title: Věc C-610/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2011 Centrotherm Systemtechnik GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. září 2011 ve věci T-434/09, Centrotherm Systemtechnik GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2011 Centrotherm Systemtechnik GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. září 2011 ve věci T-434/09, Centrotherm Systemtechnik GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-610/11 P)
   2012/C 80/09
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Centrotherm Systemtechnik GmbH (zástupci: A. Schulz a C. Onken, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 15. září 2011 ve věci T-434/09,

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. srpna 2009 ve věci R 6/2008-4 v rozsahu, ve kterém vyhovělo návrhu na zrušení ochranné známky Společenství č. 1 301 019 CENTROTHERM,

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu, kterým Tribunál zamítl žalobu navrhovatelky směřující proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. srpna 2009 týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG a Centrotherm Systemtechnik GmbH.
   Navrhovatelka opírá svůj kasační opravný prostředek o následující důvody:

               1)

               Napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 (1), neboť nezohledňuje důkazní hodnotu čestného prohlášení jednatele navrhovatelky, které bylo předloženo zrušovacímu oddělení. Na rozdíl od názoru odvolacího senátu a Tribunálu, představuje toto čestné prohlášení dokonce podle judikatury Tribunálu přípustný důkazní prostředek ve smyslu čl. 78 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009.

               2)

               Tribunál krom toho nesprávně vyložil čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009. Na rozdíl od názoru, který byl zastáván v dřívějších instancích, podle jednoznačného znění čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009, jakož i podle jeho systematiky, platí v řízení o zrušení podle čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 zásada zkoumání skutečností z úřední moci.

               3)

               Podklady, které navrhovatelka předložila v řízení před odvolacím senátem, nebylo možné zamítnout jako pozdě předložené. Toto vyplývá jednak ze systematiky nařízení č. 207/2009, zejména z porovnání ustanovení upravujících užívání platných v řízení o zrušení s ustanoveními platnými pro námitkové řízení a řízení o neplatnosti z důvodu absolutních překážek udělení ochrany, a dále z obecných zásad upravujících rozložení důkazního břemene.
               V této souvislosti je nezbytné teleologické zúžení pravidla 40 odst. 5 nařízení č. 2868/95 (2).

               4)

               Pokud by Soudní dvůr teleologické zúžení pravidla 40 odst. 5 nařízení č. 2868/95 odmítl, není toto pravidlo použitelné, protože je v rozporu s ustanoveními a systematikou nařízení č. 207/2009, jakož i s v právním státě obecně platnou zásadou proporcionality.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1).


title: Věc T-371/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Retractable Technologies v. OHIM — Abbott Laboratories (RT) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství RT — Dřívější slovní ochranná známka RTH — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Retractable Technologies v. OHIM — Abbott Laboratories (RT)
   (Věc T-371/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství RT - Dřívější slovní ochranná známka RTH - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 200/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Retractable Technologies, Inc. (Little Elm, Texas, Spojené státy) (zástupce: K. Dröge, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně C. Jenewein, poté G. Schneider a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Abbott Laboratories (Abbot Park, Illinois, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. července 2009 (věc R 1234/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Abbott Laboratories a Retractable Technologies, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Retractable Technologies, Inc se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc T-483/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2016 – Oikonomopoulos v. Komise „Mimosmluvní odpovědnost — Škoda způsobená Komisí v rámci vyšetřování OLAF a škoda způsobená ze strany OLAF — Žaloba na náhradu škody — Žaloba na konstatování právní nicotnosti a nepřípustnosti aktů OLAF pro účely dokazování před vnitrostátními orgány — Přípustnost — Zneužití pravomoci — Zpracování osobních údajů — Právo na obhajobu“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2016 – Oikonomopoulos v. Komise
   (Věc T-483/13) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Škoda způsobená Komisí v rámci vyšetřování OLAF a škoda způsobená ze strany OLAF - Žaloba na náhradu škody - Žaloba na konstatování právní nicotnosti a nepřípustnosti aktů OLAF pro účely dokazování před vnitrostátními orgány - Přípustnost - Zneužití pravomoci - Zpracování osobních údajů - Právo na obhajobu“)
   (2016/C 326/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Athanassios Oikonomopoulos (Atény, Řecko) (zástupci: původně N. Korogiannakis a I. Zarzoura, poté G. Georgios, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a A. Sauka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody způsobené Komisí a Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a dále žaloba směřující k tomu, aby byly akty OLAF prohlášeny za právně nicotné a nepřípustné pro účely dokazování před vnitrostátními orgány.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Athanassiosi Oikonomopoulosovi se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc C-109/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Španělsko) dne 3. března 2017 – Bankia S.A. v. Juan Carlos Marí Merino, Juan Pérez Gavilán a María Concepción Marí Merino

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Španělsko) dne 3. března 2017 – Bankia S.A. v. Juan Carlos Marí Merino, Juan Pérez Gavilán a María Concepción Marí Merino
   (Věc C-109/17)
   (2017/C 161/16)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bankia S.A.

      Žalovaní: Juan Carlos Marí Merino, Juan Pérez Gavilán a María Concepción Marí Merino

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být směrnice 2005/29/ES (1) vykládána v tom smyslu, že její článek 11 brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou španělské právní předpisy upravující výkon exekučního titulu týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou – a sice články 695 [občanského soudního řádu (Ley de Enjuiciamiento Civil, dále jen „LEC“)] a následující ve spojení s čl. 552 odst. 1 LEC, v nichž není upravena kontrola nekalých obchodních praktik ani na návrh, ani z úřední povinnosti, a dokonce ani na návrh účastníka řízení – protože ztěžují nebo znemožňují soudní kontrolu smluv a jednání, v nichž mohou existovat nekalé obchodní praktiky?

               2)

               Musí být směrnice 2005/29/ES vykládána v tom smyslu, že její článek 11 brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou španělské právní předpisy, které nezaručují skutečné dodržování kodexu chování, jestliže se jej oprávněný rozhodne nepoužít – srov. články 5 a 6 ve spojení s článkem 15 královského nařízení č. 6/2012 ze dne 9. března 2012 (Real Decreto Ley 6/2012, de 9 de marzo)?

               3)

               Musí být článek 11 směrnice 2005/29/ES vykládán v tom smyslu, že brání takovým španělským vnitrostátním právním předpisům, které neumožňují spotřebiteli v průběhu řízení o výkonu exekučního titulu týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou požadovat dodržování kodexu chování, konkrétně v souvislosti s plněním místo placení (datio in solutum) a zánikem dluhu, jako je bod 3 přílohy královského nařízení č. 6/2012 ze dne 9. března, Kodex správné praxe (Código de Buenas Prácticas)?

      (1)  Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. 2005, L 149, s. 22).


title: Věc T-409/04: Žaloba podaná dne 4. října 2004 Benitem Latinem proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/51

         Žaloba podaná dne 4. října 2004 Benitem Latinem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-409/04)
   (2004/C 300/99)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Benitem Latinem, s bydlištem v Lauzun (Francie), zastoupeným Juanem Ramónem Iturriagagoitiem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil lékařskou zprávu ze dne 6. května 2002, oznámenou žalobci dne 11. listopadu 2003 a převzatou žalobcem dne 15. listopadu 2003,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. listopadu 2003, obdržené dne 15. listopadu 2003 týkající se uznání žalobcovy 5 % trvalé částečné invalidity a uložení povinnosti uhradit určité náklady a odměny členů lékařské komise,

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů a odměn lékařské komise.

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, bývalý úředník Komise, který pracoval v budově Berlaymont v Bruselu od roku 1969 do roku 1991, žádal v roce 1994 uznání profesního původu nemoci dýchacích cest spojené s vystavováním se azbestu, kterou podle svého tvrzení utrpěl. První rozhodnutí Komise, v němž v odpověď na tuto žádost uznala profesní původ jeho nemoci a vyměřila mu 5 % míru invalidity, bylo zrušeno Soudem v rámci věci T-300/97 (1), zahájené žalobcem.
   Následně po výše uvedeném rozsudku předložila Komise věc znovu lékařské komisi a po přijetí nové lékařské zprávy touto komisí ze dne 6. května 2002 přijala napadené rozhodnutí.
   Na podporu své žaloby žalobce nejdříve uplatňuje, že většinově přijatá zpráva lékařské komise porušila článek 73 služebního řádu tím, že nevzala v úvahu minoritní vótum. Navíc tato zpráva neodpovídá podmínkám stanoveným judikaturou Soudu a obsahuje protichůdná a nesrozumitelná hodnocení.
   Žalobce se dovolává rovněž porušení článků 3, 17 a 20 předpisu týkajícího se pojištění rizik úrazů a nemocí úředníků, třetího odstavce přílohy stejného předpisu a článků 381–383 a 387 a násl. oficiálního belgického sazebníku invalidity. Uplatňuje též nedostatek objektivity lékařské komise, jakož i domnělou podjatost dvou jejích členů. Podle žalobce musí být nová lékařská komise sestavena za respektování práv na obhajobu.

      (1)  Oznámeno v Úř. věst. 1998, C 41, s. 23.


title: Věc C-424/04: Žaloba podaná dne 4. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/31

         Žaloba podaná dne 4. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-424/04)
   (2004/C 300/59)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 4. října 2004 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou K. Wiednerem a B. Stromskym, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Francouzská republika tím, že nezajistila dodržování povinnosti svěřené zadavateli spočívající v zajištění skutečné soutěže přítomností minimálně 5 účastníků v rámci omezeného řízení, i když nebyl stanoven rozsah počtu účastníků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 19.2 směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 (1), článku 27.2 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 (2) a článku 22.2 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 (3);

               2.

               určil, že Francouzská republika tím, že vyloučila z rozsahu působnosti francouzského zákona o veřejných zakázkách smlouvy, jejichž předmětem jsou půjčky nebo finanční závazky, které jsou určeny k pokrytí potřeb financování nebo finančních prostředků a které nesouvisí s transakcemi s nemovitostmi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 1 písm. a) odrážky vii) směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 a čl. 1 odst. 4 písm. c) odrážky iv) směrnice Rady 93/38/EHS (4);

               3.

               určil, že Francouzská republika tím, že nezajistila dodržování povinnosti, aby veřejné zakázky, jejichž předmětem jsou:

                           —

                           právní služby;

                           —

                           sociální a zdravotní služby;

                           —

                           rekreační, kulturní a sportovní služby;

                           —

                           služby vzdělávání a služby poskytující odbornou kvalifikaci a uplatnění,

                     byly podřízeny, pokud jde o jejich zadávání, povinnostem týkajícím se definice poskytování služby s odkazem na normy, pokud existují, jakož i zaslání oznámení o zadání, bez výslovného uvedení, že byly dodrženy pravidla a zásady stanovené Smlouvou,
               nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají v rámci dodržování zásad a pravidel stanovených Smlouvou (článek 49), a zejména zásady rovného zacházení, zásady transparentnosti, jejichž důsledkem je adekvátní publicita;

               4.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Francouzský zákon o veřejných zakázkách není v určitých ohledech v souladu s principy a zásadami Smlouvy o ES a směrnicemi Společenství o veřejných zakázkách.
   Francouzská republika tím, že nejdříve nezajistila dodržování povinnosti svěřené zadavateli, spočívající v zajištění přítomnosti minimálního počtu pěti účastníků v případě nestanovení rozsahu počtu účastníků, nesplnila povinnost uvedenou ve směrnicích Společenství spočívající v zajištění skutečné soutěže v určitých omezených řízeních pro zadávání veřejných zakázek.
   Francouzská republika rovněž nesplnila svoje povinnosti tím, že vyloučila z rozsahu působnosti francouzského zákona o veřejných zakázkách smlouvy, jejichž předmětem jsou půjčky nebo finanční závazky, které jsou určeny k pokrytí potřeb financování nebo finančních prostředků a které nesouvisí s transakcemi s nemovitostmi. Tyto smlouvy přitom spočívají v poskytování služeb, a spadají tak do rozsahu působnosti směrnic. Nemohou být krom toho považovány za podléhající výjimce týkající se cenných papírů a jiných finančních nástrojů.
   Nakonec Francouzská republika porušila zásadu zákazu diskriminace stanovenou v článku 49 ES a zásadu transparentnosti, tím, že vyloučila určité zakázky na služby z povinnosti zajistit adekvátní úroveň publicity.

      (1)  Směrnice Rady 93/36/EHS o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky (Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 1).

      (2)  Směrnice Rady 92/50/EHS o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1).

      (3)  Směrnice Rady 93/37/EHS o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 54).

      (4)  Směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14.06.1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 84).


title: Věc C-10/12 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2013 — Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Euroalliages ( „Kasační opravný prostředek — Dumping — Nařízení (ES) č. 172/2008 — Dovozy ferosilicia pocházejícího z Čínské lidové republiky, Egypta, Kazachstánu, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Ruska — Částečný prozatímní přezkum — Nařízení (ES) č. 384/96 — Článek 3 odst. 7 — Známé činitele — Újma výrobnímu odvětví Unie — Příčinná souvislost“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2013 — Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Euroalliages
   (Věc C-10/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Dumping - Nařízení (ES) č. 172/2008 - Dovozy ferosilicia pocházejícího z Čínské lidové republiky, Egypta, Kazachstánu, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Ruska - Částečný prozatímní přezkum - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 3 odst. 7 - Známé činitele - Újma výrobnímu odvětví Unie - Příčinná souvislost)
   2014/C 52/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG (zástupci: A. Willems a S. De Knop, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a S. Thomas, zmocněnci), Euroalliages (zástupci: J. Bourgeois, Y. van Gerven a N. McNelis, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 25. října 2010, Transnational Company „Kazchrome“ a ENRC Marketing v. Rada (T-192/08), kterým Tribunál zamítl žalobu směřující k částečnému zrušení nařízení Rady (ES) č. 172/2008 ze dne 25. února 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovozy ferosilicia pocházejícího z Čínské lidové republiky, Egypta, Kazachstánu, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Ruska (Úř. věst. L 55, s. 6)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Transnational Company „Kazchrome“ AO a ENRC Marketing AG se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Euroalliages ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc C-74/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Belgie) — Bâtiments et Ponts Construction SA, WISAG Produktionsservice GmbH, původně ThyssenKrupp Industrieservice GmbH v. Berlaymont 2000 SA ( „Veřejné zakázky na stavební práce — Směrnice 93/37/EHS — Článek 24 — Důvody vyloučení — Povinnosti vztahující se k placení příspěvků na sociální zabezpečení, jakož i daní a poplatků — Povinnost registrace uchazečů pod sankcí vyloučení —  „Registrační výbor“ a jeho pravomoci — Přezkum platnosti osvědčení vydaných příslušnými orgány členského státu, v němž jsou zahraniční uchazeči usazeni“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Belgie) — Bâtiments et Ponts Construction SA, WISAG Produktionsservice GmbH, původně ThyssenKrupp Industrieservice GmbH v. Berlaymont 2000 SA
   (Věc C-74/09) (1)

   („Veřejné zakázky na stavební práce - Směrnice 93/37/EHS - Článek 24 - Důvody vyloučení - Povinnosti vztahující se k placení příspěvků na sociální zabezpečení, jakož i daní a poplatků - Povinnost registrace uchazečů pod sankcí vyloučení - „Registrační výbor“ a jeho pravomoci - Přezkum platnosti osvědčení vydaných příslušnými orgány členského státu, v němž jsou zahraniční uchazeči usazeni“)
   2010/C 246/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bâtiments et Ponts Construction SA, WISAG Produktionsservice GmbH, původně ThyssenKrupp Industrieservice GmbH

      Žalovaný: Berlaymont 2000 SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Belgie) — Výklad čl. 24 druhého pododstavce směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, s. 54), jakož i článků 49 a 50 ES — Zadávání veřejných zakázek — Vnitrostátní právní úprava umožňující zadavateli jednak vyloučit uchazeče z toho důvodu, že se nezaregistroval v tomto státě, i když uvedený uchazeč předložil rovnocenná potvrzení vydaná orgány jiného členského státu a jednak podřídit tato potvrzení přezkumu platnosti — Slučitelnost této právní úpravy s výše uvedenými ustanoveními práva Společenství

      Výrok

               1)

               Právo Unie je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která zhotoviteli usazenému v jiném členském státě ukládá pro účely zadání zakázky v členském státě zadavatele povinnost být v tomto členském státě držitelem registrace týkající se neexistence důvodů vyloučení vyjmenovaných v čl. 24 prvním pododstavci směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, za předpokladu, že taková povinnost nebrání ani neoddaluje účast zhotovitele na dotčené veřejné zakázce, ani není spojena s nadměrnými administrativními náklady a že má za účel pouze ověření profesních předpokladů uchazeče ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Právo Unie je třeba vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které je ověřováním osvědčení vydaných zhotoviteli z jiného členského státu finančními orgány a orgány sociálního zabezpečení tohoto státu pověřen jiný orgán než zadavatel, jestliže

                           —

                           se tento orgán skládá převážně z osob jmenovaných organizacemi zaměstnavatelů a zaměstnanců z odvětví stavebnictví provincie, v níž se dotčená veřejná zakázka zadává, a jestliže

                           —

                           tato pravomoc zahrnuje věcný přezkum platnosti uvedených osvědčení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-317/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 27. června 2011 — Rainer Reimann v. Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 27. června 2011 — Rainer Reimann v. Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG
   (Věc C-317/11)
   2011/C 269/53
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Rainer Reimann

      Žalovaný: Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 31 Listiny základních práv a čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (1) takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení § 13 odst. 2 BUrlG (Bundesurlaubsgesetz — spolkový zákon o dovolené), podle něhož může být kolektivní smlouvou v určitých odvětvích snížena délka minimální dovolené za kalendářní rok v délce čtyř týdnů?

               2)

               Brání článek 31 Listiny základních práv a čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby takovému vnitrostátnímu ustanovení kolektivní smlouvy, jako je ustanovení v Bundesrahmentarifvertrag Bau (spolková rámcová kolektivní smlouva pro stavební průmysl), podle něhož nevzniká nárok na dovolenou v takových letech, ve kterých není z důvodu nemoci dosaženo určité výše hrubé mzdy?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázky 1 a 2:
               Je takové ustanovení, jako je ustanovení § 13 odst. 2 BUrlG, potom nepoužitelné?

               4)

               V případě kladné odpovědi na otázky 1 až 3:
               Existuje s ohledem na účinnost ustanovení § 13 odst. 2 BUrlG a ustanoveními Bundesrahmentarifvertrag Bau ochrana legitimního očekávání, je-li dotčeno období před 1. prosincem 2009, tj. vstupem Lisabonské smlouvy a Listiny základních práv v platnost? Je třeba poskytnout smluvním stranám Bundesrahmentarifvertrag Bau lhůtu, během níž mohou samy dohodnout jiné pravidlo?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381).


title: Věc T-512/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. září 2011 — Nike International v. OHIM (DYNAMIC SUPPORT) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství DYNAMIC SUPPORT — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. září 2011 — Nike International v. OHIM (DYNAMIC SUPPORT)
   (Věc T-512/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DYNAMIC SUPPORT - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 319/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Spojené státy) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. srpna 2010 (věc R 640/2010-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení DYNAMIC SUPPORT jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Nike International Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. listopadu 2004 ve věci C-78/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 96/61/ES — Integrovaná prevence a omezování znečištění)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/18

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 18. listopadu 2004
   ve věci C-78/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/61/ES - Integrovaná prevence a omezování znečištění)
   (2005/C 6/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-78/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 18. února 2004, Komisí Evropských společenství, (zmocněnci: U. Wölker a M. Konstantinidis) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení C. Gulmann, úřadující předseda pátého senátu, R. Schintgen a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Tím, že Rakouská republika opomenula

                           —

                           úplně provést definici „stávající zařízení“ ve smyslu čl. 2 bod 4 směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění do Gewerbeordnung 1994 (zákon o řemeslnických, obchodních a průmyslových profesích z roku 1994), ve znění zveřejněném v Bundesgesetz BGB1. I, 88/2000, který vstoupil v platnost dne 1. září 2000;

                           —

                           úplně provést požadavky ohledně podmínek povolení stanovených čl. 9 odst. 4 této směrnice do Gewerbeordnung 1994, ve znění změn, a požadavky stanovené v odstavcích 3 až 5 téhož článku do Niederösterreichisches Elektrizitätswesengesetz 2001 („NÖ EwG 2001“);

                           —

                           úplně provést přílohu IV téže směrnice do Gewerbeordnung 1994, ve znění změn, a do NÖ EwG 2001;

                           —

                           provést výše uvedenou směrnici, v rozsahu v němž se týká spalovacích zařízení uvedených v příloze I bod 1.1 této směrnice do Gewerbeordnung 1994, ve znění změn, a do Salzburger Abfallwirtschaftsgesetz 1998;

                           —

                           úplné provést směrnici 96/61 do Burgenländisches Elektrizitätswesengesetz 1999 a

                           —

                           provést tuto směrnici v rozsahu, v němž se týká zařízení intenzivního chovu uvedených v příloze I bod 6.6 této směrnice, do právních předpisů spolkových zemí Burgenland, Salzburg a Tyrolsko,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 bod 4, čl. 9 odst. 3 až 5 a z přílohy IV výše uvedené směrnice, jakož i z článku 1 ve spojení s přílohou I body 1.1 a 6.6 této směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc C-188/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. dubna 2012 — Italia Zuccheri SpA a CO.PRO.B v. AGEA a Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. dubna 2012 — Italia Zuccheri SpA a CO.PRO.B v. AGEA a Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali
   (Věc C-188/12)
   2012/C 194/21
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Italia Zuccheri SpA a Cooperativa Produttori Bieticoli rl (CO.PRO.B)

      Žalovaní: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

      Předběžné otázky

               1)

               Mají se články 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006 (1) a článek 4 nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006 (2) vykládat tak, že výraz „výrobní zařízení“ nezahrnuje zařízení používaná cukrovarnickými podniky na skladování cukru, jeho balení a další úpravu za účelem jeho uvádění na trh a že proto v případě zařízení, jakými jsou sila, je třeba v každém jednotlivém případě přezkoumat, zda jsou tato zařízení součástí „výrobní linky“ nebo zda jsou spojená s jinými činnostmi odlišnými od výroby.

               2)

               Má se zejména článek 4 nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006 vykládat v tom smyslu, že v souladu se zněním a cíli nařízení č. 320/2006 a nařízení č. 968/2006, a zejména jeho čtvrtým bodem odůvodnění, zařízení jako jsou sila, které cukrovarnické podniky používají na skladování cukru, jeho balení a další úpravu výlučně za účelem jeho uvedení na trh a která nesouvisí s výrobním procesem, spadají pod zařízení, která jsou uvedena v písm. c) tohoto článku a nikoliv pod zařízení uvedená v písm. a) a b) tohoto článku.

               3)

               Podpůrně, je článek 4 nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006 s ohledem na články 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006 a na normy vyšší právní síly a zásady primárního práva Evropské unie neplatný, jestliže je vykládán v tom smyslu, že mezi zařízení uvedená v odst. 1 písm. a) a b) jsou zahrnuta i zařízení, která používají cukrovarnické podniky pro balení cukru za účelem jeho uvádění na trh, když je zřejmé, že cílem sledovaným nařízením č. 320/2006 je snížit výrobní kapacitu cukrovarnických podniků a nikoliv ohrozit jejich možnost podnikat pouze v oblasti uvádění na trh cukru, který byl vyroben v rámci příslušných výrobních kvót v jiných zařízeních nebo podnicích.

               4)

               Dále podpůrně, jsou vzhledem na normy vyšší právní síly a na zásady primárního práva Evropské unie v každém případě články 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006 a článek 4 nařízení Komise (ES) ze dne 27. června 2006 platné, jestliže jsou vykládány v tom smyslu, že pod pojmem „výrobní zařízení“ nebo zařízení, která „jsou přímo spojena s produkcí cukru“ jsou zahrnuty zařízení používaná cukrovarnickými podniky pro skladování cukru, jeho balení a další úpravu za účelem jeho uvádění na trh.

      (1)  Úř. věst. L 58, s. 42.

      (2)  Úř. věst. L 176, s. 32.


title: Věc T-208/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. října 2008 – BOT Elektrownia Bełchatów a další v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán pro přidělování povolenek na emise pro Polsko na období let 2008 až 2012 — Rozhodnutí Komise nevznášet za určitých podmínek námitky — Pravomoc členských států při individuálním přidělování povolenek na emise — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/25

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. října 2008 – BOT Elektrownia Bełchatów a další v. Komise
   (Věc T-208/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro přidělování povolenek na emise pro Polsko na období let 2008 až 2012 - Rozhodnutí Komise nevznášet za určitých podmínek námitky - Pravomoc členských států při individuálním přidělování povolenek na emise - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 327/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: BOT Elektrownia Bełchatów S.A. (Rogowiec, Polsko); BOT Elektrownia Turów S.A. (Bogatynia, Polsko); BOT Elektrownia Opole S.A. (Brzezie, Polsko); Elektrownia „Kozienice“ S.A (Świerże Górne, Polsko); Elektrownia Połaniec S.A. – Grupa Electrabel Polska (Połaniec, Polsko); Elektrownia „Rybnik“ S.A. (Rybnik, Polsko); Elektrownia Skawina S.A. (Skawina, Polsko); Elektrownia „Stalowa Wola“ S.A. (Stalowa Wola, Polsko); Południowy Koncern Energetyczny S.A. (Katowice, Polsko); Zespół Elektrowni Dolna Odra S.A. (Nowe Czarnowo, Polsko); Zespół Elektrowni Ostrołęka S.A. (Ostrołęka, Polsko) a Zespół Elektrowni Pątnów-Adamów-Konin S.A. (Konin, Polsko) (zástupci: B. Krużewski, M. Ciemiński, J. Młot-Schönthaler, N. Dodoo a S. Boullart, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Další účastnice podporující žalobkyně: Elektrociepłownia „Będzin“ S.A. (Będzin, Polsko); Zespół Elektrociepłowni Bydgoszcz S.A. (Bydgoszcz, Polsko); Zespół Elektrociepłowni Bytom S.A. (Bytom, Polsko); Elektrociepłownia Białystok S.A. (Białystok, Polsko); Elektrociepłownia „Gorzów S.A.“ (Gorzów, Polsko); Elektrociepłownia Kalisz-Piwonice S.A. (Kalisz, Polsko); Elektrociepłownia „Kraków“ S.A. (Cracovie, Polsko); Dalkia Łódź S.A. (Łódź, Polsko); Dalkia Poznań Zespół Elektrociepłowni S.A. (Poznań, Pologne); Elektrociepłownia Tychy S.A. (Tychy, Polsko); Zespół Elektrociepłowni Wrocławskich Kogeneracja S.A. (Wrocław, Polsko); Elektrociepłownie Wybrzeże S.A. (Gdańsk, Polsko); Elektrociepłownia Zabrze S.A. (Zabrze, Polsko) a Elektrociepłownia „Zielona Góra“ S.A. (Zielona Góra, Polsko) (zástupci: B. Krużewski, M. Ciemiński, J. Młot-Schönthaler, N. Dodoo a S. Boullart, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007)1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskou republikou pro období 2008 až 2012 v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná..

               2)

               BOT Elektrownia Bełchatów S.A., BOT Elektrownia Turów S.A., BOT Elektrownia Opole S.A., Elektrownia „Kozienice“ S.A., Elektrownia Połaniec S.A. – Grupa Electrabel Polska, Elektrownia „Rybnik“ S.A., Elektrownia Skawina S.A., Elektrownia „Stalowa Wola“ S.A., Południowy Koncern Energetyczny S.A., Zespół Elektrowni Dolna Odra S.A., Zespół Elektrowni Ostrołęka S.A. a Zespół Elektrowni Pątnów-Adamów-Konin S.A. ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Elektrociepłownia „Będzin“ S.A., Zespół Elektrociepłowni Bydgoszcz S.A., Zespół Elektrociepłowni Bytom S.A., Elektrociepłownia Białystok S.A., Elektrociepłownia „Gorzów S.A.“, Elektrociepłownia Kalisz-Piwonice S.A., Elektrociepłownia „Kraków“ S.A., Dalkia Łódź S.A., Dalkia Poznań Zespół Elektrociepłowni S.A., Elektrociepłownia Tychy S.A., Zespół Elektrociepłowni Wrocławskich Kogeneracja S.A., Elektrociepłownie Wybrzeże S.A., Elektrociepłownia Zabrze S.A. et Elektrociepłownia „Zielona Góra“ S.A. ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc T-74/17: Žaloba podaná dne 6. února 2017 – Danjaq v. EUIPO – Formosan (Shaken, not stirred)

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/36

         Žaloba podaná dne 6. února 2017 – Danjaq v. EUIPO – Formosan (Shaken, not stirred)
   (Věc T-74/17)
   (2017/C 121/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Danjaq, LLC (Los Angeles, Kalifornie, Spojené státy americké) zástupce: S. Baran a G. Messenger, barristers, D. Stone a A. Dykes, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Formosan IP (Oxford, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „Shaken, not stirred“ – přihláška č. 13 406 343

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ve věci R 255/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-324/07: Žaloba podaná dne 28. srpna 2007 – Plant a další v. Komise

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/38

         Žaloba podaná dne 28. srpna 2007 – Plant a další v. Komise
   (Věc T-324/07)
   (2007/C 247/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Gerry Plant (Varteg Pontypool, Spojené království), Mary Kathleen Plant (Varteg Pontypool, Spojené království), Dennis Jones (Neath, Spojené království), William Meyrick (Swansea, Spojené království), J. G. Evans (Ammanford, Spojené království), David Vivian Austin (Neath, Spojené království), D. Powell (Neath, Spojené království), James Rowland McCann (Neath, Spojené království), D. B. Diplock (Neath, Spojené království), John Phillips (Neath, Spojené království) a Richard Thomas Kingston (Swansea, Spojené království) (zástupce: W. Graham, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. června 2007 ve věci č. 37037 – SWSMA;

               —

               přijmout veškerá opatření, která Soud bude považovat za užitečná;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, kterých se žalobci dovolávají, jsou podobné těm ve věci T-318/07 National Association of Licensed Opencast Operators v. Komise.


title: Věc C-1/15 ZP: Návrh na povolení exekuce přikázáním pohledávky podaný dne 12. ledna 2015 – La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL v. Evropská komise

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/20

      Návrh na povolení exekuce přikázáním pohledávky podaný dne 12. ledna 2015 – La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL v. Evropská komise
      (Věc C-1/15 ZP)
      (2015/C 073/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Navrhovatelka: La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL (zástupce: J. Steyt, avocat)

         Odpůrkyně: Evropská komise

         Návrhová žádání navrhovatelky

                  —

                  určit, že je tento návrh přípustný a opodstatněný

            V důsledku toho:

                  —

                  povolit navrhovatelce, aby pokračovala ve výkonu probíhající exekuce přikázáním pohledávky a provedla další exekuce přikázáním pohledávky vůči Evropské unii/Evropské komisi na veškeré částky, příjmy, hodnoty či obecně jakékoli předměty, které má či bude mít a dluží či bude dlužit z jakéhokoli titulu a jakéhokoli důvodu Demokratické republice Kongo;

                  —

                  podpůrně, povolit navrhovatelce, aby pokračovala ve výkonu probíhající exekuce přikázáním pohledávky a provedla další exekuce přikázáním pohledávky vůči Evropské unii/Evropské komisi na veškeré částky, příjmy, hodnoty či obecně jakékoli předměty, které má či bude mít a dluží či bude dlužit z titulu soukromoprávní smlouvy Demokratické republice Kongo;

            V každém případě:

                  —

                  uložit Evropské unii náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc T-724/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. října 2016 Giorgio Cocchi a Nicola Falcione proti usnesení vydanému dne 2. srpna 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-134/11, Cocchi a Falcione v. Komise

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/34

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. října 2016 Giorgio Cocchi a Nicola Falcione proti usnesení vydanému dne 2. srpna 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-134/11, Cocchi a Falcione v. Komise
      (Věc T-724/16 P)
      (2016/C 441/40)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Belgie) a Nicola Falcione (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Orlandi, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Navrhovatelé navrhují, aby Tribunál:
      rozhodl, že

                  —

                  usnesení Soudu pro veřejnou službu ve věci F-134/11, Cocchi a Flacione v. Komise, se zrušuje;

            ve věci nově rozhodl tak, že

                  —

                  rozhodnutí ze dne 9. března 2011 o zamítnutí žádostí o pomoc se zrušuje;

                  —

                  Komisi se ukládá, aby N. Falcionemu uhradila 22 000 eur a G. Cocchimu 35 000 eur jakožto náhradu újmy, která jim vznikla;

                  —

                  Komisi se ukládá náhrada nákladů obou řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelé jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustil Soud pro veřejnou službu při posuzování právního zájmu navrhovatelů na pokračování v řízení. Navrhovatelé mají za to, že měli jiný než pouze administrativní zájem na přijetí své žaloby.


title: Věc C-470/07: Žaloba podaná dne 24. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/29

         Žaloba podaná dne 24. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-470/07)
   (2007/C 315/48)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a N. Yerrell)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/54/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o minimálních bezpečnostních požadavcích na tunely transevropské silniční sítě, nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2002/91/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 30. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 167, 30.4.2004, s. 39; Zvl. vyd. 07/08, s. 309.


20150731021616732015/C 270/09522014CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL201506118921Věc C-52/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Německo) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung „Řízení o předběžné otázce – Ochrana finančních zájmů Evropské unie – Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 – Článek 3 odst. 1 – Promlčecí doba – Dies a quo – Opakované nesrovnalosti – Přerušení promlčecí doby – Podmínky – Příslušný orgán – Daná osoba – Úkon týkající se vyšetřování nebo stíhání nesrovnalosti – Lhůta rovnající se dvojnásobku promlčecí doby“
 ---documentbreak--- C2702015CS810120150611CS00098192Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Německo) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Věc C-52/14) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Ochrana finančních zájmů Evropské unie — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Článek 3 odst. 1 — Promlčecí doba — Dies a quo — Opakované nesrovnalosti — Přerušení promlčecí doby — Podmínky — Příslušný orgán — Daná osoba — Úkon týkající se vyšetřování nebo stíhání nesrovnalosti — Lhůta rovnající se dvojnásobku promlčecí doby““2015/C 270/09Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Výrok

            1)

            Článek 3 odst. 1 třetí pododstavec nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství musí být vykládán v tom smyslu, že pojmem „příslušný orgán“ ve smyslu tohoto ustanovení se rozumí orgán, který je podle vnitrostátního práva příslušný učinit dotčené úkony týkající se vyšetřování nebo stíhání, přičemž tento orgán může být jiný než orgán, který přiznává nebo vymáhá částky neoprávněně získané na úkor finančních zájmů Evropské unie.

            2)

            Článek 3 odst. 1 třetí pododstavec nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že úkony týkající se vyšetřování nebo stíhání nesrovnalosti byly oznámeny „dané osobě“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud veškeré skutkové okolnosti umožňují dospět k závěru, že dotyčné úkony týkající se vyšetřování nebo stíhání byly dané osobě skutečně oznámeny. Pokud jde o právnickou osobu, je tato podmínka splněna v případě, že byl dotyčný úkon skutečně oznámen osobě, jejíž chování lze podle vnitrostátního práva přičíst této právnické osobě, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

            3)

            Článek 3 odst. 1 třetí pododstavec nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že aby byl úkon kvalifikován jako „úkon, který se týká vyšetřování nebo stíhání“ ve smyslu tohoto ustanovení, musí dostatečně přesně vymezit operace, kterých se týkají podezření na nesrovnalosti. Tento požadavek na přesnost nicméně nevyžaduje, aby uvedený úkon zmiňoval možnost uložit zvláštní správní sankci nebo opatření. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda zpráva dotčená v původním řízení tuto podmínku splňuje.

            4)

            Článek 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o chronologický vztah, který by měl existovat mezi nesrovnalostmi, aby představovaly „opakovanou nesrovnalost“ ve smyslu tohoto ustanovení, je pouze požadováno, aby doba mezi jednotlivými nesrovnalostmi nepřesahovala promlčecí dobu stanovenou v prvním pododstavci téhož odstavce. Takové nesrovnalosti, jako jsou nesrovnalosti dotčené v původním řízení, které se týkají výpočtu množství cukru uskladněného výrobcem, k nimž došlo během různých hospodářských let a které vedly k nesprávným přiznáním uvedených množství týmž výrobcem, a tedy k vyplacení neoprávněných částek z titulu proplacení nákladů na skladování, představují v zásadě „opakovanou nesrovnalost“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení č. 2988/95, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

            5)

            Článek 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že kvalifikace všech nesrovnalostí jako „pokračující nebo opakované nesrovnalosti“ ve smyslu tohoto ustanovení není vyloučena v případě, kdy příslušné orgány neprovedly u dané osoby řádné a důkladné kontroly.

            6)

            Článek 3 odst. 1 čtvrtý pododstavec nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že doba stanovená v tomto pododstavci počíná v případě pokračující nebo opakované nesrovnalosti běžet ode dne, kdy tato nesrovnalost skončila, a to bez ohledu na datum, ke kterému vnitrostátní správní orgán tuto nesrovnalost zjistil.

            7)

            Článek 3 odst. 1 nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že úkony příslušného orgánu týkající se vyšetřování nebo stíhání, které byly oznámeny dané osobě v souladu s třetím pododstavcem tohoto odstavce, nepřerušují dobu stanovenou ve čtvrtém pododstavci téhož odstavce.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc T-591/10: Žaloba podaná dne 29. prosince 2010 — Castiglioni v. Komise

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/32

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2010 — Castiglioni v. Komise
   (Věc T-591/10)
   2011/C 55/58
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Castiglioni Srl (Busto Arsizio, Itálie) (zástupce: G. Turri, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené akty, které jsou lépe popsány v záhlaví této žaloby, tím, že tyto akty prohlásí neplatnými a nicotnými, a tak uloží Evropské komisi náhradu škody ve zvláštní formě, která může zahrnovat prohlášení jakékoli smlouvy případně uzavřené Komisí s úspěšnými uchazeči o veřejnou zakázku za neplatnou, nicotnou nebo neúčinnou;

               —

               podpůrně zrušil napadené akty, které jsou lépe popsány v záhlaví této žaloby, tím, že je prohlásí neplatnými a nicotnými, a tak uloží Evropské komisi náhradu škody, včetně tzv. „morální újmy“, spočívající v nemožnosti uvést zadání zakázky ve svém profesním kurikulu, vzniklé společnosti Castiglioni Srl, v přiměřené výši, která bude stanovena během řízení, společně s úroky a s ohledem na nové ocenění k datu skutečné platby;

               —

               v každém případě uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně vznáší na podporu své žaloby tři žalobní důvody:

               —

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 137 odst. 4 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002 L 357, s. 1), porušení vyhlášení zakázky a následných vysvětlení a nedostatku odůvodnění.

               —

               V této souvislosti se uvádí, že žalobkyně prokázala, že splňuje všechny minimální úrovně schopností vyžadované ve vyhlášení zakázky a že skutečnost, že splnění minimálních požadavků bylo prokázáno zčásti přímo a zčásti prostřednictvím zásahu třetí společnosti, je zcela nerelevantní, neboť možnost uplatnění schopností třetí společnosti je výslovně stanovena v pravidlech použitelných na projednávanou věc. Nezohlednění nabídky předložené žalobkyní je tudíž protiprávní.

               —

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 148 odst. 3 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 a nedostatku odůvodnění.

               —

               V této souvislosti se uvádí, že i v případě závěru, že dokumentace předložená žalobkyní k prokázání, že splňuje Standard ST3, nebyla jasná, veřejný zadavatel měl uplatnit čl. 148 odst. 3 nařízení č. 2342/2002.

         Třetí žalobní důvod vycházející z protiprávnosti vyhlášení zakázky.
   V této souvislosti se uvádí, že za předpokladu, který je popírán, že se dojde k závěru, že veřejný zadavatel jednal v souladu s vyhlášením zakázky, žalobkyně napadá toto vyhlášení, přičemž se opírá o stejné důvody, které byly uvedeny výše v rámci prvního žalobního důvodu.


title: Věc T-21/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Chalkor v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných sanitárních trubek — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Trvající protiprávní jednání, které má mnoho forem — Pokuty — Omezená účast na kartelové dohodě — Zeměpisný rozsah dotčeného trhu — Doba trvání protiprávního jednání — Spolupráce“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Chalkor v. Komise
   (Věc T-21/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných sanitárních trubek - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Trvající protiprávní jednání, které má mnoho forem - Pokuty - Omezená účast na kartelové dohodě - Zeměpisný rozsah dotčeného trhu - Doba trvání protiprávního jednání - Spolupráce“)
   2010/C 179/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Chalkor AE Epexergasias Metallon (Atény, Řecko) (zástupci: I. Forrester, QC, A. Schulz a A. Komninos, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni rozhodnutím Komise K(2004) 2826 ze dne 3. září 2004, týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/38.069 — Měděné sanitární trubky).

      Výrok rozsudku

               1)

               Výše pokuty uložené společnosti Chalkor AE Epexergasias Metallon v čl. 2 písm. d) rozhodnutí Komise K(2004) 2826 ze dne 3. září 2004, týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a čl. 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/38.069 — Měděné sanitární trubky) se stanoví na 8,2467 milionů eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnost Chalkor Epexergasias Metallon a Evropská komise ponesou každá vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc T-617/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2015 – Aic v. OHIM – ACV Manufacturing (vložky do výměníku tepla) („Průmyslový vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující vložku do výměníku tepla – Důvod neplatnosti – Nedostatečná viditelnost součásti složeného výrobku – Článek 4 odst. 2 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2015 – Aic v. OHIM – ACV Manufacturing (vložky do výměníku tepla)
      (Věc T-617/13) (1)

      („Průmyslový vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující vložku do výměníku tepla - Důvod neplatnosti - Nedostatečná viditelnost součásti složeného výrobku - Článek 4 odst. 2 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
      (2015/C 073/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aic S.A. (Gdyně, Polsko) (zástupce: J. Radłowski, právní poradce)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2013 (věc R 688/2012-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi ACV Manufacturing a Aic S.A.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Aic S.A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc C-621/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věcech T-353/14 a T-17/15, Itálie v. Komise

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věcech T-353/14 a T-17/15, Itálie v. Komise
   (Věc C-621/16 P)
   (2017/C 046/18)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin a G. Gattinara, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Italská republika, Litevská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               má-li Soudní dvůr za to, že to soudní řízení dovoluje, zamítl žalobu v prvním stupni jako neopodstatněnou;

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů tohoto řízení a řízení v prvním stupni;

               —

               uložil Litevské republice, aby nesla vlastní náklady řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje Komise čtyři důvody: 1) nesprávné právní posouzení při výkladu právní povahy „Obecných pravidel“ platných pro výběrová řízení a nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 7 odst. 1 přílohy III služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), a v důsledku toho vadu odůvodnění; 2) nesprávné právní posouzení a porušení povinnosti uvést odůvodnění při výkladu článku 1d služebního řádu; 3) nesprávná právní posouzení při výkladu (ostatně rozporném) článku 28f služebního řádu a při výkladu kritérií týkajících se soudního přezkumu Tribunálu; 4) nesprávné právní posouzení při výkladu článku 2 nařízení č. 1/58 (Úř. věst. 17, ze dne 6. října 1958, s. 385).

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku se dělí na čtyři části. V rámci první části Komise tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu právní povahy „Obecných pravidel“ platných pro výběrová řízení (Úř. věst. 2014, C 60A/1) z důvodu, že podle Komise uvedená pravidla stanoví nové a specifické povinnosti pro průběh výběrového řízení, a sice povinnosti, které nebyly napadenými oznámeními o výběrovém řízení změněny. V rámci druhé části prvního důvodu Komise tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu čl. 7 odst. 1 přílohy III služebního řádu v tom smyslu, že EPSO nemá regulační pravomoc, která by mu umožňovala stanovit obecná a neurčitá pravidla týkající se jazykového režimu výběrových řízení, která pořádá. Podle Komise má EPSO takovou pravomoc. V této souvislosti se Komise dovolává rovněž porušení povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž si Tribunál v bodě 57 napadeného rozsudku protiřečí, když konstatuje, že EPSO má přesto pravomoc vyhodnocování potřeb orgánů a subjektů Unie včetně jejich jazykových potřeb v rámci pořádání různých výběrových řízení. V rámci třetí části prvního důvodu má Komise za to, že Tribunál neprávem konstatoval, že Pravidla jsou pouze akty, jejichž cílem je oznámit kritéria platná pro volbu druhého jazyka ve výběrových řízeních pořádaných EPSO, vzhledem k tomu, že tato Pravidla naopak závazně stanoví kritéria odůvodňující tuto volbu. V rámci čtvrté části prvního důvodu má Komise konečně za to, že Tribunál nesprávně vyložil povahu a obsah napadených oznámení o výběrovém řízení v tom smyslu, že pokud jde o jazykový režim, oznámení o výběrovém řízení jsou zdrojem nových a specifických povinností, čímž tak rovněž porušil povinnost uvést odůvodnění v souvislosti se zamítnutím námitky nepřípustnosti vznesené Komisí; v tomto smyslu podle Komise představovala napadená oznámení o výběrovém řízení akty, jejichž obsah pouze potvrzoval skutečnosti stanovené v obecných pravidlech.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku se dělí na dvě části. V rámci první části Komise uplatňuje nesprávné právní posouzení při výkladu článku 1d služebního řádu, z něhož vyplývá, že omezení ve volbě druhého jazyka nutně není diskriminací a může být odůvodněno obecným cílem, jako je zájem služby v rámci personální politiky. V rámci druhé části tohoto důvodu má Komise za to, že Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění z důvodu, že při hledání důvodu pro omezení volby druhého jazyka se Tribunál v napadeném rozsudku omezuje výlučně na zkoumání napadených oznámení o výběrovém řízení, zatímco měl rovněž zohlednit Obecná pravidla a jejich obsah.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku se dělí na tři části. V rámci první části má Komise za to, že Tribunál nemůže dospět k závěru, aniž nesprávně vyloží článek 28f služebního řádu, že požadavky na jazykové schopnosti nejsou součástí způsobilosti uchazečů ve smyslu článku 27 služebního řádu. V rámci druhé části má Komise za to, že Tribunál nesprávně vymezil parametry svého soudního přezkumu, který se měl omezit na posouzení zjevně nesprávného posouzení nebo svévolného zacházení. V rámci třetí části tohoto důvodu Komise tvrdí, že Tribunál překročil meze svého přezkumu, když provedl meritorní posouzení volby nepřijmout, kromě třech jazyků uvedených v oznámení o výběrovém řízení (angličtina, francouzština a němčina), i jiné jazyky, a nahradil tak administrativu.

               4.

               V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu článku 2 nařízení č. 1/58, jelikož rozhodl, že komunikace mezi EPSO a uchazeči spadá do působnosti tohoto ustanovení, přičemž vyloučil jakoukoli možnost omezit volbu druhého jazyka. Naopak, možnost takového omezení vyplývá podle Komise z čl. 1d odst. 5 a 6 služebního řádu, kterému podléhají i uchazeči výběrového řízení.


title: Věc T-259/10: Usnesení Tribunálu ze dne 15. června 2011 — Ax v. Rada ( „Žaloba na neplatnost — Finanční pomoc Unie členskému státu, který čelí vážným hospodářským nebo finančním obtížím — Nařízení o zavedení podmínek a postupu pro přiznání finanční pomoci Unie — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. června 2011 — Ax v. Rada
   (Věc T-259/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Finanční pomoc Unie členskému státu, který čelí vážným hospodářským nebo finančním obtížím - Nařízení o zavedení podmínek a postupu pro přiznání finanční pomoci Unie - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost)
   2011/C 232/53
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Thomas Ax (Neckargemünd, Německo) (zástupce: J. Baumann, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: T. Middleton, M. Bauer a A. De Gregorio Merino, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, J.-P. Keppenne, H. Krämer, zmocněnci) a Lotyšská republika (zástupci: M. Borkoveca a A. Nikolajeva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (Úř. věst. L 118, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               T. Ax ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Lotyšská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. května 2005 ve věci T-377/04, Bart Nijs proti Účetnímu dvoru Evropských společenství (Úředníci — Období pro povýšení 2003 — Rozhodnutí o nepovýšení — Žaloba na neplatnost — Předcházející správní stížnost — Totožnost předmětu a důvodu — Lhůta pro stížnost — Zjevná nepřípustnost)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/22

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 26. května 2005
   ve věci T-377/04, Bart Nijs proti Účetnímu dvoru Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Období pro povýšení 2003 - Rozhodnutí o nepovýšení - Žaloba na neplatnost - Předcházející správní stížnost - Totožnost předmětu a důvodu - Lhůta pro stížnost - Zjevná nepřípustnost)
   (2005/C 205/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-377/04, Bart Nijs, úředník Účetního dvora Evropských společenství, s bydlištěm v Bereldange (Lucembursko), zastoupený F. Rollingerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Účetnímu dvoru Evropských společenství (zmocněnci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a M. Bavendamm, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Účetního dvora Evropských společenství nepovýšit žalobce do platové třídy LA5 za období pro povýšení 2003, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a I. Pelikánová, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 26. května 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se jako nepřípustná odmítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc C-504/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Schwerin ze dne 9. ledna 2004 ve věci Agrarproduktion Staebelow GmbH proti Landrat des Landkreises Bad Doberan

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Schwerin ze dne 9. ledna 2004 ve věci Agrarproduktion Staebelow GmbH proti Landrat des Landkreises Bad Doberan
   (Věc C-504/04)
   (2005/C 57/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgericht Schwerin (Německo) ze dne 9. ledna 2004 ve věci Agrarproduktion Staebelow GmbH proti Landrat des Landkreises Bad Doberan, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 8. prosince 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Verwaltungsgericht Schwerin žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je první pododstavec čl. 13 odst. 1 písm. c) ve spojení s bodem 2 písm. a) přílohy VII a s bodem 1 písm. a) (třetí odrážka) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 (1) o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikci některých přenosných spongiformních encefalopatií ve znění čl. 3 bodu 1 a přílohy II nařízení Komise (ES) č. 1326/2001 (2) neplatný, protože porušuje zásadu proporcionality?

      (1)  Úř. věst. L 147, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 177, s. 60.


title: Věc T-332/10: Žaloba podaná dne 10. srpna 2010 — Viaguara v. OHIM — Pfizer (VIAGUARA)

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/31

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2010 — Viaguara v. OHIM — Pfizer (VIAGUARA)
   (Věc T-332/10)
   ()
   2010/C 301/54
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Viaguara S.A. (Varšava, Polsko) (zástupce: R. Skubisz, advokát [radca prawny])

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Pfizer Inc.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. května 2010 ve věci R 964/2009-1;

               —

               uložit žalovanému a společnosti Pfizer Inc. náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „VIAGUARA“ (přihláška č. 4630562) pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Pfizer Inc.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „VIAGRA“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky v plném rozsahu.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 5 směrnice č. 207/2009 (1) následkem metodicky nesprávného posouzení souvislosti mezi ochrannými známkami a nesprávných zjištění ohledně nebezpečí neoprávněného prospěchu z dobrého jména a image ochranné známky namítané v námitkovém řízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-314/15: Žaloba podaná dne 26. června 2015 – Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/39

         Žaloba podaná dne 26. června 2015 – Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-314/15)
   (2015/C 294/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beynet a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání

               —

               konstatovat, že Francouzská republika tím, že nezajistila sekundární nebo jiné rovnocenné čištění městských odpadních vod z 15 aglomerací s populačním ekvivalentem v rozmezí 10  000 až 15  000 u všech vypouštění mimo citlivé oblasti nebo s populačním ekvivalentem v rozmezí 2  000 a 10  000 u všech vypouštění do sladkých vod a do ústí řek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (1),

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise v rámci své žaloby Francii vytýká, že v patnácti aglomeracích neprovedla řádně směrnici Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod.
   Podle čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice 91/271/EHS musely být aglomerace, jejichž populační ekvivalent (PE) je v rozmezí 10  000 a 15  000 u všech vypouštění mimo citlivé oblasti nebo v rozmezí od 2  000 a 10  000 u všech vypouštění do sladkých vod a do ústí řek, vybaveny stokovými soustavami a musely odpadní vody podrobit sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění nejpozději do 31. prosince 2005.

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26.


title: Věc T-464/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2011 — Komise v. New Acoustic Music a Hildibrandsdottir ( „Rozhodčí doložka — Smlouva o poskytnutí finanční podpory uzavřená v rámci s rámcového programu „Kultura 2000“ — Provádění akce „European Music Roadwork“ — Nedodržení smlouvy — Vrácení části částky záloh — Částečná nepřípustnost žaloby — Rozsudek pro zmeškání — Právní pomoc“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2011 — Komise v. New Acoustic Music a Hildibrandsdottir
   (Věc T-464/09) (1)

   (Rozhodčí doložka - Smlouva o poskytnutí finanční podpory uzavřená v rámci s rámcového programu „Kultura 2000“ - Provádění akce „European Music Roadwork“ - Nedodržení smlouvy - Vrácení části částky záloh - Částečná nepřípustnost žaloby - Rozsudek pro zmeškání - Právní pomoc)
   2011/C 186/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A.-M. Rouchaud-Joët a N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s C. Erkelensem, advokátem)

      Žalovaní: New Acoustic Music (Orpington, Spojené království) a Anna Hildur Hildibrandsdottir (Orpington, Spojené království)

      Předmět věci

   Žádost Komise založená na rozhodčí doložce ve smyslu článku 238 ES, směřující k rozhodnutí ukládajícímu New Acoustic Music Association a A. H. Hildibrandsdottir vrátit část částky vyplacených záloh i úroky z prodlení, na základě smlouvy 2003-1895/001-001, k provedení akce „CLT2003/A1/GB-317 — European Music Roadwork“, v rámci rámcového programu „Kultura 2000“, zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady ze dne 14. února 2000 (Úř. věst. L 63, s. 1; Zvl. vyd. 16/01, s. 97)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba je nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje proti New Acoustic Music Association.

               2)

               Anně Hildur Hildibrandsdottir se jakožto člence partnerství New Acoustic Music Association ukládá povinnost vrátit Evropské komisi částku 31 136,23 eur zvýšenou o úroky z prodlení v sazbě 7,70 % per annum počítané ode dne 14. ledna 2008 až do úplného splacení dluhu.

               3)

               Anně Hildur Hildibrandsdottir se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Žádost A. H. Hildibrandsdottir o právní pomoc se zamítá.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. dubna 2005 ve věci C-265/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional): Igor Simutenkov proti Ministerio de Educación y Cultura, Real Federación Española de Fútbol (Dohoda o partnerství Společenství-Rusko — Čl. 23 odst. 1 — Přímý účinek — Podmínky týkající se zaměstnávání — Zásada nediskriminace — Fotbal — Omezení počtu profesionálních hráčů státních příslušníků třetích států, kteří mohou být nominováni do utkání v národní soutěži)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 12. dubna 2005
   ve věci C-265/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional): Igor Simutenkov proti Ministerio de Educación y Cultura, Real Federación Española de Fútbol (1)

   (Dohoda o partnerství Společenství-Rusko - Čl. 23 odst. 1 - Přímý účinek - Podmínky týkající se zaměstnávání - Zásada nediskriminace - Fotbal - Omezení počtu profesionálních hráčů státních příslušníků třetích států, kteří mohou být nominováni do utkání v národní soutěži)
   (2005/C 132/16)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-265/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Audiencia Nacional (Španělsko) ze dne 9. května 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 17. června 2003, v řízení Igor Simutenkov proti Ministerio de Educación y Cultura, Real Federación Española de Fútbol, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda senátu, P. Jann, C. W. A. Timmermans a A. Rosas, předsedové senátů, C. Gulmann, A. La Pergola, J.-P. Puissochet, J. Makarczyk, P. Kūris, M. Ilešič (zpravodaj), U. Lõhmus, E. Levits a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 23 odst. 1 dohody o partnerství a spolupráci zřizující partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé podepsané dne 24. června 1994 na Korfu a schválené jménem Společenství rozhodnutím Rady a Komise 97/800/ESUO, ES, Euratom ze dne 30. října 1997 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby na profesionálního sportovce ruské státní příslušnosti řádně zaměstnaného klubem se sídlem ve členském státě bylo použito pravidlo vydané sportovní federací téhož státu, podle kterého mohou kluby nominovat do utkání v soutěžích organizovaných na národní úrovni pouze omezený počet hráčů pocházejících ze třetích států, které nejsou smluvní stranou EHP.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc T-400/09: Žaloba podaná dne 6. října 2009 — ECKA Granulate a non ferrum Metallpulver v. Komise

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/29

         Žaloba podaná dne 6. října 2009 — ECKA Granulate a non ferrum Metallpulver v. Komise
   (Věc T-400/09)
   2009/C 297/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ECKA Granulate GmbH & Co. KG (Fürth, Německo) a non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG (St. Georgen bei Salzburg, Rakousko) (zástupci: H. Janssen a M. Franz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               prohlásit napadené rozhodnutí v částech, v nichž je určeno žalobkyním, za neplatné;

               —

               podpůrně přiměřeně snížit pokutu uloženou žalobkyním v napadeném rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K (2009) 5791 v konečném znění ze dne 22. července 2009 ve věci COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl. Tímto rozhodnutím byla žalobkyním a dalším společnostem uložena pokuta za porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP. Podle názoru Komise se žalobkyně účastnily jediného a trvajícího protiprávního jednání v odvětví karbidu vápníku a hořčíku v celém EHP s výjimkou Španělska, Portugalska, Irska a Spojeného království, které spočívalo v rozdělení trhu, dohodách o kvótách, rozdělení zákazníků, určování cen a výměně citlivých obchodních informací o cenách, zákaznících a prodaných objemech.
   Na podporu své žaloby předkládají žalobkyně následující žalobní důvody:

               —

               rozpor článku 23 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) se zásadou určitosti, neboť Komise má při stanovení výše pokuty téměř neomezenou diskreční pravomoc;

               —

               protiprávní stanovení výše pokuty, neboť pokyny pro výpočet pokut (2) přiznávají Komisi téměř neomezenou diskreční pravomoc při stanovení výše pokuty;

               —

               nepřiměřenost výše pokuty, neboť žalovaná nezohlednila účinnou spolupráci žalobkyň;

               —

               nepřiměřenost výše pokuty, neboť žalovaná nezohlednila, že žalobkyně neměly žádnou zkušenost s porušením kartelového práva;

               —

               nepřiměřenost výše pokuty, neboť žalovaná nezohlednila jako polehčující okolnost, že žalobkyně přijaly „compliance-opatření“ a ani z osobních důvodů neexistovalo nebezpečí opakování;

               —

               nepřiměřenost výše pokuty, neboť žalovaná nezohlednila jako polehčující okolnost, že žalobkyně nezmenšily nabídku hořčíku;

               —

               nepřiměřenost výše pokuty, neboť žalovaná nezohlednila chybějící výkonnost žalobkyň.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


title: Věc C-35/07: Žaloba podaná dne 30. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/25

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-35/07)
   (2007/C 56/49)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/28/ES (1) ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/82/ES o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z článku 3 této směrnice;

               —

               podpůrně, určit, že Portugalská republika tím, že v každém případě nesdělila Komisi dotčené předpisy, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z téhož ustanovení téže směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 30. října 2005.

      (1)  Úř. věst. L 136, s. 58 (Zvl. vyd. 13/34, s. 286).


title: Věc C-280/16 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. ledna 2017 – Amrita Soc. coop. arl a další v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Rostlinolékařská ochrana rostlin — Směrnice 2000/29/ES — Ochrana proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Evropské unie a proti jejich rozšiřování na unijním území — Prováděcí rozhodnutí (EU) 2015/789 — Opatření proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et Raju) do Unie a proti jeho rozšiřování na unijním území — Žaloba na neplatnost — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Regulační akt — Prováděcí opatření — Osobně dotčená osoba“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/13

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. ledna 2017 – Amrita Soc. coop. arl a další v. Evropská komise
   (Věc C-280/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Rostlinolékařská ochrana rostlin - Směrnice 2000/29/ES - Ochrana proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Evropské unie a proti jejich rozšiřování na unijním území - Prováděcí rozhodnutí (EU) 2015/789 - Opatření proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et Raju) do Unie a proti jeho rozšiřování na unijním území - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Regulační akt - Prováděcí opatření - Osobně dotčená osoba“)
   (2017/C 112/18)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Amrita Soc. coop. arl, Cesi Marta, Comune Agricola Lunella Soc. mutua coop. arl, Rollo Olga, Borrello Claudia, Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta e Vito Lisi, Marzo Luigi, Stasi Anna Maria, Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi, Castriota Maria Grazia, Azienda Agricola di Canioni Fiorella, Azienda Agricola Spirdo ss agr., Impresa Agricola Stefania Stamerra, Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco, Simone Cosimo Antonio a Masseria Alti Pareti Soc. agr. arl (zástupci: L. Paccione a V. Stamerra, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Moro a I. Galindo Martín, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Amrita Soc. coop. arl, Dei Agre di Cesi Marta, Comune agricola Lunella Soc. mutua coop. arl, Azienda agricola Rollo Olga, Azienda agricola Borrello Claudia, Società agricola Merico Maria Rosa SNC, Azienda agricola di Marzo Luigi, Azienda agricola Stasi Anna Maria, Azienda agricola Crie di Miggiano Gianluigi, Azienda agricola di Castriota Maria Grazia, Azienda agricola di Cagnoni Fiorella, Azienda agricola Spirdo ss agr., Impresa Agricola Stamerra Stefania, Azienda agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco, Azienda agricola di Simone Cosimo Antonio a Masseria Alti Pareti Soc. agr. Arl ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


title: Věc F-57/11: Žaloba podaná dne 23. května 2011 — ZZ v. Komise

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/33

         Žaloba podaná dne 23. května 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-57/11)
   2011/C 211/68
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise nepřiznat účinek žalobcovu přijetí pracovního místa technického asistenta, úředníka ve zkušební době (asistenta) ve Společném výzkumném středisku, které mu nabídla Komise, a žádost o náhradu hmotné a nehmotné škody

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise obsažené v dopise ze dne 5. srpna 2010, které nepřiznává účinek žalobcovu přijetí pracovního místa technického asistenta, úředníka ve zkušební době (asistenta) ve Společném výzkumném středisku, které mu Komise nabídla rozhodnutím obsaženým v dopise ze dne 30. července 2010, zaslala mu jej e-mailem dne 30. července 2010, a které odvolává tuto nabídku;

               —

               bude-li to nezbytné, zrušit přípravné akty k výše uvedenému napadenému rozhodnutí;

               —

               bude-li to nezbytné, zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o zamítnutí stížnosti žalobce obsažené v dopise ze dne 10. února 2011, které bylo žalobci sděleno následujícího dne;

               —

               uložit Komisi náhradu hmotné škody vycházející z rozhodnutí nepřiznat účinek žalobcovu přijetí pracovního místa úředníka ve zkušební době (asistenta) ve Společném výzkumném středisku v Ispře, jako technický asistent, které mu Komise nabídla rozhodnutím obsaženým ve výše uvedeném dopise ze dne 30. července 2010; škoda se vypočítá předběžně rozdílem mezi celkovou skutečnou odměnou pobíranou žalobcem v jeho pracovním zařazení jako dočasný zaměstnanec ve Společném výzkumném středisku a odměnou, která by mu byla vyplacena, kdyby byl okamžitě po přijetí výše uvedené nabídky zařazen na pracovní místo úředníka ve třídě AST 3 v prvním stupni, s navýšením o úroky z prodlení;

               —

               uložit Komisi náhradu nehmotné škody pocházející z rozhodnutí nepřiznat účinek žalobcovu přijetí pracovního místa technického asistenta, úředníka ve zkušební době (asistenta) ve Společném výzkumném středisku v Ispře, které mu Komise nabídla rozhodnutím obsaženým v dopise ze dne 30. července 2010, jak rozhodne Soud pro veřejnou službu dle zásad ekvity a které se zde předběžně stanoví jako částka rovnající se tříměsíčnímu základnímu platu úředníka ve třídě AST 3 v prvním stupni, s celkovou částkou odpovídající 10 001 eurům a 31 centům;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-425/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2014 – Sport Eybl & Sports Experts v. OHIM – Elite Licensing (e) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství e — Starší obrazová ochranná známka Společenství e — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2014 – Sport Eybl & Sports Experts v. OHIM – Elite Licensing (e)
   (Věc T-425/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství e - Starší obrazová ochranná známka Společenství e - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 292/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Wels, Rakousko) (zástupce: B. Gumpoldsberger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Elite Licensing Company SA (Fribourg, Švýcarsko) (zástupce: J. Albrecht, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. června 2012 (věc R 881/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Elite Licensing Company SA a Sport Eybl & Sports Experts GmbH

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Sport Eybl & Sports Experts GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Spojené věci T-148/10 a T-149/10: Usnesení Tribunálu ze dne 5. července 2013 — SK Hynix v. Komise

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. července 2013 — SK Hynix v. Komise
   (Spojené věci T-148/10 a T-149/10) (1)

   2013/C 260/92
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí spojených věcí.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc T-20/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. ledna 2013 Luigim Marcucciem proti rozsudku vydanému dne 6. listopadu 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-41/06 RENV, Marcuccio v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. ledna 2013 Luigim Marcucciem proti rozsudku vydanému dne 6. listopadu 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-41/06 RENV, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-20/13 P)
   2013/C 71/40
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál prohlásil neexistenci ex lege rozsudku vyhlášeného dne 6. listopadu 2012 Soudem pro veřejnou službu Evropské unie ve věci č. T-41/06 RENV, Marcuccio v. Komise nebo podpůrně, aby ho zrušil v plném rozsahu a bez výjimky, a krom toho, aby 2a) především, pokud to fáze, ve které se nachází spis dovoluje: 2.a.a.) přijal všechny návrhy předložené navrhovatelem v řízení v prvním stupni o sporu v této věci, včetně návrhu uložit Komisi povinnost nahradit navrhovateli náklady řízení, které mu vznikly v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem; nebo aby 2b) podpůrně vrátil věc soudu v prvním stupni, aby ex lege opět rozhodl o všech návrzích předložených navrhovatelem v rámci dotčeného řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti výše uvedenému rozsudku, kterým se zamítá žaloba vrácená Soudu pro veřejnou službu na základě rozsudku Tribunálu ze dne 8. června 2011, Komise v. Marcuccio (T-20/09), kterým se částečně zrušil rozsudek ve věci F-41/06, ve kterém se rozhodovalo o žalobě, ve které navrhovatel navrhoval jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. května 2005, kterým byl nařízen jeho odchod do důchodu z důvodu invalidity, jakož i řada aktů souvisejících s tímto rozhodnutím a jednak uložení Komisi nahradit mu způsobenou újmu.
   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel sedm důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z procesních pochybení, které způsobily újmu jeho zájmům, přičemž k těmto pochybením patří závažná, jasná, flagrantní, očividná, zjevná, nenapravitelná a k neplatnosti vedoucí nesprávná posouzení.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nedostatku odůvodnění napadeného rozsudku.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z protiprávnosti sporného rozhodnutí, a to i z důvodu nedostatku pravomoci jeho autora k jeho přijetí, a souvisejících procesních pochybení včetně porušení základních formálních náležitostí a zneužití pravomoci ve formě zneužití řízení.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení a zneužití skutkových okolností.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení pravidel dokazování jejich nesprávným, chybným, klamavým a nerozumným uplatněním, jakož i z porušení vícero právních zásad a právních norem.

               6)

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vychází z opomenutí rozhodnout o vícero základních aspektech sporu.

               7)

               Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vychází z protiprávnosti rozhodnutí o nepřípustnosti jedné výhrady předložené navrhovatelem proti spornému rozhodnutí.