title: Věc C-338/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 14. července 2014 – Quenon K. SPRL v. Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 14. července 2014 – Quenon K. SPRL v. Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA
   (Věc C-338/14)
   2014/C 339/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Quenon K. SPRL

      Žalované: Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 17 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (1) vykládán tak, že opravňuje vnitrostátního zákonodárce stanovit, že obchodní zástupce má po zániku smlouvy nárok na zvláštní odměnu, jejíž výše nesmí převýšit částku roční odměny, a pokud tato zvláštní odměna nepokrývá celou skutečně vzniklou škodu, nárok na náhradu škody do výše rozdílu mezi skutečně vzniklou škodou a touto zvláštní odměnou?

               2)

               Musí být konkrétně čl. 17 [odst.] 2, [písm.] c) směrnice vykládán tak, že přiznání náhrady škody doplňující zvláštní odměnu podmiňuje existencí porušení smlouvy nebo kvazi deliktního závazku na straně zmocnitele, mezi nímž a požadovanou náhradou škody existuje příčinná souvislost, jakož i existencí škody odlišné od té, která je nahrazována paušální zvláštní odměnou?

               3)

               V případě kladné odpovědi na posledně uvedenou otázku, musí jít o jiné porušení než jednostranné ukončení smlouvy, jako například z důvodu nedostatků v oznámení výpovědi, poskytnutí nedostatečného odškodnění za výpověď a nedostatečné zvláštní odměny, existence vážných důvodů na straně zmocnitele, zneužití práva na ukončení smlouvy nebo jiných případů porušení povinností a zejména obchodních zvyklostí?

      (1)  Úř. věst. L 382, s. 17.


title: Věc C-301/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. října 2012 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( „Nesplnění povinnosti státem — Znečištění a škodliviny — Čištění městských odpadních vod — Směrnice 91/271/EHS — Články 3, 4 a 10 — Příloha I písm. A a B“ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. října 2012 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-301/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Znečištění a škodliviny - Čištění městských odpadních vod - Směrnice 91/271/EHS - Články 3, 4 a 10 - Příloha I písm. A a B)
   2012/C 379/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán, A.-A. Gilly a A. Demeneix, zmocněnkyně)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: L. Seeboruth, zmocněnec, ve spolupráci s D. Andersonem QC, S. Fordem a B. McGurkem, barristers)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 3 odst. 1 a 2, čl. 4 odst. 1 a 3 a článku 10, jakož i přílohy I písm. A a B směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40) — Nezajištění vhodného čištění městských odpadních vod z několika londýnských aglomerací (Whitburn, Beckton, Crossness a Mogden)

      Výrok

               1)

               Spojené království tím, že nezajistilo:

                           —

                           vhodné odvádění městských odpadních vod z aglomerace Sunderland (Whitburn) a londýnské aglomerace (stokové soustavy Beckton a Crossness), které mají populační ekvivalent vyšší než 15 000 PE, v souladu s čl. 3 odst. 1 a 3, jakož i přílohou I A směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, a

                           —

                           vhodné čištění městských odpadních vod z londýnské aglomerace (čistírny odpadních vod v Beckton, Crossness a Mogden) s populačním ekvivalentem vyšším než 15 000 PE, v souladu s čl. 4 odst. 1 a 3, článkem 10, jakož i přílohou I B směrnice 91/271,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc T-201/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2016 – Unicorn v. EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie UNICORN — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky UNICORN — Článek 53 odst. 1 písm. a) a článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 — Dobré jméno“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2016 – Unicorn v. EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)
   (Věc T-201/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie UNICORN - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky UNICORN - Článek 53 odst. 1 písm. a) a článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 - Dobré jméno“)
   (2016/C 462/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unicorn a.s. (Praha, Česká republika) (zástupce: L. Lorenc, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Rajh, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Kypr)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. února 2015 (věc R 1699/2014-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Unicorn a Mercilink Equipment Leasing.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Unicorn a. s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15. 6. 2015.


title: Věc T-6/17: Žaloba podaná dne 4. ledna 2017 – Equivalenza Manufactory v. EUIPO – ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA)

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/38

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2017 – Equivalenza Manufactory v. EUIPO – ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA)
   (Věc T-6/17)
   (2017/C 063/49)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Equivalenza Manufactory, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal a E. Armero Lavie, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ITM Entreprises SA (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „BLACK LABEL BY EQUIVALENZA“ – Přihláška č. 13 576 616

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. října 2016, ve věci R 690/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vydal rozhodnutí, kterým vyhoví této žalobě a v důsledku toho zruší napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO jako žalovanému a případně vedlejší účastnici řízení, společnosti ITM Entreprises, náhradu nákladů tohoto řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-54/17: Žaloba podaná dne 31. ledna 2017 – CLF v. Parlament

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/41

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2017 – CLF v. Parlament
   (Věc T-54/17)
   (2017/C 078/56)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Coalition for Life and Family (CLF) (Brusel, Belgie) (zástupce: Rechtsanwalt P. Richter)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek I.4.1. rozhodnutí žalovaného ze dne 12. prosince 2016 (č. FINS-2017-16), které se týká snížení částky předběžného financování na 33 % nevyšší stanovené částky, jakož i nařízení poskytnutí jistoty;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod, kterým uplatňuje porušení Smluv, jakož právních norem, které je třeba uplatnit při jejich provádění:

               —

               Žalobkyně uplatňuje, že rozlišování učiněné žalovaným mezi politickými stranami na evropské úrovni, které byly založeny teprve nedávno a politickými stranami, které existují již delší dobu, představuje porušení obecné zásady rovnosti v unijním právu.

               —

               Dále, v případě finančních podpor nízké hodnoty nelze podle čl. 134 odst. 2 nařízení (EU, EURATOM) č. 966/2012 (1), jakož i podle čl. 206 odst. 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (2) vyžadovat poskytnutí jistoty.

               —

               Krom toho neexistuje zájem žalovaného na zajištění jeho financování, jelikož žalobkyně je zastoupena poslanci vnitrostátních Parlamentů v dostatečném počtu členských států a není tedy třeba se obávat ztráty jejího postavení jako evropské strany na politické úrovni.

               —

               Krom toho neexistují žádné indicie, proč by měl žalovaný pochybovat o tom, zda žalobkyně dodržuje základní unijní hodnoty.

               —

               Konečně, opatření jsou nepřiměřená, jelikož žalobkyně nemůže poskytnout jistotu a odebrání finanční podpory ohrožuje její hospodářskou existenci, což vede k narušení soutěže mezi politickými stranami. Toto představuje závažný zásah do základních práv žalobkyně na svobodu projevu a sdružování (článek 11 a 12 Listiny základních práv Evropské unie).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1),

      (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, 31.12.2012, s. 1).


title: Věc F-54/12: Žaloba podaná dne 15. května 2012 — ZZ v. Komise

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/28

         Žaloba podaná dne 15. května 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-54/12)
   2012/C 194/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: M. Condinanzi, D. Bono a C. A. Chiorino, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí výběrové komise pro otevřené výběrové řízení EPSO/AST/117/11 nepřipustit žalobce do druhé fáze uvedeného výběrového řízení s odůvodněním, že nesplňuje podmínky pro přijetí stanovené v oznámení o výběrovém řízení.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí výběrové komise EPSO o nepřipuštění žalobce do druhé fáze otevřeného výběrového řízení EPSO/AST/1 17/11 — Assistants in the secretarial field (AST 1) s odůvodněním, že údajně nesplnil podmínky pro přijetí stanovené v části III oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/117/11 a konkrétně že není držitelem diplomu o ukončeném vysokoškolském vzdělání pro oblast sekretariátu nebo diplomu o ukončeném vzdělání umožňujícím pokračovat ve vysokoškolském vzdělání s následnou minimálně tříletou odbornou praxí v oblasti sekretariátu, jejíž náplň se přímo váže k práci sekretariátu, jak je popsána v hlavě 1 oznámení o výběrovém řízení.

               —

               Zrušit všechny následující akty a případně jakékoli jiné opatření přijaté výběrovou komisí související s vyloučením žalobce z dotčeného výběrového řízení;

               —

               podpůrně nebude-li žalobci umožněna účast ve druhé fázi výběrového řízení, uložit žalované, aby žalobci zaplatila částku stanovenou předběžně a ex aequo et bono ve výši 10 000 eur z titulu náhrady majetkové a nemajetkové újmy, jakož i z titulu nepříznivého dopadu na jeho kariérní postup, navýšenou o úroky z prodlení v zákonné sazbě od data podání žaloby.

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-238/17: Žaloba podaná dne 25. dubna 2017 – Gugler v. EUIPO – Gugler France (GUGLER)

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/39

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2017 – Gugler v. EUIPO – Gugler France (GUGLER)
   (Věc T-238/17)
   (2017/C 195/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alexander Gugler (Maxdorf, Německo) (zástupce: M.-C. Simon, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gugler France (Besançon, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „GUGLER“ – Ochranná známka Evropské unie č. 3 324 902

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. ledna 2017, ve věci R 1008/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž se týká výmazu ochranné známky Evropské unie č. 3 324 902 a povinnosti žalobce nést náklady na výmaz ve výši 550 eur.

               —

               uložil EUIPO, že ponese náklady řízení žalobce, které mu vznikly v souvislosti s tímto řízením.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení zásady řádné správy;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 4 a čl. 54 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-170/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. dubna 2014 společností Big Line Sas di Graziani Lorenzo proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 13. února 2014 ve věci T-380/12, Demon International v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu, Big Line Sas di Graziani Lorenzo

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. dubna 2014 společností Big Line Sas di Graziani Lorenzo proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 13. února 2014 ve věci T-380/12, Demon International v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu, Big Line Sas di Graziani Lorenzo
   (Věc C-170/14 P)
   (2014/C 462/19)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Big Line Sas di Graziani Lorenzo (zástupkyně: B. Osti, advokátka)

      Další účastníci řízení: Demon International, LC, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Usnesením ze dne 6. listopadu 2014 Soudní dvůr (šestý senát) kasační opravný prostředek zčásti zamítl jako zjevně neopodstatněný a zčásti odmítl jako zjevně nepřípustný.


title: Spojené věci C-614/12 a C-10/13: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Debreceni Munkaügyi Bíróság, Fővárosi Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Dutka József (C-614/12), Csilla Sajtos (C-10/13) v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (C-614/12), Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata (C-10/13) „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 30 listiny základních práv Evropské unie — Provádění práva Unie — Neexistence — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/16

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Debreceni Munkaügyi Bíróság, Fővárosi Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Dutka József (C-614/12), Csilla Sajtos (C-10/13) v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (C-614/12), Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata (C-10/13)
   (Spojené věci C-614/12 a C-10/13) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 30 listiny základních práv Evropské unie - Provádění práva Unie - Neexistence - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)
   2014/C 112/19
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Debreceni Munkaügyi Bíróság, Fővárosi Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Dutka József (C-614/12), Csilla Sajtos (C-10/13)

      Žalovaní: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (C-614/12), Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata (C-10/13)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Debreceni Munkaügyi Bíróság – Výklad článku 6 SEU a článků 30 a 51 Listiny základních práv Evropské unie – Ochrana zaměstnanců před neoprávněným propuštěním – Propuštění bez udání důvodu – Úředník orgánu veřejné správy propuštěný na základě právního ustanovení upravujícího služební řád vládních úředníků

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k odpovědi na otázky položené rozhodnutím Debreceni munkaügyi bíróság (Maďarsko) ze dne 6. prosince 2012, a rozhodnutím Fővárosi munkaügyi bíróság (Maďarsko) ze dne 21. září 2012.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc C-241/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Roman Bukovansky v. Finanzamt Lörrach „Řízení o předběžné otázce — Daně — Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob — Vztah mezi touto dohodou a dvoustrannými smlouvami o zamezení dvojímu zdanění — Rovné zacházení — Diskriminace na základě státní příslušnosti — Státní příslušník členského státu Evropské unie — Příhraniční pracovníci — Daň z příjmu — Rozdělení daňové pravomoci — Daňový hraniční určovatel — Státní příslušnost“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Roman Bukovansky v. Finanzamt Lörrach
   (Věc C-241/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob - Vztah mezi touto dohodou a dvoustrannými smlouvami o zamezení dvojímu zdanění - Rovné zacházení - Diskriminace na základě státní příslušnosti - Státní příslušník členského státu Evropské unie - Příhraniční pracovníci - Daň z příjmu - Rozdělení daňové pravomoci - Daňový hraniční určovatel - Státní příslušnost“)
   (2016/C 016/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Roman Bukovansky

      Žalovaný: Finanzamt Lörrach

      Výrok

   Zásady nediskriminace a rovného zacházení, uvedené v článku 2 Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, podepsané v Lucemburku dne 21. června 1999, a v článku 9 přílohy I této dohody, musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové dvoustranné smlouvě o zamezení dvojímu zdanění, jakou je dohoda ze dne 11. srpna 1971 mezi Švýcarskou konfederací a Spolkovou republikou Německo, ve znění pozměňovacího protokolu ze dne 12. března 2002, podle níž má pravomoc zdanit příjmy ze závislé pracovní činnosti německého daňového poplatníka, který není švýcarským státním příslušníkem, ačkoli tento daňový poplatník přemístil své bydliště z Německa do Švýcarska, přičemž místo výkonu jeho závislé pracovní činnosti zůstalo v Německu, ten stát, ze kterého pocházejí tyto příjmy, tedy Spolková republika Německo, zatímco pravomoc zdanit příjmy ze závislé pracovní činnosti švýcarského státního příslušníka nacházejícího se v obdobné situaci přísluší novému státu bydliště, tj. v projednávaném případě Švýcarské konfederaci.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-67/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Hedgefund Intelligence v. OHIM — Hedge Invest (InvestHedge) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství InvestHedge — Starší obrazová ochranná známka Společenství HEDGE INVEST — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/48

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Hedgefund Intelligence v. OHIM — Hedge Invest (InvestHedge)
   (Věc T-67/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství InvestHedge - Starší obrazová ochranná známka Společenství HEDGE INVEST - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 180/88
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hedgefund Intelligence Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Reed, barrister a G. Crofton Martin, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Hedge Invest SpA (Milán, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. listopadu 2007 (věc R 148/2007-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Hedge Invest SpA a Hedgefund Intelligence Ltd

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Hedgefund Intelligence Ltd. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc F-64/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. června 2015 – Campanella v. Komise

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/44

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. června 2015 – Campanella v. Komise
   (Věc F-64/14) (1)

   (2015/C 262/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13. 10. 2014, s. 31.


title: Věc T-167/13: Žaloba podaná dne 18. března 2013 — Comune di Milano v. Komise

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/29

         Žaloba podaná dne 18. března 2013 — Comune di Milano v. Komise
   (Věc T-167/13)
   2013/C 129/54
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Comune di Milano (Itálie) (zástupci: G. Grassani a A. Franchi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise č. C(2012) 9448 ze dne 19.12.2012 týkající se navýšení kapitálu společností SEA S.p.A. ve prospěch SEA Handling S.p.A.;

               —

               podpůrně po posouzení existence specifických výjimečných okolností, které vyvolaly u žalobce legitimní očekávání, že navýšení kapitálu nepředstavuje státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1, zrušil články 3,4 a 5 rozhodnutí, které ukládají Itálii povinnost podporu vymáhat;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1)

               Prvním žalobním důvodem vycházejícím z porušení a nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU Comune di Milano poukazuje na vadu rozhodnutí spočívající v tom, že Komise přičetla Comune (a tedy státu) sporná opatření. Podle názoru Comune nepodala Komise žádný důkaz o možnosti takového přičtení s tím výsledkem, že sporná opatření nemohou být kvalifikována jako státní podpory.

               2)

               Druhým žalobním důvodem vycházejícím rovněž z porušení a nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU Comune di Milano tvrdí, že rozhodnutí je chybné v tom, že Komise shledala, že v projednávaném případě není splněno tzv. kritérium soukromého investora působícího v tržním hospodářství. Toto kritérium bylo naopak plně splněno a příjemci neplynula z těchto opatření žádná výhoda, takže dotčená opatření nelze kvalifikovat jako státní podpory.

               3)

               Třetím žalobním důvodem Comune di Milano uplatňuje porušení a nesprávné použití Pokynů pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích a Pokynů pro letištní odvětví, a tudíž to, že závěry, ke kterým Komise dospěla ohledně údajné neslučitelnosti sporných opatření, jsou protiprávní.

               4)

               Čtvrtým žalobním důvodem, rozděleným do dvou částí, Comune, jež připomíná jednání Komise v průběhu vyšetřovacího řízení, poukazuje zaprvé na a) porušení zásady řádné správy, práva být vyslechnut a práva na obhajobu, a zadruhé na b) porušení zásady legitimního očekávání s tím výsledkem, že příkaz k vymáhání podpory je protiprávní.


title: Věc C-306/11 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. června 2012 — XXXLutz Marken GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Natura Selection, SL ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Obrazová ochranná známka Linea Natura Natur hat immer Stil — Námitka majitele obrazové ochranné známky natura selection — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. června 2012 — XXXLutz Marken GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Natura Selection, SL
   (Věc C-306/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Obrazová ochranná známka Linea Natura Natur hat immer Stil - Námitka majitele obrazové ochranné známky natura selection - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny)
   2012/C 258/10
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: XXXLutz Marken GmbH (zástupce: H. Pannen, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: K. Klüpfel, zmocněnkyně), Natura Selection, SL

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. března 2011, XXXLutz Marken GmbH v. OHIM — Natura Selection (T-54/09), jímž se zamítá žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. listopadu 2008 (věc R 1787/2007-2) ohledně námitkového řízení mezi společnostmi Natura Selection, SL a XXXLutz Marken GmbH — Nebezpečí záměny mezi obrazovými označeními „natura selection“ a „Linea Natura Natur hat immer Stil“ — Chybné posouzení podobnosti těchto označení — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti XXXLutz Marken GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-381/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil de Barcelona (Španělsko) dne 18. července 2011 — Manuel Mesa Bertrán a Cristina Farrán Morenilla v. Novacaixagalicia

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil de Barcelona (Španělsko) dne 18. července 2011 — Manuel Mesa Bertrán a Cristina Farrán Morenilla v. Novacaixagalicia
   (Věc C-381/11)
   2011/C 290/04
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Manuel Mesa Bertrán a Cristina Farrán Morenilla

      Žalovaná: Novacaixagalicia

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba případ, kdy úvěrová instituce nabízí klientovi, s nímž předtím uzavřela úvěrovou smlouvu zajištěnou zástavním právem, úrokový swap k zajištění rizika změny úrokových sazeb u výše uvedeného obchodu, považovat za službu investičního poradenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice MiFID (1)?

               2)

               Vede opomenutí provést posouzení vhodnosti stanovené v čl. 19 odst. 4 uvedené směrnice u neprofesionálního investora k absolutní neplatnosti úrokového swapu uzavřeného mezi investorem a poradenskou úvěrovou institucí?

               3)

               Pro případ, že by služba poskytnutá popsaným způsobem nebyla považována za investiční poradenství, vede pouhá skutečnost, že k nabytí komplexního finančního nástroje, jakým je úrokový swap, došlo bez posouzení přiměřenosti, stanoveného v čl. 19 odst. 5 směrnice MiFID, a to z důvodů přičitatelných investiční instituci, k absolutní neplatnosti smlouvy o nabytí [tohoto nástroje] uzavřené s toutéž úvěrovou institucí?

               4)

               Je podle čl. 19 odst. 9 směrnice MiFID pouhá skutečnost, že úvěrová instituce nabízí komplexní finanční nástroj vázaný na úvěr zajištěný zástavním právem, dostatečným důvodem pro neuplatnění povinností provést posouzení vhodnosti a přiměřenosti, které stanoví uvedený článek 19 a které je investiční instituce povinna provést u neprofesionálního investora?

               5)

               Je možnost neuplatnit povinnosti stanovené v článku 19 směrnice MiFID podmíněna tím, aby finanční produkt, na nějž je vázán nabízený finanční nástroj, podléhal zákonným standardům na ochranu investora obdobným těm, které vyžaduje uvedená směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS

      Úř. věst. L 145, 30.4.2004, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 263


title: Věc C-69/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif (Lucembursko) dne 5. února 2010 — Brahim Samba Diouf v. Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif (Lucembursko) dne 5. února 2010 — Brahim Samba Diouf v. Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
   (Věc C-69/10)
   2010/C 100/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Brahim Samba Diouf

      Žalovaný: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat článek 39 směrnice 2005/85/ES (1) tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jakou Lucemburské velkovévodství zavedlo prostřednictvím čl. 20 odst. 5 zákona ze dne 5. května 2006 o právu azylu a o doplňkových formách ochrany, v platném znění, na jejímž základě nemá žadatel o azyl možnost podat k soudu žalobu proti rozhodnutí správního orgánu o projednání opodstatněnosti žádosti o udělení mezinárodní ochrany v rámci zrychleného řízení?

               2)

               V případě záporné odpovědi, je z hlediska práva Společenství třeba obecnou zásadu účinného opravného prostředku, která je zakotvena v článcích 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950, vykládat tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jakou zavedlo Lucemburské velkovévodství prostřednictvím čl. 20 odst. 5 zákona ze dne 5. května 2006 o právu azylu a o doplňkových formách ochrany, v platném znění, na jejímž základě nemá žadatel o azyl možnost podat k soudu žalobu proti rozhodnutí správního orgánu o projednání opodstatněnosti žádosti o udělení mezinárodní ochrany v rámci zrychleného řízení?

      (1)  Směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 326, s. 13).


title: Věc C-95/08: Žaloba podaná dne 29. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/14

         Žaloba podaná dne 29. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-95/08)
   (2008/C 116/24)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a P. Oliver, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Lucemburské velkovévodství tím, že nezřídilo orgány schopné provádět kontrolu provádění zásad správné laboratorní praxe (SLP), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/9/ES ze dne 11. února 2004 o inspekci a ověřování správné laboratorní praxe (SLP) (1);

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/9/ES uplynula dne 12. března 2004. Žalované dosud nezřídilo orgány mající pravomoci nezbytné pro provádění inspekce laboratoří a ověřování studií uskutečněných posledně uvedenými pro posouzení souladu se správnou laboratorní praxí.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/9/ES ze dne 11. února 2004 o inspekci a ověřování správné laboratorní praxe (SLP) (Úř. věst. L 50, s. 28; Zvl. vyd. 15/08, s. 65).


title: Věc T-503/11: Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Al-Aqsa v. Rada

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Al-Aqsa v. Rada
   (Věc T-503/11) (1)

   2014/C 194/49
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc C-360/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 19. července 2010 — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers v. Netlog NV

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 19. července 2010 — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers v. Netlog NV
      (Věc C-360/10)
      ()
      (2010/C 288/30)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

         Žalovaný: Netlog NV

         Předběžná otázka

      Umožňují směrnice 2001/29 (1) a 2004/48 (2), ve spojení se směrnicemi 95/46 (3), 2000/31 (4) a 2002/58 (5), vykládané zejména se zřetelem k článkům 8 a 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, aby členské státy dovolily vnitrostátnímu soudu, který má rozhodnout v řízení ve věci samé na základě jediného zákonného ustanovení, podle kterého: „[vnitrostátní soud] může vydat příkaz k ukončení protiprávního jednání také vůči zprostředkovatelům, jejichž služby jsou třetí osobou využívány k porušování autorského práva nebo práva s ním souvisejícího“, aby poskytovateli internetového připojení (zkráceně ISP) nařídil zavést vůči všem svým zákazníkům obecně, preventivně, výlučně na náklady tohoto ISP a bez časového omezení systém filtrování všech příchozích i odchozích elektronických sdělení přenášených prostřednictvím jeho služeb, zejména s využitím programů peer to peer, za účelem identifikace pohybu elektronických souborů v jeho síti obsahujících hudební, kinematografické nebo audiovizuální dílo, k němuž navrhovatel údajně vlastní práva, a následně zablokovat jejich přenos buď při vyžádání, nebo při odeslání?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, s. 1).

         (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, s. 37).


title: Věc T-69/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Melt Water v. OHIM (MELT WATER Original) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MELT WATER Original — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Melt Water v. OHIM (MELT WATER Original)
   (Věc T-69/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MELT WATER Original - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 065/46)
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Research and Production Company „Melt Water“ UAB (Klaipėda, Litva) (zástupce: V. Viešūnaitė, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. listopadu 2013 (věc R 494/2013-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení MELT WATER Original jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Research and Production Company „Melt Water“ UAB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc T-382/07: Žaloba podaná dne 15. října 2007 – Francie v. Rada

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/40

         Žaloba podaná dne 15. října 2007 – Francie v. Rada
   (Věc T-382/07)
   (2007/C 283/72)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a A.-L. During, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 809/2007 ze dne 28. června 2007, kterým se mění nařízení (ES) č. 894/97, (ES) č. 812/2004 a (ES) č. 2187/2005, pokud jde o unášené tenatové sítě (1);

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Cílem nařízení napadeného v rámci této žaloby je vytvoření jednotné definice unášených tenatových sítí. Žalobkyně napadá definici zavedenou nařízením v rozsahu, v němž podle této definice do kategorie unášených tenatových sítí patří sítě druhu jako je „thonaille“, a z tohoto důvodu spadají pod zákaz používání podle článku 11a nařízení č. 894/97 (2).
   Na podporu své žaloby žalobkyně především tvrdí, že napadené nařízení je třeba zrušit z důvodu nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž neuvádí důvody, pro které omezení používání použitelné na unášené tenatové sítě rozšířilo na stabilizované sítě, jako je thonaille.
   Zadruhé uplatňuje, že napadené nařízení rovněž porušuje zásadu proporcionality v rozsahu, v němž zákaz unášených tenatových sítí, jak jsou definovány, vykazuje zjevně nepřiměřený charakter jednak s ohledem na cíle sledované tímto zákazem, a jednak s ohledem na zvláštní vlastnosti thonaille vůči jiným druhům unášených sítí.
   Žalobkyně nakonec tvrdí, že zákaz unášených tenatových sítí, jak je definuje nařízení č. 809/2007, je diskriminační v rozsahu, v němž zacházení se sítěmi druhu thonaille stejným způsobem jako s ostatními unášenými tenatovými sítěmi není s ohledem na jejich vlastnosti odůvodněné.

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 894/97 ze dne 29. dubna 1997 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů (Úř. věst. L 132, s. 1; Zvl. vyd. 04/03, s. 156).


title: Věc T-313/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. října 2006 – Hewlett-Packard v. Komise ( Zamítnutí vrácení dovozního cla — Žaloba na neplatnost — Dovoz tiskáren a náplní do tiskáren původem ze Singapuru — Zvláštní situace — Doložka ekvity — Článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/45

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. října 2006 – Hewlett-Packard v. Komise
   (Věc T-313/04) (1)

   („Zamítnutí vrácení dovozního cla - Žaloba na neplatnost - Dovoz tiskáren a náplní do tiskáren původem ze Singapuru - Zvláštní situace - Doložka ekvity - Článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92“)
   (2006/C 294/95)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hewlett-Packard GmbH (Böblingen, Německo) (zástupci: F. Boulanger, M. Mrozek a M. Tervooren, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí REM Komise 06/02 ze dne 7. dubna 2004 sdělujícího německým orgánům, že není třeba vracet žalobkyni dovozní clo z tiskáren a náplní do tiskáren původem ze Singapuru
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů Komise.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-447/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2014 Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg i. L. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. července 2014 ve věci T-309/12, Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg v. Evropská komise

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2014 Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg i. L. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. července 2014 ve věci T-309/12, Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg v. Evropská komise
   (Věc C-447/14 P)
   2014/C 421/35
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg i. L. (zástupkyně: A. Kerkmann, advokátka)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Saria Bio-Industries AG & Co. KG, SecAnim GmbH, Knochen-und Fett-Union GmbH (KFU)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               1.

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ve věci T-309/12, Zweckverband Tierkörperbeseitigung v. Komise (1) a pokud má Soudní dvůr za to, že má k dispozici všechny skutečnosti nezbytné k tomu, aby mohl sám vydat konečné rozhodnutí ve věci, zrušil usnesení Komise ze dne 25. dubna 2012 C(2012) 2557 final o státní podpoře SA.25051 (C 19/10, ex NN 23/10), kterou Německo poskytlo ve prospěch Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland Pfalz, im Saarland, im Rheingau Taunus Kreis und im Landkreis Limburg Weilburg a uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a nákladů řízení před Tribunálem;

               2.

               podpůrně zrušit napadený rozsudek a vrátit věc zpět Tribunálu a stanovit, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatel v podstatě následující důvody:
   Tribunál nesprávně kvalifikoval financování rezervy pro případy nákazy prostřednictvím příspěvků členů navrhovatele jako státní podporu, když se domníval, že s navrhovatelem musí být vzhledem k činnosti týkající se udržování rezervních kapacit pro případy nákazy zvířat prováděné na území, pod které spadá jeho spolek, nakládáno jako s podnikem ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Tribunál sice nejprve správně vychází z předpokladu, že činnosti prováděné v rámci výkonu veřejné moci nemají hospodářský charakter, který by odůvodňoval použití pravidel hospodářské soutěže obsažených v SFEU. Tribunál rovněž správně objasňuje, že je nezbytné přezkoumat zvlášť každou činnost navrhovatele, aby se prověřilo, zda mohla konat v postavení orgánu veřejné moci. Nesprávně však dospěl k závěru, že udržování rezervních kapacit pro případy nákazy se neuskutečňuje v rámci výkonu veřejné moci, nýbrž představuje hospodářskou činnost, která navrhovatele celkově kvalifikuje jako podnik.
   Kromě toho Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění rozsudků, když konstatoval, že navrhovateli nevznikaly v souvislosti s udržováním rezervy pro případy nákazy žádné čisté náklady. Navíc nepřezkoumal důkazy navrhovatele, které prokázaly vyloučení křížového subvencování hospodářských činností prostřednictvím příspěvků.
   V rozporu s názorem Tribunálu představuje udržování rezervních kapacit pro případy nákazy, včetně jejich organizace a financování navrhovatelem, službu obecného hospodářského zájmu (SOHZ). Z toho vyplývá, že napadený rozsudek porušuje čl. 106 odst. 2 SFEU a čl. 107 odst. 1 SFEU.
   Kromě toho Tribunál porušil i čl. 107 odst. 1 SFEU, když konstatoval jednak zvýhodnění navrhovatele s ohledem na skutečnost, že nebyla splněna kritéria uvedená rozsudku Soudního dvora Altmark (2), a na straně druhé, že příspěvky použité na sanaci starých skládek představovala podporu.
   Tribunál dále porušil čl. 106 odst. 2 SFEU, když konstatoval, že navrhovatel nemohl vytýkat porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, aniž zpochybnil unijní rámec Komise týkající se SOHZ.

      (1)  ECLI:EU:T:2014:676

      (2)  Urteil Altmark, C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415.


title: Věc C-251/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Östersunds tingsrätt (Švédsko) dne 6. Května 2013 — E.ON Vattenkraft Sverige Aktiebolag v. Kammarkollegiet a další

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Östersunds tingsrätt (Švédsko) dne 6. Května 2013 — E.ON Vattenkraft Sverige Aktiebolag v. Kammarkollegiet a další
   (Věc C-251/13)
   2013/C 377/10
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Östersunds tingsrätt

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: E.ON Vattenkraft Sverige Aktiebolag

      Žalovaní: Kammarkollegiet, Ljustorp socken ekonomisk förening, Länsstyrelsen i Västernorrlands län, Murberget Länsmuseet Västernorrland, Naturskyddsföreningen Timrå, Naturvårdsverket, Sveriges Sportfiske- och Fiskevårdsförbund, Timrå kommun, Miljö- och byggnadsnämnden, Älvräddarnas samorganisation
   Dne 20. srpna 2013 nařídil předseda Soudního dvora odložení věci.


title: Věc T-91/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. června 2008 – WWF-UK v. Rada ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 41/2007 — Obnovení populací tresky obecné — Stanovení TAC pro rok 2007 — Obecně závazný akt — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/20

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. června 2008 – WWF-UK v. Rada
   (Věc T-91/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 41/2007 - Obnovení populací tresky obecné - Stanovení TAC pro rok 2007 - Obecně závazný akt - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 183/41)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: WWF-UK Ltd (Godalming, Surrey, Spojené království) (zástupci: R. Stein, solicitor, P. Sands a J. Simor, barristers)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino a M. Moore, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení na podporu žalované: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver a M. van Heezik, zmocněnci)
   Předmět
   Návrh na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 41/2007 ze dne 21. prosince 2006, kterým se na rok 2007 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro některé populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovu (Úř. věst. 2007, L 15, s. 1), v rozsahu, v němž stanoví celkové přípustné odlovy (TAC) pro rok 2007 ve vztahu k rybolovu tresky obecné v zónách, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 423/2004 ze dne 26. února 2004, kterým se stanoví opatření pro obnovení populací tresky obecné (Úř. věst. L 70, s. 8).
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               WWF-UK Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc T-120/11: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — BFA v. Rada

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — BFA v. Rada
   (Věc T-120/11) (1)

   2011/C 319/58
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc C-371/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division dne 14. září 2009 — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Isaac International Limited

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/50

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division dne 14. září 2009 — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Isaac International Limited
   (Věc C-371/09)
   2009/C 267/84
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Žalovaný: Isaac International Limited

      Předběžné otázky

               1)

               Týká se povolení zvláštního použití vyžadované pro účely získání osvobození od antidumpingového cla podle čl. 14 písm. c) nařízení Komise č. 88/97 (1) za skutkových okolností projednávané věci, kdy je dovozce usazen a uskutečňuje svou činnost ve dvou členských státech, přičemž dováží zboží do jednoho členského státu a bezprostředně nato je přepravuje do druhého členského státu, více než jedné celní správy pro účely čl. 292 odst. 3 nařízení Komise č. 2454/93 (2)?

               2)

               Lze za skutkových okolností projednávané věci, kdy dovozce nezískal potřebné povolení pro uplatnění režimu zvláštního použití upravené v čl. 14 písm. c) nařízení Komise č. 88/97, i přesto použít osvobození od antidumpingového cla podle článku 212a nařízení Rady č. 2913/92 (3)?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku, je třeba pro účely posouzení toho, zda se obchodník v takové situaci, v jaké se nachází Isaac, dopustil hrubé nedbalosti, vycházet z toho, že:

                           a)

                           ustanovení čl. 14 písm. c) nařízení Komise č. 88/97 a čl. 292 odst. 3 nařízení Komise č. 2454/93 jsou natolik jasná, že je třeba mít za to, že se obchodník, který nahlédnutím do Úředního věstníku nezjistil, že nemůže použít zjednodušené povolení, neboť se žádost týká více než jedné celní správy, dopustil hrubé nedbalosti?

                           b)

                           alternativně, je-li třeba mít za to, že relevantní právní úprava je složitá, je obchodník povinen vyžádat si před uskutečněním dovozů vysvětlení od daňových orgánů? Bude odpověď na tuto otázku záviset na tom, zda obchodník subjektivně, avšak chybně, došel k závěru, že použití relevantní právní úpravy je jednoznačné?

                           c)

                           jak má být posouzena zkušenost obchodníka v takové situaci, v jaké se nachází Isaac, jejímž hlavním předmětem podnikání je dovoz součástí jízdních kol z Číny, jež zaměstnává pět pracovníků zabývajících se dovozy a jež uskutečnila 33 podobných dovozů v období 16 měsíců? Je zejména nutné pohlížet na takového obchodníka jako na zkušeného obchodníka?

                           d)

                           jsou daňové orgány členského státu oprávněny se při posuzování toho, zda se obchodník, který se nachází v takové situaci jako Isaac, dopustil hrubé nedbalosti, dovolávat zveřejněných právních předpisů, jako je sazebník Spojeného království, které jsou sice bezplatně dostupné k nahlédnutí v některých kancelářích daňových orgánů a veřejných knihovnách, ale na internetu jsou dostupné pouze za úhradu ročního předplatného?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 88/97 o povolování osvobození dovozu některých součástí jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky od rozšíření antidumpingového cla uloženého nařízením Rady (EHS) č. 2474/93, stanoveného nařízením Rady (ES) č. 71/97, Úř. věst. L17, s. 17

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. L 253, s. 1.

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. L 302, s. 1.


title: Věc C-223/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/100/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-223/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/100/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2009/C 19/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Huvelin, zmocněnec)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí či nesdělení předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (Úř. věst. L 363, s. 141), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc C-371/11: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent — Belgie) — Punch Graphix Prepress Belgium NV v. Belgische Staat ( „Řízení o předběžné otázce — Přípustnost — Odkaz vnitrostátního práva na unijní právo — Směrnice 90/435/EHS — Směrnice 90/434/EHS — Zamezení dvojího ekonomického zdanění — Výjimka — Likvidace dceřiné společnosti při sloučení — Rozdělování zisku — Pojem „likvidace“  “ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent — Belgie) — Punch Graphix Prepress Belgium NV v. Belgische Staat
   (Věc C-371/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Přípustnost - Odkaz vnitrostátního práva na unijní právo - Směrnice 90/435/EHS - Směrnice 90/434/EHS - Zamezení dvojího ekonomického zdanění - Výjimka - Likvidace dceřiné společnosti při sloučení - Rozdělování zisku - Pojem „likvidace“)
   2012/C 379/16
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Beroep te Gent

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Punch Graphix Prepress Belgium NV

      Žalovaný: Belgische Staat

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Beroep te Gent — Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6; Zvl. vyd. 09/01 s. 147) — Zabránění dvojímu ekonomickému zdanění — Výjimka pro zisky rozdělené u příležitosti likvidace dceřiné společnosti — Pojem likvidace — Fúze sloučením, při které jsou převzaté dceřiné společnosti zrušeny bez likvidace — Možnost, aby vnitrostátní daňové orgány považovaly tento postup na základě vnitrostátních daňových předpisů, které jej pojednávají stejně jako fúzi, za spojený s likvidací

      Výrok

   Pojem „likvidace“ obsažený v čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států, ve znění směrnice Rady 2006/98/ES ze dne 20. listopadu 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že zrušení společnosti v rámci fúze sloučením nelze považovat za takovouto likvidaci.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-440/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. března 2008 – Huta Buczek v. Komise (Předběžné opatření — Návrh na odklad provádění — Přípustnost — Nedostatek naléhavosti)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/20

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. března 2008 – Huta Buczek v. Komise
   (Věc T-440/07 R) (1)

   (Předběžné opatření - Návrh na odklad provádění - Přípustnost - Nedostatek naléhavosti)
   (2008/C 116/36)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Huta Buczek sp. z o.o. (Sosnowiec, Polsko) (zástupce: D. Szlachetko-Reiter, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Gross, M. Kaduczak a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2007) 5087 konečné ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 23/2006 (ex NN 35/2006), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli Grupa Technologie Buczek.
   Výrok

               1)

               Návrh se zamítá.

               2)

               O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008, s. 50.


title: Věc C-554/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 15. října 2012 — Internationaler Hilfsfonds eV v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům — Odepření úplného přístupu k dokumentům týkajícím se smlouvy LIEN 97-2011 — Žaloba na neplatnost — Nový přezkum v průběhu řízení — Podání samostatné žaloby na neplatnost“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/23

         Usnesení Soudního dvora ze dne 15. října 2012 — Internationaler Hilfsfonds eV v. Evropská komise
   (Věc C-554/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům - Odepření úplného přístupu k dokumentům týkajícím se smlouvy LIEN 97-2011 - Žaloba na neplatnost - Nový přezkum v průběhu řízení - Podání samostatné žaloby na neplatnost)
   2013/C 9/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Internationaler Hilfsfonds eV (zástupce: H. Kaltenecker, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 21. září 2011, Internationaler Hilfsfonds v. Komise (T-141/05 RENV), kterým Tribunál rozhodl, že již není třeba rozhodovat o návrhových žádáních žalobce, jejichž předmětem bylo zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 14. února 2005, kterým byla zamítnuta jeho žádost o přístup ke spisu týkajícímu se smlouvy LIEN 97-2011 — Procesní nesrovnalosti před Tribunálem — Nekoordinace postupů ve věcech T-141/05 RENV a T-36/10 — Náhrada a výše nákladů řízení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Internationaler Hilfsfonds eV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-223/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/39

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-223/07) (1)

   (2008/C 22/71)

      Jednací jazyk: švédština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-545/11: Žaloba podaná dne 14. října 2011 — Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/28

         Žaloba podaná dne 14. října 2011 — Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise
   (Věc T-545/11)
   2011/C 355/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Nizozemsko) a Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Kloostra, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               určit, že rozhodnutí Komise ze dne 10. srpna 2011 je v rozporu s Aarhuskou úmluvou o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, nařízením (ES) č. 1049/2001 (1) a nařízením (ES) č. 1367/2006 (2);

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 10. srpna 2011; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňují žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že členské státy nemají na základě čl. 4 odst. 5 nařízení č. 1049/2011 právo veta a že se žalovaná proto nemůže opírat o stanovisko členského státu, že se výjimka podle čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení použije nebo nepoužije na žádost žalobců o informace.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že z důvodu převažujícího veřejného zájmu na zpřístupnění požadované informace se výjimka ze zpřístupnění stanovená v čl. 4 odst. 2 první odrážce nařízení (ES) č. 1049/2001 neuplatní, jelikož v projednávané věci jsou splněny podmínky stanovené v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že napadené rozhodnutí není v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 a článkem 4 Aarhuské úmluvy, jelikož

                           —

                           žalovaná neposoudila konkrétní nebezpečí poškození uplatňovaných obchodních zájmů zpřístupněním požadované informace; a

                           —

                           žalovaná neprovedla zvážení dotyčných obchodních zájmů a veřejného zájmu na zpřístupnění informace o životním prostředí, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 4 druhém pododstavci Aarhuské úmluvy.

         Žalobkyně dále tvrdí, že pokud by se Aarhuská úmluva neuplatnila přímo, čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 by se měl použít v co nejvyšší možné míře v souladu s úmluvou.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).


title: Věc T-429/04: Žaloba podaná dne 25. října 2004 Trubowest Handel GmbH a Viktorem Makarovem proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/24

         Žaloba podaná dne 25. října 2004 Trubowest Handel GmbH a Viktorem Makarovem proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství
   (Věc T-429/04)
   (2005/C 31/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. října 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství Trubowest Handel GmbH, se sídlem v Kolíně nad Rýnem (Německo) a Viktorem Makarovem, s bydlištěm v Kolíně nad Rýnem (Německo), zastoupenými K. Adamantopoulosem a E. Petritsi, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               uložil Evropskému společenství v souladu s druhým odstavcem článku 288 Smlouvy ES nahradit škodu vzniklou v důsledku přijetí konečných antidumpingových opatření stanovených v antidumpingovém nařízení, ve výši

               —

               118 058,46 EUR společnosti Trubowest jako náhradu škody spolu s úroky z prodlení z této částky ve výši 8 % ročně;

               —

               397 916,91 EUR (277 939,37 + 63 448,54 + 56 529,00 EUR) V. Makarovovi jako náhradu škody spolu s úroky z prodlení z této částky ve výši 8 % ročně;

               —

               128 000,00 EUR společnosti Trubowest jako náhradu ušlého zisku za období 2000 a 2004 spolu s úroky z prodlení z této částky ve výši 8 % ročně; podpůrně, částka dlužná společnosti Trubowest jako náhrada ušlého zisku za období 2000 a 2004 bude posouzena v rámci řízení, po rozhodnutí Soudu o předběžném opatření, dohodou stran; a

               —

               150 000,00 EUR jako náhradu nemajetkové škody vzniklé V. Makarovovi spolu s úroky z prodlení z této částky ve výši 8 % ročně;

               —

               uložil Radě a Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Prvně uvedený žalobce je dovozcem bezešvých trubek a dutých profilů v rámci Evropského společenství a druhý žalobce je generálním ředitelem prvního žalobce. Svou žalobou se domáhají náhrady škody údajně vzniklé přijetím nařízení 2320/97 (1), které ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli, pocházejících z Maďarska, Polska, Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky.
   Žalobci tvrdí, že v souvislosti s postupem podle článku 81 ES byla uložena pokuta několika výrobcům bezešvých trubek a dutých profilů (2) ve Společenství. Podle žalobců je velmi pravděpodobné, ne-li dokonce jisté, že protisoutěžní jednání výrobců bezešvých trubek a dutých profilů ovlivnilo analýzu škod a příčinnosti antidumpingových postupů, vzhledem k přesahu rozsahu výroby, v dotčených společnostech a v období šetření hospodářské soutěže a antidumpingových postupů. Žalobci nicméně tvrdí, že Komise vůbec nezohlednila takové protisoutěžní jednání, když určovala škody způsobené údajnými dumpingovými dovozy, jak vyžaduje nařízení 384/1996 (3).
   Vzhledem k výše uvedenému se žalobci dovolávají porušení nařízení 384/1996, jakož i porušení povinnosti řádného úředního postupu a řádné péče. Dále uvádějí, že Rada a Komise později uznaly, že dopad protisoutěžního jednání ovlivnil antidumpingové šetření a v nařízení 1322/2004 (4) již nepokládají za správné používat opatření uložená nařízením 2320/1997.
   Žalobci zastávají stanovisko, že pokud by Rada a Komise neporušily výše uvedená pravidla a povinnosti, nařízení 2320/1997 by nemuselo být nikdy přijato a žalobcům by nevznikly škody, které jim v důsledku toho vznikly. Žalobci se proto domáhají náhrady škody, v případě prvního žalobce se jedná o vrácení částky, kterou skutečně zaplatil podle nařízení 2320/1997, jakož i o náhradu ušlého zisku. Druhý ze žalobců se domáhá náhrady částky, kterou zaplatil na základě nařízení 2320/1997, ušlého zisku vzhledem k nevyplácení jeho platu generálního ředitele, právním nákladům údajně vynaložených, jakož i náhradu nemajetkové škody.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2320/97 ze dne 17. listopadu 1997, Úř. věst. L 322, 25.11.1997, s. 1.

      (2)  2003/382/ES, rozhodnutí Komise ze dne 8. prosince 1999 o postupu podle článku 81 Smlouvy ES (věc IV/E-1/35.860-B bezešvé ocelové trubky) (oznámeno pod číslem dokumentu C(1999)4154), Úř. věst. L 140, 6.6.2003, s. 1.

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1.

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 1322/2004 ze dne 16. července 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 2320/97 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa a nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska a Rumunska, Úř. věst. L 246, 20.7.2004, s. 10.


title: Spojené věci T-35/05, T-61/05, T-107/05, T-108/05 a T-139/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. listopadu 2006 – Agne-Dapper a další v. Komise a další ( Úředníci — Důchody — Použití opravného koeficientu vypočítaného v závislosti na průměrných životních nákladech v zemi bydliště — Přechodný režim stanovený nařízením, kterým se mění služební řád úředníků od 1. května 2004 — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Námitka protiprávnosti )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. listopadu 2006 – Agne-Dapper a další v. Komise a další
   (Spojené věci T-35/05, T-61/05, T-107/05, T-108/05 a T-139/05) (1)

   („Úředníci - Důchody - Použití opravného koeficientu vypočítaného v závislosti na průměrných životních nákladech v zemi bydliště - Přechodný režim stanovený nařízením, kterým se mění služební řád úředníků od 1. května 2004 - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Námitka protiprávnosti“)
   (2006/C 331/85)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení
   Ve věci T-35/05,

      Žalobci: Elisabeth Agne-Dapper (Schoorl, Nizozemsko) a další bývalí úředníci Komise Evropských společenství, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: původně G. Vandersanden, L. Levi a A. Finchelstein, poté G. Vandersanden a L. Levi)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Sulce, zmocněnci)
   Ve věci T-61/05,

      Žalobci: Cornelius Rozemeijer (Alkmaar, Nizozemsko), Gaston Vaesken (Saint-Mandrier, Francie) a Pierrette Vaesken (Sanary-sur-Mer, Francie) (zástupci: původně G. Vandersanden, L. Levi a A. Finchelstein, poté G. Vandersanden, L. Levi a C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Sulce, zmocněnci)
   Ve věci T-107/05,

      Žalobce: François Muller (Štrasburk, Francie) (zástupci: původně G. Vandersanden, L. Levi a A. Finchelstein, poté G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a M. Bavendamm, zmocněnci)
   Ve věci T-108/05,

      Žalobkyně: Suzy Frederic-Leemans (Lahas, Francie) (zástupci: původně G. Vandersanden, L. Levi a A. Finchelstein, poté G. Vandersanden a L. Levi)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: M. Bermejo Garde a E. Fierro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovaného: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Sulce, zmocněnci)
   Ve věci T-139/05,

      Žalobci: Charlotte Becker (Menton, Francie), Seamus Killeen (Dublin, Irsko), Robert Payne (Dublin, Irsko), Paul Van Raij (Overeen, Nizozemsko), Wilhelmus Van Miltenburg (Huizen, Nizozemsko) a Deirdre Gallagher (Dublin, Irsko) (zástupci: původně G. Vandersanden, L. Levi a A. Finchelstein, poté G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Mustapha-Pascha, L. Knudsen a K. Zejdova, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovaného: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Sulce, zmocněnci)
   Předmět věci
   V podstatě zrušení důchodových výměrů žalobců, a v jednom případě výměru odměny žalobkyně, která byla umístěna do dočasné výslužby, za měsíc květen 2004, jelikož tyto výměry použily poprvé opravný koeficient vypočítaný protiprávně v závislosti na životních nákladech v příslušné zemi bydliště žalobců, a nikoli s ohledem na životní náklady v hlavním městě každé z těchto zemí
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se odmítají jako nepřípustné.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


               3.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 99/15

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 16. února 2007 proti Norskému království
   (Věc E–2/07)
   (2007/C 99/15)
   Dne 16. února 2007 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, 35, Rue Belliard, B-1040 Brusel, Nielsem Fengerem, Arne T. Andersenem a Lornou Young, žalobu proti Norskému království k Soudnímu dvoru ESVO.
   Navrhovatel žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1.

                  ponecháním v platnosti předpisu Lov av 28. juli 1949 nr. 26 om Statens Pensjonskasse týkajícího se penzijních práv vzniklých na základě dob zaměstnání po 1. lednu 1994, podle kterého pozůstalostní důchod vdovce, jehož manželka se stala členkou státního penzijního fondu před dnem 1. října 1976, je krácen s ohledem na jeho jiné příjmy, zatímco vdova za stejných okolností dostává pozůstalostní důchod bez krácení, Norské království nesplnilo své povinnosti podle čl. 69 odst. 1 Dohody o EHP a článku 5 aktu uvedeného v bodě 20 v příloze XVIII Dohody o EHP (Směrnice Rady ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků (86/378/EHS), ve znění směrnice Rady 96/97/ES ze dne 20. prosince 1996), pozměněné protokolem č. 1 Dohody o EHP,

               a že

               2.

                  Norské království ponese náklady tohoto řízení

         Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Věc se týká pravidel obsažených v norském Aktu o státním penzijním fondu o penzijních právech vdovců, jejichž manželka se stala členkou státního penzijního fondu před dnem 1. října 1976, přičemž:

                           —

                           jejich pozůstalostní důchod je krácen s ohledem na jeho jiné příjmy,

                           —

                           vdovy za stejných okolností dostávají pozůstalostní důchod bez krácení.

               —

               Ustanovení čl. 69 odst. 1 Dohody o EHP uvádí, že mužům a ženám přísluší za stejnou práci stejný plat.

               —

               Článek 5 aktu uvedeného v bodě 20 přílohy XVIII Dohody o EHP (Směrnice Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986) upravuje použití zásady rovného zacházení na systémy sociálního zabezpečení pracovníků.


title: Věc C-446/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2014 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. července 2014 ve věci T-295/12, Spolková republika Německo v. Evropská komise

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2014 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. července 2014 ve věci T-295/12, Spolková republika Německo v. Evropská komise
   (Věc C-446/14 P)
   2014/C 409/42
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci, Prof. Dr. T. Lübbig a Dr. M. Klasse, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 16. července 2014 ve věci T-295/12 v plném rozsahu;

               2.

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Krom toho Spolková republika Německo v celém rozsahu trvá na svých návrhových žádáních uplatněných v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Předmětem tohoto sporu je rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 ve věci T-295/12, Spolková republika Německo v. Evropská komise, kterým Tribunál zamítl žalobu podanou Spolkovou republikou Německo proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. dubna 2012 o opatření SA.25051 (C 19/2010) (ex NN 23/2010) přijatých Německem ve prospěch „Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg“ [spisová značka C (2012) 2557 final].
   Svým kasačním opravným prostředkem Spolková republika Německo Tribunálu vytýká, že stanovil nesprávnou definici kritérií důkazů použitých pro účely konstatování „zjevně nesprávného posouzení“ v případě, kdy členský stát definuje služby obecného hospodářského zájmu (dále jen „SOHZ“) v odvětví, které není předmětem harmonizace v unijním právu. (Předpokládaným) adresátem podpory v dotčeném správním řízení je „Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz“, subjekt, který získal od státu kompenzaci za svou roli v oblasti hygieny v případě infekce, spočívající v udržování kapacit pro účely odstraňování mrtvých zvířat v uvedeném případě. Skutečnost, že Tribunál nekvalifikoval úkoly v oblasti hygieny v případě infekce, které jsou svěřeny Zweckverband, jako SOHZ, je rozhodující při označení těchto kompenzací za podporu, které se týká napadený rozsudek.
   Spolková republika Německo zakládá svůj kasační opravný prostředek na třech důvodech kasačního opravného prostředku.
   Zaprvé údajně byla ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU a čl. 106 odst. 2 SFEU porušena nesprávným výkladem, ke kterému došlo v napadeném rozsudku, v tom smyslu, že německé orgány se tím, že rezervu pro případ zvířecí nákazy kvalifikovaly jako SOHZ, dopustily tak závažného pochybení, že podle Tribunálu toto pochybení musí být označeno za „zjevné“. Spolková republika Německo tvrdí, že napadený rozsudek zasahuje do prostoru pro uvážení, který mají členské státy pro účely definování SOHZ. Podle Spolkové republiky Německo při definici SOHZ v každém případě nedošlo k žádnému „zjevně nesprávnému posouzení“. Spolková republika Německo poukazuje na to, že je nezpochybnitelné, že v rozhodnutí Komise se toto kritérium nikde neuvádí, že Komise v průběhu řízení před Tribunálem rovněž prohlásila, že nebyla povinna prokázat existenci „zjevně nesprávného posouzení“ a že úvahy Komise ve sporném rozhodnutí, jakož i úvahy Tribunálu v napadeném rozsudku, nepodporují údajnou existenci „zjevně nesprávného posouzení“.
   Zadruhé byl čl. 107 odst. 1 SFEU údajně porušen nesprávným konstatováním hospodářské výhody na základě nesprávného přezkumu kritérií rozsudku Altmark (1). Spolková republika Německo Tribunálu zejména vytýká, že nesprávně posoudil třetí kritérium rozsudku Altmark (nutnost kompenzace). Tribunál údajně opominul skutečnost, že se Komise dopustila právně nesprávného právního posouzení tím, že nezkoumala, zda jsou kompenzace za rezervu pro případ nákazy vyšší než čisté dodatečné náklady vyplývající z vydržování této rezervy. Namísto toho Komise, a následně i Tribunál, bez dalšího konstatovaly, že takové náklady nebyly nezbytné, přičemž poukázaly na údajnou neexistenci nezbytnosti separátní rezervy pro případ nákazy.
   Zatřetí napadený rozsudek údajně není dostatečně odůvodněn, zejména pokud jde o argument, podle kterého se údajná pochybení, kterých se dopustily německé orgány, musí označit za zvlášť závažná a „zjevná“. Není také odůvodněno, proč je teze německých orgánů neobhajitelná ze všech myslitelných hledisek.

      (1)  Rozsudek Altmark, C-208/00, EU:C:2003:415.


title: Věc C-174/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Paola Tonachella v. Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/33

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Paola Tonachella v. Ministero dell’Interno
      (Věc C-174/10)
      (2010/C 161/48)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Paola Tonachella

         Žalovaný: Ministero dell’Interno

         Předběžná otázka

      Lze mít za to, že jsou slučitelné vnitrostátní právní předpisy (zavedené počínaje nařízením Bersani, vládní nařízení s mocí zákona č. 223, ze dne 4.7.2006, změněné v zákon č. 248, ze dne 4.8.2006) s články 43 a 49 Smlouvy o ES, tedy „vnitrostátní systém …, který mimo jiné stanoví:

                  a)

                  existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů;

                  b)

                  existenci předpisů skutečně zaručujících zachování získaných obchodních pozic (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének);

                  c)

                  případ zániku koncese v případě, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese“?


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 115, 14.5.2005

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/38

         (2005/C 132/66)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 115, 14.5.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 106, 30.4.2005

      Úř. věst. C 93, 16.4.2005

      Úř. věst. C 82, 2.4.2005

      Úř. věst. C 69, 19.3.2005

      Úř. věst. C 57, 5.3.2005

      Úř. věst. C 45, 19.2.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-418/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. října 2006 Belgickým královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 25. července 2006 ve věci T-221/04, Belgie v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/34

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. října 2006 Belgickým královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 25. července 2006 ve věci T-221/04, Belgie v. Komise
   (Věc C-418/06 P)
   (2006/C 294/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Belgické království (zástupci: A. Hubert, zmocněnec, H. Gilliams, P. de Bandt a L. Goossens, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání

               —

               zrušit rozsudek Soudu ze dne 25. července 2006 ve věci T-221/04 a vyhovět žalobě podané navrhovatelem, zrušit rozhodnutí Komise 2004/136/ES (1) ze dne 4. února 2004;

               —

               podpůrně, zrušit rozsudek Soudu ze dne 25. července 2006 ve věci T-221/04 a na základě své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci snížit částku opravy 9 322 809 EUR použitou Komisí v rozhodnutí 2004/136/ES na částku 1 491 085 EUR;

               —

               podpůrněji, zrušit rozsudek Soudu ze dne 25. července 2006 ve věci T-221/04 a vrátit věc Soudu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem a řízení před Soudem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel vznáší čtyři důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   Ve svém prvním důvodu navrhovatel tvrdí, že Soud zkreslil skutečnosti nebo se dopustil alespoň nesprávného posouzení, pokud jde o právní kvalifikaci těchto skutečností a právních důsledků, které z nich vyvodil. Podle navrhovatele je celý rozsudek založen na nesprávném skutkovém předpokladu v rozsahu, v němž Soud měl za to, že belgický informatizovaný systém grafického zobrazování zemědělských pozemků („SIG“) představuje způsob měření, který více odpovídá skutečnosti, než údaje o plochách prohlášené samotnými zemědělci, zatímco přesná plocha zemědělského pozemku může být stanovena pouze formálně a nesporně na základě měření osobou, která má k tomu požadovanou kvalifikaci, nebo fotointerpretace satelitních snímků pořízených v rámci dálkového průzkumu.
   Ve svém druhém důvodu, který má pět částí, se navrhovatel dovolává porušení čl. 6 odst. 7 a článku 8 nařízení (EHS) č. 3508/92 (2), jakož i článků 6 a 9 nařízení (EHS) č. 3887/92 (3) v rozsahu, v němž zejména Soud měl nesprávně za to, že navrhovatel byl povinen dodržet nezbytná konkludentní pravidla k tomu, aby dodržel výslovná pravidla a v němž měl nesprávně za to, že kontrolní systém zavedený belgickými orgány není účinný z důvodu jednak nedostatku dalšího zpracování údajů pocházejících ze SIG a jednak opožděného vkládání údajů. Navrhovatel rovněž uplatňuje, že odůvodnění podané Soudem je v určitých bodech nedostatečné nebo rozporuplné.
   Třetí důvod vychází z nesprávného právního posouzení Soudu, pokud jde o použití zásady proporcionality, vzhledem k tomu, že maximální škoda, která vznikla EZOZF byla podle navrhovatele výrazně nižší než částka uložené paušální opravy.
   Konečně, ve čtvrtém důvodu se navrhovatel domnívá, že Soud nesprávně odmítl jako nepřípustný jeho návrh směřující k tomu, aby Soud na základě svého soudního přezkumu v plné jurisdikci snížil uloženou paušální opravu. Nedostatek výslovného ustanovení udělujícího soudům Společenství pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci neznamená totiž, že ipso facto tyto soudy nemají takovou pravomoc.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2004/136/ES ze dne 4. února 2004 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 40, s. 31).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor (Úř. věst. L 355, s. 1).

      (3)  Nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992 o podmínkách použití integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor (Úř. věst. L 391, s. 36) ve znění nařízení Komise (ES) č. 1648/95 ze dne 6. července 1995 (Úř. věst. L 156, s. 27).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2004 ve věci T-173/03, Anne Geddes proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka NURSERYROOM — Absolutní důvody pro zamítnutí — Čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/20

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 30. listopadu 2004
   ve věci T-173/03, Anne Geddes proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka NURSERYROOM - Absolutní důvody pro zamítnutí - Čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 31/40)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-173/03, Anne Geddes, s bydlištěm v Aucklandu (Nový Zéland), zastoupená G. Farringtonem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: E. Dijkema a A. Folliard-Monguiral), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. února 2003 (věc R 839/2001-4) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky Společenství NURSERYROOM, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 30. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 19.7.2003.


title: Věc T-25/12: Usnesení Tribunálu ze dne 3. října 2012 — 3M Pumps v. OHMI — 3M (3M Pumps)

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. října 2012 — 3M Pumps v. OHMI — 3M (3M Pumps)
   (Věc T-25/12) (1)

   2012/C 366/81
   Jednací jazyk: italština
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc T-416/07: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2007 – RedEnvelope v. OHIM – Red Letter Days (REDENVELOPE)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/26

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2007 – RedEnvelope v. OHIM – Red Letter Days (REDENVELOPE)
   (Věc T-416/07)
   (2008/C 8/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: RedEnvelope Inc. (San Francisco, Spojené státy) (zástupce: A. Poulter, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Red Letter Days Ltd (Londýn, Spojené království)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 14. září 2007 č. R 765/2005-1 v rozsahu, v němž rozhodnutí stanoví připuštění nových důkazů na podporu důvodů námitek;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „REDENVELOPE“ pro služby zařazené do tříd 35 a 42 – přihláška č. 1 601 392

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Red Letter Days Ltd

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zapsaná a nezapsaná národní slovní a obrazová ochranná známka „RED LETTER“, „RED LETTER DAYS“ a „RED LETTER DAYS PLC“ pro zboží a služby zařazené do tříd 9, 14, 16, 18, 21, 22, 25, 26, 33, 36, 39, 41, 42, 43 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a vrácení věci námitkovému oddělení k dalšímu posouzení co se týče čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 40/94

      Žalobní důvody: Porušení čl. 74 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát připustil nový důkaz, který umožní námitkovému oddělení rozhodnout na základě důkazu, který nebyl v řízení dostupný dříve a ke kterému neměla žalobkyně možnost se vyjádřit před námitkovým oddělením


title: Věc T-167/16: Žaloba podaná dne 19. dubna 2016 – Polsko v. Komise

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/34

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2016 – Polsko v. Komise
   (Věc T-167/16)
   (2016/C 243/37)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/180 ze dne 9. února 2016, kterým se mění příloha prováděcího rozhodnutí 2014/709/EU o veterinárních opatřeních pro tlumení afrického moru prasat v některých členských státech, pokud jde o položky pro Estonsko, Litvu a Polsko (Úř. věst. 2016, L 35, s. 12) v rozsahu, v němž jím byly do části II přílohy prováděcího rozhodnutí 2014/709/EU zahrnuty gmina Czyże, zbývající část gminy Zabłudów, jakož i gmina Hajnówka s městem Hajnówka;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality nedodržením požadavku vhodnosti použitých prostředků k dosažení zamýšlených cílů, nerespektování požadavku nezbytnosti použitých prostředků k dosažení zamýšlených cílů a nedodržení požadavku přiměřenosti napadených prostředků.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. 2011, L 55, s. 13), a v jednacím řádu Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti odůvodnit napadené rozhodnutí.


title: Věc T-198/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Německo v. Komise „Sbližování právních předpisů — Směrnice 2009/48/ES — Bezpečnost hraček — Limitní hodnoty pro nitrosaminy, nitrosovatelné látky, olovo, baryum, arsen, antimon a rtuť v hračkách — Rozhodnutí Komise neschválit v plném rozsahu zachování odchylných vnitrostátních ustanovení — Časově omezené schválení — Důkaz o vyšší úrovni ochrany pro lidské zdraví zajištěné vnitrostátními ustanoveními“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Německo v. Komise
   (Věc T-198/12) (1)

   („Sbližování právních předpisů - Směrnice 2009/48/ES - Bezpečnost hraček - Limitní hodnoty pro nitrosaminy, nitrosovatelné látky, olovo, baryum, arsen, antimon a rtuť v hračkách - Rozhodnutí Komise neschválit v plném rozsahu zachování odchylných vnitrostátních ustanovení - Časově omezené schválení - Důkaz o vyšší úrovni ochrany pro lidské zdraví zajištěné vnitrostátními ustanoveními“)
   2014/C 202/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a A. Wiedmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a G. Wilms, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2012/160/EU ze dne 1. března 2012 o vnitrostátních předpisech oznámených německou spolkovou vládou ponechávajících limitní hodnoty pro olovo, baryum, arsen, antimon, rtuť a nitrosaminy a nitrosovatelné látky v hračkách po nabytí účinnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES o bezpečnosti hraček (Úř. věst. L 80, s. 19).

      Výrok rozsudku

               1)

               O legalitě rozhodnutí Komise 2012/160/EU ze dne 1. března 2012 o vnitrostátních předpisech oznámených německou spolkovou vládou ponechávajících limitní hodnoty pro olovo, baryum, arsen, antimon, rtuť a nitrosaminy a nitrosovatelné látky v hračkách po nabytí účinnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES o bezpečnosti hraček, již není třeba v části, v níž se týká barya, rozhodovat.

               2)

               Článek 1 druhý pododstavec rozhodnutí 2012/160 se v rozsahu, v němž omezil schválení vnitrostátních ustanovení upravujících limity pro olovo do 21. července 2013, zrušuje.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Spolkovou republikou Německo.

      (1)  Úř. věst. C 200, 7. 7. 2012.