title: Věc C-159/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Frankfurt am Main (Německo) dne 2. dubna 2010 — Gerhard Fuchs v. Land Hessen

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Frankfurt am Main (Německo) dne 2. dubna 2010 — Gerhard Fuchs v. Land Hessen
      (Věc C-159/10)
      (2010/C 161/34)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichts Frankfurt am Main

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Gerhard Fuchs

         Žalovaný: Land Hessen

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je základem ustanovení Hessisches Beamtengesetz, která pro státní zaměstnance stanoví závazný věk pro odchod do důchodu, cíl obecného zájmu podle kritérií práva Unie?
                  V této souvislosti vyvstávají zejména následující konkrétní otázky:

                              Jaké konkrétní požadavky musí z hlediska práva Unie splňovat takový cíl sloužící obecnému zájmu? Jaké další otázky za účelem prokázání skutkových okolností by měl předkládající soud ještě zkoumat?

                              Představuje zájem na úspoře rozpočtových prostředků a výdajů na zaměstnance, v tomto případě v podobě zákazu přijímat nové pracovníky a z toho vyplývajícího snížení nákladů na zaměstnance, legitimní cíl ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES ? (1)

                              Může být cíl zaměstnavatele spočívající v určité stabilitě plánování definitivního odchodu státních zaměstnanců považován za legitimní cíl obecného zájmu, a to i v případě, kdy každý zaměstnavatel může v oblasti působnosti Hessisches Beamtengesetz nebo Beamtenstatusgesetz vytvářet a uskutečňovat vlastní plánování v oblasti lidských zdrojů?

                              Může zájem na „příznivém věkovém rozložení“ a na „příznivé věkové skladbě“ představovat cíl obecného zájmu, i když neexistují obecné normy nebo zákonná úprava správného věkového rozložení a věkové skladby?

                              Může být zájem na vytváření příležitostí pro povýšení stávajících, již přijatých státních zaměstnanců považován za legitimní cíl obecného zájmu ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES?

                              Sleduje stanovení věkové hranice za účelem zabránění jednotlivým sporům se staršími zaměstnanci ohledně jejich schopnosti pokračovat ve službě legitimní cíl obecného zájmu?

                              Je předpokladem cíle obecného zájmu ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES, že jednotliví zaměstnavatelé mají společnou koncepci politiky trhu práce v oblasti závislé činnosti, a pokud ano, jaký je stupeň její jednotnosti a závaznosti?

                              Mohou jednotliví zaměstnavatelé skupiny zaměstnanců, v tomto případě omezené na státní zaměstnance, na které se vztahuje Hessisches Beamtengesetz, prostřednictvím takového omezení věkové hranice vůbec sledovat cíl obecného zájmu?

                              Za jakých podmínek může být za cíl obecného zájmu ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES považován cíl, který mohou někteří zaměstnavatelé sledovat, který však není závazně stanovený, aby se na místa uvolněná odchodem do důchodu přijímali noví pracovníci nebo se případně obsazovala povýšením stávajících zaměstnanců? Musí v případě obecného tvrzení, že právní úprava sleduje cíl obecného zájmu, existovat také statistické údaje nebo jiné údaje svědčící o dostatečné závažnosti a faktickém uskutečnění tohoto cíle?

                  2)

                  Jaké konkrétní požadavky mají být stanoveny na přiměřenost a vhodnost věkové hranice ve smyslu ustanovení Hessisches Beamtensgesetz?
                  Je třeba provádět bližší šetření za účelem stanovení — předpokládaného — počtu státních zaměstnanců, kteří po překroční věkové hranice dobrovolně zůstanou ve službě v poměru k počtu těch státních zaměstnanců, kteří při dosažení věkové hranice chtějí pobírat nesnížený důchod, a proto chtějí v každém případě odejít do důchodu? Nebylo by vhodnější, aby před povinným odchodem do důchodu byla dávána přednost dobrovolnému odchodu, jestliže právní předpisy stanovící snížení důchodu v případě vzniku nároku před dosažením důchodového věku zajišťují, že by se tak zamezilo nepřiměřeným výdajům z důchodového rozpočtu a s tím souvisejícím nákladům na zaměstnance (dobrovolnost před povinností jako přiměřenější a ve výsledku neméně vhodná právní úprava)?
                  Může být považováno za přiměřené a nezbytné stanovit nevyvratitelnou domněnku, že státní úředník po dosažení určitého pokročilého věku, jako v projednávané věci dosažení 65 let, není obecně schopen služby, a tudíž automaticky ukončit jeho služební poměr?
                  Je přiměřené, aby případné pokračování ve služebním poměru, v každém případě do dovršení 68. roku věku, bylo výlučně podmíněno zvláštními zájmy zaměstnavatele, aniž by však tyto zájmy vyžadovaly ukončení služebního poměru bez právní možnosti opětovného povolání do služebního poměru?
                  Vede právní úprava věkové hranice, na základě které dochází k nucenému ukončení zaměstnaní, místo toho, aby se omezila na, podle čl. 6 odst. 2 směrnice 2000/78/ES přípustné, stanovení podmínek vzniku nároku na nesnížený důchod, k nepřiměřené devalvaci zájmů starších osob ve vztahu k nijak podstatně důležitějším zájmům mladších osob?
                  Pokud je cíl usnadnit přijímání nových pracovníků nebo povyšování považován za legitimní, vyvstává otázka, jaké další faktické požadavky je třeba stanovit, aby bylo prokázáno, do jaké míry konkrétní zaměstnavatelé, kteří pro sebe nárokují věkovou hranici, nebo všichni zaměstnavatelé, na které se vztahuje právní úprava, využili příslušných možností, které se nabízejí na obecném trhu práce i mimo tento trh?
                  Je vzhledem k dnes již zřejmým, demografickým vývojem způsobeným mezerám na trhu práce, na kterém okamžitě vyvstává poptávka po kvalifikované pracovní síle všeho druhu, tedy i ve veřejné službě na spolkové úrovni i na úrovni jednotlivých zemí, přiměřené a nezbytné nutit v současné době služby schopné státní zaměstnance, kteří chtějí pokračovat ve službě, aby ukončili svůj služební poměr, ačkoliv vzápětí vyvstane značná poptávka po zaměstnancích, kterou pracovní trh stěží pokryje? Jsou v tomto ohledu nezbytné údaje o trhu práce v jednotlivých odvětvích, které případně bude nutné později zjistit?

                  3)

                  Jaké požadavky mají být stanoveny na soudržnost hesenských a případně také spolkových právních předpisů stanovících věkovou hranici?
                  Lze mít za to, že § 50 odst. 1 Hessisches Beamtengesetz a § 50 odst. 3 Hessisches Beamtengesetz si vzájemně neodporují, pokud možnost pokračovat v zaměstnání po překroční věkové hranice závisí pouze na zájmu zaměstnavatele?
                  Má být § 50 odst. 3 Hessisches Beamtengesetz v souladu se směrnicí případně vykládán v tom smyslu, že za účelem zabránění nespravedlivé diskriminaci na základě věku musí být v zaměstnaní pokračováno vždy, když tomu nebrání služební důvody? Jaké požadavky by případně měly být stanoveny na existenci takových důvodů? Je v tomto směru třeba vycházet z toho, že služební zájmy vyžadují pokračování v zaměstnání již tehdy, kdy by jinak mohlo dojít k neodůvodnitelné diskriminaci na základě věku?
                  Jak by bylo možné takovýto výklad § 50 odst. 3 Hessisches Beamtengesetz využít k pokračování nebo obnovení služebního poměru žalobce i přesto, že mezitím byl jeho služební poměr ukončen? Bylo by v tomto případě třeba vyloučit použití § 50 odst. 1 Hessisches Beamtengesetz alespoň do 68. roku věku ?
                  Je přiměřené a nezbytné, aby byl na jedné straně dobrovolný odchod do důchodu po dosažení věku 60 nebo 63 let ztěžován prostřednictvím trvalého snížení důchodu, a na druhé straně další dobrovolné pokračování v zaměstnání po dosažení věku 65 let bylo možné pouze v tom případě, kdy zaměstnavatel výjimečně má zvláštní zájem na pokračování v zaměstnání?
                  Není přiměřenost a nezbytnost stanovení věkové hranice v § 50 odst. 1 Hessisches Beamtengesetz vyloučena v důsledku výhodnější právní úpravy jednak částečného pracovního úvazku důchodců a dále zaměstnávání státních zaměstnanců na dobu určitou?
                  Jaký význam pro soudržnost je přiznáván různým předpisům služebního práva, pracovního práva a práva sociálního zabezpečení, které na jedné straně vyžadují trvalé zvyšování věku, po jehož dosažení by mohl být pobírán nesnížený důchod nebo důchodové dávky, a na straně druhé zakazují výpověď pracovního poměru z důvodu dosažení obecného důchodového věku, a na druhé straně s dosažením téhož věku spojují povinné ukončení pracovního poměru?
                  Má z hlediska soudržnosti význam, že postupné zvyšování věku odchodu do důchodu v sociálním zabezpečení a ve služebních řádech na spolkové úrovni a v některých spolkových zemích slouží především zájmu zaměstnanců, aby se na ně co možná nejpozději vztahovaly přísnější podmínky pro vznik nároku na nesnížený starobní důchod? Jsou tyto otázky irelevantní, neboť ve vztahu ke státním zaměstnancům spadajícím do oblasti působnosti Hessisches Beamtengesetz ještě nedošlo ke zvýšení věku odchodu do důchodu, i když toto zvýšení bude brzy účinné pro zaměstnance v pracovním poměru?

         (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc C-320/05 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 4. října 2007 – Fred Olsen, SA v. Komise Evropských společenství, Španělské království (Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Námořní doprava — Námořní kabotáž — Existující podpory — Nové podpory — Podpory, které mohou být prohlášeny za slučitelné se společným trhem — Služby obecného hospodářského zájmu — Kasační opravný prostředek částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/28

         Usnesení Soudního dvora ze dne 4. října 2007 – Fred Olsen, SA v. Komise Evropských společenství, Španělské království
   (Věc C-320/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Námořní doprava - Námořní kabotáž - Existující podpory - Nové podpory - Podpory, které mohou být prohlášeny za slučitelné se společným trhem - Služby obecného hospodářského zájmu - Kasační opravný prostředek částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný)
   (2008/C 51/46)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Fred Olsen, SA (zástupce: R. Marín Correa, abogado)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. L. Buendía Sierra a R. Vidal Puig, zmocněnci), Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) ze dne 15. června 2005, Olsen v. Komise (T-17/02), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. července 2001, týkajícího se spisu Státní podpory NN48/2001 – Španělsko – Podpory námořní společnosti Transmediterránea (Úř. věst. 2002, C 96, s. 4)
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Fred Olsen SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc T-168/11: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2014 – AQ v. Parlament „Žaloba na náhradu škody — Náhrada škody, která byla žalobci způsobena rozhodnutím Parlamentu odložit jeho petici — Návrh na zahájení šetření údajných vad řízení před Evropským soudem pro lidská práva — Zjevná nepřípustnost“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2014 – AQ v. Parlament
   (Věc T-168/11) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Náhrada škody, která byla žalobci způsobena rozhodnutím Parlamentu odložit jeho petici - Návrh na zahájení šetření údajných vad řízení před Evropským soudem pro lidská práva - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 056/22)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: AQ (Żary, Polsko) (zástupce: P. K. Rosiak, advokát)

      Žalovaný: Evropská parlament (zástupkyně: K. Zejdová, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody, která byla žalobci způsobena rozhodnutím Parlamentu odložit petici, ve které bylo požadováno zahájení šetření údajných vad řízení před Evropským soudem pro lidská práva.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               AQ ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

               3)

               Výše právní pomoci, kterou má zaplatit pokladna Tribunálu, se stanoví na 1  653,36 eur.

      (1)  Úř. věst. C 250, 18.8.2012.


title: Věc F-66/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. září 2011 — Kyriazi v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Vnitřní výběrové řízení zveřejněné před 1. květnem 2004 — Dočasný zaměstnanec zařazený na seznam vhodných kandidátů před 1. květnem 2006 — Zařazení do platové třídy — Článek 5 odst. 4 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu — Příspěvek pro členy sekretariátu — Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/38

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. září 2011 — Kyriazi v. Komise
   (Věc F-66/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Vnitřní výběrové řízení zveřejněné před 1. květnem 2004 - Dočasný zaměstnanec zařazený na seznam vhodných kandidátů před 1. květnem 2006 - Zařazení do platové třídy - Článek 5 odst. 4 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu - Příspěvek pro členy sekretariátu - Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba)
   2011/C 340/77
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kalliopi Kyriazi (Clabecq, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Berardis-Kayser a K. Herrmann, poté K. Herrmann a H. Krämer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Arpio Santacruz a I. Šulce, zmocněnkyně, poté M. Bauer, J. Monteiro a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)

      Předmět

   Zrušení rozhodnutí ze dne 12. září 2005 o jmenování žalobkyně úřednicí ve zkušební době se zařazením do platové třídy C*1 stupně 2, jakož i všech následných nebo k tomu se vztahujících opatření, jako například rozhodnutí zrušit její příspěvek pro člena sekretariátu a po jmenování jí ho znovu nepřiznat

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kalliopi Kyriazi a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006, s. 43.


title: Věc C-324/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 5. července 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 5. července 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-324/10)
   ()
   2010/C 274/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gebr. Stolle GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předběžné otázky

               1)

               Vyznačuje se „nepravidelné složení“ ve smyslu kódu produktu 0207 12 90 9990 tím, že k jatečně upravenému tělu mohou být přiloženy celkově až čtyři v tomto kódu uvedené vnitřnosti — po jedné nebo po několika?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Jsou do podpoložky 0207 12 10 (1) zahrnuta také jatečně upravená těla, ke kterým je vícekrát přiložena jedna z vnitřností, která je uvedena v této podpoložce?

      (1)  Úř. věst. L 322, 1.12.1998, s. 31.


title: Věc F-35/15: Žaloba podaná dne 24. února 2015 – ZZ v. Komise

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/52

         Žaloba podaná dne 24. února 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-35/15)
   (2015/C 146/73)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: C. Huglo, avocat)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise nevyhovět žádosti o pomoc, kterou podal žalobce, ačkoli byl vyšetřován ze zpronevěry finančních prostředků spadajících do rozpočtu Společenství.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 21. listopadu 2014, doručené dne 3. prosince 2014, kterým byla zamítnuta stížnost č. R/865/14, kterou podal žalobce dne 5. srpna 2014,

               —

               uložit Evropské komisi zaplacení částky 17  242,51 eur, která se v případě potřeby upraví,

               —

               uložit Evropské komisi zaplacení částky 3  000 eur z důvodu mimosoudních nákladů, která se v případě potřeby upraví, jakož i náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc T-791/14: Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2015 – Bensarsa v. Komise a EIOÚ

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2015 – Bensarsa v. Komise a EIOÚ
   (Věc T-791/14) (1)

   (2015/C 205/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Věc C-69/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 16. února 2015 – Nutrivet D.O.O.E.L. v. Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/39

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 16. února 2015 – Nutrivet D.O.O.E.L. v. Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
   (Věc C-69/15)
   (2015/C 138/53)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nutrivet D.O.O.E.L.

      Žalovaná: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség (Všeobecná státní inspekce pro životní prostředí a přírodu)

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba mít za to, že se jedná o uskutečnění přepravy „způsobem, který není výslovně uveden v dokumentu podle přílohy VII“ ve smyslu čl. 2 bodu 35 písm. g) podbodu iii) nařízení č. 1013/2006/ES (1), pokud osoba, která přepravu zařizuje, vyplní v dokumentu podle přílohy VII téhož nařízení bloky 2 („Dovozce/příjemce“), 7 („Zařízení k využití odpadů“) a 11 („dotčené země/státy“) tak, že existují nesrovnalosti mezi informacemi uvedenými v těchto blocích, avšak tyto informace jsou jasně uvedeny v mezinárodním nákladním listu (jakož i v jiných dostupných dokumentech)?

               2)

               Pokud bude odpověď na první otázku kladná, lze považovat pokutu uloženou z tohoto důvodu, jejíž výše odpovídá výši pokuty uložené za nesplnění povinnosti vyplnit dokument podle přílohy VII nařízení č. 1013/2006, za přiměřenou?

               3)

               Je nezbytné, aby osoba, která vyplní dokument podle přílohy VII uvedeného nařízení, úmyslně uvedla úřad v omyl k tomu, aby bylo možné dospět k závěru, že se jedná o nedovolenou přepravu odpadů ve smyslu čl. 2 bodu 35 písm. g) podbodu iii) nařízení č. 1013/2006?

               4)

               Je pro závěr, že se jedná o nedovolenou přepravu odpadů uskutečněnou „způsobem, který není výslovně uveden v dokumentu podle přílohy VII“ ve smyslu čl. 2 bodu 35 písm. g) podbodu iii) nařízení č. 1013/2006, důležité, že informace nebo údaje, které nejsou uvedeny, jsou relevantní z hlediska ochrany životního prostředí? V případě kladné odpovědi, jaké informace nebo údaje v dokumentu podle přílohy VII uvedeného nařízení musí být považovány za relevantní z hlediska ochrany životního prostředí?

               5)

               Lze mít za to, že se jedná o přepravu odpadů uskutečněnou „způsobem, který není výslovně uveden v dokumentu podle přílohy VII“ ve smyslu čl. 2 bodu 35 písm. g) podbodu iii) nařízení č. 1013/2006, pokud orgán nezahájí postup podle článku 24 uvedeného nařízení, nezajistí součinnost dotčených orgánů a nerozhodne o vrácení zásilky odpadů považované za nedovolenou zásilku?

               6)

               Jak je třeba vykládat a posuzovat jurisdikci uvedenou v čl. 18 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1013/2006?

               7)

               Jak je třeba vykládat ustanovení obsažené v bodě 15 přílohy I C nařízení č. 1013/2006, podle něhož k tomu, aby mohl obchodník nebo zprostředkovatel jednat jako příjemce, musí spadat pod jurisdikci země určení?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (Úř. věst. L 190, s. 1).


title: Spojené věci T-22/13 a T-23/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Senz Technologies v. OHIM – Impliva (Parapluies) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsané (průmyslové) vzory Společenství představující deštníky — Důvod neplatnosti — Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru — Starší (průmyslový) vzor, který tvoří americký patent — Odborné kruhy v dotyčném odvětví — Informovaný uživatel — Stupeň pozornosti informovaného uživatele — Módní výrobky — Míra volnosti původce vzoru — Individuální povaha — Odlišný celkový dojem — Návrh na prohlášení neplatnosti“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Senz Technologies v. OHIM – Impliva (Parapluies)
   (Spojené věci T-22/13 a T-23/13) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsané (průmyslové) vzory Společenství představující deštníky - Důvod neplatnosti - Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru - Starší (průmyslový) vzor, který tvoří americký patent - Odborné kruhy v dotyčném odvětví - Informovaný uživatel - Stupeň pozornosti informovaného uživatele - Módní výrobky - Míra volnosti původce vzoru - Individuální povaha - Odlišný celkový dojem - Návrh na prohlášení neplatnosti“)
   (2015/C 221/10)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Senz Technologies BV (Delft, Nizozemsko) (zástupci: původně W. Hoyng a C. Zeri, poté W. Hoyng a I. de Bruijn, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně F. Mattina, poté A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Impliva BV (Mijdrecht, Nizozemsko) (zástupci: C. Gielen a A. Verschuur, advokáti)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti dvěma rozhodnutím třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2012 (věci R 2453/2010-3 a R 2459/2010-3), týkajícím se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Impliva BV a Senz Technologies BV.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 26. září 2012 (věci R 2453/2010-3 a R 2459/2010-3) se zrušují.

               2.

               Společnost Impliva BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení společnosti Senz Technologies BV.

               3.

               Společnost Senz Technologies ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

               4.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc T-234/08: Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2013 — EuroChem MCC v. Rada

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2013 — EuroChem MCC v. Rada
   (Věc T-234/08) (1)

   2014/C 15/30
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc C-688/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil n °3 de Barcelona (Španělsko) dne 27. prosince 2013 — Gimnasio Deportivo San Andrés, S.L. další účastníci: Gemma Atarés París a Agencia Estatal de la Aministración Tributaria

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Španělsko) dne 27. prosince 2013 — Gimnasio Deportivo San Andrés, S.L. další účastníci: Gemma Atarés París a Agencia Estatal de la Aministración Tributaria
   (Věc C-688/13)
   2014/C 78/08
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gimnasio Deportivo San Andrés, S.L.

      Další účastníci: Gemma Atarés París a Agencia Estatal de la Aministración Tributaria

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba mít za to, že záruka toho, že nabyvatel podniku v úpadku či výrobní jednotky takového podniku nepřebírá dluhy vyplývající z pracovních smluv či pracovních vztahů, je-li úpadkové řízení spojeno alespoň s takovou ochranou, jaká je poskytována na základě směrnic Společenství, se vztahuje pouze a výhradně na závazky přímo spojené s pracovními smlouvami či pracovními vztahy, nebo by měla být tato záruka v rámci celkové ochrany práv zaměstnanců a zachování pracovních míst rozšířena na dluhy z pracovních poměrů nebo vůči sociálnímu zabezpečení existující před převodem na třetí osobu?

               2)

               V tomtéž kontextu ochrany práv zaměstnanců, může nabyvatel výrobní jednotky získat od soudu, jenž úpadkové řízení projednává a schvaluje převod, záruku nejen ohledně práv vyplývajících z pracovních smluv, ale rovněž ohledně dluhů vzniklých před převodem, které může mít úpadce vůči zaměstnancům, jejichž pracovní poměr již zanikl, a starších dluhů vůči sociálnímu zabezpečení?

               3)

               Pokud se nabyvatel podniku v úpadku či výrobní jednotky takového podniku zaváže zachovat všechny pracovní smlouvy nebo jejich část, přičemž na něj přecházejí práva a povinnosti z těchto smluv, získává záruku, že vůči němu nebudou uplatněny nebo na něj nebudou převedeny další závazky převodce související s pracovními smlouvami či pracovními vztahy, do nichž vstupuje, zejména starší závazky z pracovních poměrů ve formě dluhů na sociálním zabezpečení [?]

               4)

               Může být v konečném důsledku směrnice 2001/23 (1) vykládána v tom smyslu, že pokud jde o převod výrobních jednotek či podniků, v jejichž případě byla soudně či správně vyhlášena platební neschopnost a jsou v likvidaci, umožňuje nejen ochranu pracovních smluv, ale rovněž jistotu, že nabyvatel nebude muset odpovídat za dluhy existující před nabytím uvedené výrobní jednotky[?]

               5)

               Je znění čl. 149 odst. 2 zákona o konkursu, pokud hovoří o převodu podniku, vnitrostátní právní úpravou, jakou vyžaduje čl. 5 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice 2001/23 k tomu, aby se uplatnila výjimka?

               6)

               Pokud tomu tak je, musí být usnesení o převodu, které vydá soud v úpadkovém řízení s těmito zárukami a ochrannými mechanismy, v každém případě závazné pro ostatní soudy nebo ve správních řízeních, která mohou být zahájena proti novému nabyvateli v souvislosti s dluhy vzniklými před dnem nabytí, což tedy znamená, že článek 44 statutu zaměstnanců nemůže čl. 149 odst. 2 a 3 zákona o úpadku zbavit účinnosti.

               7)

               Pokud je naopak třeba mít za to, že čl. 149 odst. 2 a 3 zákona o úpadku nepůsobí jako výjimky ve smyslu článku 5 směrnice, je Soudní dvůr žádán o vyjasnění toho, zda režim, který stanoví čl. 3 odst. 1 směrnice, se vztahuje pouze na striktně pracovněprávní práva a povinnosti vyplývající z platných smluv, což by znamenalo, že na nabyvatele v žádném případě nepřecházejí práva a povinnosti jako ty, jež vyplývají z odvodů na sociální zabezpečení nebo jiných závazků z pracovních smluv již ukončených před zahájením úpadkového řízení.

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16)


title: Věc C-482/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank te 's-Gravenhage — Nizozemsko) — AHP Manufacturing BV v. Bureau voor de Indurstriële Eigendom ( Patentové právo — Léčivé přípravky — Nařízení (EHS) č. 1768/92 a nařízení (ES) č. 1610/96 — Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky — Podmínky vydání osvědčení dvěma nebo více majitelům základních patentů pro tentýž výrobek — Upřesnění týkající se existence žádostí, o kterých probíhá řízení )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank te 's-Gravenhage — Nizozemsko) — AHP Manufacturing BV v. Bureau voor de Indurstriële Eigendom
   (Věc C-482/07) (1)

   („Patentové právo - Léčivé přípravky - Nařízení (EHS) č. 1768/92 a nařízení (ES) č. 1610/96 - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Podmínky vydání osvědčení dvěma nebo více majitelům základních patentů pro tentýž výrobek - Upřesnění týkající se existence žádostí, o kterých probíhá řízení“)
   2009/C 256/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank te 's-Gravenhage

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: AHP Manufacturing BV

      Žalovaná: Bureau voor de Indurstriële Eigendom

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank te 's-Gravenhage — Výklad čl. 3 odst. 1 písm. c), čl. 7 odst. 1 a 2, článku 9 a článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 182, s. 1) a bodu 17 odůvodnění a čl. 3 odst. 2 druhá věta nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (Úř. věst. L 198, s. 30) — Vydání osvědčení majiteli základního patentu týkajícího se výrobku, který byl v okamžiku podání žádosti o osvědčení předmětem jednoho nebo více osvědčení jednoho nebo více majitelů jiných základních patentů

      Výrok

   Článek 3 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky, posuzovaný s ohledem na čl. 3 odst. 2 druhou větu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby majiteli základního patentu bylo vydáno dodatkové ochranné osvědčení pro výrobek, pro který již v okamžiku podání žádosti o osvědčení bylo jednomu či více majitelům jednoho či více jiných základních patentů vydáno jedno či více osvědčení.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc C-168/06: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi – Polská republika) – Ceramika Paradyż sp. z oo v. Dyrektor Izby Skarbowej w Lodzi (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — První a šestá směrnice o DPH — Skutkové okolnosti předcházející přistoupení Polské republiky k Evropské unii — Pravomoc Soudního dvora)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/22

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi – Polská republika) – Ceramika Paradyż sp. z oo v. Dyrektor Izby Skarbowej w Lodzi
   (Věc C-168/06) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - První a šestá směrnice o DPH - Skutkové okolnosti předcházející přistoupení Polské republiky k Evropské unii - Pravomoc Soudního dvora)
   (2007/C 96/38)
   Jednací jazyk: polština
   Překládající soud
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ceramika Paradyż sp. z oo

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi (Polsko) – Výklad čl. 2 odst. 2 První směrnice Rady ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. L 71, s. 1301), jakož i článku 2, čl. 10 odst. 1 písm. a) a čl. 27 odst. 1 směrnice 388/77/EHS: Šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví doplňkovou daň v případě zjištění nepravidelností v daňovém prohlášení osoby povinné k DPH
   Výrok
   Soudní dvůr Evropských společenství není příslušný k odpovědi na otázky položené Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


title: Věc C-347/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Rotterdam (Nizozemsko) dne 12. června 2017 – A, B, C, D, E, F, G v. Staatssecretaris van Economische Zaken

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Rotterdam (Nizozemsko) dne 12. června 2017 – A, B, C, D, E, F, G v. Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Věc C-347/17)
   (2017/C 300/20)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Rotterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: A, B, C, D, E, F, G

      Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Předběžné otázky

               1)

               Mají se body 5 a 8 kapitoly IV oddílu II přílohy III k nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (1) ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu […] vykládat v tom smyslu, že po vykolení a čištění už jatečně upravené tělo drůbeže nesmí obsahovat žádnou viditelnou kontaminaci?

               2)

               Zahrnují body 5 a 8 body 5 a 8 kapitoly IV oddílu II přílohy III k nařízení (ES) č. 853/2004 […] kontaminaci fekáliemi, žlučí a obsahem volete?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Má se bod 8 kapitoly IV oddílu II přílohy III k nařízení (ES) č. 853/2004 […] v tomto případě vykládat v tom smyslu, že čistění se musí uskutečnit přímo po vykolení anebo se viditelná kontaminace může podle tohoto ustanovení odstranit i během chlazení nebo porcování či při balení?

               4)

               Je příslušnému orgánu podle bodu 1 části D kapitoly II oddílu I přílohy I k nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (2) ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě dovoleno odstraňovat při kontrole jatečně upravená těla z porážecí linky a kontrolovat viditelnou kontaminaci na vnější a vnitřní straně, jakož i pod tukovým tkanivem?

               5)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, a pokud tedy na jatečně upraveném těle drůbeže může zůstat viditelná kontaminace: jak se mají v tomto případě vykládat body 5 a 8 kapitoly IV oddílu II přílohy III k nařízení (ES) č. 853/2004 […]? Jakým způsobem se potom dosáhne cíl tohoto nařízení, kterým je zajištění vysoké úrovně ochrany veřejného zdraví?

      (1)  Úř. věst. 2004, L 139, s. 55; Zvl. vyd. 03/45, s. 14.

      (2)  Úř. věst. 2004, L 139, s. 206; Zvl. vyd. 03/45, s. 75.


title: Věc T-622/13: Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2014 — Ratioparts-Ersatzteile v. OHIM — Norwood Promotional Products Europe (NORTHWOOD professional forest equipment)

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2014 — Ratioparts-Ersatzteile v. OHIM — Norwood Promotional Products Europe (NORTHWOOD professional forest equipment)
   (Věc T-622/13) (1)

   (2014/C 431/71)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 39, 8. 2. 2014.


title: Věc C-36/05: Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/12

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
   (Věc C-36/05)
   (2005/C 69/22)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 31. ledna 2005 žaloba směřující proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Ramónem Vidalem a Wouterem Wilsem, členy právní služby Komise, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Španělské království tím, že z povinnosti platit odměnu autorům za veřejné půjčování děl chráněných autorským právem vyjímá půjčování prováděné prakticky všemi, pokud ne úplně všemi, kategoriemi zařízení, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 1 a 5 směrnice Rady 92/100/EHS (1) ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem.

               2.

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Článek 1 směrnice 92/100/EHS ukládá členským státům povinnost stanovit autorům výlučné právo udělit svolení k půjčování jejich děl. Článek 5 odst. 1 směrnice umožňuje členským státům stanovit výjimku z tohoto výlučného práva za podmínky, že autoři alespoň obdrží odměnu za nepovolené půjčování. V souladu s čl. 5 odst. 3 směrnice mohou členské státy „vyjmout“ z placení uvedené odměny pouze „určité kategorie zařízení“.
   Články 17 a 19 Ley de Propiedad Intelectual (zákon o duševním vlastnictví) (LPI) v zásadě uznávají výlučné právo autorů udělit svolení k půjčování svých děl. Nicméně čl. 37 odst. 2 LPI toto právo zbavuje jeho obsahu tím, že vyjímá prakticky všechna, pokud ne úplně všechna, půjčování jak z povinnosti získat předchozí svolení autorů, tak z povinnosti poskytnout jim odměnu. Komise se proto domnívá, že čl. 37 odst. 2 LPI je v rozporu s povinnostmi, které pro Španělské království vyplývají z článku 1 ve spojení s čl. 5 odst. 1 a 3 směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 346, 27.11.1992, s. 61.


title: Věc C-116/07: Žaloba podaná dne 27. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/29

         Žaloba podaná dne 27. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-116/07)
   (2007/C 95/55)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a M. Šimerdová, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Česká republika nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby bylo dosaženo souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/28/ES (1) ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/82/ES o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků, nebo to v každém případě nesdělila Komisi, nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 uvedené směrnice;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 30. října 2005.

      (1)  Úř. věst. L 136, s. 58: Kapitola 13 Svazek 34 S. 286.


title: Věc T-53/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Trade-Stomil v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Účast na kartelové dohodě — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Polehčující okolnosti“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Trade-Stomil v. Komise
   (Věc T-53/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Účast na kartelové dohodě - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Polehčující okolnosti)
   2011/C 269/94
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Trade-Stomil sp. z o.o. (Lodž, Polsko) (zástupci: F. Carlin, barrister, a E. Batchelor, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis a V. Bottka, poté V. Bottka a V. Di Bucci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací) v rozsahu, ve kterém se týká společnosti Trade-Stomil sp. z o.o., nebo podpůrně zrušení nebo snížení pokuty uložené společnosti Trade-Stomil.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací), se v rozsahu, ve kterém se týká společnosti Trade-Stomil sp. z o.o., zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc F-30/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2010 — Hanot v. Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/76

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2010 — Hanot v. Komise
      (Věc F-30/06) (1)

      ()
      (2010/C 288/144)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006, s. 50.


title: Věc C-84/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staat der Nederlanden v. Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, Nederlandse Vereniging van Antroposofische Artsen, Weleda Nederland NV, Wala Nederland NV (Kodex Společenství týkající se humánních léčivých přípravků — Články 28 ES a 30 ES — Registrace a povolování — Antroposofické léčivé přípravky)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staat der Nederlanden v. Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, Nederlandse Vereniging van Antroposofische Artsen, Weleda Nederland NV, Wala Nederland NV
   (Věc C-84/06) (1)

   (Kodex Společenství týkající se humánních léčivých přípravků - Články 28 ES a 30 ES - Registrace a povolování - Antroposofické léčivé přípravky)
   (2007/C 269/23)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staat der Nederlanden

      Žalované: Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, Nederlandse Vereniging van Antroposofische Artsen, Weleda Nederland NV, Wala Nederland NV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69) – Registrace antroposofických léčivých přípravků, které nejsou homeopatickými léčivými přípravky ve smyslu hlavy III kapitoly 2 směrnice – Vnitrostátní právní předpisy, které podrobují antroposofické léčivé přípravky požadavkům stanoveným hlavou III kapitolou 1 směrnice – Články 28 ES a 30 ES
   Výrok
   Antroposofické léčivé přípravky mohou být uváděny na trh, pouze pokud byly zaregistrovány podle jednoho z postupů uvedených v článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc C-426/08: Žaloba podaná dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Kyperská republika

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/31

         Žaloba podaná dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Kyperská republika
   (Věc C-426/08)
   (2008/C 285/51)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a I. Chatzigiannis)

      Žalovaná: Kyperská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Kyperská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (1) a v každém případě tím, že o těchto předpisech neinformovala Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Kyperské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. ledna 2007.

      (1)  Úř. věst. L 363, 20.12.2006, s. 141.


title: Věc C-350/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Trieste (Itálie) dne 21. července 2014 – Florin Lazar právně zastoupen v řízení Luigim Erculeem v. Allianz SpA

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Trieste (Itálie) dne 21. července 2014 – Florin Lazar právně zastoupen v řízení Luigim Erculeem v. Allianz SpA
   (Věc C-350/14)
   2014/C 351/05
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale civile di Trieste

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Florin Lazar právně zastoupen v řízení Luigim Erculeem

      Žalovaná: Allianz SpA

      Předběžné otázky

   Jak má být vykládán čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 864/2007 (1) o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (tzv. Řím II), v rozsahu, v němž stanoví, že: „rozhodným právem pro mimosmluvní závazkové vztahy, které vznikají z civilních deliktů, je právo země, kde škoda vznikla“. Zejména

               1)

               Jak by měl být vykládán pojem „místo, kde vznikla škoda“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 864/2007 ve vztahu k žádosti o náhradu majetkové a nemajetkové škody uplatněné rodinnými příslušníky osoby, který zemřela v důsledku dopravní nehody, ke které došlo ve státě sídla soudu, pokud mají tito rodinní příslušníci bydliště v jiné zemi Evropské unie, a utrpěli v ní tyto škody?

               2)

               Představuje pro účely použití čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 864/2007 majetková a nemajetková škoda utrpěná v zemi jejich bydliště rodinnými příslušníky osoby, která zemřela při dopravní nehodě, ke které došlo ve státě sídla soudu, „škodu“ ve smyslu první části čl. 4 odst. 1 nebo „nepřímé následky“ ve smyslu druhé části téhož ustanovení?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) (Úř. věst. L 199, s. 40).


title: Věc T-136/11: Žaloba podaná dne 10. března 2011 — pelicantravel.com v. OHIM — Pelikan (Pelikan)

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/23

         Žaloba podaná dne 10. března 2011 — pelicantravel.com v. OHIM — Pelikan (Pelikan)
   (Věc T-136/11)
   2011/C 139/44
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: slovenština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: pelicantravel.com s.r.o. (Bratislava, Slovenská republika) (zástupce: M. Chlipala, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. prosince 2010 ve věci R 1428/2009-2,

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „Pelikan“ pro služby tříd 35 a 39 (ochranná známka Společenství č. 3 325 941).

      Majitel ochranné známky Společenství: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: přihlašovatelka nejednala při podání přihlášky ochranné známky v dobré víře [čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] (1).

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť OHIM podle názoru žalobkyně nesprávně vyhodnotil skutkový stav věci a předložené důkazy a věc nesprávně právně posoudil, v důsledku čehož dospěl k nesprávnému závěru, že dotčená ochranná známka nebyla přihlášena ve zlé víře.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


               17.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/7

         Žaloba podaná dne 2. června 2017 Kontrolním úřadem ESVO proti Norskému království
   (Věc E-4/17)
   (2017/C 271/06)
   Dne 2. června 2017 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium) Carstenem Zatschlerem, Marií Moustakaliovou, Øyvindem Bøem a Marlene Lie Hakkebovou žalobu k Soudnímu dvoru ESVO směřující proti Norskému království.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soudní dvůr ESVO, aby prohlásil, že:

               1.

               Norské království porušilo ustanovení aktu uvedeného v bodě 2 přílohy XVI Dohody o EHP, tj. směrnice 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1), tím, že nesprávně klasifikovalo veřejnou zakázku a provedlo zadávací řízení pro výstavbu a provoz podzemního parkoviště pod náměstím Torvet v Kristiansandu, což není v souladu s požadavky pravidel EHP pro zadávání veřejných zakázek. Norské království konkrétně:

                           i.

                           nesprávně popsalo předmět veřejné zakázky, jelikož nepoužilo správný, nebo v každém případě úplný a dostatečně přesný, soubor kódů CPV, čímž porušilo čl. 58 odst. 2 směrnice, spolu s čl. 1 odst. 14 směrnice, a akt uvedený v bodu 6a přílohy XVI Dohody o EHP (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002 ze dne 5. listopadu 2002 o CPV);

                           ii.

                           nezveřejnilo oznámení o zakázce pro celý EHP v Úředním věstníku Evropské unie a v databázi TED v souladu s právními požadavky stanovenými v článku 58 směrnice a

                           iii.

                           nedodrželo minimální lhůtu pro předložení nabídek v zadávacím řízení, jak je stanoveno v článku 59 směrnice.

               2.

               Norské království ponese náklady řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               V dubnu 2015 obec Kristiansand v jižním Norsku zahájila zadávací řízení pro výstavbu a provoz velkého podzemního parkoviště pod hlavním náměstím v Kristiansandu nazývaným „Torvet“.

               —

               Kontrolní úřad ESVO uvádí, že na projekt nebylo vypsáno zadávací řízení jako na koncesi na stavební práce. Namísto toho byl projekt nesprávně popsán pouze jako poskytování „služeb parkování“ a zadávací řízení nebylo v souladu s podrobnými pravidly stanovenými v právních předpisech EHP upravujících zadávací řízení na koncese na stavební práce, konkrétně se směrnicí 2004/18/ES o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby.

               —

               Kontrolní úřad ESVO požaduje prohlášení, že Norsko: nesprávně popsalo předmět veřejné zakázky, jelikož nepoužilo správný, nebo v každém případě úplný a dostatečně přesný, soubor kódů CPV, nezveřejnilo oznámení o zakázce pro celý EHP v Úředním věstníku Evropské unie a v databázi TED a nedodrželo minimální lhůtu pro předložení nabídek v zadávacím řízení.

               —

               Konkrétní zakázka byla vypsána na „návrh, výstavbu, financování a provoz podzemního parkoviště“. Zakázka byla zveřejněna v norské vnitrostátní databázi pro oznamování veřejných zakázek – Doffin dne 20. dubna 2015, přičemž byl použit kód CPV pro „služby parkování“.

               —

               Podle oznámení o zadávacím řízení byla hodnota zakázky odhadnuta na 24 000 000 až 100 000 000 NOK.

               —

               Ve stanovené lhůtě dne 15. května 2015 byla předložena pouze jedna nabídka. Nabídka byla po projednání revidována a zakázka byla nakonec udělena dne 24. června 2015 a podepsána stranami dne 29. června 2015.

      (1)  Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114.


title: Věc C-82/13: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Società cooperativa Madonna dei miracoli v. Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali ( „Řízení o předběžné otázce — Společná zemědělská politika — Společné činnosti — Nevyplacení finančního příspěvku Komisí — Odvolání příspěvku členským státem — Skutková otázka — Vnitrostátní situace — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora — Popis skutkového rámce — Nedostatečnost — Hypotetická otázka — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/5

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Società cooperativa Madonna dei miracoli v. Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
   (Věc C-82/13) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Společné činnosti - Nevyplacení finančního příspěvku Komisí - Odvolání příspěvku členským státem - Skutková otázka - Vnitrostátní situace - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora - Popis skutkového rámce - Nedostatečnost - Hypotetická otázka - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 377/08
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Società cooperativa Madonna dei miracoli

      Žalovaní: Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Consiglio di Stato — Výklad nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi jejich činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 185, s. 9), nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1), nařízení Rady (EHS) č. 866/90 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (Úř. věst. L 91, s. 1), jakož i rozhodnutí Komise 90/342/EHS ze dne 7. června 1990 o přijetí výběrových kritérií pro investice do zlepšení zpracovatelských a marketingových podmínek pro zemědělské a lesnické produkty (Úř. věst. L 173, s. 71) — Společné činnosti — Nevyplacení finančního příspěvku Komisí — Členský stát, který nevyplatil svůj příspěvek v důsledku nevyplacení příspěvku Komisí

      Výrok

               1)

               Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázky položené Consiglio di Stato (Itálie).

               2)

               Ve zbývající části je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-487/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. června 2010 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb kapitálu — Článek 56 ES a článek 40 Dohody o EHP — Rozdílné zacházení — Dividendy rozdělované společnostem-rezidentům a společnostem-nerezidentům“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. června 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-487/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb kapitálu - Článek 56 ES a článek 40 Dohody o EHP - Rozdílné zacházení - Dividendy rozdělované společnostem-rezidentům a společnostem-nerezidentům)
   2010/C 209/08
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a I. Martinez del Peral Cagigal, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 56 ES a článku 40 EHP — Rozdílné zacházení s dividendami přidělenými státním příslušníkům a s dividendami přidělenými cizincům

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že podmiňuje osvobození od daně dividend rozdělovaných společnostmi-rezidenty ve Španělsku vyšší úrovní účasti společností-příjemců na kapitálu rozdělujících společností v případě společností-příjemců se sídlem v jiném členském státě než v případě společností-příjemců se sídlem ve Španělsku, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 56 odst. 1 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Španělské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc C-243/13: Žaloba podaná dne 30. dubna 2013 — Evropská komise v. Švédské království

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/12

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2013 — Evropská komise v. Švédské království
   (Věc C-243/13)
   2013/C 189/23
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren a S. Petrova, jako zmocněnci)

      Žalované: Švédské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Prohlásit, že Švédsko tím, že nepřijalo opatření nezbytná k provedení rozsudku Soudního dvora ve věci C-607/10, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU;

               —

               uložit Švédsku, aby zaplatilo Komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ pokutu ve výši 14 912 eur za každý den, kdy opatření nezbytná k provedení rozsudku Soudního dvora ve věci C-607/10 nebyla přijata, a to ode dne vyhlášení rozsudku do dne vydání všech opatření nezbytných k jeho provedení;

               —

               uložit Švédsku, aby zaplatilo Komisi na tentýž účet částku ve výši 4 893 za každý den, kdy opatření nezbytná k provedení rozsudku Soudního dvora ve věci C-607/10 nebyla přijata, a to ode dne vyhlášení rozsudku do dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci nebo do dne vydání všech opatření nezbytných k provedení rozsudku ve věci C-607/10, pokud posledně uvedená skutečnost nastane dříve;

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 29. března 2012 ve věci C-607/10, Evropská komise v. Švédské království, uvedl, že „1. Švédské království tím, že nepřijalo nezbytná opatření zajišťující, že se příslušné vnitrostátní orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (kodifikované znění) nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek postarají, aby stávající zařízení byla provozována v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 této směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 této směrnice“.
   Švédské království dosud nepřijalo opatření k provedení rozsudku Soudního dvora ve věci C-607/10. Komise proto v souladu s čl. 260 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie podává tuto žalobou a domáhá se toho, aby byly Švédskému království uloženy hospodářské sankce.


title: Věc T-184/07: Žaloba podaná dne 25. května 2007 – Avon Products v. OHIM (ANEW ALTERNATIVE)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/33

         Žaloba podaná dne 25. května 2007 – Avon Products v. OHIM (ANEW ALTERNATIVE)
   (Věc T-184/07)
   (2007/C 170/65)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Avon Products, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupce: C. Heitmann-Lichtenstein, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. března 2007 ve věci R 1471/2006-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ANEW ALTERNATIVE“ pro výrobky zařazené ve třídě 3 – přihláška č. 4 357 919

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 40/94 a zásady rovného zacházení.


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-507/10 ( Úř. věst. C 13 ze dne 15.1.2011, s. 28 )

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/38

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-507/10
   (
         Úřední věstník Evropské unie C 13 ze dne 15. ledna 2011, s. 28
      )
   2011/C 72/61
   Sdělení v Úředním věstníku ve věci T-507/10, Uspaskich v. Parlament, je třeba chápat takto:

      Žaloba podaná dne 28. října 2010 — Viktor Uspaskich v. Evropský parlament
      (Věc T-507/10)
      2011/C 72/61
      Jednací jazyk: litevština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Viktor Uspaskich (Kėdainiai, Litva) (zástupce: Vytautas Sviderskis, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 7. září 2010 č. P7_TA(2010)0296 týkající se žádosti o zbavení Viktora Uspaskiche imunity;

                  —

                  uložit žalovanému, aby žalobci zaplatil 10 000 eur jako náhradu za způsobenou nehmotnou újmu;

                  —

                  uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobce svou žalobu opírá o čtyři žalobní důvody.
      Především žalobce tvrdí, že žalovaný v rámci řízení 2009/2147 (IMM) porušil jeho právo na obhajobu a zásadu řádné správy. V rámci postupu za účelem zbavení jeho osoby imunity odmítl Evropský parlament žalobce vyslechnout jak ve Výboru pro právní záležitosti, tak na plenárním zasedání. Nezohlednil většinu argumentů žalobce a na žádné z nich neodpověděl.
      Zadruhé Evropský parlament přijal napadené rozhodnutí na nesprávném právním základě a porušil čl. 9 první pododstavec písm. a) Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie, jelikož se opíral o jednoznačně nesprávný výklad prvního a druhého odstavce článku 62 litevské Ústavy. Žalobce poukazuje na rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2010 ve věci T-42/06, Gollnisch v. Parlament, v němž Tribunál rozhodl, že se Parlament dopustil obdobného protiprávního jednání.
      Zatřetí žalovaný nedodržel zásadu fumus persecutionis a v rámci jejího posuzování se dopustil zjevně nesprávného posouzení. Žalovaný zcela opominul svá dřívější rozhodnutí týkající se zásady fumus persecutionis. Evropský parlament navíc nezohlednil skutečnost, že v době vydání rozhodnutí o zahájení trestního stíhání nebyl politický představitel odpovědný za protiprávní jednání související s výkonem správy a že byl zveřejněn materiál z předběžného vyšetřování.
      Začtvrté žalovaný porušil právo žalobce podat žádost o ochranu své imunity v souladu s čl. 6 odst. 3 jednacího řádu Evropského parlamentu. Evropský parlament se odmítl zabývat žádostí žalobce, aby chránil jeho imunitu z důvodu, že opatření, kterým je mu uloženo zaplatit jistotu ve výši 436 000 eur, je nepřiměřené ve srovnání s nejvyšší sazbou pokuty, která může být uložena za spáchání trestného činu, z něhož je obviněn.


title: Věc C-200/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2013 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 5. února 2013 ve věci T-494/10, Bank Saderat Iran v. Rada Evropské unie

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2013 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 5. února 2013 ve věci T-494/10, Bank Saderat Iran v. Rada Evropské unie
   (Věc C-200/13 P)
   2013/C 171/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a S. Boelaert, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Bank Saderat Iran, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 5. února 2013 ve věci T-494/10,

               —

               vydal ve věci konečné rozhodnutí a zamítl žalobu společnosti Bank Saderat proti napadeným opatřením,

               —

               uložil společnosti Bank Saderat náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v řízení v prvním stupni a v řízení o tomto kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Podle Rady trpí rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2013 ve věci T-494/10, Bank Saderat Iran v. Rada, nesprávným právním posouzením v následujících ohledech:

               1)

               V otázce přípustnosti žaloby Tribunál nesprávně určil, že se Bank Saderat může dovolávat ochrany a záruk souvisejících se základními právy bez ohledu na to, zda ji lze považovat za odnož íránského státu,

               2)

               Tribunál nesprávně určil, že jeden z důvodů pro uložení omezujících opatření společnosti Bank Saderat byl nedostatečně přesný,

               3)

               Tribunál nesprávně uplatnil judikaturu týkající se sdělování informací týkajících se spisu Rady,

               4)

               Tribunál měl neprávem za to, že důvody uplatněné pro uložení omezujících opatření společnosti Bank Saderat nebyly podložené, a to v rozsahu, v němž:

                           —

                           náležitě nezohlednil skutečnost, že důkazy o tom, že Bank Saderat podporuje činnost Íránu v oblasti šíření jaderných zbraní, pocházejí z důvěrných zdrojů,

                           —

                           náležitě nezohlednil zmínku o Bank Saderat v rezoluci Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1803 (2008) v souvislosti s činností Íránu v oblasti šíření jaderných zbraní,

                           —

                           neprávem dospěl k závěru, že Rada musí předložit podrobné informace týkající se způsobu, jakým Bank Saderat zajišťovala akreditivy dvěma určeným subjektům zapojeným do činnosti Íránu v oblasti šíření jaderných zbraní.


title: Věc C-291/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten – Švédsko) – Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet v. Skatteverket ( DPH — Místo zdanitelných plnění — Daňová příslušnost — Poskytovatel služeb usazený v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém je usazen zákazník — Osoba povinná k dani — Služby poskytované vnitrostátní nadaci, která vykonává jak hospodářskou činnost, tak i jiné činnosti )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten – Švédsko) – Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet v. Skatteverket
   (Věc C-291/07) (1)

   („DPH - Místo zdanitelných plnění - Daňová příslušnost - Poskytovatel služeb usazený v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém je usazen zákazník - Osoba povinná k dani - Služby poskytované vnitrostátní nadaci, která vykonává jak hospodářskou činnost, tak i jiné činnosti“)
   (2008/C 327/06)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Regeringsrätten – Švédsko
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet

      Žalovaný: Skatteverket
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Regeringsrätten – Výklad čl. 9 odst. 2 písm. e) a čl. 21 odst. 1 písm. b) směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1), a čl. 56 odst. 1 písm. c) a článku 196 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) – Vnitrostátní nadace, která vykonává jak hospodářskou činnost, tak i jiné činnosti, využívající poradenských služeb dodávaných poskytovatelem usazeným v jiném členském státě, v rámci jejích činností nespadajících do působnosti směrnice
   Výrok
   Článek 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 1999/59/ES ze dne 17. června 1999, a čl. 56 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musejí být vykládány v tom smyslu, že osoba, která uskutečňuje nákup poradenských služeb od osoby povinné k dani usazené v jiném členském státě a vykonává jak hospodářské činnosti, tak i činnosti nespadající do působnosti těchto směrnic, musí být považována za osobu povinnou k dani, i když jsou uvedené služby používány pouze pro potřeby činností nespadajících do působnosti těchto směrnic.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc T-155/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  11. ledna 2006  – Steinmetz v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/32

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. ledna 2006 – Steinmetz v. Komise
   (Věc T-155/05) (1)

   (2006/C 74/62)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25. 6. 2005.


title: Věc C-137/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Verwaltungsgericht München – Německo) – Herbaria Kräuterparadies GmbH v. Freistaat Bayern „Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Společná zemědělská politika — Ekologická produkce a označování ekologických produktů — Nařízení (ES) č. 889/2008 — Článek 27 odst. 1 písm. f) — Použití některých produktů a látek při zpracování potravin — Zákaz používat minerální látky, vitaminy, aminokyseliny a mikroživiny, pokud není jejich použití vyžadováno zákonem — Přidávání glukonátu železa a vitaminů do ekologického nápoje — Používání minerálních látek, aminokyselin a mikroživin — Množství požadovaná pro povolení prodeje jako doplňku stravy, s výživovým nebo zdravotním tvrzením nebo jako potraviny určené pro zvláštní výživu“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Verwaltungsgericht München – Německo) – Herbaria Kräuterparadies GmbH v. Freistaat Bayern
   (Věc C-137/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Společná zemědělská politika - Ekologická produkce a označování ekologických produktů - Nařízení (ES) č. 889/2008 - Článek 27 odst. 1 písm. f) - Použití některých produktů a látek při zpracování potravin - Zákaz používat minerální látky, vitaminy, aminokyseliny a mikroživiny, pokud není jejich použití vyžadováno zákonem - Přidávání glukonátu železa a vitaminů do ekologického nápoje - Používání minerálních látek, aminokyselin a mikroživin - Množství požadovaná pro povolení prodeje jako doplňku stravy, s výživovým nebo zdravotním tvrzením nebo jako potraviny určené pro zvláštní výživu“)
   (2015/C 007/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Herbaria Kräuterparadies GmbH

      Žalovaný: Freistaat Bayern

      Výrok

   Článek 27 odst. 1 písm. f) nařízení Komise (ES) č. 889/2008 ze dne 5. září 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů, pokud jde o ekologickou produkci, označování a kontrolu musí být vykládán v tom smyslu, že použití látky, na kterou se toto ustanovení vztahuje, je vyžadováno zákonem pouze za podmínky, že norma unijního práva nebo norma vnitrostátního práva, která je s unijní normou v souladu, přímo stanoví přidání uvedené látky do potraviny k tomu, aby tato potravina mohla být vůbec uváděna na trh. Použití takové látky není vyžadováno zákonem ve smyslu uvedeného ustanovení, pokud je potravina uváděna na trh jako doplněk stravy, s nutričním nebo zdravotním tvrzením nebo jako potravina pro zvláštní výživu, i když to znamená, že pro dodržení ustanovení týkajících se přidávání látek do potravin, která jsou obsažena

               —

               ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008,

               —

               v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin a v nařízení Komise (EU) č. 432/2012 ze dne 16. května 2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí, jakož i

               —

               ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/39/ES ze dne 6. května 2009 o potravinách určených pro zvláštní výživu a v nařízení Komise (ES) č. 953/2009 ze dne 13. října 2009 o látkách, které mohou být pro zvláštní výživové účely přidávány do potravin pro zvláštní výživu,
               tato potravina musí obsahovat stanovené množství dotčené látky.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15. 6. 2013.


title: Věc C-1/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Länsrätten i Stockholms län – Migrationsdomstolen – Švédsko) – Yunying Jia v. Migrationsverket (Svoboda usazování — Článek 43 ES — Směrnice 73/148/EHS — Státní příslušník členského státu usazený v jiném členském státě — Právo pobytu příbuzného manžela či manželky v přímé vzestupné linii, jsou-li tento příbuzný v přímé vzestupné linii i manžel či manželka státními příslušníky třetí země — Povinnost tohoto příbuzného v přímé vzestupné linii legálně pobývat v členském státě v okamžiku, kdy se připojuje ke své rodině v členském státě usazení — Důkazy, které je nutno předložit pro to, aby byla dotyčná osoba považována za závislého příbuzného v přímé vzestupné linii)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Länsrätten i Stockholms län – Migrationsdomstolen – Švédsko) – Yunying Jia v. Migrationsverket
   (Věc C-1/05) (1)

   (Svoboda usazování - Článek 43 ES - Směrnice 73/148/EHS - Státní příslušník členského státu usazený v jiném členském státě - Právo pobytu příbuzného manžela či manželky v přímé vzestupné linii, jsou-li tento příbuzný v přímé vzestupné linii i manžel či manželka státními příslušníky třetí země - Povinnost tohoto příbuzného v přímé vzestupné linii legálně pobývat v členském státě v okamžiku, kdy se připojuje ke své rodině v členském státě usazení - Důkazy, které je nutno předložit pro to, aby byla dotyčná osoba považována za závislého příbuzného v přímé vzestupné linii)
   (2007/C 42/04)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Länsrätten i Stockholms län – Migrationsdomstolen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Yunying Jia

      Žalovaný: Migrationsverket
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Utlänningsnämnden – Výklad článku 43 ES, článku 10 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 161) a čl. 1 písm. d) a b) směrnice Rady 73/148/EHS ze dne 21. května 1973 o odstranění omezení pohybu a pobytu státních příslušníků členských států uvnitř Společenství v oblasti usazování a pohybu služeb (Úř. věst. L 172, s. 14; Zvl. vyd. 05/01, s. 167) – Právo pobytu příbuzného v přímé vzestupné linii manžela či manželky (přičemž oba jsou státními příslušníky třetí země) státního příslušníka členského státu usazeného v jiném členském státě, který je na tomto příslušníkovi závislý – Povinnost tohoto příbuzného v přímé vzestupné linii legálně pobývat v členském státě v okamžiku, kdy se připojuje ke své rodině – Důkazy, které je nutno předložit pro to, aby byla dotyčná osoba považována za závislého příbuzného v přímé vzestupné linii
   Výrok

               1)

               Právo Společenství neukládá s ohledem na rozsudek ze dne 23. září 2003, Akrich (C-109/01), členským státům, aby udělení práva pobytu příslušníkovi třetí země, který je rodinným příslušníkem příslušníka Společenství, jenž využil své svobody pohybu, podmínily tím, že tento rodinný příslušník předtím legálně pobýval v jiném členském státě.

               2)

               Článek 1 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 73/148/EHS ze dne 21. května 1973 o odstranění omezení pohybu a pobytu státních příslušníků členských států uvnitř Společenství v oblasti usazování a pohybu služeb musí být vykládán v tom smyslu, že výrazem „[být na nich] závislý“ se rozumí skutečnost, že rodinný příslušník příslušníka Společenství usazeného v jiném členském státě ve smyslu článku 43 ES nezbytně potřebuje materiální podporu od tohoto příslušníka Společenství nebo jeho manžela či manželky k tomu, aby mohl uspokojovat své základní potřeby ve státě svého původu nebo ve státě svého posledního pobytu v okamžiku, kdy žádá o připojení se k uvedenému příslušníkovi Společenství. Článek 6 písm. b) téže směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že nezbytnost materiální podpory může být prokázána jakýmkoli vhodným způsobem, zatímco na pouhý závazek příslušníka Společenství nebo jeho manžela či manželky pečovat o tohoto rodinného příslušníka nemusí být nahlíženo jako na důkaz existence skutečného stavu závislosti tohoto rodinného příslušníka.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc C-377/12: Žaloba podaná dne 6. srpna 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/3

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-377/12)
   2012/C 319/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Valero Jordana, S. Bartelt, F. Erlbacher, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady ze dne 14. května 2012 o podpisu, jménem Unie, Rámcové dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Filipínskou republikou na straně druhé (2012/272/EU) (1) v rozsahu, v němž Rada doplnila právní základy týkající se dopravy (články 91 a 100 SFEU), zpětného přebírání státních příslušníků třetích zemí (článek 79 odst. 3 SFEU) a životního prostředí (článek 191 odst. 4 SFEU);

               —

               zachovat účinky napadeného rozhodnutí;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávanou žalobou Komise usiluje o zrušení rozhodnutí Rady ze dne 14. května 2012 o podpisu, jménem Unie, Rámcové dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Filipínskou republikou na straně druhé (2012/272/EU) (dále jen „napadené rozhodnutí“) v rozsahu, v němž Rada doplnila právní základy týkající se dopravy (články 91 a 100 SFEU), zpětného přebírání státních příslušníků třetích zemí (článek 79 odst. 3 SFEU) a životního prostředí (článek 191 odst. 4 SFEU).
   Tato žaloba je založena na jediném žalobním důvodu, a to, že Rada porušila pravidla Smluv a judikaturu Soudního dvora týkající se volby právního základu pro přijetí unijního opatření, včetně podpisu mezinárodní dohody.
   Komise je toho názoru, že doplnění výše uvedených právních základů bylo zbytečné a protiprávní. Ustanovení dohody o partnerství a spolupráci, která vedla k doplnění těchto právních základů Radou, se týkají spolupráce v oblasti specifických politických otázek, které jsou nedílnou součástí politiky rozvojové spolupráce EU a nestanoví rozsáhlé závazky, které se odlišují od závazků rozvojové spolupráce. Tudíž se na všechna tato ustanovení dohody o partnerství a spolupráci vztahuje článek 209 SFEU.

      (1)  Úř. věst. L 134, 24.05.2012, s. 3.


title: Věc T-301/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Michelin Reifenwerke v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů — Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/28

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Michelin Reifenwerke v. Komise
   (Věc T-301/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů - Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris“)
   (2014/C 431/49)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Michelin Reifenwerke AG & Co. KGaA (Karlsruhe, Německo) (zástupci: T. Volz a B. Wißmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor týkajících se německého zákona o obnovitelných zdrojích energie.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-92/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Gemeente ‘s-Hertogenbosch v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Šestá směrnice o DPH — Článek 5 odst. 7 písm. a) — Zdanitelná plnění — Pojem ‚dodání za protiplnění‘  — První využití nemovitosti obcí, postavené na její účet a na jejím pozemku — Činnosti vykonávané jako orgán veřejné správy a jako osoba povinná k dani“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Gemeente ‘s-Hertogenbosch v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-92/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Šestá směrnice o DPH - Článek 5 odst. 7 písm. a) - Zdanitelná plnění - Pojem ‚dodání za protiplnění‘ - První využití nemovitosti obcí, postavené na její účet a na jejím pozemku - Činnosti vykonávané jako orgán veřejné správy a jako osoba povinná k dani“)
   2014/C 409/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gemeente ‘s-Hertogenbosch

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

   Článek 5 odst. 7 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na situaci, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, kdy obec začne poprvé využívat budovu, kterou si nechala postavit na vlastním pozemku a kterou bude využívat v rozsahu 94 % celkové plochy pro své činnosti, které vykonává v rámci výkonu veřejné správy a v rozsahu 6 % celkové plochy pro své činnosti jako osoba povinná k dani, z toho v rozsahu 1 % pro plnění osvobozená od daně, která nezakládají právo na odpočet daně z přidané hodnoty. Nicméně pozdější využívání budovy pro činnosti obce může založit nárok na odpočet daně zaplacené z titulu využívání upraveného tímto ustanovením jen v poměru odpovídajícím jejímu využívání pro potřeby zdanitelných plnění na základě čl. 17 odst. 5 této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25. 5. 2013.


title: Věc C-310/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 25. června 2015 – Vincent Deroo-Blanquart v. Sony Europe Limited, právní nástupkyně Sony France SA

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/37

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 25. června 2015 – Vincent Deroo-Blanquart v. Sony Europe Limited, právní nástupkyně Sony France SA
   (Věc C-310/15)
   (2015/C 294/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Vincent Deroo-Blanquart

      Odpůrkyně: Sony Europe Limited, právní nástupkyně Sony France SA

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 5 a 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29 ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu (1) vykládány v tom smyslu, že vázaná nabídka spočívající v prodeji počítače vybaveného předem nainstalovanými počítačovými programy, pokud výrobce počítače poskytl prostřednictvím svého prodejce informace o každém z předem nainstalovaných počítačových programů, ale neuvedl cenu každého takového prvku, představuje klamavou nekalou obchodní praktiku?

               2)

               Má být článek 5 směrnice 2005/29 vykládán v tom smyslu, že vázaná nabídka spočívající v prodeji počítače vybaveného předem nainstalovanými počítačovými programy, pokud výrobce nedá spotřebiteli jinou možnost než přijmout tyto počítačové programy nebo dosáhnout zrušení prodeje, představuje nekalou obchodní praktiku?

               3)

               Má být článek 5 směrnice 2005/29 vykládán v tom smyslu, že vázaná nabídka spočívající v prodeji počítače vybaveného předem nainstalovanými počítačovými programy, pokud spotřebitel nemá možnost získat od stejného výrobce počítač, který není vybaven počítačovými programy, představuje nekalou obchodní praktiku?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Věc T-262/13: Žaloba podaná dne 15. května 2013 — Skysoft Computersysteme v. OHIM — British Sky Broadcasting a Sky IP International (SKYSOFT)

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/43

         Žaloba podaná dne 15. května 2013 — Skysoft Computersysteme v. OHIM — British Sky Broadcasting a Sky IP International (SKYSOFT)
   (Věc T-262/13)
   2013/C 207/72
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Skysoft Computersysteme GmbH (Kleinmachnow, Německo) (zástupci: P. Ehrlinger a T. Hagen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: British Sky Broadcasting Group plc a Sky IP International Ltd (Isleworth, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. března 2013 v rozsahu, v němž jím bylo zamítnuto odvolání žalobkyně proti rozhodnutí námitkového oddělení OHIM ze dne 30. září 2011 a nebyla zmítnuta námitka další účastnice řízení;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladu řízení včetně nákladů odvolacího řízení;

               —

               rozhodl, že žalovaný musí vydat přílohy, které další účastnice řízení a žalobkyně předložily v rámci námitkového řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SKYSOFT“ — Přihláška ochranné známky Společenství č. 4 782 645 pro výroby a služby zařazené do tříd 35, 37, 38 a 42

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „SKY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce pro všechny sporné výrobky a služby

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-499/07: Žaloba podaná dne 27. prosince 2007 – Bulharská republika v. Komise Evropských společenství

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/50

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2007 – Bulharská republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-499/07)
   (2008/C 64/82)
   Jednací jazyk: bulharština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bulharská republika (zástupci: Anani Ananijev, Daniela Drambozova a Elina Petranova)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí Komise K(2007) 5255 konečné ze dne 26. října 2007, které se týká národního alokačního plánu pro období 2008 až 2012 pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Bulharskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES v plném rozsahu;
               podpůrně

               —

               zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí Komise K(2007) 5255 konečné ze dne 26. října 2007, které se týká národního alokačního plánu pro období 2008 až 2012 pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Bulharskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES v části, která stanoví celkový počet povolenek, které mají být přiděleny;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení vynaložených Bulharskou republikou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí Komise K(2007) 5255 konečné ze dne 26. října 2007, které se týká národního alokačního plánu pro období 2008 až 2012 pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Bulharskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES musí být zrušeno v plném rozsahu nebo částečně z následujících důvodů:
   Závažná procesní pochybení
   Komise zamítla bulharský národní alokační plán, aniž by dostatečně odůvodnila její závěry, že národní alokační plán nesplňuje kritéria 1, 2, 3 a 10 přílohy III směrnice 2003/87/ES (1), čímž se dopustila porušení článku 253 Smlouvy o založení Evropského společenství.
   Komise přijala napadené rozhodnutí po uplynutí lhůty stanovené v čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87/ES.
   Před přijetím rozhodnutí Komise neumožnila Bulharsku, aby vzneslo námitky proti tomu, že národní alokační plán je posuzován na základě nejnovějšího znění modelu PRIMES, čímž porušila zásadu práva být vyslechnut.
   Porušení Smlouvy o ES nebo právní normy použitelné při jejím provedení
   Podle čl. 9 odst. 1 a 3, jakož i čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES jsou pouze členské státy oprávněny stanovit celkové množství povolenek na emise. Komise kontroluje použití kritérií přílohy III směrnice, není však oprávněna stanovit celkové množství povolenek, aniž by zohlednila národní alokační plán, který vypracovaly členské státy. Komise překročila svou kontrolní pravomoc, kterou jí uděluje směrnice tím, že nahradila metodu, kterou použilo Bulharsko a která splňuje kritéria přílohy III, metodou, která není vhodná pro posouzení bulharského hospodářství a je v rozporu s některými kritérii.
   Komise posoudila bulharský národní alokační plán na základně nejnovějšího znění modelu PRIMES, jehož údaje byly Bulharsku poskytnuty teprve po přijetí napadeného rozhodnutí. Komise tedy porušila zásadu loajální spolupráce.
   V rámci posouzení národního alokačního plánu na základě modelu PRIMES Komise nepřezkoumala přiměřeně bulharský národní alokační plán s ohledem na cíle směrnice 2003/87/ES. Tím, že při posouzení bulharského národního alokačního plánu použila model PRIMES, dospěla Komise nesprávně k závěru, že plán je v rozporu s kritérii 1, 2 a 3 přílohy III směrnice. Zamítnutí plánu a snížení celkového množství povolenek, které mají být přiděleny, o 37 % vedlo k tomu, že bulharští provozovatelé nemají rovnocenné postavení s ostatními provozovateli v obchodním systému Společenství. Tímto porušila Komise zásadu proporcionality a zásadu rovného zacházení.
   S ohledem na rozsudek Soudu prvního stupně ve věci T-347/04 porušila Komise zásadu legitimního očekávání a právní jistoty, jelikož v rámci posouzení bulharského národního alokačního plánu nepoužila v plném rozsahu právní akty, které vydala v souvislosti se směrnicí 2003/87/ES. Zásada legitimního očekávání byla porušena, jelikož bulharský národní alokační plán byl posouzen na základě nejnovějšího znění modelu PRIMUS, jehož údaje byly Bulharsku poskytnuty teprve po přijetí napadeného rozhodnutí.
   Zásada právní jistoty byla porušena, jelikož Komise v rámci posouzení bulharského národního alokačního plánu použila soukromý dokument.
   Zásada řádné správy byla porušena, jelikož Komise v rámci posouzení bulharského národního alokačního plánu s ohledem na jeho slučitelnost s kritérii 1, 2 a 3 přílohy III směrnice 2003/87/ES nepřezkoumala pečlivě a objektivně všechny rozhodné hospodářské a ekologické faktory.
   Komise při posouzení národního alokační plánu nesprávně použila právní akty, které jsou pro ni závazné a které přijala v souvislosti se směrnicí 2003/87/ES, a tím porušila kritéria 1, 2, 3, 4, 6 a 10 přílohy III směrnice 2003/87/ES.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).