title: Věc C-544/08: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 4. prosince 2009 — Evropská komise v. Česká republika

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/27

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 4. prosince 2009 — Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-544/08) (1)

   2010/C 51/45

      Jednací jazyk: čeština

   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc T-183/16: Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER DRAMA) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MASTER DRAMA — Starší národní obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná — Článek 126 jednacího řádu“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER DRAMA)
   (Věc T-183/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MASTER DRAMA - Starší národní obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná - Článek 126 jednacího řádu“)
   (2017/C 269/28)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L’Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Guinot (Paříž) (zástupce: A. Sion, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016 (věc R 2500/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Guinot a L’Oréal.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti L’Oréal se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc T-454/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2016 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Werner (Dynamic Life) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Dynamic Life — Starší národní slovní ochranná známka DYNAMIN — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2016 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Werner (Dynamic Life)
   (Věc T-454/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Dynamic Life - Starší národní slovní ochranná známka DYNAMIN - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 222/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: M. Pérez Serres, R. Guerras Mazón, S. Correa Rodríguez a T. González Martínez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Matthias Werner (Neufahrn, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. května 2015 (věc R 441/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Laboratorios Ern a M. Wernerem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Laboratorios Ern, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc T-47/17: Žaloba podaná dne 26. ledna 2017 – Yotrio Group v. EUIPO (Umístění zeleného kruhu na stojnou nohu)

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/18

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2017 – Yotrio Group v. EUIPO (Umístění zeleného kruhu na stojnou nohu)
   (Věc T-47/17)
   (2017/C 095/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Yotrio Group Co. Ltd (Linhai City, Čína) (zástupce: L. Ullmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Jiná ochranná známka Evropské unie „Umístění zeleného kruhu na stojnou nohu“ – Přihláška č. 14 396 568

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. listopadu 2016, ve věci R 285/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-108/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Gravenhage – Nizozemsko) – Bovemij Verzekeringen NV v. Benelux-Merkenbureau (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Článek 3 odst. 3 — Rozlišovací způsobilost — Získání užíváním — Zohlednění celého území Beneluxu nebo jeho značné části — Zohlednění jazykových regionů Beneluxu — Slovní ochranná známka EUROPOLIS)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Gravenhage – Nizozemsko) – Bovemij Verzekeringen NV v. Benelux-Merkenbureau
   (Věc C-108/05) (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 3 odst. 3 - Rozlišovací způsobilost - Získání užíváním - Zohlednění celého území Beneluxu nebo jeho značné části - Zohlednění jazykových regionů Beneluxu - Slovní ochranná známka EUROPOLIS)
   (2006/C 294/19)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te 's-Gravenhage
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bovemij Verzekeringen NV

      Žalovaná: Benelux-Merkenbureau
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te 's-Gravenhage – Výklad čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1) – Posouzení rozlišovací způsobilosti ochranné známky – Užívání ochranné známky –Dobré jméno ochranné známky na celém území Beneluxu nebo v jeho značné části (např. Nizozemsko) – Zohlednění jazykových regionů
   Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 3 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že zápis ochranné známky lze na základě tohoto ustanovení připustit pouze tehdy, pokud se prokáže, že tato ochranná známka získala rozlišovací způsobilost užíváním v celé části území členského státu, nebo v případě Beneluxu v celé části jeho území, ve které existuje důvod pro zamítnutí.

               2)

               Pokud jde o ochrannou známku sestávající z jednoho nebo více slov úředního jazyka některého členského státu nebo Beneluxu, pokud důvod pro zamítnutí existuje pouze v jednom z jazykových regionů členského státu, nebo v případě Beneluxu v jednom z jeho jazykových regionů, je třeba prokázat, že ochranná známka získala rozlišovací způsobilost užíváním v celém tomto jazykovém regionu. V takto vymezeném jazykovém regionu je namístě posoudit, zda zúčastněné kruhy, nebo přinejmenším jejich značná část, identifikují dotyčný výrobek nebo službu díky ochranné známce jako pocházející od určitého podniku.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14. 5. 2005.


title: Věc T-394/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  11. dubna 2006  – Angeletti v. Komise ( Veřejná služba — Sociální zabezpečení — Nemoc z povolání — Vystavení azbestu — Zamítnutí uznat profesionální původ nemoci — Povinnost rozhodnout v přiměřené lhůtě — Nemajetková újma )

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. dubna 2006 – Angeletti v. Komise
   (Věc T-394/03) (1)

   („Veřejná služba - Sociální zabezpečení - Nemoc z povolání - Vystavení azbestu - Zamítnutí uznat profesionální původ nemoci - Povinnost rozhodnout v přiměřené lhůtě - Nemajetková újma“)
   (2006/C 143/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Flavia Angeletti (Nice, Francie) (zástupci: původně K. Devolvé a J. Iturriagagoitia Bassas, advokáti, dále J. Iturriagagoitia Bassas)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zvláště návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 7. října 2003, kterým se zamítá uznání profesionálního původu nemoci, kterou trpí žalobkyně v důsledku svého údajného vystavení azbestu, návrh na zrušení vyjádření lékařské komise, které s ním souvisí, návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se žalobkyni ukládá náhrada některých nákladů a odměn členů této komise, jakož i návrh na náhradu škody směřující k zaplacení Komisí lékařských nákladů a odměn
   Výrok rozsudku

               1)

               Komisi se ukládá zaplatit žalobkyni odškodnění 12 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá nést kromě vlastních nákladů řízení polovinu nákladů řízení žalobkyně, včetně nákladů řízení vztahujících se k předběžnému opatření.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc C-483/08: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Mons — Belgie) — Régie communale autonome du stade Luc Varenne v. Belgický stát — SPF Finances ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Šestá směrnice o DPH — Článek 10 odst. 1 a 2 — Vymáhání daně, která byla neprávem odečtena — Okamžik, od kterého běží promlčecí lhůta )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/18

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Mons — Belgie) — Régie communale autonome du stade Luc Varenne v. Belgický stát — SPF Finances
   (Věc C-483/08) (1)

   („Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Šestá směrnice o DPH - Článek 10 odst. 1 a 2 - Vymáhání daně, která byla neprávem odečtena - Okamžik, od kterého běží promlčecí lhůta“)
   2009/C 282/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Mons

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Régie communale autonome du stade Luc Varenne

      Žalovaný: Belgický stát — SPF Finances

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Mons — Výklad článku 10 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Pojmy „uskutečnění zdanitelného plnění“ a „vznik daňové povinnosti“ — Okamžik, od kterého běží promlčecí lhůta pro uplatnění práva vymáhat daň — Den vystavení faktury nebo den podání přiznání k dani, v němž osoba povinná k dani uplatňuje nárok na odpočet?

      Výrok

   Článek 10 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2002/38/ES ze dne 7. května 2002, musí být vykládán v tomto smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě a správní praxi, které stanoví, že okamžikem, od kterého běží promlčecí lhůta pro uplatnění práva vymáhat daň z přidané hodnoty, která byla neprávem odečtena, je den podání přiznání k dani, v němž osoba povinná k dani poprvé uplatnila nárok na odpočet.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009


title: Věc C-349/13: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 12. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Minister Finansów v. Oil Trading Poland sp. z o.o. „Řízení o předběžné otázce — Spotřební daně — Směrnice 92/12/EHS a 2008/118/ES — Působnost — Minerální oleje a energetické produkty — Mazací oleje používané pro jiné účely než jako pohonné hmoty nebo paliva — Vyloučení — Spotřební daň vybíraná z energetických produktů a ukládaná členským státem podle pravidel vlastních režimu harmonizované spotřební daně — Pojem ‚formality při přechodu hranice‘  — Článek 110 SFEU — Lhůta splatnosti, která je v některých případech kratší pro pořízení uvnitř Společenství než pro zboží pořízené na tuzemském trhu“

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/4

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 12. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Minister Finansów v. Oil Trading Poland sp. z o.o.
   (Věc C-349/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Spotřební daně - Směrnice 92/12/EHS a 2008/118/ES - Působnost - Minerální oleje a energetické produkty - Mazací oleje používané pro jiné účely než jako pohonné hmoty nebo paliva - Vyloučení - Spotřební daň vybíraná z energetických produktů a ukládaná členským státem podle pravidel vlastních režimu harmonizované spotřební daně - Pojem ‚formality při přechodu hranice‘ - Článek 110 SFEU - Lhůta splatnosti, která je v některých případech kratší pro pořízení uvnitř Společenství než pro zboží pořízené na tuzemském trhu“)
   (2015/C 118/06)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister Finansów

      Žalovaná: Oil Trading Poland sp. z o.o.

      Výrok

   Článek 3 odst. 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani a čl. 1 odst. 3 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby takové výrobky, jako jsou mazací oleje používané pro jiné účely než jako pohonné hmoty nebo paliva, jež nespadají do oblasti působnosti těchto směrnic, podléhaly dani upravené stejnými pravidly, jaká platí pro režim harmonizované spotřební daně stanovený uvedenými směrnicemi, neboť skutečnost, že uvedené výrobky podléhají této dani, nevede k formalitám při přechodu hranice v rámci obchodu mezi členskými státy.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21. 9. 2013.


title: Věc T-424/16: Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Gifi Diffusion v. EUIPO – Crocs (Footwear)

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/41

         Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Gifi Diffusion v. EUIPO – Crocs (Footwear)
   (Věc T-424/16)
   (2016/C 392/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobce: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Francie) (zástupce: C. de Chassey, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Crocs, Inc. (Longmont, Colorado, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporného průmyslového vzoru: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporný průmyslový vzor: Průmyslový vzor Společenství „Footwear“ – (Průmyslový) vzor Společenství č. 733 282-0001

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2015, ve věci R 37/2015-3

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zrušil průmyslový vzor Společenství č. 733 282-0001

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 6 nařízení č. 6/2002;

               —

               Porušení článků 62 a 63 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-50/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Aosta (Itálie) dne 30. ledna 2013 — Rocco Papalia v. Comune di Aosta

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Aosta (Itálie) dne 30. ledna 2013 — Rocco Papalia v. Comune di Aosta
   (Věc C-50/13)
   2013/C 147/06
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Aosta

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Rocco Papalia

      Žalovaná: Comune di Aosta

      Předběžná otázka

   Je třeba směrnici 1999/70/ES (1) (článek 1, jakož i ustanovení 5 přílohy rámcové dohody a všechna ostatní související ustanovení) vykládat v tom smyslu, že přiznává pracovníkovi zaměstnanému veřejným orgánem na základě smlouvy na dobu určitou, aniž by byly splněny podmínky stanovené výše uvedeným předpisem Společenství, nárok na náhradu škody pouze v případě, že prokáže, že škoda skutečně vznikla, to znamená v rozsahu, v němž poskytne pozitivní, byť nepřímý, avšak konkrétní důkaz o tom, že se musel vzdát jiných, lepších pracovních příležitostí?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368.


title: Věc C-128/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal do Trabalho do Porto (Portugalsko) dne 8. března 2012 — Sindicato dos Bancários do Norte a další v. BPN — Banco Português de Negócios, SA

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal do Trabalho do Porto (Portugalsko) dne 8. března 2012 — Sindicato dos Bancários do Norte a další v. BPN — Banco Português de Negócios, SA
   (Věc C-128/12)
   2012/C 151/35
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal do Trabalho do Porto

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Sindicato dos Bancários do Norte, Sindicato dos Bancários do Centro, Sindicato dos Bancários do Sul e Ilhas, Luís Miguel Rodrigues Teixeira de Melo

      Žalovaná: BPN — Banco Português de Negócios, SA

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba zásadu rovného zacházení, z níž vychází zákaz diskriminace, vykládat tak, že se vztahuje i na pracovníky ve veřejném sektoru?

               2)

               Je skutečnost, že stát prostřednictvím uvedeného zákona o obecném rozpočtu státu na rok 2011 zavedl snížení platů, a to pouze v případě pracovníků, kteří vykonávají funkce ve veřejném sektoru nebo v sektoru veřejného podnikání, v rozporu se zásadou zákazu jakékoli diskriminace vzhledem k tomu, že vede k diskriminaci na základě veřejnoprávní povahy pracovního poměru?

               3)

               Je třeba právo na pracovní podmínky respektující důstojnost, stanovené v uvedeném čl. 31 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie (1), vykládat tak, že vede k zákazu snižování odměn bez souhlasu pracovníka, pokud nedošlo ke změně pracovní smlouvy?

               4)

               Je třeba právo na pracovní podmínky respektující důstojnost, stanovené v uvedeném čl. 31 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, vykládat tak, že zahrnuje také právo pracovníků na spravedlivou odměnu za práci, která jim i jejich rodinám zajistí uspokojivou životní úroveň?

               5)

               Není-li snížení platů jediným opatřením, které je nezbytné a zásadní pro úsilí o konsolidaci veřejných financí v situaci, kdy země prochází závažnou hospodářskou a finanční krizí, je toto snížení vzhledem k tomu, že ohrožuje životní úroveň pracovníků a jejich rodin a finanční závazky, které přijali dříve, než ke snížení platů došlo, v rozporu s právem zakotveným v čl. 31 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie?

               6)

               Je toto snížení platů, které portugalský stát zavedl výše uvedeným způsobem, vzhledem k tomu, že nebylo předem oznámeno a pracovníci jej nemohli předvídat, v rozporu s právem na pracovní podmínky respektující důstojnost?

      (1)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


title: Věc T-455/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2017 – Fernández González v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Přijetí — Přijímání dočasných zaměstnanců na stálá pracovní místa — Námitka protiprávnosti — Nesprávné právní posouzení“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2017 – Fernández González v. Komise
   (Věc T-455/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přijetí - Přijímání dočasných zaměstnanců na stálá pracovní místa - Námitka protiprávnosti - Nesprávné právní posouzení“)
   (2017/C 144/56)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Elia Fernández González (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Casado García-Hirschfeld a É. Boigelot, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci, ve spolupráci původně s D. Waelbroeckem a A. Duron, poté s A. Duron, advokáty)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 14. června 2016, Fernández González v. Komise (F-121/15, EU:F:2016:128), a znějící na zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 14. června 2016, Fernández González v. Komise (F-121/15, EU:F:2016:128), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací jinému senátu Tribunálu, než který rozhodl o tomto kasačním opravném prostředku.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc C-353/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 22. června 2016 – MP v. Secretary of State for the Home Department

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 22. června 2016 – MP v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-353/16)
   (2016/C 326/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: MP

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Předběžná otázka

   Vztahuje se čl. 2 písm. e) ve spojení s čl. 15 písm. b) směrnice Rady 2004/83/ES (1) na reálnou hrozbu vážné fyzické nebo psychické újmy na zdraví žalobce v případě vrácení do země původu, která vyplývá z předchozího mučení nebo nelidského či ponižujícího zacházení, za něž byla země původu odpovědná?

      (1)  Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu tohoto postavení

      Úř. Věst. L 304, s. 12


title: Věc T-749/15: Žaloba podaná dne 21. prosince 2015 – Nausicaa Anadyomène a Banque d’Escompte v. ECB

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/39

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2015 – Nausicaa Anadyomène a Banque d’Escompte v. ECB
   (Věc T-749/15)
   (2016/C 068/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nausicaa Anadyomène SAS (Paříž, Francie) a Banque d’Escompte (Paříž) (zástupci: S. Rodrigues a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

         v důsledku toho,

               —

               rozhodl, že žalovaná je odpovědná, ve smyslu článku 340 SFEU, za pochybení, kterých se dopustila v rámci své monetární politiky související s řeckými dluhovými cennými papíry,

               —

               uložil žalované nahradit utrpěnou újmu, vyčíslenou předběžně na 10 901 448,38 eur v případě společnosti Nausicaa a na 239 058,84 eur v případě Banque d’Escompte,

               —

               každopádně uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z dostatečně závažných porušení, kterých se ECB dopustila. Tento žalobní důvod se dělí na tři části:

                           —

                           První část se týká porušení zásady právní jistoty a zásady ochrany legitimního očekávání.

                           —

                           Druhá část se týká porušení zásady rovného zacházení a zásady nediskriminace, jakož i porušení článků 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).

                           —

                           Třetí část se týká porušení zásady řádné správy, porušení článku 41 Listiny a porušení povinnosti řádné péče.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z újmy utrpěné žalobkyněmi a z příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním ECB a touto újmou.


title: Věc C-138/16: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM) v. Zürst.net Betriebs GmbH „Řízení o předběžné otázce — Duševní vlastnictví — Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti — Směrnice 2001/29/ES — Právo na sdělování děl veřejnosti — Článek 3 odst. 1 — Výjimky a omezení — Článek 5 odst. 3 písm. o) — Šíření televizního vysílání místní kabelovou sítí — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví výjimky pro zařízení umožňující přístup pro maximálně 500 předplatitelů, jakož i pro další přenos veřejnoprávního rozhlasového a televizního vysílání v tuzemsku“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/12

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM) v. Zürst.net Betriebs GmbH
   (Věc C-138/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti - Směrnice 2001/29/ES - Právo na sdělování děl veřejnosti - Článek 3 odst. 1 - Výjimky a omezení - Článek 5 odst. 3 písm. o) - Šíření televizního vysílání místní kabelovou sítí - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví výjimky pro zařízení umožňující přístup pro maximálně 500 předplatitelů, jakož i pro další přenos veřejnoprávního rozhlasového a televizního vysílání v tuzemsku“)
   (2017/C 151/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM)

      Žalovaná: Zürst.net Betriebs GmbH

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti a článek 11 bis Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl ze dne 9. září 1886, ve znění vyplývajícím z Pařížského aktu ze dne 24. července 1971, pozměněné dne 28. září 1979, musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy dotčené ve věci v původním řízení, ze kterých vyplývá, že požadavku na získání svolení autora z titulu výlučného práva na sdělování veřejnosti nepodléhá současný, úplný a nezměněný přenos rozhlasového a televizního vysílání vnitrostátní vysílací organizace prostřednictvím kabelů v tuzemsku za předpokladu, že tento přenos představuje pouhý technický prostředek sdělování a autor díla jej vzal v potaz při udělování svolení k původnímu sdělování, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
   Článek 5 směrnice 2001/29, a zejména jeho odst. 3 písm. o), musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy dotčené ve věci v původním řízení, ze kterých vyplývá, že požadavku na získání svolení autora z titulu výlučného práva na sdělování veřejnosti nepodléhá rozhlasové a televizní vysílání prostřednictvím společné antény, jestliže k této anténě není připojeno více než 500 předplatitelů, a že se tedy tyto právní předpisy musí použít v souladu s čl. 3 odst. 1 této směrnice, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc C-419/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Městským soudem v Praze (Česká republika) dne 10. srpna 2011 — Česká spořitelna, a. s. v. Gerald Feichter

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Městským soudem v Praze (Česká republika) dne 10. srpna 2011 — Česká spořitelna, a. s. v. Gerald Feichter
   (Věc C-419/11)
   2011/C 311/36
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Městský soud v Praze

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Česká spořitelna, a. s.

      Žalovaný: Gerald Feichter

      Předběžné otázky

               1)

               Lze pojem „věci týkající se smlouvy uzavřené spotřebitelem pro účel, který se netýká jeho profesionální nebo podnikatelské činnosti“, použitý v čl. 15 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1), interpretovat tak, že zahrnuje i nároky z vlastní směnky vydané v neúplné podobě, uplatněné remitentem vůči směnečnému rukojmímu za výstavce směnky?

               2)

               Ať už je odpověď na první otázku kladná nebo záporná, lze pojem „nároky ze smlouvy“ obsažený v čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 vykládat takovým způsobem, že s ohledem výlučně na obsah směnečné listiny jako takové zahrnuje i nároky z vlastní směnky, vydané v neúplné podobě, uplatněné remitentem vůči směnečnému rukojmímu za výstavce směnky?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech; Úř. věst. L 12, s. 1, Zvl.vyd. 19/04, s. 42.


title: Věc T-45/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – Riva Acciaio v. Komise ( Kartelové dohody — Výrobci výztuží do betonu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO — Rozhodnutí založené na Smlouvě o ESUO po uplynutí doby její platnosti — Neexistence pravomoci Komise )

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – Riva Acciaio v. Komise
   (Věc T-45/03) (1)

   („Kartelové dohody - Výrobci výztuží do betonu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO - Rozhodnutí založené na Smlouvě o ESUO po uplynutí doby její platnosti - Neexistence pravomoci Komise“)
   (2007/C 297/74)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Riva Acciaio SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: A. Pappalardo, M. Merola, M. Pappalardo a F. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a A. Whelan, zmocněnci, ve spolupráci s P. Mazinim, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobyni: Italská republika (zástupci: I. Braguglia a M. Fiorilli, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu), se zrušuje ve vztahu k Riva Acciaio SpA.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Riva Acciaio.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-560/10: Žaloba podaná dne 10. prosince 2010 — Nencini v. Parlament

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/17

         Žaloba podaná dne 10. prosince 2010 — Nencini v. Parlament
   (Věc T-560/10)
   2011/C 38/31
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Riccardo Nencini (Florencie, Itálie) (zástupce: F. Bertini, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 7. října 2010 adresované R. Nencinimu a sdělení č. 315653 Generálního ředitele finančního ředitelství Evropského parlamentu ze dne 13. října 2010 týkající se „Vrácení neoprávněných plateb ve vztahu k platbám parlamentní asistence a cestovních nákladů — dlužní úpis“, a následujících aktů, které jsou předmětem dřívější žaloby probíhající před Soudním dvorem ve věci T-431/10: rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 16. července 2010 adresované žalobci a, bude-li to nezbytné, jakýchkoliv dalších aktů předcházejících, souvisejících a následných rozhodnutí napadené v tomto řízení; sdělení č. 312331 generálního ředitele Generálního finančního ředitelství Evropského parlamentu ze dne 4. srpna 2010, adresované R. Nencinimu a předcházející, související a následné akty,

               —

               zrušit napadené rozhodnutí a vrátit věc generálnímu tajemníkovi Evropského parlamentu ke spravedlivému posouzení dotčené částky,

               —

               v každém případě, nařídit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce v této věci je stejným žalobcem jako ve věci T-431/10, Nencini v. Parlament (1).
   Na podporu své žaloby se dovolává podobných žalobních důvodů a hlavních argumentů jako ve výše uvedené věci.

      (1)  Úř. věst. C 317, s. 40.


title: Věc T-520/13: Žaloba podaná dne 25. září 2013 — Philip Morris Benelux v. Komise

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/65

         Žaloba podaná dne 25. září 2013 — Philip Morris Benelux v. Komise
   (Věc T-520/13)
   2013/C 344/120
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Philip Morris Benelux (Antverpy, Belgie) (zástupci: K. Nordlander, advokát a P. Harrison, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté generálním tajemníkem Evropské komise ze dne 15. července 2013 („sporné opatření“), ve kterém Komise zamítla žádost žalobkyně o přístup k návrhům zprávy o posouzení dopadů připojeným k návrhu Komise týkajícího se směrnice o tabákových výrobcích; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: přijetím sporného opatření se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), jelikož tvrdila a dospěla k závěru, že se první a druhý pododstavec článku 4 odst. 3 tohoto nařízení (jež se vzájemně vylučují) mohou použít současně na stejný skutkový stav.

               2)

               Druhý žalobní důvod: přijetím sporného opatření Komise porušila čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož dospěla k závěru, že úzká a omezená výjimka stanovená v tomto ustanovení odůvodnila její zamítavé rozhodnutí zpřístupnit veškeré požadované dokumenty.

               3)

               Třetí žalobní důvod: přijetím sporného opatření Komise porušila čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož požadované dokumenty nemají status stanoviska, a proto se na ně nevztahuje výjimka upravená v čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci dotčeného nařízení. Dále pak i) zpřístupnění požadovaných dokumentů nenaruší rozhodovací proces Komise a ii) existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných dokumentů.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


title: Věc C-338/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Druhá směrnice 77/91/EHS — Články 29 a 42 — Akciové společnosti — Zvýšení kapitálu — Přednostní právo na upisování akcií a dluhopisů převoditelných na akcie — Vyloučení — Ochrana akcionářů — Rovné zacházení)

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-338/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Druhá směrnice 77/91/EHS - Články 29 a 42 - Akciové společnosti - Zvýšení kapitálu - Přednostní právo na upisování akcií a dluhopisů převoditelných na akcie - Vyloučení - Ochrana akcionářů - Rovné zacházení)
   (2009/C 44/05)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)

      Vedlejší účastníci řízení na podporu žalovaného: Polská republika (zástupkyně: E. Ośniecka-Tamecka, zmocněnkyně), Finská republika (zástupce: M. J. Heliskoski, zmocněnec), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupkyně: V. Jackson, zmocněnkyně, ve spolupráci s J. Stratford, barrister)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 29 a 42 druhé směrnice Rady 77/91/ EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Úř. věst. L 26, 31.1.1977, s. 1; Zvl. vyd. 17/001, s. 44) – Nezajištění ochrany menšinových akcionářů
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že:

                           —

                           přednostní právo na upisování akcií v případě zvýšení upsaného základního kapitálu peněžitými vklady přiznává nejen akcionářům, ale také majitelům dluhopisů převoditelných na akcie,

                           —

                           přednostní právo na upisování dluhopisů převoditelných na akcie přiznává nejen akcionářům, ale také majitelům dříve vydaných dluhopisů převoditelných na akcie, a

                           —

                           nestanoví, že valná hromada může rozhodnout o vyloučení přednostního práva na upisování dluhopisů převoditelných na akcie,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 29 druhé směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. [48] druhého pododstavce Smlouvy při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Španělské království ponese tři čtvrtiny nákladů řízení. Komise Evropských společenství ponese jednu čtvrtinu nákladů řízení.

               4)

               Polská republika, Finská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc T-34/17: Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Skyleader v. EUIPO – Sky International (SKYLEADER)

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/37

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Skyleader v. EUIPO – Sky International (SKYLEADER)
   (Věc T-34/17)
   (2017/C 078/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Skyleader a. s. (Ústí nad Labem, Česká republika) (zástupkyně: K. Malmstedt, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sky International AG (Zug, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „SKYLEADER“ – ochranná známka Evropské unie č. 6 347 827

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. listopadu 2016, ve věci R 805/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení č. 11084 C i napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO a společnosti Sky International náhradu nákladů řízení před Tribunálem i řízení před EUIPO.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení unijního práva a podstatných procesních ustanovení unijního práva;

               —

               Nedodržení zásad řádné správy;

               —

               Porušení pravidla 45 odst. 5 nařízení č. 2868/95.


title: Věc C-154/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 15. března 2016 – VAS „Latvijas dzelzceļš“ v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 15. března 2016 – VAS „Latvijas dzelzceļš“ v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-154/16)
   (2016/C 191/18)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: VAS „Latvijas dzelzceļš“

      Odpůrce: Valsts ieņēmumu dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se čl. 203 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (1) ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, vykládat v tom smyslu, že je toto ustanovení použitelné, pokud v rámci režimu vnějšího tranzitu nebylo celnímu úřadu určení předloženo zboží v úplném stavu, a to i pokud bylo řádně prokázáno, že došlo ke zničení zboží a k jeho nenahraditelné ztrátě?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, může řádné prokázání zničení zboží a potažmo okolnost, že bylo vyloučeno uvedení zboží do hospodářského oběhu členského státu, odůvodnit použití čl. 204 odst. 1 písm. a) a článku 206 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, přičemž se do výpočtu celního dluhu nezahrne množství zboží, které bylo zničeno v době trvání vnějšího tranzitu?

               3)

               Za předpokladu, že lze čl. 203 odst. 1, čl. 204 odst. 1 písm. a) a článek 206 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, vykládat v tom smyslu, že dovozní clo za množství zboží, které bylo zničeno v době trvání vnějšího tranzitu, je splatné, lze čl. 2 odst. 1 písm. d) a články 70 a 71 směrnice Rady 2006/112/ES (2) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládat v tom smyslu, že současně s dovozním clem musí být zaplacena také daň z přidané hodnoty, a to i v případě, že bylo vyloučeno skutečné uvedení zboží do hospodářského oběhu členského státu?

               4)

               Musí se článek 96 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, vykládat v tom smyslu, že odpovědnost za zaplacení tohoto celního dluhu, který vznikl v režimu vnějšího tranzitu, nese v každém případě hlavní povinný, bez ohledu na to, zda přepravce splnil povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 96 odst. 2?

               5)

               Musí se čl. 94 odst. 1, čl. 96 odst. 1 a článek 213 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, vykládat v tom smyslu, že orgán celní správy členského státu je povinen prohlásit společnou a nerozdílnou odpovědnost všech osob, u nichž v konkrétním případě předpokládá, že v souladu s ustanoveními celního kodexu nesou, spolu s hlavním povinným, odpovědnost za splnění celního dluhu?

               6)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku a pokud právní předpisy členského státu stanoví, že daň z přidané hodnoty z dovozu zboží je obecně vzato splatná pouze za předpokladu, že proběhlo řízení, v němž bylo povoleno propuštění zboží do volného oběhu, musí se články 201, 202 a 205 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládat v tom smyslu, že členský stát je povinen prohlásit, že společnou a nerozdílnou odpovědnost za zaplacení daně z přidané hodnoty nesou všechny osoby, které by mohly být v konkrétním případě považovány za odpovědné za splnění celního dluhu, v souladu s ustanoveními nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství?

               7)

               V případě kladné odpovědi na pátou nebo šestou otázku, lze čl. 96 odst. 1 a článek 213 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, a články 201, 202 a 205 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládat v tom smyslu, že pokud celní úřad členského státu omylem neuplatnil společnou a nerozdílnou odpovědnost za splnění celního dluhu na žádnou z osob, které nesou odpovědnost společně s hlavním povinným, může tato okolnost sama o sobě odůvodnit zproštění hlavního povinného odpovědnosti za splnění celního dluhu?

      (1)  Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307.

      (2)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Spojené věci T-292/14 a T-293/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – Kypr v. OHIM (XAΛΛOYMI a HALLOUMI) „Ochranná známka Společenství — Přihlášky slovních ochranných známek Společenství XAΛΛOYMI a HALLOUMI — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/52

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – Kypr v. OHIM (XAΛΛOYMI a HALLOUMI)
   (Spojené věci T-292/14 a T-293/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihlášky slovních ochranných známek Společenství XAΛΛOYMI a HALLOUMI - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 398/65)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kyperská republika (zástupci: S. Malynicz, barrister, a V. Marsland, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti dvěma rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. února 2014 (věc R 1849/2013-4 a věc R 1503/2013-4) týkajícím se přihlášek slovního označení XAΛΛOYMI a slovního označení HALLOUMI k zápisu jako ochranných známek Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kyperská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 245, 28. 7. 2014.


title: Věc C-613/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 5 de Alcobendas (Španělsko) dne 20. listopadu 2015 – Ibercaja Banco S.A.U. v. José Cortés González

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 5 de Alcobendas (Španělsko) dne 20. listopadu 2015 – Ibercaja Banco S.A.U. v. José Cortés González
   (Věc C-613/15)
   (2016/C 048/23)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 5 de Alcobendas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ibercaja Banco S.A.U.

      Žalovaný: José Cortés González

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 takovému vnitrostátnímu pravidlu, jako je článek 114 Ley Hipotecaria (hypoteční zákon), který vnitrostátnímu soudu umožňuje, aby při posouzení zneužívajícího charakteru klauzule stanovící úroky z prodlení ověřil pouze to, zda sjednaná úroková sazba přesahuje trojnásobek zákonné úrokové sazby, a neumožňuje mu zohlednit jiné okolnosti?

               2)

               Brání čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS takovému vnitrostátnímu pravidlu, jako je článek 693 španělského soudního řádu, který umožňuje požadovat předčasné splacení úvěru při nezaplacení tří měsíčních splátek, aniž jsou zohledněny jiné faktory, jako je doba trvání nebo výše úvěru anebo jakékoliv jiné relevantní důvody, a který kromě toho činí možnost vyhnout se účinkům uvedené předčasné splatnosti závislou na vůli věřitele, vyjma případů, kdy je hypotékou zatížena nemovitost užívaná dlužníkem pro vlastní bydlení?

               3)

               Je čtvrté přechodné ustanovení zákona 1/2013 v rozporu s judikaturou Cofidis (2)?

      (1)  – Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).

      (2)  – Rozsudek C-473/00, EU:C:2002:705.


title: Věc C-361/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Peroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 4. září 2006 – Feinchemie Schwebda GmbH a Bayer CropScience AG v. College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen, další účastnice řízení: Agrichem B.V.

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Peroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 4. září 2006 – Feinchemie Schwebda GmbH a Bayer CropScience AG v. College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen, další účastnice řízení: Agrichem B.V.
   (Věc C-361/06)
   (2006/C 294/40)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Peroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Feinchemie Schwebda GmbH a Bayer CropScience AG

      Žalovaný: College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen

      Další účastnice řízení: Agrichem B.V.
   Předběžná otázka
   Je nutno čl. 4 odst. 1 směrnice 2002/37/ES (1) vykládat v tom smyslu, že toto ustanovení nezavazuje členské státy, aby zrušily povolení přípravku na ochranu rostlin obsahujícího ethofumesát před 1. zářím 2003 z důvodu, že držitel povolení nemá k dispozici dokumentaci, která splňuje požadavky přílohy II směrnice 91/414/EHS (2), ani nemá k takové dokumentaci přístup?

      (1)  Směrnice Komise 2002/37/ES ze dne 3. května 2002, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky ethofumesát (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 117, s. 10; Zvl. vyd. 03/35, s. 450).

      (2)  Směrnice Rady ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332).


title: Věc T-196/17: Žaloba podaná dne 27. března 2017 – Naftogaz of Ukraine v. Komise

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/45

         Žaloba podaná dne 27. března 2017 – Naftogaz of Ukraine v. Komise
   (Věc T-196/17)
   (2017/C 151/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: NJSC Naftogaz of Ukraine (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: D. Mjaaland, A. Haga, P. Grzejszczak a M. Krakowiak, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2016) 6950 ze dne 28. října 2016 o přezkumu výjimky pro Ostseepipeline-Anbindungsleitung z povinnosti uplatnit zásadu přístupu třetích osob a úpravy tarifů povolené na základě směrnice 2003/55/ES; a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise 2016 je neplatné z důvodu nedostatečné pravomoci

                           —

                           Článek 36 odst. 9 směrnice 2009/73/ES neposkytuje Komisi pravomoc schválit rozhodnutí regulačního orgánu o změně výjimky poskytnuté na základě čl. 36 odst. 1, kterou předtím schválila.

                           —

                           Alternativně, má-li Komise pravomoc schválit takové rozhodnutí, přísluší jí tato pravomoc pouze v určitých případech, jako například v případě, když došlo k podstatné změně okolností od okamžiku jejího předchozího rozhodnutí o schválení. V opačném případě by byla narušena zásada právní jistoty. Vzhledem k okolnostem projednávaného případu nebyla Komise oprávněna přijmout dotčené rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 36 odst. 1 směrnice 2009/73/ES

                           —

                           Alternativně, byla-li Komise v zásadě oprávněna přijmout dotčené rozhodnutí, mohla tak platně učinit pouze tehdy, pokud byly splněny podmínky uvedené v čl. 36 odst. 1 směrnice 2009/73/ES.

                           —

                           Dotčené rozhodnutí bylo přijato v rozporu s čl. 36 odst. 1 písm. a). Toto rozhodnutí nezlepší hospodářskou soutěž v dodávkách plynu a nezlepší bezpečnost dodávek v členských státech EU ležících ve střední a východní Evropě a Energetického společenství.

                           —

                           Dotčené rozhodnutí bylo přijato v rozporu s čl. 36 odst. 1 písm. b). Od okamžiku zprovoznění příslušného plynovodu v červenci 2011 neexistuje žádné riziko spojené s investicí.

                           —

                           Dotčené rozhodnutí bylo přijato v rozporu s čl. 36 odst. 1 písm. e). Toto rozhodnutí je na újmu hospodářské soutěži a efektivnímu fungování vnitřního trhu v EU a v Energetickém společenství, jelikož může posílit dominantní postavení společnosti PJSC Gazprom a jejích poboček na příslušném zeměpisném trhu a přispět k rozdělení vnitřního trhu na vnitrostátní úrovni.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatku odůvodnění

                           —

                           V rozporu s článkem 296 SFEU, neobsahuje dotčené rozhodnutí dostatečné odůvodnění ani důkazy podporující závěry Komise.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 216 odst. 2 SFEU

                           —

                           Podle čl. 216 odst. 2 SFEU jsou mezinárodní dohody uzavřené Evropskou unií závazné pro orgány Unie.

                           —

                           V rozporu s článkem 6 Smlouvy o Energetickém společenství může dotčené rozhodnutí ohrozit stabilitu regulačního a tržního rámce podněcujícího investice do plynárenských sítí, snížit bezpečnost dodávek a zabránit rozvoji hospodářské soutěže. Dotčené rozhodnutí umožnuje v rozporu s článkem 18 Smlouvy o Energetickém společenství společnosti Gazprom zneužívat její dominantní postavení na příslušném trhu.

                           —

                           V rozporu s článkem 6 odst. 1 Smlouvy o energetické chartě má dotčené rozhodnutí nežádoucí dopad na hospodářskou soutěž v energetickém sektoru. V rozporu s článkem 10 odst. 1 Smlouvy o energetické chartě poskytuje uvedené rozhodnutí společnosti Gazprom, jakožto investorovi, preferenční zacházení a má nepříznivý dopad na investice společnosti Naftogaz do ukrajinského plynového přepravního systému.

                           —

                           rozporu s článkem 274 dohody o přidružení mezi EU a Ukrajinou bylo dotčené rozhodnutí přijato bez konzultace či spolupráce s Ukrajinou.


title: Věc C-163/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 4. dubna 2011 — Annex Customs BVBA v. Belgický stát a KBC Bank NV

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 4. dubna 2011 — Annex Customs BVBA v. Belgický stát a KBC Bank NV
   (Věc C-163/11)
   2011/C 179/21
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Annex Customs BVBA

      Žalovaní: Belgický stát a KBC Bank NV

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 450c odst. 1 písm. b) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, obsahující prováděcí předpisy k nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (1), kterým se vydává celní kodex Společenství, zavedený čl. 1 č. 53 nařízení Komise (ES) č. 2787/2000 ze dne 15. prosince 2000 (2), v tom smyslu, že má zde zmíněné oznámení právní účinky pouze tehdy, když obsahuje přesné částky, které bude muset případně uhradit ručitel?

               2)

               Je třeba čl. 450c odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993 obsahující prováděcí předpisy k nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, zavedený článkem 1 č. 53 nařízení Komise (ES) č. 2787/2000 ze dne 15. prosince 2000, vykládat v tom smyslu, že ručitel, který poté, co v rámci tříleté lhůty od přijetí tranzitního prohlášení obdržel oznámení ve smyslu čl. 450c odst. 1 písm. a) nařízení č. 2454/93, ve kterém je uvedena jiná částka než částka od něj později vymáhaná, je zproštěn svých závazků?

      (1)  Úř. věst. L 253, s. 1.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2787/2000 ze dne 15. prosince 2000, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 330, s. 1).


title: Věc T-332/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 – Sebirán v. OHIM – El Coto de Rioja (Coto D'Arcis) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Coto D'Arcis — Starší slovní ochranné známky Společenství EL COTO a COTO DE IMAZ — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Neexistence zásahu do dobrého jména — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 – Sebirán v. OHIM – El Coto de Rioja (Coto D'Arcis)
   (Věc T-332/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Coto D'Arcis - Starší slovní ochranné známky Společenství EL COTO a COTO DE IMAZ - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Neexistence zásahu do dobrého jména - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 107/38)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sebirán, SL (Requena, Španělsko) (zástupci: A. Calderón Chavero a T. Villate Consonni, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: El Coto de Rioja, SA (Oyón, Španělsko) (zástupci: původně E. López Camba, poté E. López Camba a J. Grimau Muñoz, advokáti)
   Předmět
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. června 2004 (věc R 550/2003-2) v námitkovém řízení mezi El Coto de Rioja, SA, a Sebirán, SL
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žaloba El Coto de Rioja, SA, směřující k částečnému zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. června 2004 (věc R 550/2003-2), se zamítá.

               3)

               Sebirán, SL, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené OHIM a polovinu nákladů řízení vynaložených El Coto de Rioja.

               4)

               El Coto de Rioja ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc T-278/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. ledna 2015 – Now Wireless v. OHIM – Starbucks (HK) (now) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Společenství now — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 51 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 2, nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. ledna 2015 – Now Wireless v. OHIM – Starbucks (HK) (now)
   (Věc T-278/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Společenství now - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 2, nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 089/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Now Wireless Ltd (Guildford, Spojené království) (zástupce: T. Alkin, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Starbucks (Hong Kong, Čína) (zástupce: P. Kavanagh, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2013 (věc R 234/2012-2) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Now Wireless Ltd a Starbucks (HK) Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Now Wireless Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-416/04 P: Opravný prostředek podaný 29. září 2004 The Sunrider Corporation proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-203/02 mezi The Sunrider Corporation a Úřadem pro harmonizace ve vnitřním trhu (OHIM). Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byl Juan Espadafor Caba.

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/29

         Opravný prostředek podaný 29. září 2004 The Sunrider Corporation proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-203/02 (1) mezi The Sunrider Corporation a Úřadem pro harmonizace ve vnitřním trhu (OHIM). Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byl Juan Espadafor Caba.
   (Věc C-416/04 P)
   (2004/C 300/55)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 29. září 2004 opravný prostředek podaný The Sunrider Corporation, se sídlem v Torrance, Kalifornii (USA), zastoupenou A. Kockläunerem, právníkem, proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-203/02 mezi The Sunrider Corporation a Úřadem pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byl Juan Espadafor Caba.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil v celém rozsahu rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2004 ve věci T-203/03 (dále jen „napadené rozhodnutí“);

               2.

               uložil Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen „OHIM“) náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem;

               3.

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu ze dne 8. dubna 2002 ve věci R 1046/2000-1;

               4.

               uložil Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen „OHIM“) náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně a OHIM.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty:
   Účastník řízení podávající opravný prostředek tvrdí, že rozsudek Soudu prvního stupně by měl být zrušen z těchto důvodů:

      Porušení čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení o ochranné známce Společenství ve spojení s čl. 15 odst. 3 téhož nařízení (neoprávněné užívání)

   Soud prvního stupně nesprávně vyložil čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení o ochranné známce Společenství ve spojení s čl. 15 odst. 3 téhož nařízení v rozsahu, v němž nesprávně přihlédl k užívání ochranné známky třetí osobou.
   V tomto ohledu Soud prvního stupně nesprávně vyložil rozdělení důkazního břemene podle čl. 15 odst. 1 a 3 nařízení o ochranné známce Společenství. Soud prvního stupně rovněž zohlednil nepřesvědčivá (implicitní) tvrzení a důkazy předložené tím, kdo podal námitky. Dále Soud prvního stupně spoléhal na domněnky místo spolehlivých důkazů. Konečně Soud prvního stupně měl přezkoumat, zda v době rozhodnutí Soudu prvního stupně ve světle veškerých relevantních faktických i právních skutečností mohlo být v souladu s právními předpisy přijato nové rozhodnutí s totožným výrokem jako napadené rozhodnutí,.

      Porušení čl. 43 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství: Nedostatečný důkaz namítané ochranné známky

   Dále Soud prvního stupně porušil čl. 43 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství v rozsahu, v němž nesprávně vyložil pojem skutečného užívání ve smyslu téhož článku.
   Zejména Soud prvního stupně dostatečně nezohlednil, že:

               —

               ten, kdo podal námitky, předložil pouze tři faktury za rok 1996 představující celkovou částku nepřesahující 3 476,00 EUR;

               —

               ten, kdo podal námitky předložil pouze dvě faktury za rok 1997 představující celkovou částku nepřesahující 1 306,00 EUR;

               —

               předmětné zboží bylo levné a tedy zboží hromadné produkce a hromadné spotřeby;

               —

               toto zboží bylo relativně snadné prodat;

               —

               předmětné zboží bylo prodáno v nejlepším případě jednomu jedinému zákazníkovi;

         a že proto namítaná ochranná známka ES 372 221„VITAFRUIT“ nebyla uvedena do skutečného užívání ve smyslu čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení o ochranné známce Společenství, neboť její užívání bylo sporadické, příležitostné, minimální a nezahrnovalo podstatnou část území, na kterém byla chráněna.

      Porušení čl. 8 odst. 1 pododdílu b) nařízení o ochranné známce Společenství

   Dále porovnávané ochranné známky si nejsou zaměnitelně podobné, pokud jde o zboží „bylinné a vitamínové nápoje“, pro které se přihlašovaná ochranná známka č. 156 422„VITAFRUIT“ dožaduje ochrany. Zejména zboží „bylinné a vitamínové nápoje“ na jedné straně a „koncentrovaný ovocný džus“ na druhé straně jsou si pouze vzdáleně podobné, neboť mají jen málo styčných bodů.
   To se zakládá na skutečnosti, že se porovnávané zboží liší, pokud jde o kvalitu výrobku, suroviny, okolnosti výroby, konkrétně strojové vybavení, know-how a výrobní zařízení, které jsou nezbytné pro výrobu daného zboží. Dále se porovnávané zboží liší, pokud jde o způsob používání, funkční vlastnosti a způsob distribuce. Proto nad případnými společnými charakteristikami daného zboží převažují jeho rozdíly.

      (1)  Úř. věst. C 233, 28.09.2002, s. 26.


title: Věc C-86/06: Žaloba podaná dne  13. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/14

         Žaloba podaná dne 13. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-86/06)
   (2006/C 74/28)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 13. února 2006 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Amparo Alcover San Pedro a Minasem Konstantinidisem, členy její právní služby, jako zmocněnci s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               určil, že tím, že Řecká republika nepřijala právní a správní předpisy pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2003/73/ES ze dne 24. července 2003, kterou se mění příloha III směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/94/ES (1), a v každém případě tím, že o těchto předpisech neinformovala Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2)

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 25. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 186, 25.6.2003, s. 34; Zvl. vyd. 15/07, s. 493.


title: Věc C-59/07: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/109/ES — Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-59/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/109/ES - Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 8/07)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. 2004, L 16, s. 44)
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo nezbytná ustanovení pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc T-277/15: Žaloba podaná dne 13. května 2015 – Permapore v. OHIM – José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins (Terraway)

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/42

         Žaloba podaná dne 13. května 2015 – Permapore v. OHIM – José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins (Terraway)
   (Věc T-277/15)
   (2015/C 245/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Permapore Ltd (Nenagh Tipperary, Irsko) (zástupce: J. Sales, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins Lda (Grijó, Portugalsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Terraway“ – Přihláška č. 11 988 301

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Usnesení prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. března. 2015, ve věci R 2496/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil usnesení odvolacího senátu OHIM a nahradil jej usnesením, v němž rozhodne – nebo nařídí, aby bylo rozhodnuto – o otázkách ve věci samé a hmotněprávních otázkách, a které nebude omezeno na otázku včasného zaplacení soudních poplatků.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Žalobkyně tvrdí, že zaplatila soudní poplatky stanovené v článku 60 nařízení č. 207/2009 dne 20. listopadu 2014.

               —

               Z hmotněprávního pohledu žalobkyně uplatňuje porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) a b), čl. 7 odst. 1 písm. g) a čl. 54 odst. 2 in fine nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-135/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Frankfurt am Main (Německo) dne 7. března 2016 – Georgsmarienhütte GmbH a další v. Spolková republika Německo

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Frankfurt am Main (Německo) dne 7. března 2016 – Georgsmarienhütte GmbH a další v. Spolková republika Německo
      (Věc C-135/16)
      (2016/C 211/34)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Předběžná otázka

      Je rozhodnutí Komise (EU) 2015/1585 ze dne 25. listopadu 2014 o režimu podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN),(který zavedlo Německo na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů a uživatelů s vysokou spotřebou energie) [oznámeno pod číslem C(2014) 8786)] (1) v rozporu se Smlouvu o fungování Evropské unie, protože Komise kvalifikuje omezení příplatku EEG jako podporu ve smyslu článku 107 SFEU?

         (1)  Úř. věst. 2015, L 250, s. 122.


title: Věc C-391/10: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. února 2011 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2007/36/ES — Výkon některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi — Nezajištění úplného provedení ve stanovené lhůtě“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. února 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-391/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2007/36/ES - Výkon některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi - Nezajištění úplného provedení ve stanovené lhůtě)
   2011/C 103/16
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a L. de Schietere de Lophem, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: M. Jacobs a J.-C. Halleux, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi (Úř. věst. L 184, s. 17) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc C-499/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  9. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Düsseldorf) – Hans Werhof v. Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG (Převod podniků — Směrnice 77/187/EHS — Zachování práv zaměstnanců — Kolektivní smlouva vztahující se na převodce a na zaměstnance v okamžiku převodu)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/21

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Düsseldorf) – Hans Werhof v. Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG
   (Věc C-499/04) (1)

   (Převod podniků - Směrnice 77/187/EHS - Zachování práv zaměstnanců - Kolektivní smlouva vztahující se na převodce a na zaměstnance v okamžiku převodu)
   (2006/C 131/37)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hans Werhof

      Žalovaná: Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landesarbeitsgericht Düsseldorf – Výklad čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 98/50/ES ze dne 29. června 1998, kterou se mění směrnice 77/187/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí závodů (Úř. věst. L 201, s. 88) – Povinnosti nabyvatele ohledně zachování výhodnějších mzdových podmínek vyplývajících z kolektivní smlouvy použitelné na převodce a na zaměstnance v okamžiku převodu
   Výrok
   Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí závodů musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v případě, že pracovní smlouva odkazuje na kolektivní smlouvu zavazující převodce, nebyl nabyvatel, který není stranou takové smlouvy, vázán kolektivními smlouvami pozdějšími ve vztahu ke smlouvě, která byla platná v okamžiku převodu závodu.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc T-223/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2017 – Massive Bionics v. EUIPO – Apple Inc (DriCloud) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie DriCloud — Starší mezinárodní slovní ochranné známky ICLOUD — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Předložení důkazů po lhůtě — Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2017 – Massive Bionics v. EUIPO – Apple Inc (DriCloud)
   (Věc T-223/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie DriCloud - Starší mezinárodní slovní ochranné známky ICLOUD - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Předložení důkazů po lhůtě - Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 283/63)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Massive Bionics, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Galindo Martens, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Apple Inc (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: J. Olsen, P. Andreottola, solicitors a G. Tritton, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. března 2016 (věc R 339/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi Apple a Massive Bionics.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Massive Bionics, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc T-151/06: Žaloba podaná dne  9. června 2006  – Aluminium Silicon Mill Products v. Komise

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/36

         Žaloba podaná dne 9. června 2006 – Aluminium Silicon Mill Products v. Komise
   (Věc T-151/06)
   (2006/C 178/66)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aluminium Silicon Mill Products GmbH (Zug, Švýcarsko) (zástupci: L. Ruessmann, A. Willems, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že je žaloba přípustná;

               —

               určit, že napadené rozhodnutí je neplatné v rozsahu, ve kterém Komise nepřiznala obchodům prostřednictvím ASMP zacházení stejné jako obchodům v původním antidumpingovém šetření silikonu z Ruska, a nařídit Evropské komisi přepočítat v souladu s tím dumpingové rozpětí (a tedy částku, která má být vrácena);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Nařízení Rady (ES) č. 2229/2003 (1) uložilo antidumpingové clo z dovozu silikonu od dvou ruských vyvážejících výrobců, které jsou ve vztahu k žalobkyni: Sual-Kremny-Urals LLC a ZAO Kremny. Jelikož se žalobkyně domnívala, že dumpingové rozpětí, na jehož základě byla antidumpingová cla zaplacena, bylo odstraněno, podala tři žádosti o vrácení cla s ohledem na následující dovozy.
   Napadeným rozhodnutím bylo žádostem částečně vyhověno. Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí v rozsahu, ve kterém odráží úpravu provedenou bez odůvodnění, s výsledkem, že vypočtené dumpingové rozpětí je větší než úroveň de minimis, a nepovoluje vnitrostátním celním orgánům přiznat plné požadované vrácení antidumpingových cel zaplacených žalobkyní z dovozů silikonu pocházejícího z Ruska.
   Na podporu svého návrhu žalobkyně zaprvé uplatňuje zjevně nesprávné posouzení a porušení nařízení Rady č. 384/96 (2) (základní nařízení), zejména čl. 11 odst. 9, jakož i porušení zásady právní jistoty. Podle žalobkyně Komise nesprávně konstatovala existenci změny okolností, vyžadující odchýlení se od metody použité v původním šetření ve vztahu k prodejům provedeným prostřednictvím žalobkyně.
   Zadruhé žalobkyně uplatňuje zjevně nesprávné posouzení a porušení článku 253 ES s ohledem na posouzení existence jednotné hospodářské entity mezi žalobkyní a ruskými továrnami a úpravu provize obchodního zástupce.
   Zatřetí žalobkyně uplatňuje porušení základního nařízení, pokud jde o odpočet provize obchodního zástupce a zejména čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, ve znění nařízení č. 2238/2000 (3). Podle žalobkyně se čl. 2 odst. 10 písm. i), ve znění nařízení č. 1972/2002 (4), nepoužije, jelikož dotčené řízení o vrácení by se týkalo pokračování původního řízení. Podpůrně žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení ve znění nařízení č. 1972/2002.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2229/2003 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu silikonu pocházejícího z Ruska a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 229, s. 3; Zvl. vyd. 11/48, s. 173).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 2238/2000 ze dne 9. října 2000, kterým se mění nařízení (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 11/10, s. 116).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 1972/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se mění nařízení (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 305, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 132).


title: Věc C-389/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk hof (Belgie) dne 8. září 2008 – Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar NV, Uninet International NV, T2 Belgium NV a KPN Belgium NV v. Ministerraad, další účastnice řízení: Belgacom NV

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk hof (Belgie) dne 8. září 2008 – Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar NV, Uninet International NV, T2 Belgium NV a KPN Belgium NV v. Ministerraad, další účastnice řízení: Belgacom NV
   (Věc C-389/08)
   (2008/C 285/44)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Grondwettelijk hof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar NV, Uninet International NV, T2 Belgium NV a KPN Belgium NV

      Žalovaná: Ministerraad (Rada ministrů)

      Další účastnice: Belgacom NV
   Předběžná otázka
   Lze článek 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (1) vykládat v tom smyslu, že umožňuje, aby příslušný zákonodárce členského státu vystupující jako vnitrostátní regulační orgán obecně a na základě výpočtu čistých nákladů poskytovatele univerzální služby, který byl dříve jediným poskytovatelem, konstatoval, že poskytování univerzální služby může představovat nespravedlivou zátěž pro podniky určené k poskytování univerzální služby?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.


               29.5.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/7

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2004 Adviesbureau Ehcon B.V. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-140/04)
   (2004/C 146/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Adviesbureau Ehcon B.V., se sídlem v Reeuwijku (Nizozemsko), zastoupenou p. M.A. Goedkoopem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               uložil Evropskému společenství zaplatit náhradu škody ve výši 158 400 eur, jako náhradu újmy, kterou utrpěla žalobkyně v důsledku toho, že nezískala zakázku; tato částka má být navýšena o zákonné úroky až do doby splacení celé částky;

               —

               uložil Evropskému společenství zaplatit náhradu ušlého zisku, který vznikl žalobkyni, ve výši 60 000 eur z důvodu, že žalobkyně, jejíž podání nabídky bylo odmítnuto, nemohla využívat a rozšiřovat své know-how; tato částka má být navýšena o zákonné úroky až do doby splacení celé částky;

               —

               uložil Evropskému společenství zaplatit náhradu nepřímé škody způsobené žalobkyni tím, že se nebude moci ucházet o zakázku, která navazuje na zakázku, pro kterou byla žalobkyně odmítnuta. Nepřímá škoda vyplývá ze snížené pravděpodobnosti získat navazující zakázku a je stanovena na 10 % čistého příjmu z této zakázky, což je 25 500 eur;

               —

               podpůrně, uložil Evropskému společenství zaplatit náhradu škody způsobené žalobkyni tím, že ztratila možnost získat zadání zakázky, ve výši 26 400 eur; tato částka má být navýšena o zákonné úroky až do doby splacení celé částky;

               —

               uložil Evropskému společenství nahradit výdaje, které žalobkyně vynaložila v souvislosti se sepsáním své nabídky, ve výši 10 000 eur; tato částka má být navýšena o zákonné úroky až do doby splacení celé částky;

               —

               uložil Evropskému společenství nahradit výdaje, které žalobkyně vynaložila v souvislosti se shromažďováním důkazů a předložením věci evropskému ochránci práv ve výši 40 000 eur, tato částka má být navýšena o zákonné úroky až do doby splacení celé částky;

               —

               uložil Evropskému společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   V září 1996 se žalobkyně přihlásila do řízení o zadání veřejné zakázky vyhlášené Komisí pro služby související se směrnicí o vodách určených ke spotřebě (1). Podání nabídky žalobkyně nebylo přijato.
   Podle žalobkyně Komise svým jednáním porušila povinnost průhlednosti, kterou je nutno brát v úvahu v oblasti veřejných zakázek. Žalobkyně uvádí, že na základě její stížnosti došel evropský ochránce práv ke stejnému závěru.
   Žalobkyně též tvrdí, že Komise svým jednáním porušila článek 3 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (2). Podle žalobkyně se Komise nevyhnula rozdílnému zacházení s jednotlivými uchazeči, čímž porušila zásadu řádného výkonu správy.
   Žalobkyně též tvrdí, že Komise porušila čl. 12 odst. 1 směrnice 92/50/EHS, neboť žalobkyni nesdělila důvody odmítnutí její nabídky ve lhůtě patnácti dnů ode dne, kdy obdržela písemnou žádost sepsanou za tímto účelem.
   Žalobkyně též trvá na tom, že kdyby Komise jednala podle pravidel řádného výkonu správy, žalobkyně by byla bývala přijata do stádia zadávání zakázek. V takovémto případě by též bývala získala zakázku.
   Žalobkyně navíc tvrdí, že podle článku 16 a čl. 17 odst. 2 směrnice 92/50/EHS byla Komise povinna zaslat oznámení o výsledcích řízení o zadávání zakázek Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství nejpozději čtyřicet osm dní po zadání dané zakázky.
   Žalobkyně nakonec prohlašuje, že se ji Komise pokusila oklamat.

      (1)  Vyhlášení veřejné zakázky – XI.D.1 (Úř. věst. 1996 C 232, s. 35)

      (2)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby


title: Věc T-495/15: Žaloba podaná dne 27. srpna 2015 – Sociedad agraria de transformación no 9982 Montecitrus v. OHIM – Spanish Oranges (MOUNTAIN CITRUS SPAIN)

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/40

         Žaloba podaná dne 27. srpna 2015 – Sociedad agraria de transformación no 9982 Montecitrus v. OHIM – Spanish Oranges (MOUNTAIN CITRUS SPAIN)
   (Věc T-495/15)
   (2015/C 354/49)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sociedad agraria de transformación no 9982 Montecitrus (Pulpí, Španělsko) (zástupce: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Spanish Oranges, SL (Castellón, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „MOUNTAIN CITRUS SPAIN“ – přihláška č. 11 290 293

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. června 2015 ve věci R 871/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               rozhodl, že se sporná ochranná známky nesmí používat pro zboží zařazené do tříd 29 a 31;

               —

               uložil vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-102/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Heli-Flight v. EASA „Civilní letectví — Žádost o schválení letových podmínek pro vrtulník typu Robinson R66 — Zamítavé rozhodnutí EASA — Žaloba na neplatnost — Rozsah přezkumu odvolacího senátu — Rozsah přezkumu Tribunálu — Žaloba pro nečinnost — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Heli-Flight v. EASA
   (Věc T-102/13) (1)

   („Civilní letectví - Žádost o schválení letových podmínek pro vrtulník typu Robinson R66 - Zamítavé rozhodnutí EASA - Žaloba na neplatnost - Rozsah přezkumu odvolacího senátu - Rozsah přezkumu Tribunálu - Žaloba pro nečinnost - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2015/C 046/56)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Heli-Flight GmbH & Co. KG (Reichelsheim, Německo) (zástupce: T. Kittner, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost letectví (EASA) (zástupci: T. Masing a C. Eckart, advokáti)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí vydaného EASA ze dne 13. ledna 2012, kterým se zamítá žádost žalobkyně o schválení letových podmínek, předložená pro vrtulník typu Robinson R66 (sériové číslo 0034), zadruhé návrh na určení nečinnosti EASA, pokud jde o vyřizování žádostí žalobkyně ze dne 11. července 2011 a 10. ledna 2012 týkajících se uvedeného vrtulníku a zatřetí žádost, aby EASA nahradila škodu, o níž má žalobkyně za to, že ji utrpěla z důvodu tohoto zamítavého rozhodnutí a této tvrzené nečinnosti.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Heli-Flight GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27. 4. 2013.