title: Věc C-351/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Ikea Wholesale Ltd v. Commissioners of Customs & Excise (Dumping — Dovozy bavlněného ložního prádla pocházejícího z Egypta, Indie a Pákistánu — Nařízení (ES) č. 2398/97 — Nařízení (ES) č. 1644/2001 — Nařízení (ES) č. 160/2002 — Nařízení (ES) č. 696/2002 — Doporučení a rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO — Právní účinky — Nařízení (ES) č. 1515/2001 — Zpětná účinnost — Vrácení zaplaceného cla)

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Ikea Wholesale Ltd v. Commissioners of Customs & Excise
   (Věc C-351/04) (1)

   (Dumping - Dovozy bavlněného ložního prádla pocházejícího z Egypta, Indie a Pákistánu - Nařízení (ES) č. 2398/97 - Nařízení (ES) č. 1644/2001 - Nařízení (ES) č. 160/2002 - Nařízení (ES) č. 696/2002 - Doporučení a rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO - Právní účinky - Nařízení (ES) č. 1515/2001 - Zpětná účinnost - Vrácení zaplaceného cla)
   (2007/C 283/02)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ikea Wholesale Ltd

      Žalovaný: Commissioners of Customs & Excise
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Platnost nařízení Rady (ES) č. 2398/97 ze dne 28. listopadu 1997 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů bavlněného ložního prádla pocházejícího z Egypta, Indie a Pákistánu (Úř. věst. L 332, s. 1) – Platnost nařízení Rady (ES) č. 1644/2001 ze dne 7. srpna 2001, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2398/97, a pozastavuje jeho uplatňování, pokud jde o dovozy pocházející z Indie (Úř. věst. L 219, s. 1) – Platnost nařízení Rady (ES) č. 160/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2398/97, a ukončuje řízení, pokud jde o dovozy z Pákistánu (Úř. věst. L 26, s. 1) – Platnost nařízení Rady (ES) č. 696/2002 ze dne 22. dubna 2002, kterým se potvrzuje konečné antidumpingové clo uložené z dovozů bavlněného ložního prádla pocházejícího z Indie nařízením Rady (ES) č. 2398/97 (Úř. věst. L 109, s. 3)
   Výrok

               1)

               Článek 1 nařízení Rady (ES) č. 2398/97 ze dne 28. listopadu 1997 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů bavlněného ložního prádla pocházejícího z Egypta, Indie a Pákistánu je neplatný v rozsahu, v němž Rada Evropské unie použila za účelem zjištění dumpingového rozpětí týkajícího se prošetřovaného výrobku metodu „nulování“ záporného dumpingového rozpětí pro každý z typů dotyčných výrobků.

               2)

               Takový dovozce, jako je dovozce dotčený v původním řízení, který u vnitrostátního soudu podal žalobu proti rozhodnutím, kterými se po něm požaduje zaplacení antidumpingového cla na základě nařízení č. 2398/97, které je tímto rozsudkem prohlášeno za neplatné, je v zásadě oprávněn uplatňovat tuto neplatnost v rámci sporu v původním řízení, aby dosáhl vrácení tohoto cla podle čl. 236 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc F-50/15: Žaloba podaná dne 27. března 2015 – FS v. EHSV

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/37

         Žaloba podaná dne 27. března 2015 – FS v. EHSV
   (Věc F-50/15)
   (2015/C 190/44)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FS (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nepotvrdit žalobkyni ve funkci vedoucí oddělení a návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která jí byla údajně způsobena.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí předsedy Evropského hospodářského a sociálního výboru (EHSV) ze dne 25. května 2014, že žalobkyně nebude potvrzena ve funkci vedoucí oddělení;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 25. května 2014, které je nadepsáno „Dodatek č. 2“ a kterým byla žalobkyně přeřazena na pracovní místo mimo vedoucí pozici;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 18. prosince 2014, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně ze dne 21. srpna 2014;

               —

               nahradit majetkovou a nemajetkovou újmu způsobenou žalobkyni;

               —

               uložit EHSV náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-80/08 R: Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 17. prosince 2008 – Wenig v. Komise ( Veřejná služba — Řízení o předběžném opatření — Návrh na odklad provedení rozhodnutí o dočasném postavení dotyčné osoby mimo službu — Naléhavost — Neexistence )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/74

         Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 17. prosince 2008 – Wenig v. Komise
   (Věc F-80/08 R)
   („Veřejná služba - Řízení o předběžném opatření - Návrh na odklad provedení rozhodnutí o dočasném postavení dotyčné osoby mimo službu - Naléhavost - Neexistence“)
   (2009/C 44/131)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Fritz Harald Wenig (Woluwé-Saint-Pierre, Belgie) (zástupci: G.-A. Dal, D. Voillemot, D. Bosquet, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provedení rozhodnutí ze dne 18. září 2008, kterým Komise rozhodla o postavení dotyčné osoby mimo službu na dobu neurčitou a nařídila srážku z jejího platu ve výši 1 000 eur měsíčně po dobu maximálně šesti měsíců.
   Výrok usnesení

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-186/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Itálie) dne 12. dubna 2013 — Air Liquide Italia Spa a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Itálie) dne 12. dubna 2013 — Air Liquide Italia Spa a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Věc C-186/13)
   2013/C 207/11
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Air Liquide Italia Spa a další

      Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Je ochrana volné hospodářské soutěže, volného pohybu podniků, svobody usazování a pohybu služeb (podle čl. 4 odst. 3 SEU, článku 101 SFEU, článků 49, 56 a 96 SFEU) slučitelná a v jakém rozsahu s vnitrostátními ustanoveními unijních členských států, která stanoví minimální provozní náklady v odvětví silniční dopravy a předpokládají heteronomní stanovení prvku, který tvoří protiplnění za službu, a tedy smluvní ceny?

               2)

               Lze a za jakých podmínek odůvodnit omezení uvedených zásad v souvislosti s požadavky ochrany veřejného zájmu na bezpečnosti silničního provozu a může se z hlediska této funkční perspektivy uplatnit stanovení minimálních provozních nákladů podle ustanovení článku 83a nařízení vlády s mocí zákona č. 112/2008, ve znění pozdějších předpisů?

               3)

               Může být stanovení minimálních provozních nákladů z uvedeného hlediska ponecháno v případě neexistence kritérií stanovených právními předpisy na dobrovolných dohodách dotčených kategorií hospodářských subjektů a podpůrně orgánech, jejichž složení se vyznačuje výrazným zastoupením osob zastupujících soukromé hospodářské subjekty působící v tomto odvětví?


title: Věc F-51/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. února 2009 – Stols v. Rada ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Rok povýšení 2007 — Srovnávací analýza zásluh — Zjevná chyba v posouzení )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. února 2009 – Stols v. Rada
   (Věc F-51/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Rok povýšení 2007 - Srovnávací analýza zásluh - Zjevná chyba v posouzení“)
   (2009/C 82/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Willem Stols (Halsteren, Nizozemsko) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropských společenství (zástupci: M. Bauer a Balta, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy AST11 z titulu hodnoceného roku 2007
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 16 července 2007 a 5. února 2008, kterým Rada Evropské unie odmítla povýšit W. Stolse do platové třídy 11 z titulu hodnoceného roku 2007 se zrušují.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008, s. 34.


title: Věc C-167/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil Régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires (Belgie) dne 27. března 2013 — Jean Devillers

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil Régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires (Belgie) dne 27. března 2013 — Jean Devillers
   (Věc C-167/13)
   2013/C 164/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil Régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires

      Účastník původního řízení

      Žalobce: Jean Devillers

      Předběžná otázka

   Musí být článek 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a (jeho) Příloha I Kapitola I „Způsobilost k přepravě“ (1) body 1, 2 a 3, který v pochybnostech stran způsobilosti zraněného zvířete k přepravě a konkrétněji při posuzování dalšího utrpení způsobeného přepravou upřednostňuje stanovisko veterinárního lékaře, vykládán v tom smyslu, že brání čl. 11 odst. 4 královské vyhlášky ze dne 9. července 1999 (belgická vnitrostátní právní úprava) o ochraně zvířat během přepravy (2), která bez dalšího povoluje přepravu zraněného zvířete pouze v případě, že tato přeprava nebude příčinou zbytečného utrpení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č. 1255/97 (Úř. věst. L 3, 5.1.2005, s. 1).

      (2)  Královská vyhláška ze dne 9. července 1999 o ochraně zvířat při přepravě a podmínkách pro registraci přepravců a povolení obchodníků, zastávky a sběrná střediska (Moniteur belge, 2. září 1999, s. 32437).


title: Věc C-545/12: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2012 — Evropská komise v. Kyperská republika

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/8

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2012 — Evropská komise v. Kyperská republika
   (Věc C-545/12)
   2013/C 32/11
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, J. Hottiaux a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalovaná: Kyperská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Kyperská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (přepracované znění) (Úř. věst. L 403, 30.12.2006, s. 18), a v každém případě tím, že o všech předmětných předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 16 téže směrnice;

               —

               uložit Kyperské republice ve smyslu čl. 260 odst. 3 SFEU zaplacení denního penále ve výši EUR 6 504,96, počítaného ode dne vydání rozsudku Soudního dvora;

               —

               uložit Kyperské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 16 odst. 1 směrnice 2006/126/ES ukládá členským státům povinnost přijmout a zveřejnit do 19. ledna 2011 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s novými ustanoveními zavedenými dotčenou směrnicí, jejichž výčet tato směrnice uvádí.
   Kyperská republika plně neprovedla ustanovení směrnice do svého vnitrostátního právního řádu. Komise zejména poukazuje na to, že ke dni podání žaloby Kyperská republika neprovedla do svého vnitrostátního právního řádu čl. 1 odst. 1, článek 3, čl. 7 odst. 1, 3 a 5, článek 10 a článek 15, jakož i přílohu I bod 2, přílohu II bod 5.2 a přílohy IV, V a VI směrnice.
   Komise má tudíž za to, že Kyperská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 3 SFEU.


title: Věc T-308/07: Žaloba podaná dne 16. srpna 2007 – Tegebauer v. Parlament

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/49

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2007 – Tegebauer v. Parlament
   (Věc T-308/07)
   (2007/C 269/89)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Ingo-Jens Tegebauer (Trier, Německo) (zástupce: R. Nieporte, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Petičního výboru ze dne 20. června 2007 o petici č. 0095/2007;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá rozhodnutí Petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 20. června 2007, kterým byla podle čl. 191 odst. 6 jednacího řádu Evropského parlamentu žalobcem podaná petice bez dalšího projednání odložena. Petice žalobce se týká požadavku částečného vrácení platu čekatele, který mu byl vyplacen během jeho přípravné služby na kariéru ve vyšší všeobecné správní službě města Braunschweig.
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje, že napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněno. Dále uplatňuje, že podmínky petice podle článku 194 ES, zejména to, že věc spadá do oblasti činností Společenství, jsou splněny.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. dubna 2005 ve věci T-28/03, Holcim (Deutschland) AG proti Komisi Evropských společenství (Článek 85 Smlouvy o ES (nyní článek 81 ES) — Výkon rozsudku Soudu — Náhrada nákladů na bankovní záruku — Mimosmluvní odpovědnost Společenství)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/14

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 21. dubna 2005
   ve věci T-28/03, Holcim (Deutschland) AG proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Článek 85 Smlouvy o ES (nyní článek 81 ES) - Výkon rozsudku Soudu - Náhrada nákladů na bankovní záruku - Mimosmluvní odpovědnost Společenství)
   (2005/C 155/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-28/03, Holcim (Deutschland) AG, původně Alsen AG, se sídlem v Hamburku (Německo), zastoupená původně F. Wiemerem a K. Mooseckerem, poté Wiemerem, P. Niggemannem a B. Menkhausem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: R. Lyal a W. Mölls, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady nákladů na bankovní záruku vzniklých žalobkyni v důsledku pokuty stanovené rozhodnutím Komise 94/815/ES ze dne 30. listopadu 1994, o řízení o použití článku 85 Smlouvy o ES (věc IV/33.126 a 33.322-Cement) (Úř. věst. L 343, s.1), zrušeným rozsudkem Soudu ze dne 15. března 2000, Cimenteries CBR a další v. Komise, nazývaným „Cement“ (T-25/95, T-26/95, T-30/95 až T-32/95, T-34/95 až T-39/95, T-42/95 až T-46/95, T-48/95, T-50/95 až T-65/95, T-68/95 až T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 a T-104/95, Recueil, s. II-491), Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 21. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se v rozsahu, v němž je založena na článku 233 ES, odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Podpůrný návrh směřující k tomu, aby žaloba byla v rozsahu, v němž je založena na článku 233 ES, vykládána jako žaloba na neplatnost nebo žaloba pro nečinnost, se odmítá jako nepřípustný.

               3)

               Návrh na náhradu škody, co se týče nákladů na bankovní záruku vzniklých žalobkyni před 31. lednem 1998, se odmítá jako nepřípustný.

               4)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá jako neopodstatněná.

               5)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 124, 24.5.2003


title: Věc T-93/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2013 — Stichting Corporate Europe Observatory v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se obchodních jednání mezi Evropskou unií a Indickou republikou za účelem uzavření dohody o volném obchodu — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti mezinárodních vztahů — Dokumenty přístupné veřejnosti — Vzdání se možnosti omezit šíření dokumentů“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/67

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2013 — Stichting Corporate Europe Observatory v. Komise
   (Věc T-93/11) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se obchodních jednání mezi Evropskou unií a Indickou republikou za účelem uzavření dohody o volném obchodu - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti mezinárodních vztahů - Dokumenty přístupné veřejnosti - Vzdání se možnosti omezit šíření dokumentů)
   2013/C 225/148
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterdam, Nizozemí) (zástupci: S. Crosby, solicitor, a S. Santoro, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Clotuche-Duvieusart a C. ten Dam, poté F. Clotuche-Duvieusart a I. Zervas, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, J.Möller, K Petersen a A. Wiedmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 6. prosince 2010, kterým se žalobkyni na základě čl. 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43) odpírá úplný přístup k několika dokumentům týkajícím se obchodních jednání mezi Evropskou unií a Indickou republikou za účelem uzavření dohody o volném obchodu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Věc C-126/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Midden-Nederland (Nizozemsko) dne 26. února 2016 – Federatie Nederlandse Vakvereniging a další v. Smallsteps BV

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Midden-Nederland (Nizozemsko) dne 26. února 2016 – Federatie Nederlandse Vakvereniging a další v. Smallsteps BV
   (Věc C-126/16)
   (2016/C 165/12)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Midden-Nederland

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Federatie Nederlandse Vakvereniging, Karin van den Burg-Vergeer, Lyoba Tanja Alida Kukupessy, Danielle Paase-Teeuwen, Astrid Johanna Geertruda Petronelle Schenk

      Žalovaná: Smallsteps BV

      Předběžné otázky

               1)

               Je nizozemské úpadkové řízení – v případě převodu podniku v úpadku, přičemž úpadku předcházel tzv. „Pre-pack“, který kontroluje soudce, a který je explicitně zaměřen na zachování (částí) tohoto podniku – v souladu se smyslem a účelem směrnice 2001/23/ES (1) a je čl. 7:666 odst. 1 písm. a) BW vzhledem k tomu (ještě) v souladu se směrnicí?

               2)

               Je směrnice 2001/23/ES použitelná v případě, kdy se soudem jmenovaný takzvaný „zamýšlený správce“ („beoogd curator“) již před zahájením úpadkového řízení informuje o situaci dlužníka a zkoumá možnost případného nového začátku podnikatelských činností prováděných třetí osobou a současně se připravuje na úkony, které musí být provedeny krátce po vyhlášení úpadku, aby došlo k novému začátku prostřednictvím převodu majetku, kterým je podnik dlužníka nebo jeho část k okamžiku vyhlášení úpadku nebo krátce poté převeden a činnosti v celém rozsahu nebo z části (téměř) bez přerušení pokračují?

               3)

               Je přitom relevantní skutečnost, zda je pokračování činnosti podniku primárním cílem tzv. „Pre-pack“, nebo zda (zamýšlený) správce prostřednictvím tzv. „Pre-pack“ a prostřednictvím prodeje majetku formou fungujícího podniku („going concern“) bezprostředně po vyhlášení úpadku sleduje v první řadě maximalizaci výnosu pro všechny věřitele, nebo zda je v rámci tzv. „Pre-pack“ provedeného před vyhlášením úpadku dosaženo shody vůle o převodu majetku (pokračování činnosti podniku), jejíž provedení je po vyhlášení úpadku formalizováno nebo realizováno? A jak je nutno tuto situaci posoudit tehdy, je-li účelem jak pokračování činnosti podniku, tak i maximalizace výnosu?

               4)

               Určí se okamžik převodu podniku – pro účely použitelnosti směrnice 2001/23/ES a článku 7:662 a násl. BW, který z ní vychází – v rámci tzv. „Pre-pack“, který předcházel vyhlášení úpadku podniku, prostřednictvím skutečné shody vůle o převodu majetku, které bylo dosaženo před vyhlášením úpadku, nebo je pro tento okamžik relevantní, kdy skutečně přechází vlastnictví, se kterým je spojena odpovědnost za provoz příslušné jednotky, z převodce na nabyvatele?

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98).


title: Věc F-42/15: Žaloba podaná dne 10. března 2015 – ZZ v. Komise

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/28

         Žaloba podaná dne 10. března 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-42/15)
   (2015/C 178/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení výplatní pásky za květen 2014 v rozsahu, v němž je v jejím případě použito nařízení Parlamentu a Rady č. 423/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2012 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců EU; toto nařízení je samo protiprávní, neboť nestanoví opravný koeficient pro odměnu přiznanou úředníkům, kteří pracují v Lucemburku, kde jsou životní náklady výrazně vyšší než v Bruselu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí, ve kterém je stanovena jeho odměna za květen 2014, a to v rozsahu, v němž na něj nebyl uplatněn žádný opravný koeficient;

               —

               uložit náhradu veškerých nákladů řízení žalované.


title: Věc C-493/07: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Slovenská republika

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/30

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Slovenská republika
   (Věc C-493/07)
   (2007/C 315/51)
   Jednací jazyk: slovenština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a J. Javorský, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovenská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Slovenská republika tím, že nezajistila, aby podniky, které zajišťují veřejné telefonní sítě, zpřístupnily orgánům, které zasahují v případě tísňové situace, u všech volání na jednotné evropské číslo tísňového volání „112“ údaj o tom, kde se volající nachází, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 26 odst. 3 směrnice 2002/22/ES (1);

               —

               uložit Slovenské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro přijetí opatření k provedení směrnice uplynula dne 24. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.


title: Věc C-166/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 7. dubna 2014 — MedEval — Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH v. Bundesvergabeamt

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 7. dubna 2014 — MedEval — Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH v. Bundesvergabeamt
   (Věc C-166/14)
   2014/C 282/22
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: MedEval – Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH

      Dotčený orgán: Bundesvergabeamt

      Další účastníci řízení: Bundesminister für Wissenschaft, Forschung und Wirtschaft; Hauptverband der österreichischen Sozialversicherungsträger; Pharmazeutische Gehaltskasse für Österreich

      Předběžná otázka

   Má být unijní právo – zejména obecné zásady rovnocennosti a efektivity, jakož i směrnice Rady ES č. 89/665/EHS (1) ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2007/66/ES (2) ze dne 11. Prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek – vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu stavu, podle nějž musí být návrh na určení porušení práva v oblasti zadávání veřejných zakázek podán během šesti měsíců po uzavření smlouvy, ačkoli je určení porušení práva v oblasti zadávání veřejných zakázek nejen předpokladem pro prohlášení neplatnosti této smlouvy, ale i předpokladem pro uplatnění nároku na náhradu škody?

      (1)  Úř. věst. L 395, s. 33.

      (2)  Úř. věst. L 335, s. 31.


title: Věc F-53/07: Žaloba podaná dne 24. prosince 2007 – Iordanova v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/44

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2007 – Iordanova v. Komise
   (Věc F-53/07)
   (2008/C 107/76)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ivanka Iordanova (Varna, Bulharsko) (zástupce: G. Kerelov, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí ze dne 3. dubna 2007, kterým výběrová komise pro výběrové řízení EPSO/AST/14/06 odmítla připustit žalobkyni do výběrového řízení, a požadavek náhrady majetkové a nemajetkové újmy
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 6. dubna 2007, kterým výběrová komise pro výběrové řízení EPSO/AST/14/06 odmítla připustit žalobkyni do výběrového řízení;

               —

               nařídit žalované, aby žalobkyni poskytla náhradu škody a úroky stanovené na základě zásady ekvity ve výši 28 718 eur z důvodu majetkové a nemajetkové újmy utrpěné z důvodu protiprávního rozhodnutí výběrové komise, zvýšené o běžný úrok ode dne podání žaloby;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-8/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2015 Ledra Advertising Ltd proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. listopadu 2014 ve věci T-289/13, Ledra Advertising Ltd v. Komise a Evropská centrální banka

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2015 Ledra Advertising Ltd proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. listopadu 2014 ve věci T-289/13, Ledra Advertising Ltd v. Komise a Evropská centrální banka
   (Věc C-8/15 P)
   (2015/C 171/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ledra Advertising Ltd (zástupci: C. Paschalides, Solicitor, A. Paschalides, dikigoros a A. Riza QC)

      Další účastnice řízení: Evropská komise a Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               rozhodl, že je kasační opravný prostředek přípustný, odmítl návrhová žádání dalších účastnic řízení, uložil jim náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem i Tribunálem a rozhodl ve věci samé.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál porušil unijní právo při posouzení několika argumentů v rozsudku, a to sice:

                           a)

                           Tribunál vycházel z toho, že „Smlouva o EMS ukládá Komisi […] úkoly, […] funkce svěřené Komisi […] v rámci Smlouvy o EMS v sobě nezahrnují žádnou vlastní rozhodovací pravomoc, a […] činnost vykonávaná oběma těmito orgány v rámci téže smlouvy zavazuje pouze EMS“ (1), aniž posoudil dopad právního názoru akceptovaného v bodě 48, podle něhož se Komise „nevzdala účinné kontroly své úlohy v rozhodovacím procesu podle čl. 136 odst. 3 SFEU při uplatnění pravomocí, které jí přiznává článek 17 SEU, působit jako orgán [Unie] odpovědný za zajištění slučitelnosti [právních aktů uzavřených na základě Smlouvy o EMS] s unijním právem.“

                           b)

                           Podle věci Pringle (2), z níž Tribunál vycházel (3), sice činnost Komise a ECB zavazuje pouze EMS (4), avšak inter alia
                               (5) v bodě 164 této věci konstatoval, že „úkoly svěřené Komisi Smlouvou o EMS jí dále umožňují, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 3 a 4 této smlouvy, dbát na slučitelnost memorand o porozumění, které uzavírá EMS, s unijním právem“ a v bodě 174 uvedl, že „podle čl. 13 odst. 3 [Smlouvy o EMS] musí být memorandum o porozumění, které se vyjedná s členským státem žádajícím o podporu stability, plně slučitelné s unijním právem.“

                           c)

                           Závěr o tom, že „návrh na náhradu škody směřující proti Unii a vycházející z pouhé protiprávnosti aktu nebo jednání, jež nebyly přijaty orgánem Unie nebo jeho zaměstnanci, odmítnut jako nepřípustný“ (6), byl použit bez posouzení tvrzení uvedeného v písemném vyjádření navrhovatelky, podle něhož „...[musela] ECB jednat jako [unijní orgán], neboť EMS nemá legálně skutečnou kontrolu nad donucovací pravomocí podle unijního práva k tomu, aby povolovala, činila či jednala na základě ‚hrozby‘. Uvedenou donucovací pravomoc má výlučně ECB a […] kontroly nad ní se nemůže podle unijního práva vzdát.“

                           d)

                           „Jednáním, které údajně způsobilo dovolávanou škodu, je v projednávané věci nečinnost Komise při podpisu memoranda o porozumění […]. Memorandum však bylo podepsáno až po snížení hodnoty vkladu žalobkyně […]. K tomuto snížení totiž došlo k okamžiku nabytí platnosti [opatření ze dne 29. března 2013]. Nelze tedy mít za to, že se žalobkyni podařilo s potřebnou jistotou prokázat, že škoda, kterou podle svého tvrzení utrpěla, byla skutečně způsobena nečinností vytýkanou Komisi“ (7). Toto konstatování ignoruje argument navrhovatelky uvedený v bodě 41 rozsudku, podle něhož: „[p]rávě tyto podmínky spojené s [PFP] poskytnutým [Kyperské republice] dne 26. dubna 2013 i způsob, jímž Komise a ECB vyžadovaly jejich plnění, způsobily žalobkyni újmu, ohledně níž se domáhá náhrady podle článku 268 [SFEU] a článku 340 SFEU.“ V rámci postupu, kterým se vyžadovalo jejich plnění, Komise nezajistila, aby byly podmínky v souladu s unijním právem, a ECB hrozila tím, že přestane Kypru poskytovat eura, což představuje jednání či opomenutí jednat od data 15. března 2013 do data požadavku na dosažení souladu s podmínkami ze dne 29. března 2013.

                           e)

                           Obsah memoranda o porozumění byl napaden na základě toho, že odkazuje na předchozí plnění podmínek, k němuž došlo ex hypothesi před snížením hodnoty vkladu navrhovatelky, což Tribunál neposoudil jako nedílnou součást jednání.

                           f)

                           „V případech, kdy jednání, které údajně vedlo ke vzniku dovolávané škody, spočívá v nečinnosti, je obzvlášť důležité ujistit se o tom, že škoda byla skutečně způsobena kritizovanou nečinností a nemohla být způsobena jednáním nezávislým na jednání, které je žalovanému orgánu vytýkáno“: Portela v Commission
                               (8). Jinými slovy, „i kdyby“ (9) Komise jednala v souladu s povinností zajistit, aby byly podmínky v souladu s unijním právem, na věci by to nic neměnilo, „jelikož memorandum o porozumění bylo podepsáno až po snížení hodnoty vkladu žalobkyně u BoC“ (10). Tribunál opět neposoudil argumenty navrhovatelky: viz inter alia písm. d) a e) výše.

                           g)

                           Dále a alternativně Tribunál pochybil ze skutkového hlediska, když konstatoval, že memorandum o porozumění bylo podepsáno po snížení hodnoty vkladu ve všech případech. V případě BoC došlo ke konečnému snížení hodnoty vkladu až po podepsání memoranda o porozumění ze dne 26. dubna 2013, a to na konci června 2013.

               2.

               Pokud Soudní dvůr akceptuje, že žalované byly z právního hlediska s to jednat jako unijní orgány, rozhodnutí Tribunálu týkající se druhé části žaloby [na neplatnost], jíž se věnují body 55 až 60 rozsudku, by bylo automaticky neúčinné.

      (1)  V bodě 45 tohoto rozsudku.

      (2)  Věc C-370/12 [2012].

      (3)  Bod 45 rozsudku.

      (4)  Bod 45 rozsudku ze dne 10. listopadu 2014.

      (5)  Viz také body 112 a 163.

      (6)  Bod 43 rozsudku a věc C-520/12 P.

      (7)  Bod 54 rozsudku.

      (8)  Věc T-137/07, bod 80.

      (9)  Věc T-7/96 Perillo v. Komise.

      (10)  Bod 54 rozsudku.


title: Věc T-198/16: Žaloba podaná dne 1. května 2016 – Fondo interbancario di tutela dei depositi v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/33

         Žaloba podaná dne 1. května 2016 – Fondo interbancario di tutela dei depositi v. Komise
   (Věc T-198/16)
   (2016/C 222/41)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fondo interbancario di tutela dei depositi (Řím, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, G. Scassellati Sforzolini, G. Faella, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2015) 9526 final ze dne 23. prosince 2015 o státní podpoře SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN);

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká konstatování a kvalifikace jako prvku podpory v opatření 3;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               nařídil jakékoli jiné opatření, včetně šetření, které považuje za vhodné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí, jež je předmětem této žaloby, je totéž rozhodnutí, které je napadáno ve věci T-98/16, Itálie v. Komise, a ve věci T-196/16, Banca Tercas v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným v těchto dvou věcech.


title: Věc C-177/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n °12 de Sevilla (Španělsko) dne 7. dubna 2010 — Francisco Javier Rosado Santana v. Consejería de Justicia a Administración Pública de la Junta de Andalucía

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla (Španělsko) dne 7. dubna 2010 — Francisco Javier Rosado Santana v. Consejería de Justicia a Administración Pública de la Junta de Andalucía
   (Věc C-177/10)
   2010/C 179/27
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Francisco Javier Rosado Santana

      Žalovaný: Consejería de Justicia a Administración Pública de la Junta de Andalucía

      Předběžné otázky

               1)

               Má se s ohledem na vyjádření ústavního soudu členské země Evropské unie, podle něhož není rozdílné zacházení s úředníky zaměstnanými na dobu určitou a úředníky zaměstnanými na dobu neurčitou v rozporu s ústavou této země, uvedená směrnice Rady 99/70/ES (1) ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS vykládat v tom smyslu, že toto vyjádření musí nutně znamenat vyloučení oblasti veřejné služby z působnosti uvedeného právního předpisu Společenství?

               2)

               Má se uvedená směrnice vykládat tak, že brání tomu, aby vnitrostátní soud používal takový výklad zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace, který obecně vylučuje porovnávání úředníků zaměstnaných na dobu určitou a úředníků zaměstnaných na dobu neurčitou z působnosti této směrnice?

               3)

               Má se uvedené ustanovení vykládat tak, že brání tomu, aby služba prováděná v rámci dočasného zaměstnání nebyla zohledněna pro potřeby stanovení počtu odpracovaných let, pokud jde o postavení pracovníků zaměstnaných na dobu neurčitou, konkrétně pro účely odměňování či zařazení úředníka nebo jeho postupu v zaměstnání?

               4)

               Zavazuje uvedené ustanovení k takovému výkladu vnitrostátních právních předpisů, který by z výpočtu služeb prováděných úředníky nevylučoval služby provedené v rámci dočasného pracovního poměru?

               5)

               Má se uvedené ustanovení vykládat tak, že vnitrostátní soud má povinnost přezkoumat, zda jsou pravidla veřejného výběrového řízení na volné pracovní místo v rozporu s právními předpisy Společenství, přestože byla zveřejněna, aniž by byla dotyčnou osobou zpochybněna, a zda je v takovémto případě povinen nepoužít tato pravidla nebo vnitrostátní ustanovení, o něž se opírají, s odůvodněním, že jsou v rozporu s výše uvedeným ustanovením Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43.


title: Věc F-101/12: Žaloba podaná dne 24. září 2012 — ZZ v. Komise

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/36

         Žaloba podaná dne 24. září 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-101/12)
   2013/C 147/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o stažení nabídky na převedení nároků na důchod, s níž žalobce vyslovil souhlas, a o jejím nahrazení jinou nabídkou vypočtenou na základě nových obecných prováděcích ustanovení

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Prohlásit článek 9 obecných ustanovení provádějících čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu za protiprávní,

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 21. června 2011 o zrušení a nahrazení nabídky na převedení nároků na důchod, která byla odsouhlasena dne 28. července 2010,

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 21. června 2011, podle kterého se na žalobcovu žádost o převedení jeho nároků na důchod použijí parametry uvedené v obecných ustanoveních provádějících čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011,

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-393/12: Žaloba podaná dne 4. září 2012 — Tsujimoto v. OHIM — Kenzo (KENZO)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/32

         Žaloba podaná dne 4. září 2012 — Tsujimoto v. OHIM — Kenzo (KENZO)
   (Věc T-393/12)
   2012/C 355/67
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonsko) (zástupkyně: A. Wenninger-Lenz, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kenzo SA (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. května 2012 ve věci R 1659/2011-2; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „KENZO“ pro výrobky zařazené do třídy 33 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6334544

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis slovní ochranné známky Společenství „KENZO“ č. 720706 pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí zápisu ochranné známky Společenství v plném rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94; a

               —

               porušení článků 75 a 76 nařízení Rady č. 40/94.


title: Věc T-223/06 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. května 2007 – Parlament v. Eistrup ( Kasační opravný prostředek — Žaloba podepsaná advokátem prostřednictvím razítka — Nepřípustnost žaloby )

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. května 2007 – Parlament v. Eistrup
   (Věc T-223/06 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Žaloba podepsaná advokátem prostřednictvím razítka - Nepřípustnost žaloby“)
   (2007/C 155/47)
   Jednací jazyk: dánština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský parlament (zástupci: H. von Hertzen a L. Knudsen, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Ole Eistrup (Knebel, Dánsko) (zástupci: S. Hjelmborg a M. Honoré, advokáti)
   Předmět
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhý senát) ze dne 13. července 2006, Eistrup v. Parlament (F-102/05, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto usnesení.
   Výrok

               1)

               Usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 13. července 2006, Eistrup v. Parlament (F-102/05, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), se zrušuje.

               2)

               Žaloba podaná O. Eistrupem Soudu pro veřejnou službu ve věci F-102/05 se odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady jak řízení v prvním stupni, tak řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc C-300/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Ursula Voß v. Land Berlin (Článek 141 ES — Zásada stejné odměny pracovníků a pracovnic — Úředníci — Práce přesčas — Nepřímá diskriminace pracovnic zaměstnaných na částečný úvazek)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Ursula Voß v. Land Berlin
   (Věc C-300/06) (1)

   (Článek 141 ES - Zásada stejné odměny pracovníků a pracovnic - Úředníci - Práce přesčas - Nepřímá diskriminace pracovnic zaměstnaných na částečný úvazek)
   (2008/C 22/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ursula Voß

      Žalovaná: Land Berlin
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesverwaltungsgericht (Německo) – Výklad článku 141 Smlouvy o ES – Vnitrostátní právní předpisy, podle kterých jak pracovníci na plný úvazek, tak pracovníci na částečný úvazek pobírají za hodiny práce přesčas nižší odměnu, než je odměna, jakou pobírají za hodiny běžné pracovní doby – Nižší odměna učitelky, která je úřednicí pracující na částečný úvazek, avšak přesčas, než je odměna, kterou by pobírala, kdyby odpracovala stejný počet hodin v rámci zaměstnání na plný úvazek – Nepřímá diskriminace pracovnic
   Výrok
   Článek 141 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě v oblasti odměňování úředníků, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která jednak definuje hodiny práce přesčas odpracované jak úředníky zaměstnanými na plný úvazek, tak úředníky zaměstnanými na částečný úvazek jako hodiny, které tito úředníci odpracují nad rámec své individuální pracovní doby, a jednak stanoví za tyto hodiny nižší sazbu odměny, než je hodinová sazba odměny za hodiny odpracované v rámci individuální pracovní doby, takže úředníci zaměstnaní na částečný úvazek jsou odměňováni méně než úředníci zaměstnaní na plný úvazek, co se týče hodin, které odpracují nad rámec své individuální pracovní doby a až do výše počtu hodin, které je povinen odpracovat úředník zaměstnaný na plný úvazek v rámci své pracovní doby, v případě, že:

               —

               mezi všemi pracovníky podléhajícími uvedené právní úpravě je dotčen značně vyšší procentní podíl žen než mužů
               a

               —

               rozdílné zacházení není odůvodněno objektivními faktory prostými jakékoliv diskriminace na základě pohlaví.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc T-476/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BRICO CENTER — Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
   (Věc T-476/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BRICO CENTER - Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 232/43
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: původně P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, poté F. Brandolini Kujman advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a G. Mannucci, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itálie) (zástupci: G. Ghidini, M. Mergati a C. Signorini, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. září 2009 (věc R 1006/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi ATB Norte, SL a Bricocenter Italia Srl.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. září 2009 (věc R 1006/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání společnosti Bricocenter Italia Srl před odvolacím senátem týkajícímu se služeb „reklamy“, „vedení obchodních záležitostí“ a „komerční správy“, jichž se týkala přihláška ochranné známky Společenství

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia a OHIM ponesou každý své vlastní náklady řízení vynaložené v průběhu řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. června 2017 ve věci E-18/16 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – nařízení (EU) č. 98/2013 o uvádění prekurzorů výbušnin na trh a o jejich používání)

text:
               28.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 321/11

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 7. června 2017
   ve věci E-18/16
   Kontrolní úřad ESVO v. Island

      (nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – nařízení (EU) č. 98/2013 o uvádění prekurzorů výbušnin na trh a o jejich používání)

   (2017/C 321/10)
   Ve věci E-18/16, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island nepřijal opatření nezbytná k tomu, aby se akt uvedený v bodě 12zzq kapitoly XV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 98/2013 ze dne 15. ledna 2013 o uvádění prekurzorů výbušnin na trh a o jejich používání), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, stal součástí jeho vnitrostátního právního řádu, jak požaduje ustanovení článku 7 Dohody o EHP, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Benedikt Bogason (ad hoc), soudci, dne 7. června 2017 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Prohlašuje, že Island nepřijal opatření nezbytná k tomu, aby se akt uvedený v bodě 12zzq kapitoly XV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 98/2013 ze dne 15. ledna 2013 o uvádění prekurzorů výbušnin na trh a o jejich používání), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, stal součástí jeho vnitrostátního právního řádu, jak požaduje ustanovení článku 7 Dohody o EHP.

               2.

               Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc T-289/16: Usnesení Tribunálu ze dne 21. června 2017 – Inox Mare v. Komise „Žaloba na neplatnost — Nařízení (EU, Euratom) č. 883/2013 — Externí vyšetřování OLAF — Zpráva a doporučení — Akty, které nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. června 2017 – Inox Mare v. Komise
   (Věc T-289/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU, Euratom) č. 883/2013 - Externí vyšetřování OLAF - Zpráva a doporučení - Akty, které nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2017/C 269/29)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Inox Mare Srl (Rimini, Itálie) (zástupce: R. Holzeisen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Baquero Cruz, D. Nardi a L. Grønfeldt, poté J. Baquero Cruz a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení konečné zprávy Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) ohledně externího vyšetřování OF/2013/0086/B1 [THOR(2015) 40189 ze dne 26. listopadu 2015], doporučení generálního ředitele OLAF, které se k ní vztahuje [THOR(2015) 42057 ze dne 9. prosince 2015] a předchozích a přímo souvisejících aktů OLAF

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Inox Mare Srl ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Věc C-247/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad — Bulharsko) — Meliha Veli Mustafa v. Direktor na fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite“ kam Natsionalnia osiguritelen institut ( „Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele — Směrnice 80/987/EHS — Směrnice 2002/74/ES — Směrnice 2008/94/ES — Články 2 a 3 — Povinnost zajistit uhrazení pohledávek zaměstnanců — Možnost omezení záruky na pohledávky vzniklé před zapsáním rozhodnutí o zahájení insolvenčního řízení do obchodního rejstříku — Rozhodnutí o zahájení insolvenčního řízení — Účinky — Pokračování činností zaměstnavatele“ )

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad — Bulharsko) — Meliha Veli Mustafa v. Direktor na fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite“ kam Natsionalnia osiguritelen institut
   (Věc C-247/12) (1)

   (Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Směrnice 80/987/EHS - Směrnice 2002/74/ES - Směrnice 2008/94/ES - Články 2 a 3 - Povinnost zajistit uhrazení pohledávek zaměstnanců - Možnost omezení záruky na pohledávky vzniklé před zapsáním rozhodnutí o zahájení insolvenčního řízení do obchodního rejstříku - Rozhodnutí o zahájení insolvenčního řízení - Účinky - Pokračování činností zaměstnavatele)
   2013/C 164/11
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Meliha Veli Mustafa

      Žalovaný: Direktor na fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite“ kam Natsionalnia osiguritelen institut

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Varhoven administrativen sad — Výklad čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 80/987/EHS (Úř. věst. L 270, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 261) — Povinnost členských států zajistit uhrazení nejen platových pohledávek zaměstnanců existujících v okamžiku zahájení insolvenčního řízení se zaměstnavatelem, nýbrž rovněž pohledávek, které mohou vzniknout v každé fázi insolvenčního řízení

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele musí být vykládána v tom smyslu, že nestanoví členským státům povinnost zajistit uhrazení pohledávek zaměstnanců v každé fázi insolvenčního řízení vedeného vůči jejich zaměstnavateli. Zejména nebrání tomu, aby členské státy zajistily pouze uhrazení pohledávek zaměstnanců, které vznikly před dnem zápisu rozhodnutí o zahájení insolvenčního řízení do obchodního rejstříku, i když toto rozhodnutí nenařizuje ukončení činností zaměstnavatele.

      (1)  Úř. věst. C 235, 4.8.2012.


title: Věc T-455/12: Žaloba podaná dne 12. října 2012 — Zoo Sport v. OHIM — K 2 (zoo sport)

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/25

         Žaloba podaná dne 12. října 2012 — Zoo Sport v. OHIM — K 2 (zoo sport)
   (Věc T-455/12)
   2012/C 399/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zoo Sport Ltd (Leeds, Spojené království) (zástupce: I. Rungg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: K-2 Corp. (Seattle, Spojené státy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 9. srpna 2012 ve věci R 1395/2011-4 v tom smyslu, že se námitka zamítá v celém rozsahu; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Černobílá obrazová ochranná známka „zoo sport“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25 a 35 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 8909293

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „ZOOT“ zapsaná pod č. 2533119 pro výrobky zařazené do tříd 9 a 25; černobílá obrazová ochranná známka Společenství „SPORT ZOOT SPORTS“ zapsaná pod č. 4719316 pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 35, 36 a 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce pro část sporných výrobků a služeb

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-142/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Luleå tingsrätt. ze dne 21. března 2005 ve věci Åklagaren proti Percymu Mickelssonovi a Joachimu Roosovi

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Luleå tingsrätt. ze dne 21. března 2005 ve věci Åklagaren proti Percymu Mickelssonovi a Joachimu Roosovi
   (Věc C-142/05)
   (2005/C 143/33)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Luleå tingsrätt ze dne 21. března 2005 ve věci Åklagaren proti Percymu Mickelssonovi a Joakimu Roosovi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 24. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Luleå tingsrätt žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

                           a)

                           Brání články 28 ES až 30 ES vnitrostátní právní úpravě, která znamená zákaz používání vodních skútrů jinde, než na veřejných navigačních kanálech nebo vodní ploše, pro které místní orgány vydaly předpis povolující jejich takové použití, tak jako je tomu ve švédském nařízení o vodních skútrech?

                           b)

                           Brání, jinak články 28 ES až 30 ES členskému státu, aby použil ustanovení tohoto druhu takovým způsobem, že používání vodních skútrů je zakázáno i na vodních plochách, které nebyly doposud předmětem šetření místních orgánů o tom, zda by měly vydat předpis povolující jejich používání?

               3)

               Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES (1), kterou se mění směrnice 94/25/ES o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel, takovým vnitrostátním ustanovením o zákazu používání vodních skútrů, jak je uvedeno výše?

      (1)  Úř. věst. L 214, 26.8.2003, s. 18


title: Věc C-603/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. ledna 2016 – Galp Energía España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 81 ES — Kartelové dohody — Španělský trh se silničním bitumenem — Rozdělení trhu a koordinace cen — Nepřiměřená délka řízení před Tribunálem — Článek 261 SFEU — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 31 — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci — Článek 264 SFEU — Částečné nebo úplné zrušení rozhodnutí Komise“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. ledna 2016 – Galp Energía España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA v. Evropská komise
   (Věc C-603/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 81 ES - Kartelové dohody - Španělský trh se silničním bitumenem - Rozdělení trhu a koordinace cen - Nepřiměřená délka řízení před Tribunálem - Článek 261 SFEU - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 31 - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Článek 264 SFEU - Částečné nebo úplné zrušení rozhodnutí Komise“)
   (2016/C 098/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Galp Energía España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA (zástupci: M. Slotboom, G. Gentil Anastácio, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a F. Castillo de la Torre, zmocněnci, J. Rivas Andrés, advokát, G. Eclair-Heath, solicitor)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 16. září 2013 ve věci Galp Energía España a další v. Komise (T 462/07, EU:T:2013:459) se zrušuje v rozsahu, v němž v bodě 3 výroku stanoví novou výši pokut uložených společnosti GALP Energía España SA, společnosti Petróleos de Portugal SA a společnosti GALP Energía SGPS SA, s ohledem na závěr, který Tribunál nesprávně učinil v rámci pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci v odůvodnění tohoto rozsudku, že GALP Energía España SA, Petróleos de Portugal SA a GALP Energía SGPS SA věděly o účasti ostatních členů kartelové dohody na mechanismu náhrad a mohly rovněž předvídat účast posledně uvedených na systému dohledu, a mohly tedy být za tyto složky odpovědné.

               2)

               Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Výše pokuty uložená společně a nerozdílně společnosti GALP Energía España SA a společnosti Petróleos de Portugal SA v článku 2 rozhodnutí Komise C(2007) 4441 final ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 ES [věc COMP/38.710 – Bitumen (Španělsko)] se stanoví na částku 7,7 milionu eur, z níž GALP Energía SGPS SA odpovídá společně a nerozdílně do výše 5,72 milionu eur.

               4)

               Společnosti GALP Energía España SA, Petróleos de Portugal SA a GALP Energía SGPS SA nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí a ponesou dvě třetiny vlastních nákladů řízení vzniklých v rámci řízení o kasačním opravném prostředku, jakož i vlastní náklady vzniklé v řízení v prvním stupni.

               5)

               Evropská komise ponese třetinu vlastních nákladů řízení a nahradí třetinu nákladů řízení vynaložených společností GALP Energía España SA, společností Petróleos de Portugal SA a společností GALP Energía SGPS SA v rámci řízení o kasačním opravném prostředku, a ponese vlastní náklady řízení vzniklé v řízení v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-121/15: Žaloba podaná dne 6. března 2015 – Fortischem v. Komise

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/15

         Žaloba podaná dne 6. března 2015 – Fortischem v. Komise
   (Věc T-121/15)
   (2015/C 178/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fortischem a.s. (Nováky, Slovensko) (zástupci: C. Arhold, P. Hodál a M. Staroň, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil články 1, 3, 4 a 5 rozhodnutí Komise ze dne 15. října 2014 o státní podpoře SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP), kterou poskytlo Slovensko společnosti NCHZ,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
               Žalobkyně se dovolává skutečnosti, že rozhodnutí Komise porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise kvalifikovala jako státní podporu ve smyslu uvedeného článku opatření, jímž byla společnost Novácke chemické závody, a.s. (dále jen „NCHZ“) prohlášena za strategickou společnost ve smyslu slovenského zákona o strategických společnostech a o změně některých zákonů ze dne 5. listopadu 2009 (dále jen „slovenský zákon“), jelikož nejsou naplněny všechny prvky vyžadované v čl. 107 odst. 1 SFEU.
               Žalobkyně tvrdí, že uvedené prohlášení nemělo za následek převod státních prostředků, jelikož pro stát nepředstavovalo žádnou dodatečnou zátěž oproti situaci, kdy by bylo postupováno dle obvyklých pravidel pro platební neschopnost. Sporným opatřením nebyla ani NCHZ poskytnuta hospodářská výhoda, jelikož věřitelé by tak jako tak upřednostňovali pokračování činnosti a jelikož z dočasného zákazu propouštění plynula výhoda pouze pro stát, ale nikoliv pro společnost. A dále, použití slovenského zákona splňuje kritérium subjektu v tržním hospodářství, jelikož představuje hospodářskou výhodu pro veřejnoprávní věřitele.
               A konečně, žalobkyně tvrdí, že i kdyby měla Komise pravdu a použití slovenského zákona by muselo být kvalifikováno jako státní podpora poskytnutá ve prospěch NCHZ, dopustila se Komise zjevně nesprávného posouzení při určování výše státní podpory.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti provést pečlivý a nestranný přezkum
               Žalobkyně tvrdí, že Komise byla povinna slovenskou vládu informovat o tom, že její následná analýza nebyla dle tohoto orgánu dostatečně podrobná, a dále uvést, jaké dodatečné informace nebo upřesnění po ní požaduje. Mimoto žalobkyně tvrdí, že Komise si před přijetím svého rozhodnutí o vrácení nevyžádala informace týkající se konečných čísel.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 druhého pododstavce SFEU a povinnosti uvést odůvodnění
               Žalobkyně tvrdí, že Komise nijak nevysvětlila, proč by v tomto konkrétním případě NCHZ při nepoužití slovenského zákona ve své činnosti nepokračovala, ani nereagovala na argumenty slovenské vlády týkající se hospodářského zájmu veřejnoprávních věřitelů na pokračování činnosti.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU, jakož i čl. 14 odst. 1 jednacího řádu spočívajícího ve vztažení vrácení podpory i na žalobkyni
               Žalobkyně tvrdí, že nedošlo k poskytnutí státní podpory v její prospěch, jelikož prodejní cena odpovídala ceně tržní. Podle žalobkyně jsou argumenty a pochyby Komise ohledně toho, zda ceny uhrazené prostřednictvím společnosti Via Chem a později společnosti Fortischem za aktiva NCHZ představovaly tržní ceny, stiženy pochybením, a to z několika důvodů. Zaprvé žalobkyně tvrdí, že vzhledem k tomu, že důkazní břemeno přísluší Komisi, nestačí, aby vyjádřila pochybnosti. Zadruhé, jelikož k prodeji došlo v rámci úpadku pod dohledem konkurzního soudce, který je povinen jednat v zájmu věřitelů společnosti v platební neschopnosti, předpokládá se, že aktiva byla prodána za nejvyšší možnou cenu. Zatřetí, nabídkové řízení bylo otevřené, transparentní a bezpodmínečné, a zaručovalo tak nabídnutí nejvyšší ceny, jaké bylo možné na trhu dosáhnout – volba nabídky spojené se závazky neměla na prodejní cenu žádný dopad. Začtvrté, bez ohledu na to, že podmínky prodeje mezi společnostmi Via Chem a Fortischem jsou zcela irelevantní, jelikož první prodej proběhl za tržní cenu, prodejní cena smluvená mezi soukromými subjekty v tržním hospodářství musí být považována za tržní cenu, a to i při absenci nabídkového řízení.
               Žalobkyně rovněž tvrdí, že je zjevné, že převod aktiv NCHZ na společnost Via Chem a později na žalobkyni nemůže být považován za pokus o obejití rozhodnutí Komise o vrácení, a to ze dvou důvodů. Projednávaná věc je natolik vzdálená případu klasického obcházení, že sama Komise připouští, že nemá k dispozici žádný důkaz prokazující záměr vyhnout se vrácení podpory. A dále, Komise sice došla k závěru o existenci hospodářské kontinuity, což jí umožňuje vztáhnout vrácení i na žalobkyni. Závěr Komise však vychází z nesprávného posouzení založeného na chybném výkladu každého kritéria, nezohledňuje důkazní břemeno a spočívá na chybné představě globálního konceptu hospodářské kontinuity ve věcech státních podpor.
               A konečně, žalobkyně tvrdí, že přístup Komise je z hospodářského hlediska zničující a zbytečný z hlediska práva hospodářské soutěže. Podle žalobkyně se Komise snaží vytvořit nový, podstatně striktnější precedens, podle nějž musí být určujícím kritériem rozsah transakce, přičemž prodejní cena je nanejvýš pomocným kritériem.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející podpůrně z porušení čl. 107 odst. 1, čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 14 odst. 1 jednacího řádu spočívajícího v neomezení rozsahu rozhodnutí o vrácení na 60 % tvrzené státní podpory

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článku 296 SFEU z důvodu nedostatečného odůvodnění týkajícího se hospodářské kontinuity
               Žalobkyně tvrdí, že z vyjádření poskytnutého v rámci prvního žalobního důvodu plyne, že odůvodnění Komise nepostačuje k tomu, aby Tribunálu umožnilo provést soudní přezkum napadeného rozhodnutí, a že žalobkyni neumožňuje seznámit se s důvody, které Komisi vedly k závěru o existenci hospodářské kontinuity.


title: Věc F-25/08: Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Valero Jordana v. Komise

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/34

         Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Valero Jordana v. Komise
   (Věc F-25/08)
   (2008/C 116/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gregorio Valero Jordana (Brusel, Belgie) (zástupce: M. van der Woude, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí ze dne 17. dubna 2007 v rozsahu, v němž nepřiděluje žalobci žádný dodatečný prioritní bod za rok pro účely povyšování 2003
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 17. dubna 2007 v rozsahu, v němž nepřiděluje žalobci žádný dodatečný prioritní bod za rok pro účely povyšování 2003;

               —

               uložit žalované zaplacení náhrady škody ve výši 5 000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-414/09: Žaloba podaná dne 14. října 2009 — Henkel v. OHIM — JLO Holding (LIVE)

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/36

         Žaloba podaná dne 14. října 2009 — Henkel v. OHIM — JLO Holding (LIVE)
   (Věc T-414/09)
   2009/C 312/59
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Německo) (zástupkyně: C. Milbradt, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: JLO Holding Company, LLC (Santa Monica, Spojené státy americké)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. července 2009 (věc R 609/2008-1) v rozsahu, v němž byla ochranná známka Společenství č. 984 245 („LIVE“) pro výrobky mýdla, voňavky a kosmetické přípravky zrušena;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „LIVE“ pro výrobky zařazené do třídy 3 (ochranná známka Společenství č. 984 245)

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: JLO Holding Company, LLC

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné prohlášení ochranné známky Společenství za zrušenou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a částečné prohlášení ochranné známky Společenství za zrušenou

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 51 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 51 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože právně relevantní používání namítané ochranné známky bylo prokázáno rovněž pro skupiny výrobků mýdla, voňavky a kosmetické přípravky

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 300, 4.12.2004

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/29

         (2004/C 314/65)
   Poslední publikace Soudního dvora v
         Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 300, 4.12.2004

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 273, 6.11.2004

      Úř. věst. C 262, 23.10.2004

      Úř. věst. C 251, 9.10.2004

      Úř. věst. C 239, 25.9.2004

      Úř. věst. C 228, 11.9.2004

      Úř. věst. C 217, 28.8.2004

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc F-18/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 3. května 2016 – Aprili a Kilian v. Komise „Veřejná služba — Důchody — Článek 11 odstavec 2 příloha VIII služebního řádu — Nároky na důchod získané před nástupem do služebního poměru v Unii podle vnitrostátního důchodového systému — Převod do unijního důchodového systému — Návrh na bonifikaci počtu let služby započitatelných pro důchod, který předložil orgán oprávněný ke jmenování nebo orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv a který dotčený přijal — Zpětvzetí tohoto návrhu — Nový návrh na bonifikaci počtu let služby založený na nových obecných prováděcích opatřeních — Námitka nepřípustnosti — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Článek 83 jednacího řádu“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 3. května 2016 – Aprili a Kilian v. Komise
   (Věc F-18/12) (1)

   („Veřejná služba - Důchody - Článek 11 odstavec 2 příloha VIII služebního řádu - Nároky na důchod získané před nástupem do služebního poměru v Unii podle vnitrostátního důchodového systému - Převod do unijního důchodového systému - Návrh na bonifikaci počtu let služby započitatelných pro důchod, který předložil orgán oprávněný ke jmenování nebo orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv a který dotčený přijal - Zpětvzetí tohoto návrhu - Nový návrh na bonifikaci počtu let služby založený na nových obecných prováděcích opatřeních - Námitka nepřípustnosti - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Článek 83 jednacího řádu“)
   (2016/C 222/52)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sophie Aprili (Pont-à-Celles, Belgie) a Karin Kilian (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti, poté D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti, a nakonec J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Martin a J. Baquero Cruz, zmocněnci, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté M. G. Gattinara, zmocněnec, a nakonec G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o převodu nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru u Komise na základě návrhu přepočteného Úřadem pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO)

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Sophie Aprili a Karin Kilian ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s. 34.


title: Věc C-246/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Hamburg — Německo) — Susanne Bulicke v. Deutsche Büro Sevice GmbH ( „Směrnice 2000/78/ES — Články 8 a 9 — Vnitrostátní řízení směřující k prosazení dodržování povinností podle směrnice — Lhůta pro podání žaloby — Zásada rovnocennosti a zásada efektivity — Princip nesnížení předchozí úrovně ochrany“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Hamburg — Německo) — Susanne Bulicke v. Deutsche Büro Sevice GmbH
   (Věc C-246/09) (1)

   (Směrnice 2000/78/ES - Články 8 a 9 - Vnitrostátní řízení směřující k prosazení dodržování povinností podle směrnice - Lhůta pro podání žaloby - Zásada rovnocennosti a zásada efektivity - Princip nesnížení předchozí úrovně ochrany)
   2010/C 234/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgericht Hamburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Susanne Bulicke

      Žalovaná: Deutsche Büro Sevice GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesarbeitsgericht Hamburg — Výklad směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04), jakož i obecných zásad práva Společenství — Zákaz diskriminace na základě věku při přijímání do zaměstnání — Vnitrostátní právní úprava stanovící lhůtu v délce dvou měsíců od doručení odmítnutí nebo od doby, kdy se dotčená osoba o diskriminaci dozvěděla, pro uplatnění nároku na náhradu škody nebo odškodnění

      Výrok

               1)

               Primární právo Unie a článek 9 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní procesní normě, podle níž se oběť diskriminace na základě věku při přijímání do zaměstnání musí obrátit na původce této diskriminace se žádostí za účelem dosažení náhrady majetkové i nemajetkové škody ve lhůtě dvou měsíců, s výhradou:

                           —

                           Zaprvé, že tato lhůta není méně příznivá než lhůta vztahující se k obdobným vnitrostátním žalobám v pracovním právu,

                           —

                           zadruhé, že stanovení okamžiku, kterým dotčená lhůta počíná běžet, neznemožňuje nebo nadměrně neztěžuje výkon práv přiznaných směrnicí.

                     Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda jsou tyto dvě podmínky splněny.

               2)

               Článek 8 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní procesní normě přijaté za účelem provedení dotčené směrnice, která má za následek změnu předchozí právní úpravy zakotvující lhůtu k požadování odškodnění v případě diskriminace na základě pohlaví.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc T-315/11: Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2012 — Fortress Participations v. OHIM — FIG a Fortress Investment Group (FORTRESS) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2012 — Fortress Participations v. OHIM — FIG a Fortress Investment Group (FORTRESS)
   (Věc T-315/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 200/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fortress Participations BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: původně L. J. van de Braak, advokátka, B. Ladas, solicitor, a S. Malynicz, barrister, poté L. J. van de Braak, S. Malynicz, R. Black a V. Baxter, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: FIG LLC (New York, Spojené státy americké) a Fortress Investment Group (UK) Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Gray a R Mallinson, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. března 2011 (věc R 355/2009-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi FIG LLC a Fortress Investment Group (UK) na jedné straně a Fortress Participations BV na straně druhé

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným. Vedlejší účastnice ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc T-447/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Soudní dvůr ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování služeb údržby, vývoje a podpory počítačových systémů — Odmítnutí nabídek žalobkyně a udělení zakázky jinému uchazeči — Kritéria výběru — Kritéria zadávání — Povinnost uvést odůvodnění — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/5

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Soudní dvůr
   (Věc T-447/10) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování služeb údržby, vývoje a podpory počítačových systémů - Odmítnutí nabídek žalobkyně a udělení zakázky jinému uchazeči - Kritéria výběru - Kritéria zadávání - Povinnost uvést odůvodnění - Mimosmluvní odpovědnost)
   2012/C 373/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupce: T. Lefèvre, zmocněnec)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Soudního dvora ze dne 12. července 2010, kterým se zamítají nabídky žalobkyně pro položky č. 1 a 2 výzvy k podávání nabídek CJ 7/09 ze dne 11. listopadu 2009 ohledně údržby, vývoje a podpory počítačových systémů (Úř. věst. 2009, S 217-312293), jakož i všech ostatních s ním souvisejících rozhodnutí Soudního dvora, včetně rozhodnutí o udělení příslušných zakázek úspěšným uchazečům, a jednak návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie ze dne 12. července 2010, kterým byly zamítnuty nabídky předložené Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v rámci výzvy k podávání nabídek CJ 7/09 ze dne 11. listopadu 2009 ohledně údržby, vývoje a podpory počítačových systémů a rozhodnutí o udělení zakázek jiným uchazečům, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Soudnímu dvoru se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc T-497/13: Žaloba podaná dne 16. září 2013 — Boston Scientific Neuromodulation v. OHIM (PRECISION SPECTRA)

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/62

         Žaloba podaná dne 16. září 2013 — Boston Scientific Neuromodulation v. OHIM (PRECISION SPECTRA)
   (Věc T-497/13)
   2013/C 344/114
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Boston Scientific Neuromodulation Corp. (Valencia, Spojené státy) (zástupci: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. května 2013 ve věci R 2099/2012-5;

               —

               určil, že přihláška ochranné známky Společenství č. 009725912 může být zapsána; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PRECISION SPECTRA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 10 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 725 912

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 65 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-75/11: Žaloba podaná dne 21. února 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/13

         Žaloba podaná dne 21. února 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-75/11)
   2011/C 130/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Kreuschitz a D. Roussanov, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že slevu z jízdného v prostředcích veřejné dopravy v zásadě přiznává pouze studentům, pro které jsou poskytovány rodinné přídavky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 18 SFEU ve spojení s články 20 a 21 SFEU, jakož i článku 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Občané Unie mají právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s výhradou omezení a podmínek stanovených ve Smlouvách a v opatřeních přijatých k jejich provedení. Pokud občané Unie využijí tohoto práva, je nutné s nimi zacházet stejně jako s občany hostitelského státu.
   Vázání sporné slevy z jízdného pro studenty na pobírání rodinných příspěvků v Rakousku znevýhodňuje z povahy samé státní příslušníky jiných členských států ve větší míře než rakouské státní příslušníky a porušuje tak zásadu rovného zacházení s občany Unie a tuzemci.
   Na rozdíl od názoru rakouské vlády nepředstavuje sleva z jízdného žádné věcné plnění k vyrovnání zatížení rodin, neboť se zjevně jedná o zvýhodnění, na které má nárok pouze posluchač zapsaný na vysoké škole nebo univerzitě.
   Na nerovné zacházení se studenty, jejichž rodiče nemají nárok na rakouské rodinné přídavky se neuplatní také výjimka obsažená v čl. 24 odst. 2 směrnice 2004/38, podle níž hostitelský členský stát může v určitém případě odmítnout poskytnout studentům z jiných členských států vyživovací podporu při studiu ve formě stipendia nebo půjčky na studium.
   Výjimky ze zásady rovného zacházení je nutné vykládat restriktivně. Proto se v případě slevy z jízdného pro studenty nemůže jednat o vyživovací podporu při studiu ve formě stipendia nebo půjčky na studium. Vyloučení studentů, jejichž rodiče nepobírají rakouské přídavky na děti ze sporné slevy z jízdného, je tak v rozporu s právem Unie.

      (1)  Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46.


title: Věc T-406/11: Žaloba podaná dne 29. července 2011 — Prosegur Compañía de Seguridad v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/40

         Žaloba podaná dne 29. července 2011 — Prosegur Compañía de Seguridad v. Komise
   (Věc T-406/11)
   2011/C 282/76
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Prosegur Compañía de Seguridad, S.A. (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro a M. Muñoz de Juan, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uznal za přípustnou žádost o předložení důkazů a vyhověl jí;

               —

               uznal důvody zrušení uvedené v této žalobě za přípustné a vyhověl jim;

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž prohlašuje, že čl. 12 odst. 2 Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (TRLIS) (zákon o dani z příjmu právnických osob) obsahuje prvky státní podpory;

               —

               podpůrně, zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž prohlašuje, že čl. 12 odst. 2 TRLIS obsahuje prvky státní podpory, když je použit na nabytí podílů, které vedou k převzetí kontroly;

               —

               podpůrně, zrušil článek 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž se příkaz k navrácení podpor vztahuje na operace uskutečněné před zveřejněním konečného rozhodnutí, které je předmětem této žaloby, v Úředním věstníku Evropské unie;

               —

               podpůrně, zrušil čl. 1 odst. 1 a článek 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž se vztahuje na operace provedené v Argentině, Peru a Kolumbii;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K(2010) 9566 ze dne 12. ledna 2011 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích zavedených Španělskem.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci C-399/11, Banco de Santander a Santusa Holding v. Komise.


title: Věc T-616/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2015 – Aic v. OHIM – ACV Manufacturing (vložky do výměníku tepla) („Průmyslový vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující vložku do výměníku tepla – Důvod neplatnosti – Nedostatečná viditelnost součásti složeného výrobku – Článek 4 odst. 2 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2015 – Aic v. OHIM – ACV Manufacturing (vložky do výměníku tepla)
      (Věc T-616/13) (1)

      („Průmyslový vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující vložku do výměníku tepla - Důvod neplatnosti - Nedostatečná viditelnost součásti složeného výrobku - Článek 4 odst. 2 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
      (2015/C 073/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aic S.A. (Gdyně, Polsko) (zástupce: J. Radłowski, právní poradce)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2013 (věc R 293/2012-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi ACV Manufacturing a Aic S.A.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Aic S.A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-49/12: Usnesení Tribunálu ze dne 12. března 2013 — Lafarge v. Komise

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. března 2013 — Lafarge v. Komise
   (Věc T-49/12) (1)

   2013/C 141/49
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého rozšířeného senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-6/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. ledna 2011 Evropská komise proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. října 2010 ve věci F-9/09, Vicente Carbajosa a další v. Komise

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. ledna 2011 Evropská komise proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. října 2010 ve věci F-9/09, Vicente Carbajosa a další v. Komise
   (Věc T-6/11 P)
   2011/C 72/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupce: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Isabel Vicente Carbajosa (Brusel, Belgie), Niina Lehtinen (Brusel) a Myriam Menchen (Brusel)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. října 2010 ve věci F-9/09, Vicente Carbajosa a další v. Komise;

               —

               vrátit věc Soudu pro veřejnou službu, aby přezkoumal žalobní důvody směřující ke zrušení vznesené žalobkyněmi;

               —

               rozhodnout o nákladech řízení později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, práva na obhajobu a zásady právní jistoty v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu vyhověl žalobnímu důvodu, který nebyl vznesen v dotčené věci, a to ani z úřední moci, ale byl vznesen v rámci jiného řízení.

               2)

               Druhý důvod vychází podpůrně z porušení článků 1, 5 a 7 přílohy III služebního řádu úředníku Evropské unie a rozhodnutí o zřízení Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO), jakož i z porušení povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu neprávem dospěl k závěru, že EPSO nebyl příslušný pro nezařazení dotčených osob na seznam uchazečů vyzvaných k předložení úplné žádosti o pracovní místo po ukončení preselekce.