title: Věc T-262/15: Žaloba podaná dne 22. května 2015 – Kiselev v. Rada

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/70

         Žaloba podaná dne 22. května 2015 – Kiselev v. Rada
   (Věc T-262/15)
   (2015/C 294/85)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Dmitry Konstantinovič Kiselev (Korolev, Rusko) (zástupci: T. Otty a B. Kennelly, Barristers, a J. Linneker, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/432 ze dne 13. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/427 ze dne 13. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny, v rozsahu, v němž se uplatňuje na žalobce;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vzniklých žalobci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, ke kterému došlo tím, že bylo konstatováno, že žalobce splnil kritérium pro zápis na seznam uvedený v čl. 1 odst. 1 rozhodnutí (v pozměněném znění) a čl. 2 odst. 1 nařízení (v pozměněném znění).

                           —

                           Žalobce tvrdí, že pro účely dodržení článku 11 Listiny základních práv Evropské unie a článku 10 Evropské úmluvy o lidských právech je nutno vykládat kritéria pro zápis na seznam v rozhodnutí a nařízení v souladu s právem na svobodu projevu. Kritérium, že osoba „aktivně podporuje“ ruskou vládní politiku ve vztahu k Ukrajině, podle žalobce vyžaduje, aby dotčená osoba měla větší vliv na předmětnou politiku než je pouhé vyjádření názoru v novinářském kontextu. Žalobce je podle vlastního tvrzení pouze novinářem a ředitelem mediální společnosti, a proto nemá požadovaný vliv anebo konkrétní dopad, ani žádnou odpovědnost, ve vztahu k situaci na Ukrajině. Žalobce ve skutečnosti nikdy nevyjádřil podporu „nasazení ruských sil na Ukrajině“, jak tvrdí Rada.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení svobody projevu.

                           —

                           Žalobce je toho názoru, že omezující opatření ho sankcionují za politické názory, které vyjádřil jako novinář a komentátor. Omezují také jeho možnost vykonávat své právo na svobodu projevu, jakož i provoz tiskové agentury Rossiya Segodnya, kterou řídí. Žalobce se domnívá, že pouhá skutečnost, že Rada má námitky k obsahu některých jeho reportáží, nemůže předmětná omezení odůvodnit. Navíc neexistuje žádný důkaz o tom, že se dopustil podněcování k násilí nebo provedl cokoliv, co by odůvodnilo omezení jeho práva na svobodu projevu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení žalobcova práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu.

                           —

                           Žalobce tvrdí, že mu nikdy nebyly předloženy „vážné a věrohodné důkazy“ či „konkrétní důkazy a informace“, které by odůvodnily omezující opatření, jež vůči němu byla přijata. Žalobce uvádí, že mu byly předloženy „důkazy“ Rady (a to jen částečně) až poté, co byl opětovně zapsán na seznam.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Rada neposkytla žalobci dostatečné odůvodnění jeho zařazení na seznam.

                           —

                           Žalobce se domnívá, že uvedené odůvodnění je příliš nejednoznačné a nevymezuje skutečné a konkrétní důvody, proč byla žalobci uložena omezující opatření.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází podpůrně z toho, že Rada se opírala o protiprávní opatření (a to v rozsahu, v němž kritérium pro zápis na seznam umožňuje porušení žalobcova práva na svobodu projevu).

                           —

                           Žalobce tvrdí, že pokud by bylo – na rozdíl od prvního žalobního důvodu – třeba vykládat předmětné kritérium tak, že umožňuje zápis na seznam fyzických osob, které vykonávají činnosti v oblasti médií, pouze proto, že vyjádřily své politické názory, které Rada považuje za nepřijatelné, kritérium označení osoby by postrádalo řádný právní základ nebo by bylo nepřiměřené cílům, které sleduje rozhodnutí a nařízení.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení Dohody o partnerství a spolupráci mezi EU a Ruskem.

                           —

                           Žalobce tvrdí, že nebylo nikterak odůvodněno porušení článku 52 Dohody o partnerství a spolupráci, ke kterému došlo (kromě jiného) v rámci omezení volného pohybu žalobcova kapitálu, a nebyla vyvinuta žádná snaha k zahájení spolupráce s Radou pro spolupráci podle článku 90.


title: Věc T-137/17: Žaloba podaná dne 3. března 2017 – Kakol v. Komise

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/51

         Žaloba podaná dne 3. března 2017 – Kakol v. Komise
   (Věc T-137/17)
   (2017/C 144/70)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Danuta Kakol (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: R. Duta, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí výběrové komise ze dne 25. listopadu 2016 a 2. května 2016, podle nichž byla zamítnuta přihláška již dříve kvalifikované žalobkyně ve výběrovém řízení EPSO/AD/177/10-AUDIT2013-administrátoři-AD5;

               —

               uložil žalované zaplatit částku ve výši 5 000 eur nebo určil ex aequo et bono jakoukoli jinou částku a to i vyšší, jako kompenzaci za šikanózní vyřízení její přihlášky;

               —

               nařídil všechna nezbytná právní opatření;

               —

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba směřuje proti rozhodnutím ze dne 25. listopadu 2016 a 5. května 2016, podle nichž byla přihláška žalobkyně ve výběrovém řízení „EPSO/AD/177/10-AUDIT2013-Administrátoři-AD5“ zamítnuta z důvodu, že nesplnila podmínky účasti ohledně požadovaného vzdělání.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neexistence zmocnění výběrovou komisí týkající se rozhodnutí ze dne 2. května 2016.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že vícero indicií prokazuje, že nebylo možné, aby rozhodnutí ze dne 2. května 2016 přijala výběrová komise.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásad legitimního očekávání, právní jistoty a „estoppel“.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že administrativa poskytla konkrétní ujištění v rámci výběrového řízení, na které se přihlásila již dříve, a to výběrové řízení EPSO/AD/172/09, jelikož toto výběrové řízení má stejné podmínky účasti jako výběrové řízení EPSO/AD/177/10. V rámci výběrového řízení EPSO/AD/172/09 přitom výběrová komise dospěla k závěru, že žalobkyně splňuje požadované podmínky ohledně profesních zkušeností a vzdělání.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení v projednávaném případě.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že z předložených diplomů vyplývá, že má univerzitní vzdělání, které odpovídá ukončenému vysokoškolskému vzdělání v délce trvání alespoň tří let, doložené diplomem souvisejícím s povahou funkcí požadovaných ve výběrovém řízení.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci a nepřiměřenosti

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že je zjevné, že její přihláška nebyla zamítnuta z důvodů její kvalifikace a jejích diplomů, ale na základě obecné politické otázky, která nesouvisí s účely výběrového řízení.


title: Věc C-430/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV v. MInister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit ( Rozhodnutí 2000/764/ES — Testování a epidemiologické sledování na přítomnost bovinní spongiformní encefalopatie — Nařízení (ES) č. 2777/2000 — Opatření na podporu trhu — Veterinární opatření — Příspěvek Společenství na financování části nákladů na testy — Směrnice 85/73/EHS — Možnost pro členské státy financovat část nákladů nehrazenou Společenstvím vybíráním vnitrostátních poplatků za prohlídky masa nebo poplatků ke tlumení nákazy )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV v. MInister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-430/07) (1)

   („Rozhodnutí 2000/764/ES - Testování a epidemiologické sledování na přítomnost bovinní spongiformní encefalopatie - Nařízení (ES) č. 2777/2000 - Opatření na podporu trhu - Veterinární opatření - Příspěvek Společenství na financování části nákladů na testy - Směrnice 85/73/EHS - Možnost pro členské státy financovat část nákladů nehrazenou Společenstvím vybíráním vnitrostátních poplatků za prohlídky masa nebo poplatků ke tlumení nákazy“)
   2009/C 205/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV

      Žalovaní: MInister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nederlandse Raad van State — Výklad čl. 1 odst. 3 rozhodnutí Komise 2000/764/ES ze dne 29. listopadu 2000 o testování skotu na přítomnost bovinní spongiformní encefalopatie a o změně rozhodnutí 98/272/ES o epidemiologickém sledování přenosné spongiformní encefalopatie (Úř. věst. L 305, s. 35), čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 2777/2000 ze dne 18. prosince 2000 o přijetí mimořádných opatření na podporu trhu s hovězím masem (Úř. věst. L 321, s. 47), čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 103), nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21) a čl. 5 odst. 4 poslední věty směrnice Rady 85/73/EHS ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinárních inspekcí a kontrol čerstvého masa a drůbežího masa (Úř. věst. L 32, s. 14), změněné a kodifikované směrnicí 96/43/ES (Uř. věst. L 162, s.1) — Testy BSE — Schválené rychlé testy — Výlučné financování Společenstvím nebo povinné spolufinancování členskými státy s přenesením nákladů na hospodářské subjekty formou poplatků — Rozsudek ve věci C-239/01, Německo v. Komise

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2777/2000 ze dne 18. prosince 2000 o přijetí mimořádných opatření na podporu trhu s hovězím masem, ve znění nařízení Komise (ES) č. 111/2001 ze dne 19. ledna 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že se toto ustanovení vztahuje na testy na přítomnost bovinní spongiformní encefalopatie, které byly povinně prováděny v Nizozemsku v průběhu května a června 2001, na veškerém mase pocházejícím ze skotu staršího 30 měsíců poraženého pro lidskou spotřebu.

               2)

               Článek 2 odst. 1 nařízení č. 2777/2000, ve znění nařízení č. 111/2001, musí být vykládán v tom smyslu, že zákaz uvádění na trh masa skotu staršího 30 měsíců, jež bylo pozitivně testováno na přítomnost bovinní spongiformní encefalopatie, který zavedl tento článek od 1. ledna 2001, představuje veterinární opatření ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky, které je součástí programů eradikace a dohledu nad bovinní spongiformní encefalopatií.

               3)

               Článek 2 odst. 2 nařízení č. 2777/2000, ve znění nařízení č. 111/2001, jakož i článek 4 a čl. 5 odst. 4 druhý pododstavec směrnice Rady 85/73/EHS ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinárních inspekcí a kontrol ve smyslu směrnic 89/662/EHS, 90/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS, pozměněné a kodifikované směrnicí Rady 96/43/ES ze dne 26. června 1996, musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členské státy vybíraly vnitrostátní poplatky určené k financování nákladů na provedení testů na přítomnost bovinní spongiformní encefalopatie. Celková částka poplatků souvisejících s porážením skotu určeného k lidské spotřebě musí být stanovena při dodržení zásad pro poplatky Společenství, podle kterých jednak tato částka nesmí překročit vzniklé náklady, které pokrývají mzdové náklady a náklady na sociální zabezpečení, jakož i správní náklady související s provedením takových testů, a jednak je zakázána jakákoli přímá i nepřímá refundace takových poplatků.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


title: Věc C-313/06: Žaloba podaná dne 19. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/25

         Žaloba podaná dne 19. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-313/06)
   (2006/C 212/42)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Lawunmi a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/26/ES ze dne 21. dubna 2004 kterou se mění směrnice 97/68/ES (1) o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje, respektive tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti které pro ni vyplývají z této směrnice.

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2004/26/ES uplynula dne 20. května 2005.

      (1)  Úř. věst. L 146, s. 1; Zvl. vyd. 13/20, s. 17.


title: Věc T-461/14: Žaloba podaná dne 20. června 2014 – Arocasa v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/63

         Žaloba podaná dne 20. června 2014 – Arocasa v. Komise
   (Věc T-461/14)
   2014/C 253/85
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arocasa, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco a J. Corral García, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-392/14, Gutser v. Komise.


title: Věc T-531/10: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2010 — Häfele v. OHIM (Vorfront)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/43

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2010 — Häfele v. OHIM (Vorfront)
   (Věc T-531/10)
   ()
   2011/C 30/78
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Německo) (zástupci: M. Eck a J. Dönch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. září 2010 ve věci R 570/2010-1;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Vorfront“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 7, 19 a 20.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost a není čistě popisná.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-322/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 4. července 2012 — État belge — SPF Finances v. GIMLE SA

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 4. července 2012 — État belge — SPF Finances v. GIMLE SA
   (Věc C-322/12)
   2012/C 287/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: État belge — SPF Finances

      Odpůrkyně: GIMLE SA

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat čl. 2 [odst.] 3, 4 a 5 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (1), v tom smyslu, že v případě, kdy pořizovací cena zjevně neodpovídá reálné hodnotě předmětného majetku, čímž podává zkreslený obraz o stavu aktiv a pasiv, finanční situaci a výsledku hospodaření podniku, nestanoví pouze povinnost uvést doplňující informace v příloze k účetní závěrce, ale ukládá i povinnost postupovat odchylně od zásady zaúčtování aktiv v pořizovacích cenách a účtovat o něm ihned v jeho prodejní ceně, pokud se tato cena jeví jako jeho reálná hodnota?

      (1)  Úř. věst. L 222, s. 11; Zvl. vyd. 17/01, s. 21.


title: Věc F-130/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. května 2014 – CI v. Parlament „Veřejná služba — Odměny — Rodinné přídavky — Příspěvek na vyživované dítě — Zdvojnásobený příspěvek na vyživované dítě — Článek 67 odst. 3 služebního řádu — Podmínky přiznání — Smírné řešení sporu mezi účastníky řízení po intervenci Evropského veřejného ochránce práv — Provedení — Povinnost postupovat s řádnou péčí“

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/66

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. května 2014 – CI v. Parlament
   (Věc F-130/12) (1)

   („Veřejná služba - Odměny - Rodinné přídavky - Příspěvek na vyživované dítě - Zdvojnásobený příspěvek na vyživované dítě - Článek 67 odst. 3 služebního řádu - Podmínky přiznání - Smírné řešení sporu mezi účastníky řízení po intervenci Evropského veřejného ochránce práv - Provedení - Povinnost postupovat s řádnou péčí“)
   2014/C 223/68
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CI (zástupci: B. Cortese a A. Salerno, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: E. Despotopoulou a M. Ecker, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí zamítajícího poskytnutí zdvojnásobeného příspěvku na vyživované dítě podle čl. 67 odst. 3 služebního řádu

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 5. prosince 2011, kterým se zamítá prodloužení poskytování zdvojnásobeného příspěvku na vyživované dítě od 1. června 2008, a rozhodnutí ze dne 20. července 2012, kterým se zamítá stížnost, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené CI.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9.3.2013, s. 29.


title: Věc F-43/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. června 2009 — Spee v. Europol ( Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Volné pracovní místo — Výběrové řízení )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/35

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. června 2009 — Spee v. Europol
   (Věc F-43/08) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Volné pracovní místo - Výběrové řízení“)
   2009/C 193/57
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: David Spee (Rijswijk, Nizozemsko) (zástupci: původně P. de Casparis, advokát, poté I. Blekman, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáti)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Europolu o zrušení nabídky pracovního místa, o něž se ucházel žalobce, a o jejím pozdějším opětovném zveřejnění, jakož i náhrada škody s příslušenstvím

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               D. Speeovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008, s. 33.


title: Věc C-186/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Tural Oguz v. Secretary of State for the Home Department ( „Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Článek 41 odst. 1 dodatkového protokolu — Doložka „standstill“ — Svoboda usazování — Odmítnutí obnovit povolení k pobytu tureckému státnímu příslušníkovi, který založil podnik v rozporu s podmínkami stanovenými tímto povolením — Zneužití práva“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Tural Oguz v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-186/10) (1)

   („Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Článek 41 odst. 1 dodatkového protokolu - Doložka „standstill“ - Svoboda usazování - Odmítnutí obnovit povolení k pobytu tureckému státnímu příslušníkovi, který založil podnik v rozporu s podmínkami stanovenými tímto povolením - Zneužití práva“)
   2011/C 269/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Tural Oguz

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      za přítomnosti: Centre for Advice on Individual Rights in Europe

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu a finančního protokolu, podepsaných dne 23. listopadu 1970, které doplňují dohodu zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, který se týká opatření přijatých po nabytí jejich účinnosti (Úř. věst. 1972, L 293, s. 4) — Pravidlo standstill — Dosah — Zákaz členským státům zavádět nová omezení svobody usazování a svobody poskytování služeb — Turecký státní příslušník, který založil podnik ve Spojeném království poté, co získal povolení k pobytu vázané na podmínku, že nezahájí profesní činnost bez povolení státního tajemníka — Odmítnutí obnovit uvedené povolení z důvodu porušení jeho podmínek

      Výrok

   Článek 41 odst. 1 dodatkového protokolu podepsaného dne 23. listopadu 1970 v Bruselu a uzavřeného, schváleného a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972, musí být vykládán v tom smyslu, že se jej může dovolávat turecký státní příslušník, jehož povolení k pobytu v členském státě podléhá podmínce, že nezahájí žádnou obchodní či profesní činnost, který však přesto zahájí v rozporu s touto podmínkou samostatnou výdělečnou činnost a následně požádá vnitrostátní orgány o prodloužení povolení k pobytu s odvoláním na podnik, který mezitím založil.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 28. ledna 2015 ve věci E-12/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2009/125/ES o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie – neprovedení)

text:
               18.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/6

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 28. ledna 2015
   ve věci E-12/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2009/125/ES o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie – neprovedení)
   (2015/C 201/06)
   Ve věci E–12/14, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím všech opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 6 kapitoly IV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie, začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 67/2011 ze dne 1. července 2011, a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 28. ledna 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že Island nepřijetím opatření nutných k provedení aktu ve stanovené lhůtě nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodě 6 kapitoly IV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 této dohody a rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 67/2011 ze dne 1. července 2011, a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc C-595/14: Žaloba podaná dne 19. prosince 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/26

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-595/14)
   (2015/C 138/36)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, A. Caiola a M. Penčeva, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit prováděcí rozhodnutí Rady 2014/688/EU ze dne 25. září 2014 o podrobení látek 4-jod-2,5-dimethoxy-N-(2-methoxybenzyl)fenethylamin (25I-NBOMe), 3,4-dichlor-N-[[1-(dimethylamino)cyklohexyl]methyl]benzamid (AH-7921), 3,4-methylendioxypyrovaleron (MDPV) a 2-(3-methoxyfenyl)-2-(ethylamino)cyklohexanon (methoxetamin) kontrolním opatřením (1);

               —

               zachovat účinky prováděcího rozhodnutí Rady 2014/688/EU, dokud nebude nahrazeno novým aktem přijatým v řádné a náležité formě;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby podle článku 263 SFEU předkládá Evropský parlament dva žalobní důvody.
   První žalobní důvod se týká skutečnosti, že Rada použila právní základ, který byl v důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost zrušen, a alternativně, že použila sekundární právní základ, který je jako takový podle judikatury Soudního dvora protiprávní.
   Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Rada použila k přijetí rozhodnutí 2014/688/EU rozhodovací postup, který není správný z právního hlediska. Parlament nebyl zapojený do postupu, který vedl k přijetí napadeného rozhodnutí. Z toho Parlament vyvozuje, že došlo k porušení Smluv a podstatných formálních náležitostí.
   V případě, že Soudní dvůr rozhodne o zrušení napadeného rozhodnutí, považuje Parlament za vhodné, aby Soudní dvůr vykonal svou diskreční pravomoc a zachoval v souladu s druhým pododstavcem článku 264 SFEU účinky napadeného rozhodnutí, dokud nebude nahrazeno novým aktem přijatým v řádné a náležité formě.

      (1)  Úř. věst L 287, s. 22.


title: Věc C-226/05: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 96/82/ES — Nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/15

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-226/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/82/ES - Nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 294/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Schima, zmocněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupce: E. Riedl, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neúplné provedení čl. 8 odst. 2 písm. b), článků 11, 12 a čl. 24 odst. 1 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410)
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala:

                           —

                           pro oblast spolkového zákona o střelivu a výbušninách, jakož i solnohradského zákona o hospodaření s elektřinou právní a správní předpisy nezbytné k provedení ustanovení směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek,

                           —

                           právní a správní předpisy nezbytné k provedení článku 11 směrnice 96/82 pro oblast spolkových zemí Solnohradsko, Štýrsko a Tyrolsko,

                           —

                           právní a správní předpisy nezbytné k provedení článku 12 směrnice 96/82 pro oblast spolkové země Horní Rakousko, a

                           —

                           právní a správní předpisy nezbytné k provedení čl. 8 odst. 2 písm. b) směrnice 96/82 pro oblast spolkových zemí Horní Rakousko, Solnohradsko a Tyrolsko,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9. 7. 2005.


title: Věc C-611/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Retten i Glostrup – Dánsko) – trestní řízení proti Canal Digital Danmark A/S „Řízení o předběžné otázce — Nekalé obchodní praktiky — Směrnice 2005/29/ES — Články 6 a 7 — Reklama na předplatné satelitní televize — Cena předplatného, která kromě měsíčního poplatku za předplatné zahrnuje i pololetní poplatek za kartu nezbytnou k dekódování vysílání — Výše pololetního poplatku, která není zmíněna vůbec nebo je uvedena méně zřetelným způsobem než výše měsíčního poplatku — Klamavé jednání — Klamavé opomenutí — Provedení ustanovení směrnice pouze do přípravných prací vnitrostátního prováděcího zákona, a ne do samotného znění tohoto zákona“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Retten i Glostrup – Dánsko) – trestní řízení proti Canal Digital Danmark A/S
   (Věc C-611/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nekalé obchodní praktiky - Směrnice 2005/29/ES - Články 6 a 7 - Reklama na předplatné satelitní televize - Cena předplatného, která kromě měsíčního poplatku za předplatné zahrnuje i pololetní poplatek za kartu nezbytnou k dekódování vysílání - Výše pololetního poplatku, která není zmíněna vůbec nebo je uvedena méně zřetelným způsobem než výše měsíčního poplatku - Klamavé jednání - Klamavé opomenutí - Provedení ustanovení směrnice pouze do přípravných prací vnitrostátního prováděcího zákona, a ne do samotného znění tohoto zákona“)
   (2017/C 006/09)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Retten i Glostrup

      Účastnice původního trestního řízení

   Canal Digital Danmark A/S

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) musí být vykládán v tom smyslu, že při posuzování toho, zda je nutno považovat obchodní praktiku za klamavé opomenutí, je třeba vzít v úvahu souvislosti této praktiky, a to zejména omezení sdělovacího prostředku, jímž se uvedená obchodní praktika šíří, omezení, která klade tento sdělovací prostředek na prostor a čas, jakož i veškerá opatření, která přijal obchodník k zajištění přístupu spotřebitelů k informacím jinými prostředky, ačkoliv tento požadavek výslovně neplyne ze znění dotčené vnitrostátní právní úpravy.

               2)

               Článek 6 odst. 1 směrnice 2005/29 musí být vykládán v tom smyslu, že obchodní praktiku spočívající v rozdělení ceny produktu na několik složek a zvýraznění jedné z nich, je nutno považovat za klamavou, pokud může u průměrného spotřebitele vyvolat mylný dojem, že je mu navržena výhodná cena, a přivést jej k rozhodnutí o obchodní transakci, které by jinak neučinil, což musí ověřit předkládající soud s přihlédnutím ke všem relevantním okolnostem věci v původním řízení. Časová omezení, která mohou souviset s některými sdělovacími prostředky, jako například televizními reklamami, však při posuzování klamavosti obchodní praktiky z hlediska čl. 6 odst. 1 této směrnice nelze brát v úvahu.

               3)

               Článek 7 směrnice 2005/29 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy se obchodník rozhodl stanovit cenu předplatného tak, že spotřebitel musí hradit měsíční poplatek a zároveň pololetní poplatek, přičemž výše měsíčního poplatku je při uvádění na trh obzvlášť zvýrazněna, zatímco výše pololetního poplatku není zmíněna vůbec nebo je uvedena méně zřetelným způsobem, je nutno tuto praktiku považovat za klamavé opomenutí, vede-li k rozhodnutí spotřebitele o obchodní transakci, které by jinak neučinil, což musí posoudit předkládající soud s přihlédnutím k omezením sdělovacího prostředku, povaze a rysům produktu, jakož i ostatním opatřením, která obchodník skutečně přijal k tomu, aby zajistil spotřebitelům přístup k závažným informacím o produktu.

               4)

               Článek 7 odst. 4 směrnice 2005/29 musí být vykládán v tom smyslu, že obsahuje taxativní výčet závažných informací, které musí obsahovat výzva ke koupi. Je na vnitrostátním soudu, aby posoudil, zda dotyčný obchodník splnil svoji informační povinnost nejen s přihlédnutím k povaze a rysům produktu, ale také ke sdělovacímu prostředku, který je pro výzvu ke koupi použit, a k případným doplňujícím informacím podaným uvedeným obchodníkem. Pokud obchodník ve výzvě ke koupi uvede všechny informace vyjmenované v čl. 7 odst. 4 této směrnice, není vyloučeno, že tato výzva bude považována za klamavou obchodní praktiku ve smyslu čl. 6 odst. 1 nebo čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2. 3. 2015.


title: Věc T-101/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. září 2005 – Suproco v. Komise („Režim přidružení ZZÚ — Cukr, který nemá svůj původ v ZZÚ — Žádost o odchylku od pravidel původu — Zamítnutí žádosti o odchylku — Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. září 2005 – Suproco v. Komise
   (Věc T-101/03) (1)

   („Režim přidružení ZZÚ - Cukr, který nemá svůj původ v ZZÚ - Žádost o odchylku od pravidel původu - Zamítnutí žádosti o odchylku - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2005/C 281/35)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Suproco NV (Curaçao, Nizozemské Antily) (zástupci: M. Slotboom a N. J. Helder, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn a X. Lewis, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalobkyně: Nizozemské království (zástupce: H. Sevenster, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Rada Evropské unie (zástupci: původně G. Houttuin a M. Bishop, poté G. Houttuin a D. Canga Fano, zmocněnci) a Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, advokátka)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/34/ES ze dne 10. ledna 2003, kterým se zamítá poskytnutí odchylky od rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde o pravidla původu použitelná na cukr z Nizozemských Antil (Úř. věst. L 11, s. 50)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2003/34/ES ze dne 10. ledna 2003, kterým se zamítá poskytnutí odchylky od rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde o pravidla původu použitelná na cukr z Nizozemských Antil, se zrušuje.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Suproco.

               3)

               Rada, Španělské království a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc C-463/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. ledna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha — Španělsko) — CLECE, S.A. v. María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa ( „Sociální politika — Směrnice 2001/23/ES — Převod podniků — Zachování práv zaměstnanců — Pojem, „převod“ — Úklidové činnosti — Činnost zajišťovaná přímo obcí s přijetím nových zaměstnanc‘ )

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. ledna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha — Španělsko) — CLECE, S.A. v. María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa
   (Věc C-463/09) (1)

   („Sociální politika - Směrnice 2001/23/ES - Převod podniků - Zachování práv zaměstnanců - Pojem, „převod“ - Úklidové činnosti - Činnost zajišťovaná přímo obcí s přijetím nových zaměstnanc‘)
   2011/C 80/06
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: CLECE, S.A.

      Žalovaní: María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha — Výklad čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16) — Oblast působnosti — Převzetí úklidové činnosti ve veřejné budově obcí, jednající jako veřejnoprávní subjekt

      Výrok

   Článek 1 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů musí být vykládán v tom smyslu, že se tato směrnice nevztahuje na případ, kdy se obec, která svěřila úklid svých prostor soukromému podniku, rozhodne ukončit smlouvu s tímto podnikem a provádět úklidovou činnost v uvedených prostorách sama, přičemž za tímto účelem přijme nové zaměstnance.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-348/06: Žaloba podaná dne 4. prosince 2006 – Total Nederland v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/20

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2006 – Total Nederland v. Komise
   (Věc T-348/06)
   (2007/C 20/28)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Total Nederland NV (Voorburg, Nizozemsko) (zástupce: A. Vandencasteele, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 (věc COMP/38.456 – Bitumen – Nizozemsko) v rozsahu, v němž shledává existenci jediného pokračujícího protiprávního jednání žalobkyně od roku 1994 do roku 2002 namísto od roku 1996 do roku 2002;

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž:

                           i)

                           nezohlednil výše uvedenou nižší délku trvání protiprávního jednání;

                           ii)

                           řádně nevyhodnotil závažnost protiprávního jednání;

                           iii)

                           neuznal existenci polehčujících okolností;

                           iv)

                           zvýšil pokutu za účelem odrazení tím, že zohlednil obrat Total SA, u které se má nesprávně za to, že se účastnila protiprávního jednání žalobkyně

               —

               snížit, uplatněním své neomezené příslušnosti podle článku 31 nařízení Rady 1/2003, výši pokuty tak, aby řádně odrážela povahu účasti žalobkyně v praxi;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 4090 konečné ze dne 13. září 2006 ve věci COMP/F/38.456 – Bitumen – NL, kterým Komise shledala, že žalobkyně spolu s ostatními podniky porušily článek 81 ES tím, že pravidelně a společně stanovovaly hrubé ceny pro prodej a nákup silničního bitumenu v Nizozemsku a jednotné slevy z hrubé ceny společnostem silničního stavitelství, které se účastnily kartelové dohody, a nižší maximální slevy z hrubé ceny ostatním společnostem silničního stavitelství.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevného nesprávného posouzení skutkového stavu tím, že nezohlednila důkazy prokazující, že dohoda z roku 1994 měla platit pouze jeden rok a byla vypovězena před ukončením své platnosti, a tím, že si špatně vyložila důkazy a na základě toho tvrdila, že bylo prokázáno pokračující dodržování, v roce 1995, některých ustanovení dohody z roku 1994.
   Mimoto, žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala, že žalobkyně skutečně plnila dohodu, i když se o takové plnění opírala, když posuzovala závažnost protiprávního jednání.
   Dále, žalobkyně tvrdí, že Komise nezohlednila důkazy prokazující, že žalobkyně porušila dohodu.
   Konečně, žalobkyně má za to, že se Komise dopustila právního omylu tím, že vypočítala koeficient pro odrazující účinek použitelný na pokutu žalobkyně z obratu mateřské společnosti Total SA. Komise tedy neoprávněně vycházela z předpokladu účasti mateřské společnosti a konceptu objektivní per se odpovědnosti mateřské společnosti.


title: Věc C-148/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 25. března 2011 — Secretary of State for Work and Pensions v. Margita Punakova

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 25. března 2011 — Secretary of State for Work and Pensions v. Margita Punakova
   (Věc C-148/11)
   2011/C 152/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Secretary of State for Work and Pensions

      Odpůrkyně: Margita Punakova

      Předběžné otázky

   V případě, že žalobkyně v prvním stupni:

               a)

               je občankou České republiky;

               b)

               přicestovala do Spojeného království před přistoupením její země k EU;

               c)

               zůstala ve Spojeném království po přistoupení;

               d)

               poté se usadila jako osoba samostatně výdělečně činná ve smyslu článku 49 SFEU (dříve článek 43 ES);

               e)

               již není samostatně výdělečně činná, a

               f)

               je hlavní osobou, která skutečně pečuje o dítě, které zahájilo všeobecné studium v době, kdy žalobkyně v prvním stupni vykonávala jako osoba usazená samostatně výdělečnou činnost,

         má žalobkyně v prvním stupni právo pobytu ve Spojeném království na základě toho, že:

               a)

               se použije nařízení (EHS) č. 1612/68 (1) ve spojení s úvahami Evropského soudního dvora v rozsudcích ze dne 17. září 2002, Baumbast a R v. Secretary of State for the Home Department (C-413/99, Recueil, s. I-7091); ze dne 23. února 2010, London Borough of Harrow v. Ibrahim (C-310/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a ze dne 23. února 2010, Teixeira v. London Borough of Lambeth (C-480/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí);

               b)

               existuje obecná zásada práva EU, která staví naroveň postavení zaměstnanců a osob samostatně výdělečně činných;

               c)

               pokud by žalobkyně v prvním stupni právo pobytu neměla, bylo by bráněno svobodě usazování či by bylo od jejího výkonu odrazováno, nebo

               d)

               na nějakém jiném základě?

      (1)  Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15.


title: Věc T-544/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2015 – Dyson v. Komise „Směrnice 2010/30/EU — Uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku — Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 — Pravomoc Komise — Rovné zacházení — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2015 – Dyson v. Komise
   (Věc T-544/13) (1)

   („Směrnice 2010/30/EU - Uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 - Pravomoc Komise - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 007/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dyson Ltd (Malmesbury, Spojené království) (zástupci: F. Carlin, barrister, E. Batchelor a M. Healy, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích vysavačů (Úř. věst. L 192, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Dyson Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23. 11. 2013.


title: Věc C-423/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 15. září 2014 – Fazenda Pública v. Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, SA

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 15. září 2014 – Fazenda Pública v. Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, SA
   (Věc C-423/14)
   (2014/C 439/26)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Fazenda Pública

      Odpůrkyně: Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, SA

      Předběžné otázky

               1)

               Brání unijní právo, konkrétně ustanovení čl. 78 písm. a) směrnice 2006/112/ES (1), tomu, aby […] byl poplatek za užívání půdního podloží, zaplacený podnikem zajišťujícím distribuci plynu, přenesen na koncového uživatele, jako takový a nezávisle na ceně, kterou koncový uživatel platí za spotřebovaný plyn, tj. aniž se tento poplatek do této ceny zahrne?
               Pro případ, že bude odpověď na tuto první otázku záporná, se pokládá následující předběžná otázka:

               2)

               Brání unijní právo, konkrétně články 73 až 79 směrnice 2006/112/ES, tomu, aby […] v okamžiku, kdy je poplatek za užívání půdního podloží, zaplacený podnikem zajišťujícím distribuci plynu, přenesen na koncového uživatele, jako takový a nezávisle na ceně, kterou koncový uživatel platí za spotřebovaný plyn, nebyl tento poplatek považován [pro účely DPH] za základ daně?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


title: Věc C-261/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2013 — Evropská komise v. Dánské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Svoboda usazování — Článek 49 SFEU — Článek 31 Dohody o EHP — Omezení — Daňové právní předpisy — Převod aktiv do jiného členského státu — Okamžité zdanění nerealizovaných zisků“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2013 — Evropská komise v. Dánské království
   (Věc C-261/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování - Článek 49 SFEU - Článek 31 Dohody o EHP - Omezení - Daňové právní předpisy - Převod aktiv do jiného členského státu - Okamžité zdanění nerealizovaných zisků)
   2013/C 260/07
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a N. Fenger, zmocněnci)

      Žalované: Dánské království (zástupci: C. Vang a V. Pasternak Jørgensen, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalované: Spolková republika Německo (zástupci: K. Petersen a T. Henze, zmocněnci), Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec), Nizozemské království (zástupci: C. Schillemans a C. Wissels, jakož i J. Langer, zmocněnci), Portugalská republika (zástupce: L. Inez Fernandes, zmocněnec), Finská republika (zástupce: M. Pere, zmocněnec), Švédské království (zástupci: A. Falk a U. Persson, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 49 SFEU a článku 31 EHP — Daňová ustanovení, která upravují bezprostřední zdanění společností při převodu jejich aktiv do jiného členského státu, ale nestanoví rovnocenné zdanění pro převody aktiv na vnitrostátním území

      Výrok

               1)

               Dánské království tím, že přijalo a ponechalo v platnosti čl. 8 odst. 4 zákona o zdanění akciových společností aj. (lovbekendtgørelse nr. 1376 om indkomstbeskatning af aktieselskaber m.v.) ze dne 7. prosince 2010 o okamžitém zdanění příjmů akciových společností, a tím daňový režim upravující bezprostřední zdanění nerealizovaných zisků souvisejících s převodem aktiv společnosti usazené v Dánsku do jiného členského státu Evropské unie nebo třetího státu, který je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 49 SFEU a článku 31 této dohody.

               2)

               Dánskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Spolková republika Německo, Španělské království, Nizozemské království, Portugalská republika, Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011


title: Věc C-515/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d’appel de Versailles (Francie) dne 3. října 2016 – Enedis, SA, dříve Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF), v. Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d’appel de Versailles (Francie) dne 3. října 2016 – Enedis, SA, dříve Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF), v. Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
   (Věc C-515/16)
   (2016/C 475/19)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d’appel de Versailles

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Enedis, SA, anciennement Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF)

      Další účastnice řízení: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že takový mechanismus povinného výkupu elektřiny vyrobené zařízeními využívajícími energii slunečního záření za cenu vyšší, než je tržní cena, a který je financován konečnými spotřebiteli elektřiny, jako je mechanismus vyplývající z ministerských vyhlášek ze dne 10. července 2006 (JORF č. 171 ze dne 26. července 2006, s. 11133) a ze dne 12. ledna 2010 (JORF č. 0011 ze dne 14. ledna 2010, s. 727), kterými se stanoví podmínky výkupu takové elektřiny, ve spojení se zákonem č. 2000-108 ze dne 10. února 2000 o modernizaci a rozvoji veřejné služby zásobování elektřinou a nařízením vlády č. 2000-1196 ze dne 6. prosince 2000 a nařízením vlády č. 2001-410 ze dne 10. května 2001, představuje státní podporu?

               2)

               V případě kladné odpovědi, musí být čl. 108 odst. 3 SFEU vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že tento mechanismus není předem oznámen Evropské komisi, má dopad na platnost výše jmenovaných vyhlášek, kterými se provádí sporné opatření podpory?


title: Věc T-461/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Evropaïki Dynamiki v. EIB ( Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Služba pomoci s údržbou, podporou a rozvojem informačního systému — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zadání zakázky jinému uchazeči — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Pravomoc — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na účinný prostředek nápravy — Transparentnost — Proporcionalita — Rovné zacházení a zákaz diskriminace — Kritéria výběru a kritéria pro zadání zakázky — Žaloba na náhradu škody — Přípustnost — Ušlý zisk )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Evropaïki Dynamiki v. EIB
   (Věc T-461/08) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Služba pomoci s údržbou, podporou a rozvojem informačního systému - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zadání zakázky jinému uchazeči - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Pravomoc - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na účinný prostředek nápravy - Transparentnost - Proporcionalita - Rovné zacházení a zákaz diskriminace - Kritéria výběru a kritéria pro zadání zakázky - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost - Ušlý zisk)
   2011/C 319/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a P. Katsimani, advokáti)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: C. Gómez de la Cruz a T. Pietilä, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí EIB ze dne 31. ledna 2008 o odmítnutí nabídky předložené žalobkyní v rámci nabídkového řízení, jež se týkalo služeb pomoci s údržbou, podporou a rozvojem informačního systému, a o zadání zakázky jinému uchazeči, podaný na základě článků 225 ES a 230 ES, a zadruhé návrh na náhradu škody, podaný na základě článků 225 ES, 235 ES a 288 ES.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské investiční banky (EIB) o odmítnutí nabídky předložené společností Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v rámci nabídkového řízení 2007/S 176 215155, jež se týkalo služeb „[p]omoci s údržbou, podporou a rozvojem hlavního řídicího systému půjček (Serapis)“, a o zadání zakázky společnosti Sybase BVBA se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropské investiční bance se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc F-1/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 25. listopadu 2009 — Putterie-De-Beukelaer v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povyšování — Atestační řízení — Vyhodnocení potenciálu )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/76

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 25. listopadu 2009 — Putterie-De-Beukelaer v. Komise
   (Věc F-1/09) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Atestační řízení - Vyhodnocení potenciálu“)
   2010/C 24/142
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí o nepřipuštění žalobkyně do atestačního řízení za rok 2007

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Françoise Putterie-De-Beukelaer ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009, s. 53..


title: Věc T-854/16: Žaloba podaná dne 5. prosince 2016 – Barata v. Parlament

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/44

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2016 – Barata v. Parlament
   (Věc T-854/16)
   (2017/C 038/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Joao Miguel Barata (Evere, Belgie) (zástupci: G. Pandey, D. Rovetta, advokáti, a J. Grayston, solicitor)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v případě potřeby předběžně prohlásil článek 90 služebního řádu za neplatný a nepoužitelný v rámci tohoto řízení na základě článku 277 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               zrušil kolektivně napadené rozhodnutí, a sice rozhodnutí ředitelství pro rozvoj lidských zdrojů ze dne 29. ledna 2016 nezařadit jméno žalobce na seznam vybraných kandidátů, jakož i rozhodnutí ze dne 25. srpna 2016, kterým byla zamítnuta stížnost podle článku 90 služebního řádu;

               —

               zrušil interní oznámení o výběrovém řízení 2015/023 šířené mezi zaměstnanci dne 18. září 2015;

               —

               zrušil v celém rozsahu návrh seznamu úředníků vybraných k účasti ve výše uvedeném vzdělávacím programu;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů, vycházejících z porušení služebního řádu, podstatných formálních náležitostí, jakož i porušení unijních smluv a obecných zásad unijního práva:

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady účinné soudní ochrany, porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i neplatnosti a nepoužitelnosti článku 90 služebního řádu na základě článku 277 Smlouvy o fungování Evropské unie.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti řádné a dobré správy.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásad proporcionality a zákazu diskriminace.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení legitimního očekávání žalobce a zásady rovnosti.


title: Věc C-465/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. října 2012 Plamenem Simovem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 13. září 2012 ve věci T-271/12, Plamen Simov v. Evropská komise a Bulharská republika

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/55

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. října 2012 Plamenem Simovem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 13. září 2012 ve věci T-271/12, Plamen Simov v. Evropská komise a Bulharská republika
   (Věc C-465/12 P)
   2013/C 225/103
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Plamen Simov

      Další účastnice řízení: Evropská komise a Bulharská republika
   Soudní dvůr (šestý senát) prohlásil usnesením ze dne 21. března 2013 kasační opravný prostředek za zjevně nepřípustný.


title: Věc T-515/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2014 Christodoulos Alexandrou proti rozsudku vydanému dne 14. května 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-34/13, Alexandrou v. Komise

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/56

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2014 Christodoulos Alexandrou proti rozsudku vydanému dne 14. května 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-34/13, Alexandrou v. Komise
   (Věc T-515/14 P)
   2014/C 292/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christodoulos Alexandrou (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: R. Duta, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl předkládanému odvolání v této podobě a co do věcného základu prohlásil kasační opravný prostředek za podložený a důvodný;

               —

               na základě uvedených důvodů změnil či zrušil napadený rozsudek;

               —

               v případě potřeby vrátil věc Soudu pro veřejnou službu Evropské unie, aby rozhodl v souladu s rozsudkem, jež má být vydán;

               —

               uložil odpůrkyni náhradu veškerých nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku spočívá v nedostatečném odůvodnění napadeného rozhodnutí souvisejícím konkrétně s tím, že Komise odmítla vyhovět žádosti navrhovatele o zpřístupnění sedmi otázek, na které údajně nesprávně odpověděl.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku spočívá v porušení práva na účinný prostředek nápravy, jelikož navrhovatel neměl bez možnosti přístupu k dotčeným otázkám účinné prostředky nápravy proti zamítavému rozhodnutí vůči jeho osobě.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku spočívá v tom, že Soud pro veřejnou službu opomněl uplatnit čl. 44 odst. 2 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.


title: Věc C-145/11: Žaloba podaná dne 25. března 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/12

         Žaloba podaná dne 25. března 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-145/11)
   2011/C 160/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Šimerdová a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Francouzská republika zamítla dvě žádosti o registraci veterinárních léčivých přípravků CT-Line 15 % Premix a CT-Line 15 % Oral Poder v rámci decentralizovaného postupu stanoveného směrnicí 2001/82/ES o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 32 a 33 této směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V této žalobě Komise tvrdí, že výše uvedená směrnice 2001/82/ES neumožňuje členskému státu, aby v rámci decentralizovaného postupu provedl právní a vědecké hodnocení žádosti o registraci. Fáze validace podle Komise slouží pouze k ověření toho, zda registrační dokumentace je totožná ve všech členských státech, zda je úplná a zda zahrnuje seznam členských států, jichž se žádost týká, v souladu s podmínkami uvedenými v čl. 32 odst. 1 směrnice. Žalobkyně tak vytýká žalované, že zamítla žádosti o registraci s odvoláním se zejména na důvody týkající se složení léčivých přípravků a jejich farmaceutické podoby, údajné neslučitelnosti s vnitrostátním právem a případným nebezpečím pro zdraví veřejnosti.
   Komise také uvádí, že ve fázi validace mají členské státy, jichž se žádost o registraci týká, povinnost schválit zprávu o hodnocení předloženou referenčním členským státem, ledaže uplatní případné závažné riziko pro zdraví lidí nebo zvířat nebo pro životní prostředí v souladu s článkem 33 směrnice. Francouzské orgány však podle tohoto článku nepostupovaly.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 3).


title: Věc C-406/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Anglie a Wales) dne 11. srpna 2010 — SAS Institute Inc. v. World Programming Ltd

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Anglie a Wales) dne 11. srpna 2010 — SAS Institute Inc. v. World Programming Ltd
   (Věc C-406/10)
   ()
   2010/C 346/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: SAS Institute Inc.

      Žalovaná: World Programming Ltd

      Předběžné otázky

   A.
         K výkladu směrnice Rady 91/250/EHS ze dne 14. května 1991 o právní ochraně počítačových programů

       (1)

         a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/24/ES ze dne 23. dubna 2009 (kodifikované znění)

       (2):

               1)

               Jestliže je počítačový program (dále jen „první program“) chráněn autorským právem jako literární dílo, je třeba čl. 1 odst. 2 vykládat tak, že o porušení autorského práva k prvnímu programu se nejedná v případě, že konkurent nositele autorského práva bez přístupu ke zdrojovému kódu prvního programu, přímo či prostřednictvím takového postupu jako je rozklad předmětového kódu, vytvoří jiný program (dále jen „druhý program“), který kopíruje funkce prvního programu?

               2)

               Má na odpověď na první otázku vliv některá z těchto skutečností:

                           a)

                           povaha nebo rozsah funkčnosti prvního programu;

                           b)

                           povaha nebo rozsah odbornosti, úsudku a práce, které byly vynaloženy autorem prvního programu při vytváření funkčnosti prvního programu;

                           c)

                           míra podrobnosti, v jaké byla funkčnost prvního programu zkopírována do druhého programu;

                           d)

                           pokud zdrojový kód druhého programu rozmnožuje aspekty zdrojového kódu prvního programu v rozsahu, který překračuje to, co bylo zcela nutné za účelem dosažení stejné funkčnosti jako má první program?

               3)

               Vykládá-li a provádí-li první program aplikační programy napsané uživateli prvního programu v programovacím jazyce vytvořeném autorem prvního programu, který zahrnuje klíčová slova vytvořená nebo zvolená autorem prvního programu a skladbu vytvořenou autorem prvního programu, je třeba čl. 1 odst. 2 vykládat tak, že o porušení autorského práva k prvnímu programu se nejedná v případě, že druhý program je napsán tak, že vykládá a provádí takovéto aplikační programy za použití stejných klíčových slov a stejné skladby?

               4)

               Čte-li první program datové soubory a zapisuje-li do těchto souborů v určitém formátu vytvořeném autorem prvního programu, je čl. 1 odst. 2 třeba vykládat tak, že o porušení autorského práva k prvnímu programu se nejedná v případě, že je druhý program napsán tak, že čte datové soubory a zapisuje data do těchto souborů ve stejném formátu?

               5)

               Má na otázky 1, 3 a 4 vliv, pokud autor druhého programu tento program vytvořil:

                           a)

                           na základě zkoumání, studování a zkoušení funkčnosti prvního programu nebo

                           b)

                           na základě čtení příručky vytvořené a zveřejněné autorem prvního programu, která popisuje funkce prvního programu (dále jen „příručka“) nebo

                           c)

                           na základě a) i b)?

               6)

               Má-li subjekt právo používat rozmnoženinu prvního programu na základě licence, je třeba čl. 5 odst. 3 vykládat tak, že držitel licence je oprávněn bez povolení nositele autorského práva načítat program, provozovat ho a ukládat do paměti za účelem zkoumání, zkoušení nebo studování funkčnosti prvního programu, aby zjistil myšlenky a zásady, na kterých je založen kterýkoliv z prvků programu, pokud licence opravňuje držitele licence k načítání a provozu prvního počítačového programu, jakož i jeho ukládání do paměti při jeho používání za určitým účelem povoleným licencí, avšak úkony za účelem zkoumání, studování nebo zkoušení prvního programu překračují rozsah účelu, který je licencí povolen?

               7)

               Je třeba čl. 5 odst. 3 vykládat tak, že zkoumání, zkoušení nebo studování funkčnosti prvního programu je třeba považovat za úkony prováděné za účelem zjištění myšlenek a zásad, na kterých je založen kterýkoliv z prvků prvního programu, pokud jsou tyto úkony prováděny:

                           a)

                           ke zjištění způsobu, jakým první program funguje, obzvláště podrobností, které nejsou popsány v příručce, za účelem napsání druhého programu způsobem uvedeným v první otázce výše;

                           b)

                           ke zjištění, jak první program vykládá a provádí příkazy napsané v programovacím jazyce, který program vykládá a provádí (viz třetí otázka výše);

                           c)

                           ke zjištění formátů datových souborů, které jsou napsány či čteny prvním programem (viz čtvrtá otázka výše);

                           d)

                           ke srovnání výkonu druhého programu s prvním programem za účelem zjištění důvodů, proč se jejich výkon liší, a zlepšení výkonu druhého programu;

                           e)

                           k provádění souběžných zkoušek prvního a druhého programu za účelem srovnání jejich výstupů v průběhu vyvíjení druhého programu, zvláště provozováním stejných zkušebních skriptů prostřednictvím prvního i druhého programu;

                           f)

                           ke zjištění výstupu logovacího souboru vytvořeného prvním programem za účelem vytvoření logovacího souboru, který je z hlediska vzhledu totožný či podobný;

                           g)

                           k zajištění, aby první program poskytoval výstupní data (konkrétně data, která přiřazují poštovní směrovací čísla ke státům Spojených států amerických) za účelem zjištění, zda odpovídají oficiálním databázím takových dat a pokud neodpovídají, k naprogramování druhého programu tak, aby reagoval na stejná vstupní data stejným způsobem jako první program.

         B.
         K výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti

       (3):

               8)

               Je-li příručka chráněna autorským právem k literárnímu dílu, je třeba čl. 2 písm. a) vykládat tak, že o porušení autorského práva k příručce se jedná v případě, že autor druhého programu rozmnožuje či podstatně rozmnožuje v druhém programu jakýkoliv z následujících prvků popsaných v příručce:

                           a)

                           výběr statistických operací, které byly provedeny v prvním programu;

                           b)

                           matematické vzorce použité v příručce k popisu těchto operací;

                           c)

                           konkrétní příkazy či kombinace příkazů, kterými lze tyto operace vyvolat;

                           d)

                           volby, které autor prvního programu poskytl ve vztahu k jednotlivým příkazům;

                           e)

                           klíčová slova a skladbu, které rozpoznává první program;

                           f)

                           implicitní hodnoty, které se autor prvního programu rozhodl použít v případě, že konkrétní příkaz či volba nebudou uživatelem stanoveny;

                           g)

                           počet opakování, která první program za určitých okolností provede?

               9)

               Je třeba čl. 2 písm. a) vykládat tak, že o porušení autorského práva k příručce se jedná v případě, že autor druhého programu rozmnoží nebo podstatně rozmnoží v příručce, jež popisuje druhý program, klíčová slova a skladbu, které rozpoznává první program?

      (1)  Úř. věst. L 122, s. 42; Zvl. vyd. 17/01, s. 114

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/24/ES ze dne 23. dubna 2009 o právní ochraně počítačových programů (kodifikované znění) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 111, s. 16.

      (3)  Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 28. ledna 2015 ve věci E-13/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení – směrnice 2004/113/ES, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování)

text:
               18.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/7

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 28. ledna 2015
   ve věci E-13/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení – směrnice 2004/113/ES, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování)
   (2015/C 201/07)
   Ve věci E-13/14, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 21c přílohy XVIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 147/2009 ze dne 4. prosince 2009, a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 28. ledna 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že nepřijetím ve stanovené lhůtě opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 21c přílohy XVIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 147/2009 ze dne 4. prosince 2009, nesplnil Island své povinnosti podle aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               ukládá Islandu uhradit náklady tohoto řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  15. listopadu 2005  ve věci C-320/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Články 28 ES až 30 ES — Volný pohyb zboží — Články 1 a 3 nařízení (EHS) č. 881/92 — Články 1 a 6 nařízení (EHS) č. 3118/93 — Přeprava — Sektorový zákaz provozu nákladních vozidel o hmotnosti vyšší než 7,5 tuny přepravujících určité zboží — Kvalita ovzduší — Ochrana zdraví a životního prostředí — Zásada proporcionality)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 15. listopadu 2005
   ve věci C-320/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES až 30 ES - Volný pohyb zboží - Články 1 a 3 nařízení (EHS) č. 881/92 - Články 1 a 6 nařízení (EHS) č. 3118/93 - Přeprava - Sektorový zákaz provozu nákladních vozidel o hmotnosti vyšší než 7,5 tuny přepravujících určité zboží - Kvalita ovzduší - Ochrana zdraví a životního prostředí - Zásada proporcionality)
   (2006/C 36/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-320/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 24. července 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: C. Schmidt, W. Wils a G. Braun), podporovaná: Spolkovou republikou Německo (zmocněnci: W.-D. Plessing a A. Tiemann, ve spolupráci s T. Lübbigem, Rechtsanwalt), Italskou republikou (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s G. De Bellisem, avvocato dello Stato), Nizozemským královstvím (zmocněnkyně: H. G. Sevenster) proti Rakouské republice (zmocněnci: E. Riedl a H. Dossi), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a K. Schiemann, předsedové senátů, R. Schintgen (zpravodaj), J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis a A. Borg Barthet, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 15. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že v návaznosti na přijetí nařízení zemského hejtmana spolkové země Tyrolsko ze dne 27. května 2003, kterým se omezuje přeprava na dálnici A 12 v údolí Innu (sektorový zákaz provozu) [Verordnung des Landeshauptmanns von Tirol, mit der auf der A 12 Inntalautobahn verkehrsbeschränkende Maßnahmen erlassen werden (sektorales Fahrverbot)], zakázala nákladním vozidlům o hmotnosti vyšší než 7,5 tuny přepravujícím určité zboží provoz na úseku dálnice A 12 v údolí Innu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES a 29 ES .

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Spolková republika Německo, Italská republika a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 20.9.2003


title: Věc C-16/06 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2008 – Les Éditions Albert René SARL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Orange A/S ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Články 8 a 63 — Slovní ochranná známka MOBILIX — Námitky majitele slovní ochranné známky Společenství a národní slovní ochranné známky OBELIX — Částečné zamítnutí námitek — Reformatio in peius — Takzvaná teorie neutralizace — Změna předmětu řízení — Dokumenty přiložené jako nový důkaz k žalobě podané k Soudu )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2008 – Les Éditions Albert René SARL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Orange A/S
   (Věc C-16/06 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Články 8 a 63 - Slovní ochranná známka MOBILIX - Námitky majitele slovní ochranné známky Společenství a národní slovní ochranné známky OBELIX - Částečné zamítnutí námitek - Reformatio in peius - Takzvaná teorie ‚neutralizace‘ - Změna předmětu řízení - Dokumenty přiložené jako nový důkaz k žalobě podané k Soudu“)
   (2009/C 44/03)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Les Éditions Albert René SARL (zástupce: J. Pagenberg, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Orange A/S (zástupce: J. Balling, advokát)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 27. října 2005, Editions Albert René v. OHIM a Orange (MOBILIX) (T-336/03), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelem národní slovní ochranné známky a slovní ochranné známky Společenství „OBELIX“ pro některé výrobky a služby zařazené mezi jinými do tříd 9, 16, 28, 35, 41 a 42 proti rozhodnutí R 559/2002-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 14. července 2003 částečně zamítajícímu odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, které zamítá námitku podanou proti přihlášce slovní ochranné známky „MOBILIX“ pro některé výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 37, 38 a 42
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Les Éditions Albert René Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


title: Věc T-414/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. března 2008 – Combescot v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Nepřípustnost žaloby podané k Soudu pro veřejnou službu — Lhůta pro podání žaloby )

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. března 2008 – Combescot v. Komise
   (Věc T-414/06) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Nepřípustnost žaloby podané k Soudu pro veřejnou službu - Lhůta pro podání žaloby“)
   (2008/C 92/54)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe Combescot (Popayán, Kolumbie) (zástupci: A. Maritati a V. Messa, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a M. Velardo, zmocněnci, ve spolupráci s S. Corongiem, advokátem)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 19. října 2006 ve věci Combescot v. Komise (F-114/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku
   Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Philippe Combescot ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-388/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. srpna 2010 Félixem Muñozem Arraizou proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. června 2010 ve věci T-138/09, Félix Muñoz Arraiza v. OHIM a Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. srpna 2010 Félixem Muñozem Arraizou proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. června 2010 ve věci T-138/09, Félix Muñoz Arraiza v. OHIM a Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja
   (Věc C-388/10 P)
   ()
   2010/C 301/09
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Félix Muñoz Arraiza (zástupci: J. Grimau Muñoz a J. Villamor Muguerza, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozhodnutí pátého senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 9. června 2010 ve věci T-138/09 na základě toho, že namítané ochranné známky jsou plně slučitelné s přihláškou ochranné známy Společenství č. 4 121 621„Riojavina“

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               A.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009 (1) o ochranné známce Společenství (dále jen NOZS). Dělí se na dvě části:

                           —

                           Zkreslení skutkového stavu, zkreslení seznamu výrobků služeb skutečně označených v přihlášce ochranné známky a porušení rozsudku Soudního dvora ze dne 29. září 1998, Canon, C-39/97 (2), Úřední věstník OHIM 12/98, s. 1419, bod 23, ve spojení s rozsudky Soudního dvora ze dne 9. prosince 1981, věc C-193/80, a ze dne 15. října 1985, věc C-281/83.
                           V rámci této části žalobního důvodu žalobce tvrdí, že Tribunál omezil seznam výrobků skutečně uvedený v přihlášce ochranné známky tím, že omezil obecnou kategorii „ocet“ na „vinný ocet“, a to na základě dvou důvodů: první spočívá v tom, že přihlédl k definici pojmu ocet stanovené právními předpisy, která je nepřímá, prostřednictvím odkazu a národní, podle prvního dodatečného ustanovení španělského Ley 24/2003 de la Viña y el Vino, na úkor definice stanovené právními předpisy, která je přímá a vychází z práva Společenství, která byla stanovena rozsudky Soudního dvora ze dne 9. prosince 1981, věc C-193/80, a ze dne 15. října 1985, věc C-281/83. V uvedených rozsudcích se jednoznačně stanoví, že právo Společenství definuje ocet jako druhový pojem zcela nezávisle na tom, jestli je získáván z vína. Druhý argument, který Tribunál používá, aby postavil ocet na roveň vinnému octu, spočívá v tvrzení, že podniky vyrábějící víno obvykle vyrábějí vinný ocet, což je argumentace v kruhu, protože takové tvrzení je samo založeno na připodobnění kategorie „víno“ a „vinný ocet“. Krom toho v rozsudcích C-193/80 a C-281/83 je druhová povaha octu spojena s územím, které je relevantní pro provedení srovnání v rámci analýzy nebezpečí záměny. Naproti tomu Tribunál relevantní území zkresluje, když tvrdí, že nejběžněji vyráběným a konzumovaným octem na světě je vinný ocet, přičemž relevantním územím je území Evropské unie.

                           —

                           Nedodržení procesních pravidel týkajících se hodnocení důkazů a důkazního břemene podle rozsudků Soudního dvora ze dne 14. září 1999, věc C-375/97 (3), a ze dne 4. května 1999, spojené věci C-108/97 a C-109/97 (4).
                           V rámci této části žalobce Tribunálu vytýká, že provedl srovnání označení na základě neověřeného předpokladu proslulosti nebo vysoké rozlišovací způsobilosti ochranné známky „Rioja“.

               B.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení, per analogiam, článku 43 NOZS 40/94 (5), nyní čl. 42 NOZS 207/2009.
               Žalobce Tribunálu vytýká, že na základě prohlášení o budoucím užívání přihlašované ochranné známky omezil skutečně uvedený seznam výrobků a služeb, což je podle čl. 42 odst. 2 NOZS možné pouze u ochranných známek zapsaných nejméně po dobu pěti let a s výhradou předchozího prokázání užívání na žádost majitele napadené ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 78, s. 1

      (2)  Recueil s. I-5507

      (3)  Recueil s. I-5421.

      (4)  Recueil s. I-2779.

      (5)  Úř. věst 1994 L 11, s. 1.


title: Věc C-36/08: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 93/16/EHS — Specifické vzdělání požadované pro výkon činností všeobecného lékaře — Nesprávné provedení )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/12

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-36/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/16/EHS - Specifické vzdělání požadované pro výkon činností všeobecného lékaře - Nesprávné provedení“)
   (2008/C 301/23)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 30, 31 a 36 směrnice Rady 93/16/EHS ze dne 5. dubna 1993 o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci (Úř. věst. L 165, s. 1; Zvl. vyd. 06/02, s. 86) – Specifické vzdělání požadované pro výkon činností všeobecného lékaře
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že přijala a ponechala v platnosti taková pravidla, jako jsou pravidla čl. 29 odst. d.1 a d.2 zákona 3209/2003, která nejsou v souladu s články 30, 31 a 36 směrnice Rady 93/16/EHS ze dne 5. dubna 1993 o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě uvedených článků 30, 31 a 36.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-37/10 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2012 — De Nicola v. EIB ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Hodnocení — Povýšení — Hodnotící a povyšovací období 2006 — Rozhodnutí odvolacího senátu — Rozsah kontroly — Zdravotní pojištění — Zamítnutí úhrady léčebných výdajů — Návrh na náhradu škody“ )

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2012 — De Nicola v. EIB
   (Věc T-37/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Povýšení - Hodnotící a povyšovací období 2006 - Rozhodnutí odvolacího senátu - Rozsah kontroly - Zdravotní pojištění - Zamítnutí úhrady léčebných výdajů - Návrh na náhradu škody)
   2012/C 165/29
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (zástupci: G. Nuvoli a F. Martin, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009, De Nicola v. EIB (F-55/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009, De Nicola v. EIB (F-55/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá, zaprvé, návrhová žádání Carla De Nicola směřující ke zrušení rozhodnutí odvolacího senátu Evropské investiční banky (EIB), zadruhé, jeho návrhová žádání směřující ke zrušení rozhodnutí zamítajícího jeho povýšení za povyšovací období 2006, jakož i všechny akty, které souvisí, následují či předcházejí tomuto rozhodnutí, a zatřetí jeho návrhová žádání směřující k uznání odpovědnosti EIB z důvodu psychického obtěžování, kterého se ve vztahu k němu dopustila, a směřující k náhradě škod dovolávaných z tohoto důvodu.

               2)

               Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-94/08: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Zaměstnání kapitána a prvního důstojníka — Ustanovení o státní příslušnosti)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-94/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Zaměstnání kapitána a prvního důstojníka - Ustanovení o státní příslušnosti)
   (2009/C 6/15)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a L. Lozano Palacios, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: B. Plaza Cruz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 39 ES – Požadavek španělské státní příslušnosti pro výkon zaměstnání kapitána a prvního důstojníka na určitých lodích plavících se pod španělskou vlajkou – Neslučitelnost s právem Společenství
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ve své právní úpravě ponechalo požadavek španělské státní příslušnosti pro výkon zaměstnání kapitána a prvního důstojníka na všech lodích plavících se pod španělskou vlajkou, které nejsou obchodními loděmi, jejich tonáž nepřesahuje 100 tun, přepravují náklad nebo méně než 100 cestujících, a plaví se výhradně mezi přístavy nebo body nacházejícími se v zónách, v nichž Španělsko uplatňuje suverenitu, vykonává svrchovaná práva a soudní pravomoc, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 39 ES.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


               20.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/65

         Žádost o stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Oslo tingrett dne 26. listopadu 2007 ve věci L'Oréal Norge AS v. Smart Club Norge AS
   (Věc E-10/07)
   (2008/C 74/15)
   Dopisem ze dne 26. listopadu 2007, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 29. listopadu 2007, požádal Oslo tingrett (okresní soud Oslo) Soudní dvůr ESVO ve věci Norge AS v. Smart Club Norge AS o stanovisko k následujícím otázkám:

               1)

               Má být čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 89/104/EHS chápán tak, že majitel ochranné známky má právo zabránit dovozům ze třetích zemí mimo EHS, pokud k těmto dovozům dochází bez souhlasu majitele ochranné známky?

               2)

               Má být čl. 7 odst. 1 směrnice 89/104/EHS chápán tak, že mezinárodní vyčerpání práv je povoleno?