title: Věc C-906/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – trestní řízení proti FO („Řízení o předběžné otázce – Silniční doprava – Harmonizace některých předpisů v sociální oblasti – Nařízení (ES) č. 561/2006 – Článek 3 písm. a) – Nepoužitelnost nařízení na silniční dopravu vozidly vyhrazenými pro přepravu cestujících v linkové dopravě, jestliže délka tratě této linky nepřesahuje 50 km – Vozidlo používané v obou režimech – Článek 19 odst. 2 – Extrateritoriální sankce – Protiprávní jednání zjištěné na území jednoho členského státu, ke kterému došlo na území jiného členského státu – Zásada legality trestných činů a trestů – Nařízení (EHS) č. 3821/85 – Záznamové zařízení v silniční dopravě – Článek 15 odst. 2 – Povinnost vložit kartu řidiče – Článek 15 odst. 7 – Povinnost předložit kartu řidiče na žádost kontrolora – Nevložení karty řidiče do záznamového zařízení během několika z 28 dnů předcházejících kontrole“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/10

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – trestní řízení proti FO
      (Věc C-906/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Silniční doprava - Harmonizace některých předpisů v sociální oblasti - Nařízení (ES) č. 561/2006 - Článek 3 písm. a) - Nepoužitelnost nařízení na silniční dopravu vozidly vyhrazenými pro přepravu cestujících v linkové dopravě, jestliže délka tratě této linky nepřesahuje 50 km - Vozidlo používané v obou režimech - Článek 19 odst. 2 - Extrateritoriální sankce - Protiprávní jednání zjištěné na území jednoho členského státu, ke kterému došlo na území jiného členského státu - Zásada legality trestných činů a trestů - Nařízení (EHS) č. 3821/85 - Záznamové zařízení v silniční dopravě - Článek 15 odst. 2 - Povinnost vložit kartu řidiče - Článek 15 odst. 7 - Povinnost předložit kartu řidiče na žádost kontrolora - Nevložení karty řidiče do záznamového zařízení během několika z 28 dnů předcházejících kontrole“)
      (2021/C 462/09)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastník původního trestního řízení

      FO

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 musí být vykládán v tom smyslu, že řidič, který uskutečňuje silniční dopravu spadající do působnosti tohoto nařízení, je povinen předložit v souladu s čl. 15 odst. 2, 3 a 7 nařízení Rady (ES) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě ve znění nařízení č. 561/2006 na žádost kontrolora kartu řidiče, záznamové listy a veškeré informace za dobu odpovídající dni kontroly a 28 předchozím dnům i tehdy, pokud během tohoto období používal totéž vozidlo rovněž k přepravě cestujících linkovou dopravou, jejíž délka tratě nepřesahuje 50 km.

                  2)

                  Článek 19 odst. 2 nařízení č. 561/2006 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné orgány členského státu mohly uložit řidiči vozidla nebo dopravci sankci za porušení nařízení č. 3821/85 ve znění nařízení č. 561/2006, ke kterému došlo na území jiného členského státu nebo třetí země, avšak bylo zjištěno na jeho území a za něž dosud nebyla uložena sankce.

         (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2020.


title: Věc C-927/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“ („Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Směrnice 2014/24/EU – Článek 58 odst. 3 a 4 – Článek 60 odst. 3 a 4 – Příloha XII – Průběh zadávacích řízení – Výběr účastníků – Kvalifikační kritéria pro výběr – Způsoby dokládání – Ekonomická a finanční situace hospodářských subjektů – Možnost vedoucího partnera dočasného sdružení podniků dovolávat se příjmů dosažených v rámci dřívější veřejné zakázky spadající do téže oblasti jako veřejná zakázka dotčená v původním řízení, a to i tehdy, když sám nevykonával činnost spadající do oblasti dotčené veřejnou zakázkou dotčenou ve věci v původním řízení – Technická a odborná způsobilost hospodářských subjektů – Taxativnost výčtu způsobů dokládání připuštěných směrnicí – Článek 57 odst. 4 písm. h) a odst. 6 a 7 – Zadávaní veřejných zakázek na služby – Fakultativní důvody pro vyloučení z účasti v zadávacím řízení – Zápis na seznam hospodářských subjektů vyloučených ze zadávacího řízení – Solidarita mezi členy dočasného sdružení podniků – Osobní povaha sankce – Článek 21 – Ochrana důvěrnosti informací předaných hospodářským subjektem veřejnému zadavateli – Směrnice (EU) 2016/943 – Článek 9 – Důvěrnost – Ochrana obchodního tajemství – Použitelnost na zadávací řízení – Směrnice 89/665/EHS – Článek 1 – Právo na účinnou právní ochranu“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/11

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“
      (Věc C-927/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2014/24/EU - Článek 58 odst. 3 a 4 - Článek 60 odst. 3 a 4 - Příloha XII - Průběh zadávacích řízení - Výběr účastníků - Kvalifikační kritéria pro výběr - Způsoby dokládání - Ekonomická a finanční situace hospodářských subjektů - Možnost vedoucího partnera dočasného sdružení podniků dovolávat se příjmů dosažených v rámci dřívější veřejné zakázky spadající do téže oblasti jako veřejná zakázka dotčená v původním řízení, a to i tehdy, když sám nevykonával činnost spadající do oblasti dotčené veřejnou zakázkou dotčenou ve věci v původním řízení - Technická a odborná způsobilost hospodářských subjektů - Taxativnost výčtu způsobů dokládání připuštěných směrnicí - Článek 57 odst. 4 písm. h) a odst. 6 a 7 - Zadávaní veřejných zakázek na služby - Fakultativní důvody pro vyloučení z účasti v zadávacím řízení - Zápis na seznam hospodářských subjektů vyloučených ze zadávacího řízení - Solidarita mezi členy dočasného sdružení podniků - Osobní povaha sankce - Článek 21 - Ochrana důvěrnosti informací předaných hospodářským subjektem veřejnému zadavateli - Směrnice (EU) 2016/943 - Článek 9 - Důvěrnost - Ochrana obchodního tajemství - Použitelnost na zadávací řízení - Směrnice 89/665/EHS - Článek 1 - Právo na účinnou právní ochranu“)
      (2021/C 462/10)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastnice původního řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“

         za účasti:„Ecoservice Klaipėda“ UAB, „Klaipėdos autobusų parkas“ UAB, „Parsekas“ UAB, „Klaipėdos transportas“ UAB

         Výrok

                  1)

                  Článek 58 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost hospodářských subjektů doložit, že dosahují určitého průměrného ročního obratu v oblasti činnosti, které se týká dotčená veřejná zakázka, představuje kritérium pro výběr týkající se ekonomické a finanční situace těchto hospodářských subjektů ve smyslu odstavce 3 tohoto ustanovení.

                  2)

                  Článek 58 odst. 3 ve spojení s čl. 60 odst. 3 směrnice 2014/24 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy veřejný zadavatel od hospodářských subjektů požadoval, aby dosahovaly určitého minimálního obratu v oblasti, které se týká dotčená veřejná zakázka, se hospodářský subjekt může pro účely doložení své ekonomické a finanční situace dovolávat příjmů dosažených dočasnou skupinou podniků, jejímž byl členem, jen tehdy, pokud v rámci určité veřejné zakázky skutečně přispíval k výkonu činnosti této skupiny, která je obdobná činnosti dotčené veřejnou zakázkou, pro účely které hodlá uvedený subjekt doložit svou ekonomickou a finanční situaci.

                  3)

                  Článek 58 odst. 4 a články 42 a 70 směrnice 2014/24 musí být vykládány v tom smyslu, že se na technický požadavek obsažený ve výzvě k podávání nabídek mohou uplatnit současně.

                  4)

                  Článek 1 odst. 1 čtvrtý pododstavec, čl. 1 odst. 3 a 5 a čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014, musí být vykládány v tom smyslu, že rozhodnutí veřejného zadavatele nesdělit hospodářskému subjektu informace obsažené v přihlášce nebo v nabídce jiného hospodářského subjektu a považované za důvěrné je přezkoumatelným aktem a v případě, že členský stát, na jehož území probíhá zadávací řízení na dotčenou veřejnou zakázku, stanovil, že každá osoba, která hodlá napadnout rozhodnutí veřejného zadavatele, musí před podáním žaloby nejprve podat návrh na správní přezkum, může tento členský stát také stanovit, že žalobě proti tomuto rozhodnutí o odepření přístupu musí takový předchozí správní přezkum předcházet.

                  5)

                  Článek 1 odst. 1 čtvrtý pododstavec a čl. 1 odst. 3 a 5 směrnice 89/665, ve znění směrnice 2014/23, jakož i článek 21 směrnice 2014/24 ve spojení s obecnou zásadou unijního práva na řádnou správu musí být vykládány v tom smyslu, že veřejný zadavatel, jenž byl hospodářským subjektem požádán o sdělení informací považovaných za důvěrné a obsažených v nabídce konkurenta, kterému byla veřejná zakázka zadána, nesmí sdělit tyto informace, jestliže by jejich předání vedlo k porušení pravidel unijního práva týkajících se ochrany důvěrných informací, a to ani tehdy, když je žádost hospodářského subjektu podána v rámci návrhu tohoto subjektu na přezkum legality způsobu, jakým veřejný zadavatel posoudil nabídku konkurenta. Než veřejný zadavatel odmítne poskytnout takové informace nebo než po takovém odmítnutí zamítne návrh hospodářského subjektu na správní přezkum legality posouzení nabídky dotčeného konkurenta, má povinnost poměřit právo žadatele na řádnou správu s právem konkurenta na ochranu svých důvěrných informací, aby tak jeho rozhodnutí o zamítnutí žádosti nebo návrhu na správní přezkum bylo odůvodněno a aby právo neúspěšného uchazeče na účinný přezkum nebylo zbaveno užitečného účinku.

                  6)

                  Článek 1 odst. 1 čtvrtý pododstavec a čl. 1 odst. 3 a 5 směrnice 89/665, ve znění směrnice 2014/23, jakož i čl. 21 směrnice 2014/24 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že příslušný vnitrostátní soud, k němuž byla podána žaloba proti rozhodnutí veřejného zadavatele nesdělit hospodářskému subjektu informace považované za důvěrné a obsažené v dokumentaci předané konkurentem, kterému byla veřejná zakázka zadána, nebo žaloba proti rozhodnutí veřejného zadavatele, kterým byl zamítnut návrh na správní přezkum takového zamítavého rozhodnutí, má povinnost poměřit právo žadatele na účinnou právní ochranu s právem jeho konkurenta na ochranu svých důvěrných informací a svého obchodního tajemství. Za tímto účelem musí tento soud, který musí nezbytně disponovat informacemi, včetně důvěrných informací a obchodního tajemství, potřebnými k tomu, aby mohl se vší znalostí věci rozhodnout o sdělitelnosti uvedených informací, provést přezkum všech relevantních skutkových a právních okolností. Musí mít rovněž možnost zrušit zamítavé rozhodnutí nebo rozhodnutí o zamítnutí návrhu na správní přezkum, jsou-li protiprávní, a případně vrátit věc veřejnému zadavateli, či dokonce přijmout sám nové rozhodnutí, pokud mu to jeho vnitrostátní právo dovoluje.

                  7)

                  Článek 57 odst. 4 směrnice 2014/24 musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní soud, jemuž byl předložen spor mezi hospodářským subjektem, který nebyl při zadávání veřejné zakázky úspěšný, a veřejným zadavatelem, se může odchýlit od způsobu, jakým veřejný zadavatel posoudil přípustnost jednání hospodářského subjektu, kterému byla veřejná zakázka zadána, a vyvodit z toho ve svém rozhodnutí veškeré nezbytné důsledky. Naproti tomu v souladu se zásadou rovnocennosti může takový soud uplatnit i bez návrhu právní důvod vycházející z nesprávného posouzení provedeného veřejným zadavatelem jen tehdy, když mu to dovoluje vnitrostátní právo.

                  8)

                  Článek 63 odst. 1 druhý pododstavec směrnice 2014/24 ve spojení s jejím čl. 57 odst. 4 a 6 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které lze v případě, kdy hospodářský subjekt, který je členem skupiny hospodářských subjektů a který závažným způsobem zkresloval poskytované informace potřebné k ověření neexistence důvodů pro vyloučení skupiny nebo splnění kvalifikačních kritérií pro výběr u skupiny, aniž jeho partneři o tomto zkreslování informací věděli, přijmout rozhodnutí o vyloučení ze všech řízení o zadání veřejných zakázek ve vztahu ke všem členům této skupiny.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-5/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V v. Vodafone GmbH („Řízení o předběžné otázce – Elektronické komunikace – Nařízení (EU) 2015/2120 – Článek 3 – Přístup k otevřenému internetu – Článek 3 odst. 1 – Práva koncových uživatelů – Článek 3 odst. 2 – Zákaz dohod a obchodních praktik omezujících výkon práv koncových uživatelů – Článek 3 odst. 3 – Povinnost rovného a nediskriminačního nakládání s provozem – Možnost zavádět opatření přiměřeného řízení provozu – Doplňková tarifní varianta zvaná ‚nulový tarif‘ – Omezení sdíleného internetového připojení“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/13

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V v. Vodafone GmbH
      (Věc C-5/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Elektronické komunikace - Nařízení (EU) 2015/2120 - Článek 3 - Přístup k otevřenému internetu - Článek 3 odst. 1 - Práva koncových uživatelů - Článek 3 odst. 2 - Zákaz dohod a obchodních praktik omezujících výkon práv koncových uživatelů - Článek 3 odst. 3 - Povinnost rovného a nediskriminačního nakládání s provozem - Možnost zavádět opatření přiměřeného řízení provozu - Doplňková tarifní varianta zvaná ‚nulový tarif‘ - Omezení sdíleného internetového připojení“)
      (2021/C 462/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V

         Žalovaná: Vodafone GmbH

         za přítomnosti: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Výrok

      Článek 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2120 ze dne 25. listopadu 2015, kterým se stanoví opatření týkající se přístupu k otevřenému internetu a mění směrnice 2002/22/ES o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací a nařízení (EU) č. 531/2012 o roamingu ve veřejných mobilních komunikačních sítích v Unii, musí být vykládán v tom smyslu, že omezení sdílení internetového připojení z důvodu aktivace tarifní varianty zvané „nulový tarif“ je neslučitelné s povinnostmi vyplývajícími z odstavce 3 tohoto článku.

         (1)  Úř. věst. C 137, 27.4.2020.


title: Věc C-18/20: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – XY („Řízení o předběžné otázce – Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Azylová politika – Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany – Směrnice 2013/32/EU – Článek 40 – Následná žádost – Nové skutečnosti nebo zjištění – Pojem – Okolnosti již existující před pravomocným skončením řízení, jehož předmětem je dřívější žádost o mezinárodní ochranu – Zásada překážky věci pravomocně rozsouzené – Zavinění žadatele“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/14

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – XY
      (Věc C-18/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví - Azylová politika - Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany - Směrnice 2013/32/EU - Článek 40 - Následná žádost - Nové skutečnosti nebo zjištění - Pojem - Okolnosti již existující před pravomocným skončením řízení, jehož předmětem je dřívější žádost o mezinárodní ochranu - Zásada překážky věci pravomocně rozsouzené - Zavinění žadatele“)
      (2021/C 462/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XY

         za přítomnosti: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Výrok

                  1)

                  Článek 40 odst. 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „nové skutečnosti nebo zjištění“, které „se objevily nebo byly žadatelem předloženy“ ve smyslu tohoto ustanovení, zahrnuje skutečnosti nebo zjištění, k nimž došlo po pravomocném skončení řízení, jehož předmětem byla dřívější žádost o mezinárodní ochranu, jakož i skutečnosti nebo zjištění, které existovaly již před skončením tohoto řízení, ale nebyly žadatelem předloženy.

                  2)

                  Článek 40 odst. 3 směrnice 2013/32 musí být vykládán v tom smyslu, že posouzení následné žádosti o mezinárodní ochranu po věcné stránce může být provedeno v rámci znovuotevření řízení, jehož předmětem byla první žádost, za předpokladu, že pravidla, která se použijí na toto znovuotevření, jsou v souladu s kapitolou II směrnice 2013/32 a podání této žádosti není podmíněno dodržením lhůt pod hrozbou promlčení.

                  3)

                  Článek 40 odst. 4 směrnice 2013/32 musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje členskému státu, který nepřijal zvláštní akty provádějící toto ustanovení, odmítnout na základě obecných pravidel vnitrostátního správního řízení posoudit po věcné stránce následnou žádost, pokud nové skutečnosti nebo zjištění uplatněné na podporu této žádosti existovaly během řízení, jehož předmětem byla dřívější žádost, a nebyly předloženy v rámci tohoto řízení zaviněním žadatele.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc C-22/20: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. září 2021 – Evropská komise v. Švédské království („Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 91/271/EHS – Články 4, 5, 10 a 15 – Čištění městských odpadních vod – Sekundární nebo rovnocenné čištění městských odpadních vod z aglomerací určitých velikostí – Čištění podle přísnějších požadavků před vypuštěním do citlivých oblastí – Článek 4 odst. 3 SEU – Ověřování údajů poskytnutých členskými státy – Povinnost loajální spolupráce“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/14

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. září 2021 – Evropská komise v. Švédské království
      (Věc C-22/20) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Články 4, 5, 10 a 15 - Čištění městských odpadních vod - Sekundární nebo rovnocenné čištění městských odpadních vod z aglomerací určitých velikostí - Čištění podle přísnějších požadavků před vypuštěním do citlivých oblastí - Článek 4 odst. 3 SEU - Ověřování údajů poskytnutých členskými státy - Povinnost loajální spolupráce“)
      (2021/C 462/13)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, C. Hermes, K. Simonsson a E. Ljung Rasmussen, zmocněnci)

         Žalovaný: Švédské království (zástupci: O. Simonsson, R. Shahsavan Eriksson, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, H. Shev a H. Eklinder, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Švédské království tím, že nezajistilo, aby odpadní vody z aglomerací Lycksele, Malå a Pajala byly před vypouštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění, nesplnilo povinnosti, které mu vyplývají z článku 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008, vykládaného ve spojení s článkem 10 směrnice 91/271, ve znění nařízení č. 1137/2008, a
                  tím, že Komisi neposkytlo během postupu před zahájením soudního řízení informace, které by potřebovala pro účely posouzení toho, zda čistírny odpadních vod aglomerací Habo a Töreboda splňovaly požadavky směrnice 91/271, ve znění nařízení č. 1137/2008, nesplnilo povinnosti, které mu vyplývají z čl. 4 odst. 3 SEU.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Evropská komise a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16.3.2020.


title: Spojené věci C-33/20, C-155/20 a C-187/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Ravensburg – Německo) – UK v. Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), RT, SV, BC v. Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, pobočka Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), JL, DT v. BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20) . („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Směrnice 2008/48/ES – Spotřebitelský úvěr – Článek 10 odst. 2 – Informace, které musí být povinně uvedeny ve smlouvě – Povinnost uvést ve smlouvě druh úvěru, dobu trvání úvěrové smlouvy, sazbu úroků z prodlení a mechanismus úpravy sazby úroků z prodlení platné v okamžiku uzavření úvěrové smlouvy – Změna sazby úroků z prodlení v závislosti na změně základní úrokové sazby stanovené centrální bankou členského státu – Odškodnění za předčasné splacení úvěru – Povinnost uvést způsob výpočtu změny sazby úroků z prodlení a odškodnění – Neexistence povinnosti uvést možnosti ukončení platnosti úvěrové smlouvy upravené ve vnitrostátním právu, avšak neupravené ve směrnici 2008/48 – Článek 14 odst. 1 – Právo na odstoupení od smlouvy vykonané spotřebitelem, které se opírá o absenci informace povinně uváděné podle čl. 10 odst. 2 – Opožděné provedení – Zákaz pro věřitele dovolávat se námitky zániku práv nebo zneužití práv“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/15

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Ravensburg – Německo) – UK v. Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), RT, SV, BC v. Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, pobočka Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), JL, DT v. BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20)
      (Spojené věci C-33/20, C-155/20 a C-187/20) (1).
      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 2008/48/ES - Spotřebitelský úvěr - Článek 10 odst. 2 - Informace, které musí být povinně uvedeny ve smlouvě - Povinnost uvést ve smlouvě druh úvěru, dobu trvání úvěrové smlouvy, sazbu úroků z prodlení a mechanismus úpravy sazby úroků z prodlení platné v okamžiku uzavření úvěrové smlouvy - Změna sazby úroků z prodlení v závislosti na změně základní úrokové sazby stanovené centrální bankou členského státu - Odškodnění za předčasné splacení úvěru - Povinnost uvést způsob výpočtu změny sazby úroků z prodlení a odškodnění - Neexistence povinnosti uvést možnosti ukončení platnosti úvěrové smlouvy upravené ve vnitrostátním právu, avšak neupravené ve směrnici 2008/48 - Článek 14 odst. 1 - Právo na odstoupení od smlouvy vykonané spotřebitelem, které se opírá o absenci informace povinně uváděné podle čl. 10 odst. 2 - Opožděné provedení - Zákaz pro věřitele dovolávat se námitky zániku práv nebo zneužití práv“)
      (2021/C 462/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Ravensburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: UK (C 33/20), RT, SV, BC (C-155/20), JL, DT (C-187/20)

         Žalované: Volkswagen Bank GmbH (C 33/20), Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, pobočka Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20)

         Výrok

                  1)

                  Článek 10 odst. 2 písm. a), c) a e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že, je-li tomu tak, úvěrová smlouva musí jasně a výstižně uvádět, že se jedná o „smlouvu o vázaném úvěru“ ve smyslu čl. 3 písm. n) této směrnice a že je tato smlouva uzavřena na dobu určitou.

                  2)

                  Článek 10 odst. 2 směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby „smlouva o vázaném úvěru“ ve smyslu čl. 3 písm. n) této směrnice, která slouží výhradně k financování smlouvy o dodání zboží a která stanoví, že částka úvěru je vyplacena prodejci tohoto zboží, uváděla, že spotřebitel je zproštěn povinnosti zaplatit kupní cenu ve výši vyplacené částky a že mu prodejce musí, pokud byla kupní cena uhrazena v plné výši, předat zakoupené zboží.

                  3)

                  Článek 10 odst. 2 písm. l) směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že úvěrová smlouva musí ve formě konkrétního procentního podílu uvádět sazbu úroků z prodlení platnou v okamžiku uzavření této smlouvy a musí konkrétně popsat mechanismus úpravy úrokové sazby z prodlení. V případě, že se strany dotčené úvěrové smlouvy dohodly, že sazba úroků z prodlení bude změněna v závislosti na změně základní úrokové sazby stanovené centrální bankou členského státu a zveřejněné v úředním věstníku, který je snadno dostupný, odkaz v této smlouvě na uvedenou základní úrokovou sazbu je dostatečný, pokud je ve zmíněné smlouvě uveden způsob výpočtu sazby úroků z prodlení v závislosti na základní úrokové sazbě. V tomto ohledu musí být splněny dvě podmínky. Na prvním místě prezentace tohoto způsobu výpočtu musí být snadno srozumitelná pro průměrného spotřebitele, který nemá odborné znalosti v oblasti financí, a musí mu umožnit vypočítat sazbu úroku z prodlení na základě informací poskytnutých v téže smlouvě. Na druhém místě četnost úprav uvedené základní úrokové sazby, která je určena vnitrostátními právními předpisy, musí být v dotčené úvěrové smlouvě rovněž uvedena.

                  4)

                  Článek 10 odst. 2 písm. r) směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že úvěrová smlouva musí pro účely výpočtu odškodnění hrazeného v případě předčasného splacení úvěru uvádět konkrétním a pro průměrného spotřebitele snadno srozumitelným způsobem postup výpočtu tohoto odškodnění tak, aby takový spotřebitel mohl určit částku odškodnění, která má být uhrazena v případě předčasného splacení úvěru na základě informací poskytnutých v této smlouvě.

                  5)

                  Článek 10 odst. 2 směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby úvěrová smlouva uváděla všechny situace, v nichž je právo stran úvěrové smlouvy na ukončení platnosti smlouvy uznáno nikoliv touto směrnicí, nýbrž pouze vnitrostátní právní úpravou.

                  6)

                  Článek 14 odst. 1 směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby věřitel namítl zánik práva při uplatnění práva spotřebitele na odstoupení od smlouvy podle tohoto ustanovení v případě, že některý z povinně uváděných údajů uvedených v čl. 10 odst. 2 této směrnice není zahrnut v úvěrové smlouvě ani nebyl dodatečně řádně sdělen, bez ohledu na to, zda tento spotřebitel nevěděl o svém právu na odstoupení od smlouvy, aniž za tuto neznalost nese odpovědnost.

                  7)

                  Směrnice 2008/48 musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby věřitel mohl mít platně za to, že spotřebitel zneužil svého práva na odstoupení od smlouvy upraveného v čl. 14 odst. 1 této směrnice, pokud některý z povinně uváděných údajů uvedených v čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/48 není zahrnut v úvěrové smlouvě a ani nebyl dodatečně řádně sdělen, bez ohledu na to, zda tento spotřebitel o svém právu na odstoupení od smlouvy nevěděl.

                  8)

                  Článek 10 odst. 2 písm. t) směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že úvěrová smlouva musí uvádět podstatné informace o všech mechanismech mimosoudního urovnání stížností nebo prostředků nápravy, které má spotřebitel k dispozici a případně o nákladech na každý z nich, o skutečnosti, že stížnost nebo odvolání musí být podáno poštou nebo elektronicky, o poštovní nebo elektronické adrese, na kterou musí být tato stížnost nebo prostředek nápravy zaslán, a o dalších formálních podmínkách, na které je tato stížnost či prostředek nápravy vázán. Pokud jde o tyto informace, pouhý odkaz v úvěrové smlouvě na jednací řád dostupný na internetu nebo na jiný akt nebo dokument týkající se mechanismu mimosoudního urovnávání stížností a prostředků nápravy není dostačující.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.

         Úř. věst. C 230, 13.7.2020.

         Úř. věst. C 255, 3.8.2020.


title: Věc C-34/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln – Německo) – Telekom Deutschland GmbH v. Bundesrepublik Deutschland, zastoupená Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen („Řízení o předběžné otázce – Elektronické komunikace – Nařízení (EU) 2015/2120 – Článek 3 – Přístup k otevřenému internetu – Článek 3 odst. 1 – Práva koncových uživatelů – Článek 3 odst. 2 – Zákaz dohod a obchodních praktik omezujících výkon práv koncových uživatelů – Článek 3 odst. 3 – Povinnost rovného a nediskriminačního nakládání s provozem – Možnost zavádět opatření přiměřeného řízení provozu – Doplňková tarifní varianta zvaná ‚nulový tarif‘ – Omezení šířky pásma“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/17

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln – Německo) – Telekom Deutschland GmbH v. Bundesrepublik Deutschland, zastoupená Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen
      (Věc C-34/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Elektronické komunikace - Nařízení (EU) 2015/2120 - Článek 3 - Přístup k otevřenému internetu - Článek 3 odst. 1 - Práva koncových uživatelů - Článek 3 odst. 2 - Zákaz dohod a obchodních praktik omezujících výkon práv koncových uživatelů - Článek 3 odst. 3 - Povinnost rovného a nediskriminačního nakládání s provozem - Možnost zavádět opatření přiměřeného řízení provozu - Doplňková tarifní varianta zvaná ‚nulový tarif‘ - Omezení šířky pásma“)
      (2021/C 462/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Telekom Deutschland GmbH

         Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland, zastoupená Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Výrok

      Článek 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2120 ze dne 25. listopadu 2015, kterým se stanoví opatření týkající se přístupu k otevřenému internetu a mění směrnice 2002/22/ES o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací a nařízení (EU) č. 531/2012 o roamingu ve veřejných mobilních komunikačních sítích v Unii, musí být vykládán v tom smyslu, že omezení šířky pásma z důvodu aktivace tarifní varianty zvané „nulový tarif“, které se použije na video streaming bez ohledu na to, zda je toto video šířeno partnerskými či jinými poskytovateli obsahu, je neslučitelné s povinnostmi vyplývajícími z odstavce 3 tohoto článku.

         (1)  Úř. věst. C 137, 27.4.2020.


title: Věc C-66/20: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Procura della Repubblica di Trento – Itálie) – řízení o uznání a výkonu evropského vyšetřovacího příkazu týkajícího se XK („Řízení o předběžné otázce – Článek 267 SFEU – Pojem ‚vnitrostátní soud‘ – Kritéria – Procura della Repubblica di Trento (státní zastupitelství v Trentu, Itálie) – Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/18

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Procura della Repubblica di Trento – Itálie) – řízení o uznání a výkonu evropského vyšetřovacího příkazu týkajícího se XK
      (Věc C-66/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 267 SFEU - Pojem ‚vnitrostátní soud‘ - Kritéria - Procura della Repubblica di Trento (státní zastupitelství v Trentu, Itálie) - Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
      (2021/C 462/16)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Procura della Repubblica di Trento

         Účastníci původního řízení

      XK

         za účasti: Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung Münster

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Procura della Repubblica di Trento (státní zastupitelství v Trentu, Itálie) ze dne 15. ledna 2020 je nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-100/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – XY v. Hauptzollamt B („Řízení o předběžné otázce – Daně – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Směrnice 2003/96/ES – Článek 17 odst. 1 písm. a) – Snížení daní uplatněné na spotřebu energetických produktů a elektřiny ve prospěch energeticky náročných podniků – Fakultativní snížení – Pravidla pro vrácení daní vybraných v rozporu s ustanoveními vnitrostátního práva, která byla přijata na základě možnosti přiznané členským státům v této směrnici – Platba úroků – Zásada rovného zacházení“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/18

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – XY v. Hauptzollamt B
      (Věc C-100/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Směrnice 2003/96/ES - Článek 17 odst. 1 písm. a) - Snížení daní uplatněné na spotřebu energetických produktů a elektřiny ve prospěch energeticky náročných podniků - Fakultativní snížení - Pravidla pro vrácení daní vybraných v rozporu s ustanoveními vnitrostátního práva, která byla přijata na základě možnosti přiznané členským státům v této směrnici - Platba úroků - Zásada rovného zacházení“)
      (2021/C 462/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XY

         Žalovaný: Hauptzollamt B

         Výrok

      Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že vyžaduje, aby v případě vrácení částky daně z elektřiny neoprávněně vybrané z důvodu nesprávného uplatnění vnitrostátního ustanovení, které bylo přijato na základě možnosti přiznané členským státům směrnicí Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, byla tato částka navýšena o úroky.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-169/20: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. září 2021 – Evropská komise v. Portugalská republika („Nesplnění povinnosti státem – Článek 110 SFEU – Vnitrostátní zdanění – Diskriminační zdanění – Zákaz – Ojetá motorová vozidla dovezená z jiných členských států – Složka registrační daně vypočtená na základě emisí oxidu uhličitého – Nezohlednění amortizace vozidla“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/19

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. září 2021 – Evropská komise v. Portugalská republika
      (Věc C-169/20) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 110 SFEU - Vnitrostátní zdanění - Diskriminační zdanění - Zákaz - Ojetá motorová vozidla dovezená z jiných členských států - Složka registrační daně vypočtená na základě emisí oxidu uhličitého - Nezohlednění amortizace vozidla“)
      (2021/C 462/18)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně M. França a C. Perrin, poté G. Braga da Cruz a C. Perrin, zmocněnci)

         Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, N. Vitorino, A. Pimenta, P. Barros da Costa a S. Jaulino, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Portugalská republika tím, že v rámci výpočtu daně z vozidel, jak ji stanoví Código do imposto sobre veículos (zákon o dani z vozidel), ve znění lei 71/2018 (zákon 71/2018), vyloučila z výpočtu hodnoty ojetých vozidel dovezených na území tohoto státu a pořízených v jiném členském státě umoření environmentální složky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 110 SFEU.

                  2)

                  Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-180/20: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. září 2021 – Evropská komise v. Rada Evropské unie („Žaloba na neplatnost – Rozhodnutí (EU) 2020/245 a 2020/246 – Postoj, který má být jménem Evropské unie zaujat v Radě partnerství zřízené Dohodou o komplexním a posíleném partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé – Dohoda, jejíž některá ustanovení lze podřadit pod společnou zahraniční a bezpečnostní politiku (SZBP) – Přijetí jednacího řádu Rady partnerství a jednacích řádů Výboru pro partnerství, podvýborů a dalších orgánů – Přijetí dvou různých rozhodnutí – Volba právního základu – Článek 37 SEU – Článek 218 odst. 9 SFEU – Pravidlo hlasování“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/19

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. září 2021 – Evropská komise v. Rada Evropské unie
      (Věc C-180/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí (EU) 2020/245 a 2020/246 - Postoj, který má být jménem Evropské unie zaujat v Radě partnerství zřízené Dohodou o komplexním a posíleném partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé - Dohoda, jejíž některá ustanovení lze podřadit pod společnou zahraniční a bezpečnostní politiku (SZBP) - Přijetí jednacího řádu Rady partnerství a jednacích řádů Výboru pro partnerství, podvýborů a dalších orgánů - Přijetí dvou různých rozhodnutí - Volba právního základu - Článek 37 SEU - Článek 218 odst. 9 SFEU - Pravidlo hlasování“)
      (2021/C 462/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Kellerbauer a T. Ramopoulos, zmocněnci)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: P. Mahnič, M. Balta a M. Bishop, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Česká republika (zástupci: K. Najmanová, M. Švarc, J. Vláčil a M. Smolek, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: T. Stehelin, J.-L. Carré a A.-L. Desjonquères, zmocněnci)

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí Rady (EU) 2020/245 ze dne 17. února 2020 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Radě partnerství zřízené Dohodou o komplexním a posíleném partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé, pokud jde o přijetí jednacího řádu Rady partnerství a jednacích řádů Výboru pro partnerství, podvýborů a dalších orgánů zřizovaných Radou partnerství a o sestavení seznamu podvýborů, za účelem provádění uvedené dohody s výjimkou její hlavy II, a rozhodnutí Rady (EU) 2020/246 ze dne 17. února 2020 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Radě partnerství zřízené Dohodou o komplexním a posíleném partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé, pokud jde o přijetí jednacího řádu Rady partnerství a jednacích řádů Výboru pro partnerství, podvýborů a dalších orgánů zřizovaných Radou partnerství a o sestavení seznamu podvýborů, za účelem provádění hlavy II uvedené dohody, se zrušují.

                  2.

                  Účinky rozhodnutí 2020/245 a 2020/246 zůstávají zachovány.

                  3.

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4.

                  Francouzská republika a Česká republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-337/20: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – DM, LR v. Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence („Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Platební služby na vnitřním trhu – Směrnice 2007/64/ES – Články 58 a 60 – Uživatel platebních služeb – Oznámení o neautorizovaných platbách – Odpovědnost poskytovatele platebních služeb za tyto transakce – Žaloba na určení odpovědnosti podaná ručitelem uživatele platebních služeb“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/20

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – DM, LR v. Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence
      (Věc C-337/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Platební služby na vnitřním trhu - Směrnice 2007/64/ES - Články 58 a 60 - Uživatel platebních služeb - Oznámení o neautorizovaných platbách - Odpovědnost poskytovatele platebních služeb za tyto transakce - Žaloba na určení odpovědnosti podaná ručitelem uživatele platebních služeb“)
      (2021/C 462/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: DM, LR

         Žalovaná: Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence

         Výrok

                  1)

                  Článek 58 a čl. 60 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby uživatel platebních služeb mohl uplatnit odpovědnost poskytovatele těchto služeb na základě jiného režimu odpovědnosti, než je režim zakotvený v těchto ustanoveních, pokud tento uživatel nesplnil svou oznamovací povinnost stanovenou v uvedeném článku 58.

                  2)

                  Článek 58 a čl. 60 odst. 1 směrnice 2007/64 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby se ručitel uživatele platebních služeb za účelem zpochybnění výše dluhu zajištěného ručením dovolával, v souladu s vnitrostátním režimem obecné smluvní odpovědnosti, občanskoprávní odpovědnosti poskytovatele platebních služeb, v jehož prospěch bylo ručení sjednáno, z důvodu, že tento poskytovatel nesplnil své povinnosti spojené s neautorizovanou transakcí.

         (1)  Úř. věst. C 339, 12.10.2020.


title: Věc C-350/20: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte costituzionale – Itálie) – O.D. a další v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2011/98/EU – Práva pracovníků ze třetích zemí, kteří jsou držiteli jednotného povolení – Článek 12 – Právo na rovné zacházení – Sociální zabezpečení – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Koordinace systémů sociálního zabezpečení – Článek 3 – Dávky v mateřství a otcovské dávky – Rodinné dávky – Právní úprava členského státu, která vylučuje nárok státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli jednotného povolení, na dávku při narození dítěte a dávku v mateřství“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/21

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte costituzionale – Itálie) – O.D. a další v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
      (Věc C-350/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2011/98/EU - Práva pracovníků ze třetích zemí, kteří jsou držiteli jednotného povolení - Článek 12 - Právo na rovné zacházení - Sociální zabezpečení - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Koordinace systémů sociálního zabezpečení - Článek 3 - Dávky v mateřství a otcovské dávky - Rodinné dávky - Právní úprava členského státu, která vylučuje nárok státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli jednotného povolení, na dávku při narození dítěte a dávku v mateřství“)
      (2021/C 462/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte costituzionale

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: O.D., R.I.H.V., B.O., F.G., M.K.F.B., E.S., N.P., S.E.A.

         Žalovaný: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         za přítomnosti: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Výrok

      Článek 12 odst. 1 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/98/EU ze dne 13. prosince 2011 o jednotném postupu vyřizování žádostí o jednotné povolení k pobytu a práci na území členského státu pro státní příslušníky třetích zemí a o společném souboru práv pracovníků ze třetích zemí oprávněně pobývajících v některém členském státě musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje nárok státních příslušníků třetích zemí uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) této směrnice na dávku při narození dítěte a dávku v mateřství, jež jsou stanoveny touto právní úpravou.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020


title: Věc C-371/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Peek & Cloppenburg KG, zastoupená Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V. v. Peek & Cloppenburg KG, zastoupená Van Graaf Management GmbH („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 2005/29/ES – Nekalé obchodní praktiky – Praktiky, které jsou považovány za nekalé za všech okolností – Klamavé obchodní praktiky – Bod 11 věta první přílohy I – Reklamní akce – Využití redakčního obsahu ve sdělovacích prostředcích k propagaci produktu – Propagace financovaná samotným obchodníkem – Pojem ‚zaplacení‘ – Propagace prodeje produktů zadavatele reklamy a vydavatelství – Placená reklama ve formě novinových článků (advertorial)“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/22

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Peek & Cloppenburg KG, zastoupená Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V. v. Peek & Cloppenburg KG, zastoupená Van Graaf Management GmbH
      (Věc C-371/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky - Praktiky, které jsou považovány za nekalé za všech okolností - Klamavé obchodní praktiky - Bod 11 věta první přílohy I - Reklamní akce - Využití redakčního obsahu ve sdělovacích prostředcích k propagaci produktu - Propagace financovaná samotným obchodníkem - Pojem ‚zaplacení‘ - Propagace prodeje produktů zadavatele reklamy a vydavatelství - Placená reklama ve formě novinových článků (advertorial)“)
      (2021/C 462/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG, zastoupená Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V.

         Žalovaná: Peek & Cloppenburg KG, zastoupená Van Graaf Management GmbH

         Výrok

      První věta bodu 11 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 musí být vykládána v tom smyslu, že za propagaci určitého produktu uveřejněním redakčního obsahu je obchodníkem „zaplaceno“ ve smyslu tohoto ustanovení, jestliže tento obchodník poskytne za toto uveřejnění protiplnění o majetkové hodnotě, ať již ve formě převodu částky v penězích nebo v jakékoli jiné formě, jestliže existuje jednoznačný vztah mezi takto poskytnutou platbou ze strany obchodníka a uvedeným uveřejněním. Tak je tomu zejména v případě bezplatného poskytnutí tímto obchodníkem obrazového materiálu chráněného proti jeho užití, jenž viditelně zachycuje obchodní prostory a produkty uváděné na trh tímto obchodníkem.

         (1)  Úř. věst. C 348, 19.10.2020.


title: Věc C-379/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – B v. Udlændingenævnet („Řízení o předběžné otázce – Dohoda o přidružení EHS-Turecko – Rozhodnutí č. 1/80 – Článek 13 – Doložka standstill – Nové omezení – Sloučení rodiny s nezletilými dětmi tureckých pracovníků – Podmínka věku – Požadavek zvláštních důvodů pro uplatnění práva na sloučení rodiny – Naléhavý důvod obecného zájmu – Úspěšná integrace – Proporcionalita“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/22

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – B v. Udlændingenævnet
      (Věc C-379/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí č. 1/80 - Článek 13 - Doložka standstill - Nové omezení - Sloučení rodiny s nezletilými dětmi tureckých pracovníků - Podmínka věku - Požadavek zvláštních důvodů pro uplatnění práva na sloučení rodiny - Naléhavý důvod obecného zájmu - Úspěšná integrace - Proporcionalita“)
      (2021/C 462/23)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Østre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: B

         Žalovaná: Udlændingenævnet

         Výrok

      Článek 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní opatření snižující věkovou hranici z 18 na 15 let, aby dítě tureckého pracovníka, jenž legálně pobývá v hostitelském členském státě, mohlo podat žádost o sloučení rodiny, je „novým omezením“ ve smyslu tohoto ustanovení. Takové omezení však může být odůvodněno cílem spočívajícím v zajištění úspěšné integrace dotyčných státních příslušníků třetích zemí, pokud podmínky jeho provádění nejdou nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení sledovaného cíle.

         (1)  Úř. věst. C 348, 19.10.2020.


title: Věc C-502/20: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – TP v. Institut des Experts en Automobiles („Řízení o předběžné otázce – Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – Uznávání odborných kvalifikací – Směrnice 2005/36/ES – Článek 5 odst. 2 – Odhadce automobilů usazený v členském státě, který se pohybuje na území hostitelského členského státu za účelem dočasného a příležitostného výkonu svého povolání – Odmítnutí profesního orgánu hostitelského členského státu, v němž byl dříve usazen, zapsat jej do registru dočasného a příležitostného poskytování služeb – Pojem ‚dočasné a příležitostné poskytování služeb‘“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/23

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – TP v. Institut des Experts en Automobiles
      (Věc C-502/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Uznávání odborných kvalifikací - Směrnice 2005/36/ES - Článek 5 odst. 2 - Odhadce automobilů usazený v členském státě, který se pohybuje na území hostitelského členského státu za účelem dočasného a příležitostného výkonu svého povolání - Odmítnutí profesního orgánu hostitelského členského státu, v němž byl dříve usazen, zapsat jej do registru dočasného a příležitostného poskytování služeb - Pojem ‚dočasné a příležitostné poskytování služeb‘“)
      (2021/C 462/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Mons

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: TP

         Žalovaný: Institut des Experts en Automobiles

         Výrok

      Článek 5 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/55/EU ze dne 20. listopadu 2013, musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě hostitelského členského státu ve smyslu tohoto ustanovení, která dle výkladu příslušných orgánů tohoto členského státu neumožňuje odborníkovi usazenému v jiném členském státě dočasně a příležitostně vykonávat své povolání na území hostitelského členského státu z důvodů, že tento odborník měl v minulosti v tomto členském státě provozovnu, že služby, které poskytuje, se do jisté míry opakují nebo že si v uvedeném členském státě vytvořil určitou infrastrukturu, jako je kancelář.

         (1)  Úř. věst. C 35, 1.2.2021.


title: Věc C-171/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. února 2021 společností Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. a Gojkem Čuljakem proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 28. ledna 2021 ve věci T-603/20 , Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. a Gojko Čuljak v. Evropská komise

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/24

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. února 2021 společností Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. a Gojkem Čuljakem proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 28. ledna 2021 ve věci T-603/20 , Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. a Gojko Čuljak v. Evropská komise
      (Věc C-171/21 P)
      (2021/C 462/25)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o., Gojko Čuljak (zástupce: I. Žalac, odvjetnik)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Usnesením ze dne 1. září 2021 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že se kasační opravný prostředek zamítá jako zjevně neopodstatněný, že se návrh společnosti Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. a Gojka Čuljaka na přiznání bezplatné právní pomoci zamítá a že společnost Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. a Gojko Čuljak ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-211/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. března 2021 12seasons GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 20. ledna 2021 ve věci T-329/19, 12seasons GmbH v. EUIPO – Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/24

      Kasační opravný prostředek podaný dne 31. března 2021 12seasons GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 20. ledna 2021 ve věci T-329/19, 12seasons GmbH v. EUIPO – Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)
      (Věc C-211/21 P)
      (2021/C 462/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: 12seasons GmbH (zástupce: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví a Société immobilière et mobilière de Montagny
      Usnesením ze dne 1. září 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek není přijatelný a že 12seasons GmbH ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-309/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2021 Graanhandel P. van Schelven BV proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. března 2021 ve věci T-306/19, Graanhandel P. van Schelven v. Komise

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/24

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2021 Graanhandel P. van Schelven BV proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. března 2021 ve věci T-306/19, Graanhandel P. van Schelven v. Komise
      (Věc C-309/21 P)
      (2021/C 462/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Graanhandel P. van Schelven BV (zástupkyně: C. Almeida, advocaat)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Usnesením ze dne 28. září 2021 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek se zamítá jako zjevně neopodstatněný a že Graanhandel P. van Schelven BV ponese vlastní náklady.


title: Věc C-369/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. června 2021 Apologistics GmbH proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 21. dubna 2021 ve věci T-282/20, Apologistics GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/25

      Kasační opravný prostředek podaný dne 14. června 2021 Apologistics GmbH proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 21. dubna 2021 ve věci T-282/20, Apologistics GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      (Věc C-369/21 P)
      (2021/C 462/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Apologistics GmbH (zástupce: H. Hug, advokát)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Markus Kerckhoff
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 22. září 2021 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-417/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. července 2021 repowermap.org proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 28. dubna 2021 ve věci T-872/16, repowermap.org v. EUIPO a Repower

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/25

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. července 2021 repowermap.org proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 28. dubna 2021 ve věci T-872/16, repowermap.org v. EUIPO a Repower
      (Věc C-417/21 P)
      (2021/C 462/29)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: repowermap.org (zástupci: P. González-Bueno Catalán de Ocón, abogado, W. Sakulin, advocaat)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Repower AG
      Usnesením ze dne 8. září 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný.


title: Věc C-470/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 30. července 2021 – La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Franciliens.net, French Data Network v. Premier ministre, Ministère de la Culture

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 30. července 2021 – La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Franciliens.net, French Data Network v. Premier ministre, Ministère de la Culture
      (Věc C-470/21)
      (2021/C 462/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Franciliens.net, French Data Network

         Žalovaní: Premier ministre, Ministère de la Culture

         Předběžné otázky

                  1)

                  Patří údaje o totožnosti odpovídající IP adrese mezi provozní a lokalizační údaje, na které se v zásadě vztahuje povinnost předchozí kontroly soudem nebo nezávislým správním subjektem s donucovací pravomocí?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku a s ohledem na nízkou citlivost údajů týkajících se totožnosti uživatelů, včetně jejich kontaktních údajů, musí být směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (1), ve spojení s Listinou základních práv Evropské unie, vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví shromažďování těchto údajů odpovídajících IP adrese uživatelů správním orgánem bez předchozí kontroly soudem nebo nezávislým správním subjektem s donucovací pravomocí?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku a s ohledem na nízkou citlivost údajů týkajících se totožnosti, na okolnost, že mohou být shromažďovány pouze tyto údaje a pouze pro potřeby předcházení nesplnění povinností, které jsou přesným, taxativním a restriktivním způsobem vymezeny vnitrostátním právem, a na okolnost, že systematická kontrola přístupu k údajům každého uživatele soudem nebo třetím správním subjektem s donucovací pravomocí by mohla ohrozit plnění úkolu veřejné služby svěřeného správnímu orgánu, který je sám nezávislý a provádí toto shromažďování, brání směrnice tomu, aby tato kontrola byla prováděna podle upravených postupů, jako je automatizovaná kontrola, případně pod dohledem interního oddělení orgánu poskytujícího záruky nezávislosti a nestrannosti ve vztahu k zaměstnancům pověřeným tímto shromažďováním?

         (1)  Úř. věst. 2002, L 201, s. 37.


title: Věc C-542/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 30. srpna 2021 – SIA Mikrotīkls v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 30. srpna 2021 – SIA Mikrotīkls v. Valsts ieņēmumu dienests
      (Věc C-542/21)
      (2021/C 462/31)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně v prvním stupni a navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: SIA Mikrotīkls

         Žalovaná v prvním stupni a odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Valsts ieņēmumu dienests

         Předběžná otázka

      Musí být kombinovaná nomenklatura, která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 927/2012 (2) ze dne 9. října 2012 a prováděcího nařízení Komise č. 1001/2013 (3) ze dne 4. října 2013, vykládána v tom smyslu, že podpoložka 8517 70 11 kombinované nomenklatury může zahrnovat antény pro routery konfigurované k použití v lokálních sítích (LAN) a/nebo v rozlehlých sítích (WAN)?

         (1)  Úř. věst. 1987, L 256, s. 1.

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 927/2012 ze dne 9. října 2012 , kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 2012, L 304, s. 1).

         (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1001/2013 ze dne 4. října 2013 , kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 2013, L 290, s. 1).


title: Věc C-551/21: Žaloba podaná dne 7. září 2021 – Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/27

      Žaloba podaná dne 7. září 2021 – Evropská komise v. Rada Evropské unie
      (Věc C-551/21)
      (2021/C 462/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, B. Hofstötter, T. Ramopoulos, A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Zrušit článek 2 rozhodnutí Rady (EU) 2021/1117 (1) ze dne 28. června 2021 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Prováděcího protokolu k Dohodě mezi Gabonskou republikou a Evropským společenstvím o partnerství v odvětví rybolovu na období 2021–2026 a určení Radou prostřednictvím jejího předsedy velvyslance Portugalska jako osoby zmocněné k podpisu protokolu, k němuž došlo dne 29. června 2021,

                  —

                  uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      V rámci prvního a primárního žalobního důvodu Komise tvrdí, že Rada porušila jednak pravomoci vnějšího zastupování podle článku 17 SEU, jakož i meziinstitucionální rovnováhu a zásadu institucionálního svěření pravomocí zakotvené v čl. 13 odst. 2 SEU, a jednak požadavek jednotnosti vnějšího zastupování, jež vyplývá z loajální spolupráce Unie s jejími členskými státy. Komise zaprvé tvrdí, že se Rada dopustila právního omylu a porušila výsady Komise tím, že přijala článek 2 rozhodnutí Rady (EU) 2021/1117 ze dne 28. června 2021, ve znění změn, a tím, že prostřednictvím svého předsedy určila na základě tohoto ustanovení velvyslance Portugalska jako osobu zmocněnou k podpisu protokolu o provádění dohody s Gabonem (a dokonce k podpisu výlučně jí), namísto Komise. Zadruhé Komise tvrdí, že tímto Rada vyvolala zmatek u vnějších partnerů Unie ohledně otázky, který orgán je oprávněn k vnějšímu zastupování Unie, neboť v osobě velvyslance Portugalska určila střídavé předsednictví Rady, což vyvolalo pochybnosti o právní povaze pravomocí, kterými je Unie nadána v oblastech její pravomoci k nezávislému uzavírání mezinárodních smluv jakožto subjekt mezinárodního práva s neomezenou právní subjektivitou, a nikoli jako zástupce jejích členských států. Rada tímto podryla účinnost, důvěryhodnost a pověst Unie na mezinárodní úrovni.
      V rámci druhého žalobního důvodu Komise tvrdí, že Rada porušila jednak povinnost uvést odůvodnění a požadavek zveřejnění, jak jsou stanoveny v článcích 296 a 297 SFEU, a jednak zásadu loajální spolupráce mezi orgány stanovenou v čl. 13 odst. 2 SEU. Komise zaprvé tvrdí, že Rada neuvedla důvody, proč se rozhodla jmenovat velvyslance Portugalska jako osobu zmocněnou k podpisu jménem Unie a toto rozhodnutí řádně nezveřejnila prostřednictvím jeho zveřejnění nebo oznámení Komisi, a zadruhé, že Rada nekonzultovala Komisi ohledně svého záměru jmenovat velvyslance Portugalska jako osobu zmocněnou k podpisu jménem Unie.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 242, s. 3.


title: Věc C-558/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. září 2021 Global Silicones Council, Wacker Chemie AG, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Elkem Silicones France SAS proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 30. června 2021 ve věci T-226/18, Global Silicones Council a další v. Komise

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/28

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. září 2021 Global Silicones Council, Wacker Chemie AG, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Elkem Silicones France SAS proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 30. června 2021 ve věci T-226/18, Global Silicones Council a další v. Komise
      (Věc C-558/21 P)
      (2021/C 462/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Global Silicones Council, Wacker Chemie AG, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Elkem Silicones France SAS (zástupci: A. Bartl, advokát, A. Kołtunowska, adwokat, R. Cana, avocat, E. Mullier, avocate)

         Další účastníci řízení: American Chemistry Council, Inc. (ACC), Evropská komise, Spolková republika Německo, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský parlament, Rada Evropské unie, Evropská agentura pro chemické látky

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-226/18;

                  —

                  zrušil napadený akt (1);

                  —

                  podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost podané navrhovatelkami; a

                  —

                  uložil odpůrkyni náhradu nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelky pět důvodů.
      První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení a chybného výkladu čl. 68 odst. 1 nařízení REACH (2) tím, že Tribunál dovodil, že odpůrkyně neporušila čl. 68 odst. 1, když výslovně neučinila závěr o nepřijatelném riziku.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení tím, že Tribunál dovodil, že se odpůrkyně nedopustila nedostatečného odůvodnění, pokud jde o důvody, proč byla rizika spojená s D4 a D5 ve smývacích prostředcích nepřijatelná. Skutečnost, že odpůrkyně konkrétně neuvedla důvody tohoto zjištění, představuje nedostatek odůvodnění a neumožňuje soudní přezkum.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního tím, že Tribunál dovodil, že nejistota ohledně hodnocení PBT/vPvB látek odůvodňuje přístup, podle kterého každá emise může být ukazatelem rizika. Odpůrkyně tím, že každou emisi spojila s rizikem (nebo dokonce s nepřijatelným rizikem) pro účely omezení podle nařízení REACH, porušila čl. 68 odst. 1, článek 69 a Přílohu XV, která odkazuje na Přílohu I nařízení REACH, a jednala v rozporu s ustálenou judikaturou unijních soudů, podle které se vědecké hodnocení rizik nemůže zakládat na zásadě nulového rizika.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení a chybného výkladu Přílohy XIII nařízení REACH tím, že Tribunál dovodil, že biokoncentrační faktor (BCF) má přednost před ostatními údaji, konkrétně před bioobohacovacím faktorem (BMF) nebo faktorem trofické magnifikace (TMF).
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení a chybného výkladu Přílohy XIII nařízení REACH tím, že Tribunál určil, že odpůrkyně nebyla povinna zohlednit hybridní povahu D4 a D5 při učinění závěru, že dané látky splňují kritéria vysoce perzistentních („vP“) a vysoce bioakumulativních („vB“) látek stanovená v Příloze XIII nařízení REACH.

         (1)  Nařízení Komise (EU) 2018/35 ze dne 10. ledna 2018, kterým se mění příloha XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, pokud jde o oktamethylcyklotetrasiloxan (D4) a dekamethylcyklopentasiloxan (D5) (Úř. věst. L 6, 11.1.2018, s. 45).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, 30.12.2006, s. 1, oprava Úř. věst. L 136, 29.5.2007, s. 3).


title: Věc C-559/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. září 2021 Global Silicones Council, Dow Silicones UK Ltd, Elkem Silicones France SAS, Evonik Operations GmbH, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Wacker Chemie AG proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 30. června 2021 ve věci T-519/18, Global Silicones Council a další v. ECHA

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. září 2021 Global Silicones Council, Dow Silicones UK Ltd, Elkem Silicones France SAS, Evonik Operations GmbH, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Wacker Chemie AG proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 30. června 2021 ve věci T-519/18, Global Silicones Council a další v. ECHA
      (Věc C-559/21 P)
      (2021/C 462/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Global Silicones Council, Dow Silicones UK Ltd, Elkem Silicones France SAS, Evonik Operations GmbH, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Wacker Chemie AG (zástupci: R. Cana, avocat, E. Mullier, avocate, Z. Romata, solicitor)

         Další účastnice řízení: American Chemistry Council, Inc. (ACC), Evropská agentura pro chemické látky, Spolková republika Německo, Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-519/18;

                  —

                  zrušil napadený akt (1);

                  —

                  podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost podané navrhovatelkami; a

                  —

                  uložil odpůrkyni náhradu nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem a nákladů řízení vynaložených vedlejšími účastníky.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelky následující důvody:
      Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a chybně vyložil Přílohu XIII nařízení REACH (2) a nařízení Komise č. 253/2011 (3) tím, že rozhodl, že údaje BCF mají „přednost“ nebo „větší váhu“ než jiné údaje pro hodnocení vlastností B/vB, a že se odpůrkyně nedopustila zjevně nesprávného posouzení, když shledala, že hodnoty BCF mají větší váhu.
      Zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a chybně vyložil Přílohu XIII nařízení REACH, když rozhodl, že se odpůrkyně nedopustila zjevného pochybení, když nepřihlédla k relevanci hybridní povahy D4, D5 a D6, a zkreslil žalobní důvody a důkazy předložené v tomto ohledu navrhovatelkami, čímž porušil právo navrhovatelek být vyslechnuty.
      Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a chybně vyložil Přílohu XIII nařízení REACH tím, že rozhodl, že se odpůrkyně nedopustila zjevného pochybení, když nezohlednila údaje získané za relevantních podmínek, a zkreslil žalobní důvody a důkazy předložené v tomto ohledu navrhovatelkami, čímž porušil právo navrhovatelek být vyslechnuty.
      Začtvrté se Tribunál dopustil nesprávného posouzení při hodnocení důkazů a zkreslil důkazy, které mu byly předloženy.

         (1)  Rozhodnutí ECHA ze dne 27. června 2018 o zařazení oktamethylcyklotetrasiloxanu (D4), dekamethylcyklopentasiloxanu (D5) a dodekamethylcyklohexasiloxanu (D6) na seznam látek pro případné zahrnutí do přílohy XIV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. 2006, L 396, s. 1, oprava Úř. věst. 2007, L 136, s. 3).

         (2)  Nařízení Komise (EU) 2018/35 ze dne 10. ledna 2018, kterým se mění příloha XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, pokud jde o oktamethylcyklotetrasiloxan (D4) a dekamethylcyklopentasiloxan (D5) (Úř. věst. L 6, 11.1.2018, s. 45).

         (3)  Nařízení Komise (EU) č. 253/2011 ze dne 15. března 2011, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, pokud jde o přílohu XIII (Úř. věst. L 69, 16.3.2011, s. 7).


title: Věc C-578/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. září 2021 Irish Wind Farmers' Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd, Greenoge Windfarm Ltd proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 7. července 2021 ve věci T-680/19, Irish Wind Farmers' Association a další v. Komise

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/30

      Kasační opravný prostředek podaný dne 17. září 2021 Irish Wind Farmers' Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd, Greenoge Windfarm Ltd proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 7. července 2021 ve věci T-680/19, Irish Wind Farmers' Association a další v. Komise
      (Věc C-578/21 P)
      (2021/C 462/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Irish Wind Farmers' Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd, Greenoge Windfarm Ltd (zástupkyně: M. Segura Catalán, abogada a M. Clayton, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  napadený rozsudek zrušil;

                  —

                  uložil Komisu náhradu nákladů řízení v prvním stupni a nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Kasační opravný prostředek spočívá na dvou důvodech.
      Prostřednictvím prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelé tvrdí, že Tribunál provedl nesprávný výklad článku 108 SFEU a článku 4 nařízení 2015/1589 (1), když konstatoval, že posouzení sporné podpory nevyžadovalo zahájení formálního vyšetřovacího řízení ze strany Komise z důvodu neexistence vážných obtíží, pokud jde o její kvalifikaci jako státní podpory a její slučitelnost s vnitřním trhem.
      První důvod kasačního opravného prostředku je rozdělen do šesti částí.
      První část: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v souvislosti s rozsahem povinnosti Komise k posouzení skutkových okolností a právních otázek v případě protiprávní podpory.
      Druhá část: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozdílným způsobem nakládal s informacemi předloženými členskými státy a navrhovateli.
      Třetí část: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení doby trvání předběžného posouzení.
      Čtvrtá část: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že důkazní břemeno nesou navrhovatelé.
      Pátá část: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nezohlednil relevanci systému ve Spojeném království pro projednávaný případ.
      Šestá část: Tribunál dospěl na základě technické povahy metody výpočtu čisté hodnoty aktiv v případě zařízení na výrobu elektřiny z fosilních paliv k nesprávnému závěru.
      Prostřednictvím druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelé tvrdí, že Tribunál zkreslil důkazních prostředky předložené navrhovateli.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc C-581/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2021 Ryanair DAC, Laudamotion GmbH proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. července 2021 ve věci T-866/19, Ryanair a Laudamotion v. Komise

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/31

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2021 Ryanair DAC, Laudamotion GmbH proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. července 2021 ve věci T-866/19, Ryanair a Laudamotion v. Komise
      (Věc C-581/21 P)
      (2021/C 462/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair DAC, Laudamotion GmbH (zástupci: E. Vahida, advokát, S. Rating, abogado a I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadené usnesení;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí;

                  —

                  rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelky dva důvody kasačního opravného prostředku:
      Tribunál porušil unijní právo a zkreslil skutkové okolnosti tím, že 1) dospěl k závěru, že přednost nařízení o přidělování letištních časů (1) je relevantní pro určení, zda pravidla rozdělení provozu (2) zahrnují prováděcí opatření, a 2) nezohlednil běžný průběh událostí, když rozhodl o tom, že návrh navrhovatelek na prováděcí opatření podaný koordinátorovi letištních časů má umělou povahu.
      Navrhovatelky navíc tvrdí, že Tribunál své závěry v napadeném usnesení neodůvodnil.

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 95/93 ze dne 18. ledna 1993 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství (Úř. věst. L 14, 22.1.1993, s. 1). Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 07 Svazek 002 S. 3

         (2)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2019/1585 ze dne 24. září 2019 o zavedení pravidel rozdělení provozu podle článku 19 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 pro letiště Amsterodam Schiphol a Amsterodam Lelystad (oznámeno pod číslem C(2019) 6816) (Úř. věst. L 246, 26.9.2019, s. 24).


title: Věc C-591/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2021 Ryanair DAC, Laudamotion GmbH proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. července 2021 ve věci T-677/20, Ryanair a Laudamotion v. Komise (Austrian Airlines; Covid 19)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/32

      Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2021 Ryanair DAC, Laudamotion GmbH proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. července 2021 ve věci T-677/20, Ryanair a Laudamotion v. Komise (Austrian Airlines; Covid 19)
      (Věc C-591/21 P)
      (2021/C 462/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair DAC, Laudamotion GmbH (zástupci: V. Blanc, E. Vahida a F. C. Laprévote, advokáti, D. Pérez de Lamo a S. Rating, abogados, I. G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Spolková republika Německo, Rakouská republika, Austrian Airlines AG

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek napadený kasačním opravným prostředkem;

                  —

                  zrušil v souladu s články 263 a 264 SFEU rozhodnutí Komise C(2020) 4684 final ze dne 6. července 2020 o státní podpoře SA.57539 (2020/N) – Rakousko – COVID-19 – Podpora poskytnutá společnosti Austrian Airlines;

                  —

                  uložil Komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a uhradila náklady řízení vynaložené společností Ryanair a uložil vedlejším účastníkům řízení v prvním stupni a v řízení o tomto kasačním prostředku (pokud vstoupí do tohoto řízení), aby nesli vlastní náklady řízení

            podpůrně

                  —

                  zrušil rozsudek napadený kasačním opravným prostředkem;

                  —

                  věc vrátil Tribunálu, aby o ní rozhodl znovu, a

                  —

                  rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku se navrhovatelky dovolávají sedmi důvodů.
      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevně zkreslil skutečnosti tím, že zamítl tvrzení navrhovatelek, že Komise nepřezkoumala možné „přelévání“ podpory ve prospěch společnosti Lufthansa a od ní.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zamítl tvrzení navrhovatelek, že Komise porušila požadavek, že podpora poskytnutá na základě čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU nemá vyrovnat škodu utrpěnou jediným poškozeným.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zamítl tvrzení navrhovatelek, že byla neodůvodněna porušena zásada zákazu diskriminace.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevně zkreslil skutkový stav tím, že zamítl tvrzení navrhovatelek, že byla narušena svoboda usazování a volný pohyb služeb.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevně zkreslil skutkový stav tím, že použil čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a zásadu proporcionality ve vztahu ke škodě způsobené společnosti Austrian Airlines pandemií COVID-19.
      Šestý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevně zkreslil skutkový stav tím, že nezahájil formální vyšetřovací řízení.
      Sedmý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevně zkreslil skutkový stav ve vztahu k opomenutí Komise uvést odůvodnění.


title: Spojené věci T-639/14 RENV, T-352/15 a T-740/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2021 – DEI v. Komise („Státní podpory – Sazba za dodávky elektřiny – Stanovení sazby účtované společnosti Alouminion rozhodnutím rozhodčího soudu – Rozhodnutí o odložení stížnosti – Rozhodnutí konstatující neexistenci podpory – Napadnutelný akt – Postavení zúčastněné strany – Právní zájem na podání žaloby – Aktivní legitimace – Přípustnost – Přičitatelnost státu – Výhoda – Zásada soukromého investora – Závažné obtíže“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2021 – DEI v. Komise
      (Spojené věci T-639/14 RENV, T-352/15 a T-740/17) (1)

      („Státní podpory - Sazba za dodávky elektřiny - Stanovení sazby účtované společnosti Alouminion rozhodnutím rozhodčího soudu - Rozhodnutí o odložení stížnosti - Rozhodnutí konstatující neexistenci podpory - Napadnutelný akt - Postavení zúčastněné strany - Právní zájem na podání žaloby - Aktivní legitimace - Přípustnost - Přičitatelnost státu - Výhoda - Zásada soukromého investora - Závažné obtíže“)
      (2021/C 462/38)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atény, Řecko) (zástupci ve věci T-639/14 RENV: E. Bourtzalas, A. Oikonomou, E. Salaka, C. Synodinos, H. Tagaras a D. Waelbroeck, ve věci T-352/15: E. Bourtzalas, C. Synodinos, E. Salaka, H. Tagaras a D. Waelbroeck a ve věci T-740/17: E. Bourtzalas, E. Salaka, C. Synodinos, H. Tagaras, D. Waelbroeck, A. Oikonomou a V. K. L. Moumoutzi, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci ve věci T-639/14 RENV: É. Gippini Fournier a A. Bouchagiar a ve věci T-352/15 a T-740/17: A. Bouchagiar a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon, dříve Alouminion tis Ellados VEAE (Marousi, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis, N. Keramidas, E. Chrysafis a D. Diakopoulos, advokáti)

         Předmět věci

      Ve věci T-639/14 RENV, návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení dopisu Komise COMP/E3/ΟΝ/AB/ark *2014/61460 ze dne 12. června 2014, jímž byla DEI informována o odložení jejích stížností, ve věci T-352/15, návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 1942 final ze dne 25. března 2015 [věc SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Řecko – Údajná státní podpora ve prospěch společnosti Alouminion SA na základě rozhodčího nálezu ve formě sazeb za elektřinu, které jsou nižší než náklady], a ve věci T-740/17, návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 5622 final ze dne 14. srpna 2017 [věc SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Řecko – Údajná státní podpora ve prospěch společnosti Alouminion SA na základě rozhodčího nálezu ve formě sazeb za elektřinu, které jsou nižší než náklady].

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Ve věci T-639/14 RENV, dopis Komise COMP/E3/ΟΝ/AB/ark *2014/61460 ze dne 12. června 2014, jímž byla Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) informována o odložení jejích stížností, se zrušuje.

                  2)

                  Ve věci T-352/15, rozhodnutí Komise C(2015) 1942 final ze dne 25. března 2015 [věc SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Řecko – Údajná státní podpora ve prospěch společnosti Alouminion SA na základě rozhodčího nálezu ve formě sazeb za elektřinu, které jsou nižší než náklady] se zrušuje.

                  3)

                  Ve věci T-740/17, rozhodnutí Komise C(2017) 5622 final ze dne 14. srpna 2017 [věc SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Řecko – Údajná státní podpora ve prospěch společnosti Alouminion SA na základě rozhodčího nálezu ve formě sazeb za elektřinu, které jsou nižší než náklady] se zrušuje.

                  4)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené DEI ve spojených věcech T-639/14 RENV, T-352/15 a T-740/17, jakož i ve věci C-228/16 P.

                  5)

                  Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 395, 10.11.2014.


title: Věc T-752/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2021 – NLMK v. Komise („Dumping – Dovoz některých plochých za studena válcovaných výrobků z oceli pocházejících z Číny a Ruska – Konečné antidumpingové clo – Článek 18 nařízení (ES) č. 1225/2009 [nyní článek 18 nařízení (EU) 2016/1036] – Využití dostupných informací – Článek 3 odst. 2 a 5 nařízení č. 1225/2009 (nyní čl. 3 odst. 2 a 5 nařízení 2016/1036) – Zjišťování újmy – Článek 3 odst. 7 nařízení č. 1225/2009 (nyní čl. 3 odst. 7 nařízení 2016/1036) – Příčinná souvislost – Článek 2 odst. 9 a čl. 9 odst. 4 nařízení č. 1225/2009 (nyní čl. 2 odst. 9 a čl. 9 odst. 4 nařízení 2016/1036) – Odstranění újmy – Právo na obhajobu – Rovnost zbraní – Zásada řádné správy – Povinnost uvést odůvodnění – Proporcionalita – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2021 – NLMK v. Komise
      (Věc T-752/16) (1)

      („Dumping - Dovoz některých plochých za studena válcovaných výrobků z oceli pocházejících z Číny a Ruska - Konečné antidumpingové clo - Článek 18 nařízení (ES) č. 1225/2009 [nyní článek 18 nařízení (EU) 2016/1036] - Využití dostupných informací - Článek 3 odst. 2 a 5 nařízení č. 1225/2009 (nyní čl. 3 odst. 2 a 5 nařízení 2016/1036) - Zjišťování újmy - Článek 3 odst. 7 nařízení č. 1225/2009 (nyní čl. 3 odst. 7 nařízení 2016/1036) - Příčinná souvislost - Článek 2 odst. 9 a čl. 9 odst. 4 nařízení č. 1225/2009 (nyní čl. 2 odst. 9 a čl. 9 odst. 4 nařízení 2016/1036) - Odstranění újmy - Právo na obhajobu - Rovnost zbraní - Zásada řádné správy - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2021/C 462/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Novolipetsk Steel PJSC (NLMK) (Lipeck, Ruská federace) (zástupci: D. O’Keeffe, solicitor, N. Tuominen a M. Krestiyanova, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. F. Brakeland, K. Blanck a E. Schmidt, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: O. Prost, A. Coelho Dias a S. Seeuws, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1328 ze dne 29. července 2016 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých plochých za studena válcovaných výrobků z oceli pocházejících z Čínské lidové republiky a Ruské federace a o konečném výběru prozatímního cla (Úř. věst. 2016, L 210, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnost Novolipetsk Steel PJSC (NLMK) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL, ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 14, 16.1.2017.