title: Spojené věci C-197/11 a C-203/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle — Belgie) — Eric Libert, Christian Van Eycken, Max Bleeckx, Syndicat national des propriétaires et copropriétaires (ASBL), Olivier de Clippele v. Gouvernement flamand (C-197/11), All Projects & Developments NV a další v. Vlaamse Regering (C-203/11) ( „Základní svobody — Omezení — Odůvodnění — Státní podpory — Pojem „veřejná zakázka na stavební práce“ — Pozemky a stavby nacházející se v určitých obcích — Regionální právní úprava podmiňující převod těchto pozemků a staveb existencí dostatečné vazby potenciálního nabyvatele či nájemce k cílové obci — Sociální povinnost uložená stavebníkům a developerům — Finanční pobídky a dotační mechanismy“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle — Belgie) — Eric Libert, Christian Van Eycken, Max Bleeckx, Syndicat national des propriétaires et copropriétaires (ASBL), Olivier de Clippele v. Gouvernement flamand (C-197/11), All Projects & Developments NV a další v. Vlaamse Regering (C-203/11)
   (Spojené věci C-197/11 a C-203/11) (1)

   (Základní svobody - Omezení - Odůvodnění - Státní podpory - Pojem „veřejná zakázka na stavební práce“ - Pozemky a stavby nacházející se v určitých obcích - Regionální právní úprava podmiňující převod těchto pozemků a staveb existencí dostatečné vazby potenciálního nabyvatele či nájemce k cílové obci - Sociální povinnost uložená stavebníkům a developerům - Finanční pobídky a dotační mechanismy)
   2013/C 225/06
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

   (Věc C-197/11)

      Žalobci: Eric Libert, Christian Van Eycken, Max Bleeckx, Syndicat national des propriétaires et copropriétaires (ASBL), Olivier de Clippele

      Žalovaný: Gouvernement flamand

      za přítomnosti: Collège de la Commission communautaire française, Gouvernement de la Communauté française, Conseil des ministres
   (Věc C-203/11)

      Žalobci: All Projects & Developments NV a další

      Žalovaný: Vlaamse Regering

      za přítomnosti: College van de Franse Gemeenschapscommissie, Franse Gemeenschapsregering, Ministerraad, Immo Vilvo NV, PSR Brownfield Developers NV

      Předmět věci

   (Věc C-197/11)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour constitutionnelle — Výklad článků 21 SFEU, 45 SFEU, 49 SFEU, 56 SFEU a 63 SFEU, jakož i článků 22 a 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77, Zvl. vyd. 05/05, s. 46) — Slučitelnost s ustanoveními regionální právní úpravy podřizující převod pozemků a staveb nacházejících se v určitých obcích existenci dostatečného vztahu případného nabyvatele či nájemce k cílové obci — Porušení svobody pohybu a pobytu na území členských států — Cíl obecného zájmu — Zásada proporcionality
   (Věc C-203/11)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Grondwettelijk Hof — Výklad článků 21 SFEU, 45 SFEU, 49 SFEU, 56 SFEU, 63 SFEU a 108 SFEU a čl. 86 odst. 2 ES — Výklad čl. 1 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132), článků 22 a 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) a čl. 2 odst. 2 písm. a) a j), čl. 4 bodu 6 a článků 9, 14 a 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36) — Podpory poskytované státy — Regionální právní úprava politiky v oblasti pozemků a nemovitostí — Sociální byty — Veřejné zakázky na stavební práce — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Omezení

      Výrok

               1)

               Články 21 SFEU, 45 SFEU, 49 SFEU, 56 SFEU a 63 SFEU, jakož i články 22 a 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, brání takové právní úpravě, jako je právní úprava stanovená v knize 5 nařízení Vlámského regionu ze dne 27. března 2009 o politice v oblasti půdy a nemovitostí, která převod nemovitého majetku, jenž se nachází v cílových obcích určených Vlaamse Regering, podmiňuje tím, že provinční hodnotící komise ověří existenci „dostatečné vazby“ mezi potenciálním nabyvatelem nebo nájemcem a těmito obcemi.

               2)

               Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava stanovená v knize 4 nařízení Vlámského regionu, podle které se některým hospodářským subjektům ukládá „sociální povinnost“, pokud se posledně uvedeným subjektům vydává stavební povolení nebo povolení k parcelování za předpokladu, že předkládající soud určí, že je tato právní úprava nezbytná a vhodná k dosažení cíle spočívajícího v zajištění dostatečné nabídky bydlení pro osoby, které mají nízké příjmy, nebo pro jiné znevýhodněné kategorie místních obyvatel.

               3)

               Finanční pobídky a dotační mechanismy stanovené v témže nařízení Vlámského regionu mohou být kvalifikovány jako státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Předkládajícímu soudu přísluší, aby posoudil, zda jsou podmínky týkající se existence státní podpory splněny, a v případě kladné odpovědi ověřil u opatření stanovených v knize 4 vlámského nařízení, která se týkají vyrovnání sociální povinnosti vztahujícího se na stavebníky a developery, zda se rozhodnutí Komise 2005/842/ES ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 [ES] na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu přesto na taková opatření použije.

               4)

               Výstavba sociálních bytů, které jsou poté za regulovanou cenu prodány veřejnoprávní entitě zabývající se sociálním bydlením nebo touto entitou v zastoupení poskytovatele služeb, který toto bydlení realizoval, spadá do pojmu „veřejné zakázky na stavební práce“, který je definován v čl. 1 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ve znění vyplývajícím z nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 596/2009 ze dne 18. června 2009, pokud jsou splněna kritéria stanovená tímto ustanovením, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.

      Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


title: Věc C-218/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Campobasso (Itálie) dne 11. května 2015 – trestní řízení proti Gianpaolu Paolettimu a dalším

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Campobasso (Itálie) dne 11. května 2015 – trestní řízení proti Gianpaolu Paolettimu a dalším
   (Věc C-218/15)
   (2015/C 262/06)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Campobasso

      Účastníci původního trestního řízení

   Gianpaolo Paoletti, Umberto Castaldi, Domenico Faricelli, Antonio Angelucci, Mauro Angelucci, Antonio D’Ovidio, Camillo Volpe, Alfredo Viali, Giampaolo Canzano, Raffaele Di Giovanni, Antonio Della Valle

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 7 EÚLP, článek 49 Listiny základních práv Evropské unie vyhlášené v Nice dne 7. prosince 2000 a článek 6 [SEU] vykládat tak, že přistoupení Rumunska k Evropské unii dne 1. ledna 2007 má za následek zrušení trestného činu upraveného a trestaného v článku 12 legislativního nařízení č. 286/1998 (jediné znění [o přistěhovalectví]) o napomáhání přistěhovalectví a pobytu rumunských státních příslušníků na území italského státu?

               2)

               Je třeba výše uvedené články vykládat v tom smyslu, že brání členskému státu v uplatnění zásady retroaktivního použití mírnějšího trestu (in mitius) ve vztahu k osobám, které před 1. lednem 2007 (či jiným následným datem uvádějícím, že Smlouva nabyla plné účinnosti), tj. dnem, kdy přistoupení Rumunska k Evropské unii nabylo účinnosti, porušily článek 12 legislativního nařízení č. 286/1998 (jediné znění o přistěhovalectví) napomáháním přistěhovalectví rumunských státních příslušníků, které již není trestným činem od 1. ledna 2007?


title: Věc F-70/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2012 — Lebedef v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Hodnocený rok 2008 — Dočasné přidělení poloviny pracovního úvazku pro účely odborového zastoupení — Hodnotící zpráva, jež se týká úloh vykonávaných v útvaru, k němuž byl úředník přidělen — Konzultace se skupinou ad hoc — Jmenování podle služebního řádu — Jmenování v rámci odborů — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/32

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2012 — Lebedef v. Komise
   (Věc F-70/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocený rok 2008 - Dočasné přidělení poloviny pracovního úvazku pro účely odborového zastoupení - Hodnotící zpráva, jež se týká úloh vykonávaných v útvaru, k němuž byl úředník přidělen - Konzultace se skupinou ad hoc - Jmenování podle služebního řádu - Jmenování v rámci odborů - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2013/C 38/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce vztahujícího se k období od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Giorgio Lebedef ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011, s. 52.


title: Věc F-66/11: Žaloba podaná dne 12. července 2011 — ZZ v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/51

         Žaloba podaná dne 12. července 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-66/11)
   2011/C 282/97
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí předsedy výběrové komise výběrového řízení EPSO/AST/111/10 (AST 1) nepřipustit žalobkyni k hodnotícím zkouškám

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté dne 7. dubna 2011, kterým bylo žalobkyni odepřeno právo účastnit se hodnotících zkoušek v rámci výběrového řízení EPSO/AST/111/10 — sekretářky v platové třídě AST 1;

               —

               v důsledku toho rozhodnout, že žalobkyni je třeba znovu zařadit do procesu přijímání zahájeného uvedeným výběrovým řízením, případně prostřednictvím konání nových hodnotících zkoušek;

               —

               podpůrně, pokud nebude vyhověno hlavnímu návrhu, quod non, uložit žalované zaplacení částky stanovené předběžně a ex aequo et bono na 20 000 eur jako náhradu majetkové újmy, zvýšené o úroky z prodlení v zákonné výši od data vydání rozsudku;

               —

               v každém případě uložit žalované zaplacení částky stanovené předběžně a ex aequo et bono na 20 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, zvýšené o úroky z prodlení v zákonné výši od data vydání rozsudku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-405/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 25. srpna 2014 — PST CLC a.s. v. Generální ředitelství cel

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 25. srpna 2014 — PST CLC a.s. v. Generální ředitelství cel
   (Věc C-405/14)
   (2014/C 431/17)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: PST CLC a.s.

      Žalovaný: Generální ředitelství cel

      Předběžná otázka

   Bylo nařízení Komise (ES) č. 384/2004 (1) ze dne 1. 3. 2004, o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury, platné v době jeho účinnosti od 22. 3. 2004 do 22. 12. 2009 v rozsahu bodu 2 jeho přílohy, v němž se stanovilo, že výrobky sestávající z chladícího tělesa, heat sink‘ a z ventilátoru spadají do podpoložky 8414 59 30 KN, a bylo tedy aplikovatelné na nyní projednávanou věc?

      (1)  Úř. věst. L 64, s. 21; Zvl. vyd. 02/016, s. 60.


title: Věc T-511/16: Usnesení Tribunálu ze dne 2. května 2017 – Bermejo Garde v. EHSV

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. května 2017 – Bermejo Garde v. EHSV
   (Věc T-511/16) (1)

   (2017/C 202/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-23/14 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1. září 2016).


title: Věc T-306/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2006 – Volkswagen v. OHIM (CLIMATIC) ( Ochranná známka Společenství — Částečné zamítnutí zápisu — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci )

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2006 – Volkswagen v. OHIM (CLIMATIC)
   (Věc T-306/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Částečné zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2006/C 212/52)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: S. Risthaus, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: B. Müller a G. Schneider, zmocněnci)
   Předmět
   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. července 2003 (věc R 1012/2001-2), týkajícího se přihlášky k zápisu obrazové ochranné známky obsahující slovní označení CLIMATIC jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               O žalobě již není namístě vydat rozhodnutí.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  1Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc C-387/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 3. dubna 2009 — VDH Projektentwicklung GmbH, Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Žaloba pro nečinnost — Směrnice 89/665/EHS — Neuplatnění opravného mechanismu stanoveného v čl. 3 odst. 2 Komisí — Fyzické a právnické osoby — Bezprostřední dotčení — Nepřípustnost )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/17

         Usnesení Soudního dvora ze dne 3. dubna 2009 — VDH Projektentwicklung GmbH, Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-387/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Žaloba pro nečinnost - Směrnice 89/665/EHS - Neuplatnění opravného mechanismu stanoveného v čl. 3 odst. 2 Komisí - Fyzické a právnické osoby - Bezprostřední dotčení - Nepřípustnost“)
   2009/C 205/30
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: VDH Projektentwicklung GmbH, Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH (zástupce: C. Antweiler, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 25. června 2008, VDH Projektentwicklung a Edeka Rhein-Ruhr v. Komise (T-185/08), kterým Soud zamítl jako zjevně nepřípustnou žalobu pro nečinnost směřující k určení nečinnosti Komise z důvodu, že bezodkladně neuplatnila, pokud jde o uzavření smlouvy o koncesi na veřejné práce, jakož i uzavření obecné smlouvy, opravný mechanismus stanovený v článku 3 směrnice 89/665/EHS a nezaslala Spolkové republice Německo oznámení podle čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice — Žaloba pro nečinnost podaná fyzickými a právnickými osobami — Nutnost, aby byl žalobce bezprostředně dotčen aktem, kvůli kterému je vůči dotčenému orgánu uplatňována nečinnost

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti VDH Projektentwicklung GmbH a Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-159/17: Žaloba podaná dne 10. března 2017 – Claro Sol Cleaning v. EUIPO – Solemo (Claro Sol Facility Services desde 1972)

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/30

         Žaloba podaná dne 10. března 2017 – Claro Sol Cleaning v. EUIPO – Solemo (Claro Sol Facility Services desde 1972)
   (Věc T-159/17)
   (2017/C 195/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Claro Sol Cleaning, SLU (Madrid, Španělsko) (zástupce: N. Fernández Fernández Pacheco, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Solemo Oy (Helsinky, Finsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie „Claro Sol Facility Services desde 1972“ – přihláška č. 13 318 993

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. ledna 2017 ve věci R 478/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí vydané prvním odvolacím senátem EUIPO dne 9. ledna 2017 ve věci R 478/2016-1, kterým bylo částečně vyhověno odvolání podanému společností Solemo Oy a kterým bylo částečně zrušeno rozhodnutí vydané v námitkovém řízení č. B 2472267, týkajícím se přihlášky ochranné známky Evropské unie č. 13.318.993 „Claro Sol Facility Services desde 1972“, patřící žalobkyni, na základě čehož byl v celém rozsahu odmítnut zápis pro třídy 37 a 39 a částečně odmítnut zápis pro třídu 35,

               —

               zapsal ochrannou známku Evropské unie č. 13.318.993 „Claro Sol Facility Services desde 1972“ pro všechny služby spadající do tříd 35, 37 a 39 z důvodu neexistence nebezpečí záměny u veřejnosti na území, na němž je chráněna starší národní ochranná známka „SOL“, zapsaná ve Finsku pod č. 250.356 a patřící další účastnici řízení,

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-26/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. července 2014 – Morgan v. OHIM „Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Hodnotící zpráva — Návrh na zrušení hodnotící zprávy“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/73

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. července 2014 – Morgan v. OHIM
   (Věc F-26/13) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Hodnotící zpráva - Návrh na zrušení hodnotící zprávy“)
   2014/C 315/123
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rhys Morgan (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Faedo, zmocněnec, poté M. Paolacci, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobce za období od 1. října 2010 do 30. září 2010 a návrh na náhradu újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               R. Morgan ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013, s. 56.


title: Věc T-238/14: Usnesení Tribunálu ze dne 26. dubna 2016 – EGBA a RGA v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpora — Hazardní hry — Podpora, kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch dostihových společností — Parafiskální poplatek vybíraný z online dostihových sázek — Rozhodnutí, kterým se státní podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem — Sdružení — Nedostatek osobního určení — Právní akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. dubna 2016 – EGBA a RGA v. Komise
   (Věc T-238/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpora - Hazardní hry - Podpora, kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch dostihových společností - Parafiskální poplatek vybíraný z online dostihových sázek - Rozhodnutí, kterým se státní podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Sdružení - Nedostatek osobního určení - Právní akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost“)
   (2016/C 222/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Gaming and Betting Association (EGBA) (Brusel, Belgie) a The Remote Gambling Association (RGA) (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. P. Brankin, solicitor, T. De Meese, E. Wijckmans a M. Mudrony, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a J. Bousin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2014/19/EU ze dne 19. června 2013 o státní podpoře SA. 30753 (C 34/10) (ex N 140/10), kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch dostihových společností (Úř. věst. 2014, L 14, s. 17).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               European Gaming and Betting Association (EGBA) a The Remote Gambling Association (RGA) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc T-373/09: Žaloba podaná dne 25. září 2009 — El Corte Inglés v. OHIM — Pucci International (Emidio Tucci)

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/56

         Žaloba podaná dne 25. září 2009 — El Corte Inglés v. OHIM — Pucci International (Emidio Tucci)
   (Věc T-373/09)
   2009/C 282/105
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Rival Zurdo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Emilio Pucci International BV (Amsterdam, Nizozemsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) vydané dne 18. června 2009 ve spojených věcech 770/2008-2 a 826/2008-2 v rozsahu, v jakém částečně vyhovělo odvolání přihlašovatelky a odvolání majitelky namítané ochranné známky, zamítlo přihlášku ochranné známky Společenství č. 3 679 591 pro třídy 3, 18, 24, 25 a pro „čistící prostředky; drátěnka“ pro třídu 21;

               —

               vyhovět přihlášce ochranné známky Společenství č. 3 679 591„EMIDIO TUCCI“ v plném rozsahu;

               —

               uložit náhradu nákladů řízení OHIM a ostatním žalovaným.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „EMIDIO TUCCI“ (přihláška č. 3 679 594), s rukou psanými znaky, pro výrobky a služby tříd 1 až 45.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: EMILIO PUCCI INTERNATIONAL B.V.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství „EMILIO PUCCI“ č. 203570 (třídy 18 a 24), italské slovní ochranné známky č. 769250 (třídy 3, 14, 18, 21, 24, 25 a 33) a č. 274991 (třídy č. 9, 12, 18, 20, 26, 27 a 34) a italská obrazová ochranná známka č. 275894 (třídy 14, 18, 24 a 25).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání podaných přihlašovatelkou i majitelkou namítané ochranné známky.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení 207/2009.


title: Věc T-194/11: Usnesení Tribunálu ze dne 23. září 2011 — Bro Grébé v. Rada ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny — Žaloba na neplatnost — Nečinnost žalobce — Nevydání rozhodnutí )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. září 2011 — Bro Grébé v. Rada
   (Věc T-194/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Žaloba na neplatnost - Nečinnost žalobce - Nevydání rozhodnutí)
   2011/C 340/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Geneviève Bro Grébé (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: J. C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a M. Chavrier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení zaprvé rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 36) a zadruhé nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 1), a to v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Geneviève Bro Grébé se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Není třeba rozhodnout o návrzích Evropské komise a Republiky Pobřeží slonoviny na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Věc C-71/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Qorti Kostituzzjonali — Malta) — Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited v. L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita' ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni ( „Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/20/ES — Články 12 a 13 — Správní poplatky a poplatky za práva na užívání — Povinný odvod vztahující se na operátory mobilních sítí — Vnitrostátní právní předpisy — Metoda výpočtu povinného odvodu — Procentní podíl z nákladů placených uživateli“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/27

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Qorti Kostituzzjonali — Malta) — Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited v. L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita' ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni
   (Věc C-71/12) (1)

   (Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES - Články 12 a 13 - Správní poplatky a poplatky za práva na užívání - Povinný odvod vztahující se na operátory mobilních sítí - Vnitrostátní právní předpisy - Metoda výpočtu povinného odvodu - Procentní podíl z nákladů placených uživateli)
   2013/C 225/43
   Jednací jazyk: maltština

      Předkládající soud

   Qorti Kostituzzjonali

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited

      Odpůrci: L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita' ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Qorti Kostituzzjonali — Výklad článků 12 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337) — Vnitrostátní právní úprava ukládající operátorům mobilních sítí povinný odvod — Povinný odvod, který platí výlučně operátoři mobilních sítí a žádné jiné podniky poskytující služby elektronických komunikací

      Výrok

   Článek 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací („autorizační“ směrnice) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle níž jsou operátoři nabízející mobilní telefonní služby plátci tzv. „spotřební daně“ odpovídající procentnímu podílu úhrad, které obdrží od uživatelů těchto služeb, za předpokladu, že vznik platební povinnosti v případě této daně není vázán na řízení o udělení obecného oprávnění umožňujícího přístup na trh se službami elektronických komunikací, ale souvisí s využitím mobilních telefonních služeb poskytovaných operátory, a že ji v konečném důsledku nese uživatel těchto služeb, ověření čehož je na předkládajícím soudu.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc C-427/17: Žaloba podaná dne 14. července 2017 – Evropská komise v. Irsko

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/24

         Žaloba podaná dne 14. července 2017 – Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-427/17)
   (2017/C 293/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud-Bonnici, E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určil, že Irsko tím, že nezajistilo, aby vody shromažďované ve 14 aglomeracích v kombinované soustavě městských odpadních a dešťových vod byly zadrženy a odváděny k čištění v souladu s požadavky směrnice Rady 91/271/EHS o čištění městských odpadních vod (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 1, čl. 3 odst. 2, přílohy I A a poznámky pod čarou 1 směrnice Rady 91/271/EHS;

               —

               určil, že Irsko tím, že nezajistilo sekundární nebo jiné rovnocenné čištění, ani neposkytlo v tomto ohledu dostatečné důkazy k prokázání souladu se směrnicí 91/271/EHS, pokud jde o 25 aglomerací, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 3 ve spojení s požadavky článku 10 a přílohy 1 B směrnice Rady 91/271/EHS;

               —

               určil, že Irsko tím, že nezajistilo, aby městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami z 21 aglomerací byly před vypuštěním do citlivých oblastí čištěny podle přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v článku 4, a v souladu s požadavky přílohy I B směrnice Rady 91/271/EHS, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 2 a 3 ve spojení s požadavky článku 10 a přílohy 1 B směrnice Rady 91/271/EHS;

               —

               určil, že Irsko tím, že nezajistilo, aby zneškodňování odpadních vod z čistíren městských odpadních vod v aglomeracích Arklow (IEAG_547) a Castlebridge (IEAG_515) podléhalo předem vydaným předpisům nebo předem uděleným zvláštním povolením, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 12 směrnice Rady 91/271/EHS.

               —

               uložil Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 91/271/EHS ukládá členským státům povinnost zajistit, aby aglomerace s populací přesahující určitý počet byly vybaveny stokovými soustavami městských odpadních vod. Pokud se členský stát rozhodne provozovat kombinovaný systém shromažďování a čištění městských odpadních a dešťových vod, musí být tento systém navržen tak, aby zajistil, že shromážděné vody budou zadrženy a odváděny k čištění s ohledem na klimatické podmínky, jakož i sezónní výkyvy. Na základě údajů získaných během 7. a 8. kola pro podávání zpráv podle článku 15 směrnice, jakož i diskuse s Irskem v průběhu fáze před zahájením soudního řízení je Komise toho názoru, že Irsko nesplňuje tuto povinnost ve 14 aglomeracích z důvodu neexistence stokové soustavy nebo nadměrného úniku.
   Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 91/271/EHS ukládá členským státům povinnost zajistit, aby městské odpadní vody z aglomerací s populací přesahující určitý počet byly před vypuštěním podrobeny sekundárnímu nebo jinému rovnocennému čištění. Dále čl. 4 odst. 3 směrnice ukládá členským státům povinnost zajistit, aby vypouštění z čistíren městských odpadních vod vyhovovalo požadavkům uvedeným v příloze I B. Po posouzení údajů poskytnutých Irskem se Komise domnívá, že Irsko nesplňuje požadavky článku 4 u 25 aglomerací kvůli neexistenci čistírny odpadních vod, neschopnosti stávající čistírny odpadních vod vyčistit veškeré vody z aglomerací, kterým slouží, nedodržení norem přílohy I B nebo v důsledku nedodržení článku 3 směrnice.
   Článek 5 směrnice Rady 91/271/EHS dále členským státům ukládá povinnost vymezit citlivé oblasti a zajistit, aby byly městské odpadní vody vypouštěné z aglomerací s populací přesahující určitý počet do citlivých oblastí čištěny podle přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v článku 4, a v souladu s požadavky přílohy I B. Po posouzení údajů poskytnutých Irskem se Komise domnívá, že Irsko nesplnilo požadavky článku 5 směrnice v případě 21 aglomerací.
   Článek 12 směrnice Rady 91/271/EHS požaduje, aby příslušné orgány zajistily, aby zneškodňování odpadních vod z čistíren městských odpadních vod podléhalo předem vydaným předpisům nebo předem uděleným zvláštním povolením. Na základě informací poskytnutých Irskem se Komise domnívá, že Irsko nesplnilo požadavky článku 12, pokud jde o dvě aglomerace, ve kterých čistírny působí bez platného povolení.

      (1)  Úř. věst. 1991, L 135, s 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26.


title: Věc T-226/10: Usnesení Tribunálu ze dne 23. května 2011 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Zastoupení advokáty, kteří nemají povahu třetích osob — Nepřípustnost“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. května 2011 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej v. Komise
   (Věc T-226/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Zastoupení advokáty, kteří nemají povahu třetích osob - Nepřípustnost)
   2011/C 204/43
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (Varšava, Polsko) (zástupkyně: H. Gruszecka a D. Pawłowska, advokátky)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Braun a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 1234 ze dne 3. března 2010 přijatého podle čl. 7 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349), kterým bylo polskému regulačnímu orgánu v oblasti služeb elektronické komunikace a poštovních služeb uloženo, aby vzal zpět oba oznámené návrhy opatření ohledně vnitrostátního velkoobchodního trhu pro výměnu IP dat (IP-Transit) (věc PL/2009/1019) a velkoobchodního trhu IP Peering se sítí Telekomunikacja Polska S.A (TP) (věc PL/2009/1020)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc T-106/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2015 – Universal Utility International v. OHIM (Greenworld) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Greenworld — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2015 – Universal Utility International v. OHIM (Greenworld)
   (Věc T-106/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Greenworld - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 127/35)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Universal Utility International GmbH & Co.KG (Kaarst, Německo) (zástupce: J. Mietzel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. prosince 2013 (věc R 1658/2013-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení Greenworld jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Universal Utility International GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc T-104/12: Žaloba podaná dne 1. března 2012 — Verus v. OHIM — Performance Industries Manufacturing (VORTEX)

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/7

         Žaloba podaná dne 1. března 2012 — Verus v. OHIM — Performance Industries Manufacturing (VORTEX)
   (Věc T-104/12)
   2012/C 157/11
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Verus Eood (Sofie, Bulharsko) (zástupce: S. Vykydal, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Performance Industries Manufacturing, Inc. (Odessa, Florida, Spojené státy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu R 512/1011-4 ze dne 21. prosince 2011 ve věci VORTEX v.VORTEX a vrátil věc odvolacímu senátu;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před Tribunálem, jakož i nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Performance Industries Manufacturing Inc.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „VORTEX“ pro výrobky zařazené do tříd 7 a 12 (přihláška č. 5 375 324).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „VORTEX“, zapsaná pro služby zařazené do tříd 35 a 39 (ochranná známka č. 5 514 104).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 2 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009, neboť existuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.


title: Věc C-462/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Stichting de Thuiskopie v. Opus Supplies Deutschland GmbH, Mijndert van der Lee, Hananja van der Lee ( „Sbližování právních předpisů — Autorské právo a práva s ním související — Směrnice 2001/29/ES — Právo na rozmnožování — Výjimky a omezení — Výjimka pro rozmnožování k soukromému užití — Článek 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5 — Spravedlivá odměna — Osoba povinná zaplatit poplatek určený na financování této odměny — Prodej na dálku uskutečněný mezi dvěma osobami s bydlištěm v různých členských státech“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Stichting de Thuiskopie v. Opus Supplies Deutschland GmbH, Mijndert van der Lee, Hananja van der Lee
   (Věc C-462/09) (1)

   (Sbližování právních předpisů - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Právo na rozmnožování - Výjimky a omezení - Výjimka pro rozmnožování k soukromému užití - Článek 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5 - Spravedlivá odměna - Osoba povinná zaplatit poplatek určený na financování této odměny - Prodej na dálku uskutečněný mezi dvěma osobami s bydlištěm v různých členských státech)
   2011/C 232/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stichting de Thuiskopie

      Žalovaní: Opus Supplies Deutschland GmbH, Mijndert van der Lee, Hananja van der Lee

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Právo na rozmnožování — Spravedlivá odměna — Prodej na dálku uskutečněný mezi dvěma osobami s bydlištěm v různých členských státech — Právní úprava, která neumožňuje vybírat odměnu

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, zejména její čl. 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5, musí být vykládána v tom smyslu, že koncového uživatele, který soukromě pořídí rozmnoženinu chráněného díla, je nutno v zásadě považovat za osobou povinnou zaplatit spravedlivou odměnu upravenou v uvedeném odst. 2 písm. b). Členské státy však mohou zavést poplatek za soukromé rozmnožování k tíži osob, které dávají tomuto koncovému uživateli k dispozici vybavení, přístroje nebo nosiče k rozmnožování, neboť tyto osoby mají možnost promítnout výši tohoto poplatku do ceny za poskytnutí uvedeného vybavení, přístrojů nebo nosičů, kterou platí koncový uživatel.

               2)

               Směrnice 2001/29, zejména její čl. 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5, musí být vykládána v tom smyslu, že členský stát, který zavedl systém poplatků za soukromé rozmnožování k tíži výrobce nebo dovozce nosičů určených k rozmnožování chráněných děl a na jehož území nastala újma způsobená autorům tím, že kupující, kteří zde mají bydliště, užili jejich díla k soukromým účelům, je povinen zajistit, že tito autoři skutečně obdrží spravedlivou odměnu jako náhradu této újmy. Pouhá skutečnost, že prodejce vybavení, přístrojů nebo nosičů k rozmnožování jednající jako podnikatel je usazen v jiném členském státě, než ve kterém mají bydliště kupující, nemá v tomto ohledu na danou povinnost dosáhnout stanoveného výsledku žádný vliv. Je na vnitrostátním soudu, aby v případě, že nelze zajistit výběr spravedlivé odměny od kupujících, vykládal vnitrostátní právo tak, že umožní výběr této odměny od povinné osoby jednající jako podnikatel.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-588/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – Mechadyne International v. OHIM (FlexValve) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FlexValve — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo na obhajobu — Povinnost odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/52

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – Mechadyne International v. OHIM (FlexValve)
   (Věc T-588/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FlexValve - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo na obhajobu - Povinnost odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 389/58)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mechadyne International Ltd (Kirtlington, Spojené království) (zástupci: S. von Petersdorff-Campen a E. Schaper, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté S. Hanne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. června 2014 (věc R 2435/2013-4) týkajícímu se návrhu na zápis obrazového označení FlexValve jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               Společnosti Mechadyne International Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13.10.2014.


title: Věc C-11/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 4. ledna 2012 — Maatschap L.A., D.A.B. Langestraat a P. Langestraat-Troost v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 4. ledna 2012 — Maatschap L.A., D.A.B. Langestraat a P. Langestraat-Troost v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
   (Věc C-11/12)
   2012/C 98/17
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

   Žalobkyně:

               Maatschap L.A.,

               D.A.B. Langestraat,

               P. Langestraat-Troost

         Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Předběžná otázka

   Je nutno čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 73/2009 (1) vykládat tak, že vůči zemědělci, který požádal o podporu, se stanoví snížení nebo vyloučení plateb stejně, jako by bylo stanoveno ohledně zjištěného nedodržení podmínek vůči skutečnému porušiteli zákonů, kterému nebo od kterého byla půda převedena, kdyby žádost podal sám? Nebo toto ustanovení pouze znamená, že zjištěné porušení je nutno přičíst tomu, kdo podal žádost o podporu, při rozhodování o výši snížení nebo vyloučení je však ještě nutno zjistit, v jaké míře zemědělec sám jednal s nedbalostí, zaviněním nebo úmyslem?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, 31.1.2009, s. 16)


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  15. září 2005  ve věci C-464/02: Komise Evropských společenství proti Dánskému království (Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb pracovníků — Vozidla — Dání k dispozici pracovníkovi zaměstnavatelem — Vozidlo registrované v členském státě zaměstnavatele — Pracovník s bydlištěm v jiném členském státě — Zdanění vozidla)

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 15. září 2005
   ve věci C-464/02: Komise Evropských společenství proti Dánskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb pracovníků - Vozidla - Dání k dispozici pracovníkovi zaměstnavatelem - Vozidlo registrované v členském státě zaměstnavatele - Pracovník s bydlištěm v jiném členském státě - Zdanění vozidla)
   (2005/C 315/01)
   Jednací jazyk: dánština
   Ve věci C-464/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 23. prosince 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnci: N. B. Rasmussen a D. Martin) proti Dánskému království (zmocněnec: J. Molde), podporovanému Finskou republikou (zmocněnkyně: T. Pynnä), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric (zpravodaj), K. Schiemann, E. Juhász a E. Levits, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 15. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Dánské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 39 ES, v rozsahu, v němž

                           —

                           jeho právní předpisy a jeho správní praxe nedovolují pracovníkům s bydlištěm v Dánsku, vykonávajícím zaměstnání v jiném členském státě, které nepředstavuje jejich hlavní činnost, užívat k obchodním a soukromým účelům služební vozidlo registrované v tomto jiném členském státě, ve kterém má sídlo podnik jejich zaměstnavatele, a

                           —

                           jeho právní předpisy a jeho správní praxe dovolují pracovníkům s bydlištěm v Dánsku vykonávajícím zaměstnání v jiném členském státě užívat buď k obchodním, nebo obchodním a soukromým účelům služební vozidlo registrované v tomto jiném členském státě, ve kterém má jejich zaměstnavatel své sídlo nebo svou hlavní provozovnu, vozidlo, které není určeno k tomu, aby bylo trvale užíváno převážně v Dánsku, ani není fakticky užíváno tímto způsobem, pouze za podmínky, že zaměstnání vykonávané u tohoto zaměstnavatele představuje jejich hlavní činnost a že je za tímto účelem uhrazena daň.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Každý účastník řízení ponese své náklady řízení.

               4.

               Finská republika ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc C-428/04: Žaloba podaná dne 6. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/4

         Žaloba podaná dne 6. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
   (Věc C-428/04)
   (2004/C 314/07)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 6. října 2004 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupené Nicolou Yerrellovou a Horstpeterem Kreppelem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               I.

               určil, že Rakouská republika nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 7, 11, 12, 13 a 18 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. L 183, 29.6.1989, s. 1) tím, že

                           1.

                           dosud nevydala, i přes uplynutí lhůty k provedení, následující právní akty, které mají představovat provedení směrnice do rakouského právního řádu, a to

                                       a)

                                       zákon služebním právu zemských učitelů,

                                       b)

                                       zákon o pojištění úředníků, zdravotním a úrazovém pojištění,

                                       c)

                                       obecný zákon o sociálním pojištění

                                 nebo pokud byly tyto právní akty mezitím vydány, nesdělila je Komisi;

                           2.

                           neprovedla nebo provedla nedostatečně do rakouského právního řádu následující články, a to

                                       a)

                                       čl. 2 odst. 1 pro učitele ve veřejných povinných školách v Tyrolsku

                                       b)

                                       čl. 7 odst. 3

                                       c)

                                       čl. 8 odst. 2

                                       d)

                                       čl. 11 odst. 2

                                       e)

                                       čl. 12 odst. 4

                                       f)

                                       čl. 13 odst. 2 písm. a) a b);

               II.

               uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 89/391/EHS (dále jen „směrnice“) do rakouského právního řádu uplynula dne 31. 12. 1993.
   Podle názoru Komise nebylo provedení směrnice úplné, popř. dostačující.
   Chybí jednak přijetí oznámených zákonných záměrů (a to zákona o služebním právu zemských učitelů, zákona o pojištění úředníků, zdravotním a úrazovém pojištění a obecného zákona o sociálním pojištění), které byly oznámeny jako opatření k provedení směrnice ze strany rakouské vlády, popř. chybí odpovídající oznámení, pokud tyto záměry mezitím vstoupily v platnost.
   Krom toho Komise ohledně jednotlivých – celkově šesti – ustanovení této směrnice tvrdí, že právní akty oznámené rakouskými úřady neprovádějí směrnici úplně či správně.
   Komise tedy namítá, že postavení učitelů ve veřejných povinných školách v Tyrolsku naproti rozsáhlému rozsahu působnosti čl. 2 odst. 1 směrnice 89/391/EHS není stále ještě upraveno žádným vnitrostátním prováděcím opatřením.
   Podle článku 7 směrnice je zaměstnavatel povinen jmenovat jednoho nebo více zaměstnanců k provádění činností týkajících se ochrany za předpokladu, že má odpovídající odborné zaměstnance k dispozici. Podle názoru Komise obsahuje tímto článek 7 směrnice přednost vnitropodnikového odvrácení nebezpečí, jelikož využívání externích odborníků podle čl. 7 odst. 3 je stanoveno teprve tehdy, jestliže podnik popř. závod nemá dostatek odborně způsobilých osob (viz v tomto smyslu rozsudek Soudního dvora ze dne 22. května 2003, Komise v. Nizozemsko, C-441/01). Rakouská prováděcí opatření však zaměstnavateli přiznávají možnost volby, zda využije vlastní nebo externí bezpečnostní odborníky.
   Čl. 8 odst. 2 (povinnost přijmout vhodná opatření týkající se první pomoci, zdolávání požáru a evakuace) nestanoví podle názoru Komise žádné výjimky pro malé podniky. Naproti tomu podle rakouských prováděcích opatřeních jsou malé podniky z této povinnosti vyjmuty.
   Podle názoru Komise prováděcí opatření k čl. 11 odst. 2 směrnice nezahrnují některé informační povinnosti zaměstnavatele, jak je stanoví tento článek.
   Čl. 12 odst. 4 směrnice stanoví, že školení zaměstnanců stanovená v tomto článku nesmějí tyto zaměstnance zatížit.
   Rakouská prováděcí opatření sice upravovala, že se po dobu takových školících opatření jedná o placenou pracovní dobu. Není však upraveno, kdo musí nést věcné náklady takových školení.
   Konečně Komise namítá, že čl. 13 odst. 2 písm. a) a b) směrnice nebyl do rakouského právního řádu proveden úplně. Naproti písmenu a) nejsou nebezpečné látky zahrnuty pod pojem „pracovní zařízení“ ve smyslu § 15 ASchG popř. § 15 B-BSG. Krom toho nebyla povinnost, stanovená v písmenu b), uložit po použití osobní ochranné prostředky na místo k tomu určené, provedena do rakouského právního řádu.


title: Věc F-24/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. listopadu 2008 – Wilms v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/78

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. listopadu 2008 – Wilms v. Komise
   (Věc F-24/08) (1)

   (2009/C 44/144)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008, s. 34.


title: Věc T-193/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Skareby v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Hodnotící zpráva služebního postupu — Hodnotící období 2004 — Stanovení cílů a sdělení kritérií pro hodnocení )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/45

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Skareby v. Komise
   (Věc T-193/08) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Hodnotící zpráva služebního postupu - Hodnotící období 2004 - Stanovení cílů a sdělení kritérií pro hodnocení“)
   2009/C 282/86
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Carina Skareby (Lovaň, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a K. Hermann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 6. března 2008, Skareby v. Komise (F-46/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce), jímž bylo navrženo zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 6. března 2008, Skareby v. Komise (F-46/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce) se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu zamítl žalobní důvod vycházející z toho, že nebyly předem stanoveny cíle, nebyla předem oznámena kritéria pro hodnocení a chyběl popis pracovního místa C. Skareby.

               2)

               Rozhodnutí ze dne 31. srpna 2005, které bylo hodnotící zprávou služebního postupu C. Skaraby za období od 1. ledna do 31. prosince 2004 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká bodu 6.1, nazvaného „Výkonnost“.

               3)

               Žaloba podaná u Soudu pro veřejnou službu pod číslem F-46/06 se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada veškerých nákladů tohoto řízení a řízení před Soudem pro veřejnou službu.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-218/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2009 — Lemans v. OHIM — Turner (ICON)

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/33

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2009 — Lemans v. OHIM — Turner (ICON)
   (Věc T-218/08) (1)

   2009/C 193/52

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-455/04: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  23. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/55/ES — Azylová politika — Hromadný příliv vysídlených osob — Dočasná ochrana — Minimální normy — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/19

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-455/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/55/ES - Azylová politika - Hromadný příliv vysídlených osob - Dočasná ochrana - Minimální normy - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 131/33)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. O'Reilly, zmocněnec)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: C. White)
   Předmět
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími (Úř. věst. L 212, s. 12), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro provedení ustanovení směrnice Rady 200l/55/ES ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími, do jeho vnitrostátního práva, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


title: Věc C-438/06: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Würzburg-Německo) – Greser, Otmar v. Bundesagentur für Arbeit (Řízení o předběžné otázce — Zjevná nepřípustnost)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/14

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Würzburg-Německo) – Greser, Otmar v. Bundesagentur für Arbeit
   (Věc C-438/06) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Zjevná nepřípustnost)
   (2007/C 199/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Sozialgericht Würzburg
   Účastníci řízení

      Žalobce: Greser, Otmar

      Žalovaná: Bundesagentur für Arbeit
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Sozialgericht Würzburg – Výklad čl. 71 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) – Výpočet dávek v nezaměstnanosti lodníka na Rýnu („Rheinschiffer“), který během svého posledního zaměstnání bydlel na území jiného členského státu, než státu zaměstnání a v souladu se svou pracovní smlouvou se vracel do svého bydliště jen jednou za dva týdny – Statut tohoto pracovníka jako „příhraniční pracovník“ nebo „pracovník jiný než příhraniční pracovník“
   Výrok
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Würzburg, rozhodnutím ze dne 28. září 2007 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-448/07: Žaloba podaná dne 7. prosince 2007 – YKK a další v. Komise

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/44

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2007 – YKK a další v. Komise
   (Věc T-448/07)
   (2008/C 51/83)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: YKK Corp. (Tokio, Japonsko), YKK Holding Europe BV (Sneek, Nizozemsko), YKK Stocko Fasteners GmbH (Wuppertal, Německo) (zástupci: H. Kaneko a C. Vennemann, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               v důsledku toho zrušit pokuty uložené každé z žalobkyň;

               —

               alternativně, zrušit článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, nebo alespoň zrušit nebo snížit pokuty uložené každé z žalobkyň;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4257 konečné ze dne 19. září 2007 ve věci COMP/E-1/39.168 – PO/Galanterní zboží: Přezky, kterým Komise rozhodla, že žalobkyně porušily společně s dalšími podniky článek 81 ES tím, že:

               —

               se domlouvaly na koordinovaném zvyšování cen a vyměňovaly si důvěrné informace o cenách a zvyšování cen v rámci „Basilejské, Wuppertalské a Amsterdamské spolupráce“;

               —

               stanovovaly ceny, sledovaly zvyšování cen a přidělovaly zákazníky v rámci bilaterální spolupráce s Prym Fashion; a

               —

               vyměňovaly si informace o cenách, projednávaly ceny a domlouvaly se na způsobu stanovování minimálních cen v rámci trojstranné spolupráce s Coats a Prym.

         Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že násobitelem 1,25 jim uloženým za účelem dosažení odrazujícího účinku byla porušena zásada proporcionality.
   Žalobkyně ohledně „Basilejské, Wuppertalské a Amsterdamské spolupráce“ tvrdí, že Komise ve vztahu k YKK Stocko Fasteners použila nesprávně čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1), podle něhož pokuta uložená podniku nesmí přesáhnout 10 % jeho celkového obratu za předchozí hospodářský rok. Navíc, zvýšení o 1,25 za účelem dosažení odrazujícího účinku není podle žalobkyň odůvodněno pro období před okamžikem, kdy YKK Holding Europe nabylo YKK Stocko Fasteners.
   Žalobkyně ohledně bilaterální spolupráce mezi Prym Fashion a žalobkyněmi YKK Stocko Fasteners a YKK Corp. tvrdí, že Komise měla nesprávně za to, že spolupráce měla světový rozměr.
   Co se týče trojstranné spolupráce mezi Coats, Prym a žalobkyní YKK Holding Europe, mají žalobkyně za to, že:

               —

               Komise neprokázala dostatečným způsobem, že jednání o harmonizaci cen na pěti schůzkách týkajících se zdrhovadel v letech 1998 a 1999 představují dohodu nebo jednání ve vzájemné shodě v rozporu s článkem 81 ES;

               —

               pokud by jednání na pěti schůzkách týkajících se zdrhovadel v letech 1998 a 1999 byla porušením článku 81 ES, žalobkyním by měly být sníženy pokuty z důvodu jejich spolupráce s Komisí v rámci programu shovívavosti Komise;

               —

               tato jednání nelze kategorizovat jako „velmi závažné“ porušení;

               —

               pokuta uložená Komisí je nepřiměřená povaze jakéhokoli možného porušení; a

               —

               Komise neposoudila vliv takového porušení na trh v ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-410/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. listopadu 2008 – GEMA v. Komise ( Předběžné opatření — Rozhodnutí Komise nařizující ukončení jednání ve vzájemné shodě v oblasti kolektivní správy autorských práv — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/36

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. listopadu 2008 – GEMA v. Komise
   (Věc T-410/08 R)
   („Předběžné opatření - Rozhodnutí Komise nařizující ukončení jednání ve vzájemné shodě v oblasti kolektivní správy autorských práv - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti“)
   (2009/C 32/69)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Berlín, Německo) (zástupci: R. Bechtold a I. Brinker, advokáti, ve spolupráci s profesorem J. Schwarzem)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre, O. Weber a A. Antoniadis, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti článku 3 ve spojení s čl. 4 odst. 2 a 3 rozhodnutí Komise K(2008)3435 konečné ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698-CISAC) v části, ve které se tyto články týkají žalobkyně
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-416/06: Žaloba podaná dne 11. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/27

         Žaloba podaná dne 11. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-416/06)
   (2006/C 326/54)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Shotter a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nezajistila faktickou dostupnost nejméně jednoho úplného účastnického seznamu a jedné úplné telefonní informační služby o účastnických číslech, v souladu s požadavky stanovenými v čl. 5 odst. 1 a 2 a v čl. 25 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/22/ES uplynula dne 30. dubna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 51.


title: Věc T-509/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2012 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečností politika — Omezující opatření přijatá vůči Iránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Pravomoc Rady — Zneužití pravomoci — Vstup v platnost — Zákaz zpětné účinnosti — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Nesprávné právní posouzení — Pojem „podpora šíření jaderných zbraní“ — Nesprávné posouzení“ )

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2012 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada
   (Věc T-509/10) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečností politika - Omezující opatření přijatá vůči Iránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Pravomoc Rady - Zneužití pravomoci - Vstup v platnost - Zákaz zpětné účinnosti - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné právní posouzení - Pojem „podpora šíření jaderných zbraní“ - Nesprávné posouzení“)
   2012/C 165/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Teherán, Írán) (zástupci: F. Esclatine a S. Perrotet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis a É. Cujo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25), jakož i rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 281, s. 81), a nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), a to v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Tribunál nemá pravomoc rozhodnout o druhé části prvního žalobního důvodu.

               2)

               Následující akty se v rozsahu, v němž se týkají společnosti Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran, zrušují:

                           —

                           rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413;

                           —

                           nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 423/2007.

               3)

               Účinky rozhodnutí 2010/413, ve znění rozhodnutí 2010/644, se ve vztahu ke společnosti Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran zachovávají ode dne jeho vstupu v platnost, tedy od dvacátého dne po jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie, až do okamžiku, kdy nastanou účinky zrušení nařízení č. 961/2010.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran.

               5)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc C-174/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. dubna 2013 Axitea SpA, dříve La Vigile San Marco SpA, proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 22. ledna 2013 ve věci T-262/00, La Vigile San Marco SpA v. Evropská komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. dubna 2013 Axitea SpA, dříve La Vigile San Marco SpA, proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 22. ledna 2013 ve věci T-262/00, La Vigile San Marco SpA v. Evropská komise
   (Věc C-174/13 P)
   2013/C 207/05
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Axitea SpA, dříve La Vigile San Marco SpA (zástupci: A. Vianello, A. Bortoluzzi a A. Veronese, advokáti)

      Další účastnice řízení: Italská republika, Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit nebo změnit usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydané ve věci T-262/00 s tím, že Komise ponese náklady řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uplatňuje právní pochybení při použití zásad vyjádřených Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“, jednak ohledně povinnosti uvést odůvodnění rozhodnutí Komise v oblasti státních podpor, a jednak ohledně rozdělení důkazního břemene, pokud jde o podmínky podle čl. 107 odst. 1 SFEU.
   V usnesení, které je předmětem tohoto kasačního opravného prostředku, se Tribunál neztotožnil s konstatováními Soudního dvora v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“ ze dne 9. června 2011, ve kterém je uvedeno, že rozhodnutí Komise „musí obsahovat všechny základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány“. Třebaže v rozhodnutí chyběly základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány, Tribunál nepoukázal na žádný nedostatek, pokud jde o metodu přijatou Komisí ve sporném rozhodnutí, čímž tak právně pochybil.
   Na základě zásad uvedených Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“ ve věci navrácení přísluší členskému státu — a tedy nikoli jednotlivému příjemci —, aby v každém konkrétním případě prokázal existenci podmínek podle čl. 107 odst. 1 SFEU. V projednávané věci však Komise v napadeném rozhodnutí neobjasnila „způsoby“ uvedeného ověření: v důsledku toho Italská republika, která neměla k dispozici základní prvky k tomu, aby v rámci navrácení prokázala, zda poskytnutá zvýhodnění představují pro příjemce státní podpory, na základě zákona č. 228 ze dne 24. prosince 2012 (v čl. 1 odst. 351 a násl.) rozhodla, že převrátí onus probandi, a to v rozporu s tím, co je uvedeno v judikatuře Společenství. Podle italského zákonodárce konkrétně nepřísluší státu, ale přísluší jednotlivým podnikům, kterým byly podpory poskytnuty ve formě finanční úlevy, aby prokázaly, že dotčená zvýhodnění nenarušují hospodářskou soutěž, ani neovlivňují obchod mezi členskými státy; jinak se předpokládá, že je poskytnuté zvýhodnění způsobilé narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod ve Společenství. To je však ve zjevném rozporu se zásadami uvedenými Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“.


title: Věc C-588/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Antwerpen – Belgie) – Lyreco Belgium NV v. Sophie Rogiers „Sociální politika — Směrnice 96/34/ES — Rámcová dohoda o rodičovské dovolené — Ustanovení 1 a ustanovení 2 bod 4 — Rodičovská dovolená na část pracovní doby — Propuštění zaměstnance bez závažného či dostatečného důvodu — Paušální ochranné odstupné z důvodu čerpání rodičovské dovolené — Základ pro výpočet odstupného“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Antwerpen – Belgie) – Lyreco Belgium NV v. Sophie Rogiers
   (Věc C-588/12) (1)

   („Sociální politika - Směrnice 96/34/ES - Rámcová dohoda o rodičovské dovolené - Ustanovení 1 a ustanovení 2 bod 4 - Rodičovská dovolená na část pracovní doby - Propuštění zaměstnance bez závažného či dostatečného důvodu - Paušální ochranné odstupné z důvodu čerpání rodičovské dovolené - Základ pro výpočet odstupného“)
   2014/C 112/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Arbeidshof te Antwerpen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Lyreco Belgium NV

      Žalovaná: Sophie Rogiers

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Arbeidshof te Antwerpen – Belgie – Výklad ustanovení 1 a ustanovení 2 bodu 4 rámcové dohody o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která je obsažena v příloze směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 (Úř. věst. L 145, s. 4) – Rodičovská dovolená na část pracovní doby – Snížený rozsah pracovního úvazku – Propuštění pracovníka před koncem doby rodičovské dovolené při neexistenci závažného důvodu – Způsob výpočtu výše odstupného

      Výrok

   Ustanovení 2 bod 4 rámcové dohody o rodičovské dovolené, uzavřené dne 14. prosince 1995 a tvořící přílohu směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 97/75/ES ze dne 15. prosince 1997, vykládané s ohledem jak na cíle, které tato rámcová dohoda sleduje, tak na bod 6 téhož ustanovení, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby paušální ochranné odstupné dlužné pracovníkovi, který čerpá rodičovskou dovolenou na část pracovní doby, bylo v případě, že zaměstnavatel bez závažného nebo dostatečného důvodu jednostranně ukončí pracovní smlouvu uzavřenou s tímto pracovníkem zaměstnaným na dobu neurčitou a na plný pracovní úvazek, stanoveno na základě snížené odměny, kterou tento pracovník pobírá ke dni jeho propuštění.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc T-131/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. července 2017 – Argus Security Projects v. ESVČ „Řízení o předběžném opatření — ESVČ — Úhrada započtením — Návrh na vydání předběžného opatření — Finanční újma — Náležitá péče — Neexistence naléhavosti“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/35

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. července 2017 – Argus Security Projects v. ESVČ
   (Věc T-131/17 R)
   („Řízení o předběžném opatření - ESVČ - Úhrada započtením - Návrh na vydání předběžného opatření - Finanční újma - Náležitá péče - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 293/43)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kypr) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) (zástupci: S. Marquardt, zmocněnec, ve spolupráci s B. Allemeerschem, W. De Meesterem a G. Scraeyenem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU na vydání předběžných opatření týkajících odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Komise jednající v postavení účetního ESVČ o započtení částek 100 600 eur, 41 522 eur a 52 600 eur (rozhodnutí oznámená dne 15. března 2017), částky 58 924 eur (rozhodnutí oznámené dne 7. dubna 2017) a částky 41 422 eur (rozhodnutí oznámené dne 19. dubna 2017) a na vydání soudního příkazu zakazujícího ESVČ přijímat vůči žalobkyni další rozhodnutí o započtení do doby vydání končeného rozsudku ve sporu týkajícího se provádění rámcové smlouvy 2008/14/SEC/RELEX/K8 probíhajícího u soudu prvního stupně v Bruselu (Belgie).

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-207/05: Žaloba podaná dne 11. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/30

         Žaloba podaná dne 11. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-207/05)
   (2005/C 182/53)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 11. května 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou V. Di Buccim a L. Pignataro, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách veškerá opatření nezbytná k tomu, aby příjemci podpor, které byly na základě rozhodnutí Komise č. 2003/193/ES (1) ze dne 5. června 2002 o státní podpoře týkající se osvobození od daně a půjček za výhodných podmínek poskytovaných Itálií podnikům poskytujícím služby ve veřejném zájmu s většinovou veřejnou kapitálovou účastí, C 27/99 (exNN69/98), shledány za protiprávní a neslučitelné se společným trhem, tyto podpory vrátili, a v každém případě tím, že o takových opatřeních Komisi neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3 a 4 tohoto rozhodnutí a ze Smlouvy o ES;

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Rozhodnutí ukládá Itálii povinnost přijmout veškerá opatření nezbytná pro vrácení udělených podpor, které již byly protiprávně poskytnuty jejich příjemcům na základě režimů zkoumaných v tomto rozhodnutí, jakož i povinnost uvědomit Komisi ve lhůtě dvou měsíců od doručení o opatřeních přijatých s cílem vyhovět tomuto rozhodnutí.
   Itálie nepřijala nezbytná opatření a v každém případě o nich Komisi neuvědomila, ani neuplatnila, že výkon rozhodnutí je zcela nemožný. Nedávné legislativní iniciativy vedly k opětovnému prodloužení lhůt na vrácení a v žádném případě nejsou způsobilé zajistit okamžitý výkon rozhodnutí. Krom toho Komise vždy Itálii poskytla loajální spolupráci.

      (1)  Úř. věst. L 77, 24.3.2003, s. 21


title: Věc T-247/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2006 Carlosem Sanchezem Ferrizem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2006 ve věci F-19/05, Sanchez Ferriz v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2006 Carlosem Sanchezem Ferrizem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2006 ve věci F-19/05, Sanchez Ferriz v. Komise
   (Věc T-247/06 P)
   (2006/C 261/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlos Sanchez Ferriz (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2006 ve věci F-19/05;

               —

               rozhodnout o výdajích, nákladech a odměnách a uložit Komisi Evropských společenství jejich úhradu.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Ve svém kasačním opravném prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) tvrdí, že Soud v řízení při přezkumu žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásady zákazu diskriminace pochybil v rozsahu, v němž věcně nepřezkoumal případ údajné diskriminace týkající se použití pravidla zavádějícího poměrné vážení bodů ve zprávě o vývoji služebního postupu, který byl uveden navrhovatelem v jeho žalobě.


title: Věc T-394/05: Žaloba podaná dne  17. října 2005  – Valero Jordana v. Komise

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/27

         Žaloba podaná dne 17. října 2005 – Valero Jordana v. Komise
   (Věc T-394/05)
   (2006/C 10/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gregorio Valero Jordana (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Merola, I. Van Schendel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit:

                           a)

                           rozhodnutí generálního ředitele právní služby nepřidělit mu pro účely služebního povýšení za hodnotící období 2004 přednostní body podle čl. 5 odst. 2 písm. a) obecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu, jak vyplývá z informačního systému Sysper 2, potvrzené rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 16. listopadu 2004 obsahujícím zamítnutí odvolání podaného žalobcem dne 4. října 2004;

                           b)

                           přidělení pro účely služebního povýšení za hodnotící období 2004 odvolacích bodů přidělených z jiných důvodů, než ohodnocení zásluh v tomto období, přednostních bodů za práce v zájmu orgánu a přechodných přednostních bodů;

                           c)

                           pokud se jedná o body v písmenu b), seznam zásluh úředníků v platové třídě A 5 za období 2004 zveřejněný v Administrativních informacích č. 114-2004 ze dne 20. září 2004 a č. 119-2004 ze dne 27. září 2004 a seznam úředníků povýšených do platové třídy A 4 za období 2004 zveřejněný v Administrativních informacích č. 130-2004 ze dne 30. listopadu 2004, jakož i rozhodnutí nezapsat jeho jméno do uvedených seznamů;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává žalobních důvodů, které jsou podobné těm ve věci T-385/04 (1).

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004, s. 27.


title: Věc C-31/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy w Zakopanem (Polsko) dne 23. ledna 2012 — trestní řízení proti Wojciechu Ziemskemu a Andrzeji Kozakovi

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy w Zakopanem (Polsko) dne 23. ledna 2012 — trestní řízení proti Wojciechu Ziemskemu a Andrzeji Kozakovi
   (Věc C-31/12)
   2012/C 165/12
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy w Zakopanem

      Účastníci původního řízení

   Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak

      Předběžná otázka

   Je třeba článek 1 bod 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (1) vykládat v tom smyslu, že k technickým předpisům, jejichž návrhy se podle čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice musí sdělit Komisi, patří i zákonné ustanovení, které definuje zákonné pojmy a zákazy, které jsou popsané v článku 29 Ustawa z dnia 19 listopada 2009 roku o grach hazardowych (zákon ze dne 19. listopadu 2009 o hazardních hrách) (Dz. U. č. 201, položka 1540 ve znění změn a doplňků)?

      (1)  Úř. věst. L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/020, s. 337.


title: Věc F-26/06: Žaloba podaná dne  10. března 2006  – Bertolete a další v. Komise

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/34

         Žaloba podaná dne 10. března 2006 – Bertolete a další v. Komise
   (Věc F-26/06)
   (2006/C 108/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marli Bertolete a další (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu s pravomocí uzavírat smlouvy (OPUS) ze dne 21. listopadu 2005, kterým byly zamítnuty stížnosti podané žalobkyněmi ze dne 26. července 2005 kritizující správní rozhodnutí, která stanovila zařazení a odměnu každé z žalobkyň, a rovněž kritizující článek 7 rozhodnutí přijatého sborem komisařů dne 27. dubna 2005, který obsahuje „Obecná prováděcí ustanovení týkající se přechodných opatření uplatnitelných na zaměstnance zaměstnané Úřadem infrastruktur v Bruselu v jeslích a mateřských školkách v Bruselu“ (OPU), jakož i přílohy I a II tohoto rozhodnutí;

               —

               v rozsahu, v němž to bude nezbytné, rovněž zrušit rozhodnutí, proti kterým směřovaly výše uvedené stížnosti;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, v současné době smluvní zaměstnankyně zaměstnané v jeslích a mateřských školkách v Bruselu, vykonávaly již před svým jmenováním tytéž funkce na základě pracovních smluv podléhajících belgickému právu. Zpochybňují své zařazení a svou odměnu stanovené žalovanou při jejich jmenování jako smluvní zaměstnankyně.
   V prvním žalobním důvodu své žaloby žalobkyně uplatňují, že podle OPU a jiných ustanovení týkajících se smluvních zaměstnanců Komise měly být s ohledem na své kvalifikační předpoklady a svá léta služby zařazeny do skupiny funkcí III namísto skupiny funkcí II.
   V druhém žalobním důvodu si žalobkyně stěžují především na to, že jim nebyla přiznána minimální odměna stanovená v článku 6 OPU.
   Ve třetím žalobním důvodu žalobkyně uplatňují porušení čl. 2 odst. 2 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, protokolu o dohodě uzavřené dne 22. ledna 2002 mezi Komisí a delegací zaměstnanců jeslí a mateřských školek v rámci smlouvy podle belgického práva, zásady zákazu diskriminace, jakož i obecných zásad v oblasti sociálního zabezpečení. Konkrétně výpočet odměny, která měla být žalobkyním zajištěna, neměl zohledňovat rodinné přídavky.


title: Věc C-305/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Haeger & Schmidt GmbH v. Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, jakožto likvidátor společnosti Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA „Řízení o předběžné otázce — Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy — Článek 4 odst. 1, 2, 4 a 5 — Rozhodné právo při neexistenci volby práva stranami — Zasílatelská smlouva — Smlouva o přepravě zboží“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Haeger & Schmidt GmbH v. Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, jakožto likvidátor společnosti Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA
   (Věc C-305/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy - Článek 4 odst. 1, 2, 4 a 5 - Rozhodné právo při neexistenci volby práva stranami - Zasílatelská smlouva - Smlouva o přepravě zboží“)
   (2014/C 439/10)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Haeger & Schmidt GmbH

      Žalovaní: Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, jakožto likvidátor společnosti Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 4 poslední věta Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení se vztahuje na zasílatelskou smlouvu pouze tehdy, pokud je hlavním předmětem smlouvy přeprava dotyčného zboží jako taková, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Článek 4 odst. 4 uvedené Úmluvy musí být vykládán v tom smyslu, že nelze-li právo rozhodné pro smlouvu o přepravě zboží určit na základě druhé věty tohoto ustanovení, musí být určeno podle obecného pravidla stanoveného v odstavci 1 tohoto článku, to znamená, že právem, kterým se řídí tato smlouva, je právo země, s níž tato smlouva nejúžeji souvisí.

               3)

               Článek 4 odst. 2 téže Úmluvy musí být vykládán v tom smyslu, že je-li tvrzeno, že smlouva úžeji souvisí s jinou zemí, než je země, jejíž právo je určeno na základě domněnky uvedené v daném odstavci, musí vnitrostátní soud porovnat vazby mezi touto smlouvou a na jedné straně zemí, jejíž právo je určeno na základě domněnky, a na druhé straně jinou dotčenou zemí. Při tomto porovnání musí vnitrostátní soud zohlednit veškeré okolnosti, včetně existence jiných smluv souvisejících s dotčenou smlouvou.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-660/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2015 Viasat Broadcasting UK Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. září 2015 ve věci T-125/12: Viasat Broadcasting UK Ltd v. Evropská komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2015 Viasat Broadcasting UK Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. září 2015 ve věci T-125/12: Viasat Broadcasting UK Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-660/15 P)
   (2016/C 059/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Viasat Broadcasting UK Ltd (zástupci: M. Honoré a S. Kalsmose-Hjelmborg, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Dánské království, TV2/Danmark A/S

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek ve věci T-125/12, Viasat Broadcasting UK Ltd v. Komise a

               —

               zrušit rozhodnutí Komise 2011/839/EU (1) ze dne 20. dubna 2011 týkajícího se opatření přijatých Dánskem (C 2/03) ohledně TV2/Danmark (Úř. věst. L 340, s. 1);

               —

               určit, že žalovaná v řízení v prvním stupni nahradí náklady řízení vynaložené společností Viasat v řízení před Tribunálem a v řízení před Soudním dvorem nebo
               podpůrně

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vrátit věc Tribunálu a

               —

               určit, že o nákladech řízení v obou stupních bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého návrhu Viasat Broadcasting UK Ltd uvádí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když určil, že v rámci svého přezkumu podle čl. 106 odst. 2 SFEU nebyla Komise povinna zohlednit skutečnost, že podpora společnosti TV2 byla poskytnuta, aniž byly dodrženy základní zásady transparentnosti a účinnosti nákladů.
   Konkrétněji, Viasat Broadcasting UK Ltd uvádí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že i) vycházel z rozsudku ve věci M6 v. Komise (T-568/08 et T-573/08, EU:T:2010:272) a související judikatury za účelem zamítnutí jejích návrhových žádání, ii) rozhodl, že její argumentace vede „do slepé uličky“, iii) odmítl význam jednak sdělení Komise nazvaného „Rámec společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby“ z roku 2005 (Úř. věst.C 297, s. 4) a sdělení Komise týkajícího se unijního rámce pro podpory v podobě vyrovnání za závazek veřejné služby z roku 2011 (Úř. věst. C 8, s. 15) a jednak sdělení o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání z roku 2009 (Úř. věst. 257, s. 1,) a iv) rozhodl, že sdělení Komise o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání z roku 2001 (Úř. věst. C 320, s. 5) bránil Komisi, aby použila metodu, která podle společnosti Viasat vyplývá z čl. 106 odst.2 SFEU.

      (1)  rozhodnutí Komise 2011/839/EU ze dne 20. dubna 2011 týkající se opatření přijatých Dánskem (C-2/03) ohledně TV2/Danmark (Úř. věst. L 340, s. 1)