. Nymann Lindegren, zmocněnci, ve spolupráci s R. Holdgaardem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení dopisu Komise ze dne 30. září 2016 o státní podpoře uskutečněné Dánskem na financování pevného silničního a železničního spojení přes Fehmarnskou úžinu.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Společnosti Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Dánské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc C-415/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. června 2018 proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 19. dubna 2018 ve věci T-606/17, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH v. Evropská komise

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. června 2018 proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 19. dubna 2018 ve věci T-606/17, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH v. Evropská komise
      (Věc C-415/18 P)
      (2019/C 82/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (zástupce: A. Schuster, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Soudní dvůr Evropské unie (osmý senát) zamítl usnesením ze dne 10. ledna 2019 kasační opravný prostředek jako zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-682/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. listopadu 2018 – LF v. Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC, Google Germany GmbH

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/2

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. listopadu 2018 – LF v. Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC, Google Germany GmbH
      (Věc C-682/18)
      (2019/C 82/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobce: LF

         Žalované: Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC, Google Germany GmbH

         Předběžné otázky

                  1)

                  Představuje jednání provozovatele internetové platformy pro sdílení videí, na které uživatelé bez souhlasu nositelů práv veřejně zpřístupňují videa s obsahem, který je chráněn autorským právem, sdělování děl veřejnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29/ES (1), pokud

                              —

                              provozováním této platformy dosahuje provozovatel příjmů z reklamy,

                              —

                              proces nahrávání probíhá automaticky a bez předchozího nahlédnutí nebo kontroly ze strany provozovatele,

                              —

                              provozovatel získává podle uživatelských podmínek po dobu umístění videí celosvětovou, nevýhradní a bezplatnou licenci k videím,

                              —

                              provozovatel v uživatelských podmínkách a v rámci procesu nahrávání upozorňuje na to, že je zakázáno nahrávat obsah porušující autorská práva,

                              —

                              provozovatel poskytuje prostředky, pomocí nichž mohou nositelé práv učinit opatření k zablokování videí, která porušují právní předpisy,

                              —

                              provozovatel provádí na této platformě úpravu výsledků vyhledávání v podobě seznamů uspořádaných podle hodnocení a rubrik uspořádaných podle příslušného obsahu a registrovaným uživatelům zobrazuje přehled doporučených videí sestavený na základě videí, která uživatelé shlédli v minulosti,

                        jestliže nemá konkrétní vědomí o dostupnosti obsahu, který porušuje autorská práva, nebo jestliže takový obsah smaže nebo k němu zablokuje přístup neprodleně poté, co se o něm dozví?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku:
                  Spadá činnost provozovatele internetové platformy pro sdílení videosouborů za okolností popsaných v první otázce do působnosti čl. 14 odst. 1 směrnice 2000/31/ES (2)?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
                  Musí se účinné seznámení se s protiprávní činností nebo informací a vědomí o skutečnostech či okolnostech, z nichž je protiprávní činnost nebo informace zjevná, podle čl. 14 odst. 1 směrnice 2000/31/ES týkat konkrétních protiprávních činností nebo informací?

                  4)

                  Dále pro případ kladné odpovědi na druhou otázku:
                  Je slučitelné s čl. 8 odst. 3 směrnice 2001/29/ES, jestliže nositel práv může dosáhnout uložení soudního zákazu vůči poskytovateli služby, která spočívá v ukládání informací poskytnutých uživatelem, a kterou uživatel využil k porušení autorského práva nebo práv s ním souvisejících, teprve poté, co po upozornění na jasné porušení práva dojde opětovně k takovému porušení práv?

                  5)

                  V případě záporné odpovědi na první i druhou otázku:
                  Má být provozovatel internetové platformy pro sdílení videosouborů za okolností popsaných v první otázce považován za porušovatele práv ve smyslu čl. 11 věty první a článku 13 směrnice 2004/48/ES (3)?

                  6)

                  V případě kladné odpovědi na pátou otázku:
                  Lze takovému porušovateli práv uložit povinnost k náhradě škody podle čl. 13 odst. 1 směrnice 2004/48/ES v závislosti na tom, že jednal úmyslně jak ve vztahu k porušení práv ze své strany, tak ve vztahu k porušení práv ze strany třetí osoby, a věděl nebo měl rozumně vědět, že uživatelé používají platformu ke konkrétnímu porušování práv?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. 2001, L 167, s. 10).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (Úř. věst. 2000, L 178, s. 1).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. 2004, L 157, s. 45).