title: Věc C-445/08: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg -Německo) — Kurt Wierer v. Land Baden-Württemberg ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Řidičské průkazy — Směrnice 91/439/EHS — Odnětí vnitrostátního řidičského průkazu za řízení v opilosti — Nepředložení lékařsko-psychologického posudku nezbytného k získání nového řidičského průkazu v hostitelském členském státě — Průkaz vydaný v jiném členském státě — Ověření splnění podmínky bydliště hostitelským členským státem — Možnost opřít se o informace poskytnuté držitelem průkazu na základě povinnosti spolupráce, která mu přísluší na základě vnitrostátního práva hostitelského členského státu — Možnost provést vyšetřování v členském státě, který průkaz vydal )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/17

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg -Německo) — Kurt Wierer v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-445/08) (1)

   („Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Řidičské průkazy - Směrnice 91/439/EHS - Odnětí vnitrostátního řidičského průkazu za řízení v opilosti - Nepředložení lékařsko-psychologického posudku nezbytného k získání nového řidičského průkazu v hostitelském členském státě - Průkaz vydaný v jiném členském státě - Ověření splnění podmínky bydliště hostitelským členským státem - Možnost opřít se o informace poskytnuté držitelem průkazu na základě povinnosti spolupráce, která mu přísluší na základě vnitrostátního práva hostitelského členského státu - Možnost provést vyšetřování v členském státě, který průkaz vydal“)
   2009/C 282/33
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kurt Wierer

      Žalovaná: spolková země Baden-Württemberg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Výklad článku 9 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317) — Odmítnutí uznat řidičský průkaz vydaný v jiném členském státě při nedodržení podmínky bydliště — Možnost hostitelského členského státě vycházet pro účely ověření, zda byla v době vydání řidičského průkazu splněna podmínka bydliště, z informací poskytnutých samotným držitelem řidičského průkazu ve správním a soudním řízení na základě povinnosti spolupráce, která mu náleží, nebo popřípadě provést šetření v členském státu vydání — Držitel, kterému bylo odebráno vnitrostátní řidičské oprávnění z důvodu řízení vozidla v opilosti, a který nebyl schopen předložit lékařsko-psychologický posudek nutný k získání nového řidičského oprávnění ve státě bydliště.

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 2, čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát odmítl na svém území uznat řidičské oprávnění plynoucí z řidičského průkazu, vydaného později jiným členským státem osobě, které byl předtím v hostitelském členském státě odňat předchozí řidičský průkaz z důvodu řízení ve stavu opilosti, a pokud byl tento druhý řidičský průkaz získán mimo období zákazu podání žádosti o nový řidičský průkaz, jestliže se prokáže:

                           —

                           že na základě vysvětlení a informací, které držitel tohoto průkazu poskytl v průběhu správního nebo soudního řízení na základě povinnosti spolupráce, která mu je uložena na základě vnitrostátního práva hostitelského členského státu, nebyla členským státem, který vydal tento průkaz, zohledněna podmínka bydliště,

         nebo

               —

               že informace získané při šetřeních vedených vnitrostátními orgány a soudy hostitelského členského státu v členském státě, který průkaz vydal, jsou spornými informacemi pocházejícími z tohoto posledně uvedeného státu, které prokazují, že držitel průkazu neměl v době vydání řidičského průkazu členským státem, který jej vydal, na jeho území své obvyklé bydliště.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc C-174/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  9. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven) – Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Natuur en Milieu v. College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Povolení uvádět na trh přípravky na ochranu rostlin — Směrnice 91/414/EHS — Článek 8 — Účinná látka s označením  aldikarb  — Platnost čl. 2 prvního pododstavce bodu 3 rozhodnutí 2003/199/ES)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/26

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven) – Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Natuur en Milieu v. College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
   (Věc C-174/05) (1)

   (Povolení uvádět na trh přípravky na ochranu rostlin - Směrnice 91/414/EHS - Článek 8 - Účinná látka s označením „aldikarb“ - Platnost čl. 2 prvního pododstavce bodu 3 rozhodnutí 2003/199/ES)
   (2006/C 131/47)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Natuur en Milieu

      Žalovaný: College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen

      Za přítomnosti: Bayer CropScience BV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Platnost čl. 2 bodu 3 rozhodnutí Rady 2003/199/ES ze dne 18. března 2003 o nezařazení aldikarbu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku (Úř. věst. L 76, s. 21)
   Výrok
   Zkoumání položené otázky neukázalo žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 2 prvního pododstavce bodu 3 rozhodnutí Rady 2003/199/ES ze dne 18. března 2003 o nezařazení aldikarbu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc C-543/07: Žaloba podaná dne 3. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/18

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-543/07)
   (2008/C 37/26)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. van Beek)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES (1), kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 5. října 2005.

      (1)  Úř. věst. L 269, s. 15; Zvl. vyd. 05/04, s. 255.


title: Věc T-88/07: Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2010 — Fabryka Samochodòw Osobowych v. Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/66

      Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2010 — Fabryka Samochodòw Osobowych v. Komise
      (Věc T-88/07) (1)

      ()
      (2010/C 288/118)
      Jednací jazyk: polština
      Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 117, 29.5.2007.


title: Věc C-82/08: Žaloba podaná dne 25. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/23

         Žaloba podaná dne 25. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-82/08)
   (2008/C 92/44)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a M. Patakia)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/72/ES (1) ze dne 22. července 2003, kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců, nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená k provedení směrnice 2003/72/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 18. srpna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 207, s. 25; Zvl. vyd. 05/04, s. 338.


title: Věc T-336/12: Usnesení Tribunálu ze dne 18. února 2013 — Klizli v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Sýrii — Vynětí ze seznamu dotčených osob — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. února 2013 — Klizli v. Rada
   (Věc T-336/12) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Vynětí ze seznamu dotčených osob — Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 108/68
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Yousef Klizli (Damašek, Sýrie) (zástupce: Z. Garkova-Lyutskanova, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a M. Bishop, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 9), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 3), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc C-351/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. července 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2015 ve věci T-470/11, Total a Elf Aquitaine v. Komise

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/44

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. července 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2015 ve věci T-470/11, Total a Elf Aquitaine v. Komise
   (Věc C-351/15 P)
   (2015/C 294/56)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a F. Dintilhac, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Total SA, Elf Aquitaine SA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek Tribunálu ve věci T-470/11 ze dne 29 dubna 2015,

               —

               prohlásit žalobu podanou k Tribunálu za nepřípustnou,

               —

               uložil odpůrkyním v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu veškerých nákladů, které vznikly v tomto řízení i v řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí Komise následující tři důvody.
   Podle prvního a druhého důvodu kasačního prostředku byla napadeným rozsudkem nesprávně zamítnuta námitka nepřípustnosti žaloby vznesená Komisí. V rámci prvního důvodu kasačního opravného Komise uvádí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že dopisy účetního Komise ze dne 24. června a 8. července 2011 mají závazné právní účinky. Dopisy účetního jsou totiž pouze žádostmi o platbu v rámci výkonu rozhodnutí Metakryláty a připravují možný nucený výkon tohoto rozhodnutí v návaznosti na rozsudek Tribunálu ve věci T-217/06 (1), jímž byla snížena částka pokuty uložené společnosti Arkema, zatímco rozsudek ve věci T-206/06 (2) vydaný téhož dne (později potvrzený usnesením Soudního dvora ve věci C-421/11 P (3)) pokuty odpůrkyň potvrdil. Dopisy účetního nepředstavují ještě nucený výkon rozhodnutí, a proto nevyjadřují „konečné stanovisko“ Komise. Kromě toho nemají dopisy účetního závazné právní účinky lišící se od účinků rozhodnutí Metakryláty, jež po vyčerpání opravných prostředků odpůrkyň není nadále napadnutelné. Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze skutečnosti, že napadený rozsudek odporuje zásadě litispendence i zásadě věci rozsouzené, jejíž uplatnění vyplývá z usnesení Soudního dvora ve věci C-421/11 P.
   Konečně třetí důvod kasačního opravného prostředku, založený na rozporném odůvodnění, je předkládán podpůrně pro případ, že by Soudní dvůr zamítl první dva důvody. Tribunál v bodě 113 nesprávně určil, že nároky Komise vůči společnosti Arkema i všem solidárním spoludlužníkům byly zcela uspokojeny, třebaže v bodě 9 správně uvedl, že společnost Arkema „vyjádřila svou lítost, že nemůže Komisi pro případ, že by její žaloba u soudu Společenství byla úspěšná, povolit zadržení jakékoli částky, a to ani za předpokladu, že by byla její žaloba před soudem Společenství úspěšná. Toto rozporné odůvodnění ovlivňuje úvahy Tribunálu ohledně meritu věci a představuje dostatečný důvod pro zrušení napadeného rozsudku.

      (1)  ECLI:EU:T:2011:251.

      (2)  ECLI:EU:T:2011:250.

      (3)  ECLI:EU:C:2012:60.


title: Věc C-245/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 21. května 2014 – Thomas Cook Belgium NV v. Thurner Hotel GmbH

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 21. května 2014 – Thomas Cook Belgium NV v. Thurner Hotel GmbH
   (Věc C-245/14)
   2014/C 303/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Thomas Cook Belgium NV

      Žalovaná: Thurner Hotel GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Má být nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu (dále jen „nařízení o evropském platebním rozkazu“) (1) vykládáno v tom smyslu, že odpůrce může podat návrh na soudní přezkum evropského platebního rozkazu podle čl. 20 odst. 2 nařízení o evropském platebním rozkazu, i pokud mu byl daný platební rozkaz řádně doručen, avšak na základě údajů týkajících se příslušnosti obsažených ve formuláři pro podání žádosti byl vydán nepříslušným soudem?

               2)

               V případě, že je třeba na první otázku odpovědět kladně: Existují výjimečné okolnosti ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení o evropském platebním rozkazu v souladu s bodem 25 odůvodnění sdělení Evropské komise 2004/0055 ze dne 7. února 2006 již v případě, kdy byl evropský platební rozkaz vydán na základě údajů obsažených ve formuláři pro podání žádosti, které se následně mohou ukázat jako nesprávné, a zejména pokud na tom závisí příslušnost soudu?

      (1)  Úř. věst. L 399, s. 1


title: Věc T-139/05: Žaloba podaná dne 31. března 2005 Charlotte Becker a dalšími proti Evropskému parlamentu

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/35

         Žaloba podaná dne 31. března 2005 Charlotte Becker a dalšími proti Evropskému parlamentu
   (Věc T-139/05)
   (2005/C 132/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 31. března 2005 žaloba podaná proti Evropskému parlamentu Charlotte Becker, s bydlištěm v Menton (Francie), Seamusem Killeenem, s bydlištěm v Sutton (Dublin), Robertem Paynem, s bydlištěm v Terenure (Dublin), Deirdre Gallagher, s bydlištěm v Terenure, Paulem Van Raij, s bydlištěm v Overveen (Nizozemsko) a Wilhemusem Van Miltenburgem, s bydlištěm v Huizen (Nizozemsko), zastoupenými Georgesem Vandarsandenem, Laure Levi a Aurore Finchelstein, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil důchodové výměry žalobců z května 2004, s výjimkou D. Gallagher, s následkem použití opravného koeficientu podle hlavního města jejich země pobytu, nebo přinejmenším opravného koeficientu, který bude moci odpovídajícím způsobem odrážet rozdíly životních nákladů v místech, kde se předpokládá, že žalobci vynakládají své výdaje a který tedy odpovídá zásadě rovnováhy

               —

               co se týče D. Gallagher, zrušil její důchodový výměr z měsíce května 2004, s následkem použití opravného koeficientu na příspěvek poskytovaný z důvodu její dočasné výslužby, určený podle hlavního města země pobytu, nebo přinejmenším opravného koeficientu, který bude moci odpovídajícím způsobem odrážet rozdíly životních nákladů v místech, kde se předpokládá, že žalobkyně vynakládá své výdaje, a který tedy odpovídá zásadě rovnováhy;

               —

               uložil Parlamentu celkovou náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobci dovolávají žalobních důvodů a argumentů totožných s žalobními důvody a argumenty dovolávanými v rámci věci T-35/05.


title: Věc T-625/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2016 – Spa Monopole v. EUIPO – YTL Hotels & Properties (SPA VILLAGE) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SPA VILLAGE — Starší slovní ochranná známka Beneluxu SPA — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2016 – Spa Monopole v. EUIPO – YTL Hotels & Properties (SPA VILLAGE)
   (Věc T-625/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SPA VILLAGE - Starší slovní ochranná známka Beneluxu SPA - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 462/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: E. Cornu a É. De Gryse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard- Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: YTL Hotels & Properties Sdn Bhd (Kuala Lumpur, Malajsie) (zástupce: M. Edenborough, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. září 2015 (věc R 1954/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Spa Monopole, compagnie fermière de Spa, a YTL Hotels & Properties.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 11. září 2015 (věc R 1954/2013-4), týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, a YTL Hotels & Properties Sdn Bhd, se zrušuje v rozsahu, v němž jím byla zamítnuta námitka proti zápisu slovní ochranné známky Evropské unie SPA VILLAGE pro „služby spočívající v dodání potravin a nápojů; kavárny; jídelny; bufety; samoobslužné restaurace; hotelové restaurace; restaurace; cateringové služby a služby přípravy a dodání jídel na bankety; služby barů; bary; hotelové služby“ spadající do třídy 43 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

               2)

               EUIPO a YTL Hotels & Properties se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 16, 18. 1. 2016.


title: Věc C-292/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonsko) dne 11. června 2012 — Ragn-Sells AS v. Sillamäe Linnavalitsus

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonsko) dne 11. června 2012 — Ragn-Sells AS v. Sillamäe Linnavalitsus
   (Věc C-292/12)
   2012/C 243/18
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Ringkonnakohus

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Ragn-Sells AS

      Žalovaná a odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Město Sillamäe (Městská správa Sillamäe)

      Předběžné otázky

               a)

               Je třeba čl. 106 odst. 1 ve spojení s článkem 102 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakož i volný pohyb zboží, svobodu usazování a volný pohyb služeb vykládat v tom smyslu, že se nejedná o porušení žádného z nich, jestliže členský stát dovolí, aby v určité oblasti bylo podniku provozujícímu zařízení pro nakládání s odpady poskytnuto za úplatu výlučné právo ke zpracování komunálního odpadu, vykonává-li v okruhu 260 km činnost několik konkurenčních podniků, jimž patří několik různých zařízení pro nakládání s odpady, která vyhovují podmínkám ochrany životního prostředí a používají rovnocenné technologie?

               b)

               Je třeba čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že k jeho porušení nedojde, jestliže členský stát považuje za služby v obecném zájmu jednak sběr a odvoz odpadu a zadruhé zpracování odpadů, avšak tyto služby vzájemně odděluje, a tím omezuje volnou hospodářskou soutěž na trhu nakládání s odpady?

               c)

               Může být v řízení o udělení koncese pro služby sběru a odvozu odpadu, v němž platí podmínka, že v oblasti, která je určena v koncesní smlouvě, je výlučné právo ke zpracování odpadů uděleno dvěma podnikům, vyloučena použitelnost ustanovení Smlouvy o fungování Evropské unie o hospodářské soutěži?

               d)

               Je třeba čl. 16 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES (1) ze dne 19. listopadu 2008 vykládat v tom smyslu, že členský stát vycházející ze zásady blízkosti může omezit hospodářskou soutěž a dovolit, aby podniku, který provozuje zařízení pro nakládání s odpady, který je nejblíže oblasti, v níž odpady vznikají, bylo uděleno výlučné právo ke zpracování odpadů, vykonává-li v okruhu 260 km činnost několik konkurenčních podniků, jimž přináleží několik různých zařízení na zpracování odpadu, která vyhovují podmínkám ochrany životního prostředí a používají rovnocenné technologie?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 98/2008 ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (Úř. věst. L 312, s. 3).


title: Věc C-90/10: Žaloba podaná dne 16. února 2010 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/25

         Žaloba podaná dne 16. února 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-90/10)
   2010/C 113/40
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že

                           —

                           nevypracovalo pro zvláště chráněná území odpovídající lokalitám evropského významu v makaronéské biogeografické oblasti na svém území uvedená v rozhodnutí 2002/11/ES (1) ochranné priority v souladu s čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43/EHS (2), a

                           —

                           v rozporu s čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice 92/43/EHS nepřijalo potřebná ochranná opatření a nepodniklo přiměřené kroky k předejití poškození biotopů, jakož i rušení druhů, a zajištění právní ochrany zvláště chráněných území odpovídajících španělským lokalitám uvedeným v rozhodnutí 2002/11/ES,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 4 a z čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice 92/43/EHS,

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Španělské království v souvislosti se zvláště chráněným územím odpovídajícím lokalitám evropského významu v makaronéské biogeografické oblasti na svém území uvedená v rozhodnutí 2002/11/ES nesplnilo tyto povinnosti:

               —

               povinnost vypracovat ochranné priority podle čl. 4 odst. 4 směrnice,

               —

               povinnost přijmout potřebná ochranná opatření a podniknout přiměřené kroky k předejití poškození biotopů, jakož i rušení druhů, a zajištění právní ochrany těchto zvláště chráněných území podle čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice 92/43/EHS.

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 28. prosince 2001, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v makaronéské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 5, s. 16).

      (2)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7).


title: Věc C-196/05: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  8. června 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Sachsenmilch AG v. Oberfinanzdirektion Nürnberg (Společný celní sazebník — Sazební zařazení — Kombinovaná nomenklatura — Položka 0406 10 (čerstvý sýr) — Příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87, ve znění nařízení (ES) č. 1832/2002 — Sazební zařazení mozzarelly v blocích na pizzu, která byla po svém vyrobení uložena na dobu jednoho až dvou týdnů při nízké teplotě)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Sachsenmilch AG v. Oberfinanzdirektion Nürnberg
   (Věc C-196/05) (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Položka 0406 10 (čerstvý sýr) - Příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87, ve znění nařízení (ES) č. 1832/2002 - Sazební zařazení mozzarelly v blocích na pizzu, která byla po svém vyrobení uložena na dobu jednoho až dvou týdnů při nízké teplotě)
   (2006/C 178/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht München
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sachsenmilch AG

      Žalovaný: Oberfinanzdirektion Nürnberg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht München – Výklad nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 281, s. 1) – Položka KN 0406 10 (čerstvý sýr) – Mozzarella na pizzu, která byla po svém vyrobení uložena na dobu jednoho až dvou týdnů při nízké teplotě
   Výrok
   Položka 0406 10 kombinované nomenklatury v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, musí být vykládána v tom smyslu, že se vztahuje na mozzarellu v blocích na pizzu, která byla po svém vyrobení uložena na dobu jednoho až dvou týdnů při teplotě od 2 do 4 °C, s výjimkou případu, kdy je toto uložení dostatečné k tomu, aby uvedená mozzarella prošla procesem přeměny, po jehož skončení získá jeden nebo více nových objektivních charakteristických rysů a vlastností, zejména pokud jde o její složení, vzhled a chuť. Je věcí předkládajícího soudu určit, zda jsou tyto podmínky splněny.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc T-363/06: Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Honda Motor Europe v. OHIM – SEAT (MAGIC SEAT)

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/27

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Honda Motor Europe v. OHIM – SEAT (MAGIC SEAT)
   (Věc T-363/06)
   (2007/C 20/42)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Honda Motor Europe Ltd (Slough, Spojené království) (zástupci: S. Malynicz, Barrister, N. Cordell, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Seat SA (Barcelona, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 7. září 2006 ve věci R 960/2005-1

               —

               Úřad a ostatní účastníci řízení ponesou mimo vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka Společenství „MAGIC SEAT“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 12 – sedadla motorových vozidel a mechanismy sedadel motorových vozidel, součástky, zařízení a příslušenství těchto výrobků – přihláška č. 2 503 902

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: SEAT SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka „SEAT“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 12

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje, že se odvolací senát při vzhledové analýze dopustil pochybení, když přiznal ochranu pouze slovní části starší kombinované ochranné známky, která obsahovala veliký a výrazný znakový prvek.
   Podle žalobkyně bylo fonetické srovnání ochranných známek odvolacím senátem chybné ve dvou ohledech. Zaprvé, odvolací senát nevzal v úvahu skutečnost, že se slovo MAGIC v sousloví MAGIC SEAT nebude vyslovovat jako španělské slovo, a tak že se ani ochranná známka jako celek, MAGIC SEAT, nebude vyslovovat španělsky. Zadruhé, nevzal v úvahu skutečnost, že MAGIC je první slovo ochranné známky sestávající ze dvou slov, MAGIC SEAT.
   Odvolací senát dále v projednávané věci opomněl použít „pravidlo neutralizace“, a tak opomněl v rámci pojmové analýzy zohlednit skutečnost, že starší španělská ochranná známka, která zahrnuje slovo SEAT a znakový prvek velkého „S“, bude bezprostředně a jasně chápána tak, že označuje španělského výrobce aut, kdežto ochranná známka „MAGIC SEAT“ takto chápána nebude.
   Navíc, co se týče otázky pojmové odlišnosti, žalobkyně uplatňuje, že odvolací senát opomněl zohlednit lingvistické důkazy předložené žalobkyní o tom, jakým způsobem španělští spotřebitelé pravděpodobně vnímají slova MAGIC SEAT.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že odvolací senát opomněl vzít v úvahu skutečnost, že kategorie výrobků, charakter relevantního trhu a vlastnosti národního spotřebitele těchto výrobků svědčí v neprospěch zjištění o existenci nebezpečí záměny.
   Konečně se žalobkyně domnívá, že odvolací senát opomněl jakýmkoliv způsobem zohlednit důkazy žalobkyně pocházející z oboru činnosti o tom, jak jsou výrobky tohoto druhu uváděny na trh.


title: Věc T-332/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — Alcoa Trasformazioni v. Komise ( Státní podpory — Elektřina — Preferenční sazba — Rozhodnutí o zahájení řízení upraveného v čl. 88 odst. 2 ES — Přípustnost — Pojem státní podpora — Nová podpora nebo existující podpora — Výhoda — Odůvodnění — Legitimní očekávání — Právní jistota )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — Alcoa Trasformazioni v. Komise
   (Věc T-332/06) (1)

   („Státní podpory - Elektřina - Preferenční sazba - Rozhodnutí o zahájení řízení upraveného v čl. 88 odst. 2 ES - Přípustnost - Pojem státní podpora - Nová podpora nebo existující podpora - Výhoda - Odůvodnění - Legitimní očekávání - Právní jistota“)
   2009/C 113/65
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, T. Müller-Ibold, F. Salerno a T. Graf, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan, E. Righini a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/C 214/03, oznámeného Italské republice dopisem ze dne 19. července 2006, o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 ES týkajícího se státní podpory C 36/06 (ex NN 38/06) — Preferenční sazba za elektřinu schválená pro určitá odvětví s vysokou spotřebou energie v Itálii v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká sazeb za dodávku elektřiny, kterých využívají oba závody na výrobu hliníku, nejprve vlastněné Alcoa Trasformazioni

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Alcoa Transformazioni Srl ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-68/17: Žaloba podaná dne 1. února 2017 – Italytrade v. EUIPO – Tpresso (teaespresso)

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/57

         Žaloba podaná dne 1. února 2017 – Italytrade v. EUIPO – Tpresso (teaespresso)
   (Věc T-68/17)
   (2017/C 104/80)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italytrade Srl (Bari, Itálie) (zástupkyně: N. Clemente, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tpresso SA (Zürich, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „teaespresso“ – Přihláška č. 13 543 475

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. listopadu 2016, ve věci R 1099/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí v souladu s čl. 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009 a v každém případě s platnou právní úpravou;

               —

               uložil EUIPO a případným vedlejším účastníkům řízení náhradu nákladů, které v rámci tohoto řízení vynaložila společnost Italytrade srl v souladu s článkem 134 jednacího řádu Tribunálu;

               —

               uložil EUIPO a vedlejším účastníkům řízení, kteří nebudou mít ve věci úspěch, náhradu nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením v souladu s článkem 134 jednacího řádu Tribunálu.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-678/13: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. června 2015 – Evropská komise v. Polská republika „Nesplnění povinnosti státem — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Příloha III — Uplatnění snížené sazby DPH na lékařské vybavení, pomůcky a ostatní zařízení, jakož i farmaceutické výrobky“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/11

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. června 2015 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-678/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Příloha III - Uplatnění snížené sazby DPH na lékařské vybavení, pomůcky a ostatní zařízení, jakož i farmaceutické výrobky“)
   (2015/C 236/15)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a D. Milanowska, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že uplatnila sníženou sazbu daně z přidané hodnoty na dodávky:

                           —

                           lékařského vybavení, pomůcek a ostatních zařízení, která neslouží pro výlučnou osobní potřebu zdravotně postižených a nejsou obvykle určeny k léčení zdravotního postižení nebo ke zmírnění jeho důsledků, jakož i

                           —

                           výrobků, které nejsou farmaceutickými výrobky obvykle používanými pro léčebné účely, prevenci chorob a pro účely lékařské a veterinární péče, nebo výrobků užívaných k antikoncepci a ženské hygienické ochraně,

                     uvedených v položkách 82, 92 a 103 přílohy č. 3 zákona o dani ze zboží a služeb (ustawa o podatku od towarów i usług), ze dne 11. března 2004, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 96 až 98 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení s přílohou III uvedené směrnice.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Evropská komise a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 61, 1.3.2014.


title: Věc T-117/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Cargill v. Rada „Dumping — Dovoz bionafty pocházející z Argentiny — Konečné antidumpingové clo — Žaloba na neplatnost — Přímé dotčení — Osobní dotčení — Přípustnost — Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Běžná hodnota — Výrobní náklady“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Cargill v. Rada
   (Věc T-117/14) (1)

   („Dumping - Dovoz bionafty pocházející z Argentiny - Konečné antidumpingové clo - Žaloba na neplatnost - Přímé dotčení - Osobní dotčení - Přípustnost - Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Běžná hodnota - Výrobní náklady“)
   (2016/C 402/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cargill SACI (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: J. F. Bellis, R. Luff a G. Bathory, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert a B. Driessen, poté H. Marcos Fraile, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem a C. Hippem, advokáty)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci) a European Biodiesel Board (EBB) (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Prost a M. S. Dibling, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba založená na článku 263 SFEU a směřující ke zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. 2013, L 315, s. 2) v rozsahu, v němž ukládá antidumpingové clo žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Články 1 a 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Cargill SACI.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Cargill SACI.

               3)

               Evropská komise a European Biodiesel Board (EBB) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


title: Věc C-50/06: Žaloba podaná dne  27. ledna 2006  Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/3

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2006 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království
   (Věc C-50/06)
   (2006/C 96/04)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. ledna 2006 žaloba směřující proti Nizozemskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Maria Condou-Durande a Rudim Troostersem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Nizozemské království tím, že na občany Evropské unie nepoužilo směrnici Rady 64/221/EHS ze dne 25. února 1964 o koordinaci zvláštních opatření týkajících se pohybu a pobytu cizích státních příslušníků, která byla přijata z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví (1), nýbrž obecný právní předpis o pobytu cizinců, který umožňuje vytvořit systematickou a automatickou souvislost mezi trestněprávním odsouzením a vyhoštěním, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice 64/221/EHS;

               2.

               uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Článek 8 písm. e) nizozemského Vreemdelingenwet 2000 (zákon o ciziních) stanoví, že se cizinec v Nizozemsku legálně zdržuje jako občan Společenství pouze tehdy, pokud je jeho pobyt založen na nějakém ustanovení práva, zejména na základě Smlouvy o ES.
   Ve zbývající části je většina ustanovení bez omezení použitelná na „cizince“, pojem, který podle čl. 1 písm. m) tohoto zákona zahrnuje také občany členského státu EU. Ve Vreemdelingenwet 2000 se na směrnici 64/221/EHS jako takovou ani neodkazuje a ani její zásady nebyly do textu převzaty. A fortiori povinnosti, které vyplývají ze směrnice 64/221/EHS, nebyly v tomto zákoně provedeny jasně a jednoznačně.

      (1)  Úř. věst. L 56, 4.4.1964, s. 850.


title: Věc C-142/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) dne 20. března 2013 — Bright Service S.A. v. Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) dne 20. března 2013 — Bright Service S.A. v. Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.
   (Věc C-142/13)
   2013/C 178/02
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Bright Service S.A.

      Žalovaná: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

      Předběžné otázky

   V případě vertikální dohody — obsahující zákaz soutěžit —, která [byla] účinná k 31. květnu 2000, splňuje podmínky stanovené v nařízení č. 1984/1983 (1) a nesplňuje podmínky pro výjimku stanovené v nařízení č. 2790/1999 (2), neboť dodavatel, který je stranou této dohody, ovládá podíl trhu přesahující 30 % (čl. 3 odst. 1 nařízení č. 2790/1999) a protože trvání zákazu soutěžit je delší než pět let a smluvní zboží prodává kupující v prostorách a na pozemku, které nevlastní dodavatel (čl. 5 písm. a) nařízení č. 2790/1999):

               a)

               Má se čl. 12 odst. 2 nařízení č. 2790/1999 vykládat tak, že od 1. ledna 2002 se na dohodu, a konkrétně na zákaz soutěžit, nevztahují výjimky stanovené v uvedených nařízeních (č. 1984/1983 a 2790/1999) a jejich soulad s čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES je třeba přezkoumávat individuálně?

               b)

               Nebo se má čl. 12 odst. 2 nařízení č. 2790/1999 vykládat tak, že je namístě použít na uvedenou dohodu pětileté období maximálního trvání zákazu soutěžit, stanovené v čl. 5 písm. a) nařízení č. 2790/1999, což by znamenalo, že na tuto dohodu, a konkrétně na zákaz soutěžit, se od 1. ledna 2002 vztahuje další pětileté období, které končí dne 31. prosince 2006?

               c)

               A nebo se má čl. 12 odst. 2 nařízení č. 2790/1999 vykládat tak, že od 1. ledna 2002 se na dohodu obsahující zákaz soutěžit, vztahuje další pětileté období, které končí dne 31. prosince 2006, pokud do ukončení platnosti zákazu soutěžit zbývá k 1. lednu 2002 méně než pět let, a naopak se na tuto dohodu nevztahují výjimky, a její soulad s čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES musí být přezkoumán individuálně, pokud do ukončení platnosti zákazu soutěžit zbývá k 1. lednu 2002 více než pět let?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. [81] odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru (Úř. věst. L 173, s. 5, a oprava Úř. věst. L 79, s. 38).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě (Úř. věst. L 336, s. 21; Zvl. vyd. 08/01, s. 364).


title: Věc C-366/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – DNA Verkot Oy za přítomnosti: Sonera Mobile Networks Oy, Viestintävirasto

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – DNA Verkot Oy za přítomnosti: Sonera Mobile Networks Oy, Viestintävirasto
   (Věc C-366/06) (1)

   (2007/C 96/58)

      Jednací jazyk: finština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc C-56/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szegedi Ítélőtábla – Maďarsko) – Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt v. Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal „Směrnice 92/40/EHS a 2005/94/ES — Rozhodnutí 2006/105/ES a 2006/115/ES — Listina základních práv Evropské unie — Články 16, 17 a 47 — Opatření pro tlumení influenzy ptáků — Náhrada škod“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szegedi Ítélőtábla – Maďarsko) – Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt v. Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal
   (Věc C-56/13) (1)

   („Směrnice 92/40/EHS a 2005/94/ES - Rozhodnutí 2006/105/ES a 2006/115/ES - Listina základních práv Evropské unie - Články 16, 17 a 47 - Opatření pro tlumení influenzy ptáků - Náhrada škod“)
   2014/C 253/12
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szegedi Ítélőtábla

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt

      Žalovaný: Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Szegedi Ítélőtábla – Výklad směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků (Úř. věst. L 167, s. 1; Zvl. vyd. 03/12, s. 306) a směrnice Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS (Úř. věst. L 10, s. 16) – Zemědělský chovatelský podnik, jehož předmětem činnosti je mimo jiné výkrm krocanů, kterému bylo odmítnuto povolení k umístění krocanů na výkrm v zařízení nacházejícím se v ochranném pásmu vymezeném správním rozhodnutím v souvislosti s influenzou ptáků – Náhrada škod způsobených jednotlivcům prozatímními ochrannými opatřeními přijatými k provedení normativních aktů unijního práva

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Komise 2006/105/ES ze dne 15. února 2006 o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s podezřelými případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků v Maďarsku a rozhodnutí Komise 2006/115/ES ze dne 17. února 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/86/ES, 2006/90/ES, 2006/91/ES, 2006/94/ES, 2006/104/ES a 2006/105/ES musí být vykládána v tom smyslu, že na jedné straně nebrání takovým vnitrostátním opatřením, jako jsou správní akty ze dne 15. a 21. února 2006, jimiž se nařizuje zřízení ochranného pásma ve správním obvodu obcí Csátalja a Nagybaracska (Maďarsko) a zakazuje přeprava drůbeže do tohoto pásma, a dále nebrání takovému správnímu stanovisku, jako je stanovisko ze dne 23. února 2006, jímž se takovému podniku, jako je žalobkyně v původním řízení, odmítá povolit umístění krocanů do jeho chovatelských zařízení nacházejících se v obci Nagybaracska.

               2)

               Rozhodnutí 2006/105 a 2006/115 musí být na druhé straně vykládána v tom smyslu, že neobsahují ani neodkazují na ustanovení, jimiž se zavádí režim náhrady škod způsobených jimi upravenými opatřeními, a že posuzování legality takové vnitrostátní právní úpravy, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která neupravuje plnou náhradu škod, včetně ušlého zisku, jež vznikly z důvodu, že v souladu s unijním právem byla přijata vnitrostátní ochranná opatření proti influenze ptáků, z hlediska práva na účinnou právní ochranu a práva na vlastnictví, jakož i z hlediska svobody podnikání, není v pravomoci Soudního dvora.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc T-162/12: Žaloba podaná dne 25. září 2012 — CW v. Rada

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/27

         Žaloba podaná dne 25. září 2012 — CW v. Rada
   (Věc T-162/12)
   2012/C 355/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CW (Paříž, Francie) (zástupce: A. Tekari, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho prohlásil rozhodnutí 2012/50/SZBP za neplatné od počátku ve všech jeho účincích v rozsahu, v němž se ho týká;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení a zaplacení částky 25 000 eur jako náhradu nevratných nákladů..

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.vycházejících z: i) porušení procesních pravidel a práva na obhajobu, ii) absence právního základu, iii) porušení článku 1 rozhodnutí 2011/72/SZBP (1) a nedostatečného odůvodnění, iv) nesprávného posouzení a v) nepřiměřeného zásahu do vlastnického práva a svobody podnikání.

      (1)  Nařízení Rady 2011/72/SZBP ze dne 31. ledna 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. Věst. L 28, s. 62).


title: Věc T-230/13: Žaloba podaná dne 22. dubna 2013 — HTC Sweden v. OHIM — Vermop Salmon (TWISTER)

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/15

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2013 — HTC Sweden v. OHIM — Vermop Salmon (TWISTER)
   (Věc T-230/13)
   2013/C 178/26
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: HTC Sweden AB (Söderköping, Švédsko) (zástupci: G. Hasselblatt a D. Kipping, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vermop Salmon GmbH (Gilching, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 31. ledna 2013 ve spojených věcech R 1873/2011-1 a R 1881/2011-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „TWISTER“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 7 a 21 — Zápis ochranné známky Společenství č. 4 617 932

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Návrh vychází z čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Rozhodnutí o částečné neplatnosti ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-54/13: Žaloba podaná dne 4. února 2013 — Efag Trade Mark Company v. OHIM (FICKEN LIQUORS)

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/22

         Žaloba podaná dne 4. února 2013 — Efag Trade Mark Company v. OHIM (FICKEN LIQUORS)
   (Věc T-54/13)
   2013/C 101/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Německo) (zástupce: M. Wekwerth, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. listopadu 2012 ve věci R 2544/2011-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „FICKEN LIQUORS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 32, 33 a 35

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. f) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009


title: Věc T-386/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Elite Licensing v. OHIM – Aguas De Mondariz Fuente del Val (elite BY MONDARIZ) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství elite BY MONDARIZ — Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší mezinárodní obrazová ochranná známka ELITE — Jazyk řízení o odvolání — Lhůty — Přípustnost odvolání před odvolacím senátem — Pravidlo 48 odst. 2, pravidlo 49 odst. 1 a pravidlo 96 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Poškození dobrého jména — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Elite Licensing v. OHIM – Aguas De Mondariz Fuente del Val (elite BY MONDARIZ)
   (Věc T-386/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství elite BY MONDARIZ - Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší mezinárodní obrazová ochranná známka ELITE - Jazyk řízení o odvolání - Lhůty - Přípustnost odvolání před odvolacím senátem - Pravidlo 48 odst. 2, pravidlo 49 odst. 1 a pravidlo 96 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Poškození dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 175/50
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Elite Licensing Company SA (Fribourg, Švýcarsko) (zástupce: J. Albrecht, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aguas De Mondariz Fuente del Val, SL (Mondariz, Španělsko) (zástupce: T. Andrade Boué, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. června 2012 (věc R 9/2011-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Elite Licensing Company SA a Aguas de Mondariz Fuente del Val, SL

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. června 2012 (věc R 9/2011-5), týkající se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Elite Licensing Company SA a Aguas de Mondariz Fuente del Val, SL, se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené společností Elite Licensing Company.

               3.

               Společnost Aguas de Mondariz Fuente del Val ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc C-129/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 13. března 2017 – Mitsubishi Shoji Kaisha Ltd, Mitsubishi Caterpillar Forklift Europe BV v. Duma Forklifts NV, G.S. International BVBA

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 13. března 2017 – Mitsubishi Shoji Kaisha Ltd, Mitsubishi Caterpillar Forklift Europe BV v. Duma Forklifts NV, G.S. International BVBA
   (Věc C-129/17)
   (2017/C 161/17)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Mitsubishi Shoji Kaisha Ltd, Mitsubishi Caterpillar Forklift Europe BV

      Žalované: Duma Forklifts NV, G.S. International BVBA

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Zahrnují článek 5 směrnice 2008/95/ES (1) a článek 9 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (2) právo majitele ochranné známky bránit třetí osobě v odstranění, bez souhlasu majitele ochranné známky, veškerých označení, která jsou totožná s ochrannými známkami, které byly umístěny na zboží (tzv. debranding), pokud dotčené zboží nebylo uvedeno na trh v Evropském hospodářském prostoru, jako v případě zboží umístěného v celním skladu, a pokud třetí osoba provedla toto odstranění za účelem dovozu tohoto zboží či jeho uvedení na trh v Evropském hospodářském prostoru?

                           b)

                           Bude mít na odpověď na otázku uvedenou pod bodem 1 písm. a) vliv skutečnost, že třetí osoba toto zboží doveze nebo uvede na trh v EHP pod svým označením, které na zboží umístila (tzv. rebranding)?

               2)

               Bude mít na odpověď na otázku uvedenou pod bodem 1 vliv skutečnost, že zboží, které bylo takto dovezeno nebo uvedeno na trh, může průměrný spotřebitel stále z důvodu jeho vnějšího vzhledu nebo typu vnímat jako zboží, které pochází od majitele ochranné známky?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008 , kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (Úř. věst. 2008, L 299, s. 25).

      (2)  Úř. věst. 2009, L 78, s. 1.


title: Věc T-271/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. května 2007 – Citymo v. Komise ( Smluvní odpovědnost — Rozhodčí doložka — Nájemní smlouva — Nepřípustnost — Mimosmluvní odpovědnost — Předsmluvní jednání — Námitka protiprávnosti — Legitimní očekávání — Dobrá víra — Zneužití práva — Materiální újma — Ztráta šance )

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/20

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. května 2007 – Citymo v. Komise
   (Věc T-271/04) (1)

   („Smluvní odpovědnost - Rozhodčí doložka - Nájemní smlouva - Nepřípustnost - Mimosmluvní odpovědnost - Předsmluvní jednání - Námitka protiprávnosti - Legitimní očekávání - Dobrá víra - Zneužití práva - Materiální újma - Ztráta šance“)
   (2007/C 140/33)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Citymo SA (Brusel, Belgie) (zástupci: P. Van Ommeslaghe, I. Heenen a P.-M. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala a E. Manhaeve, zmocněnci, ve spolupráci s D. Philippem a M. Goudenem, advokáty)
   Předmět věci
   Žaloba na uplatnění smluvní odpovědnosti směřující k uložení povinnosti Komisi nahradit žalobkyni škodu z důvodu ukončení nájemní smlouvy údajně uzavřené mezi žalobkyní a Evropským společenstvím zastoupeným Komisí a podpůrně žaloba na uplatnění mimosmluvní odpovědnosti směřující k náhradě škody, jež vznikla žalobkyni v důsledku rozhodnutí Komise ukončit předsmluvní jednání, jejichž cílem bylo uzavření uvedené nájemní smlouvy
   Výrok rozsudku

               1)

               Komisi se ukládá povinnost uhradit žalobkyni částku 20 000 eur navýšenou o úroky z prodlení od data vyhlášení tohoto rozsudku do dne skutečné úhrady ve výši roční sazby odpovídající sazbě stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace zvýšené o dva procentní body, s výhradou nepřekročení 6 %.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-460/12: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 7. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Prešove – Slovensko) – SKP k.s. v. Ján Bríla

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/33

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 7. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Prešove – Slovensko) – SKP k.s. v. Ján Bríla
   (Věc C-460/12) (1)

   2014/C 175/42
   Jednací jazyk: slovenština
   Předseda osmého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


title: Věc C-10/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 8. ledna 2013 — Csilla Sajtos v. Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 8. ledna 2013 — Csilla Sajtos v. Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata
   (Věc C-10/13)
   2013/C 147/02
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Csilla Sajtos

      Žalovaný: Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata

      Předběžné otázky

               1)

               Je s ohledem na ustanovení čl. 6 odst. 3 [Smlouvy o Evropské unii] právo na ochranu před neoprávněným propuštěním základním právem, které je součástí unijního práva jako základní zásada, a je třeba jej považovat za předpis primárního práva?

               2)

               Pokud ano, přísluší takové právo také úředníkům veřejné správy?


title: Věc C-390/09: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 11. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Reti Televisive Italiane SpA (RTI) v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Sky Italia Srl

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/26

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 11. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Reti Televisive Italiane SpA (RTI) v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Sky Italia Srl
   (Věc C-390/09) (1)

   2011/C 252/51
   Jednací jazyk: italština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-60/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. dubna 2014 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska „Nesplnění povinnosti státem — Vlastní zdroje Unie — Rozhodnutí 2000/597/ES, Euratom — Článek 8 — Nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 — Články 2, 6 a 9 až 11 — Odmítnutí poskytnout Evropské unii vlastní zdroje — Nesprávné závazné informace o sazebním zařazení zboží — Dovozy čerstvého česneku jakožto zmraženého česneku — Přičitatelnost pochybení vnitrostátním celním orgánům — Finanční odpovědnost členských států“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. dubna 2014 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-60/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Vlastní zdroje Unie - Rozhodnutí 2000/597/ES, Euratom - Článek 8 - Nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 - Články 2, 6 a 9 až 11 - Odmítnutí poskytnout Evropské unii vlastní zdroje - Nesprávné závazné informace o sazebním zařazení zboží - Dovozy čerstvého česneku jakožto zmraženého česneku - Přičitatelnost pochybení vnitrostátním celním orgánům - Finanční odpovědnost členských států“)
   2014/C 159/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a L. Flynn, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Brighouse a J. Beeko, zmocněnci, ve spolupráci s K. Beal, QC)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 4 odst. 3 Smlouvy o EU, článku 8 rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. L 253, s. 42; Zvl. vyd. 01/03, s. 200) a článků 2, 6, 9, 10 a 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2000/597, ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2028/2004 ze dne 16. listopadu 2004

      Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že odmítlo poskytnout částku ve výši 20 061 462,11 liber šterlinků (GBP) odpovídající clům splatným z dovozů čerstvého česneku, jichž se týkala nesprávná závazná informace o sazebním zařazení zboží, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 8 rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství a z článků 2, 6 a 9 až 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2000/597, ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2028/2004 ze dne 16. listopadu 2004.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18. 5. 2013.


title: Věc T-506/11: Žaloba podaná dne 26. září 2011 — Peek & Cloppenburg v. OHIM — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/17

         Žaloba podaná dne 26. září 2011 — Peek & Cloppenburg v. OHIM — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
   (Věc T-506/11)
   2011/C 362/25
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: S. Abrar, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Peek & Cloppenburg (Hamburk, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. února 2011 ve věci R 53/2005-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Peek & Cloppenburg“ pro výrobky zařazené do třídy 25.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Peek & Cloppenburg.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Jiné starší označovací právo, které představuje název firmy „Peek & Cloppenburg“ s platností v Německu.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009, protože užívání pozdější ochranné známky „Peek & Cloppenburg“ nemůže být zakázáno a neexistuje žádný — na celém spolkovém území platný — nárok na zakázání užívání podle § 12 MarkenG, jakož i porušení čl. 76 odst. 1 první věty nařízení č. 207/2009, protože odvolací senát byl povinen vyčkat rozhodnutí německého Bundesgerichtshof (spolkový soudní dvůr) a nabytí právní moci rozsudku v německém řízení o zrušení ochranné známky.


               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/1

         (Text s významem pro EHP)
   2009/C 102/01
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 90, 18.4.2009

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 82, 4.4.2009

      Úř. věst. C 69, 21.3.2009

      Úř. věst. C 55, 7.3.2009

      Úř. věst. C 44, 21.2.2009

      Úř. věst. C 32, 7.2.2009

      Úř. věst. C 19, 24.1.2009

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-229/06: Žaloba podaná dne 24. srpna 2006 – Kretschmer v. Parlament

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/50

         Žaloba podaná dne 24. srpna 2006 – Kretschmer v. Parlament
   (Věc T-229/06)
   (2006/C 294/105)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Elfriede Kretschmer (Overijse, Belgie) (zástupce: G. Vandersanden, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí, které bylo oznámeno žalobkyni dne 14. června 2006, o zamítnutí udělit jí plnou platbu denního příspěvku na pobyt ode dne 16. října 2006 a o stanovení Overijse (Belgie) jako místa přijetí do zaměstnání;

               —

               v důsledku toho uložit žalovanému platbu následujících částek:

               —

                           (i)

                           z titulu denního příspěvku na pobyt

                                       —

                                       50 euro denně za období ode dne 16. října 2003 do dne 30. dubna 2004 na základě čl. 12 odst. 1 právní úpravy týkající se dočasného přidělení národních odborníků k Evropskému parlamentu ze dne 2. června 2003,

                                       —

                                       84 euro denně za období ode dne 1. května 2004 do dne 31. března 2005 na základě čl. 12 odst. 1 právní úpravy týkající se dočasného přidělení národních odborníků k Evropskému parlamentu ze dne 3. května 2004,

                                       —

                                       84, 35 euro denně ode dne 1. května 2005 na základě čl. 15 odst. 2 právní úpravy týkající se dočasného přidělení národních odborníků k Evropskému parlamentu ze dne 7. března 2005,

               —

                           (ii)

                           72, 29 euro z titulu doplňkového měsíčního příspěvku na základě čl. 15 odst. 2 právní úpravy týkající se dočasného přidělení národních odborníků k Evropskému parlamentu ze dne 7. března 2005;

               —

               uložit žalovanému zaplatit žalobkyni úroky z prodlení z částek uvedených výše pod písmenem i) a ii), od data jejich příslušné doby splatnosti až do jejich skutečné platby. Úroková sazba musí být vypočtena na základě sazby určené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování, použitelné pro dotyčné období, zvýšené o dva body;

               —

               uložit žalovanému, aby symbolicky zaplatil jedno euro za morální újmu, kterou žalobkyně utrpěla na základě chyb, ke kterým došlo z důvodu opoždění při vyřizování spisu;

               —

               uložit žalovanému náhradu všech nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je národním odborníkem dočasně přiděleným k Evropskému parlamentu. Po ukončení první smlouvy na dobu ode dne 16. října 2003 až do dne 15. října 2004 byla znovu přijata na dobu jednoho roku ode dne 16. října 2004 až do 15. října 2005, jakož i na následující období dvou let, ode dne 16. října 2005 až do dne 15. října 2007. Svou žalobou žádá zrušení rozhodnutí, které jí bylo oznámeno e-mailem dne 14. června 2006, o zamítnutí udělení jí plné platby denního příspěvku na pobyt ode dne 16. října 2006 a o stanovení Overijse (Belgie) jako místa přijetí do zaměstnání.
   Na podporu své žaloby na neplatnost se žalobkyně dovolává žalobního důvodu vycházejícího z údajně chybného výkladu a použití právních úprav z roku 2002, 2004 a 2005, které se týkají národních dočasně přidělených odborníků (NDO) v Parlamentu. Žalobkyně uplatňuje, že měla v době svého prvního přijetí bydliště v Německu, a nikoliv v Belgii, které bylo určeno jako místo přijetí do zaměstnání orgány Parlamentu. Tvrdí, že její dočasné přidělení bylo schváleno dohodou mezi jejím vysílajícím orgánem (předseda vlády spolkové země severní Porýní-Vestfálsko) a Komisí v rámci jejího prvního přijetí jakožto dočasné zaměstnankyně pro období ode dne 1. září 2002 do 31. července 2003, což podle ní představuje důkaz jejího místa bydliště před jejím přijetím a obnovách jejího přidělení. Žalobkyně rovněž uplatňuje, že její přestěhování do Bruselu, za účelem převzetí funkce jakožto NDO a podrobení se belgickým zákonům v souvislosti se zápisem svého přechodného bydliště v Bruselu, není možné považovat za změnu „místa bydliště“, která předpokládá stabilní, stálé a trvalé usazení. Na podporu svého stanoviska se dovolává skutečnosti, že se podrobila zaměstnání na dobu určitou na maximálně šest let a že po tomto období se v zásadě vrátí do Německa, aby tam vykonávala svou předcházející funkci soudkyně vnitrostátního soudu. Proto má za to, že její místo bydliště bylo během celé doby jejího zaměstnání jako NDO v Německu, a nikoliv v Bruselu.
   Co se týče žaloby na náhradu škody, žalobkyně se domnívá, že Evropský parlament překročil rozumnou lhůtu pro odpověď na její žádosti o objasnění a nový přezkum její situace a že kromě toho bylo toto chování v rozporu s požadavky kodexu řádného postupu evropské správy. Žalobkyně požaduje náhradu této morální újmy zavázáním žalovaného k náhradě symbolické částky jedno euro. Žalobkyně požaduje rovněž přiznání úroků z prodlení z částek, které jsou jí dluženy na základě právních úprav z roků 2002, 2004 a 2005 týkajících se NDO.


title: Věc T-551/11: Žaloba podaná dne 19. října 2011 — BSI v. Rada

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/28

         Žaloba podaná dne 19. října 2011 — BSI v. Rada
   (Věc T-551/11)
   2011/C 370/46
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brugola Service International Srl (BSI) (Cassano Magnago, Itálie) (zástupci: S. Baratti a M. Farneti, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 723/2011 ze dne 18. července 2011, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 91/2009 na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli zasílaných z Malajsie bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie (Úř. věst. L 194, s. 6);

               —

               určil, že nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51) je na základě článku 277 SFEU nepoužitelné;

               —

               určil, že nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 29, s. 1) je na základě článku 277 SFEU nepoužitelné;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby se žalobkyně domáhá zrušení prováděcího nařízení (EU) č. 723/2011 na základě článku 233 SFEU v rozsahu, v němž právně a logicky vychází z nařízení (ES) č. 1225/2009 a nařízení (ES) č. 91/2009, jejichž nepoužitelnost na základě článku 277 se uplatňuje z těchto důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z protiprávnosti nařízení (ES) č. 1225/2009 a v důsledku toho nařízení (ES) č. 91/2009 z důvodu porušení práva a čl. 6 odst. 10 a čl. 9 odst. 2 antidumpingové dohody WTO v rozsahu, v němž stanoví vnitrostátní kvóty pro dodavatele usazené v zemích, které nemají tržní hospodářství a kteří nedokázali, že splňují podmínky uvedené v čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z protiprávnosti nařízení (ES) č. 91/2009 z důvodu nedostatečného odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení, jelikož Komise nesprávně podmínila poskytnutí individuálního zacházení prokázáním dodržení podmínek stanovených v čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 čínskými výrobci, čímž porušila a čl. 6 odst. 10 a čl. 9 odst. 2 antidumpingové dohody WTO.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z protiprávnosti výkladu, který je v nařízení (ES) č. 91/2009 dán pojmu „významný podíl“ výrobního odvětví Společenství uvedeného v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1225/2009, z důvodu porušení práva v rozsahu, v němž je v rozporu s čl. 4 odst. 1 a čl. 3 odst. 1 antidumpingové dohody WTO, jakož i z důvodu zjevně nesprávného posouzení.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z protiprávnosti nařízení (ES) č. 91/2009 z důvodu porušení práva a čl. 2 odst. 40, čl. 6 odst. 2 a článku 4 antidumpingové dohody WTO, čl. 2 odst. 10, čl. 6 odst. 8, čl. 20 odst. 2 a článku 4 nařízení (ES) č. 1225/2009, jakož i z důvodu zjevně nesprávného posouzení, jelikož Komise určila dumpingové rozpětí na základě nesprávného porovnání normální hodnoty a vývozní ceny, aniž by včas oznámila výrobcům v Čínské lidové republice informace nezbytné k zajištění výkonu jejich práv na obhajobu.

               5)

               Dále žalobkyně uplatňuje protiprávnosti prováděcího nařízení (EU) č. 723/2011 v rozsahu, v němž je stiženo nedostatkem pokynů a odůvodnění, jelikož Komise neposkytla informace týkající se průměrných vývozních cen, obchodních výrobků a kategorií, na základě kterých byla určena normální hodnota a vypočítané dumpingové rozpětí.


title: Věc C-437/04: Žaloba podaná dne 15. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/36

         Žaloba podaná dne 15. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-437/04)
   (2004/C 300/69)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 15. října 2004 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou J.-F. Pasquierem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Belgické království zavedením daně, která porušuje daňovou imunitu Evropských společenství, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 3 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství;

               —

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Zavedení místní daně, která zatěžuje osoby užívající nemovitosti a vlastníky práv k určitým nemovitostem nacházejícím se na území Région de Bruxelles-Capitale místním nařízením ze dne 23. července 1992, zakládá porušení daňové imunity Společenství uvedené v článku 3 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1964. Uvedené nařízení oproti předchozímu nařízení nově zavedlo ke zdanění osob užívajících nemovitosti daň zatěžující vlastníky v případě užívání nemovitosti, která rozlohou převyšuje určitou plochu, k podnikatelským účelům. Jak ukazují přípravné práce na nařízení ze dne 23. července 1992, toto zdanění vlastníků zakládá ve skutečnosti právní konstrukci určenou k obcházení daňové imunity, kterou požívá určitý počet osob nebo orgánů užívajících nemovitosti. Jsou to totiž tyto osoby a mezi nimi též Společenství, kdo jsou ve skutečnosti ekonomicky zatíženy daní, buď z důvodu smluvních ujednání, která jsou vkládána do nájemních smluv a podle kterých nesou tyto osoby včetně Společenství veškeré poplatky nebo daně zatěžující nemovitost, ledaže by byly nájemní smlouvou zproštěny, anebo z důvodu dopadu daně na cenu nájemného. Podle judikatury Soudního dvora však veškerá zákonná opatření, která, aniž by výslovně podrobovala Společenství dani, mají za následek a za zřejmý cíl, nepřímo nicméně však nutně, podporovat danění Společenství, porušují zásadu imunity.


title: Věc C-166/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2009 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 1968/2006 — Finanční příspěvky Společenství do Mezinárodního fondu pro Irsko — Volba právního základu )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2009 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-166/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 1968/2006 - Finanční příspěvky Společenství do Mezinárodního fondu pro Irsko - Volba právního základu“)
   2009/C 256/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: I. Klavina, L. Visaggio a A. Troupiotis, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a M. Moore, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn a A. Steiblytė, zmocněnci), Irsko (zástupce: D. O’Hagan, zmocněnec), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Behzadi-Spencer, zmocněnkyně, a D.W. Anderson QC, barrister)

      Předmět věci

   Zrušení nařízení Rady (ES) č. 1968/2006 ze dne 21. prosince 2006 o finančních příspěvcích Společenství do Mezinárodního fondu pro Irsko (2007–2010) (Úř. věst. L 409, s. 81 a — oprava — Úř. věst. 2007, L 36, s. 31) — Volba právního základu — Článek 308 ES (Konzultace s Parlamentem/Jednomyslnost v Radě) — Posilování hospodářské a sociální soudržnosti — Specifické činnosti nezbytné jako doplnění činností prováděných v rámci strukturálních fondů — Upevňování mírového procesu v Severním Irsku — Článek 159 ES (Spolurozhodovací řízení)

      Výrok

               1)

               Nařízení Rady (ES) č. 1968/2006 ze dne 21. prosince 2006 o finančních příspěvcích Společenství do Mezinárodního fondu pro Irsko (2007–2010) se zrušuje.

               2)

               Účinky nařízení č. 1968/2006 jsou zachovány do doby, než vstoupí v přiměřené lhůtě v platnost nové nařízení přijaté na náležitém právním základě.

               3)

               Zrušení nařízení č. 1968/2006 nemá vliv na platnost plateb uskutečněných ani závazků přijatých na základě uvedeného nařízení.

               4)

               Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

               5)

               Irsko, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-847/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. června 2015 – GHC v. Komise „Životní prostředí — Ochrana ozonové vrstvy — Fluorované skleníkové plyny — Nařízení (EU) č. 517/2014 — Uvádění částečně fluorovaných uhlovodíků na trh — Určení referenční hodnoty — Přidělování kvót — Povinnost uvést odůvodnění — Způsob stanovení“

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. června 2015 – GHC v. Komise
   (Věc T-847/14) (1)

   („Životní prostředí - Ochrana ozonové vrstvy - Fluorované skleníkové plyny - Nařízení (EU) č. 517/2014 - Uvádění částečně fluorovaných uhlovodíků na trh - Určení referenční hodnoty - Přidělování kvót - Povinnost uvést odůvodnění - Způsob stanovení“)
   (2015/C 262/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GHC Gerling, Holz & Co. Handels GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: D. Lang, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci): C. Hermes a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2014/774/EU ze dne 31. října 2014, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 517/2014 o fluorovaných skleníkových plynech stanovují referenční hodnoty na období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2017 pro každého výrobce nebo dovozce, který v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 oznámil uvedení částečně fluorovaných uhlovodíků na trh (Úř. věst. L 318, s. 28), v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká žalobkyně

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/774/EU ze dne 31. října 2014, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 517/2014 o fluorovaných skleníkových plynech stanovují referenční hodnoty na období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2017 pro každého výrobce nebo dovozce, který v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 oznámil uvedení částečně fluorovaných uhlovodíků na trh, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti GHC Gerling, Holz & Co. Handels GmbH.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 16.2.2015.


title: Věc T-168/17: Žaloba podaná dne 16. března 2017 – CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs v. Komise

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/40

         Žaloba podaná dne 16. března 2017 – CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs v. Komise
   (Věc T-168/17)
   (2017/C 151/51)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: A. Schuster, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               žalobě na neplatnost vyhověl a napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise C (2017) 249 final ze dne 13. ledna 2017 týkajícího se potvrzující žádosti žalobkyně o přístup ke spisu na základě nařízení (ES) č. 1049/2001 (1).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, zejména z důvodu nedostatku odůvodnění.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva upraveného Smlouvami
               Žalobkyně tvrdí, že Komisí uplatněné výjimky upravené v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 jsou protiprávní, neboť jsou v rozporu s primárním právem, které má vyšší právní sílu, zejména s články 42 a 47 Listiny základních práv Evropské unie.
               Navíc podle ní platí také v unijním právu přednost primárního práva, jež má vyšší právní sílu, před tímto sekundárním právem, které je s ním v rozporu, takže i z tohoto důvodu neměla Komise výjimky upravené v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 použít.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


title: Věc T-519/12: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2012 — mobile.international v. OHIM — Komise (PL mobile.eu)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/67

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2012 — mobile.international v. OHIM — Komise (PL mobile.eu)
   (Věc T-519/12)
   2013/C 26/132
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: mobile.international GmbH (Kleinmachnow, Německo) (zástupce: T. Lührig, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. září 2012 ve věci R 1401/2011-1, pro následující výrobky a služby;

                           třída 9

                           :

                           přístroje a nástroje vědecké, námořní, geodetické, fotografické, filmové, optické, přístroje pro vážení, měření, signalizaci, kontrolu (inspekci), záchranu a přístroje pro vyučování; přístroje pro záznam, převod, reprodukci zvuku nebo obrazu; Magnetické nosiče zvukových záznamů, gramofonové desky; automatické distributory a mechanismy pro přístroje a mince; počítací stroje, přístroje pro zpracování informací a počítače; počítačová rozhranní a počítačový software (zařazené do třídy 9); veškeré výše uvedené výrobky pouze v souvislosti s internetovým obchodem pro nákup a prodej vozidel, přívěsů a příslušenství vozidel.

                           třída 16

                           :

                           papír, lepenka a výrobky z těchto materiálů (zařazené do třídy 16); tiskárenské výrobky; fotografie; papírenské zboží; psací stroje a kancelářské potřeby (vyjímaje nábytek); učební a vyučovací pomůcky (zařazené do třídy 16); plastické obaly a to pouzdra, sáčky, nákupní tašky a fólie; veškeré výše uvedené výrobky pouze v souvislosti s internetovým obchodem pro nákup a prodej vozidel, přívěsů a příslušenství vozidel.

                           třída 35

                           :

                           propagační činnost, reklama; pomoc při řízení obchodní činnosti; obchodní administrativa; kancelářské práce; veškeré výše uvedené služby pouze v souvislosti s internetovým obchodem pro nákup a prodej vozidel, přívěsů a příslušenství vozidel.

                           třída 36

                           :

                           pojištění; zprostředkování pojištění; služby finanční; zprostředkování úverů; služby peněžní; správa majetku; veškeré výše uvedené služby pouze v souvislosti s internetovým obchodem pro nákup a prodej vozidel, přívěsů a příslušenství vozidel.

                           třída 38

                           :

                           spoje (komunikace), zejména internetové služby; sběr, poskytování a přenos zpráv, informací, obrazů a textů; elektronické zprostředkování inzerátů; veškeré výše uvedené služby pouze v souvislosti s internetovým obchodem pro nákup a prodej vozidel, přívěsů a příslušenství vozidel.

                           třída 42

                           :

                           vědecké a technologické služby a související výzkum a projektování; navrhování a vývoj počítačového hardwaru a softwaru; pronájem počítačového softwaru; poskytování internetových vyhledávačů; veškeré výše uvedené služby pouze v souvislosti s internetovým obchodem pro nákup a prodej vozidel, přívěsů a příslušenství vozidel.

               —

               podpůrně ve výše uvedeném rozsahu zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. září 2012 ve věci R 1401/2011-1 pro služby zařazené do tříd 35, 38 a 42;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „PL mobile.eu“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 36, 38 a 42 — ochranná známka Společenství č. 8 307 779

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Evropská komise

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: ochranná známka Společenství představuje heraldickou napodobeninu znaku Evropské unie

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: rozhodnutí zrušovacího oddělení bylo zrušeno a ochranná známka Společenství byla prohlášena za neplatnou

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. h) nařízení č. 207/2009 ve spojení s článkem 6 Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. g) nařízení č. 207/2009

               —

               porušení zásady ochrany legitimního očekávání.


title: Věc T-91/06: Žaloba podaná dne 21. března 2006 – Nikolaos Theofilopoulos v. Komise Evropských společenství

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/22

         Žaloba podaná dne 21. března 2006 – Nikolaos Theofilopoulos v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-91/06)
   (2006/C 190/39)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Nikolaos Theofilopoulos (Atény, Řecko) (zástupce: P. Miliarakis, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               uložit Komisi fyzicky vrátit žalobci prohlášení o ručení č. 819828/6.12.1995, č. 819837/6.12.1995, č. 819838/6.12.1995, č. 822611/22.12.1995 a č. 830671/17.3.1996 Penzijní pojišťovny inženýrů a podnikatelů v oblasti veřejných prací (Tamio Syntaxeon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon, dále jen „TSMEDE“);

               —

               uložit Komisi zaplatit žalobci částku 202 697,72 EUR jako náhradu škody, která mu vznikla do 15. února 2006 nebo podpůrně částku 199 219,69 EUR;

               —

               uložit Komisi zaplatit částku 100 000 EUR z důvodu nemajetkové újmy;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce tvrdí, že poté, co sám na sebe převzal ručení vydala TSMEDE pět sporných prohlášení o ručení ve prospěch společností Impetus EPE a Impetus AEBE, jejichž je žalobce generálním ředitelem. Podle žalobce byla tato prohlášení o ručení vydána Komisi v rámci smluv, které s ní tyto společnosti uzavřely. Žalobce tvrdí, že Komise protiprávně a zaviněně odmítla vrátit tato prohlášení o ručení, přestože neměla žádný důvod si je ponechat. Domnívá se, že tento protiprávní a zaviněný přístup útvarů Komise je opodstatněním této žaloby, neboť samotný žalobce má zaplatit TSMEDE částky, na které byla uvedená prohlášení vydána.


title: Věc T-283/06 R: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. listopadu 2006 – Dairo Air Services v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/44

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. listopadu 2006 – Dairo Air Services v. Komise
   (Věc T-283/06 R)
   (2006/C 331/99)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudu prvního stupně rozhodl o vyškrtnutí věci.


title: Věc T-530/11: Usnesení Tribunálu ze dne 23. října 2012 — Chivas v. OHIM — Glencairn Scotch Whisky (CHIVALRY) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. října 2012 — Chivas v. OHIM — Glencairn Scotch Whisky (CHIVALRY)
   (Věc T-530/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 399/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chivas Holdings (IP) Ltd (Paisley, Renfrewshire, Spojené království) (zástupce: A. Carboni, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. července 2011 (věc R 2334/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd a Chivas Holdings (IP) Ltd..

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 362, 10.12.2011.