title: Věc C-358/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2016 – Polská republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie Žaloba na neplatnost — Sbližování právních předpisů — Směrnice 2014/40/EU — Článek 2 bod 25, čl. 6 odst. 2 písm. b), čl. 7 odst. 1 až 5, čl. 7 první věta, články 12 až 14 a čl. 13 odst. 1 písm. c) — Platnost — Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků — Zákaz uvádění tabákových výrobků s charakteristickou příchutí na trh — Tabákové výrobky obsahující mentol — Právní základ — Článek 114 SFEU — Zásada proporcionality — Zásada subsidiarity“

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2016 – Polská republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-358/14) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2014/40/EU - Článek 2 bod 25, čl. 6 odst. 2 písm. b), čl. 7 odst. 1 až 5, čl. 7 první věta, články 12 až 14 a čl. 13 odst. 1 písm. c) - Platnost - Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků - Zákaz uvádění tabákových výrobků s charakteristickou příchutí na trh - Tabákové výrobky obsahující mentol - Právní základ - Článek 114 SFEU - Zásada proporcionality - Zásada subsidiarity“)
   (2016/C 243/06)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna a M. Szwarc, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio, J. Rodrigues a A. Pospíšilová Padowska, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: O. Segnana, J. Herrmann, K. Pleśniak a M. Simm, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení: Irsko (zástupci: J. Quaney, A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s E. Barrington a M. J. Cooke, SC, a E. Carolan, BL), Francouzská republika (zástupci: D. Colas a S. Ghiandoni, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: V. Kaye, C. Brodie a M. Holt, zmocněnci, ve spolupráci s I. Rogers, QC, S. Abram a E. Metcalfe, barristers), Evropská komise (zástupci: M. Van Hoof, C. Cattabriga a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Irsko, Francouzská republika, Rumunsko, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 315, 15.9.2014.


title: Věc C-46/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalsko) dne 5. února 2015 – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica Lda (Ambisig) v. AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalsko) dne 5. února 2015 – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica Lda (Ambisig) v. AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal
   (Věc C-46/15)
   (2015/C 146/21)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Central Administrativo Sul

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka): Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica Lda (Ambisig)

      Odpůrce: AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal

      Další účastnice řízení: Indice – ICT & Management, Lda

      Předběžné otázky

               1)

               Vzhledem k tomu, že portugalské právní předpisy neupravují oblast uvedenou v čl. 48 odst. 2 písm. a) bodě ii) druhé odrážce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004, je toto ustanovení přímo použitelné v portugalském právním řádu, a přiznává tudíž jednotlivcům právo, jehož se mohou dovolávat vůči veřejným zadavatelům?

               2)

               Musí se ustanovení čl. 48 odst. 2 písm. a) bodu ii) druhé odrážky směrnice 2004/18/ES vykládat v tom smyslu, že brání používání ustanovení zavedených veřejnými zadavateli, která neumožňují hospodářským subjektům prokázat poskytnuté služby prostřednictvím prohlášení podepsaného samotným hospodářským subjektem, ledaže by doložil, že je pro něj nemožné nebo velmi obtížné získat prohlášení soukromého kupujícího?

               3)

               Musí se ustanovení čl. 48 odst. 2 písm. a) bodu ii) druhé odrážky směrnice 2004/18/ES vykládat v tom smyslu, že brání používání ustanovení zavedených veřejnými zadavateli, která pod hrozbou vyloučení vyžadují, aby prohlášení soukromého kupujícího obsahovalo ověření podpisu notářem, advokátem nebo jiným příslušným subjektem?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc T-298/06: Žaloba podaná dne 18. října 2006 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (1000)

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/26

         Žaloba podaná dne 18. října 2006 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (1000)
   (Věc T-298/06)
   (2006/C 310/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polsko) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck a T. Dolde, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. srpna 2006 ve věci č. R 447/2006-4; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „1 000“ pro výrobky a služby ve třídách 16, 18 a 41 – přihláška č. 4 372 264

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož čísla v zásadě, podle žalobkyně, nepostrádají rozlišovací způsobilost a mohou sloužit jako označení původu stejným způsobem jako slova.
   Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení, jelikož ochranná známka jejíž zápis je požadován není popisná, neboť spotřebitelé, kteří se setkají s ochrannou známou „1 000“ vytištěnou na zboží, si nebudou schopni vyvodit žádnou informaci o vlastnostech dotčeného zboží.


title: Věc T-227/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2015 – Bayer Intellectual Property v. OHIM – Interhygiene (INTERFACE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství INTERFACE — Starší slovní ochranná známka Společenství Interfog — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Totožnost výrobků — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení ES č. 207/2009“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2015 – Bayer Intellectual Property v. OHIM – Interhygiene (INTERFACE)
   (Věc T-227/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství INTERFACE - Starší slovní ochranná známka Společenství Interfog - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Totožnost výrobků - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení ES č. 207/2009“)
   (2015/C 127/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bayer Intellectual Property GmbH (Monheim am Rhein, Německo) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Sanz Cerralbo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Schifko, poté D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Interhygiene GmbH (Cuxhaven, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. února 2013 (věc R 1688/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Interhygiene GmbH a Bayer Intellectual Property GmbH

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Bayer Intellectual Property GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


title: Rozsudek Soudu ze dne 23. ledna 2012 ve věci E-2/11 – STX Norway Offshore AS a další v. Norsko zastoupené tarifní komisí (Volný pohyb služeb – směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků – minimální mzda – maximální pracovní doba – odměňování za pracovní úkoly vyžadující přenocování – náhrada za vzniklé náklady)

text:
               11.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/8

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 23. ledna 2012
   ve věci E-2/11
   STX Norway Offshore AS a další v. Norsko zastoupené tarifní komisí
   (Volný pohyb služeb – směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků – minimální mzda – maximální pracovní doba – odměňování za pracovní úkoly vyžadující přenocování – náhrada za vzniklé náklady)
   2012/C 136/05
   Ve věci E-2/11 STX Norway Offshore AS a další v. Norsko zastoupené tarifní komisí – ohledně žádosti soudu Borgarting lagmannsrett (odvolací soud Borgarting, Norsko) určené Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvoru, která se týká slučitelnosti pracovních podmínek stanovených kolektivní smlouvou, která byla prohlášena za všeobecně závaznou pro odvětví loďařství, s právem EHP a o výklad článku 36 Dohody o EHP a článku 3 aktu uvedeného v bodě 30 přílohy XVIII Dohody o EHP, tzn. směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb, začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), vynesl dne 23. ledna 2012 rozsudek, jehož výroková část zní:

               1)

               Výraz „maximální délky pracovní doby a minimální doby odpočinku“ uvedený v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) směrnice 96/71/ES se vztahuje na úpravu a podmínky týkající se „maximální běžné pracovní doby“, jako například té, která je popsána v žádosti o poradní stanovisko.

               2)

               Podle ustanovení čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) směrnice 96/71/ES, které je třeba vykládat s ohledem na článek 36 Dohody o EHP, v zásadě brání státu EHP požadovat, aby podnik usazený v jiném členském státě EHP, který poskytuje služby na území prvního státu, platil svým pracovníkům minimální odměnu stanovenou vnitrostátními předpisy tohoto státu pro pracovní úkoly vyžadující přenocováním mimo domov, kromě případů, kdy tyto předpisy, které stanoví další odměnu, sledují naplnění obecného zájmu a jejich uplatňování není nepřiměřené. Vnitrostátní orgány nebo případně soudy hostitelského státu EHP rozhodují, zda tato pravidla se ve skutečnosti sledují cíl obecného zájmu a zda jsou použité prostředky přiměřené.

               3)

               Směrnice 96/71/ES neumožňuje státu EHP, aby pracovníkům vyslaným na své území z jiného státu EHP zajišťoval náhrady za cestovné, ubytování a stravu v případech pracovních úkolů vyžadujících přenocování mimo domov, pokud tento postup nemůže být odůvodněn dosažením cíle veřejného pořádku.

               4)

               Počet zaměstnanců, na které se vztahovala příslušná kolektivní smlouva předtím, než byla prohlášena za všeobecně závaznou, není s ohledem na otázky 1a), 1b) a 1c) rozhodný.


title: Věc C-493/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  9. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch) – L. H. Piatkowski v. Inspecteur van de Belastingdienst – grote ondernemingen Eindhoven (Volný pohyb pracovníků — Sociální zabezpečení — Osoba současně zaměstnaná v jednom členském státě a samostatně výdělečně činná v jiném členském státě — Podřízení právním předpisům o sociálním zabezpečení každého z těchto států — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 14c písm. b) a příloha VII — Příspěvek na sociální zabezpečení vybíraný z úroků vyplacených společností se sídlem ve členském státě osobě s bydlištěm v jiném členském státě)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch) – L. H. Piatkowski v. Inspecteur van de Belastingdienst – grote ondernemingen Eindhoven
   (Věc C-493/04) (1)

   (Volný pohyb pracovníků - Sociální zabezpečení - Osoba současně zaměstnaná v jednom členském státě a samostatně výdělečně činná v jiném členském státě - Podřízení právním předpisům o sociálním zabezpečení každého z těchto států - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 14c písm. b) a příloha VII - Příspěvek na sociální zabezpečení vybíraný z úroků vyplacených společností se sídlem ve členském státě osobě s bydlištěm v jiném členském státě)
   (2006/C 143/27)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: L. H. Piatkowski

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst – grote ondernemingen Eindhoven
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Výklad čl. 14c písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. L 28, s. 1; Zvl. vyd. 05/03 s. 3.), jakož i ve znění nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97 – Použití čl. 14c písm. b) ve spojení s přílohou VII, bodem 1 – Sociální zabezpečení – Současné podřízení právním předpisům dvou členských států
   Výrok
   Článek 48 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 39 ES) týkající se volného pohybu pracovníků a článek 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) týkající se svobody usazování, jakož i čl. 14c písm. b) nařízení Rady č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1606/98 ze dne 29. června 1998 musí být vykládány tak, že nebrání nizozemským právním předpisům, které zahrnují do vyměřovacího základu příspěvků na sociální pojištění takové úroky, jaké byly vyplaceny ve věci v původním řízení společností se sídlem v Nizozemsku nizozemskému státnímu příslušníkovi s bydlištěm v Belgii, který podléhá podle uvedeného nařízení a s ohledem na povahu svých výdělečných činností právním předpisům o sociálním zabezpečení obou těchto členských států.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc F-37/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 6. prosince 2006 – Strack v. Komise (Úředníci — Sociální zabezpečení — Zdravotní pojištění — Nemoc z povolání — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Zjevná nepřípustnost)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/48

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 6. prosince 2006 – Strack v. Komise
   (Věc F-37/06) (1)

   (Úředníci - Sociální zabezpečení - Zdravotní pojištění - Nemoc z povolání - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Zjevná nepřípustnost)
   (2006/C 331/108)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín, Německo) (zástupci: G. Bouneou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Kraemer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta žádost žalobce, aby byla jeho nemoc uznána za nemoc z povolání, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006, s. 53.


title: Věc T-466/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2008 – Osram v. Rada

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/50

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2008 – Osram v. Rada
   (Věc T-466/07) (1)

   (2008/C 272/96)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-427/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná dall’Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture (Itálie) dne 25. července 2013 — Emmeci v. Cotral

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná dall’Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture (Itálie) dne 25. července 2013 — Emmeci v. Cotral
   (Věc C-427/13)
   2013/C 325/19
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   dall’Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Emmeci Srl

      Žalovaná: Cotral SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se článek 56 směrnice 2004/17/ES (1) vykládat v tom smyslu, že vnitrostátnímu zákonodárci neumožňuje, aby stanovil, že veřejný zadavatel je oprávněn neukázat soutěžitelům během fáze předkládání posledních nabídek na elektronické dražbě jejich místo v pořadí ani nabídky dalších hospodářských subjektů s tím, že tuto informaci zpřístupní na konci dražby?

               2)

               Brání článek 56 směrnice 2004/17/ES a zásada transparentnosti a rovného zacházení vnitrostátní právní úpravě nebo takové správní praxi jaká je v tomto řízení, která stanoví, že v závěrečné fázi se elektronická dražba vypne na pět minut, přičemž soutěžitelé se nemohou během této fáze seznámit se svým pořadím?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1).


title: Věc F-9/15: Žaloba podaná dne 23. ledna 2015 – ZZ v. EMA

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/46

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2015 – ZZ v. EMA
   (Věc F-9/15)
   (2015/C 118/58)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis, R. Metz a N. de Montigny, D. Verbeke a T. Van Lysbeth)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) o dočasném zproštění žalobce výkonu služby a návrh na zaplacení částky ve výši jednoho euro jako předběžné náhrady nemajetkové a majetkové újmy, kterou údajně utrpěl.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí EMA ze dne 31. března 2014 o zařazení žalobce do „neaktivního statusu“ na dobu neurčitou;

               —

               uložit žalované povinnosti zaplatit žalobci částku ve výši jednoho eura jako předběžnou náhradu nemajetkové a majetkové újmy, kterou údajně utrpěl;

               —

               uložit EMA náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-25/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 15. ledna 2010 — Missionswerk Werner Heukelbach E.v. v. Belgický stát — Service Public Fédéral Finances

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 15. ledna 2010 — Missionswerk Werner Heukelbach E.v. v. Belgický stát — Service Public Fédéral Finances
   (Věc C-25/10)
   2010/C 100/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Missionswerk Werner Heukelbach E.v.

      Žalovaný: Belgický stát — Service Public Fédéral Finances

      Předběžné otázky

   Je třeba vykládat články 18 (dříve článek 12 Smlouvy o ES), 45 (dříve článek 39 Smlouvy o ES), 49 (dříve článek 43 Smlouvy o ES) a 54 (dříve článek 48 Smlouvy o ES) Lisabonské smlouvy ze dne 17. prosince 2007 tak, že zakazují, aby zákonodárce členského státu přijal nebo zachoval v platnosti pravidlo, jehož předmětem je vyhrazení přiznání snížené sazby daně ve výši 7 % nevýdělečným sdružením, podpůrným sdružením nebo národním svazům podpůrných sdružení, profesním spolkům a mezinárodním nevýdělečným sdružením, soukromým nadacím a veřejněprospěšným nadacím, které mají sídlo v členském státě, ve kterém zůstavitel, obyvatel Valonska, v okamžiku svého úmrtí měl skutečně bydliště nebo v něm pracoval nebo ve kterém měl předtím skutečně bydliště nebo v něm pracoval?


title: Věc T-698/14: Žaloba podaná dne 19. září 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/28

         Žaloba podaná dne 19. září 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-698/14)
   (2014/C 448/37)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbruck, Lucembursko) Evropaïki Dynamiki-Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise DIGIT/R/3/MB/pt 2431467 (2014) ze dne 11. července 2014, kterým Komise zařadila v rámci předmětného zadávacího řízení pro položku 1 nabídku žalobkyň na čtvrté místo;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise DIGIT/R/3/MB/pt 2703722 (2014) ze dne 31. července 2014, kterým Komise vyloučila nabídku předloženou žalobkyněmi v rámci předmětného zadávacího řízení pro položku 2;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise DIGIT/R/3/MB/pt 2711165 (2014) ze dne 31. července 2014, kterým Komise zařadila v rámci předmětného zadávacího řízení pro položku 3 nabídku žalobkyň na třetí místo;

               —

               uložil Komisi náhradu škody vzniklé žalobkyním v důsledku ztráty příležitosti být zařazeny na první místo pro zmíněné tři položky rámcové smlouvy, přičemž tato škoda se odhaduje na osm set tisíc eur (EUR 8 00  000) pro položku 1, na čtyři sta tisíc eur (EUR 4 00  000) pro položku 2 a na dvě stě tisíc eur (EUR 2 00  000) pro položku 3, spolu s úroky plynoucími ode dne vyhlášení rozsudku; a

               —

               uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně namítají, že napadená rozhodnutí, kterými Komise odmítla jejich nabídku v rámci otevřeného nabídkového řízení DIGIT/R2/PO/2013/029 – ESP DESIS III pro tři samostatné projekty (položky), musí být na základě článku 263 SFEU zrušena pro porušení unijních právních předpisů, konkrétně z tří následujících důvodů:

               1.

               první důvod vycházející z porušení povinnosti odůvodnění ze strany Komise, neboť Komise podala v souvislosti s technickou nabídkou žalobkyň nedostatečné odůvodnění;

               2.

               druhý důvod vycházející z porušení finančního nařízení, jakož i jeho prováděcího nařízení a zadávací dokumentace ze strany Komise, ohledně otázky mimořádně nízkých nabídek;

               3.

               třetí důvod vycházející z porušení zásady volné hospodářské soutěže ze strany Komise, neboť Komise stanovila závazné podmínky pro předložení nabídek, a uchazečům tak neumožnila volně vypracovat nabídku, s cílem vybrat nabídku ekonomicky nejvýhodnější.


title: Spojené věci C-129/13 a C-130/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. července 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad de Nederlanden – Nizozemsko) – Kamino International Logistics BV (C-129/13), Datema Hellmann Worldwide Logistics BV (C-130/13)v. Staatssecretaris van Financiën „Výběr celního dluhu — Zásada dodržování práva na obhajobu — Právo být vyslechnut — Adresát rozhodnutí o vybrání cla, který nebyl celními orgány vyslechnut před přijetím uvedeného rozhodnutí, ale až v následující fázi řízení o odvolání — Porušení práva na obhajobu — Určení právních následků nedodržení práva na obhajobu“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. července 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad de Nederlanden – Nizozemsko) – Kamino International Logistics BV (C-129/13), Datema Hellmann Worldwide Logistics BV (C-130/13)v. Staatssecretaris van Financiën
   (Spojené věci C-129/13 a C-130/13) (1)

   („Výběr celního dluhu - Zásada dodržování práva na obhajobu - Právo být vyslechnut - Adresát rozhodnutí o vybrání cla, který nebyl celními orgány vyslechnut před přijetím uvedeného rozhodnutí, ale až v následující fázi řízení o odvolání - Porušení práva na obhajobu - Určení právních následků nedodržení práva na obhajobu“)
   2014/C 292/08
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad de Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kamino International Logistics BV (C-129/13), Datema Hellmann Worldwide Logistics BV (C-130/13)

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

               1)

               Jednotlivci se mohou u vnitrostátních soudů přímo dovolávat zásady dodržování práva na obhajobu ze strany správního orgánu a z ní plynoucího práva každé osoby být vyslechnut před přijetím každého rozhodnutí, které je způsobilé nepříznivým způsobem zasáhnout do jejích zájmů, jež se uplatní v rámci nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000.

               2)

               Zásada dodržování práv na obhajobu, a především právo každé osoby být vyslechnut před přijetím nepříznivého individuálního opatření musejí být vykládány v tom smyslu, že práva na obhajobu adresáta celního výměru přijatého v řízení o uložení dodatečného dovozního cla na základě nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, jsou porušena, pokud nebyl správním orgánem před přijetím tohoto rozhodnutí vyslechnut, i když může obhájit svůj postoj během následující fáze řízení o správním odvolání, pokud vnitrostátní právní úprava neumožňuje adresátům těchto výměrů přiznat v případě, že nedošlo k jejich vyslechnutí před přijetím těchto výměrů, odklad jejich výkonu až do případné nápravy. Tak je tomu každopádně tehdy, když vnitrostátní správní řízení provádějící článek 244 druhý pododstavec nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, omezuje přiznání takového odkladu na případy, kdy existují důvody k pochybnostem o souladu napadeného rozhodnutí s celními předpisy nebo zúčastněné osobě hrozí nenapravitelná újma.

               3)

               Podmínky, za nichž musí být zajištěno dodržování práv na obhajobu a důsledky porušení těchto práv spadají do působnosti vnitrostátního práva za předpokladu, že opatření přijatá v tomto smyslu jsou stejné povahy jako opatření, která se vztahují na jednotlivce ve srovnatelných situacích, na něž se použije vnitrostátní právo (zásada rovnocennosti), a že v praxi neznemožňují nebo nadměrně neztěžují výkon práv přiznaných unijním právním řádem (zásada efektivity).
               Vzhledem k tomu, že je vnitrostátní soud povinen zajistit plnou účinnost unijního práva, může při posuzování důsledků porušení práva na obhajobu, a především práva být vyslechnut zohlednit okolnost, že takové porušení by mělo za následek zrušení rozhodnutí přijatého na konci dotčeného správního řízení pouze tehdy, pokud by toto řízení mohlo bez této vady dospět k jinému výsledku.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc C-249/05: Žaloba podaná dne 15. června 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/21

         Žaloba podaná dne 15. června 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice
   (Věc C-249/05)
   (2005/C 193/33)
   Jednací jazyk: finština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 15. června 2005 podána žaloba směřující proti Finské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Triantafyllou a I. Koskinen, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               určil, že Finská republika tím, že ukládá povinnost jmenovat zástupce zahraniční osobě povinné k dani, která ve Finsku uskutečňuje povinně zdanitelná plnění a má sídlo nebo bydliště v jiném členském státě nebo třetí zemi, se kterou byla uzavřena dohoda týkající se vzájemné administrativní pomoci a jejíž rozsah působnosti odpovídá rozsahu působnosti směrnice 76/308/EHS (1) o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření a nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 ze dne 7. října 2003 (2) o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty a o zrušení nařízení (EHS) č. 218/92, porušila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 21 a 22 šesté směrnice Rady č. 77/388/EHS (3) o dani z přidané hodnoty, jakož i z článků 28 ES a 49 ES;

               2)

               uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Podle čl. 21 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS o dani z přidané hodnoty nemohou členské státy zahraničnímu hospodářskému subjektu, který má sídlo nebo bydliště v jiném členském státě, uložit povinnost jmenovat daňového zástupce. Jmenování daňového zástupce je v případě zahraničního hospodářského subjektu zcela dobrovolné.
   Finská právní úprava dále stanoví, že: a) pokud je hospodářský subjekt osobou povinnou k dani, která nemá ve Finsku bydliště nebo sídlo, je plátcem daně z přidané hodnoty příjemce plnění („obrácená daňová povinnost“); b) pokud má hospodářský subjekt, který nemá sídlo nebo bydliště ve Finsku, možnost zaregistrovat se jako osoba povinná k dani z přidané hodnoty, je povinen jmenovat ve Finsku daňového zástupce.
   Finský systém jmenování daňového zástupce není v souladu s právem Společenství. Závazná povinnost jmenovat daňového zástupce je v rozporu s čl. 21 odst. 2 šesté směrnice o dani z přidané hodnoty.
   Finský systém může zahraničním hospodářským subjektům umožnit, aby se registrovaly jako osoby povinné k dani, ale nesmí výkon této možnosti učinit závislý na splnění závazně stanovené povinnosti jmenovat daňového zástupce, neboť taková úprava je v rozporu se šestou směrnicí o dani z přidané hodnoty a v přímém protikladu k účelu směrnice 2000/65/ES (4) a k zásadám volného pohybu zboží a služeb, zakotveným ve Smlouvě ES.

      (1)  Úř. věst. L 723, s. 18.

      (2)  Úř. věst. L 264, s. 1.

      (3)  Směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně.

      (4)  Směrnice Rady 2000/65/ES ze dne 17. října 2000, kterou se mění směrnice 77/388/EHS v otázce určování daňového dlužníka u daně z přidané hodnoty.


title: Věc T-419/08: Žaloba podaná dne 29. září 2008 – LATGA-A v. Komise

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/42

         Žaloba podaná dne 29. září 2008 – LATGA-A v. Komise
   (Věc T-419/08)
   (2008/C 313/76)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lietuvos Autorių Gynimo Asociacijos Agentūra (LATGA-A) (Vilnius, Litva) (zástupce: M. Favart, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 3 rozhodnutí Komise K(2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008 o řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC) a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svou žalobou žalobkyně usiluje na základě článku 230 ES o částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008 o řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC). Žalobkyně zpochybňuje konstatování Komise v článku 3 napadeného rozhodnutí, podle kterého územní vymezení vzájemných pověření pro zastupování, poskytnutých jednou organizací autorů druhé, představuje jednání ve vzájemné shodě porušující článek 81 ES a článek 53 EHP.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné žalobkyní jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-415/08 IMRO v. Komise.


title: Věc T-263/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. října 2014 – Lausitzer Früchteverarbeitung v. OHIM – Rivella International (holzmichel) „Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Společenství holzmichel – Starší mezinárodní obrazové ochranné známky Michel a Michel POWER – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/45

      Rozsudek Tribunálu ze dne 1. října 2014 – Lausitzer Früchteverarbeitung v. OHIM – Rivella International (holzmichel)
      (Věc T-263/13) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství holzmichel - Starší mezinárodní obrazové ochranné známky Michel a Michel POWER - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2014/C 395/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Lausitzer Früchteverarbeitung GmbH (Sohland an der Spree, Německo) (zástupce: A. Weiß, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Rivella International AG (Rothrist, Švýcarsko) (zástupci: C. Spintig, S. Pietzcker a A. Coordes, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. února 2013 (věc R 1968/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Rivella International AG a Lausitzer Früchteverarbeitung GmbH.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Lausitzer Früchteverarbeitung GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-698/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování externích služeb v oblasti vývoje, studií a podpory informačních systémů (ESP-DESIS III) — Zařazení uchazeče v systému kaskády — Povinnost uvést odůvodnění — Neobvykle nízké nabídky — Zásada volné hospodářské soutěže — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-698/14) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování externích služeb v oblasti vývoje, studií a podpory informačních systémů (ESP-DESIS III) - Zařazení uchazeče v systému kaskády - Povinnost uvést odůvodnění - Neobvykle nízké nabídky - Zásada volné hospodářské soutěže - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2016/C 402/42)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: původně V. Christianos, I. Ampazis a M. Sfyri, poté M. Sfyri, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a S. Lejeune, zmocněnkyně, původně ve spolupráci s E. Petritsi, E. Roussou a K. Adamantopoulosem, poté E. Roussou a K. Adamantopoulosem, advokáty)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise zařadit na čtvrté a třetí místo podle kaskádového mechanismu nabídky podané žalobkyněmi pro položky č. 1 a 3 zadávacího řízení DIGIT/R2/PO/2013/029 – ESP DESIS III na „Poskytování externích služeb v oblasti vývoje, studií a podpory informačních systémů“ (Úř. věst. 2013/S 19-0380314) a vyloučit jejich nabídku pro položku č. 2 uvedeného zadávacího řízení a zadruhé návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na přiznání náhrady škody údajně vzniklé žalobkyním.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem European Dynamics Luxembourg SA a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc C-502/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. března 2015 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství „Nesplnění povinnosti státem — Daně — DPH — Uplatňování snížené sazby — Dodání digitálních nebo elektronických knih“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. března 2015 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-502/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Daně - DPH - Uplatňování snížené sazby - Dodání digitálních nebo elektronických knih“)
   (2015/C 138/10)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Soulay a F. Dintilhac, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Rada Evropské unie (zástupci: E. Chatziioakeimidou a A. de Gregorio Merino, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupkyně: D. Holderer, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastník podporující žalovaného: Belgické království (zástupci: M. Jacobs a J.-C. Halleux, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství uplatňováním sazby daně z přidané hodnoty ve výši 3 % v případě dodání digitálních nebo elektronických knih, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 96 až 99, 110 a 114 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/88/EU ze dne 7. prosince 2010, ve spojení s přílohami II a III uvedené směrnice a prováděcím nařízením Rady (EU) č. 282/2011 ze dne 15. března 2011, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici 2006/112.

               2)

               Lucemburské velkovévodství ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

               3)

               Belgické království a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc C-537/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Genova — Itálie) — Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra v. Capitaneria di Porto di Genova ( „Námořní doprava — Směrnice 1999/32/ES — Úmluva Marpol 73/78 — Příloha VI — Znečištění ovzduší z lodí — Osobní lodě provozující liniovou dopravu — Výletní lodě — Maximální obsah síry v lodních palivech — Platnost“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Genova — Itálie) — Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra v. Capitaneria di Porto di Genova
   (Věc C-537/11) (1)

   (Námořní doprava - Směrnice 1999/32/ES - Úmluva Marpol 73/78 - Příloha VI - Znečištění ovzduší z lodí - Osobní lodě provozující liniovou dopravu - Výletní lodě - Maximální obsah síry v lodních palivech - Platnost)
   2014/C 93/04
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Genova

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra

      Žalovaná: Capitaneria di Porto di Genova

      Za přítomnosti: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale civile di Genova — Platnost článku 4a směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS (Úř. věst. L 121, s. 13; Zvl. vyd. 13/24, s. 17), ve znění směrnice 2005/33/ES (Úř. věst. L 191, s. 59) — Slučitelnost povinnosti členských států přijmout všechna nezbytná opatření k zabránění tomu, aby se používala lodní paliva, jejichž obsah síry překračuje 1,5 % hmotnostních pro lodní paliva osobních lodí provozujících liniovou dopravu do přístavů Unie nebo z nich s Mezinárodní úmluvou o zabránění znečišťování z lodí („Úmluva Marpol“) — Výklad článku 2 téže směrnice — Pojem „liniová doprava“ — Použití uvedeného maximálního obsahu i na výletní lodě

      Výrok

               1)

               Článek 4a odst. 4 směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/33/ES ze dne 6. července 2005, se na takovou výletní loď, jako je loď, o niž se jedná ve věci v původním řízení, s ohledem na kritérium „liniové dopravy“ vymezené v čl. 2 bodě 3g této směrnice vztahuje za podmínky, že tato loď uskutečňuje výletní plavby — s mezipřistáními nebo bez nich — končící ve výchozím přístavu plaveb nebo v jiném přístavu, jsou-li tyto výletní plavby pořádány v určité četnosti, ve stanovených datech a v zásadě ve stanovených časech odjezdů a příjezdů, přičemž si zájemci mohou z jednotlivých nabízených výletních plaveb svobodně vybrat, což musí ověřit předkládající soud.

               2)

               Platnost čl. 4a odst. 4 směrnice 1999/32, ve znění směrnice 2005/33, nelze z důvodu, že toto ustanovení může vést k porušení přílohy VI Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí, podepsané v Londýně dne 2. listopadu 1973 a doplněné protokolem ze dne 17. února 1978, a nutit členské státy, které jsou smluvními stranami protokolu z roku 1997 o změně Mezinárodní úmluvy z roku 1973 o zabránění znečišťování z lodí ve znění protokolu z roku 1978, podepsaného v Londýně dne 26. září 1997, aby nedodržovaly své závazky vůči jiným státům, které jsou jeho smluvními stranami, přezkoumávat s ohledem na zásadu obecného mezinárodního práva pacta sunt servanda ani na zásadu loajální spolupráce stanovenou v čl. 4 odst. 3 prvním pododstavci SEU.

               3)

               Soudnímu dvoru Evropské unie nepřísluší rozhodovat o otázce, jaký je dopad přílohy VI na rozsah působnosti čl. 4a odst. 4 směrnice 1999/32 ve znění přílohy 2005/33.

      (1)  Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


title: Věc T-252/17: Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Robert Bosch v. EUIPO (Simply. Connected.)

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/45

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Robert Bosch v. EUIPO (Simply. Connected.)
   (Věc T-252/17)
   (2017/C 195/60)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Robert Bosch GmbH (Stuttgart, Německo) (zástupci: S. Völker a M. Pemsel, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Simply. Connected“ – Přihláška č. 14 814 032

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. března 2017, ve věci R 947/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 64 nařízení č. 207/2009 ve spojení s článkem 263 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-163/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 80/68/EHS — Ochrana podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami — Články 3, 4 a 5 — Směrnice 91/689/EHS — Nebezpečné odpady — Čl. 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 1)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-163/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 80/68/EHS - Ochrana podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami - Články 3, 4 a 5 - Směrnice 91/689/EHS - Nebezpečné odpady - Čl. 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 1)
   (2005/C 143/08)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-163/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 8. dubna 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: G. Valero Jordana a M. Konstantinidis) proti Řecké republice (zmocněnec: E. Skandalou), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, U. Lõhmus a A. Ó. Caoimh (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Řecká republika tím, že

                           —

                           nepřijala nezbytná opatření k zabránění vnikání do podzemních vod látek ze seznamu I směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami, a k omezení vnikání látek ze seznamu II této směrnice do podzemních vod tak, aby nedocházelo k jejich znečišťování těmito látkami,

                           —

                           nepodrobila předchozímu šetření každé odstraňování nebo ukládání těchto látek za účelem odstranění látek ze seznamu I uvedené směrnice, které by mohlo vést k nepřímému vypouštění, a

                           —

                           nepodrobila předchozímu šetření všechna přímá vypouštění látek ze seznamu II směrnice 80/68, jakož i odstraňování nebo ukládání těchto látek za účelem odstranění, které by mohlo vést k nepřímému vypouštění,

                     pokud jde o oblast Thriassion Pedion, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3, 4 a 5 směrnice 80/68.

               2.

               Řecká republika tím, že nepřijala nezbytná opatření k registrování a identifikování nebezpečných odpadů ukládaných v oblasti Thriassion Pedion a tím, že nevypracovala buď samostatně nebo v rámci obecného plánování nakládání s odpady plán pro nakládání s nebezpečnými odpady v oblasti Thriassion Pedion, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech.

               3.

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc C-150/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Německo) dne 30. března 2015 – Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten v. N

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Německo) dne 30. března 2015 – Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten v. N
   (Věc C-150/15)
   (2015/C 236/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Sächsisches Oberverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten

      Odpůrce: N

      Další účastnice řízení: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 9 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 10 odst. 1 písm. b) směrnice 2011/95/EU (1) vykládán tak,

                           a)

                           že lze předpokládat závažné porušení náboženské svobody zaručené čl. 10 odst. 1 Listiny základních práv a čl. 9 odst. 1 EÚLP a tím i pronásledování podle čl. 9 odst. 1 písm. a) směrnice, pokud náboženské činnosti nebo způsoby jednání, které jsou předepsány věroukou, k níž se žadatel aktivně hlásí, a tvoří její ústřední součást, nebo které se opírají o náboženské přesvědčení žadatele ve smyslu zvláštní důležitosti pro jeho náboženskou identitu, jsou v dotčené zemi původu zakázány pod hrozbou trestu,
                           nebo

                           b)

                           že je nezbytné, aby žadatel aktivně se hlásící k určité věrouce navíc prokázal, že náboženské činnosti nebo způsoby jednání předepsané touto věroukou jako ústřední součást, které představují v jeho zemi původu projev víry zakázaný pod hrozbou trestu, jsou pro něj k zachování jeho náboženské identity „obzvláště důležité“ a v tomto smyslu „nepostradatelné“?

               2)

               Má být čl. 9 odst. 3 ve spojení s čl. 2 písm. d) směrnice 2011/95/EU vykládán tak, že pro zjištění odůvodněné obavy před pronásledováním a skutečným nebezpečím („real risk“) pronásledování některou z osob uvedených v článku 6 směrnice 2011/95/EU nebo vystavení nelidskému nebo ponižujícímu zacházení či trestání, je s ohledem na náboženské činnosti nebo způsoby jednání, které jsou předepsány věroukou, ke které se žadatel aktivně hlásí, a tvoří její ústřední součást, nebo které se opírají o náboženské přesvědčení žadatele ve smyslu zvláštní důležitosti pro jeho náboženskou identitu a jsou v jeho zemi původu zakázány pod hrozbou trestu,

                           a)

                           nezbytná hodnotící relační úvaha v té podobě, že bude poměřen počet stoupenců směru víry žadatele praktikujících jejich víru v rozporu se zákazem a počet aktů pronásledování, k nimž skutečně došlo na základě těchto projevů víry v zemi původu žadatele, a budou do ní zahrnuty případně existující nejistoty a nezvažitelné hodnoty státní praxe trestního stíhání,
                           nebo

                           b)

                           je dostačující, že se v praxi trestního stíhání země původu podaří prokázat skutečné použití předpisů, které pod pohrůžkou trestu zakazují náboženské činnosti nebo způsoby jednání, které jsou předepsány věroukou, ke které se žadatel aktivně hlásí, a tvoří její ústřední součást, nebo které se opírají o náboženské přesvědčení žadatele ve smyslu zvláštní důležitosti pro jeho náboženskou identitu?

               3)

               Je ustanovení vnitrostátního procesního práva, které stanoví vázanost soudu rozhodujícího o skutkových okolnostech právním posouzením soudu rozhodujícího o opravném prostředku „Revision“ (zde: § 144 odst. 6 VwGO, soudní řád správní), slučitelné se zásadou aplikační přednosti unijního práva, pokud by soud rozhodující o skutkových okolnostech chtěl vyložit normu unijního práva jinak než soud rozhodující o opravném prostředku „Revision“, avšak je mu v tomto výkladu unijního práva bráněno i po uskutečnění řízení o předběžné otázce podle čl. 267 odst. 2 SFEU z důvodu, že vnitrostátní právo stanoví vázanost právním posouzením soudu rozhodujícího o opravném prostředku „Revision“?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. L 337, s. 9).


title: Věc C-202/14: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Nantes – Francie) – Adiamix v. Direction départementale des finances publiques de l’Orne „Předběžná otázka — Státní podpory — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 1 písm. b) bod v) — Režim daňového osvobození pro společnost, která převezme podnik v nesnázích — Rozhodnutí Komise, kterým se režim podpor prohlašuje za neslučitelný s vnitřním trhem — Navrácení individuálních podpor poskytnutých z titulu režimu podpor — Posouzení platnosti rozhodnutí Komise — Pojmy ,stávající podpora‘ a ,nová podpora‘“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/3

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Nantes – Francie) – Adiamix v. Direction départementale des finances publiques de l’Orne
   (Věc C-202/14) (1)

   („Předběžná otázka - Státní podpory - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 1 písm. b) bod v) - Režim daňového osvobození pro společnost, která převezme podnik v nesnázích - Rozhodnutí Komise, kterým se režim podpor prohlašuje za neslučitelný s vnitřním trhem - Navrácení individuálních podpor poskytnutých z titulu režimu podpor - Posouzení platnosti rozhodnutí Komise - Pojmy ,stávající podpora‘ a ,nová podpora‘“)
   (2015/C 056/04)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Nantes

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Adiamix

      Odpůrce: Direction départementale des finances publiques de l’Orne

      Výrok

   Přezkum položené otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost rozhodnutí Komise 2004/343/ES ze dne 16. prosince 2003 o režimu podpor zavedeném Francií v souvislosti s přebíráním podniků v nesnázích.

      (1)  Úř. věst. C 202, 30. 6. 2014.


title: Věc T-366/00: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. března 2007 – Scott v. Komise ( Státní podpory — Kupní cena pozemku — Rozhodnutí nařizující navrácení podpory neslučitelné se společným trhem — Chyby ve výpočtu podpory — Povinnosti Komise týkající se výpočtu podpory — Práva příjemce podpory — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 13 odst. 1 )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. března 2007 – Scott v. Komise
   (Věc T-366/00) (1)

   („Státní podpory - Kupní cena pozemku - Rozhodnutí nařizující navrácení podpory neslučitelné se společným trhem - Chyby ve výpočtu podpory - Povinnosti Komise týkající se výpočtu podpory - Práva příjemce podpory - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 13 odst. 1“)
   (2007/C 96/63)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Scott SA (Saint-Cloud, Francie) (zástupci: Sir Jeremy Lever, QC, G. Peretz, J. Gardner, barristers, R. Griffith et M. Papadakis, solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a J. Flett, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Francouzská republika (zástupci: G. De Bergues, S. Seam a F. Million, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2002/14/ES ze dne 12. července 2000 o státní podpoře poskytnuté Francií ve prospěch Scott Paper SA/Kimberly-Clark (Úř. věst. 2002, L 12, s. 1).
   Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 rozhodnutí Komise 2002/14/ES ze dne 12. července 2000 o státní podpoře poskytnuté Francií ve prospěch Scott Paper SA/Kimberly-Clark se zrušuje v rozsahu, v němž se týká podpory poskytnuté formou preferenční ceny pozemku uvedeného v jeho článku 1.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení i náklady řízení vzniklé žalobkyni, které souvisejí s jednotlivými řízeními před Soudem.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady související s jednotlivými řízeními před Soudem.

      (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2001.


20150731025616762015/C 270/046492013CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL201506114411Věc C-649/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Versailles – Francie) – Comité d'entreprise de Nortel Networks SA a další v. Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA a Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA v. Alan Robert Bloom a další „Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 1346/2000 – Článek 2 písm. g), čl. 3 odst. 2 a článek 27 – Nařízení (ES) č. 44/2001 – Soudní spolupráce v občanských věcech – Hlavní úpadkové řízení – Vedlejší úpadkové řízení – Spor o příslušnost – Výlučná nebo alternativní příslušnost – Určení rozhodného práva – Určení majetku dlužníka spadajícího do vedlejšího úpadkového řízení – Umístění tohoto majetku – Majetek nacházející se ve třetím státě“
 ---documentbreak--- C2702015CS410120150611CS00044141Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Versailles – Francie) – Comité d'entreprise de Nortel Networks SA a další v. Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA a Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA v. Alan Robert Bloom a další
   (Věc C-649/13) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 1346/2000 — Článek 2 písm. g), čl. 3 odst. 2 a článek 27 — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Soudní spolupráce v občanských věcech — Hlavní úpadkové řízení — Vedlejší úpadkové řízení — Spor o příslušnost — Výlučná nebo alternativní příslušnost — Určení rozhodného práva — Určení majetku dlužníka spadajícího do vedlejšího úpadkového řízení — Umístění tohoto majetku — Majetek nacházející se ve třetím státě““2015/C 270/04Jednací jazyk: francouzština
      Předkládající soud

   Tribunal de commerce de Versailles

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Comité d'entreprise de Nortel Networks SA a další, Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA

      Žalovaní: Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA, Alan Robert Bloom, Alan Michael Hudson, Stephen John Harris, Christopher John Wilkinson Hill

      Výrok

   Článek 3 odst. 2 a článek 27 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musejí být vykládány v tom smyslu, že soudy členského státu, v němž bylo zahájeno vedlejší úpadkové řízení, jsou k rozhodnutí o určení majetku dlužníka, na který se vztahují účinky tohoto vedlejšího řízení, příslušné alternativně se soudy členského státu, v němž bylo zahájeno hlavní řízení.
   Majetek dlužníka, na který se vztahují účinky vedlejšího úpadkového řízení, musí být určen podle ustanovení čl. 2 písm. g) nařízení č. 1346/2000.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


title: Výmaz věci T-386/03

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/40

         Výmaz věci T-386/03 (1)

   (2005/C 57/69)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 15. prosince 2004 rozhodl předseda Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-386/03, Deutsche Telekom proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


title: Věc C-609/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 27. prosince 2012 — Ehrmann AG v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e. V.

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 27. prosince 2012 — Ehrmann AG v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e. V.
   (Věc C-609/12)
   2013/C 101/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshofs

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ehrmann AG

      Žalovaný: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e. V.

      Předběžná otázka

   Bylo nutné dodržovat informační povinnosti podle čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1924/2006 (1) již v roce 2010?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin, Úř. věst. L 404, s. 9, ve znění nařízení Komise (EU) č. 116/2010 ze dne 9. února 2010, Úř. věst. L 37, s. 16, ve znění změn.


title: Věc T-168/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Arkema v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s kyselinou monochloroctovou — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Rozdělení trhu a stanovení cen — Přičitatelnost protiprávního chování — Zásada individuality trestů a sankcí — Povinnost uvést odůvodnění — Pokuty — Proportionnalita — Závažnost a délka trvání protiprávního jednání — Odrazující účinek — Skutečný dopad na trh — Polehčující okolnosti — Následovnická role — Přitěžující okolnosti — Opakování protiprávního jednání )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Arkema v. Komise
   (Věc T-168/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s kyselinou monochloroctovou - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Rozdělení trhu a stanovení cen - Přičitatelnost protiprávního chování - Zásada individuality trestů a sankcí - Povinnost uvést odůvodnění - Pokuty - Proportionnalita - Závažnost a délka trvání protiprávního jednání - Odrazující účinek - Skutečný dopad na trh - Polehčující okolnosti - Následovnická role - Přitěžující okolnosti - Opakování protiprávního jednání“)
   2009/C 282/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arkema SA (Paříž, Francie) (zástupce: M. Debroux, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A. Bouquet a F. Amato, poté A. Bouquet a X. Lewis, zmocněnci)

      Předmět věci

   V prvé řadě návrh na zrušení čl. 1 písm. d), čl. 2 písm. c) a čl. 4 odst. 9 rozhodnutí Komise KOM(2004) 4876 v konečném znění, ze dne 19. ledna 2005 [v] řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/37.773 — MCAA), a podpůrně návrh na změnu čl. 2 písm. c) a d) tohoto rozhodnutí

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Arkema SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


title: Věc T-737/14: Žaloba podaná dne 24. října 2014 – Vněšekonombank v. Rada

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/41

         Žaloba podaná dne 24. října 2014 – Vněšekonombank v. Rada
   (Věc T-737/14)
   (2015/C 007/46)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vněšekonombank) (Moskva, Rusko) (zástupci: J. Viñals Camallonga a J. Iriarte Ángel, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014 v rozsahu, v němž se jí týká, a odstranil její jméno z přílohy uvedeného rozhodnutí;

               —

               zrušil článek 5 nařízení Rady (EU) č. 833/2014/SZBP ze dne 31. července 2014 v rozsahu, v němž se jí týká, a odstranil její jméno z přílohy III uvedeného rozhodnutí;

               —

               zrušil nový článek 1 rozhodnutí Rady 2014/659/SZBP ze dne 8. září 2014 v rozsahu, v němž se jí týká, a odstranil její jméno z přílohy I uvedeného rozhodnutí;

               —

               zrušil nový článek 5 nařízení Rady (EU) č. 960/2014/SZBP ze dne 8. září 2014 v rozsahu, v němž se jí týká, a odstranil její jméno z přílohy uvedeného rozhodnutí, a

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba směřuje proti výše uvedeným předpisům o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině v rozsahu, v jakém se týkají žalobkyně.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nesplnění povinnosti odůvodnění, neboť napadené předpisy ohledně žalobkyně neuvádějí žádné odůvodnění, což je překážkou pro účinnou obranu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností, na kterých se zakládají napadená ustanovení, která nemají skutečný základ v realitě.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva na účinnou soudní ochranu v důsledku nedostatku odůvodnění napadených ustanovení, nedostatku důkazů, porušení práva na obhajobu, porušení práva vlastnit majetek v důsledku nerespektování požadavků na odůvodnění a předložení důkazů. Zejména bylo porušeno právo na obhajobu, jelikož Rada navzdory relevantní a včas podané žádosti přijala rozhodnutí velmi pozdě, čímž žalobkyni zabránila v přiměřené přípravě na obhajobu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci, neboť existují objektivní, přesné a soudržné indicie, které umožňují tvrdit, že Rada přijetím sankcí zamýšlela dosáhnout jiných cílů, než uvedla.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení práva vlastnit majetek, neboť bylo omezeno velmi přísně, bez řádného odůvodnění a bez dodržení zásady proporcionality.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení, neboť bylo bezdůvodně nezohledněno komparativní postavení žalobkyně na různých.


title: Věc T-547/12: Žaloba podaná dne 18. prosince 2012 — Teva Pharma a Teva Pharmaceuticals Europe v. EMA

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/21

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2012 — Teva Pharma a Teva Pharmaceuticals Europe v. EMA
   (Věc T-547/12)
   2013/C 46/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Teva Pharma BV (Utrecht, Nizozemsko) a Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht) (zástupci: K. Bacon a D. Piccinin, Barristers, G. Morgan a C. Drew, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky obsažené v jejím dopise ze dne 26. listopadu 2012, jímž nebylo vyhověno žádosti o registraci jejich generické verze abakaviru/lamivudinu; a

               —

               uložil Evropské agentuře pro léčivé přípravky náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jeden žalobní důvod, v němž tvrdí, že nevyhovění jejich žádosti o registraci generické verze léčivých přípravků s fixní kombinací z důvodu, že přípravek je chráněn po desetileté období exkluzivity, je v rozporu se správným výkladem nařízení (ES) č. 726/2004 (1) a směrnice č. 2001/83/ES (2). Žalobkyně především tvrdí, že držitel rozhodnutí o registraci přípravku není oprávněn nárokovat desetileté období exkluzivity, jelikož přípravek je fixní kombinací dvou aktivních látek, které byly po dobu několika let dodávány a používány v EU jako složky řady různých léčivých přípravků. Žalobkyně se proto domnívají, že přípravek spadá pod stejnou souhrnnou registraci jako dřívější registrace pro složky ve smyslu druhého pododstavce čl. 6 odst. 1 směrnice č. 2001/83. Podle jejich názoru se tedy po uplynutí doby exkluzivity pro údaje týkající se těchto registrací nevztahuje na přípravek žádné další období exkluzivity.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Text s významem pro EHP).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků.


title: Věc T-218/06: Žaloba podaná dne 16. srpna 2006 – Neurim Pharmaceuticals (1991) v. OHIM – Eurim-Pharm Arzneimittel (Neurim PHARMACEUTICALS)

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/12

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2006 – Neurim Pharmaceuticals (1991) v. OHIM – Eurim-Pharm Arzneimittel (Neurim PHARMACEUTICALS)
   (Věc T-218/06)
   (2006/C 237/22)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd (Tel Aviv, Izrael) (zástupce: M. Kinkeldey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH
   Návrhová žádání žalobkyně:

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. června 2006 – číslo odvolání R 74/2006-1 – v celém rozsahu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Neurim PHARMACEUTICALS“ pro výrobky zařazené do tříd 5 a 10

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „EURIM-PHARM“ (Ochranná známka Společenství č. 667 899 a národní ochranná známka), jakož i označení „Eurim-Pharm GmbH“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání pro nepřípustnost

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 59 nařízení (ES) č. 40/94 (1), jakož i pravidel 48, 49 a 96 nařízení (ES) č. 2868/952 (2), porušení článků 78 a 78a nařízení č. 40/94, porušení zásady, podle které je úřad vázán svým rozhodnutím, a porušení zásady přiměřenosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 300, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc T-563/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. října 2015 – Hewlett Packard Development Company v. OHIM (ELITEDISPLAY) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ELITEDISPLAY — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. října 2015 – Hewlett Packard Development Company v. OHIM (ELITEDISPLAY)
   (Věc T-563/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ELITEDISPLAY - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 406/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hewlett Packard Development Company LP (Houston, Texas, Spojené státy) (zástupci: T. Raab a H. Lauf, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. května 2014 (věc R 1539/2013-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení ELITEDISPLAY jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Hewlett Packard Development Company LP se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 5. 10. 2014.


title: Věc F-42/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. května 2014 – CU v. EHSV „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Smlouva na dobu neurčitou — Rozhodnutí o ukončení pracovní smlouvy“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/50

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. května 2014 – CU v. EHSV
   (Věc F-42/13) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Smlouva na dobu neurčitou - Rozhodnutí o ukončení pracovní smlouvy“)
   2014/C 421/70
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CU (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (zástupci: původně M. Arsène a L. Camarena Januzec, zmocněnci, F.-M. Hislaire a M. Troncoso Ferrer, advokáti, poté M. Pascua Mateo a L. Camarena Januzec, zmocněnci, F.-M. Hislaire a M. Troncoso Ferrer, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o ukončení pracovní smlouvy žalobce a žádost o náhradu údajně utrpěné majetkové a nemajetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 16. října 2012 a ze dne 31. ledna 2013, jimiž byla vypovězena smlouva dočasného zaměstnance na dobu neurčitou CU, se zrušují.

               2)

               Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru se ukládá povinnost zaplatit CU částku 25  000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropský hospodářský a sociální výbor ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené CU.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013, s. 61.


title: Věc C-527/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Ukamaka Mary Jecinta Oruche, Nzubechukwu Emmanuel Oruche v. Bundesrepublik Deutschland, za přítomnosti: Oberbürgermeister der Stadt Potsdam, Emeka Emmanuel Mary Oruche

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Ukamaka Mary Jecinta Oruche, Nzubechukwu Emmanuel Oruche v. Bundesrepublik Deutschland, za přítomnosti: Oberbürgermeister der Stadt Potsdam, Emeka Emmanuel Mary Oruche
   (Věc C-527/14) (1)

   (2015/C 398/32)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


title: Věc T-64/07: Žaloba podaná dne 2. března 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM ( 350 )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/51

         Žaloba podaná dne 2. března 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM („350“)
   (Věc T-64/07)
   (2007/C 95/102)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agencja Wydawnicza Technopol, Sp. z o. o. (Częstochowa, Polská republika) (zástupce: D. Rzążewska, radca prawny)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. prosince 2006 ve věci R 1033/2006-4 v plném rozsahu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní označení „350 “pro výrobky zařazené do třídy 16

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (1), neboť označení „350 “nemá ve vztahu k požadovaným výrobkům ani popisnou povahu, ani nepostrádá rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993, Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


title: Věc T-261/12: Žaloba podaná dne 13. června 2012 — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon v. Komise

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/26

         Žaloba podaná dne 13. června 2012 — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon v. Komise
   (Věc T-261/12)
   2012/C 243/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (Chalandri, Řecko) (zástupce: A. Krystallidis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               nahradit škodu způsobenou žalobkyni protiprávním rozhodnutím Zastoupení EU v Srbsku ze dne 23 března 2012 zrušit udělení zakázky „Posílení institucionální kapacity Komise při ochraně hospodářské soutěže (CPC) v Republice Srbsko“ (Úř. věst. 2011 s. 147), jež byla udělena žalobkyni jakožto vedoucí konsorcia pro výše uvedený projekt;

               —

               uložit žalobkyni náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná jednala protiprávně, když žalobkyni obvinila, že získala neoprávněnou výhodu v porovnání s ostatními uchazeči, jelikož tento střet zájmů, z něhož je žalobkyně obviněna, se týká zcela nezávislé třetí společnosti, tj. European profiles SA, a nikoli žalobkyně.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná porušila svou povinnost vydat jasné a odůvodněné rozhodnutí o zrušení udělení zakázky, čímž porušila článek 18 evropského kodexu řádného správního postupu, jelikož neuvedla důvod, z něhož byla žalobkyni poskytnuta neoprávněná výhoda v porovnání s ostatními uchazeči.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná porušila její právo být slyšena, tím, že v rozporu s článkem 16 evropského kodexu řádného správního postupu žalobkyni nevyzvala, aby vyjádřila svůj názor ohledně skutečnosti, jež mohla představovat střet zájmů.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná porušila svou povinnost poskytnout žalobkyni přístup k dokumentům, které by prokázaly údajné protiprávní spojení a neoprávněnou výhodu sdružení DIADIKASIA Consortium podle článku 42 Listiny základních práv EU.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že tato jednání žalované zakládají závažné porušení zásady právní jistoty a nesprávné právní posouzení, jakož i porušení článku 4 evropského kodexu řádného správního postupu, když neočekávaně zrušila své rozhodnutí zadat zmíněný projekt sdružení žalobkyně, údajně z důvodu „střetu zájmů“.


title: Věc C-581/12 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 – Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Stanovení ceny brutto silničního bitumenu — Stanovení slevy pro stavitele silnic — Sdělení o spolupráci z roku 2002 — Bod 23 písm. b) poslední pododstavec — Částečná ochrana před pokutami — Důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly Evropské komisi známy — Zjevně nepřípustný nebo neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/5

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 – Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV v. Evropská komise
   (Věc C-581/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Stanovení ceny brutto silničního bitumenu - Stanovení slevy pro stavitele silnic - Sdělení o spolupráci z roku 2002 - Bod 23 písm. b) poslední pododstavec - Částečná ochrana před pokutami - Důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly Evropské komisi známy - Zjevně nepřípustný nebo neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2014/C 102/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV (zástupci: D. Hull, solicitor a G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Ronkes Agerbeek a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 27. září 2012, Kuwait Petroleum a další v. Komise (T-370/06), kterým Tribunál zamítl žalobu směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/F/38.456 – Bitumen – Nizozemsko), týkajícímu se dohod o stanovení cen brutto silničního bitumenu v Nizozemsku a stanovení jednotné minimální slevy pro stavitele silnic, kteří byli členy kartelu, a menší maximální slevy pro ostatní stavitele silnic – Snížení pokuty uložené navrhovatelkám

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd a Kuwait Petroleum (Nederland) BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


title: Věc C-407/12: Žaloba podaná dne 3. září 2012 — Evropská komise v. Slovinská republika

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/16

      Žaloba podaná dne 3. září 2012 — Evropská komise v. Slovinská republika
      (Věc C-407/12)
      (2012/C 331/25)
      Jednací jazyk: slovinština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, L. Nicolae a M. Žebre)

         Žalovaná: Slovinská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Slovinská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES (1) ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES (2) o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES (3) o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES (4) o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací a v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 5 uvedené směrnice;

                  —

                  uložit Slovinské republice na základě čl. 260 odst. 3 SFEU, aby z důvodu nesplnění oznamovací povinnosti týkající se všech opatření k provedení směrnice 2009/140/ES zaplatila denní penále ve výši 6 531,84 euro ode dne přijetí rozsudku v této věci;

                  —

                  uložit Slovinské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 25. května 2011.

         (1)  Úř. věst. L 337, s. 37.

         (2)  Úř. věst. L 108, s. 33.

         (3)  Úř. věst. L 108, s. 7.

         (4)  Úř. věst. L 108, s. 21.


title: Spojené věci C-660/11 a C-8/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. září 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana — Itálie) — Daniele Biasci a další v. Ministero dell'Interno, Questura di Livorno ( „Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Články 43 ES a 49 ES — Hazardní hry — Sběr sázek — Podmínky povolení — Požadavek policejního povolení a koncese — Vnitrostátní právní úprava — Minimální povinné vzdálenosti mezi místy sběru sázek — Přeshraniční činnosti, které lze postavit na roveň činnostem, jež jsou předmětem koncese — Zákaz — Vzájemné uznávání oprávnění v oblasti hazardních her“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. září 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana — Itálie) — Daniele Biasci a další v. Ministero dell'Interno, Questura di Livorno
   (Spojené věci C-660/11 a C-8/12) (1)

   (Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Články 43 ES a 49 ES - Hazardní hry - Sběr sázek - Podmínky povolení - Požadavek policejního povolení a koncese - Vnitrostátní právní úprava - Minimální povinné vzdálenosti mezi místy sběru sázek - Přeshraniční činnosti, které lze postavit na roveň činnostem, jež jsou předmětem koncese - Zákaz - Vzájemné uznávání oprávnění v oblasti hazardních her)
   2013/C 325/07
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

      Účastníci původního řízení

               (Věc C-660/11)

                  Žalobci: Daniele Biasci, Alessandro Pasquini, Andrea Milianti, Gabriele Maggini, Elena Secenti, Gabriele Livi

                  Žalovaní: Ministero dell'Interno, Questura di Livorno

                  Za přítomnosti: SNAI — Sindacato Nazionale Agenzie Ippiche SpA

               (Věc C-8/12)

                  Žalobci: Cristian Rainone, Orentino Viviani, Miriam Befani

                  Žalovaní: Ministero dell’Interno, Questura di Prato, Questura di Firenze

                  Za přítomnosti: SNAI — Sindacato Nazionale Agenzie Ippiche SpA, Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta ltd

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana — Volný pohyb osob — Volný pohyb služeb — Činnost sběru sázek — Vnitrostátní právní předpisy podřizující výkon této činnosti získání povolení či licence veřejné bezpečnosti vydané správou členského státu — Neuznání povolení a licencí vydaných zahraničními správami — Slučitelnost s články 43 a 49 ES (nyní články 49 a 56 SFEU)

      Výrok

               1)

               Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, která společnostem, jež hodlají provozovat činnosti související s hazardními hrami, ukládá povinnost, aby vedle koncese vydané státem za účelem provozování takových činností, získaly policejní povolení, a která omezuje udělování takového povolení zejména na žadatele, kteří jsou již držiteli takovéto koncese.

               2)

               Články 43 ES a 49 ES, jakož i zásady rovného zacházení a efektivity musejí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát, který v rozporu s unijním právem vyloučil jednu kategorii subjektů z udělování koncesí na provozování hospodářské činnosti a který se snaží toto porušení zhojit tím, že ve výběrovém řízení nabídne velký počet nových koncesí, chránil obchodní pozice dosažené existujícími subjekty tím, že mimo jiné stanoví minimální vzdálenosti mezi zařízeními nových koncesionářů a zařízeními již existujících subjektů.
               Z článků 43 ES a 49 ES, ze zásady rovného zacházení, povinnosti transparentnosti, jakož i ze zásady právní jistoty vyplývá, že takové podmínky a podrobnosti výběrového řízení, jako jsou podmínky a podrobnosti dotčené ve věcech v původních řízeních, a zejména taková ustanovení upravující zánik koncesí udělených v uvedeném výběrovém řízení, jako jsou ustanovení uvedená v čl. 23 odst. 3 návrhu smlouvy mezi Autonomní správou státních monopolů a úspěšným uchazečem o koncesi týkající se jiných hazardních her než koňských dostihů, musí být formulovány jasně, přesně a jednoznačně, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
               Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která ve skutečnosti brání veškeré přeshraniční činnosti v odvětví her bez ohledu na způsob, jakým je tato činnost vykonávána, a zejména v případech, kdy dochází k přímému kontaktu mezi spotřebitelem a provozovatelem a je možná fyzická policejní kontrola zástupců podniku přítomných na vnitrostátním území. Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda tomu tak je v případě čl. 23 odst. 3 návrhu smlouvy.

               3)

               Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že za současného stavu unijního práva okolnost, že hospodářský subjekt je v členském státě, ve kterém je usazen, držitelem povolení, jež mu umožňuje nabízet hazardní hry, nebrání tomu, aby jiný členský stát za dodržení požadavků unijního práva podmínil možnost takového subjektu nabízet takové služby spotřebitelům, kteří se nacházejí na jeho území, povinností získat povolení vydávané jeho vlastními orgány.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.03.2012.


title: Věc T-119/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Usha Martin v. Rada a Komise ( „Dumping — Dovoz ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Indie — Porušení závazku — Zásada proporcionality — Článek 8 odst. 1, 7 a 9 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 8 odst. 1, 7 a 9 nařízení (ES) č. 1225/2009)“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Usha Martin v. Rada a Komise
      (Věc T-119/06) (1)

      (Dumping - Dovoz ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Indie - Porušení závazku - Zásada proporcionality - Článek 8 odst. 1, 7 a 9 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 8 odst. 1, 7 a 9 nařízení (ES) č. 1225/2009))
      (2010/C 288/57)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Usha Martin Ltd (Kalkata, Indie) (zástupci: K. Adamantopoulos, advokát, J. Branton, solicitor, V. Akritidis a Y. Melin, advokáti)

         Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem); a Evropská komise (zástupci: P. Stancanelli a T. Scharf, zmocněnci)

         Předmět věci

      Zrušení jednak rozhodnutí Komise 2006/38/ES ze dne 22. prosince 2005, kterým se mění rozhodnutí Komise 1999/572/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Indie (Úř. věst. 2006, L 22, s. 54), a jednak nařízení Rady (ES) č. 121/2006 ze dne 23. ledna 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 1858/2005, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Indie (Úř. věst. L 22, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Usha Martin Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006.


title: Věc T-171/14: Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2014 – Léon Van Parys v. Komise „Žaloba na neplatnost — Celní unie — Dopis Komise informující o zachování přerušení lhůty pro zpracování žádosti o prominutí cla — Návrh na určení — Nepříslušnost Tribunálu — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Zjevná nepřípustnost“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2014 – Léon Van Parys v. Komise
   (Věc T-171/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Celní unie - Dopis Komise informující o zachování přerušení lhůty pro zpracování žádosti o prominutí cla - Návrh na určení - Nepříslušnost Tribunálu - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 056/26)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Firma Léon Van Parys (Antverpy, Belgie) (zástupci: P. Vlaemminck, B. Van Vooren a R. Verbeke, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros, B.-R. Killmann a M. van Beek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 24. ledna 2014, kterým Komise informuje žalobkyni o zachování přerušení lhůty pro zpracování žádosti o prominutí cla stanovené v článku 907 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1), a zadruhé návrh, aby bylo určeno, že článek 909 nařízení č. 2454/93 po vydání rozsudku ze dne 19. března 2013, Firma Van Parys v. Komise (T-324/10, Sb. rozh., EU: T: 2013: 136) vyvolal účinky vůči žalobkyni.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Firma Léon Van Parys ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


title: Věc T-387/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Applied Microengineering v. Komise ( „Pátý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace — Smlouvy týkající se projektů „Formation of a New Design House for MST“ a  „Assessment of a New Anodic Bonder“ — Vrácení části vyplaceného finančního příspěvku — Rozhodnutí, které je podkladem pro výkon rozhodnutí — Rozhodnutí měnící napadené rozhodnutí v průběhu řízení — Právní základ žaloby — Povaha uplatňovaných žalobních důvodů — Legitimní očekávání — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádné správy“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Applied Microengineering v. Komise
   (Věc T-387/09) (1)

   (Pátý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace - Smlouvy týkající se projektů „Formation of a New Design House for MST“ a „Assessment of a New Anodic Bonder“ - Vrácení části vyplaceného finančního příspěvku - Rozhodnutí, které je podkladem pro výkon rozhodnutí - Rozhodnutí měnící napadené rozhodnutí v průběhu řízení - Právní základ žaloby - Povaha uplatňovaných žalobních důvodů - Legitimní očekávání - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádné správy)
   2012/C 355/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Applied Microengineering Ltd (Didcot, Spojené království) (zástupci: původně P. Walravens, J. De Wachter, poté P. Walravens a J. Blockx, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Petrova, zmocněnkyně, ve spolupráci s R. Van der Houtem, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 5797 ze dne 16. července 2009 o vrácení částky 258 560,61 eur, zvýšené o úroky, kterou žalobkyně dluží v rámci projektů IST-1999-11823 FOND MST (Formation of a New Design House for MST) a IST-2000-28229 ANAB (Assessment of a New Anodic Bonder).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Applied Microengineering Ltd ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc F-117/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. září 2011 — Van Soest v. Komise ( Veřejná služba — Přijetí — Výběrové řízení — Podmínky přípustnosti — Požadovaný diplom — Pojem diplom, který potvrzuje úroveň středoškolského vzdělání a opravňuje k vysokoškolskému studiu — Rozhodnutí výběrové komise — Povaha přezkumu prováděného orgánem oprávněným ke jmenování )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. září 2011 — Van Soest v. Komise
   (Věc F-117/10) (1)

   (Veřejná služba - Přijetí - Výběrové řízení - Podmínky přípustnosti - Požadovaný diplom - Pojem diplom, který potvrzuje úroveň středoškolského vzdělání a opravňuje k vysokoškolskému studiu - Rozhodnutí výběrové komise - Povaha přezkumu prováděného orgánem oprávněným ke jmenování)
   2011/C 340/75
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Barry Van Soest (Etterbeek, Belgie) (zástupci: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo ukončeno přijímací řízení žalobce, který byl úspěšný ve výběrovém řízení a zahrnut na seznam kandidátů vhodných na přijetí, jelikož není držitelem diplomu o ukončení středoškolského studia opravňujícího k vysokoškolskému studiu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené B. Van Soestem.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011, s. 66.