title: Věc C-573/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. července 2010 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 79/409/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Prováděcí opatření“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. července 2010 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-573/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Prováděcí opatření)
   2010/C 246/03
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: D. Recchia, zmocněnec)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a G. Fiengo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 13 a 18 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98) — Nesprávné provedení — Odchylky — Požadavky

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že právní úprava provádějící do italského právního řádu směrnici Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků není zcela v souladu s touto směrnicí a systém provádění jejího článku 9 nezaručuje, aby odchylné úpravy přijaté příslušnými italskými orgány respektovaly podmínky a požadavky uvedené v tomto článku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 až 7, 9 až 11, 13 a 18 uvedené směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-212/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazionea (Itálie) dne 25. dubna 2014 – trestní řízení proti Andrea De Ciantis

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazionea (Itálie) dne 25. dubna 2014 – trestní řízení proti Andrea De Ciantis
   (Věc C-212/14)
   2014/C 292/15
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastník původního trestního řízení

   Andrea De Ciantis

      Předběžné otázky

               1)

               Mají se článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 16. února 2012 ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10, vykládat v tom smyslu, že brání zorganizování zadávacího řízení o udělení koncesí platných po kratší dobu, než byly koncese udělované v minulosti, když bylo uvedené zadávací řízení zorganizováno za účelem nápravy důsledků vyplývajících z nezákonného vyloučení určitého počtu subjektů z předchozích zadávacích řízení?

               2)

               Mají se článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládat v tom smyslu, že brání možnosti, aby byla kratší doba platnosti koncesí udělovaných v zadávacím řízení, než byla doba platnosti koncesí udělovaných v minulosti dostatečně odůvodněná požadavkem stejného uplynutí doby platnosti koncesí?

               3)

               Mají se článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládat v tom smyslu, že brání ustanovení vyžadujícímu bezplatné postoupení užití hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování a sběru hry, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo z důvodu rozhodnutí o zániku nebo odnětí?


title: Věc C-122/08: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 17. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/32

         Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 17. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-122/08) (1)

   (2009/C 69/67)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-392/15: Žaloba podaná dne 17. července 2015 – European Dynamics Luxembourg a další v. Evropská agentura pro železnice

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/13

         Žaloba podaná dne 17. července 2015 – European Dynamics Luxembourg a další v. Evropská agentura pro železnice
   (Věc T-392/15)
   (2015/C 328/12)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko), Evropaiki Dinamiki – Proigmena Sistimata Tilepikinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko), European Dynamics Belgium SA (Brusel, Βelgie) (zástupci: I. Ambazis a M. Sfyri, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro železnice (ERA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro železnice (ERA), které bylo žalobkyním oznámeno dopisem vedoucího oddělení pro zdroje a podporu dne 8. května 2015 a kterým ERA zařadila nabídku podanou žalobkyněmi na druhé místo pro položku č. 1 „Interní vývoj, podpora a asistence týkající se informačního sytému na bázi času a prostředků“ v otevřeném zadávacím řízení č. 2015/S019-029728, nazvaném ERA/2015/01/OP „ESP-EISD 5“ -Poskytování externí služby pro vývoj informačního systému Evropské agentury pro železnice – ERA;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro železnice, které bylo žalobkyním oznámeno dopisem vedoucího oddělení pro zdroje a podporu ze dne 1. července 2015 a kterým ERA zařadila nabídku podanou žalobkyněmi na druhé místo pro položku č. 2 „Externí vývoj, podpora a asistence týkající se informačního systému“ v otevřeném zadávacím řízení č. 2015/S019-029728, nazvaném Poskytování externí služby pro vývoj informačního systému Evropské agentury pro železnice – ERA“;

               —

               uložil Evropské agentuře pro železnice náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně mají za to, že napadená rozhodnutí musí být v souladu s článkem 263 SFEU zrušena, a to z důvodu, že ERA porušila povinnost uvést odůvodnění, jelikož dostatečně neodůvodnila posouzení technické nabídky žalobkyň ve vztahu k mimořádně nízkým nabídkám.


title: Věc T-14/16: Žaloba podaná dne 8. ledna 2016 – Apimab Laboratiores a další v. Komise

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/23

         Žaloba podaná dne 8. ledna 2016 – Apimab Laboratiores a další v. Komise
   (Věc T-14/16)
   (2016/C 090/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Apimab Laboratiores (Clermont-l’Hérault, Francie), Sarl BBI – Blanche Bresson Institut (Barbentane, Francie), Institut de recherche biologique – IRB (Montaigu, Francie), Laboratoires Arkopharma (Carros, Francie), Laboratoires Juva Santé (Paříž, Francie), Ortis (Bütgenbach, Belgie), Pierre Fabre Médicament (Boulogne-Billancourt, Francie), Pollenergie (Saint-Hilaire-de-Lusignan, Francie) (zástupce: A. de Brosses, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že nařízení č. 2015/1933 ze dne 27. října 2015 bylo přijato bez předchozí konzultace s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin, a tudíž v rozporu s pravidly procesu jeho přijímání;

               —

               rozhodl, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, pokud přijala nařízení č. 2015/1993 bez vědeckého hodnocení rizika v rozporu s článkem 6 nařízení č. 178/2002;

               —

               rozhodl, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, pokud v nařízení č. 2015/1933 ze dne 27. října 2015 stanovila limity benzo(a)pyrenu v určitých doplňcích stravy na 10 mikrogramů, je-li použit sám, nebo na 50 mikrogramů, je-li smíšen s jinými látkami;

               —

               rozhodl, že Komise porušila zásadu proporcionality, pokud v nařízení č. 2015/1933 ze dne 27. října 2015 stanovila limity benzo(a)pyrenu v určitých doplňcích stravy na 10 mikrogramů, je-li použit sám, nebo na 50 mikrogramů, je-li smíšen s jinými látkami;

               —

               rozhodl, že Komise porušila zásadu zákazu diskriminace, pokud v nařízení č. 2015/1933 ze dne 27. října 2015 stanovila limity benzo(a)pyrenu v určitých doplňcích stravy na 10 mikrogramů, je-li použit sám, nebo na 50 mikrogramů, je-li smíšen s jinými látkami.

         A v důsledku toho, aby:

               —

               zrušil nařízení č. 2015/1933 ze dne 27. října 2015, pokud jde o jeho ustanovení týkající se doplňků stravy;

               —

               uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobci uplatňují šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila procesní pravidla vyplývající z nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (dále jen „rámcové nařízení“), při přijetí nařízení Komise (EU) č. 2015/1933 ze dne 27. října 2015, kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity polycyklických aromatických uhlovodíků v kakaové vláknině, banánových lupíncích, doplňcích stravy, sušených bylinách a sušeném koření (dále jen „napadené nařízení“).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se Komise dopustila při přijetí napadeného nařízení, a z porušení článku 2 rámcového nařízení, což odůvodňuje zrušení napadeného nařízení v důsledku neexistence právního základu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se Komise dopustila, když neprovedla konzultace s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin a nepřistoupila k předchozímu vědeckému hodnocení, což je v rozporu s požadavky uvedenými v článku 6 nařízení č. 178/2002.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, ke kterému došlo tím, že napadené nařízení je implicitně založeno na konstatování, že spotřebitel požije obdobné množství polycyklických aromatických uhlovodíků (PAU) prostřednictvím doplňků stravy jako prostřednictvím běžných potravin; tak tomu ovšem v posuzované věci není.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila zásadu proporcionality, jelikož stanovení maximálních limitů PAU překračuje rámec toho, co je nezbytné k ochraně veřejného zdraví.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila zásadu zákazu diskriminace, jelikož napadené nařízení nezohlednilo rozdíly mezi doplňky stravy a jinými potravinami, když stanovilo maximální limity PAU přiměřeně k druhu dotčené potraviny.


title: Věc C-114/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Conseil d'Etat (Francie), odboru sporných věcí, ze dne 10. ledna 2005, ve věci Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Ministerstvo hospodářství, financí a průmyslu) proti společnosti Gillan Beach

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Conseil d'Etat (Francie), odboru sporných věcí, ze dne 10. ledna 2005, ve věci Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Ministerstvo hospodářství, financí a průmyslu) proti společnosti Gillan Beach
   (Věc C-114/05)
   (2005/C 115/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Conseil d'Etat (Francie), odboru sporných věcí, ze dne 10. ledna 2005, ve věci Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Ministerstvo hospodářství, financí a průmyslu) proti společnosti Gillan Beach, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 8. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Conseil d'Etat (Francie), odbor sporných věcí, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o otázce, zda globální plnění poskytnuté organizátorem vystavovatelům na veletrhu nebo na výstavě může spadat pod čl. 9 odst. 2 písm. c) první odrážku šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1), čl. 9 odst. 2 písm. a) této směrnice nebo jakoukoliv další kategorii poskytování služeb uvedenou v tomto čl. 9 odst. 2.

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s.1)


title: Věc C-98/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 3. března 2014 – Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató Kft. a další v. Magyar Állam

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 3. března 2014 – Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató Kft. a další v. Magyar Állam
   (Věc C-98/14)
   2014/C 142/33
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató Kft., Lixus Szerencsejáték Szervező Kft., Lixus Projekt Szerencsejáték Szervező Kft., Lixus Invest Szerencsejáték Szervező Kft., Megapolis Terminal Szolgáltató Kft.

      Žalovaný: Magyar Állam

      Předběžné otázky

      Ve vztahu ke změnám szerencsejáték szervezéséről szóló 1991. évi XXXIV. törvény (zákona o hazardních hrách), které byly provedeny v roce 2011 a kterými byla zvýšena daň z her:

               1)

               Je s článkem 56 SFEU slučitelná taková nediskriminační právní úprava členského státu, která prostřednictvím jediného aktu a bez přípravného období pětinásobně zvyšuje předchozí přímou daň odváděnou za výherní automaty provozované v hernách, označovanou jako daň z her, a zavádí daň z her s procentní sazbou, což omezuje činnost provozovatelů hazardních her v hernách?

               2)

               Lze článek 34 SFEU vykládat v tom smyslu, že do jeho působnosti spadá taková nediskriminační právní úprava členského státu, která prostřednictvím jediného aktu a bez přípravného období pětinásobně zvyšuje předchozí přímou daň odváděnou za výherní automaty provozované v hernách, označovanou jako daň z her, a zavádí daň z her s procentní sazbou, což omezuje dovoz výherních automatů do Maďarska z území Evropské unie?

               3)

               Může se v případě kladné odpovědi na první anebo druhou otázku členský v [rámci] uplatňování článku 36 SFEU, čl. 52 odst. 1 SFEU a článku 61 SFEU nebo existence naléhavých důvodů dovolávat výhradně stabilizace stavu rozpočtu?

               4)

               Je s ohledem na čl. 6 odst. 3 SEU třeba v případě kladné odpovědi na první anebo druhou otázku zohlednit ve vztahu k omezením zavedeným členským státem a ke stanovení období k přípravě na daňovou úpravu obecné zásady právní?

               5)

               Lze v případě kladné odpovědi na první anebo druhou otázku vykládat rozsudek [ze dne 5. března 1996] ve věci Brasserie du Pêcheur [C 46/93 a C-48/93] tak, že porušení článku 34 SFEU nebo článku 56 SFEU může založit odpovědnost členského státu za škodu z toho důvodu, že citovaná ustanovení – vzhledem ke svému přímému účinku – přiznávají práva jednotlivcům z členských států?

               6)

               Lze směrnici 98/34/ES (1) vykládat v tom smyslu, že daňový předpis členského státu, který jednorázově pětinásobně zvyšuje přímou daň, a sice daň z her odváděnou z výherních automatů provozovaných v hernách, a který kromě toho zavádí daň s procentní sazbou, představuje „technický předpis de facto“?

               7)

               Mohou se v případě kladné odpovědi na šestou otázku jednotlivci z členského státu dovolávat vůči tomuto státu porušení článku 8 odst. 1 nebo článku 9 odst. 1 směrnice 98/34/ES z jeho strany, coby nesplnění povinnosti členského státu, které zakládá odpovědnost za škodu, [jinými slovy,] je cílem této směrnice přiznat práva jednotlivcům? Které aspekty musí vzít v úvahu vnitrostátní soud při rozhodování, zda se žalovaný dopustil dostatečně kvalifikovaného protiprávního jednání, a jaký druh nároku na náhradu škody může takové protiprávní jednání zakládat?

      Ve vztahu ke změně zákona o hazardních hrách provedené v roce 2012, kterou bylo zakázáno provozování výherních automatů v hernách (a povoleno jen v kasinech):

               1)

               Je s článkem 56 SFEU slučitelná taková nediskriminační právní úprava členského státu, která s okamžitými účinky zakazuje provozování výherních automatů v hernách, aniž bylo dotčeným provozovatelům hazardních her poskytnuto přechodné nebo přípravné období nebo přiměřená náhrada, čímž zároveň nastoluje monopol kasin na provozování výherních automatů?

               2)

               Lze článek 34 SFEU vykládat v tom smyslu, že je určující a použitelný v případě, že členský stát přijme nediskriminační právní úpravu, která sice přímo nezakazuje dovoz výherních automatů z území Evropské unie, avšak omezuje nebo zakazuje skutečné používání a provozování těchto automatů prostřednictvím pravidel organizace hazardních her, aniž provozovatelům hazardních her, kteří tuto činnost vykonávají, bylo poskytnuto přechodné nebo přípravné období nebo jakákoli náhrada?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první anebo druhou otázku, jaká kritéria musí vzít v úvahu vnitrostátní soud při rozhodování, zda omezení bylo v [rámci] uplatňování článku 36 SFEU, čl. 52 odst. 1 SFEU a článku 61 SFEU nebo existence naléhavých důvodů nezbytné, vhodné a přiměřené?

               4)

               Je s ohledem na čl. 6 odst. 3 SEU třeba v případě kladné odpovědi na první anebo druhou otázku zohlednit ve vztahu k zákazům stanoveným členským státem a k poskytnutí přípravného období obecné zásady právní? Je třeba ve vztahu k omezením, která byla provedena v projednávaném případě, zohlednit základní práva, jako je právo na vlastnictví a zákaz zbavení majetku bez náhrady, a, v případě kladné odpovědi, jakým způsobem mají být zohledněna?

               5)

               Lze v případě kladné odpovědi na první anebo druhou otázku vykládat rozsudek [ze dne 5. března 1996] ve věci Brasserie du Pêcheur [C 46/93 a C-48/93] tak, že porušení článku 34 SFEU nebo článku 56 SFEU může založit odpovědnost členského státu za škodu z toho důvodu, že citovaná ustanovení – vzhledem ke svému přímému účinku – přiznávají práva jednotlivcům z členských států?

               6)

               Lze směrnici 98/34/ES vykládat v tom smyslu, že právní předpis členského státu, který provozování výherních automatů omezuje jen na kasina, čímž zakazuje jejich provozování v hernách, představuje „jiný požadavek“?

               7)

               Mohou se v případě kladné odpovědi na šestou otázku jednotlivci z členského státu dovolávat vůči tomuto státu porušení článku 8 odst. 1 nebo článku 9 odst. 1 směrnice 98/34/ES z jeho strany, coby nesplnění povinnosti členského státu, které zakládá odpovědnost za škodu? Které aspekty musí vzít v úvahu vnitrostátní soud při rozhodování, zda se žalovaný dopustil dostatečně kvalifikovaného protiprávního jednání, a jaký druh nároku na náhradu škody může takové protiprávní jednání zakládat?

               8)

               Je použitelná zásada práva Společenství, podle které jsou členské státy povinny vyplatit jednotlivcům náhradu za škody vzniklé porušením práva Společenství přičitatelným členskému státu i v případě, že členský stát má v oblasti, k níž se přijatý předpis vztahuje, svrchovanost? Jsou vodítkem také základní práva a obecné zásady právní, které vyplývají z ústavních tradic společných členským státům?

      (1)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (Úř. věst. L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/20, s. 337).


title: Věc T-596/16: Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2017 – HP v. Komise a eu-LISA

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/50

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2017 – HP v. Komise a eu-LISA
   (Věc T-596/16) (1)

   (2017/C 112/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-26/16 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-460/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. listopadu 2009 Inalca SpA — Industria Alimentari Carni a Cremonini SpA proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 4. září 2009 ve věci T-174/06, Inalca SpA v. Komise Evropských společenství

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/36

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. listopadu 2009 Inalca SpA — Industria Alimentari Carni a Cremonini SpA proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 4. září 2009 ve věci T-174/06, Inalca SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-460/09 P)
   2010/C 24/65
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Inalca SpA — Industria Alimentari Carni a Cremonini SpA (zástupci: F. Sciandone a C. D'Andria, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení a vrátit věc Tribunálu, aby rozhodl ve věci s ohledem na údaje poskytnuté Soudním dvorem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení a náhradu nákladů řízení ve věci T-174/06.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  A.

                  K rozlišení mezi procesním kritériem týkajícím se počátku běhu promlčecí lhůty a ověřením splnění podmínek pro založení odpovědnosti: i) rozporuplnost odůvodnění a ii) porušení judikatury Společenství

               Odůvodnění napadeného usnesení je zjevně rozporuplné v tom, že na jedné straně odkazuje na ustálenou judikaturu Společenství, podle níž začne promlčecí lhůta k podání žaloby na určení mimosmluvní odpovědnosti Společenství běžet pouze tehdy, když jsou splněny všechny podmínky, na které se váže povinnost náhrady škody, zejména pouze tehdy, pokud škoda, která má být nahrazena, skutečně vznikla, zatímco na druhé straně odmítá argument navrhovatelek, podle něhož škodlivé účinky sporného dopisu s jistotou nastaly teprve v okamžiku přijetí rozhodnutí Komise ze dne 3. října 2006 (1).
               Tribunál krom toho zkreslil judikaturu Společenství tím, že stanovil počátek běhu promlčecí lhůty v souvislosti s majetkovými újmami vzniklými navrhovatelkám.

                  B.

                  K promlčení práva podat žalobu s ohledem na náklady na právní pomoc a poradenství a náklady na personál: i) rozporuplnost a zjevná nelogičnost odůvodnění a ii) porušení judikatury Společenství

               Odůvodnění napadeného usnesení je zjevně rozporuplné v tom, že Tribunál nejprve uvádí obecnou zásadu v oblasti trvajících škod, aby poté neuplatnil tuto obecnou zásadu při stanovení povahy (jednorázové, či nikoli) nákladů na právní pomoc a poradenství a nákladů na personál. Odůvodnění je mimoto zjevně nelogické, neboť Tribunál na jedné straně uznal trvající charakter nákladů na zřízení garanční pojistky, zatímco na druhé straně vyloučil trvající charakter nákladů na právní pomoc, které byly rovněž v průběhu let opakovaně vynakládány v očekávání rozhodnutí v různých řízeních zahájených v důsledku vyšetřování OLAF.
               Postoj Tribunálu je krom toho v rozporu s jeho judikaturou, která v průběhu let uznala nejednorázový charakter právního poradenství.

                  C.

                  K nepřípustnosti návrhu na náhradu ušlého zisku: zkreslení argumentů a porušení čl. 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Tribunálu

               Tribunál porušil čl. 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu a zkreslil argumenty navrhovatelek tím, že nezohlednil četné důkazy předložené v rámci řízení a shledal, že návrh na náhradu škody vzniklé navrhovatelkám v podobě ušlého zisku nebyl dostatečně přesný.

                  D.

                  K nemajetkové újmě: porušení judikatury a zjevná nelogičnost odůvodnění

               Tribunál tím, že přiznal nemajetkové újmě jednorázový, a nikoli trvající charakter, aniž by zohlednil zvláštní znaky nemajetkové újmy, porušil zjevně judikaturu Společenství. Napadené usnesení je taktéž zjevně nelogické v tom, že se Tribunál za účelem odůvodnění netrvajícího charakteru nemajetkové újmy opírá o judikaturu, která se týká výlučně majetkových újem.

                  E.

                  K nemajetkové újmě: porušení čl. 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Tribunálu, porušení judikatury v oblasti nemajetkové škody a zjevná nelogičnost odůvodnění

               Tribunál porušil čl. 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu tím, že shledal návrh na náhradu nemajetkové újmy nepřípustným z důvodu nedostatečné přesnosti, neboť navrhovatelky se neomezily na tvrzení obecné nemajetkové újmy, ale předložily Tribunálu četné důkazy, které však byly naprosto ponechány bez povšimnutí.
               Tribunál mimoto porušil relevantní judikaturu v oblasti náhrady nemajetkové újmy, neboť při určování rozsahu škody použil parametry, které jsou ze své podstaty ztěží „vyčíslitelné“ nebo průkazné.
               Tribunál se poté dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v nelogickém odůvodnění, a to tím, že se za účelem odůvodnění skutečnosti, že návrh na náhradu nemajetkové újmy nebyl dostatečně přesný, opřel o judikaturu, která se týká výlučně majetkových újem.

                  F.

                  Nesprávné právní posouzení týkající se podmínky příčinné souvislosti

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že shledal neexistenci přímé příčinné souvislosti mezi zasláním dopisu ze dne 6. července 1998 italským orgánům, který byl příčinou výzev k vrácení zaslaných italskými orgány navrhovatelkám, a škodou jim vzniklou, neboli zaplacením garančních pojistek sjednaných za účelem odložení okamžitého vrácení dotčených částek.

                  G.

                  Porušení zásady přiměřené délky soudního řízení: i) zrušení napadeného usnesení a ii) další význam vady pro účely žaloby na náhradu škody

               Tribunál porušil obecnou zásadu práva Společenství přiměřené délky soudního řízení, která je uznána též v čl. 6 prvním pododstavci Evropské úmluvy o ochraně lidských páv a základních svobod, jakož i v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.

      (1)  2006/678/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 3. října 2006 o finančních postupech, které je třeba uplatnit při vyúčtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v určitých případech nesrovnalostí ze strany hospodářských subjektů (Úř. věst. L 278, s. 24).


title: Věc T-473/09: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2009 — Matkompaniet v. OHIM — DF World of Spices (KATOZ)

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/64

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2009 — Matkompaniet v. OHIM — DF World of Spices (KATOZ)
   (Věc T-473/09)
   2010/C 24/113
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Matkompaniet AB (Borås, Švédsko) (zástupce: J. Gulliksson, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DF World of Spices GmbH (Dissen, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. září 2009 ve věci R 1023/2008-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů v tomto řízení i v předchozích řízeních.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „KATOZ“ pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé obrazové ochranné známky „KATTUS“ pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl, že existuje nebezpečí záměny dotčených ochranných známek.


title: Věc T-28/13: Žaloba podaná dne 23. ledna 2013 — ECC Couture v. OHIM — Ball Wholesale (Culture)

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/26

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2013 — ECC Couture v. OHIM — Ball Wholesale (Culture)
   (Věc T-28/13)
   2013/C 79/45
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ECC Couture BV (Oldenzaal, Nizozemsko) (zástupci: M. A. S. M. van Leent a I. de Jonge, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ball Wholesale ApS (Billund, Dánsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. října 2012 ve věci R 290/2012-1 v části, v níž podle tohoto rozhodnutí nebyla úspěšná a v níž se jí ukládá náhrada nákladů řízení;

               —

               určil, že pod CTM č. 993 511 zapsaná obrazová ochranná známka „Culture“ se vztahuje na veškeré výrobky a služby, které byly předmětem řízení o odvolání;

               —

               uložil OHIM podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie, obrazová ochranná známka „Culture“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 18 a 25 — ochranná známka Společenství č. 993 511

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Ball Wholesale ApS

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: národní slovní ochranná známka „CULTURE“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 25 a 26

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: odvolání bylo z části vyhověno

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-62/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — The Queen, na žádost: Association of the British Pharmaceutical Industry v. Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency ( „Směrnice 2001/83/ES — Článek 94 — Finanční pobídky pro lékařské ordinace, ve kterých jsou pacientům předepisovány určité léčivé přípravky — Orgány ochrany veřejného zdraví — Lékaři — Svoboda předepisování léčiv“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/11

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — The Queen, na žádost: Association of the British Pharmaceutical Industry v. Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency
      (Věc C-62/09) (1)

      („Směrnice 2001/83/ES - Článek 94 - Finanční pobídky pro lékařské ordinace, ve kterých jsou pacientům předepisovány určité léčivé přípravky - Orgány ochrany veřejného zdraví - Lékaři - Svoboda předepisování léčiv“)
      (2010/C 161/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: The Queen, na žádost: Association of the British Pharmaceutical Industry

         Žalovaný: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

         Další účastnice řízení: NHS Confederation (Employers) Company Ltd

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Výklad čl. 94 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69) — Zavedení finančního pobídkového programu ve prospěch lékařských ordinací předepisujících určitá léčiva pacientům veřejnoprávním subjektem, který je součástí vnitrostátního veřejného zdravotnického systému

         Výrok

      Článek 94 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání takovým finančním pobídkovým programům, jako je program dotčený ve věci v původním řízení, zavedeným vnitrostátními orgány odpovědnými za veřejné zdraví za účelem snížení jejich výdajů v této oblasti, které při léčbě některých zdravotních stavů upřednostňují, aby lékaři předepisovali konkrétní negenerické léčivé přípravky obsahující jinou účinnou látku, než jakou obsahují dříve předepisované léčivé přípravky nebo léčivé přípravky, které by mohly být předepisovány v případě neexistence pobídkového programu.

         (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc F-95/09: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2009 — Skareby v. Komise

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/81

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2009 — Skareby v. Komise
   (Věc F-95/09)
   2010/C 24/155
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carina Skareby (Lovaň, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Žaloba podaná proti rozhodnutí Komise, jímž byla zamítnuta žádost žalobkyně o zahájení administrativního šetření za účelem prokázání psychického obtěžování, jehož byla žalobkyně údajně obětí.

      Návrhové žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 4. března 2009 a v nezbytném rozsahu rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.


               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/37

         (2006/C 74/71)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 60, 11.3.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 48, 25.2.2006

      Úř. věst. C 36, 11.2.2006

      Úř. věst. C 22, 28.1.2006

      Úř. věst. C 10, 14.1.2006

      Úř. věst. C 330, 24.12.2005

      Úř. věst. C 315, 10.12.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-358/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Arrom Conseil v. EUIPO – Puig France (Roméo has a Gun by Romano Ricci) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Roméo has a Gun by Romano Ricci — Starší slovní ochranné známky Evropské unie NINA RICCI a RICCI — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neoprávněné těžení z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek — Poškození dobrého jména — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Arrom Conseil v. EUIPO – Puig France (Roméo has a Gun by Romano Ricci)
   (Věc T-358/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Roméo has a Gun by Romano Ricci - Starší slovní ochranné známky Evropské unie NINA RICCI a RICCI - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neoprávněné těžení z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek - Poškození dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 392/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arrom Conseil (Paříž, Francie) (zástupci: C. Herissay Ducamp a J. Blanchard, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. Kunz, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Puig France SAS (Paříž, Francie) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. března 2015 (věc R 1020/2014-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Puig France a Arrom Conseil.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Arrom Conseil ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Puig France SAS.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc C-161/11: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Trani — Itálie) — Vino Cosimo Damiano v. Poste Italiane SpA ( „Článek 92 odst. 1, čl. 103 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 jednacího řádu — Sociální politika — Pracovní smlouvy na dobu určitou — Veřejnoprávní sektor — První nebo jediná smlouva — Výjimka z povinnosti uvést objektivní důvody — Zásada zákazu diskriminace — Nedostatek souvislosti s právem Unie — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/18

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Trani — Itálie) — Vino Cosimo Damiano v. Poste Italiane SpA
   (Věc C-161/11) (1)

   (Článek 92 odst. 1, čl. 103 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 jednacího řádu - Sociální politika - Pracovní smlouvy na dobu určitou - Veřejnoprávní sektor - První nebo jediná smlouva - Výjimka z povinnosti uvést objektivní důvody - Zásada zákazu diskriminace - Nedostatek souvislosti s právem Unie - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   2011/C 269/31
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Trani

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vino Cosimo Damiano

      Žalovaná: Poste Italiane SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Trani — Výklad obecných unijních zásad rovnosti a zákazu diskriminace a článků 20 a 21 Listiny základních práv — Působnost uvedených zásad — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy, jež ve vnitrostátním právním řádu dovoluje ustanovení, které neuvádí důvod zaměstnání na dobu určitou při zaměstnávání pracovníků společnosti SpA Poste Italiane

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný ke zodpovězení první předběžné otázky položené Tribunale di Trani (Itálie) rozhodnutím ze dne 7. února 2011.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


               13.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 400/16

         Žaloba podaná dne 23. září 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Norskému království
   (Věc E-19/14)
   2014/C 400/07
   Dne 23. září 2014 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, B-1040 Brusel, Xavierem Lewisem, Markusem Schneiderem a Gjermundem Mathisenem, žalobu proti Norsku k Soudnímu dvoru ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soudní dvůr ESVO, aby prohlásil, že:

               1.

               Norské království nesplnilo své povinnosti podle článku 33 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora tím, že do dne uplynutí lhůty uložené v odůvodněném stanovisku, které Norskému království zaslal podle čl. 31 odst. 2 uvedené dohody Kontrolní úřad ESVO, nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora ESVO ze dne 16. července 2012 ve věci Kontrolní úřad ESVO v. Norské království, E-9/11, Sb. rozh. ESVO 2012, s. 442.

               2.

               Norské království nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žádost se týká skutečnosti, že se Norsko nejpozději do 26. srpna 2013 neřídilo odůvodněným stanoviskem vydaným Kontrolním úřadem ESVO dne 26. června 2013 ohledně nesplnění povinností tohoto státu podle článku 33 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora přijmout opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora ESVO ze dne 16. července 2012 ve věci Kontrolní úřad ESVO v. Norské království, E-9/11, Sb. rozh. ESVO 2012, s. 442.

               —

               Kontrolní úřad ESVO uvádí, že nepřijetím opatření nezbytných k dosažení souladu s rozsudkem ve věci E-9/11 do dne uplynutí lhůty uložené v odůvodněném stanovisku Norsko nesplnilo své povinnosti podle článku 33 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu ESVO a Soudního dvora, jak Soudní dvůr vyložil ve svém rozsudku ve věci E-18/10, Sb. rozh. ESVO 2011, s. 202, body 29–30.


title: Věc C-485/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. listopadu 2008 Claudií Gualtieri proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 10. září 2008 ve věci T-284/06, Gualtieri v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. listopadu 2008 Claudií Gualtieri proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 10. září 2008 ve věci T-284/06, Gualtieri v. Komise
   (Věc C-485/08 P)
   (2009/C 32/25)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Claudia Gualtieri (zástupci: P. Gualtieri a M. Gualtieri, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

               —

               zamítnut všechny ostatní návrhy, námitky a žalobní důvody;

               —

               přijmout nejvhodnější rozhodnutí a učinit nejvhodnější zjištění;

               —

               vyhovět uvedeným důvodům týkajícím se různých projednávaných otázek a s nimi souvisejícím návrhovým žádáním, která jsou v každém případě v plném rozsahu zopakovaná v tomto kasačním opravném prostředku;

               —

               uvést právní zásady týkající se toho, že vztah mezi dočasně přidělenými národní odborníky (NDO) a Komisí Evropských společenství je podřízeným pracovněprávním vztahem srovnatelným se vztahem dočasných zaměstnanců a že příspěvky placené NDO mají povahu odměny;

               —

               prohlásit, že v souladu s právem Společenství musí stejná pracovní plnění vést k platbě stejné odměny a že v každém případě platba případných vyrovnání ženatým (vdaným) osobám, které se liší od vyrovnání placených osobám svobodným nebo žijícím v partnerském vztahu, vede k diskriminaci v neprospěch člena zákonné rodiny;

               —

               podpůrně prohlásit, že příspěvky stanovené v článku 17 rozhodnutí o NDO se mají navrhovatelce zaplatit v plném rozsahu od okamžiku jejího skutečného rozchodu nebo podání dohody o rozvodu k soudu v Bruselu;

               —

               v důsledku toho zrušit celý, nebo část napadeného rozsudku, vydaného Soudem prvního stupně Evropských společenství dne 10. září 2008 a vyhlášeného následujícího dne, a vyhovět zcela nebo částečně návrhům a návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni a ve fázi kasačního opravného prostředku, nebo vrátit věc Soudu prvního stupně, aby případně rozhodl ve věci samé;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu všech nákladů řízení v obou stupních, a podpůrně náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Zaprvé, ze všech ustanovení upravujících právní postavení NDO nezpochybnitelně a zjevně vyplývá, že vztah s původním správním orgánem se přerušuje po celou dobu dočasného přidělení a že během tohoto období se národní odborník plně začleňuje do orgánu Komise, v jehož výlučný prospěch je povinen vykonávat vlastní funkce, takže v důsledku toho dochází ke zjevnému přiblížení (přesněji ke shodě) jeho právního postavení s postavením zaměstnanců (přinejmenším dočasných zaměstnanců), kteří mají zase podobné postavení jako úředníci, pokud jde o pracovní podmínky a otázky odměňování.
   Podle výše uvedeného, jakož i ustanovení čl. 141 odst. 2 ES (podle kterého se odměnou rozumí rovněž veškeré ostatní odměny, jež zaměstnavatel přímo nebo nepřímo, v hotovosti nebo v naturáliích vyplácí zaměstnanci v souvislosti se zaměstnáním), které jsou normou vyšší právní síly než ustanovení článku 17 rozhodnutí o NDO, a podle ustanovení služebního řádu úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství (čl. 62 třetí pododstavec: „odměna se skládá ze základního platu, rodinných přídavků a jiných příspěvků“) mají příspěvky placené NDO povahu odměny jako obdobné příspěvky, na které mají právo úředníci a ostatní zaměstnanci.
   Navrhovatelka tedy tvrdí, že existuje obecná zásada, zakotvená zejména v právu Společenství, podle které musí být za stejnou práci vyplacena poskytovateli stejná odměna v souladu s tím, co stanoví článek EÚLP, směrnice 2000/43/CE (1) ze dne 29. června 2000, směrnice 2000/78/CE (2) ze dne 27. listopadu 2000 a články 3 odst. 2, 136, 137 písm. i) a čl. 141 odst. 1 ES.
   Naopak výklad Soudu prvního stupně vede k tomu, že dva pracovníci, kteří vykonávají stejnou práci, jsou odměňováni rozdílně, pokud manžel/manželka jednoho z nich má v okamžiku aktu přidělení již bydliště v Bruselu, což způsobuje závažnou diskriminaci v neprospěch členů zákonné rodiny, a to přes významnou ochranu, kterou má tento institut ve vnitrostátních a mezinárodních právních předpisech, jakož i snahu práva rozdílných členských států, služebního řádu úředníků (čl. 1 odst. 1 a 2 písm. c) přílohy VII) a judikatury Evropského soudu pro lidská práva přiblížit jej k faktickému spolužití.
   Dále, platba všech příspěvků měla být uskutečněna přinejmenším ode dne ukončení spolužití, protože v právních ustanoveních neexistuje zmínka o údajné nezbytnosti odkázat na počátek vztahu, aniž by se zohlednily pozdější změny.
   Pokud jde o námitku protiprávnosti článku 20 rozhodnutí o NDO, navrhovatelka tvrdila, přičemž odkázala na článek 241 ES, že skutkové a právní důvody, na kterých se tato námitka zakládá, byly vysvětleny podrobně a srozumitelně, takže žalovaná nevznesla žádnou námitku, a že odkaz na tento článek 241 v každém případě jasně směřoval k obdržení rozhodnutí o sporných otázkách, a to i ve zpochybněném případě opožděnosti žaloby.
   Navíc navrhovatelka vzala zpět žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání a požádala o změnu rozhodnutí o nákladech sporu, které měly být podle článků 87 a 88 jednacího řádu Soudu prvního stupně zcela uhrazeny. Nakonec uplatnila, že skutečnost, že se Soud zabýval sporem ve věci samé a rozhodl v něm, znamená nezpochybnitelně uznání přípustnosti žaloby, které nemůže být v této fázi již zpochybněno.
   Navrhovatelka tedy navrhuje, aby Soudní dvůr poté, co oznámí právní zásady, podle kterých je vztah mezi NDO a Komisí podřízeným pracovněprávním vztahem, srovnatelným se vztahem dočasných zaměstnanců, a příspěvky placené těmto NDO mají povahu odměny, prohlásil, že podle práva Společenství musí stejná pracovní plnění vést k platbě stejné odměny a že v každém případě platba případných vyrovnání osobám žijícím v manželském svazku lišící se od vyrovnání placených osobám svobodným nebo žijícím v partnerském vztahu způsobuje diskriminaci v neprospěch člena zákonné rodiny, nebo podpůrně, že příspěvky stanovené v článku 17 rozhodnutí o NDO se mají navrhovatelce zaplatit v plném rozsahu ode dne jejího skutečného rozchodu nebo podání dohody o rozvodu k soudu v Bruselu.

      (1)  Směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (Úř. věst. L 180, s. 22; Zvl. vyd. 20/01, s. 23).

      (2)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc C-76/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Prešově (Slovenská republika) dne 9. února 2010 — POHOTOVOSŤ s.r.o. v. Iveta Korčkovská

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Prešově (Slovenská republika) dne 9. února 2010 — POHOTOVOSŤ s.r.o. v. Iveta Korčkovská
   (Věc C-76/10)
   2010/C 134/25
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský soud v Prešove

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: POHOTOVOSŤ s.r.o.

      Odpůrkyně: Iveta Korčkovská

      Předběžné otázky

   1)   Předběžná otázka

               a)

               Je údaj o celkových nákladech spotřebitele vyjádřený v procentních bodech (roční procentní sazba nákladů — RPSN) natolik důležitý, že pokud není ve smlouvě uveden nelze považovat cenu spotřebitelského úvěru za transparentní a dostatečně jasnou a srozumitelnou?

               b)

               Je rámec ochrany spotřebitele, kterou zajišťuje směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, takový, že umožňuje označit za nepřiměřenou podmínku ve smlouvě o spotřebitelském úvěru i cenu z důvodu nedostatečné transparentnosti a srozumitelnosti, pokud ve smlouvě chybí údaj vyjádřený v procentních bodech o celkových nákladech na spotřebitelský úvěr a cena je vyjádřena pouze peněžní částkou složenou z různých poplatků uvedených jednak ve smlouvě a jednak ve Všeobecných obchodních podmínkách?

         2)   Předběžná otázka

               a)

               Je třeba směrnici Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní soud, který rozhoduje o návrhu na nucený výkon pravomocného rozhodčího nálezu, vydaného v nepřítomnosti spotřebitele, musí, má-li k dispozici informace o právním a skutkovém stavu, které jsou pro tyto účely nezbytné, i bez návrhu rozhodnout o nepřiměřenosti sankce obsažené ve smlouvě o úvěru uzavřené mezi poskytovatelem úvěru a spotřebitelem, pokud je podle vnitrostátních procesních pravidel možné takto rozhodnout v rámci obdobných řízení na základě vnitrostátního práva?

               b)

               Pokud jde o nepřiměřenou sankci za porušení závazků spotřebitele, přísluší tomuto soudu vyvodit všechny důsledky, které z toho vyplývají podle vnitrostátního práva, aby zajistil, že tento spotřebitel nebude uvedenou sankcí vázán?

               c)

               Může být sankce 0,25 % denně z dlužné částky úvěru, tedy 91,25 % p. a., posouzena pro svou nepřiměřenost jako nečestná podmínka?

         3)   Předběžná otázka

   Je rámec ochrany spotřebitele při uplatnění norem Unie (směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES (2) ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS) na spotřebitelské smlouvy takový, že pokud se smlouvou obešly předpisy určené k ochraně spotřebitele při uzavírání spotřebitelských úvěrů a pokud je již na základě takové smlouvy podán návrh na výkon rozhodnutí na základě rozhodčího nálezu, soud řízení o exekuci zastaví nebo exekuci povolí na náklady věřitele pouze do výše nesplacené části poskytnutého úvěru, pokud je podle vnitrostátních pravidel možné ohledně rozhodčího nálezu takto rozhodnout a soud měl k dispozici nezbytné informace o skutkovém a právním stavu věci?

      (1)  Úř. věst. L 112, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

      (2)  Úř. věst. L 133, s. 66.


title: Věc C-582/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – trestní řízení proti Gerritu van Vemdemu „Řízení o předběžné otázce — Justiční spolupráce v trestních věcech — Vzájemné uznávání rozsudků — Rámcové rozhodnutí 2008/909/SVV — Oblast působnosti — Článek 28 — Přechodné ustanovení — Pojem ‚vydání konečného rozhodnutí [rozsudku]‘“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – trestní řízení proti Gerritu van Vemdemu
   (Věc C-582/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Vzájemné uznávání rozsudků - Rámcové rozhodnutí 2008/909/SVV - Oblast působnosti - Článek 28 - Přechodné ustanovení - Pojem ‚vydání konečného rozhodnutí [rozsudku]‘“)
   (2017/C 078/04)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastník původního trestního řízení

   Gerrit van Vemde

      za účasti: Openbaar Ministerie

      Výrok

   Článek 28 odst. 2 první věta rámcového rozhodnutí Rady 2008/909/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody, za účelem jejich výkonu v Evropské unii musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje jen na rozsudky, které nabyly právní moci před datem stanoveným dotyčným členským státem.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc T-180/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. května 2008 Giuseppem Tiralongem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. března 2008 ve věci F-55/07, Tiralongo v. Komise

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/45

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. května 2008 Giuseppem Tiralongem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. března 2008 ve věci F-55/07, Tiralongo v. Komise
   (Věc T-180/08 P)
   (2008/C 171/86)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Giuseppe Tiralongo (Ladispoli, Itálie) (zástupci: F. Sciaudone, advokát, R. Sciaudone, advokát, S. Frazzani, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení ze dne 6. března 2008 ve věci F-55/07 a vrátit věc Soudu pro veřejnou službu, aby ve věci rozhodl s ohledem na údaje, které tento soud poskytne;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení a nákladů řízení ve věci F-55/07.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Na podporu svých návrhových žádání účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) uplatňuje:

               —

               nesprávné použití judikatury v oblasti autonomie procesních prostředků. Soud v řízení v prvním stupni zvláště pochybil při použití zásad vyplývajících z judikatury, které odkazují na náhradu škod vzniklých v důsledku protiprávních aktů, na případ, ve kterém byla škoda způsobena v souvislosti s protiprávním jednáním;

               —

               neuvedení odůvodnění napadeného usnesení v rozsahu, v němž výslovně uvádí, že tři aspekty protiprávnosti napadené navrhovatelem s ohledem na chování Komise se ve skutečnosti týkají protiprávnosti některých aktů;

               —

               nesprávný výklad judikatury týkající se autonomie procesních prostředků. Soud v řízení v prvním stupni zvláště pochybil, když uvedl, že zásada autonomie procesních prostředků nemůže být v projednávaném případě použita;

               —

               neuvedení odůvodnění v souvislosti s návrhem na náhradu nemajetkové újmy. Pokud jde o řadu argumentů, které navrhovatel uceleně předložil za účelem prokázání souvislosti mezi nemajetkovou újmou a jednáním Komise, v napadeném usnesení chybí jakákoli pasáž, na základě které by bylo možné pochopit důvody, na nichž je založeno odmítnutí takových argumentů.


title: Věc T-598/14: Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Almashreq Investment Fund v. Rada

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/19

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Almashreq Investment Fund v. Rada
   (Věc T-598/14)
   2014/C 361/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Almashreq Investment Fund (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobce za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               v důsledku toho uložil Evropské unii nahradit žalobci veškerou jím utrpěnou újmu ve výši 10  000 EUR,

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatných rysech totožné nebo obdobné jako žalobní důvody dovolávané ve věci T-592/14, Makhlouf v. Rada.


title: Věc C-293/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Gebhart Hiebler v. Walter Schlagbauer „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2006/123/ES — Věcná působnost — Činnosti spjaté s výkonem veřejné moci — Povolání kominíka — Úkoly spadající do oblasti, požárního dohledu — Územní omezení živnostenského oprávnění — Služba obecného hospodářského zájmu — Nezbytnost — Proporcionalita“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Gebhart Hiebler v. Walter Schlagbauer
   (Věc C-293/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2006/123/ES - Věcná působnost - Činnosti spjaté s výkonem veřejné moci - Povolání kominíka - Úkoly spadající do oblasti, požárního dohledu - Územní omezení živnostenského oprávnění - Služba obecného hospodářského zájmu - Nezbytnost - Proporcionalita“)
   (2016/C 068/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gebhart Hiebler

      Žalovaný: Walter Schlagbauer

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládána v tom smyslu, že zahrnuje výkon takového povolání, jako je povolání kominíka dotčené ve věci v původním řízení, jako celku, přestože toto povolání zahrnuje nejen provádění soukromých hospodářských činností, ale i plnění úkolů spadajících do oblasti „požárního dohledu“.

               2)

               Článek 10 odst. 4 a čl. 15 odst. 1, čl. 15 odst. 2 písm. a) a čl. 15 odst. 3 směrnice 2006/123 musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která omezuje povolení k výkonu povolání kominíka jako celku na určitou zeměpisnou oblast, jestliže tato právní úprava nesleduje soudržným a systematickým způsobem dosažení cíle ochrany veřejného zdraví, ověření čehož přísluší předkládajícímu soudu.

               3)

               Článek 15 odst. 4 směrnice 2006/123 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě, pokud je třeba úkoly spadající do oblasti „požárního dohledu“ kvalifikovat jako úkoly související se službou obecného hospodářského zájmu, jestliže je stanovené územní omezení nezbytné a přiměřené vzhledem k výkonu těchto úkolů za hospodářsky životaschopných podmínek. Provedení takového posouzení přísluší předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8. 9. 2014.


title: Věc T-132/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2014 – Scooters India v. OHIM – Brandconcern (LAMBRETTA) „Ochranná známka Společenství – Řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Společenství LAMBRETTA – Skutečné užívání ochranné známky – Článek 51 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2014 – Scooters India v. OHIM – Brandconcern (LAMBRETTA)
      (Věc T-132/12) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství LAMBRETTA - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2014/C 395/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Scooters India Ltd (Lucknow, Indie) (zástupce: B. Brandreth, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Brandconcern BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: B. Casucci a N. Ferretti, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2012 (věc R 2308/2010-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Brandconcern BV a Scooters India Ltd.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 12. ledna 2012 (věc R 2308/2010-1) se zrušuje.

                  2.

                  OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Scooters India Ltd, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

                  3.

                  Brandconcern BV ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc C-217/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/35

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-217/07) (1)

   (2007/C 297/72)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-339/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato zasedajícího v soudních věcech (šestý senát) ze dne 24. února 2004 ve věci Nuova società di telecomunicazioni S.p.a. proti Ministero delle comunicazioni

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato zasedajícího v soudních věcech (šestý senát) ze dne 24. února 2004 ve věci Nuova società di telecomunicazioni S.p.a. proti Ministero delle comunicazioni
   (Věc C-339/04)
   (2004/C 251/11)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Consiglio di Stato zasedajícího v soudních věcech ze dne 24. února 2004 ve věci Nuova società di telecomunicazioni S.p.a. proti Ministero delle comunicazioni, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 9. srpna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Consiglio di Stato zasedající v soudních věcech žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               a)

               „je slučitelná se základními zásadami směrnice 97/13/ES (1) vnitrostátní úprava, která - ukládajíc společnostem oprávněným k poskytování veřejně prospěšných služeb, které v minulosti realizovaly pro své vlastní potřeby a v režimu úplatné koncese telekomunikační sítě, založení samostatné společnosti pro výkon veškerých činností v oblasti telekomunikačních služeb – upravuje, že samostatná společnost, i když má licenci pro veřejnou službu, musí po přechodnou dobu hradit dodatečný poplatek týkající se určení telekomunikační sítě ve prospěch mateřské společnosti;

               b)

               je slučitelné s právem Společenství a s výkladem poskytnutým pátým senátem Soudního dvora ve svém rozsudku ze dne 18. září 2003 vnitrostátní ustanovení, které (zdůrazňuje se přechodným způsobem) přizpůsobuje druhý doplňkový poplatek dlužný z titulu činností vykonávaných ve prospěch mateřské společnosti částkám, které předtím hradila mateřská společnost za tehdy platného výlučného režimu charakterizovaného rozlišením mezi koncesemi na systémy pro veřejné použití a koncesemi týkajícími se systémů pro soukromé použití“.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb (Úř. věst. L 117, 7.5.1997, s. 15-27).


title: Věc T-29/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2014 – Technische Universität Dresden v. Komise „Rozhodčí doložka — Akční program Společenství v oblasti veřejného zdraví — Smlouva o financování projektu — Žaloba na neplatnost — Oznámení o dluhu — Smluvní povaha sporu — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost — Překvalifikování žaloby — Uznatelné náklady“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2014 – Technische Universität Dresden v. Komise
   (Věc T-29/11) (1)

   („Rozhodčí doložka - Akční program Společenství v oblasti veřejného zdraví - Smlouva o financování projektu - Žaloba na neplatnost - Oznámení o dluhu - Smluvní povaha sporu - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost - Překvalifikování žaloby - Uznatelné náklady“)
   (2014/C 439/35)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Technische Universität Dresden (Drážďany, Německo) (zástupce: G. Brüggen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: W. Bogensberger a D. Calciu, poté W. Bogensberger a F. Moro, zmocnenci, ve spolupráci s R. Van der Hout a A. Köhler, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dluhopisu č. 3241011712 vydaného Komisí dne 4. listopadu 2010 za účelem navrácení částky 55  377,62 eur vyplacené žalobkyni v rámci finanční podpory projektu realizovaného v rámci akčního programu Společenství v oblasti veřejného zdraví (2003-2008).

      Výrok rozsudku

               1)

               Osobní náklady týkající se paní H. ve výši 56,76 eur, cestovní výdaje ve výši 1  354,08 eur a náklady na služby ve výši 351,82 eur vynaložené Technische Universität Dresden v rámci plnění smlouvy s referenčním číslem 2003114 (SI2.377438) o financování projektu „Collection of European Data on Lifestyle Health Determinants – Coordinating Party (LiS)“ prováděného v rámci akčního programu Společenství v oblasti veřejného zdraví (2003–2008) jsou uznatelné, jelikož pohledávka Evropské komise týkající se těchto částek uvedená v oznámení o dluhu č. 3241011712 ze dne 4. listopadu 2010 je neopodstatněná.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Technische Universität Dresden ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12. 3. 2011.


title: Věc T-378/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2015 – Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion v. OHIM – Carolus C. (English pink) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství English pink — Starší slovní ochranná známka Společenství PINK LADY a starší obrazové ochranné známky Společenství Pink Lady — Povinnost uvést odůvodnění — Povinnost náležité péče — Rozhodnutí soudu pro ochranné známky Společenství — Neexistence překážky věci pravomocně rozsouzené“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2015 – Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion v. OHIM – Carolus C. (English pink)
   (Věc T-378/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství English pink - Starší slovní ochranná známka Společenství PINK LADY a starší obrazové ochranné známky Společenství Pink Lady - Povinnost uvést odůvodnění - Povinnost náležité péče - Rozhodnutí soudu pro ochranné známky Společenství - Neexistence překážky věci pravomocně rozsouzené“)
   (2015/C 155/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Austrálie) a Star Fruits Diffusion (Caderousse, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Carolus C. BVBA (Nieuwerkerken, Belgie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. května 2013 (věc R 1215/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Apple and Pear Australia Ltd a Star Fruits Diffusion na straně jedné a společností Carolus C. BVBA na straně druhé.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. května 2013 (věc R 1215/2011-4) se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společnostmi Apple and Pear Australia Ltd a Star Fruits Diffusion.

               4)

               Společnosti Apple and Pear Australia Ltd a Star Fruits Diffusion ponesou polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc C-177/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 29. března 2016 – Biedrība „Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība“ v. Konkurences padome

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 29. března 2016 – Biedrība „Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība“ v. Konkurences padome
   (Věc C-177/16)
   (2016/C 200/18)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Biedrība „Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība“

      Žalovaná: Konkurences padome

      Předběžné otázky

               1)

               Je čl. 102 [druhý pododstavec] písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie použitelný ve sporu, jehož předmětem jsou sazby stanovené vnitrostátním správcem autorských práv, pokud tento správce rovněž vybírá odměny za díla zahraničních autorů, přičemž sazby stanovené pro tyto odměny mohou odrazovat od užívání těchto děl v dotčeném členském státě?

               2)

               Je třeba mít za to, že pro účely vymezení pojmu „nepřiměřené ceny“, který je uveden v čl. 102 [druhém pododstavci] písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie, je v oblasti správy autorského práva a práv s ním souvisejících vhodné a dostatečné – a v jakých případech – porovnat ceny (sazby) uplatňované na dotčeném trhu s cenami (sazbami) uplatňovanými na sousedních trzích?

               3)

               Je třeba mít za to, že pro účely vymezení pojmu „nepřiměřené ceny“, který je uveden v čl. 102 [druhém pododstavci] písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie, je v oblasti správy autorského práva a práv s ním souvisejících vhodné a dostatečné použít ukazatel parity kupní síly vyplývající z hrubého domácího produktu?

               4)

               Musí se porovnání sazeb provést jednotlivě pro každý segment sazeb nebo v souvislosti s průměrnou výší sazeb?

               5)

               Při jak vysokém rozdílu sazeb zkoumaných v souvislosti s pojmem „nepřiměřené ceny“, který je uveden v čl. 102 [druhém pododstavci] písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie, se má mít za to, že hospodářský subjekt zaujímající dominantní postavení musí prokázat, že jím uplatněné sazby jsou přiměřené?

               6)

               Jaké informace mohou být rozumně požadovány od hospodářského subjektu, má-li prokázat, že sazby týkající se děl chráněných autorským právem jsou přiměřené ve smyslu čl. 102 [druhého pododstavce] písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud nelze určit cenu těchto děl tak jako v případě výrobků hmotné povahy? Jedná se výlučně o administrativní náklady daného správce autorských práv?

               7)

               Je v případě porušení práva hospodářské soutěže namístě, aby při určení výše pokuty byly z obratu správce autorských práv vyloučeny odměny, které tento hospodářský subjekt vyplatil autorům?


title: Věc T-13/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. října 2008 – Koinotita Grammatikou v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Fond soudržnosti — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/35

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. října 2008 – Koinotita Grammatikou v. Komise
   (Věc T-13/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Fond soudržnosti - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2009/C 32/67)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Koinotita Grammatikou (Řecko) (zástupci: M. Chaïntarlis a A. Papakonstantinou, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a L. Flynn, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2004) 5509 ze dne 21. prosince 2004 ohledně poskytnutí finanční pomoci z Fondu soudržnosti na výstavbu projektu s názvem „Výstavba skládky ve společném zařízení na odstraňování odpadu v severovýchodní Attice v areálu ‚Mavro Vouno Grammatikou‘“
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Koinotita Grammatikou ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc C-217/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itálie) dne 11. května 2015 – trestní řízení proti Massimu Orsim

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itálie) dne 11. května 2015 – trestní řízení proti Massimu Orsim
   (Věc C-217/15)
   (2015/C 245/11)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Účastník původního trestního řízení

   Massimo Orsi

      Předběžná otázka

   Je ve smyslu článku 4 [Protokolu č. 7 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod] a článku 50 [Listiny základních práv Evropské unie] v souladu s unijním právem takové ustanovení, jako je článek 10b legislativního nařízení č. 74/00 v rozsahu, v němž dovoluje posouzení trestní odpovědnosti osoby, jejíž odpovědnost pro tentýž skutek (nezaplacení DPH) již byla s konečnou platností určena daňovou správou dotyčného státu v tom smyslu, že jí byla uložena správní sankce ve výši 30 % nezaplacené částky?


title: Věc T-686/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. září 2014 – Unibail Management v. OHIM (Zobrazení dvou čar a čtyř hvězd) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující dvě čáry a čtyři hvězdy — Absolutní důvod pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) a článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 — Neprovedení konkrétního posouzení — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. září 2014 – Unibail Management v. OHIM (Zobrazení dvou čar a čtyř hvězd)
   (Věc T-686/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující dvě čáry a čtyři hvězdy - Absolutní důvod pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 - Neprovedení konkrétního posouzení - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2014/C 361/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unibail Management (Paříž, Francie) (zástupci: L. Bénard, A. Rudoni a O. Klimis, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2013 (věc R 300/2013-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu označení zobrazujícího dvě čáry a čtyři hvězdy jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM ze dne 3. září 2013 (věc R 300/2013-2) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá odvolání Unibail Management pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35, 36, 38, 41 a 42.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc T-320/15: Usnesení Tribunálu ze dne 15. dubna 2016 – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro v. Komise „Veřejné zakázky — Zrušení napadeného aktu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. dubna 2016 – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro v. Komise
   (Věc T-320/15) (1)

   („Veřejné zakázky - Zrušení napadeného aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 200/30)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA (Vicence, Itálie) (zástupci: M. Merola, C. Santacroce a C. Toniolo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a F. Dintilhac, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí generálního ředitele Společného výzkumného střediska Evropské komise [JRC.B6/RL/Ares(2015)], jímž byla žalobkyně vyloučena z účasti ve všech výběrových řízeních o veřejných zakázkách a grantech financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie na období dvou let a desíti měsíců.

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 254, 3.8.2015.


title: Věc C-162/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo regionale per il Molise (Itálie) dne 18. března 2016 – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl v. Comune di Monteroduni

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo regionale per il Molise (Itálie) dne 18. března 2016 – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl v. Comune di Monteroduni
   (Věc C-162/16)
   (2016/C 200/15)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo regionale per il Molise

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl

      Žalovaná: Comune di Monteroduni

      Předběžná otázka

   Brání zásady Společenství ochrany legitimního očekávání a právní jistoty, spolu se zásadami volného pohybu zboží, svobody usazování a volného pohybu služeb podle Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), jakož i zásady, které z nich vyplývají, jako je rovné zacházení, zákaz diskriminace, vzájemné uznávání, proporcionalita a transparentnost, uvedené (naposledy) ve směrnici č. 2014/24/EU (1), vnitrostátním právním předpisům, jako jsou italské právní předpisy vyplývající z ustanovení čl. 87 odst. 4 a čl. 86 odst. 3-a legislativního nařízení č. 163 z roku 2006 ve spojení s čl. 26 odst. 6 legislativního nařízení č. 81 z roku 2008, jak jsou vykládány z hlediska jednotného výkladu a použití na základě článku 99 codice del processo amministrativo rozsudky plenárního zasedání Consiglio di Stato č. 3 a č. 9 z roku 2015, podle kterých skutečnost, že se v hospodářské nabídce v rámci zadávacího řízení na veřejné práce samostatně nevykáží náklady na bezpečnost práce v podniku, znamená v každém případě vyloučení příslušného uchazeče, i v případě, kdy povinnost samostatného vykazování nebyla stanovena v předpisech upravujících zadávací řízení, ani v přiloženém formuláři pro předkládání nabídek, a bez ohledu na skutečnost, že z věcného hlediska nabídka splňuje požadavky na minimální náklady na bezpečnost práce v podniku?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65).


title: Věc C-614/15: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Craiova – Rumunsko) – Rodica Popescu v. Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj „Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Sociální politika – Směrnice 1999/70/ES – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou – Veterinární asistent v oblasti kontroly zdraví zvířat – Veřejný sektor – Ustanovení 5 bod 1 – Opatření zaměřená na předcházení zneužívání smluv na dobu určitou – Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující takovéto smlouvy – Zástupy na uprázdněných místech do doby, než proběhnou výběrová řízení“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/13

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Craiova – Rumunsko) – Rodica Popescu v. Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj
      (Věc C-614/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou - Veterinární asistent v oblasti kontroly zdraví zvířat - Veřejný sektor - Ustanovení 5 bod 1 - Opatření zaměřená na předcházení zneužívání smluv na dobu určitou - Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující takovéto smlouvy - Zástupy na uprázdněných místech do doby, než proběhnou výběrová řízení“)
      (2016/C 454/25)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Craiova

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Rodica Popescu

         Odpůrce: Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

         Výrok

      Ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, je třeba vykládat tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která považuje obnovení po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru za ospravedlněné „objektivními důvody“ ve smyslu tohoto ustanovení pouze z toho důvodu, že kontrolní funkce pracovníků zaměstnaných v oblasti zdraví zvířat má dočasnou povahu z důvodu změn v objemu činností provozoven, které mají být kontrolovány, ledaže cílem obnovení smluv je ve skutečnosti pokrytí konkrétní potřeby v dotyčném odvětví, aniž by však původ této potřeby mohl tkvět v rozpočtových důvodech, což musí ověřit vnitrostátní soud. Mimoto okolnost, že se po sobě jdoucí smlouvy na dobu určitou obnovují do doby, než proběhnou výběrová řízení, nemůže stačit k tomu, aby byla tato právní úprava v souladu s uvedeným ustanovením, pokud se ukáže, že její konkrétní použití ve skutečnosti vede ke zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, což musí rovněž ověřit vnitrostátní soud.

         (1)  Úř. věst. C 68, 22.2.2016.


title: Věc C-515/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgie) — trestní řízení proti Vítoru Manuelu dos Santos Palhotovi, Máriu de Moura Gonçalvesovi, Fernandu Luísu das Neves Palhotovi, Termisu Ldaovi ( Volný pohyb služeb — Články 56 SFEU a 57 SFEU — Vysílání pracovníků — Omezení — Zaměstnavatelé usazení v jiném členském státě — Registrace předběžného oznámení o vyslání — Sociálněprávní nebo pracovněprávní dokumenty — Dokumenty rovnocenné dokumentům stanoveným právem hostitelského členského státu — Kopie — Zpřístupnění vnitrostátním orgánům )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgie) — trestní řízení proti Vítoru Manuelu dos Santos Palhotovi, Máriu de Moura Gonçalvesovi, Fernandu Luísu das Neves Palhotovi, Termisu Ldaovi
   (Věc C-515/08) (1)

   (Volný pohyb služeb - Články 56 SFEU a 57 SFEU - Vysílání pracovníků - Omezení - Zaměstnavatelé usazení v jiném členském státě - Registrace předběžného oznámení o vyslání - Sociálněprávní nebo pracovněprávní dokumenty - Dokumenty rovnocenné dokumentům stanoveným právem hostitelského členského státu - Kopie - Zpřístupnění vnitrostátním orgánům)
   2010/C 328/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastníci původního trestního řízení

   Vítor Manuel dos Santos Palhota, Mário de Moura Gonçalves, Fernando Luís das Neves Palhota, Termiso Lda

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Výklad článku 49 ES a článku 50 ES — Vnitrostátní právní úprava, která podnikům ve stavebnictví, které v členském státě dočasně vykonávají práce, ukládá odevzdat u orgánů hostitelského členského státu oznámení o vyslání.

      Výrok

   Články 56 SFEU a 57 SFEU brání právní úpravě členského státu, která pro zaměstnavatele usazeného v jiném členském státě vysílajícího pracovníky na území prvního státu stanoví povinnost zaslat vnitrostátním orgánům předběžné oznámení o vyslání v rozsahu, v jakém je zahájení zamýšleného vyslání podmíněno sdělením uvedenému zaměstnavateli registračního čísla daného oznámení a v jakém mají vnitrostátní orgány uvedeného prvního státu na uskutečnění tohoto sdělení lhůtu pěti pracovních dnů ode dne obdržení oznámení.
   Články 56 SFEU a 57 SFEU nebrání právní úpravě členského státu, která pro zaměstnavatele usazeného v jiném členském státě vysílajícího pracovníky na území prvního státu stanoví povinnost zpřístupnit jeho vnitrostátním orgánům po dobu vyslání kopie dokumentů rovnocenných sociálněprávním či pracovněprávním dokumentům vyžadovaným právem prvního státu, jakož i jejich zaslání uvedeným orgánům po uplynutí této doby.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc T-776/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2016 – Meissen Keramik v. EUIPO (MEISSEN KERAMIK) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MEISSEN KERAMIK — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2016 – Meissen Keramik v. EUIPO (MEISSEN KERAMIK)
      (Věc T-776/15) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MEISSEN KERAMIK - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2016/C 441/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Meissen Keramik GmbH (Meissen, Německo) (zástupci: M. Vohwinkel a M. Bagh, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek a A. Schifko, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. října 2015 (věc R 531/2015-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení MEISSEN KERAMIK jako ochranné známky Společenství.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Meissen Keramik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 78, 29. 2. 2016.


title: Věc C-325/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 9. června 2016 – Industrias Químicas del Vallés, S.A. v. Administración General del Estado a Sapec Agro, S.A.

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 9. června 2016 – Industrias Químicas del Vallés, S.A. v. Administración General del Estado a Sapec Agro, S.A.
   (Věc C-325/16)
   (2016/C 305/23)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Industrias Químicas del Vallés, S.A.

      Odpůrci: Administración General del Estado a Sapec Agro, S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Má být lhůta, která je stanovena ve směrnici 2010/28/EU (1) prostřednictvím výrazu „do 31. prosince 2010“ uvedeného v čl. 3 odst. 1 nebo výrazu „[d]o tohoto dne“ uvedeného v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci, který rovněž odkazuje na 31. prosinec 2010, v souvislosti s šestiměsíčním obdobím, na které odkazuje bod 8 odůvodnění směrnice 2010/28/EU, považována s ohledem na cíl sledovaný systémem zavedeným směrnicí Rady 91/414/EHS (2) ze dne 15. července 1991 za propadnou lhůtu, která neumožňuje, aby ji státy prodloužily, takže výpočet této lhůty je dán výhradně touto směrnicí?

               2)

               Pro případ, že se bude mít za to, že výše uvedená lhůta může být prodloužena, má být o takovémto prodloužení rozhodnuto bez ohledu na konkrétní pravidla, jimiž se stanoví postup pro podání příslušných žádostí a pro povolení tohoto prodloužení, nebo mají státy vzhledem k tomu, že jde o záležitost spadající do jejich pravomoci, rozhodnout v souladu s vnitrostátními právními předpisy, jelikož ustanovení upravující postup, který je stanoven v čl. 3 odst. 1 směrnice, jsou určena jim?

      (1)  Směrnice Komise 2010/28/EU ze dne 23. dubna 2010 , kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky metalaxylu (Úř. věst. 2010 L 104, s. 57).

      (2)  Směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. 1991 L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332).


title: Věc T-353/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2013 — Aleris v. OHIM — Carefusion 303 (ALARIS) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Společenství ALARIS — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2013 — Aleris v. OHIM — Carefusion 303 (ALARIS)
   (Věc T-353/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství ALARIS - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 189/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aleris Holding AB (Stockholm, Švédsko) (zástupci: A. Kylhammar a K. Westerberg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Carefusion 303, Inc. (San Diego, Kalifornie, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. května 2012 (věc R 334/2011-5) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Aleris Holding AB a Carefusion 303, Inc.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. května 2012 (věc R 334/2011-5) se zrušuje v rozsahu, v němž byl tímto rozhodnutím zamítnut návrh na zrušení ochranné známky ALARIS pro jiné výrobky zařazené do třídy 10, než jsou injekční systémy, injekční pumpy, volumetrické pumpy, ovládací prvky, teploměry a jednoúčelové teploměry.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


title: Věc F-9/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 — Rosenbaum v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Zařazení do platové třídy — Žádost o přeřazení — Rozsah působnosti článku 13 přílohy XIII statutu — Zohlednění profesní zkušenosti — Přijetí do platové třídy uvedené ve výběrovém řízení — Článek 31 statutu — Zásada zákazu diskriminace — Volný pohyb pracovníků )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/83

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 — Rosenbaum v. Komise
   (Věc F-9/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Zařazení do platové třídy - Žádost o přeřazení - Rozsah působnosti článku 13 přílohy XIII statutu - Zohlednění profesní zkušenosti - Přijetí do platové třídy uvedené ve výběrovém řízení - Článek 31 statutu - Zásada zákazu diskriminace - Volný pohyb pracovníků“)
   2009/C 267/150
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eckehard Rosenbaum (Bonn, Německo) (zástupce: H.-J. Rüber, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a M. Bauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Jednak zrušení rozhodnutí, kterým byl žalobce, úspěšný účastník výběrového řízení, které se konalo za účelem sestavení seznamu náhradníků na místa úředníků platové třídy A7/A6, v rámci svého přijetí do zaměstnání zařazen do platové třídy AD 6/2, a jednak žádost o přeřazení

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               E. Rosenbaum ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí Evropských společenství.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008, s. 70.