title: Věc T-780/19: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2019 – Smith & Nephew USD a Smith & Nephew USD One v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/64

      Žaloba podaná dne 12. listopadu 2019 – Smith & Nephew USD a Smith & Nephew USD One v. Komise
      (Věc T-780/19)
      (2020/C 45/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Smith & Nephew USD Ltd (Watford, Spojené království) a Smith & Nephew USD One Ltd (Watford) (zástupci: M. Whitehouse a P. Halford, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2019/1352 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností (Úř. věst. 2019, L 216, s. 1);

                  —

                  podpůrně zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž porušuje svobodu usazování žalobkyň podle článku 49 SFEU nebo volný pohyb kapitálu podle článku 63 SFEU; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když vyslovila závěr, že systém osvobození příjmů z financování v rámci skupiny („napadené opatření“) zakládá hospodářské zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a spadající do působnosti tohoto článku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení při identifikaci referenčního systému pro účely analýzy „selektivnosti“.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně či neúplně identifikovala a nesprávně pochopila relevantní cíle jejího zvoleného referenčního systému.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když napadené opatření identifikovala jako opatření představující odchylku od jejího zvoleného referenčního systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně kvalifikovala napadené opatření jako prima facie selektivní, přičemž nesprávně určila, že obnáší rozdílné zacházení s podniky nacházejícími se v právně i fakticky srovnatelné situaci.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, kdy při posuzování selektivnosti napadeného opatření vzala v úvahu směrnici Rady (EU) 2016/1164 (1), ačkoli tento předpis vstoupil v platnost až po skončení období, během kterého dle rozhodnutí Komise napadené opatření představovalo státní podporu.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí představuje zneužití pravomoci Komisí, které je v rozporu s daňovou svrchovaností Spojeného království.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že tvrzená odchylka není odůvodněná ve vztahu ke zdanění neobchodních finančních zisků ze způsobilých úvěrových vztahů, které prima facie spadají pod článek 371EB („činnosti ve Spojeném království“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010]. V souvislosti s daňovým osvobozením v případě „způsobilých zdrojů“ a „zisků z odpovídajícího úroku“ je rozhodnutí Komise rovněž vadné v důsledku toho, že neuvedla žádné odůvodnění, pokud jde o jejich odůvodněnost či neodůvodněnost.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise jednala v rozporu s čl. 108 odst. 2 SFEU a článkem 6 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) a v rozporu s povinností řádné správy podle článku 41 Listiny základních práv. Konkrétně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuvedla, že má pochybnosti ohledně odůvodněnosti „75% osvobození“ podle článku 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, aby se tak vyhnula praktickým obtížím s provedením analýzy významných rozhodovacích funkcí ve vztahu k vnitroskupinové úvěrové činnosti, kterážto analýza by zúčastněným stranám poskytla přiměřenou příležitost se k tomu vyjádřit; v průběhu svého vyšetřování si v tomto ohledu nevyžádala vyjádření zúčastněných stran a v napadeném rozhodnutí ponechala taková vyjádření, jež byla ve skutečnosti zúčastněnými stranami v tomto ohledu poskytnuta, bez povšimnutí. V důsledku toho je napadené rozhodnutí neplatné.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když rozhodla, že zdanění společnosti ze Spojeného království ze zisků zahraničních dceřiných společností „v rozsahu, v jakém je lze připsat domácím aktivům a činnostem“ neomezuje svobodu usazování a že sporné opatření není zapotřebí k zajištění souladu se svobodami zakotvenými ve Smlouvě.
                  Na podporu svého podpůrného návrhového žádání znějícího na zrušení článku 2 napadeného rozhodnutí předkládají žalobkyně následující žalobní důvod:

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z toho, že i kdyby (což je popíráno) sporné opatření představovalo režim státní podpory, dopustila se Komise nesprávného právního posouzení, když určila, že by navrácení podpory neporušovalo základní zásady unijního práva, a když nařídila navrácení bez ohledu na to, zda zřízení ovládaných zahraničních společností a poskytování jejich úvěrů společnostem ve skupině-nerezidentům ve skutečnosti obnášelo výkon svobody usazování nebo volný pohyb kapitálu. V projednávané věci by navrácení konkrétně porušilo svobodu usazování žalobkyň podle článku 49 SFEU a volný pohyb kapitálu podle článku 63 SFEU. V rozsahu tohoto porušení musí být příkaz k navrácení obsažený v článku 2 napadeného rozhodnutí zrušen.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc T-781/19: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2019 – Rigid Plastic Containers Finance a RPC Pisces Holdings v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/65

      Žaloba podaná dne 12. listopadu 2019 – Rigid Plastic Containers Finance a RPC Pisces Holdings v. Komise
      (Věc T-781/19)
      (2020/C 45/54)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Rigid Plastic Containers Finance Ltd (Rushden, Spojené království) and RPC Pisces Holdings Ltd (Rushden) (zástupci: M. Whitehouse a P. Halford, solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2019/1352 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností (Úř. věst. 2019, L 216, s. 1);

                  —

                  podpůrně zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž porušuje svobodu usazování žalobkyň podle článku 49 SFEU; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když vyslovila závěr, že systém osvobození příjmů z financování v rámci skupiny („napadené opatření“) zakládá hospodářské zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a spadající do působnosti tohoto článku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení při identifikaci referenčního systému pro účely analýzy „selektivnosti“.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně či neúplně identifikovala a nesprávně pochopila relevantní cíle jejího zvoleného referenčního systému.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když napadené opatření identifikovala jako opatření představující odchylku od jejího zvoleného referenčního systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně kvalifikovala napadené opatření jako prima facie selektivní, přičemž nesprávně určila, že obnáší rozdílné zacházení s podniky nacházejícími se v právně i fakticky srovnatelné situaci.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, kdy při posuzování selektivnosti napadeného opatření vzala v úvahu směrnici Rady (EU) 2016/1164 (1), ačkoli tento předpis vstoupil v platnost až po skončení období, během kterého dle rozhodnutí Komise napadené opatření představovalo státní podporu.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí představuje zneužití pravomoci Komisí, které je v rozporu s daňovou svrchovaností Spojeného království.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že tvrzená odchylka není odůvodněná ve vztahu ke zdanění neobchodních finančních zisků ze způsobilých úvěrových vztahů, které prima facie spadají pod článek 371EB („činnosti ve Spojeném království“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010]. V souvislosti s daňovým osvobozením v případě „způsobilých zdrojů“ a „zisků z odpovídajícího úroku“ je rozhodnutí Komise rovněž vadné v důsledku toho, že neuvedla žádné odůvodnění, pokud jde o jejich odůvodněnost či neodůvodněnost.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise jednala v rozporu s čl. 108 odst. 2 SFEU a článkem 6 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) a v rozporu s povinností řádné správy podle článku 41 Listiny základních práv. Konkrétně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuvedla, že má pochybnosti ohledně odůvodněnosti „75% osvobození“ podle článku 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, aby se tak vyhnula praktickým obtížím s provedením analýzy významných rozhodovacích funkcí ve vztahu k vnitroskupinové úvěrové činnosti, kterážto analýza by zúčastněným stranám poskytla přiměřenou příležitost se k tomu vyjádřit; v průběhu svého vyšetřování si v tomto ohledu nevyžádala vyjádření zúčastněných stran a v napadeném rozhodnutí ponechala taková vyjádření, jež byla ve skutečnosti zúčastněnými stranami v tomto ohledu poskytnuta, bez povšimnutí. V důsledku toho je napadené rozhodnutí neplatné.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když rozhodla, že zdanění společnosti ze Spojeného království ze zisků zahraničních dceřiných společností „v rozsahu, v jakém je lze připsat domácím aktivům a činnostem“ neomezuje svobodu usazování a že sporné opatření není zapotřebí k zajištění souladu se svobodami zakotvenými ve Smlouvě.
                  Na podporu svého podpůrného návrhového žádání znějícího na zrušení článku 2 napadeného rozhodnutí předkládají žalobkyně následující žalobní důvod:

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z toho, že i kdyby (což je popíráno) sporné opatření představovalo režim státní podpory, dopustila se Komise nesprávného právního posouzení, když určila, že by navrácení podpory neporušovalo základní zásady unijního práva, a když nařídila navrácení bez ohledu na to, zda zřízení ovládaných zahraničních společností a poskytování jejich úvěrů společnostem ve skupině-nerezidentům ve skutečnosti obnášelo výkon svobody usazování nebo volného pohybu kapitálu. V projednávané věci by navrácení konkrétně porušilo svobodu usazování žalobkyň podle článku 49 SFEU a volného pohybu kapitálu podle článku 63 SFEU. V rozsahu tohoto porušení musí být příkaz k navrácení obsažený v článku 2 napadeného rozhodnutí zrušen.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc T-782/19: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2019 – St Schrader Holding Company UK v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/67

      Žaloba podaná dne 8. listopadu 2019 – St Schrader Holding Company UK v. Komise
      (Věc T-782/19)
      (2020/C 45/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: St Schrader Holding Company UK Ltd (Swindon, Spojené království) (zástupci: M. Whitehouse a P. Halford, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2019/1352 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností (Úř. věst. 2019, L 216, s. 1);

                  —

                  podpůrně zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž porušuje svobodu usazování žalobkyně podle článku 49 SFEU, a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když vyslovila závěr, že systém osvobození příjmů z financování v rámci skupiny („napadené opatření“) zakládá hospodářské zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a spadající do působnosti tohoto článku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení při identifikaci referenčního systému pro účely analýzy „selektivnosti“.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně či neúplně identifikovala a nesprávně pochopila relevantní cíle jejího zvoleného referenčního systému.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když napadené opatření identifikovala jako opatření představující odchylku od jejího zvoleného referenčního systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně kvalifikovala napadené opatření jako prima facie selektivní, přičemž nesprávně určila, že obnáší rozdílné zacházení s podniky nacházejícími se v právně i fakticky srovnatelné situaci.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, kdy při posuzování selektivnosti napadeného opatření vzala v úvahu směrnici Rady (EU) 2016/1164 (1), ačkoli tento předpis vstoupil v platnost až po skončení období, během kterého dle rozhodnutí Komise napadené opatření představovalo státní podporu.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí představuje zneužití pravomoci Komisí, které je v rozporu s daňovou svrchovaností Spojeného království.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že tvrzená odchylka není odůvodněná ve vztahu ke zdanění neobchodních finančních zisků ze způsobilých úvěrových vztahů, které prima facie spadají pod článek 371EB („činnosti ve Spojeném království“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010]. V souvislosti s daňovým osvobozením v případě „způsobilých zdrojů“ a „zisků z odpovídajícího úroku“ je rozhodnutí Komise rovněž vadné v důsledku toho, že neuvedla žádné odůvodnění, pokud jde o jejich odůvodněnost či neodůvodněnost.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise jednala v rozporu s čl. 108 odst. 2 SFEU a článkem 6 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) a v rozporu s povinností řádné správy podle článku 41 Listiny základních práv. Konkrétně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuvedla, že má pochybnosti ohledně odůvodněnosti „75% osvobození“ podle článku 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, aby se tak vyhnula praktickým obtížím s provedením analýzy významných rozhodovacích funkcí ve vztahu k vnitroskupinové úvěrové činnosti, kterážto analýza by zúčastněným stranám poskytla přiměřenou příležitost se k tomu vyjádřit; v průběhu svého vyšetřování si v tomto ohledu nevyžádala vyjádření zúčastněných stran a v napadeném rozhodnutí ponechala taková vyjádření, jež byla ve skutečnosti zúčastněnými stranami v tomto ohledu poskytnuta, bez povšimnutí. V důsledku toho je napadené rozhodnutí neplatné.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když rozhodla, že zdanění společnosti ze Spojeného království ze zisků zahraničních dceřiných společností „v rozsahu, v jakém je lze připsat domácím aktivům a činnostem“ neomezuje svobodu usazování a že sporné opatření není zapotřebí k zajištění souladu se svobodami zakotvenými ve Smlouvě.
                  Na podporu svého podpůrného návrhového žádání znějícího na zrušení článku 2 napadeného rozhodnutí předkládá žalobkyně následující žalobní důvod:

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z toho, že i kdyby (což je popíráno) sporné opatření představovalo režim státní podpory, dopustila se Komise nesprávného právního posouzení, když určila, že by navrácení podpory neporušovalo základní zásady unijního práva, a když nařídila navrácení bez ohledu na to, zda zřízení ovládané zahraniční společnosti a poskytování jejích úvěrů společnostem ve skupině-nerezidentům ve skutečnosti obnášelo výkon svobody usazování. V projednávané věci by navrácení konkrétně porušilo svobodu usazování žalobkyně podle článku 49 SFEU. V rozsahu tohoto porušení musí být příkaz k navrácení obsažený v článku 2 napadeného rozhodnutí zrušen.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. L 193, 19.7.2016, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).


title: Věc T-783/19: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2019 – Royal Mail Investments v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/69

      Žaloba podaná dne 12. listopadu 2019 – Royal Mail Investments v. Komise
      (Věc T-783/19)
      (2020/C 45/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Royal Mail Investments Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Whitehouse a P. Halford, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2019/1352 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností (Úř. věst. 2019, L 216, s. 1);

                  —

                  podpůrně zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž porušuje svobodu usazování žalobkyně podle článku 49 SFEU a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když vyslovila závěr, že napadené opatření zakládá hospodářské zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a spadající do působnosti tohoto článku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení při identifikaci referenčního systému pro účely analýzy „selektivnosti“.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně či neúplně identifikovala a nesprávně pochopila relevantní cíle jejího zvoleného referenčního systému.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když napadené opatření identifikovala jako opatření představující odchylku od jejího zvoleného referenčního systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně kvalifikovala napadené opatření jako prima facie selektivní, přičemž nesprávně určila, že obnáší rozdílné zacházení s podniky nacházejícími se v právně i fakticky srovnatelné situaci.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, kdy při posuzování selektivnosti napadeného opatření vzala v úvahu směrnici Rady (EU) 2016/1164 (1), ačkoli tento předpis vstoupil v platnost až po skončení období, během kterého dle rozhodnutí Komise napadené opatření představovalo státní podporu.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí představuje zneužití pravomoci Komisí, které je v rozporu s daňovou svrchovaností Spojeného království.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že tvrzená odchylka není odůvodněná ve vztahu ke zdanění neobchodních finančních zisků ze způsobilých úvěrových vztahů, které prima facie spadají pod článek 371EB („činnosti ve Spojeném království“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010]. V souvislosti s daňovým osvobozením v případě „způsobilých zdrojů“ a „zisků z odpovídajícího úroku“ je rozhodnutí Komise rovněž vadné v důsledku toho, že neuvedla žádné odůvodnění, pokud jde o jejich odůvodněnost či neodůvodněnost.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise jednala v rozporu s čl. 108 odst. 2 SFEU a článkem 6 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) a v rozporu s povinností řádné správy podle článku 41 Listiny základních práv. Konkrétně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuvedla, že má pochybnosti ohledně odůvodněnosti „75% osvobození“ podle článku 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, aby se tak vyhnula praktickým obtížím s provedením analýzy významných rozhodovacích funkcí ve vztahu k vnitroskupinové úvěrové činnosti, kterážto analýza by zúčastněným stranám poskytla přiměřenou příležitost se k tomu vyjádřit; v průběhu svého vyšetřování si v tomto ohledu nevyžádala vyjádření zúčastněných stran a v napadeném rozhodnutí ponechala taková vyjádření, jež byla ve skutečnosti zúčastněnými stranami v tomto ohledu poskytnuta, bez povšimnutí. V důsledku toho je napadené rozhodnutí neplatné.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když rozhodla, že zdanění společnosti ze Spojeného království ze zisků zahraničních dceřiných společností „v rozsahu, v jakém je lze připsat domácím aktivům a činnostem“ neomezuje svobodu usazování a že sporné opatření není zapotřebí k zajištění souladu se svobodami zakotvenými ve Smlouvě.
                  Na podporu svého podpůrného návrhového žádání znějícího na zrušení článku 2 napadeného rozhodnutí předkládá žalobkyně následující žalobní důvod:

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z toho, že i kdyby (což je popíráno) sporné opatření představovalo režim státní podpory, dopustila se Komise nesprávného právního posouzení, když určila, že by navrácení podpory neporušovalo základní zásady unijního práva, a když nařídila navrácení bez ohledu na to, zda zřízení ovládaných zahraničních společností a poskytování jejich úvěrů společnostem ve skupině-nerezidentům ve skutečnosti obnášelo výkon svobody usazování nebo volný pohyb kapitálu. V projednávané věci by navrácení konkrétně porušilo svobodu usazování žalobkyně podle článku 49 SFEU a volný pohyb kapitálu podle článku 63 SFEU. V rozsahu tohoto porušení musí být příkaz k navrácení obsažený v článku 2 napadeného rozhodnutí zrušen.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc T-784/19: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2019 – William Hill a William Hill Organization v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/70

      Žaloba podaná dne 12. listopadu 2019 – William Hill a William Hill Organization v. Komise
      (Věc T-784/19)
      (2020/C 45/57)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: William Hill plc (Londýn, Spojené království) a William Hill Organization Ltd (Londýn) (zástupci: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, advokát, a K. Desai, Solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že se nejedná o protiprávní státní podporu, zrušil článek 1 napadeného rozhodnutí C(2019) 2526 final ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností, a to v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že se jedná o protiprávní státní podporu, a zrušil povinnost uloženou Spojenému království zajistit navrácení údajné protiprávní státní podpory, kterou měly žalobkyně v této souvislosti obdržet (články 2 a 3 napadeného rozhodnutí),

                  —

                  podpůrně zrušil články 2 a 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž je Spojenému království uložena povinnost zajistit, aby žalobkyně navrátily údajnou státní podporu, a

                  —

                  v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně pochopila kontext, cíl a fungování pravidel Spojeného království týkajících se ovládaných zahraničních společností („Controlled Foreign Company“, CFC), pokud jde o režim neobchodních finančních zisků. Závěry Komise v napadeném rozhodnutí jsou založeny na souboru zjevných pochybení. Konkrétně se Komise dopustila zjevného pochybení, pokud jde o pochopení daňového systému Spojeného království jako celku a cílů režimu CFC a pokud jde o specifický předmět daňového osvobození příjmů z financování v rámci skupiny a o vymezení způsobilých úvěrových vztahů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně chápe daňové osvobození příjmů z financování v rámci skupiny jako daňové osvobození, a tudíž jako zvýhodnění. V případě neobchodních finančních zisků je daňové osvobození příjmů z financování v rámci skupiny režimem pro určení osoby povinné k dani a je součástí vymezení působnosti pravidel CFC, a nikoli selektivním zvýhodněním. Komise neposkytla žádnou kvantitativní analýzu, která by prokazovala, že se jedná o zvýhodnění, a bez přesvědčivých důkazů o tom, že dané opatření vede ke zvýhodnění, nemůže napadené rozhodnutí obstát.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně určila referenční systém pro posouzení účinků pravidel CFC a nesprávně považovala pravidla CFC jako soubor pravidel odlišný od obecného systému korporační daně Spojeného království. Komise nepochopila správně cíl pravidel CFC a pominula prostor pro uvážení náležející Spojenému království.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise ve své analýze státní podpory dopustila zjevných pochybení a použila nesprávná kritéria při posuzování otázky srovnatelnosti. Komise neuznala odlišnou úroveň rizika v souvislosti se základem daně ve Spojeném království v případě půjčování skupině podléhající dani ve Spojeném království a v případě půjčování skupině, která ve Spojeném království dani nepodléhá, a nelogicky dospěla k závěru, že vnitroskupinové půjčování je srovnatelné s půjčování třetím subjektům.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že i za předpokladu, že by předmětná opatření CFC představovala prima facie podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, v napadeném rozhodnutí byl učiněn nesprávný závěr, že neexistuje odůvodnění, kterým by bylo možné obhájit slučitelnost těchto opatření s unijními pravidly státních podpor. Napadené rozhodnutí je navíc nelogické a vnitřně rozporné, neboť Komise správně uznala, že kapitola 9 části 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněná v případech, kdy jediným důvodem pro uplatnění zdanění CFC podle alternativní úpravy obsažené v kapitole 5 uvedené části 9A by bylo kritérium „kapitálu vázaného na Spojené království“, neboť toto kritérium může být v praxi neúměrně obtížné uplatnit, přičemž Komise zároveň tvrdí, bez podání odpovídajícího odůvodnění, že uvedená kapitola 9 není nikdy odůvodněná v případech, kdy kritérium významných rozhodovacích funkcí by vedlo k uplatnění zdanění CFC podle uvedené kapitoly 5. Kritérium významných rozhodovacích funkcí je totiž v praxi neúměrně obtížné uplatnit, takže Komise měla shledat, že uvedená kapitola 9 je odůvodněná i v kontextu tohoto kritéria, a měla tedy učinit závěr, že se nejedná o státní podporu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že pokud by bylo napadené rozhodnutí potvrzeno, jeho výkon prostřednictvím navrácení údajné státní podpory ze strany žalobkyň by porušoval základní zásady unijního práva, včetně svobody usazování a svobody poskytování služeb, přičemž je třeba mít na paměti, že v případě žalobkyň se příslušné CFC nacházejí v jiných členských státech.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že příkaz k zajištění navrácení podpory obsažený v napadeném rozhodnutí je neopodstatněný a v rozporu se základními unijními zásadami.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nepodala odpovídající odůvodnění k zásadním bodům napadeného rozhodnutí, jako je závěr, že zdanění CFC podle uvedené kapitoly 5 by mohlo být uplatněno s použitím kritéria významných rozhodovacích funkcí bez obtíží či neúměrné zátěže.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje rovněž zásadu žádné správy, která požaduje, aby Komise zajistila ve svých správních postupech transparentnost a předvídatelnost a vydávala svá rozhodnutí v přiměřené lhůtě. Není přiměřené, když vydání rozhodnutí o zahájení vyšetřování v projednávané věci trvalo Komisi déle než čtyři roky a když rozhodla déle než šest let poté, co sporné opatření nabylo účinnosti.


title: Věc T-785/19: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2019 – Anglo American International. v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/72

      Žaloba podaná dne 13. listopadu 2019 – Anglo American International. v. Komise
      (Věc T-785/19)
      (2020/C 45/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Anglo American International Holdings Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: M. Anderson, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  v plném rozsahu zrušil rozhodnutí Komise ze dne 2. dubna 2019 v části, v níž se týká žalobkyně,

                  —

                  podpůrně, nařídil, aby při určování výše podpory, která má být vrácena, byly zohledněny ztráty, slevy na dani nebo osvobození, které již byly žalobkyni poskytnuty v okamžiku, kdy požádala o osvobození příjmů z financování v rámci skupiny, nebo které by ji byly poskytnuty, pokud by o osvobození příjmů z financování v rámci skupiny nepožádala, a to i když je uplatnění těchto ztrát, slev na dani nebo osvobození nyní již britským právem zakázáno, a to nezávisle na tom, zda jsou poskytovány automaticky,

                  —

                  každopádně uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná neprokázala, že by osvobození příjmů z financování v rámci skupiny představovalo výhodu. Žalobkyně tvrdí, že žalovaná neprokázala, že existuje výhoda v každém případě, kdy je žádáno o osvobození příjmů z financování v rámci skupiny.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z absence zásahu ze strany státu nebo prostřednictvím státních prostředků. Komise neprokázala, že žádost o osvobození příjmů z financování v rámci skupiny nezpochybnitelně vedla k poklesu daňové zátěže z korporátní daně ve Spojeném království.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že osvobození příjmů z financování v rámci skupiny nezvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby. Komise se dopustila pochybení tím, že i) definovala referenční režim příliš úzce jako pravidla stanovená v části 9 A daňového zákona z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení) namísto obecnějšího režimu zdanění společností ve Spojeném království; ii) nepochopila, že kapitola 9 uvedené části 9 A zákona není výjimkou z kapitoly 5 uvedeného zákona, a iii) odmítla připustit, že i když by musela být uvedená kapitola 9 chápána jako výjimka z kapitoly 5, je tato výjimka odůvodněná povahou nebo obecnou systematikou části 9 A.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že osvobození příjmů z financování v rámci skupiny neovlivňuje obchod mezi členskými státy. Komise se dopustila nesprávného posouzení tím, že došla k závěru, že osvobození příjmů z financování v rámci skupiny je způsobilé ovlivnit rozhodnutí nadnárodních skupin ohledně umístění finančních funkcí skupiny a správního ústředí v rámci Unie.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že osvobození příjmů z financování v rámci skupiny nenarušuje ani nemůže narušit hospodářskou soutěž. Komise neprokázala, že by žádost o osvobození příjmů z financování v rámci skupiny nezpochybnitelně vedla k poklesu daňové zátěže z korporátní daně ve Spojeném království.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že vrácení údajné podpory je v rozporu s obecnými zásadami unijního práva. Žalobkyně tvrdí, že kritérium funkce SPF podle části 371EB uvedené kapitoly 5 je prosto právní jistoty, že Spojené království disponovalo prostorem pro posouzení při odstraňování této nejistoty a že žalovaná porušila svou povinnost provést úplnou analýzu všech relevantních prvků. Tím, že nařídila vrácení podpory, Komise porušila čl. 16 odst. 1 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (1), který vrácení podpory zakazuje, odporuje-li některé z obecných zásad unijního práva.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že selektivní výhoda by byla odstraněna a žádné vrácení by nebylo třeba, pokud by Spojené království zpětně rozšířilo osvobození příjmů z financování v rámci skupiny na půjčky na vstupu a na třetí strany. Komise nezohlednila, že přijetí takového opatření by odstranilo veškerou selektivní výhodu (za předpokladu, že zatím taková výhoda existuje) a že v takovém případě by neexistovala žádná protiprávní státní podpora, která by musela být podle unijního práva vrácena.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že při stanovování výše podpory, která má být vrácena, musí být ztráty, slevy na dani nebo osvobození, které již byly žalobkyni poskytnuty (automaticky, na základě žádosti nebo na základě volby) v okamžiku, kdy požádala o osvobození příjmů z financování v rámci skupiny, nebo které by ji byly v uvedeném okamžiku poskytnuty, pokud by o toto osvobození nepožádala, zohledněny, i když je uplatnění těchto ztrát, slev na dani nebo osvobození nyní britským právem zakázáno. Žalobkyně tvrdí, že se jedná o správný výklad bodu 203 odůvodnění napadeného rozhodnutí, ale že pokud by tomu tak nebylo, je dané rozhodnutí chybné, jelikož nezohlednění těchto ztrát, slev na dani nebo osvobození vede ke stanovení nadměrné výše podpory, což má za následek pokřivení vnitřního trhu.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise nepodepřela své odůvodnění, pokud jde o osvobození způsobilých zdrojů a osvobození odpovídajících úroků, a neprovedla úplnou analýzu všech relevantních prvků. Komise nerozlišovala mezi třemi různými druhy osvobození podle uvedené kapitoly 9, které fungují nezávisle, a nepochopila, že osvobození způsobilých zdrojů a osvobození odpovídajících úroků nejsou ukazateli kritéria funkce SPF, a že existence osvobození odpovídajících úroků v uvedené kapitole 9 prokazuje, že se žalovaná dopustila pochybení tím, že definovala referenční režim příliš úzce jako pravidla stanovená v dané části 9 A namísto toho, aby zohlednila celý systém zdanění společností ve Spojeném království.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc T-786/19: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2019 – Simfer Jersey v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/73

      Žaloba podaná dne 13. listopadu 2019 – Simfer Jersey v. Komise
      (Věc T-786/19)
      (2020/C 45/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Simfer Jersey Ltd (Saint Helier, Jersey) (zástupci: N. Niejahr a B. Hoorelbeke, advokáti, A. Stratakis a P. O’Gara, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2019/1352 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností, v rozsahu, v němž konstatuje, že údajné opatření podpory představuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a nařizuje její vrácení spolu s úroky, a to i od žalobkyně;

                  —

                  podpůrně, zrušil články 2, 3 a 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž nařizuje vrácení neslučitelné podpory spolu s úroky, a to i od žalobkyně;

                  —

                  rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které v souvislosti s řízením vynaložila žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že konstatovala, že údajné opatření podpory představuje selektivní výhodu:

                              a)

                              pro společnosti využívající 75 % osvobození pro nízkorizikové způsobilé úvěrové vztahy, protože Komise

                                          —

                                          nesprávně určila jako referenční systém režim Spojeného království pro ovládané zahraniční společnosti; a dopustila se nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že 75 % osvobození představuje odchylku od referenčního daňového systému z důvodu, že

                                                      (i)

                                                      konstatování odchylky bylo chybně založeno na legislativní technice;

                                                      (ii)

                                                      kritérium významných rozhodovacích funkcí není hlavním kritériem režimu Spojeného království pro ovládané zahraniční společnosti; a

                                                      (iii)

                                                      způsobilé a nezpůsobilé úvěrové vztahy se nenachází ve stejné právní a skutkové situaci a v každém případě se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že obdobně použila ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), nebo z nich nepřímo vycházela;

                                          —

                                          se dopustila nesprávného skutkového a právního posouzení, když konstatovala, že 75 % osvobození není odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému stejně jako daňové osvobození příjmů z financování v rámci skupiny, které se uplatní na neobchodní finanční zisky, které spadají pod oddíl 371 EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (capital investments from the UK) [zákon o daních z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení) (kapitálové investice ze Spojeného království)].

                              b)

                              pro společnosti využívající osvobození od daně pro odpovídající úrok a způsobilé zdroje, protože Komise

                                          —

                                          nesprávně určila jako referenční systém režim Spojeného království pro ovládané zahraniční společnosti a dopustila se nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že osvobození od daně pro odpovídající úrok a způsobilé zdroje představují odchylku od referenčního daňového systému z důvodu, že

                                                      (i)

                                                      konstatování odchylky bylo chybně založeno na legislativní technice a kritérium významných rozhodovacích funkcí není hlavním kritériem pro režim Spojeného království pro ovládané zahraniční společnosti;

                                                      (ii)

                                                      daňoví poplatníci, kteří mají nárok na osvobození od daně pro odpovídající úrok a způsobilé zdroje, se nenachází ve stejné právní a skutkové situaci jako daňoví poplatníci, kteří tento nárok nemají.

                                          —

                                          se dopustila nesprávného skutkového a právního posouzení, když konstatovala, že osvobození od daně pro odpovídající úrok a způsobilé zdroje nejsou odůvodněna povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že neprokázala, že údajné opatření podpory by mohlo ovlivnit obchod mezi členskými státy a že hrozilo narušení hospodářské soutěže.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod předložený podpůrně vycházející z tvrzení, že Komise porušila článek 49 SFEU tím, že údajné opatření podpory kvalifikovala jako neslučitelnou státní podporu, která není v rozporu se svobodou usazování zakotvenou v článku 49 SFEU.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila obecnou zásadu rovného zacházení a zásadu zákazu diskriminace tím, že zacházela s neobchodními finančními zisky ze způsobilých úvěrů stejně jako s neobchodními finančními zisky z nezpůsobilých úvěrů; a tím, že zacházela s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny rozdílně v závislosti na tom, zda neobchodní finanční zisky spadají pod oddíl 371 EB nebo pod oddíl 371 EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daních z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení)].

                  5.

                  Pátý žalobní důvod předložený podpůrně vycházející z tvrzení, že i pokud by údajné opatření podpory spadalo do rozsahu působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise porušila čl. 16 odst. 1 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) tím, že nařídila, aby příjemci údajného opatření podpory vrátili částky údajně neslučitelné podpory, protože takovéto navrácení je v rozporu s obecnými zásadami unijního práva, zejména se zásadou legitimního očekávání a zásadou právní jistoty.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc T-787/19: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2019 – The Sage Group a další v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/75

      Žaloba podaná dne 13. listopadu 2019 – The Sage Group a další v. Komise
      (Věc T-787/19)
      (2020/C 45/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: The Sage Group plc (Newcastle Upon Tyne, Spojené království), Sage Treasury Company Ltd (Newcastle Upon Tyne), Sage Irish Investments One Ltd (Newcastle Upon Tyne) a Sage Irish Investments Two Ltd (Newcastle Upon Tyne) (zástupci: J. Lesar, Solicitor a K. Beal QC)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2019) 2526 Final ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností;

                  —

                  v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise nesprávně použila čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při výběru referenčního rámce pro přezkum daňového režimu. Komise měla považovat za referenční rámec režim Spojeného království upravující daně z příjmů právnických osob, a ne jen samotný režim ovládaných zahraničních společností.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že zvolila nesprávný přístup při přezkumu režimu ovládaných zahraničních společností. Komise dospěla v bodech 124 až 126 napadeného rozhodnutí k nesprávnému závěru, že ustanovení kapitoly 9 části 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daních z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení)] představují odchylku od obecného zdanění podle kapitoly 5 tohoto zákona.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že v bodech 127 až 151 napadeného rozhodnutí konstatovala, že kritérium selektivity bylo splněno tím, že s podniky, které se nachází ve skutkově a právně porovnatelné situaci, bylo zacházeno rozdílně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že 75 % osvobození od daně podle oddílu 371D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daních z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení)] je odůvodněno obecnou povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že daňové zatížení ovládaných zahraničních společností, které splňují podmínky pro osvobození od daně stanovené v kapitole 9, by bylo v rozporu se svobodou usazování, kterou žalobkyním zaručuje článek 49 SFEU.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že v souvislosti s 75 %, pokud jde o osvobození od daně a pevný poměr, došlo ke zjevně nesprávnému posouzení.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise není v souladu s obecnou právní zásadou unijního práva zákazu diskriminace a rovnosti.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když obdobně použila ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), která není ratione temporis použitelná.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).


title: Věc T-789/19: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2019 – Moerenhout a další v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/76

      Žaloba podaná dne 14. listopadu 2019 – Moerenhout a další v. Komise
      (Věc T-789/19)
      (2020/C 45/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Tom Moerenhout (Humbeek, Belgie) a šest dalších žalobců (zástupce: G. Devers, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí Komise C(2019) 6390 final ze dne 4. září 2019, kterým se zamítá žádost o registraci evropské občanské iniciativy „Ensuring Common Commercial Policy conformity with EU Treaties and compliance with international law“ (Úř. věst. 2019, L 241, s. 12) se žalobci dovolávají čtyř žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv, jakož i čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 211/2011 ze dne 16. února 2011 o občanské iniciativě (Úř. věst. 2011, L 65, s. 1) v rozsahu, v němž Komise zkreslila návrh občanské inciativy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 3 druhého pododstavce nařízení č. 211/2011 v rozsahu, v němž Komise nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení č. 211/2011 v rozsahu, v němž měla Komise za to, že akt zamýšlený návrhem občanské inciativy mohl být přijat jen na základě článku 215 SFEU, zatímco uvedený akt zjevně spadal do společné obchodní politiky.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení č. 211/2011 v rozsahu, v němž Komise ignorovala jiné právní základy, se kterými je návrh občanské inciativy zjevně spojen, a to čl. 43 odst. 2 SFEU a článek 114 SFEU.


title: Věc T-798/19: Žaloba podaná dne 18. listopadu 2019 – Bennahmias v. Parlament

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/77

      Žaloba podaná dne 18. listopadu 2019 – Bennahmias v. Parlament
      (Věc T-798/19)
      (2020/C 45/62)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-Luc Bennahmias (Marseille, Francie) (zástupci: J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux a M. Ganilsy, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 16. září 2019;

                  —

                  zrušil výzvu k úhradě č. 2019-1599 nařizující vrácení 29 806 eur;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, jelikož odůvodnění generálního tajemníka Evropského parlamentu je nejednoznačné a jelikož neuvádí, v jakém rozsahu předložené písemnosti nepředstavují důkazy o provedené práci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení v napadeném rozhodnutí, jelikož skutečnosti zohledněné generálním tajemníkem Evropského parlamentu jsou nesprávné.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z obrácení důkazního břemene. Žalobce má v tomto ohledu za to, že mu nepřísluší předložit důkaz o práci provedené jeho parlamentním asistentem, nýbrž že Parlamentu přísluší prokázat opak.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality v rozsahu, v němž částka, která je po žalobci požadována, vychází z předpokladu, že parlamentní asistent pro žalobce nikdy nepracoval.


title: Věc T-799/19: Žaloba podaná dne 18. listopadu 2019 – Bennahmias v. Parlament

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/78

      Žaloba podaná dne 18. listopadu 2019 – Bennahmias v. Parlament
      (Věc T-799/19)
      (2020/C 45/63)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-Luc Bennahmias (Marseille, Francie) (zástupci: J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux a M. Ganilsy, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 16. září 2019;

                  —

                  zrušil výzvu k úhradě č. 2019-1598 nařizující vrácení 15 105 eur;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, jelikož odůvodnění generálního tajemníka Evropského parlamentu je nejednoznačné a jelikož neuvádí, v jakém rozsahu předložené písemnosti nepředstavují důkazy o provedené práci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení v napadeném rozhodnutí, jelikož skutečnosti zohledněné generálním tajemníkem Evropského parlamentu jsou nesprávné.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z obrácení důkazního břemene. Žalobce má v tomto ohledu za to, že mu nepřísluší předložit důkaz o práci provedené jeho parlamentním asistentem, nýbrž že Parlamentu přísluší prokázat opak.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality v rozsahu, v němž částka, která je po žalobci požadována, vychází z předpokladu, že parlamentní asistent pro žalobce nikdy nepracoval.


title: Věc T-800/19: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2019 – Austria Tabak v. EUIPO - Mignot & De Block (AIR)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/79

      Žaloba podaná dne 20. listopadu 2019 – Austria Tabak v. EUIPO - Mignot & De Block (AIR)
      (Věc T-800/19)
      (2020/C 45/64)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Austria Tabak GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupci: J. Gracia Albero a R. Ahijón Lana, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mignot & De Block BV (Eindhoven, Nizozemsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie AIR – Ochranná známka Evropské unie č. 2 309 110

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. září 2019, ve věci R 1665/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých v řízení před námitkovým oddělením a čtvrtým odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 18 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-802/19: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2019 – Kisscolor Living v. EUIPO - Teoxane (KISS COLOR)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/79

      Žaloba podaná dne 19. listopadu 2019 – Kisscolor Living v. EUIPO - Teoxane (KISS COLOR)
      (Věc T-802/19)
      (2020/C 45/65)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kisscolor Living GmbH (Bad Homburg, Německo) (zástupce: T. Büttner, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Teoxane SA (Ženeva, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie KISS COLOR v bílé a červené barvě – Přihláška č. 16 396 996

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. září 2019, ve věci R 2167/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-810/19: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2019 – Victoria’s Secret Stores Brand Management v. EUIPO - Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/81

      Žaloba podaná dne 25. listopadu 2019 – Victoria’s Secret Stores Brand Management v. EUIPO - Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS)
      (Věc T-810/19)
      (2020/C 45/67)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Victoria’s Secret Stores Brand Management, Inc. (Reynoldsburg, Ohio, Spojené státy) (zástupce: J. Dickerson, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Yiwu Dearbody Cosmetics Co.Ltd (I-wu, Čína)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie BODYSECRETS – Ochranná známka Evropské unie č. 13 921 978

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2019, ve věci R 2422/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  povolil prohlášení neplatnosti zápisu ochranné známky EU č. 13 921 978;

                  —

                  uložil majiteli náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-820/19: Žaloba podaná dne 3. prosince 2019 – Totalizator Sportowy v. EUIPO - Lottoland Holdings (LOTTOLAND)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/82

      Žaloba podaná dne 3. prosince 2019 – Totalizator Sportowy v. EUIPO - Lottoland Holdings (LOTTOLAND)
      (Věc T-820/19)
      (2020/C 45/68)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Totalizator Sportowy sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupkyně: B. Matusiewicz-Kulig, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lottoland Holdings Ltd (Ocean Village, Gibraltar)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie LOTTOLAND – Ochranná známka Evropské unie č. 11 369 981

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. října 2019, ve věci R 97/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sporné rozhodnutí v části, v níže zůstává ochranná známka Evropské unie 11 369 981 LOTTOLAND platná pro všechny služby, pro které byla sporná ochranná známka Evropské unie zapsána ve třídě 42;

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí tak, že prohlásí ochrannou známku Evropské unie 11 369 981 LOTTOLAND za neplatnou v celém rozsahu včetně služeb, pro které bylo sporné rozhodnutí zapsáno ve třídě 42;

            podpůrně

                  —

                  vrátil věc EUIPO;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 5 nařízení Komise (EU) v přenesené pravomoci 2018/625 ze dne 5. března 2018, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 o ochranné známce Evropské unie a zrušuje nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2017/1430.


title: Věc T-825/19: Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – Tazzetti v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/83

      Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – Tazzetti v. Komise
      (Věc T-825/19)
      (2020/C 45/69)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Tazzetti SpA (Volpiano, Itálie) (zástupci: M. Condinanzi, E. Ferrero a C. Vivani, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí (sdělení) Evropské komise ze dne 27. září 2019 ARES (2019) 6014426 určené žalobkyni, rozhodnutí (sdělení) Evropské komise ze dne 27. září 2019 ARES (2019) 6024220 určené žalobkyni, rozhodnutí (sdělení) Evropské komise ze dne 30. září 2019 ARES (2019) 6048224 určené společnosti Tazzetti SA, rozhodnutí (sdělení) ARES (2019) 6871575 určené společnosti Tazzetti SpA, jakož i následné přijaté akty, a případně po rozhodnutí o protiprávnosti prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/661 ze dne 25. dubna 2019 o zajištění bezproblémového fungování elektronického rejstříku kvót pro uvádění částečně fluorovaných uhlovodíků na trh (Úř. věst. L 112, ze dne 26. dubna 2019, s. 11) ve smyslu článku 277 SFEU, a zejména jeho článku 7, prohlásil jeho nepoužitelnost, a v důsledku toho zrušil výše uvedená rozhodnutí, která provádějí toto nařízení;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 16 odst. 1, 3 a 5, článku 17 a příloh V a VI nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 517/2014 ze dne 16. dubna 2014 o fluorovaných skleníkových plynech a o zrušení nařízení (ES) č. 842/2006 (Úř. věst. 2014, L 150, s. 195), z porušení článku 291 SFEU a pojmu „prováděcí opatření“, ze zneužití pravomoci v projednávaném případě, z porušení článku 296 SFEU a povinnosti uvést odůvodnění, jakož i z porušení zásady proporcionality.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 7 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/661 ze dne 25. dubna 2019 o zajištění bezproblémového fungování elektronického rejstříku kvót pro uvádění částečně fluorovaných uhlovodíků na trh (Úř. věst. 2019, L 112, s. 11), článků 15 a 16 nařízení (EU) 517/2014 ze dne 16. dubna 2014, a z toho vyplývající nepoužitelnosti tohoto nařízení.

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně uvádí, že uvedený článek 7 v rozsahu, v němž umožňuje nepřidělit zavedenému provozovateli ovládanému jediným deklarantem kvóty vypočítané na základě vlastních referenčních hodnot, čili přiděluje tyto kvóty výhradně jedinému deklarantovi, který má stejného skutečného majitele jako první zavedený provozovatel, porušuje články 15 a 16 nařízení (EU) 517/2014.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení základních zásad právního řádu Unie v oblasti vlastnictví a práva na hospodářskou iniciativu, článku 6 SEU ve vztahu k článkům 6, 16, 17 Listiny základních práv Evropské unie, článku 1 dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, jakož i článku 11 SFEU. Uvádí se rovněž zneužití pravomoci.

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně uvádí, že rozhodnutí Komise tím, že bezdůvodně zbavují dceřinou společnost žalobkyně kvót pro částečně fluorované uhlovodíky, na jejichž přidělení by dceřiná společnost měla nárok na základě svých referenčních hodnot, porušují základní práva žalobkyně. Pokud má právní úprava prováděcího nařízení omezovat či znemožňovat přidělování kvót novým účastníkům, kteří dříve nepůsobili na trhu, způsob, jakým Komise tuto právní úpravu aplikovala na dceřinou společnost žalobkyně (a tedy samotnou žalobkyni) je stižen zneužitím pravomoci. Uvedené vady a důvody se vztahují také na případ, kdy se kvóty náležející dceřiné společnosti žalobkyně považují za přidělené žalobkyni jako jedinému deklarantovi.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a povinnosti uvést odůvodnění s odkazem na tuto zásadu.

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně uvádí, že použití článku 7 prováděcího nařízení 2019/661 jde nad rámec toho, co je požadováno a nezbytné pro dosažení cílů právní úpravy zaměřených na lepší a efektivnější využívání elektronického rejstříku. Uvedené vady a důvody se vztahují také na případ, kdy se kvóty náležející dceřiné společnosti žalobkyně považují za přidělené žalobkyni jako jedinému deklarantovi: v tomto případě se zásah rozhodnutí do obchodní organizace skupiny, za níž je žalobkyně odpovědná, vedle ekonomických důsledků i s rozpočtovými a daňovými důsledky, v žádném případě nejeví odůvodněný a přiměřený s ohledem na cíle sledované právní úpravou.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 49 a následujících a článku 63 a následujících SFEU.

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně uvádí, že v důsledku újmy, která byla způsobena činnosti žalobkyně odepřením kvót její dceřiné společnosti, třebaže jsou přiděleny jí samé, byly porušeny základní svobody vnitřního trhu, jako je svoboda usazování a volný pohyb kapitálu, jelikož žalobkyně je společností založenou podle italského práva, která využila práva usazování a volného pohybu kapitálu zaručených právem Evropské unie, aby nabyla společnost založenou podle španělského práva za účelem výkonu části své obchodní činnosti na tomto trhu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásad legitimního očekávání, právní jistoty a zákazu zpětné účinnosti norem, které zakotvují individuální práva.

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně uvádí, že má právo organizovat vlastní podnikatelskou činnost a činnosti skupiny podniků, které ovládá, na základě přiměřených předpovědí ziskovosti, které vyplývají z očekávání kvót vytvářených na základě referenčních hodnot (také) jeho španělské dceřiné společnosti. Rozhodnutí nepřidělit kvóty společnosti Tazzetti SA porušuje tyto zásady a povinnost uvést odůvodnění stanovenou v článku 296 SFEU, jelikož chybí jakékoli vysvětlení volby provedené Komisí a jakýkoliv předpoklad vyvážení zájmů. K újmě dochází stejně v případě, že kvóty její španělské dceřiné společnosti jsou přiděleny žalobkyni jako jedinému deklarantovi.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně uvádí, že v důsledku napadených rozhodnutí se společnost Tazzetti SA nachází v situaci, která se neliší od situace, která je vyhrazena pro nové subjekty na trhu, třebaže dceřiná společnost Tazzetti SA je stejně jako žalobkyně zavedeným provozovatelem s dlouhodobou přítomností na trhu.


title: Věc T-826/19: Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – Tazzetti v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/85

      Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – Tazzetti v. Komise
      (Věc T-826/19)
      (2020/C 45/70)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Tazzetti, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: M. Condinanzi, E. Ferrero a C. Vivani, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  po rozhodnutí o protiprávnosti napadených rozhodnutí a případně nepoužitelnosti prováděcího nařízení (EU) 2019/661, a zejména jeho článku 7, prohlásil tato rozhodnutí za neplatná;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba zní na zrušení rozhodnutí (sdělení) Evropské komise ze dne 30. září 2019 ARES (2019) 6048224 určeného žalobkyni, rozhodnutí (sdělení) Evropské komise ze dne 27. září 2019 ARES (2019) 6014426 určeného společnosti Tazzetti S.p.A., rozhodnutí (sdělení) Evropské komise ze dne 27. září 2019 ARES (2019) 6024220 určeného společnosti Tazzetti S.p.A., jakož i následných přijatých aktů, a případně po rozhodnutí o protiprávnosti prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/661 ze dne 25. dubna 2019 o zajištění bezproblémového fungování elektronického rejstříku kvót pro uvádění částečně fluorovaných uhlovodíků na trh (Úř. věst. L 112, ze dne 26. dubna 2019, s. 11) ve smyslu článku 277 SFEU, a zejména jeho článku 7, na prohlášení jeho nepoužitelnosti, a v důsledku toho na zrušení výše uvedených rozhodnutí, která provádějí toto nařízení.
      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům, které byly uplatněny ve věci T-825/19, Tazzetti v. Komise.


title: Věc T-833/19: Žaloba podaná dne 6. prosince 2019 – Grammer v. EUIPO (vyobrazení geometrické figury)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/85

      Žaloba podaná dne 6. prosince 2019 – Grammer v. EUIPO (vyobrazení geometrické figury)
      (Věc T-833/19)
      (2020/C 45/71)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Grammer AG (Amberg, Německo) (zástupci: J. Bühling a D. Graetsch, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (vyobrazení geometrické figury) – Přihláška č. 15 389 621

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. září 2019, ve věci R 1478/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení, které vznikly v rámci řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-834/19: Žaloba podaná dne 5. prosince 2019 – e*Message Wireless Information Services v. EUIPO - Apple (e*message)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/86

      Žaloba podaná dne 5. prosince 2019 – e*Message Wireless Information Services v. EUIPO - Apple (e*message)
      (Věc T-834/19)
      (2020/C 45/72)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: e*Message Wireless Information Services GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: A. Hotz, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie e*message v barvách žluto-oranžové a černé – Přihláška č. 1 548 619

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. září 2019, ve věci R 2454/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení EUIPO č. 13 800 C ze dne 25. října 2018;

                  —

                  zamítl návrh na zrušení ochranné známky Evropské unie č. 1 548 619 ze dne 22. září 2016;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici řízení, pokud vstoupí do řízení, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s článkem 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 a čl. 2 první věty SEU ve spojení s čl. 1 odst. 2 SFEU (zásada právního státu a výhrada zmocnění v zákoně);

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 z důvodu právně nesprávného použití současného výkladu čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 na datum podání přihlášky napadené ochranné známky a z důvodu chybějících zjištění týkajících se výkladu čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) 207/2009 v době podání přihlášky;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 64 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 z důvodu chybějících skutkových zjištění týkajících se vnímání veřejnosti v době podání přihlášky a nižších požadavků kladených na prokázání a konstatování absolutní překážky ochrany v době podání přihlášky v rámci řízení o zápisu, které proběhlo před dlouhou dobou;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 z důvodu nesprávného posouzení obrazových prvků napadené ochranné známky Evropské unie a chybějících skutkových zjištění týkajících se doby, kdy byla přihláška podána;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 z důvodu nesprávného posouzení rozlišovací způsobilosti a chybějících skutkových zjištění týkajících se doby, kdy byla přihláška podána;

                  —

                  Porušení článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, článku 1 prvního dodatkového protokolu k EÚLP ve spojení s čl. 6 odst. 1 až 3 SEU a čl. 2 odst. 1 SFEU, jakož i obecné právní zásady ochrany legitimního očekávání a právní jistoty (čl. 2 první věta SEU) z důvodu chybného zrušení správního aktu, který byl vydán v souladu s právem a přiznával práva;

                  —

                  Porušení článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, článku 1 prvního dodatkového protokolu k EÚLP ve spojení s čl. 6 odst. 1 až 3 SEU a čl. 2 odst. 1 SFEU, jakož i obecné právní zásady ochrany legitimního očekávání a právní jistoty (čl. 2 první věta SEU) z důvodu chybného zpětvzetí správního aktu, který byl vydán v souladu s právem a přiznával práva.


title: Věc T-836/19: Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Première Vision v. EUIPO - Vente Privee.com (PV)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/87

      Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Première Vision v. EUIPO - Vente Privee.com (PV)
      (Věc T-836/19)
      (2020/C 45/73)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Première Vision (Lyon, Francie) (zástupkyně: C. Champagner Katz, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vente-Privee.com SA (Paříž, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PV – Přihláška č. 13 999 578

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. října 2019, ve věci R 2125/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a případně protistraně náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-838/19: Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises a Mystic Products Import & Export (Zařízení na rozvod tekutin)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/88

      Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises a Mystic Products Import & Export (Zařízení na rozvod tekutin)
      (Věc T-838/19)
      (2020/C 45/74)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Koopman International BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: B. van Werven, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Spojené státy) a Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Tinnus Enterprises

         Sporný průmyslový vzor: (Průmyslový) vzor EU č. 1431 829-0006

         Napadené rozhodnutí: Předběžné rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. září 2019, ve věci R 1005/2018-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí o pozastavení řízení před odvolacím senátem a rozhodl o jeho pokračování;

                  —

                  spojil tuto věc projednávanou Tribunálem s věcmi projednávanými Tribunálem v řízeních R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1010/2018-3 a R 1009/2018-3, zahájenými na návrh společnosti Koopman International současně s podáním této žaloby;

                  —

                  uložil společnosti Tinnus Enterprises náhradu nákladů řízení vynaložených společností Koopman International.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „právní jistoty“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „hospodárnosti řízení“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „řádné správy“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně poměřil zájmy všech účastníků řízení.


title: Věc T-839/19: Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises a Mystic Products Import & Export (Zařízení pro rozvod tekutin)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/89

      Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises a Mystic Products Import & Export (Zařízení pro rozvod tekutin)
      (Věc T-839/19)
      (2020/C 45/75)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Koopman International BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: B. van Werven, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Spojené státy) a Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Tinnus Enterprises

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Evropské unie č. 1431 829-0002

         Napadené rozhodnutí: Prozatímní rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. září 2019 ve věci R 1006/2018-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, kterým bylo přerušeno odvolací řízení před odvolacím senátem, a rozhodl, že uvedené řízení před odvolacím senátem má pokračovat;

                  —

                  spojil tuto věc projednávanou před Tribunálem s věcmi R 1008/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 a R 1009/2018-3, ve kterých Koopman International zahájila řízení před Tribunálem současně s touto žalobou;

                  —

                  uložil Tinnus Enterprises náhradu nákladů řízení vynaložených Koopman International.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „právní jistoty“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „hospodárnosti řízení“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „řádné správy“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně poměřil zájmy všech účastníků řízení.


title: Věc T-840/19: Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises a Mystic Products Import & Export (Zařízení pro rozvod tekutin)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/90

      Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises a Mystic Products Import & Export (Zařízení pro rozvod tekutin)
      (Věc T-840/19)
      (2020/C 45/76)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Koopman International BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: B. van Werven, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Spojené státy) a Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Tinnus Enterprises

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Evropské unie č. 1431 829-0005

         Napadené rozhodnutí: Prozatímní rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. září 2019 ve věci R 1008/2018-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, kterým bylo přerušeno odvolací řízení před odvolacím senátem, a rozhodl, že uvedené řízení před odvolacím senátem má pokračovat;

                  —

                  spojil tuto věc projednávanou před Tribunálem s věcmi R 1006/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 a R 1009/2018-3, ve kterých Koopman International zahájila řízení před Tribunálem současně s touto žalobou;

                  —

                  uložil Tinnus Enterprises náhradu nákladů řízení vynaložených Koopman International.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „právní jistoty“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „hospodárnosti řízení“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „řádné správy“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně poměřil zájmy všech účastníků řízení.


title: Věc T-841/19: Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises a Mystic Products Import & Export (Zařízení pro rozvod tekutin)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/91

      Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises a Mystic Products Import & Export (Zařízení pro rozvod tekutin)
      (Věc T-841/19)
      (2020/C 45/77)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Koopman International BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: B. van Werven, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Spojené státy) a Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Tinnus Enterprises

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Evropské unie č. 1431 829-0008

         Napadené rozhodnutí: Prozatímní rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. září 2019 ve věci R 1009/2018-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, kterým bylo přerušeno odvolací řízení před odvolacím senátem, a rozhodl, že uvedené řízení před odvolacím senátem má pokračovat;

                  —

                  spojil tuto věc projednávanou před Tribunálem s věcmi R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 a R 1010/2018-3, ve kterých Koopman International zahájila řízení před Tribunálem současně s touto žalobou;

                  —

                  uložil Tinnus Enterprises náhradu nákladů řízení vynaložených Koopman International.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „právní jistoty“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „hospodárnosti řízení“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „řádné správy“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně poměřil zájmy všech účastníků řízení.


title: Věc T-842/19: Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises a Mystic Products Import & Export (Zařízení pro rozvod tekutin)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/92

      Žaloba podaná dne 10. prosince 2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises a Mystic Products Import & Export (Zařízení pro rozvod tekutin)
      (Věc T-842/19)
      (2020/C 45/78)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Koopman International BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: B. van Werven, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Spojené státy) a Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Tinnus Enterprises

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Evropské unie č. 1431 829-0007

         Napadené rozhodnutí: Prozatímní rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. září 2019 ve věci R 1010/2018-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, kterým bylo přerušeno odvolací řízení před odvolacím senátem, a rozhodl, že uvedené řízení před odvolacím senátem má pokračovat;

                  —

                  spojil tuto věc projednávanou před Tribunálem s věcmi R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 and R 1009/2018-3, ve kterých Koopman International zahájila řízení před Tribunálem současně s touto žalobou;

                  —

                  uložil Tinnus Enterprises náhradu nákladů řízení vynaložených Koopman International.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „právní jistoty“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „hospodárnosti řízení“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně posoudil a uplatnil kritérium „řádné správy“;

                  —

                  odvolací senát nesprávně poměřil zájmy všech účastníků řízení.


title: Věc T-843/19: Žaloba podaná dne 12. prosince 2019 – Correia v. EHSV

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/93

      Žaloba podaná dne 12. prosince 2019 – Correia v. EHSV
      (Věc T-843/19)
      (2020/C 45/79)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Paula Correia (Woluwe-Saint-Étienne, Belgie) (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

         Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

            v důsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutí přijaté neznámého dne, o kterém se žalobkyně dozvěděla dne 12. dubna 2019, nepovýšit ji nebo ji nepřeřadit do jiné platové třídy v roce 2019;

                  —

                  nařídil náhradu nemajetkové újmy vyčíslené ex aequo et bono na částku 2 000 eur;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení procesních záruk podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a z porušení zásady zákazu diskriminace. Žalobkyně tvrdí, že způsob, jakým Evropský hospodářský a sociální výbor přijímá rozhodnutí o povýšení a přeřazení dočasných zaměstnanců v sekretariátech skupin do jiných platových tříd, a obzvláště v sekretariátu skupiny I porušuje procesní záruky zakotvené v článku 41 Listiny základních práv. Je tomu tak zejména v případě rozhodutí o nepovýšení/nepřeřazení žalobkyně pro rok 2019 a jiné hodnocené roky. V tomto rozhodnutí totiž především není uvedeno žádné odůvodnění. Dále žádný text, žádné obecné rozhodnutí či sdělení žalobkyni, nebo obecněji dočasným zaměstnancům ve skupinách, či ve skupině I, neuvádí kritéria, která jsou přijata a používána pro určení těch dočasných zaměstnanců, kteří budou povýšeni nebo přeřazeni. Neexistence kritérií, záruk rovného zacházení, informování a odůvodnění je tím více v rozporu s požadavky podle článku 41 Listiny základních práv, že služební postup některých ze zaměstnanců v sekretariátech, a obzvláště v sekretariátu skupiny I je velice rychlý a jiných velice pomalý, podobně jako v případě žalobkyně.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty. Žalobkyně tvrdí, že i když má Evropský hospodářský a sociální výbor posuzovací pravomoc ke stanovení kritérií a prováděcích pravidel článku 10 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, tato kritéria a prováděcí pravidla musí zaručovat určitý stupeň předvídatelnosti požadovaný unijním právem, a zejména dodržovat zásadu právní jistoty. Tomu přitom tak není, pokud neexistují kritéria, která by dočasným zaměstnancům umožňovala vědět, jak a za jakých podmínek dochází k povýšení nebo přeřazení do jiné platové třídy uzavřením dodatku k pracovní smlouvě.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení. Podle žalobkyně vede zkoumání jejích hodnotících zpráv od jejího posledního povýšení v roce 2016 k závěru, že rozhodnutí nepovýšit ji v roce 2019 je stiženo zjevně nesprávným posouzením.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí. Žalobkyně je toho názoru, že při rozhodování orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv o tom, kteří zaměstnanci budou povýšeni nebo přeřazeni do jiných platových tříd, nebyly zohledněny její zájmy.