title: Věc C-580/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Coty Germany GmbH v. Stadtsparkasse Magdeburg „Řízení o předběžné otázce — Duševní a průmyslové vlastnictví — Směrnice 2004/48/ES — Článek 8 odst. 3 písm. e) — Prodej padělaného zboží — Právo na informace v rámci řízení o porušení práva duševního vlastnictví — Právní úprava členského státu umožňující bankovním institucím odmítnout vyhovět žádosti o poskytnutí informací o bankovním účtu (bankovní tajemství)“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Coty Germany GmbH v. Stadtsparkasse Magdeburg
   (Věc C-580/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Duševní a průmyslové vlastnictví - Směrnice 2004/48/ES - Článek 8 odst. 3 písm. e) - Prodej padělaného zboží - Právo na informace v rámci řízení o porušení práva duševního vlastnictví - Právní úprava členského státu umožňující bankovním institucím odmítnout vyhovět žádosti o poskytnutí informací o bankovním účtu (bankovní tajemství)“)
   (2015/C 302/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Coty Germany GmbH

      Žalovaný: Stadtsparkasse Magdeburg

      Výrok

   Článek 8 odst. 3 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, které neomezeně a nepodmíněně umožňuje bankovní instituci, aby s odvoláním na bankovní tajemství odmítla poskytnout v rámci čl. 8 odst. 1 písm. c) uvedené směrnice informace o jménu a adrese majitele účtu.

      (1)  Úř. věst. C 31, 1. 2. 2014.


title: Věc T-326/06: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2006 – Total v. OHIM – Peterson (Beverly Hills Formula TOTAL PROTECTION)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/75

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2006 – Total v. OHIM – Peterson (Beverly Hills Formula TOTAL PROTECTION)
   (Věc T-326/06)
   (2006/C 326/153)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Total SA (Courbevoie, Francie) (zástupce: S. Aldred, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Eric Peterson (Londýn, Spojené království)
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 5. září 2006;

               —

               nařídit odvolacímu senátu nebo Úřadu zamítnout přihlášku ochranné známky pana Petersona č. 2 988 228, nebo, podle jeho uvážení, vrátit odvolacímu senátu námitky k opětovnému přezkoumání;

               —

               přisoudit žalobkyni náhradu nákladů v námitkovém řízení, obrátit rozhodnutí odvolacího senátu o nákladech řízení a přisoudit žalobkyni náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Eric Peterson

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Beverly Hills Formula TOTAL PROTECTION“ pro výrobky v třídě 3 – přihláška č. 2 988 228

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „TOTAL“ pro výrobky v třídách 3, 10 a 21

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát shledal nedostatek podobnosti mezi dvěma dotčenými ochrannými známkami, a čl. 63 odst. 3 nařízení, jelikož odvolací senát neoznámil žalobkyni vyjádření předložená Ericem Petersonem.


title: Věc T-405/05: Žaloba podaná dne  14. listopadu 2005  – Manpower Personalservice v. OHIM

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/17

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2005 – Manpower Personalservice v. OHIM
   (Věc T-405/05)
   (2006/C 22/33)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Manpower Personalservice GmbH (Sankt Pölten, Rakousko) (zástupce: B. Kuchar, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Manpower Inc. (Milwaukee, Wisconsin, Spojené státy)
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušení napadeného rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2005 ve věci R 499/2004-4 a prohlášení ochranné známky Společenství 000076059 za neplatnou pro všechny výrobky a služby;

               —

               podpůrně zrušení napadeného rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2005 ve věci R 499/2004-4 v rozsahu, v němž se týká neprokázání rozlišovací způsobilosti ochranné známky Společenství 000076059 a vrácení věci k projednání čtvrtému odvolacímu senátu;

               —

               v každém případě, uložení OHIM a – v případě písemného účastenství – majiteli ochranné známky Společenství náhradu vlastních nákladů a nákladů žalobkyně vynaložených v řízení u OHIM, jakož i náklady tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:„MANPOWER“ pro výrobky a služby tříd 9, 16, 35, 41 a 42 – ochranná známka Společenství č. 76059

      Majitel ochranné známky Společenství: Manpower Inc.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání žalobkyně

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož zapsaná ochranná známka je popisná a není rozlišitelná v rámci Společenství. Krom toho je nutno zachovat pojem „MANPOWER“ volný.


title: Věc F-74/11: Žaloba podaná dne 28. července 2011 — ZZ v. Komise

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/20

         Žaloba podaná dne 28. července 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-74/11)
   2011/C 290/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Rodriguez, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení orgánu Komise oprávněného ke jmenování, kterým byla ukončena pracovní smlouva žalobkyně uzavřená na dobu neurčitou

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu Komise oprávněného ke jmenování, kterým byla ukončena pracovní smlouva žalobkyně uzavřená na dobu neurčitou a případně zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta její stížnost;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-548/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Španělsko) – Caixabank SA v. Francisco Javier Brenes Jiménez, Andrea Jiménez Jiménez

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Španělsko) – Caixabank SA v. Francisco Javier Brenes Jiménez, Andrea Jiménez Jiménez
   (Věc C-548/13) (1)

   (2015/C 213/31)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-155/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – ANKO v. Komise „Rozhodčí doložka – Grantové dohody uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002 až 2006) – Projekty Persona a Terregov – Uznatelné výdaje – Vrácení vyplacených částek – Vzájemná žaloba – Úroky z prodlení“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – ANKO v. Komise
      (Věc T-155/14) (1)

      („Rozhodčí doložka - Grantové dohody uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002 až 2006) - Projekty Persona a Terregov - Uznatelné výdaje - Vrácení vyplacených částek - Vzájemná žaloba - Úroky z prodlení“)
      (2016/C 211/55)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupci: V. Christianos, S. Paliou a A. Skoulikis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a P. Arenas, zmocněnci, ve spolupráci s O. Lytra, advokátkou)

         Předmět věci

      Návrhy podané na základě článku 272 SFEU, směřující jednak zaprvé k prohlášení žádosti Komise o vrácení dotací vyplacených žalobkyni v rámci plnění dohod č. 045459, „Percepční prostory podporující nezávislé stárnutí“, a č. 507749, „Vliv elektronické veřejné správy na služby územních orgánů státní správy“, uzavřených v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002 až 2006), za neopodstatněné, a zadruhé k uložení Komisi povinnosti vyplatit zůstatek dotací, jenž nebyl vyplacen v rámci první z těchto dohod, a jednak k uložení povinnosti žalobkyni v rámci vzájemné žaloby k vrácení bezdůvodně vyplacených dotací v rámci uvedených dohod

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba podaná společností ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se zamítá.

                  2)

                  Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá zaplatit Evropské komisi částku 606 570,61 eura, odpovídající vrácení finančních příspěvků, která tato společnost obdržela v rámci dohod č. 045459,„Percepční prostory podporující nezávislé stárnutí“, a č. 507749, „Vliv elektronické veřejné správy na služby územních orgánů státní správy“, uzavřených v rámci v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002 až 2006), spolu s úroky z prodlení ode dne 3. května 2014, s úrokovou sazbou ve výši 3,75 %.

                  3)

                  Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


title: Věc T-179/07: Žaloba podaná dne 23. května 2007 – Anvil Knitwear v. OHIM – Aprile e Aprile (Aprile)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/32

         Žaloba podaná dne 23. května 2007 – Anvil Knitwear v. OHIM – Aprile e Aprile (Aprile)
   (Věc T-179/07)
   (2007/C 170/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anvil Knitwear, Inc (New York, USA) (zástupci: G. Würtenberger, T. Wittmann, advokáti, a R. Kunze, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aprile e Aprile Srl (Frazione Funo, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 22. března 2007 ve věci R 1076/2006-2 týkající se námitek založených na zápisu německé ochranné známky č. 30 011 766 „ANVIL“ proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 3 800 232 „Aprile“ & erb;

               —

               vyhovět námitkám proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 3 800 232 „Aprile“ & erb a zamítnout přihlášku k zápisu ochranné známky Společenství č. 3 800 232 „Aprile“ & erb;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Aprile e Aprile Srl

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Aprile“ pro výrobky ve třídách 18 a 25 – přihláška č. 3 800 232

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „ANVIL“ pro výrobky ve třídě 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 a článků 73 a 74 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát neposoudil aspekty částečné totožnosti a částečné podobnosti dotčených výrobků jakož i zvýšenou rozlišovací způsobilost starší ochranné známky. Mimoto, odvolací senát neuvedl ani objektivně, ani bez zaujetí důvody, na kterých bylo jeho rozhodnutí založeno, ani řádně nezohlednil nesporné skutkové okolnosti řízení.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2005 ve věci T-298/03: Lavorazione Cuoio e Pelli Bieffe Srl proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/20

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. června 2005
   ve věci T-298/03: Lavorazione Cuoio e Pelli Bieffe Srl proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)
   (2005/C 229/42)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-298/03, Lavorazione Cuoio e Pelli Bieffe Srl, se sídlem v San Miniato (Itálie), zastoupená M. Calabresem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci a P. Aalto, ve spolupráci s A. Abatem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Komise odpírajícího přístup k některým dokumentům týkajícím se režimu státních podpor prohlášených za slučitelné se společným trhem rozhodnutím Komise ze dne 12. července 2000 [SG (2000) D/105754 – podpora č. 715/99], Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 264 ze dne 1.11.2003.


title: Věc T-425/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Honda Motor v. OHIM — Blok (BLAST) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BLAST — Starší slovní ochranná známka Společenství BLAST a starší slovní ochranná známka Beneluxu BLAST — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nízká rozlišovací způsobilost starších ochranných známek )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Honda Motor v. OHIM — Blok (BLAST)
   (Věc T-425/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BLAST - Starší slovní ochranná známka Společenství BLAST a starší slovní ochranná známka Beneluxu BLAST - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nízká rozlišovací způsobilost starších ochranných známek)
   2011/C 340/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Honda Motor Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Ahlgren, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Hendrik Blok (Oudenaarde, Belgie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. července 2009 (věc R 1097/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Hendrikem Blokem a společností Honda Motor Co. Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Honda Motor Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-419/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 24. července 2013 — Art & Allposters International BV, další účastnice řízení: Stichting Pictoright

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 24. července 2013 — Art & Allposters International BV, další účastnice řízení: Stichting Pictoright
   (Věc C-419/13)
   2013/C 325/18
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Art & Allposters International BV

      Další účastnice řízení: Stichting Pictoright

      Předběžné otázky

               1)

               Upravuje článek 4 směrnice 2001/29/ES (1) odpověď na otázku, zda lze právo na šíření nositele autorských práv použít na reprodukci díla chráněného autorským právem, které bylo zveřejněno a dodáno v EHP nositelem práv nebo s jeho souhlasem, pokud tato reprodukce následně prošla změnou týkající se formy a v této formě je znovu uvedena do oběhu?

               2)

                           a)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 1: Má okolnost, že došlo ke změně ve smyslu otázky 1, v daném případě význam pro zodpovězení otázky, zda dochází k zabránění či prolomení vyčerpání ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice 2001/29/ES?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 2 a): Jaká kritéria je třeba stanovit v tomto případě, aby bylo možné hovořit o změně týkající se formy reprodukce, která brání nebo prolomí vyčerpání ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice 2001/29/ES?

                           c)

                           Nechávají tato kritéria prostor pro kritérium rozvinuté v nizozemském vnitrostátním právu, podle kterého nadále nelze hovořit o vyčerpání již proto, že další prodejce dal reprodukcím jinou formu a v této formě je veřejně šířil (rozsudek Hoge Raad ze dne 19. ledna 1979, Poortvliet, NJ 1979/412)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).


title: Věc C-297/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht München (Německo) dne 29. května 2013 — Data I/O GmbH v. Haptzollamt München

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht München (Německo) dne 29. května 2013 — Data I/O GmbH v. Haptzollamt München
   (Věc C-297/13)
   2013/C 260/36
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgerichts München

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Data I/O GmbH

      Žalovaný: Haptzollamt München

      Předběžná otázka

   Je třeba poznámku 2 písm. a) k třídě XVI (1) vykládat v tom smyslu, že zboží, které splňuje podmínky jak pro zařazení jako část nebo součást ve smyslu čísla 8473 kombinované nomenklatury (KN), tak i pro zařazení jako samostatné zboží do jiného čísla kapitoly 84 KN nebo čísla kapitoly 85 KN, je třeba zařadit do tohoto jiného čísla, protože číslo 8473 KN nemá přednost před jinými čísly kapitoly 84 a čísly kapitoly 85 KN?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), ve znění nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001 (Úř. věst. L 279, s. 1), nařízení č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002 (Úř. věst. L 290, s. 1), nařízení č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003 (Úř. věst. L 281, s. 1; Zvl. vyd. 02/14, s. 3) a nařízení č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004 (Úř. věst. L 327, s. 1).


title: Věc C-195/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle — Belgie) — Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA v. Région wallonne ( „Směrnice 2004/8/ES — Působnost — Kombinovaná výroba tepla a elektřiny a vysoce účinná kombinovaná výroba tepla a elektřiny — Článek 7 — Regionální režim podpory, který stanoví udělování „zelených certifikátů“ kogeneračním zařízením — Udělování většího množství zelených certifikátů kogeneračním zařízením, která využívají především jiné formy biomasy než dřevo nebo dřevní odpad — Zásada rovnosti a zákazu diskriminace — Články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/28

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle — Belgie) — Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA v. Région wallonne
   (Věc C-195/12) (1)

   (Směrnice 2004/8/ES - Působnost - Kombinovaná výroba tepla a elektřiny a vysoce účinná kombinovaná výroba tepla a elektřiny - Článek 7 - Regionální režim podpory, který stanoví udělování „zelených certifikátů“ kogeneračním zařízením - Udělování většího množství zelených certifikátů kogeneračním zařízením, která využívají především jiné formy biomasy než dřevo nebo dřevní odpad - Zásada rovnosti a zákazu diskriminace - Články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie)
   2013/C 344/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA

      Žalovaný: Région wallonne

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour constitutionnelle — Výklad článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES ze dne 11. února 2004 o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií a o změně směrnice 92/42/EHS (Úř. věst. L 52, s. 50) — Výklad článků 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou (Úř. věst. L 283, s. 33) — Výklad článku 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, s. 16) — Výklad článku 6 SEU a článků 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie — Režimy finanční podpory omezené na vysoce účinná kogenerační zařízení — Povinnost, možnost nebo zákaz vyloučit z podpůrných opatření kogenerační zařízení, která využívají především dřevo nebo dřevní odpad — Soulad právní úpravy se zásadou rovnosti

      Výrok

               1)

               Článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES ze dne 11. února 2004 o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií a o změně směrnice 92/42/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že se jeho působnost neomezuje pouze na kogenerační zařízení, která vykazují charakteristiky vysoce účinných kogeneračních zařízení ve smyslu této směrnice.

               2)

               Za současného stavu unijního práva nebrání zásada rovného zacházení a zákazu diskriminace, jež je zakotvena zejména v článcích 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie, tomu, aby členské státy, pokud zavedou takové vnitrostátní režimy podpory kombinované výroby tepla a elektřiny a výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie, jako jsou režimy uvedené v článku 7 směrnice 2004/8 a článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou, stanovily takové intenzivnější podpůrné opatření, jako je opatření dotčené v původním řízení, které se může vztahovat na všechna kogenerační zařízení využívající především biomasu s výjimkou zařízení, která využívají především dřevo nebo dřevní odpad.

      (1)  Úř. věst. C 200, 7.7.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. července 2005 ve věci C-374/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht): Gaye Gürol proti Bezirksregierung Köln (Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Článek 9 rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 — Přímý účinek — Přístup ke vzdělávání dětí tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce — Děti pobývající se svými rodiči — Podpora pro vzdělávání)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 7. července 2005
   ve věci C-374/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht): Gaye Gürol proti Bezirksregierung Köln (1)

   (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Článek 9 rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 - Přímý účinek - Přístup ke vzdělávání dětí tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce - Děti pobývající se svými rodiči - Podpora pro vzdělávání)
   (2005/C 229/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-374/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht Sigmaringen (Německo) ze dne 31. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 8. září 2003, v řízení Gaye Gürol proti Bezirksregierung Köln, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 9 první věta rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, přijatého radou přidružení zřízenou dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, má v členských státech přímý účinek.

               2)

               Podmínka pobytu s rodiči ve smyslu článku 9 první věty rozhodnutí č. 1/80 je splněna v případě tureckého dítěte, které poté, co řádně se svými rodiči pobývalo v hostitelském členském státě, ustanovilo své trvalé bydliště v místě nacházejícím se ve stejném státě, kde absolvuje univerzitní vzdělávání, zatímco je u svých rodičů přihlášeno pouze k přechodnému bydlišti.

               3)

               Článek 9 druhá věta rozhodnutí č. 1/80 má v členských státech přímý účinek. Toto ustanovení zajišťuje nediskriminační přístup tureckých dětí k takové podpoře pro vzdělávání, jako je podpora stanovená právní úpravou dotčenou v původním řízení, přičemž těmto dětem takové právo přísluší, i když absolvují vysokoškolské vzdělávání v Turecku.

      (1)  Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


title: Věc C-151/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Socia Único de Algeciras (Španělsko) dne 28. dubna 2009 — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP) v. Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe a další, a Ministerio Fiscal

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Socia Único de Algeciras (Španělsko) dne 28. dubna 2009 — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP) v. Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe a další, a Ministerio Fiscal
   (Věc C-151/09)
   2009/C 167/05
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Socia Único de Algeciras

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)

      Žalované: Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe a další, a Ministerio Fiscal

      Předběžné otázky

   Je podmínka zachování samostatnosti, na níž odkazuje čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/23/ES (1) ze dne 12. března 2001, splněna ve skutkové situaci (jako je v původním řízení), ve které po zpětném odkupu různých koncesí veřejných služeb městskou radou zaměstnanci, kteří byli ve stavu konkrétních do té doby koncesionářských podniků, byli převzati touto městskou správou a začleněni do jejího stavu zaměstnanců, ale tito stejní zaměstnanci (bez výjimky) zastávají nadále stejná pracovní místa a plní stejné funkce jako před uvedeným zpětným odkupem, ve stejných závodech a podle pokynů stejných bezprostředních vedoucích zaměstnanců (hierarchických nadřízených) bez podstatných změn pracovních podmínek a jediným rozdílem je, že nyní jejich nejvyšší zodpovědné osoby (stojící nad předchozími vedoucími) jsou osoby s odpovídajícím veřejným mandátem (radní nebo starosta)?

      (1)  Směrnice o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd 05/04, s. 98).


title: Věc C-440/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. července 2007 ve věci T-351/03 (Schneider Electric SA v. Komise)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. července 2007 ve věci T-351/03 (Schneider Electric SA v. Komise)
   (Věc C-440/07 P)
   (2008/C 22/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: M. Petite a F. Arbault, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Schneider Electric SA, Spolková republika Německo, Francouzská republika
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 11. července 2007 ve věci T-351/03, Schneider Electric SA v. Komise;

               —

               uložit Schneider Electric SA náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených Komisí.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Úvodem žalobkyně připomíná, že k založení mimosmluvní odpovědnosti Společenství jsou nezbytné tři kumulativní podmínky, tedy existence protiprávního jednání, skutečné a jasné škody a přímé příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním a škodou. Na podporu kasačního opravného prostředku žalobkyně vznáší sedm důvodů.
   Prvním důvodem kasačního opravného prostředku Komise poukazuje na to, že Soud jednak tím, že „opomněl“ formulovat důvod podložení postojů Schneider a Legrand v oznámení námitek ze dne 3. srpna 2001, a jednak tím, že tato formulace nepředstavovala „žádný zvláštní technický problém“, nedodržel autoritu rozhodované věci, uskutečnil věcně nesprávná zjištění, zkreslil důkazy, které mu byly předloženy k posouzení, a nesplnil povinnost odůvodnit své rozsudky.
   Druhým důvodem kasačního opravného prostředku Komise uplatňuje, že Soud nesprávně kvalifikoval skutečnosti, dopustil se nesprávného právního posouzení a nedodržel svou povinnost odůvodnění tím, že rozhodl, že procesní nedostatek zjištěný v rozsudku ze dne 22. října 2002, Schneider Electric v. Komise (T-310/01), představuje „dostatečně závažné“ porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům.
   Třetím důvodem kasačního opravného prostředku Komise poukazuje na to, že Soud uskutečnil nesprávná věcná zjištění, zkreslil důkazy, nesprávně kvalifikoval skutečnosti a dopustil se nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že existuje „dostatečně přímá příčinná souvislost“ mezi protiprávním jednáním a druhou složkou identifikované škody, tedy očekávaného závěru z jednání Schneider s Wendel-KKR o ceně za prodej Legrand SA.
   Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku Komise uvádí, že Soud porušil povinnost odůvodnění, která mu přísluší na základě kontradiktornosti důvodů, která postihuje jeho úvahy týkající se příčinné souvislosti existující mezi protiprávním jednáním a jednotlivými složkami identifikované škody.
   Pátým důvodem kasačního opravného prostředku Komise poukazuje na to, že se Soud dopustil věcně nesprávných skutkových zjištění, zkreslil důkazy a dopustil se nesprávného právního posouzení tím, že nedospěl k závěru, že Schneider přispěla k druhému budu identifikované škody. Tento podnik totiž v několika ohledech nesplnil svou povinnost postupovat s řádnou péčí, aby zabránil škodě nebo aby omezil její rozsah, zejména tím, že nepodal žalobu na předběžné opatření s ohledem na povinnost prodeje Legrand, která mu údajně měla být uložena, tím, že se rozhodl prodat tento podnik k datu, k němuž nicméně nepodléhal žádné povinnosti v tomto smyslu.
   Šestým důvodem kasačního opravného prostředku Komise vytýká Soudu, že rozhodl ultra petita, nedodržel pravidla upravující důkazní břemeno a porušil práva na obhajobu tím, že identifikoval složku škody, které se žalující podnik nedovolával.
   Konečně sedmým důvodem kasačního opravného prostředku Komise poukazuje na to, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení tím, že Schneider přiznal náhradu úroků od 10. prosince 2002, kdy došlo ke druhé složce škody.


title: Věc C-161/14: Žaloba podaná dne 4. dubna 2014 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/14

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2014 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-161/14)
   2014/C 212/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Soulay, M. Clausen, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               určil, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že

                           —

                           uplatnilo sníženou sazbu DPH na poskytování služeb spočívajících v instalaci „energeticky úsporných materiálů“ a na dodávky „energeticky úsporných materiálů“ osobou, která tyto materiály instaluje v obytných domech, v rozsahu, v němž tyto služby nelze považovat za „dodání, výstavbu, renovaci a přestavbu bytů v rámci sociální politiky“ pro účely kategorie 10) přílohy III směrnice o DPH (1);

                           —

                           uplatnilo sníženou sazbu DPH na poskytování služeb spočívajících v instalaci „energeticky úsporných materiálů“ a na dodávky „energeticky úsporných materiálů“ osobou, která tyto materiály instaluje v obytných domech, v rozsahu, v němž tyto služby nespadají do rámce renovace a opravy soukromých bytů pro účely kategorie 10a) přílohy III směrnice o DPH;

                           —

                           uplatnilo sníženou sazbu DPH na poskytování služeb spočívajících v instalaci „energeticky úsporných materiálů“ a na dodávky „energeticky úsporných materiálů“ osobou, která tyto materiály instaluje v obytných domech, v rozsahu, v němž tyto služby sice spadají do rámce renovace a opravy soukromých bytů pro účely kategorie 10a) přílohy III směrnice o DPH, avšak zahrnují materiály, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby,
                           nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 98 ve spojení s přílohou III směrnice o DPH;

               2)

               uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle článku 96 směrnice o DPH se základní sazba DPH, kterou stanoví každý členský stát a která nesmí být nižší než 15 %, uplatní na veškerá dodání zboží a poskytnutí služeb. Jiná než základní sazba může být uplatněna pouze tehdy, pokud to umožňují jiná ustanovení směrnice. Článek 98 stanoví, že členské státy mohou uplatňovat jednu či dvě snížené sazby na dodání zboží a poskytnutí služeb uvedená v příloze III směrnice.
   Komise má za to, že režim snížených sazeb uplatňovaných na dodávky energeticky úsporných materiálů a jejich instalaci, který je stanoven v článku 29A VAT Act 1994 (zákon o DPH z roku 1994) a upřesněn v příloze 7A tohoto zákona, přesahuje možnosti poskytnuté členským státům v kategorii 10) přílohy III směrnice o DPH, která se týká „dodání, výstavby, renovace a přestavby bytů v rámci sociální politiky“, a v kategorii 10a) přílohy III směrnice o DPH, která se týká „renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby“.
   Mechanismus snížených sazeb ve Spojeném království, který je popsán v příloze 7A části 2 skupině 2 VAT Act 1994, nelze přímo spojit s oblastí bydlení v rámci sociální politiky, a jde tedy nad rámec toho, co povoluje kategorie 10) přílohy III směrnice o DPH.
   Příloha 7A část 2 skupina 2 VAT Act 1994 tím, že uplatňuje sníženou sazbu na poskytování služeb spočívajících v instalaci „energeticky úsporných materiálů“ a na dodání „energeticky úsporných materiálů“ osobou, která je instaluje v obytných domech, pokud tyto služby zahrnují dodání, výstavbu a přestavbu soukromých bytů a bez ohledu na poměrnou hodnotu tohoto materiálu na celkové hodnotě poskytnuté služby, jde nad rámec požadavku stanoveného v kategorii 10a), tedy že snížená sazba může být uplatněna pouze na renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby.

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty Úř. věst. L 347, s. 1


title: Věc T-254/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. září 2007 – Fachvereinigung Mineralfaserindustrie v. Komise ( Státní podpory — Opatření směřující k podpoře používání izolačních materiálů z obnovitelných surovin — Rozhodnutí prohlašující podpory za slučitelné se společným trhem — Předběžné vyšetřovací řízení — Žaloba na neplatnost — Profesní sdružení — Pojem zúčastněná strana ve smyslu čl. 88 odst. 2 ES — Žalobní důvody vztahující se k opodstatněnosti rozhodnutí — Nepřípustnost )

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/47

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. září 2007 – Fachvereinigung Mineralfaserindustrie v. Komise
   (Věc T-254/05) (1)

   („Státní podpory - Opatření směřující k podpoře používání izolačních materiálů z obnovitelných surovin - Rozhodnutí prohlašující podpory za slučitelné se společným trhem - Předběžné vyšetřovací řízení - Žaloba na neplatnost - Profesní sdružení - Pojem zúčastněná strana ve smyslu čl. 88 odst. 2 ES - Žalobní důvody vztahující se k opodstatněnosti rozhodnutí - Nepřípustnost“)
   (2007/C 269/84)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima – Eruropean Insulation Manufacturers Association (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: T. Schnidt-Kötters, D. Uwer a K. Najork, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Kreuschitz, zmocněnec)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 379 ze dne 11. února 2005 o státní podpoře N 260b/2004 (Německo – prodloužení programu podpory k používání izolačních materiálů z obnovitelných surovin).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima – Eruropean Insulation Manufacturers Association ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

               2)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


title: Věc C-42/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. ledna 2012 Václavem Hrbkem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. listopadu 2011 ve věci T-434/10, Václav Hrbek v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. ledna 2012 Václavem Hrbkem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. listopadu 2011 ve věci T-434/10, Václav Hrbek v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-42/12 P)
   2012/C 98/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“): Václav Hrbek (zástupce: M. Sabatier, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Outdoor Group Ltd (The)

      Návrhová žádání navrhovatele

               —

               vyhovět podle článku 61 statutu Soudního dvora a článku 113 jednacího řádu kasačnímu opravnému prostředku, a v souladu s tím v plném rozsahu zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-434/10

               —

               pokud to stav řízení umožňuje, vydat konečné rozhodnutí ve věci zrušením rozhodnutí námitkového oddělení OHIM ze dne 29. září 2009, kterým bylo rozhodnuto o námitce č. B 1 276 692, a rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 8. července 2010 ve věci R 1441/2009-2, a uložil žalovaným náhradu nákladů řízení, které vznikly v řízení před Tribunálem a Soudním dvorem, jakož i nákladů vzniklých v námitkovém řízení před OHIM, v souladu s článkem 122 jednacího řádu,

               —

               podpůrně, pokud to stav řízení neumožňuje, vrátit věc Tribunálu k rozhodnutí v souladu se závaznými požadavky stanovenými Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí, že napadený rozsudek je stižen vadami spočívajícími v nesprávném výkladu a nesprávném použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (dále jen „NOZS“) (1) ve znění pozdějších změn (nahrazeného nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 (2), které vstoupilo v platnost dne 13. dubna 2009).

                  Navrhovatel Tribunálu vytýká, že nepřezkoumal sporné ochranné známky na základě kritérií „celkového posouzení“ nebo „celkového dojmu“.

               Tribunál neuplatnil výše uvedenou zásadu, neboť své posouzení založil výhradně na tom, že obě ochranné známky vykazují prvek „ALPINE“. Omezil se na konstatování toho, že obě porovnávané ochranné známky jsou podobné, jelikož obě obsahují slovní prvek „ALPINE“, přičemž nepřezkoumal označení jako celek, a ani
                     nevysvětlil
                  , proč druhé slovo a obrazové prvky jako celek nestačí k vyloučení nebezpečí záměny.

                  Navrhovatel Tribunálu vytýká, že v napadeném rozsudku jednak nezohlednil některé velmi důležité a relevantní faktory, a jednak správně neuplatnil některá velmi významná kritéria, zejména nedostatek rozlišovací způsobilosti a popisnou povahu slovního prvku „ALPINE“.

               Tribunál ve svých závěrech nevycházel z významu výrazu „alpine“ ve všech jazycích Evropské unie. Tribunál se kromě toho dopustil omylu, když nevyvodil správné právní důsledky ze svých vlastních zjištění týkajících se jednoznačného významu výrazu „alpine“ a nevyvodil jasný závěr ohledně nedostatku rozlišovací způsobilosti a popisné povahy slova „alpine“, přičemž se domníval, že uvedená nízká rozlišovací způsobilost nebo popisná povaha prvku „alpine“ nemůže zabránit vzniku pravděpodobnosti záměny. Tribunál rozhodl, že „ALPINE“ je dominantním prvkem obou označení, přičemž nezohlednil nedostatek, anebo alespoň velmi nízkou úroveň rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky ALPINE. Odůvodnění napadeného rozsudku je stiženo rozporností, která Tribunál přivedla k nesprávnému rozhodnutí, že sporné ochranné známky jsou si pojmově podobné, aniž by zohlednil nedostatek, anebo alespoň nízkou úroveň rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky ALPINE. Pojmové srovnání slovního prvku „ALPINE“ je irelevantní z důvodu nedostatku rozlišovací způsobilosti.

                  Navrhovatel Tribunálu vytýká, že se v napadeném rozsudku dopustil omylu, když nevyvodil správné právní důsledky ze svých vlastních zjištění týkajících se stupně pozornosti relevantní veřejnosti.

               Tribunál nemohl, aniž by si protiřečil, zastávat názor, že pokud jde o lyžařské oblečení, lyžařskou obuv, pokrývky hlavy, jakož i batohy a ruksaky, tato část relevantní veřejnosti je složena z dobře informovaných a zvláště pozorných spotřebitelů, a potvrdit, že ochranné známky a zboží jsou si podobné.

                  Navrhovatel vytýká, že napadený rozsudek je stižen vadami spočívajícími ve zkreslení skutkového stavu a porušení povinnosti uvést odůvodnění, pokud jde o srovnání výrobků.

               Tribunál se domníval, že navrhovatel nepředložil konkrétní argumenty, které by mohly zpochybnit závěry odvolacího senátu. Pokud jde o posouzení stupně podobnosti dotčeného zboží a služeb, nelze zohledňovat skutečnosti, které nejsou prokázané nebo všeobecně známé. Důkazní břemeno spočívající v prokázání toho, že zboží a služby jsou si podobné, nese navrhovatel v námitkovém řízení, a nikoli majitel přihlašované ochranné známky. Tribunál je povinen uvést právní základ svého rozhodnutí a musí ho odůvodnit. Tribunál neprokázal, že dotčené zboží je stejné, podobné nebo doplňující se na trhu, ale omezil se pouze na tvrzení, které nepodložil důvody a ani neuvedl příklady na podporu své domněnky.

      (1)  (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc F-44/09: Žaloba podaná dne 17. dubna 2009 — Knöll v. Europol

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/64

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2009 — Knöll v. Europol
   (Věc F-44/09)
   2009/C 180/118
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brigitte Knöll (Hochheim am Main, Německo) (zástupkyně: P. de Casparis, advokátka)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 12. června 2009, kterým žalovaný oznámil žalobkyni, že jí nemůže nabídnout trvalý pracovní poměr, jakož i rozhodnutí o stížnosti vydané dne 7. ledna 2009, kterým byly námitky, jež žalobkyně uplatnila proti rozhodnutí ze dne 12. června 2008, označeny za neopodstatněné;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-793/14: Žaloba podaná dne 4. prosince 2014 – Tempus Energy and Tempus Energy Technology v. Komise

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/21

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2014 – Tempus Energy and Tempus Energy Technology v. Komise
   (Věc T-793/14)
   (2015/C 081/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tempus Energy Ltd (Reading, Spojené království); a Tempus Energy Technology Ltd (Cheltenham, Spojené království) (zástupci: J. Derenne, J. Blockx, C. Ziegler a M. Kinsella, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí; a

               —

               uložil žalované, aby nesla vlastní náklady a nahradila náklady vynaložené žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se svou žalobou domáhají zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 5083 final ze dne 23. července 2014 ve věci SA.35980 (2014/N-2) – Spojené království, Reforma trhu s elektřinou – Trh s kapacitou.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod spočívá v tom, že Komise porušila čl. 108 odst. 2 SFEU, zásadu zákazu diskriminace, zásadu proporcionality a zásadu legitimního očekávání, když nezahájila formální vyšetřovací řízení, a nesprávně posoudila skutkový stav. Žalobkyně tvrdí, že:

                           —

                           Komise nesprávně posoudila potenciální úlohu Demand-Side Response (reakce na poptávku, dále jen „DSR“) na trhu Spojeného království s kapacitou;

                           —

                           omezení délky trvání smluv DSR na trhu s kapacitou je v rozporu se zásadou legitimního očekávání a zásadou zákazu diskriminace a vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu;

                           —

                           požadavek, aby si subjekty DSR zvolili mezi dočasnými a trvalými aukčními platformami je v rozporu se zásadou legitimního očekávání a zásadou zákazu diskriminace;

                           —

                           metodologie návratnosti nákladů na trhu s kapacitou je v rozporu se zásadou zákazu diskriminace, zásadou legitimního očekávání a zásadou proporcionality;

                           —

                           využívání časově neohraničených kapacitních událostí spíše než událostí časově omezených v rámci trvalých aukcí na trhu s kapacitou je v rozporu se zásadou zákazu diskriminace a zásadou legitimního očekávání;

                           —

                           požadavek trhu s kapacitou na poskytnutí záruky za nabídku za účelem získání přístupu na aukce je v rozporu se zásadou zákazu diskriminace a zásadou legitimního očekávání; a

                           —

                           neschopnost trhu s kapacitou poskytnout navíc odměnu za snížení ztrát při přenosu a distribuci plynoucí z DSR je v rozporu se zásadou zákazu diskriminace a zásadou legitimního očekávání.

               2.

               Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že Komise své rozhodnutí dostatečně neodůvodnila.


title: Věc T-29/12: Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2012 — Bauer v. OHIM — BenQ Materials (Daxon) ( „Ochranná známka společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Daxon — Starší slovní ochranná známka Společenství DALTON — Relativní důvod odmítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2012 — Bauer v. OHIM — BenQ Materials (Daxon)
   (Věc T-29/12) (1)

   (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Daxon - Starší slovní ochranná známka Společenství DALTON - Relativní důvod odmítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 26/85
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Erika Bauer (Schaufling, Německo) (zástupce: A. Merz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: K. Klüpfel, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: BenQ Materials Corp. (Gueishan Taoyuan, Tchaj-wan)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. listopadu 2012 (věc R 2191/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Erikou Bauer a společností BenQ Materials Corp.

      Výrok

               1)

               Povoluje se vstup společnosti Alva Management GmbH jako žalobkyně namísto Eriky Bauer.

               2)

               Žaloba se zamítá.

               3)

               Společnosti Alva Management se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc T-86/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Le Pen v. Parlament „Řízení o předběžných opatřeních — Člen Evropského parlamentu — Vrácení náhrad vyplacených na úhradu výdajů na parlamentní asistenci — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/22

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Le Pen v. Parlament
   (Věc T-86/17 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Člen Evropského parlamentu - Vrácení náhrad vyplacených na úhradu výdajů na parlamentní asistenci - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 178/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marion Anne Perrine Le Pen (Saint Cloud, Francie) (zástupci: M. Ceccaldi a J. P. Le Moigne, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 5. prosince 2016, v němž se uvádí, že částka 298 497,87 eur byla žalobkyni vyplacena protiprávně a že musí být vrácena, jakož i výzvy k úhradě 2016-1560 ze dne 6. prosince 2016 navazující na toto rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-240/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg – Rakousko) – Eleonore Prüller-Frey v. Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG „Řízení o předběžné otázce — Odpovědnost leteckých dopravců v případě nehody — Žaloba na náhradu škody — Montrealská úmluva — Nařízení (ES) č. 2027/97 — Let, který bezplatně uskutečnil vlastník nemovitosti za účelem jejího předvedení potenciálnímu kupci — Nařízení (ES) č. 864/2007 — Přímá žaloba proti pojistiteli občanskoprávní odpovědnosti upravená ve vnitrostátním právu“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/15

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg – Rakousko) – Eleonore Prüller-Frey v. Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG
   (Věc C-240/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Odpovědnost leteckých dopravců v případě nehody - Žaloba na náhradu škody - Montrealská úmluva - Nařízení (ES) č. 2027/97 - Let, který bezplatně uskutečnil vlastník nemovitosti za účelem jejího předvedení potenciálnímu kupci - Nařízení (ES) č. 864/2007 - Přímá žaloba proti pojistiteli občanskoprávní odpovědnosti upravená ve vnitrostátním právu“)
   (2015/C 363/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Korneuburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eleonore Prüller-Frey

      Žalovaní: Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 1 písm. a) a c) nařízení Rady (ES) č. 2027/97 ze dne 9. října 1997 o odpovědnosti leteckého dopravce při letecké dopravě cestujících a jejich zavazadel, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 889/2002 ze dne 13. května 2002, a čl. 1 odst. 1 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, uzavřené v Montrealu dne 28. května 1999 a schválené jménem Evropské unie rozhodnutím Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byla podle článku 17 této úmluvy posouzena žaloba na náhradu škody podaná osobou, která byla na palubě letadla, jehož místo odletu a přistání se nacházelo na témže místě v jednom členském státě, byla bezplatně přepravována v rámci letu s cílem prohlédnout si z výšky nemovitost, jež byla předmětem plánované transakce s pilotem tohoto letadla, a při pádu tohoto letadla utrpěla fyzická zranění.

               2)

               Článek 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) musí být vykládán v tom smyslu, že za takové situace, jaká nastala v původním řízení, může poškozený podat přímou žalobu proti pojistiteli osoby povinné k nahrazení škody, je-li taková žaloba upravena právem rozhodným pro mimosmluvní závazkový vztah, bez ohledu na to, co je stanoveno v právu rozhodném pro pojistnou smlouvu, které si zvolily strany této smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc C-152/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 20. března 2007 – Arcor AG & Co. KG v. Spolková republika Německo

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 20. března 2007 – Arcor AG & Co. KG v. Spolková republika Německo
   (Věc C-152/07)
   (2007/C 140/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Arcor AG & Co. KG

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Vedlejší účastnice: Deutsche Telekom AG
   Předběžné otázky
   Je třeba chápat směrnici Komise 90/388/EHS (1) ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb – směrnici o hospodářské soutěži – a směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES (2) ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) – směrnici o propojení – v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu regulačnímu orgánu, aby uložil provozovateli telekomunikační sítě propojenému s veřejnou telekomunikační účastnickou sítí v roce 2003 povinnost platit provozovateli účastnické sítě, který má dominantní postavení na trhu, příspěvek k vyrovnání deficitu, který vzniká provozovateli účastnické sítě poskytováním účastnického vedení?
   Bude-li otázka 1 zodpovězena kladně:
   Je třeba, aby vnitrostátní soud v řízení o povolení využívání provozovatele telekomunikační sítě zohlednil, že taková povinnost, která odpovídá ustanovení vnitrostátního práva, je v rozporu s právem Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 192, s. 10.

      (2)  Úř. věst. L 199, s. 32.


title: Věc T-425/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Häfele v. OHIM (Mixfront) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Mixfront — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Häfele v. OHIM (Mixfront)
   (Věc T-425/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Mixfront - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 32/47
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Německo) (zástupci: M. Eck a J. Dönch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté R. Manea a nakonec A. Pohlmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2010 (věc R 338/2010-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení Mixfront jakožto ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Häfele GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc T-234/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Torresan v. OHIM — Klosterbrauerei Weissenohe (CANNABIS) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství CANNABIS — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Torresan v. OHIM — Klosterbrauerei Weissenohe (CANNABIS)
   (Věc T-234/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství CANNABIS - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2010/C 11/40
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Giampietro Torresan (Rothenburg, Švýcarsko) (zástupce: G. Recher, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a O. Montalto, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG (Weissenohe, Německo) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli a R. Cartella, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. června 2006 (věc R 517/2005-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG a Giampietro Torresan

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Giampietru Torresanovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc C-87/07: Žaloba podaná dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/25

         Žaloba podaná dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika
   (Věc C-87/07)
   (2007/C 82/46)
   Jednací jazyk: maltština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou Durande a K. Xuereb, zmocněnci)

      Žalovaná: Maltská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Maltská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (1), nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni z této směrnice vyplývají;

               —

               uložit Maltské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 3. prosince 2005.

      (1)  Úř. věst. L 251, s. 12.


title: Věc T-310/15: Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – European Union Copper Task Force v. Komise „Žaloba na neplatnost — Přípravky na ochranu rostlin — Prováděcí nařízení (EU) 2015/408 — Sestavení seznamu látek, které se mají nahradit — Zařazení sloučenin mědi na uvedený seznam — Nedostatek osobního dotčení — Nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – European Union Copper Task Force v. Komise
   (Věc T-310/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přípravky na ochranu rostlin - Prováděcí nařízení (EU) 2015/408 - Sestavení seznamu látek, které se mají nahradit - Zařazení sloučenin mědi na uvedený seznam - Nedostatek osobního dotčení - Nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost“)
   (2016/C 251/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Union Copper Task Force (Essex, Spojené království) (zástupci: C. Fernández Vicién a I. Moreno Tapia Rivas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 2015/408 ze dne 11. března 2015 o provádění čl. 80 odst. 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o sestavení seznamu látek, které se mají nahradit (Úř. věst. L 67, s. 18).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není důvodné rozhodovat o návrzích Parlamentu a Rady na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.

               3)

               European Union Copper Task Force se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-107/09: Žaloba podaná dne 12. března 2009 — Spojené království v. Komise

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/40

         Žaloba podaná dne 12. března 2009 — Spojené království v. Komise
   (Věc T-107/09)
   2009/C 113/81
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: V. Jackson, zmocněnec ve spolupráci s T. Eickem, Barrister)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobce

               —

               částečně zrušit rozhodnutí Komise 2008/960/ES ze dne 8. prosince 2008, kterým byly z financování Společenství vyloučeny některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) (1), zejména v rozsahu, ve kterém má vůči Spojenému království za následek uplatnění oprav na systém podpory ovoce a zeleniny pro údajné nedostatky jeho kontrolního systému týkajícího se organizací producentů vytvořených před rokem 2002 (neposkytnutí technických prostředků) a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávanou žalobou se žalobce domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise 2008/960/ES ze dne 8. prosince 2008, kterým byly z financování Společenství vyloučeny některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) z toho důvodu, že Komise nesprávně vyložila a použila čl. 11 odst. 2 písm. d) nařízení Rady č. 2200/96 (2) tím, že konstatovala, že vláda Spojeného království nesplnila v tomto ustanovení stanovené podmínky pro uznávání organizací producentů v odvětví ovoce a zeleniny.
   Žalobce tvrdí, že restriktivní výklad čl. 11 odst. 2 písm. d) nařízení Rady č. 2200/96 ze strany Komise, který je základem relevantních aspektů napadeného rozhodnutí, je v rozporu jak se zněním, tak s předmětem a účelem tohoto ustanovení.

      (1)  Oznámeno pod číslem K(2008) 7820, Úř. věst. L 340, 19.12.2008, s. 99

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (Úř. věst. L 297, 21.11.1996, s. 1)


title: Věc C-453/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem Prešov (Slovenská republika) dne 16. září 2010 — Jana Pereničová, Vladislav Perenič v. S.O.S. financ, spol. sro

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem Prešov (Slovenská republika) dne 16. září 2010 — Jana Pereničová, Vladislav Perenič v. S.O.S. financ, spol. sro
   (Věc C-453/10)
   ()
   2010/C 328/28
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Okresní soud Prešov

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Jana Pereničová, Vladislav Perenič

      Žalovaná: S.O.S. financ, spol. sro

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozsah ochrany spotřebitele podle čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice 93/13“) takový, že umožňuje při zjištění zneužívajících smluvních klauzulí ve spotřebitelské smlouvě dojít k závěru, že smlouva jako celek spotřebitele nezavazuje, pokud je to pro spotřebitele výhodnější?

               2)

               Jsou kritéria určující nekalou obchodní praktiku podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (2) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (dále jen „směrnice 2005/29“) taková, že umožňují závěr, že pokud poskytovatel uvede ve smlouvě nižší roční procentní sazbu nákladů (RPSN), než je skutečná RPSN, lze takový postup poskytovatele vůči spotřebiteli považovat za nekalou obchodní praktiku? Připouští směrnice 2005/29, že zjištění nekalé obchodní praktiky má nějaký vliv na platnost úvěrové smlouvy a na dosažení cíle v čl. 4 odst. 1 a v čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13, pokud je neplatnost smlouvy pro spotřebitele výhodnější?

      (1)  Úř. věst. L 112, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

      (2)  Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Věc F-76/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. dubna 2011 — Behmer v. Parlament

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/39

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. dubna 2011 — Behmer v. Parlament
   (Věc F-76/08) (1)

   2012/C 138/92
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008, s. 56.


title: Věc C-80/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Novara – Itálie) – Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti v. Ecorad Srl (Směrnice 89/106/ES — Stavební výrobky — Postup ověřování shody — Rozhodnutí Komise 1999/93/ES — Přímý horizontální účinek — Vyloučení)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Novara – Itálie) – Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti v. Ecorad Srl
   (Věc C-80/06) (1)

   (Směrnice 89/106/ES - Stavební výrobky - Postup ověřování shody - Rozhodnutí Komise 1999/93/ES - Přímý horizontální účinek - Vyloučení)
   (2007/C 170/12)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale ordinario di Novara
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti

      Žalovaná: Ecorad Srl
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale ordinario di Novara – Výklad článků 2 a 3 a příloh II a III rozhodnutí Komise 1999/93/ES ze dne 25. ledna 1999 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o dveře, okna, okenice, rolety, vrata a příslušné stavební kování (Úř. věst. L 29, s. 51) – Výroba antipanikových dveří výrobci, kteří nedodrželi postup ověřování stanovený rozhodnutím – Vyloučení?
   Výrok
   Jednotlivec se nemůže v rámci sporu týkajícího se smluvní odpovědnosti dovolávat vůči jinému jednotlivci porušení tímto posledně uvedeným ustanovení článků 2 a 3, jakož i příloh II a III rozhodnutí Komise 1999/93/ES ze dne 25. ledna 1999 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o dveře, okna, okenice, rolety, vrata a příslušné stavební kování.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc T-137/15: Žaloba podaná dne 24. března 2015 – Parker Hannifin Manufacturing a Parker Hannifin v. Komise

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/15

         Žaloba podaná dne 24. března 2015 – Parker Hannifin Manufacturing a Parker Hannifin v. Komise
   (Věc T-137/15)
   (2015/C 190/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Parker Hannifin Manufacturing Srl (Corsico, Itálie) a Parker-Hannifin Corp. (Mayfield Heights, Spojené státy) (zástupci: B. Amory, F. Marchini Camia a É. Barbier de La Serre, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou,

               —

               zrušil sporné rozhodnutí v části, v níž ukládá úroky z prodlení ve výši 1 8 59  949,04 eur,

               —

               podpůrně, případně výši úroků z prodlení snížil, a

               —

               rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jeden hlavní a sedm podpůrných žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z překročení pravomoci, jímž je stiženo sporné rozhodnutí

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že neexistuje žádný právní základ pro uložení úroků z prodlení, jelikož pokuta byla zaplacena ve lhůtě stanovené rozhodnutím, kterým byla uložena.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neexistujícího nebo nedostatečného odůvodnění sporného rozhodnutí

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že sporné rozhodnutí neuvádí skutkový ani právní základ pro odůvodnění uložení úroků z prodlení v projednávaném případě.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že uložení úroků z prodlení není přiměřené cíli sledovanému tímto druhem úroků.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady nediskriminace

                           —

                           Žalobkyně uvádějí, že Komise v projednávaném případě uložila úroky z prodlení ve výši 6 %, zatímco při vracení části pokuty žalobkyním zaplatila nedoplatky úroků ve výši 1,06 %.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že v projednávaném případě nemohly na základě rozhodnutí o uložení pokuty a nařízení v přenesené pravomoci očekávat uložení úroků z prodlení. Mimoto tvrdí, že mohly legitimně očekávat, že Komise úroky z prodlení v projednávaném případě neuloží.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU a práva na účinnou soudní ochranu

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že sporné rozhodnutí porušuje článek 266 SFEU, jelikož ho zbavuje jeho užitečného účinku a porušuje právo na účinnou soudní ochranu, neboť na základě uplatnění svého základního práva domáhat se nápravy u soudu nyní musí žalobkyně nést zjevně nepřiměřenou úrokovou míru.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z bezdůvodného obohacení

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že uložení úroků z prodlení v projednávaném případě představuje bezdůvodné obohacení Komise.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že úroky z prodlení, které jim byly uloženy, vedou k výsledku, který se zcela odchyluje od cílů, na nichž je založeno přenesení pravomoci stanovovat úroky z prodlení na Komisi.


title: Věc T-208/13: Žaloba podaná dne 9. dubna 2013 — Portugal Telecom v. Komise

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/22

         Žaloba podaná dne 9. dubna 2013 — Portugal Telecom v. Komise
   (Věc T-208/13)
   2013/C 164/38
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugal Telecom SGPS, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: N. Mimoso Ruiz a R. Bordalo Junqueiro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2013) 306, a uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní;

               —

               podpůrně, snížil uloženou pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 rozhodnutí Komise.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V napadeném rozhodnutí bylo určeno, že společnosti Portugal Telecom a Telefónica S.A. porušily článek 101 SFEU tím, že do smlouvy, na jejímž základě společnost Telefónica S.A získala od společnosti Portugal Telecom balík akcií společnosti Brasilcel NV, vložily ustanovení 9. Komise uvedené ustanovení vyložila jako souhlas se zákazem soutěžit, která nesouvisí se smluvní transakcí.
   Na podporu žaloby Portugal Telecom uvádí dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení základních procesních požadavků:

                           —

                           žalobkyně se domnívá, že rozhodnutí je nedostatečně odůvodněné, jelikož obsahuje opomenutí, nepřesnosti a pochybení v zásadních otázkách, což nepříznivě ovlivňuje jeho závěry;

                           —

                           žalobkyně se dále domnívá, že napadené rozhodnutí je založeno na nedostačujících důkazech, jelikož Komise neposkytnula žádné důkazy oslabující důkazy předložené žalobkyní, ze kterých vyplývá, že ustanovení 9 smlouvy obsahuje souhlas se zákazem soutěžit, která vzhledem k okolnostem svého vzniku nemůže nabýt účinnosti bez předchozího souhlasu obou stran;

                           —

                           žalobkyně se krom toho domnívá, že ustanovení 9 smlouvy nelze klasifikovat jako omezení na základě cíle, a že Komise neprokázala, jak jí přísluší, skutečnou nebo možnou existenci omezujících účinků, které by mohly být v rozporu s pravidly hospodářské soutěže.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smlouvy a práva týkajícího se jejího uplatnění:

                           —

                           žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí je v rozporu s unijním právem, neboť obsahuje:

                                       a)

                                       zjevně nesprávně posouzení skutkových okolností, důkazů a důkazní síly údajů, jelikož Komise nesprávně posoudila a vyložila údaje, které poskytli účastníci řízení, a na základě důkazů obsažených ve spisu neučinila přesvědčivé závěry;

                                       b)

                                       nesprávný výklad článku 101 SFEU, a v důsledku toho porušení uvedeného ustanovení, jelikož Komise bezdůvodně a nesprávně považovala účastníky řízení za možné konkurenty na všech trzích, kterých se dotčený souhlas se zákazem soutěžit týká. Tato dohoda nemohla být posouzena jako omezení na základě cíle a Komise neprokázala žádné její účinky;

                                       c)

                                       porušení povinnosti provést šetření a rozhodnout, zda napadnuté rozhodnutí neobsahuje či nevyvrací relevantní tvrzení předložené účastníky řízení, zejména ohledně rozsahu působnosti souhlasu se zákazem soutěžit;

                                       d)

                                       porušení zásady in dubio pro reo, jelikož Komise považuje za nesporné některé skutečnosti v neprospěch žalobkyně, ohledně kterých existují vážné pochybnosti a v souvislosti s nimiž si není jistá ani sama Komise;

                                       e)

                                       porušení zásad, které se Komise zavázala uplatňovat v rámci ukládání pokut, zejména ustanovení bodu 13 svých pokynů k ukládání pokut, jelikož vypočítala výši pokuty ve vztahu ke všem trhům elektronické komunikace bez ohledu na to, zda se nachází na pyrenejském poloostrově, přičemž nezohlednila skutečnost, že údajné porušení vůbec nepokračovalo po dni 29. října 2010;

                                       f)

                                       porušení zásady proporcionality vzhledem k okolnostem projednávané věci a kritériím, která je třeba při ukládání pokut zohlednit.


title: Věc T-16/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2009 — Viasat Broadcasting UK v. Komise ( Státní podpory — Rekapitalizace veřejnoprávní rozhlasové stanice po vydání prvního rozhodnutí, kterým bylo nařízeno vrácení neslučitelných státních podpor — Rozhodnutí nevznášet námitky — Zrušení prvního rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/47

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2009 — Viasat Broadcasting UK v. Komise
   (Věc T-16/05) (1)

   („Státní podpory - Rekapitalizace veřejnoprávní rozhlasové stanice po vydání prvního rozhodnutí, kterým bylo nařízeno vrácení neslučitelných státních podpor - Rozhodnutí nevznášet námitky - Zrušení prvního rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 282/89
   Jednací jazyk: dánština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Spojené království) (zástupci: S. Hjelmborg a M. Honoré, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a M. Niejahr, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: SBS TV A/S, dříve TV Danmark A/S (Skovlunde, Dánsko); a SBS Danish Television Ltd, dříve Kanal 5 Denmark Ltd (Hounslow, Middlesex, Spojené království) (zástupci: původně D. Vandermeersch, K.-U. Karl, K. Nordlander a H. Peytz, poté D. Vandermeersch, K.-U. Karl a H. Peytz, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: J. Molde, zmocněnec, ve spolupráci s P. Bieringem a K. Lundgaard Hansenem, advokáty); a TV 2/Danmark A/S (Odense, Dánsko) (zástupci: O. Koktvedgaard a M. Thorninger, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení konečného rozhodnutí Komise K(2004) 3632 ze dne 6. října 2004 o rekapitalizaci TV 2/Denmark A/S.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc T-56/09: Žaloba podaná dne 13. února 2009 – Saint-Gobain Glass France a další v. Komise

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/31

         Žaloba podaná dne 13. února 2009 – Saint-Gobain Glass France a další v. Komise
   (Věc T-56/09)
   2009/C 90/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Saint-Gobain Glass France SA (Courbevoie, Francie), Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Cáchy, Německo), Saint-Gobain Sekurit France SAS (Thourotte, Francie) (zástupci: B. van de Walle de Ghelcke, B. Meyring, M. Guillaumond a E. Venot, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyň
       (1)

               —

               zrušit pozměněné znění rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008) 6815 v konečném znění ze dne 12. listopadu 2008 o řízení k uplatnění článku 81 ES ve věci COMP/39.125 – Automobilové sklo, jaké bylo přijato rozhodnutím K(2009) 863 v konečném znění ze dne 11. února 2009, oznámeným žalobkyním dne 13. a 16. února 2009, jakož i důvody, na kterých je založen výrok, v rozsahu, v němž je pozměněné znění tohoto rozhodnutí určeno žalobkyním, nebo alternativně jeho článek 2;

               —

               podpůrně snížit pokutu uloženou žalobkyním v článku 2 pozměněného znění rozhodnutí, jaké bylo přijato rozhodnutím K(2009) 863 v konečném znění ze dne 11. února 2009, oznámeným žalobkyním dne 13. a 16. února 2009, na přiměřenou částku;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 6815 v konečném znění ze dne 12. listopadu 2008 – Automobilové sklo, kterým Komise konstatovala, že určité podniky, včetně žalobkyň, porušily čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že si rozdělily smlouvy o dodávkách automobilového skla, a tím, že koordinovaly své cenové politiky a strategie zásobování na evropském trhu automobilového skla.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují osm důvodů vycházejících:

               —

               z porušení práva na nezávislý a nestranný soud a práva na respektování presumpce neviny tím, že pokuta byla uložena správním orgánem kumulujícím vyšetřovací pravomoci a pravomoci ukládat sankce, jakož i z protiprávnosti nařízení č. 1/2003 (2) v rozsahu v němž nestanovuje toto právo na nezávislý a nestranný soud;

               —

               z porušení práva žalobkyň být vyslechnut tím, že Komise v soudním řízení nepřeložila způsob výpočtu pokuty použitím pokynů v oblasti pokut z roku 2006 (3);

               —

               z porušení článku 253 ES tím, že napadené rozhodnutí nebylo dostatečně právně odůvodněno v rozsahu, v němž Komise konkrétně nevysvětlila, na základě jakých prodejů vypočetla obrat ve vztahu k porušení;

               —

               z porušení čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 a zásady osobní povahy sankcí, jakož i zneužití pravomoci, jelikož horní hranice 10 % měla být použita pouze na obrat žalobkyň s výjimkou obratu společnosti Compagnie de Saint-Gobain;

               —

               z porušení zásady zákazu retroaktivity trestů v rozsahu, v němž Komise retroaktivním způsobem použila pokyny v oblasti pokut z roku 2006, což způsobilo podstatné a nepředvídatelné zvýšení pokut tím, že napadené rozhodnutí založila na těchto pokynech, navzdory skutečnosti, že byly přijaty po ukončení protiprávního jednání;

               —

               z porušení zásady proporcionality uložením nadměrné, neúměrné pokuty neodůvodněné cílem odrazení;

               —

               z porušení článku 23 nařízení č. 1/2003 a z nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž Komise nebyla oprávněna vycházet ze dvou případů opakovaného protiprávního jednání považovaných na základě napadeného rozhodnutí za relevantní z důvodu, že žalobkyně nebyly adresáty žádného z těchto dvou rozhodnutí;

               —

               z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení při použití čl. 23 odst. 2 písm. a) a odst. 3 nařízení č. 1/2003 tím, že Komise při výpočtu pokuty nezohlednila zpochybnění věcné správnosti skutkových zjištění žalobkyněmi.

      (1)  Ve znění po podání žaloby z důvodu opravy napadeného rozhodnutí přijatého Komisí.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (3)  Pokyny o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


20150731029616882015/C 270/342742015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150616272711Věc T-274/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Alcogroup a Alcodis v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s bioetanolem a etanolem – Správní řízení – Soudní příkaz podřídit se kontrole – Odmítnutí pozastavení vyšetřovacích opatření – Návrh na vydání předběžného opatření – Nepřípustnost“
 ---documentbreak--- C2702015CS2710120150616CS0034271271Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Alcogroup a Alcodis v. Komise
   (Věc T-274/15 R)
   „„Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s bioetanolem a etanolem — Správní řízení — Soudní příkaz podřídit se kontrole — Odmítnutí pozastavení vyšetřovacích opatření — Návrh na vydání předběžného opatření — Nepřípustnost““2015/C 270/34Jednací jazyk: francouzština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alcogroup (Brusel, Belgie) a Alcodis (Brusel) (zástupci: P. de Bandt, J. Dewispelaere a J. Probst, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, V. Bottka a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na vydání předběžného opatření směřující jednak k tomu, aby byl nařízen odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C (2015) 1769 final ze dne 12. března 2015, určeného společnosti Alcogroup, jakož i všem podnikům, které tato společnost přímo či nepřímo ovládá, včetně společnosti Alcodis, v řízení podle článku 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (AT.40244 – AQUAVIT), jakož i rozhodnutí Komise ze dne 8. května 2015, určeného společnosti Alcogroup v rámci šetření AT.A0244 – Bioetanol – a AT.A0054 – Oil and Biofuel Markets, a jednak k tomu, aby bylo Komisi uloženo, aby pozastavila všechny vyšetřovací úkony v rámci řízení AT.A0054 a AT.A0244.

      Výrok

            1)

            Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

            2)

            O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc F-110/14: Žaloba podaná dne 15. října 2014 – ZZ v. Komise

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/46

         Žaloba podaná dne 15. října 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-110/14)
   (2015/C 026/61)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí týkajícího se výpočtu bonifikace nároku na důchod v důchodovém systému Unie za použití nových obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení ze dne 3. března 2011 k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní, a tudíž nepoužitelný;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 24. května 2013 týkající se výpočtu bonifikace nároků na důchod nabytých žalobcem před jeho nástupem do služby v rámci převodu těchto nároků do důchodového systému institucí Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení ze dne 3. března 2011 k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-422/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 27. srpna 2010 — Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 27. srpna 2010 — Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Věc C-422/10)
   ()
   2010/C 301/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago

      Žalovaný: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Předběžná otázka

               1)

               Umožňuje nařízení o DOO, a konkrétně čl. 3 písm. b) udělení dodatkového ochranného osvědčení pro jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek, pokud:

                           a)

                           platný základní patent chrání jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek ve smyslu čl. 3 písm. a) nařízení o DOO; a

                           b)

                           léčivý přípravek obsahující jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek společně s jednou či více dalšími účinnými látkami je předmětem platné registrace udělené v souladu se směrnicí 2001/83/ES (1) nebo 2001/82/ES (2), která je prvním povolením k uvedení této jediné účinné látky nebo kombinace účinných látek na trh?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 1).


title: Věc T-167/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 24. března 2017 – RV v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejná služba — Převedení na volno a odchod do důchodu — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/26

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 24. března 2017 – RV v. Komise
   (Věc T-167/17 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejná služba - Převedení na volno a odchod do důchodu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 178/39)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: RV (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 21. prosince 2016, kterým se žalobce převádí na volno ze služebních důvodů a automaticky odchází do důchodu k 1. dubnu 2017.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc F-42/11: Žaloba podaná dne 9. dubna 2011 — Honnefelder v. Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/34

         Žaloba podaná dne 9. dubna 2011 — Honnefelder v. Komise
   (Věc F-42/11)
   2011/C 186/64
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stephanie Honnefelder (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Bode, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o nezařazení žalobkyně na seznamu úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO/AD/26/05

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 11. února 2011;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               případně vydat rozsudek pro zmeškání.


title: Věc C-491/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Debreceni Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 31. října 2012 — Magdolna Margit Szabadosné Bay v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Debreceni Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 31. října 2012 — Magdolna Margit Szabadosné Bay v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Věc C-491/12)
   2013/C 79/07
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Magdolna Margit Szabadosné Bay

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Předběžné otázky

               1)

               Lze článek 30 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že má pouze zajistit možnost právní ochrany v případě neoprávněného (unjustified) či protiprávního propuštění?

               2)

               Znamená [uvedené ustanovení], že propuštění nemůže být neoprávněné (unjustified), pokud je zaměstnavatel v okamžiku propuštění povinen zaměstnanci písemně sdělit důvody propuštění?

               3)

               Má nesdělení důvodů propuštění samo o sobě za následek protiprávnost propuštění nebo může zaměstnavatel sdělit důvody propuštění zpětně, během případného sporného řízení?


title: Posudek 2/15: Žádost o posudek podaný Evropskou komisí na základě čl. 218 odst. 11 SFEU

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/18

         Žádost o posudek podaný Evropskou komisí na základě čl. 218 odst. 11 SFEU
   (Posudek 2/15)
   (2015/C 363/22)
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Žadatelka

   Evropská komise (zástupci: U. Wölker, B. De Meester, M. Kocjan, R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Otázka položená Soudnímu dvoru

   Má Unie samotná potřebnou pravomoc k podpisu a uzavření dohody o volném obchodu se Singapurem? Konkrétně

               —

               která ustanovení dohody spadají do výlučné pravomoci Unie?

               —

               která ustanovení dohody spadají do sdílené pravomoci Unie?

               —

               spadá některé ustanovení dohody do výlučné pravomoci členských států?