title: Věc T-18/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. července 2006 – Deutsche Telekom v. OHIM (Alles, was uns verbindet)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/46

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. července 2006 – Deutsche Telekom v. OHIM (Alles, was uns verbindet)
   (Věc T-18/06) (1)

   (2006/C 212/80)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc T-406/08: Žaloba podaná dne 19. září 2008 – ICF v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/47

         Žaloba podaná dne 19. září 2008 – ICF v. Komise
   (Věc T-406/08)
   (2009/C 44/83)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Industries Chimiques du Fluor SA (ICF) (Tunis, Tunisko) (zástupci: M. van der Woude a T. Hennen, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí, pokud jde o žalobkyni;

               —

               podpůrně, podstatně snížit pokutu uloženou žalobkyni;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2008)3043 v konečném znění, ze dne 25. června 2008 ve věci COMP/39.180 – Fluoridy hliníku, ve kterém Komise konstatovala, že některé podniky, včetně podniku žalobkyně, porušily čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, tím, že uzavřely dohody o zvýšení ceny na světových trzích s fluoridy hliníku, s ohledem na různé oblasti světa, včetně Evropy, s cílem stanovit všeobecnou cenovou úroveň a v některých případech dohodnout rozdělení trhu, jakož i výměnu obchodně citlivých informací.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně čtyři žalobní důvody:

               —

               porušení práva na obhajobu a článku 27 nařízení č. 1/2003 (1), v míře, ve které se protiprávní jednání uvedená v oznámení námitek liší od těch, která jsou použita v napadeném rozhodnutí, a ve které je napadené rozhodnutí založeno na písemnostech v oznámení námitek neuvedených;

               —

               porušení článku 81 ES, jelikož napadené rozhodnutí používá nesprávnou právní kvalifikaci skutečností vytýkaných žalobkyni tím, že nesprávně kvalifikuje příležitostnou výměnu informací jako dohodu a/nebo jednání ve vzájemné shodě ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES. Kromě toho, sporné skutečnosti nelze v žádném případě kvalifikovat jako jediné a trvající protiprávní jednání;

               —

               porušení článku 23 nařízení č. 1/2003 a zásady legitimního očekávání při stanovení výše pokuty, neboť Komise prokazatelně nesprávně použila pokyny k výpočtu pokut tím, že i) nevycházela z auditovaného obratu a ii) sama odhadla celkovou hodnotu tržeb za zboží nebo služby v souvislosti s porušením v zeměpisných oblastech. Kromě toho Komise nesprávně provedla skutkové zjištění. Nakonec žalobkyně na podporu své žádosti o snížení pokuty uvádí, že účastníci dohody mají jen nízký podíl na společném trhu a nedostatečné provádění dohody;

               —

               porušení Evropsko-středomořské dohody uzavřené s Tuniskem (2) tím, že Komise použila výlučně ustanovení práva Společenství v oblasti hospodářské soutěže, i když měla použít pravidla Euro-středomořské dohody souběžně s pravidly hospodářské soutěže podle práva Společenství. Podle žalobkyně měla Komise konzultovat Výbor pro přidružení EU/Tunisko, jak stanoví článek 36 dohody. Žalobkyně dále tvrdí, že jednostranný přístup Komise byl v rozporu se zásadou mezinárodní zdvořilosti, jakož i povinnosti řádné péče.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Еvropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 97, s. 2).


title: Spojené věci C-411/10 a C-493/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království, High Court of Ireland — Irsko) — N. S. (C-411/10) v. Secretary of State for the Home Department a M. E. (C-493/10), A. S. M., M. T., K. P., E. H. v. Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform ( „Unijní právo — Zásady — Základní práva — Uplatňování unijního práva — Zákaz nelidského nebo ponižujícího zacházení — Společný evropský azylový systém — Nařízení (ES) č. 343/2003 — Pojem „bezpečné země“ — Přemístění žadatele o azyl do příslušného členského státu — Povinnost — Vyvratitelná domněnka dodržování základních práv tímto členským státem“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království, High Court of Ireland — Irsko) — N. S. (C-411/10) v. Secretary of State for the Home Department a M. E. (C-493/10), A. S. M., M. T., K. P., E. H. v. Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform
   (Spojené věci C-411/10 a C-493/10) (1)

   (Unijní právo - Zásady - Základní práva - Uplatňování unijního práva - Zákaz nelidského nebo ponižujícího zacházení - Společný evropský azylový systém - Nařízení (ES) č. 343/2003 - Pojem „bezpečné země“ - Přemístění žadatele o azyl do příslušného členského státu - Povinnost - Vyvratitelná domněnka dodržování základních práv tímto členským státem)
   2012/C 49/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: N. S. (C-411/10), M. E., A. S. M., M. T., K. P., E. H. (C-493/10)

      Žalovaní: Secretary of State for the Home Department (C-411/10), Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform (C-493/10)

      za přítomnosti:Amnesty International Ltd and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (UK) (C-411/10), United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) (UK) (C-411/10), Equality and Human Rights Commission (EHRC) (C-411/10), Amnesty International Ltd and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (IRL) (C-493/10), United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) (IRL) (C-493/10)

      Předmět věci

   (C-411/10)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) — (Spojené království) — Výklad čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i ustanovení kapitoly III nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s. 1) — Výklad minimálních norem pro přijímání žadatelů o azyl, jak byly stanoveny ustanoveními směrnic Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl (Úř. věst. L 31, s. 18), 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12) a 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 32, s. 13) — Postup pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané afghánským státním příslušníkem — Riziko porušení základních práv v případě převzetí odpovědnosti původně příslušným členským státem — Povaha a význam ochrany přiznané žadateli o azyl ustanoveními Listiny základních práv a Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod
   (C-493/10)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Ireland — Výklad čl. 3 odst.2 a článku 18 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s.1) — Postup určení členského státu příslušného k posouzení žádostí o azyl podaných státními příslušníky několika třetích zemí (Afghánistán, Irán a Alžírsko) — Povinnost členského státu převzít odpovědnost za posouzení žádosti o azyl na základě čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 343/2003 v případě nebezpečí porušení základních práv žadatele nebo neuplatnění minimálních norem stanovených směrnicemi 2003/9/ES, 2004/83/ES a 2005/85/ES členským státem příslušným k posouzení žádosti na základě kritérií určených uvedeným nařízením

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí přijaté členským státem na základě čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, zda posoudí žádost o azyl, není-li podle kritérií stanovených v kapitole III tohoto nařízení příslušný, pro účely článku 6 SEU nebo článku 51 Listiny základních práv Evropské unie uplatňuje právo Unie.

               2)

               Unijní právo brání uplatnění nevyvratitelné domněnky, podle níž členský stát, jejž čl. 3 odst. 2 nařízení č. 343/2003 označuje za příslušný, dodržuje základní práva Evropské unie.
               Článek 4 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy, včetně vnitrostátních soudů, nemohou přemístit žadatele o azyl do „příslušného členského státu“ ve smyslu nařízení č. 343/2003, nemohou-li ponechat bez povšimnutí skutečnost, že systematické nedostatky azylového řízení a podmínek přijímání žadatelů o azyl v tomto členském státě představují závažné a prokazatelné důvody pro domněnku, že žadatel bude vystaven skutečnému riziku nelidského nebo ponižujícího zacházení ve smyslu tohoto ustanovení.
               Nelze-li přemístit žadatele do jiného členského státu Evropské unie, je-li tento stát označen podle kritérií kapitoly III tohoto nařízení za příslušný členský stát, přísluší členskému státu, který měl toto přemístění provést, aby s výhradou možnosti posoudit žádost sám, uvedené v čl. 3 odst. 2 nařízení č. 343/2003, pokračoval v přezkumu kritérií uvedené kapitoly za účelem ověření, zda některé z dále uvedených kritérií umožňuje označit jiný členský stát za příslušný k posouzení žádosti o azyl.
               Je však třeba, aby členský stát, v němž se žadatel o azyl nachází, dbal na to, aby nezhoršoval situaci, kdy jsou porušována základní práva tohoto žadatele, postupem určování příslušného členského státu, který by byl nepřiměřeně dlouhý. V případě potřeby mu přísluší, aby v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 3 odst. 2 nařízení č. 343/2003 posoudil žádost sám.

               3)

               Články 1, 18 a 47 Listiny základních práv Evropské unie nevedou k jiné odpovědi.

               4)

               V rozsahu, v němž se předchozí otázky týkají povinností Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, nemá zohlednění protokolu (č. 30) o uplatňování Listiny základních práv Evropské unie v Polsku a ve Spojeném království vliv na odpovědi dané na druhou až šestou otázku ve věci C-411/10.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.

      Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Věc F-108/11: Žaloba podaná dne 24. října 2011 — ZZ v. Komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/69

      Žaloba podaná dne 24. října 2011 — ZZ v. Komise
      (Věc F-108/11)
      (2012/C 25/133)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZZ (zástupci: A. Fratini a F. Filpo, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení rozhodnutí výběrové komise o nepřipuštění žalobce do veřejného výběrového řízení EPSO/AD/198/10 z důvodu, že údajně nesplňuje požadavek odborné praxe.

         Návrhové žádání žalobce

                  —

                  zrušit rozhodnutí EPSO o nepřipuštění žalobce do veřejného výběrového řízení EPSO/AD/198/10;

                  —

                  uložit Komisi, aby přijala všechna opatření nezbytná k umístění žalobce do podobného postavení, v jakém by se nacházel, pokud by byl do výběrového řízení připuštěn;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-309/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalsko) dne 27. června 2012 — Maria Albertina Gomes Viana Novo a další v. Fundo de Garantia Salarial, IP

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalsko) dne 27. června 2012 — Maria Albertina Gomes Viana Novo a další v. Fundo de Garantia Salarial, IP
   (Věc C-309/12)
   2012/C 287/35
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Maria Albertina Gomes Viana Novo, Ezequiel Martins Dias, Gabriel Inácio da Silva Fontes, Marcelino Jorge dos Santos Simões, Manuel Dourado Eusébio, Alberto Martins Mineiro, Armindo Gomes de Faria, José Fontes Cambas, Alberto Martins do Alto, José Manuel Silva Correia, Marilde Marisa Moreira Marques Moita, José Rodrigues Salgado Almeida, Carlos Manuel Sousa Oliveira, Manuel da Costa Moreira, Paulo da Costa Moreira, José Manuel Serra da Fonseca, Ademar Daniel Lourenço Dias a Ana Mafalda Azevedo Martins Ferreira

      Žalovaný: Fundo de Garantia Salarial, IP

      Předběžná otázka

   Je třeba unijní právní úpravu v oblasti záruk mzdových pohledávek z důvodu platební neschopnosti zaměstnavatele, konkrétně články 4 a 10 směrnice 80/987/EHS (1), vykládat v tom smyslu, že brání takovému ustanovení vnitrostátního práva, které zaručuje výlučně pohledávky, jejichž splatnost nastala v období šesti měsíců před podáním žaloby na prohlášení úpadku zaměstnavatele i v případě, že zaměstnanci podali proti němu žalobu k Tribunal do Trabalho, kterou se domáhali určení dlužné částky a její nucené úhrady?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217).


title: Věc C-392/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — Field Fisher Waterhouse LLP v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs ( „DPH — Osvobození nájmu nemovitého majetku od daně — Pronájem obchodních prostor — Služby související s tímto pronájmem — Kvalifikace jakožto plnění pro účely DPH — Plnění tvořené jediným plněním nebo několika samostatnými plněními“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/15

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — Field Fisher Waterhouse LLP v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-392/11) (1)

   (DPH - Osvobození nájmu nemovitého majetku od daně - Pronájem obchodních prostor - Služby související s tímto pronájmem - Kvalifikace jakožto plnění pro účely DPH - Plnění tvořené jediným plněním nebo několika samostatnými plněními)
   2012/C 366/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Field Fisher Waterhouse LLP

      Odpůrce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Výklad směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Osvobození ve prospěch jiných činností — Dosah osvobození nájmů nemovitostí od DPH — Zahrnutí určitých poplatků za určité služby provozu a údržby nemovitosti a společných prostor — Kvalifikace operace pro účely DPH jako jediné plnění nebo jako nezávislá plnění — Výklad rozsudku Soudního dvora ze dne 11. června 2009 ve věci C-527/07, RLRE Tellmer Property

      Výrok

   Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána v tom smyslu, že nájem nemovitého majetku a poskytování služeb spojených s tímto nájmem, jako jsou ty, o které se jedná ve věci v původním řízení, mohou představovat jediné plnění z hlediska daně z přidané hodnoty. V tomto ohledu možnost poskytnutá pronajímateli v nájemní smlouvě, aby od této smlouvy odstoupil v případě, že nájemce neplatí poplatky za služby, představuje indicii svědčící ve prospěch existence jediného plnění, třebaže nutně není rozhodujícím faktorem pro posouzení existence takovéhoto plnění. Naopak okolnost, že služby, jako jsou ty, o které se jedná ve věci v původním řízení, by v zásadě mohly být poskytovány třetí osobou, neumožňuje dospět k závěru, že tyto služby nemohou za okolností věci v původním řízení tvořit jediné plnění. Předkládajícímu soudu přísluší určit, zda s ohledem na výklad poskytnutý Soudním dvorem v tomto rozsudku a vzhledem ke zvláštním okolnostem zmíněné věci jsou dotčená plnění navzájem spojena natolik, že je třeba na ně nahlížet jako na jediné plnění spočívající v nájmu nemovitého majetku.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-38/12: Žaloba podaná dne 23. ledna 2012 — Pips v. OHIM — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/28

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2012 — Pips v. OHIM — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)
   (Věc T-38/12)
   2012/C 89/47
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pips BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: J.A.K. van den Berg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Německo)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. října 2011 ve věci R 2420/2010-1;

               —

               vyhovět přihlášce ochranné známky Společenství č. 7024961 pro slovní ochrannou známku „ISABELLA OLIVER“ pro veškeré zboží a služby, které jsou předmětem řízení před prvním odvolacím senátem; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka Společenství „ISABELLA OLIVER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 4, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24 a 25 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 7024961

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška ochranné známky Společenství č. 6819908 pro slovní ochrannou známky „S.Oliver“ pro zboží zařazené do tříd 4, 16, 20, 21 a 24; zápis obrazové ochranné známky „s.Oliver“ jako ochranné známky Společenství č. 4504569 pro zboží a služby zařazené do tříd 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25, 28 a 35; německý zápis ochranné známky č. 30734710.9 pro slovní ochrannou známku „S.Oliver“ pro zboží zařazené do tříd 10, 12 a 21; zápis slovní ochranné známky „S.Oliver“ jako ochranné známky Společenství č. 181875 pro zboží zařazené do tříd 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25 a 26; mezinárodní zápis ochranné známky č. 959255 pro slovní ochrannou známku „S.Oliver“ pro zboží zařazené do tříd 10, 12 a 21.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 76 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát; (i) posoudil podobnost ochranných známek na základě skutečností/okolností, které nebyly poskytnuty účastníky řízení a tudíž jsou jeho závěry o podobnosti označení nesprávné a (ii) nesprávně použil zásady zakotvené Soudním dvorem ve vztahu k celkovému posouzení nebezpečí záměny


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. května 2005 ve věci T-284/02, Triantafyllia Dionyssopoulou proti Radě Evropské unie (Úředníci — Povýšení — Článek 45 služebního řádu — Zvážení srovnatelných zásluh — Zohlednění skutečné činnosti vykonané v průběhu referenčního období — Zohlednění věku a služebních let — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/23

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 31. května 2005
   ve věci T-284/02, Triantafyllia Dionyssopoulou proti Radě Evropské unie (1)

   (Úředníci - Povýšení - Článek 45 služebního řádu - Zvážení srovnatelných zásluh - Zohlednění skutečné činnosti vykonané v průběhu referenčního období - Zohlednění věku a služebních let - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody)
   (2005/C 193/36)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-284/02, Triantafyllia Dionyssopoulou, bývalá úřednice Rady Evropské unie, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupená J. Martinem, advokátem, proti Radě Evropské unie (zmocněnci: M. Sims a F. Anton), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobkyni do platové třídy C2 v rámci hodnoceného roku 2001 a jednak návrh na náhradu škody, kterou žalobkyně podstoupila z důvodu tohoto rozhodnutí, Soud (první senát), ve složení J. D. Cooke, předseda, R. García-Valdecasas a I. Labucka, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 31. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002


title: Věc C-496/07: Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 6. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/36

         Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 6. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-496/07) (1)

   2009/C 180/62

      Jednací jazyk: čeština

   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-242/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itálie) dne 17. května 2010 — ENEL Produzione SpA v. Autorità per l'energia elettrica e il gas

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itálie) dne 17. května 2010 — ENEL Produzione SpA v. Autorità per l'energia elettrica e il gas
   (Věc C-242/10)
   ()
   2010/C 209/33
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale (Sezione Terza)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ENEL Produzione SpA

      Žalovaná: Autorità per l'energia elettrica e il gas

      Předběžná otázka

   Brání články 23, 43, 49 a 56 Smlouvy, jakož i čl. 11 odst. 2 a 6 a článek 24 směrnice 2003/54 vnitrostátnímu předpisu, který, aniž by byl oznámen Evropské komisi, určitým výrobcům elektrické energie, jejichž úloha je za daných okolností zásadní pro uspokojení potřeb poptávky po dispečinkových službách, trvale ukládá předkládat nabídky na energetických burzovních trzích podle programů heteronomně stanovených provozovatelem sítě a podle kterého si odměňování u těchto nabídek svobodně nestanoví výrobce, ale je vázáno na parametry, které nejsou stanoveny „průhlednými, nediskriminačními a tržními postupy“?


title: Věc F-81/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. listopadu 2015 – GM a GN v. Komise

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/30

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. listopadu 2015 – GM a GN v. Komise
   (Věc F-81/15) (1)

   (2015/C 429/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10. 8. 2015, s. 42.


title: Věc C-134/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) dne 12. března 2012 — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (jménem a v zájmu svých členů — státní zaměstnanci, kteří mají zvláštní postavení — policisté IPJ Tulcea) v. Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) dne 12. března 2012 — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (jménem a v zájmu svých členů — státní zaměstnanci, kteří mají zvláštní postavení — policisté IPJ Tulcea) v. Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea
   (Věc C-134/12)
   2012/C 138/14
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Constanța

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (jménem a v zájmu svých členů — státní zaměstnanci, kteří mají zvláštní postavení — policisté IPJ Tulcea)

      Žalovaní: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române a Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 17 odst. 1, článek 20 a čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání takovému snížení odměny, jako je snížení provedené rumunským státem zákony č. 118/2010 a č. 285/2010?

               2)

               Je třeba ustanovení čl. 15 odst. 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, na jehož základě měla rumunská vláda povinnost informovat generálního tajemníka Rady Evropy o svém záměru přijmout opatření spočívající ve snížení odměny a upřesnit dobu jeho platnosti, vykládat tak, že způsobují neplatnost rumunských zákonů č. 118/2010 a č. 285/2010?


title: Věc T-297/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Walter Klein v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Národní podpora výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů — Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/26

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Walter Klein v. Komise
   (Věc T-297/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Národní podpora výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů - Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris“)
   (2014/C 431/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Walter Klein GmbH & Co. KG (Wuppertal, Německo) (zástupci: T. Volz a B. Wißmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odložení právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor ohledně německého zákona o obnovitelných zdrojích energií.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-309/09: Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Sanyō Denki v. OHIM — Telefónica O2 Germany (eneloop) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Sanyō Denki v. OHIM — Telefónica O2 Germany (eneloop)
   (Věc T-309/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 226/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sanyō Denki Kabushiki Kaisha (Osaka, Japonsko) (zástupci: původně M. De Zorti, M. Koch a T. Grimm, poté V. Schmitz-Fohrmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně M. Ahlgren, poté M. Ahlgren a J. F. Crespo Carillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Fottner a M. Müller, advokáti)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. května 2009 (věc R 794/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG a Sanyō Denki Kabushiki Kaisha

      Výrok

               1)

               Rozhodnout o žalobě již není důvodné.

               2)

               Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-102/06: Žaloba podaná dne  4. dubna 2006  – Investire Partecipazioni v. Komise

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/16

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2006 – Investire Partecipazioni v. Komise
   (Věc T-102/06)
   (2006/C 121/29)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Investire Partecipazioni S.p.A. (Řím, Itálie) (Zástupci: G. M. Roberti a A. Franchi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství č. 4683 ze dne 25. listopadu 2005;

               —

               prohlásit dopis B, bod 12 a dopis C, bod 2 formuláře č. 19 připojeného k rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 1997 (97/322/ES) za protiprávní a nepoužitelný v souladu s článkem 241 ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno z důvodů obdobných důvodům uplatněným ve věci T-418/05, Investire Partecipazioni v. Komise (Úř. věst. C 22, 28.1.2006, s. 21).


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. prosince 2004 ve věci C-62/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Odpady — Směrnice 75/442/ES a 91/156/ES — Provedení)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 16. prosince 2004
   ve věci C-62/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Odpady - Směrnice 75/442/ES a 91/156/ES - Provedení)
   (2005/C 45/10)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-62/03, jejímž předmětem je žaloba pro neplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 14. února 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: X. Lewis a M. Konstantinidis) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: K. Manji, ve spolupráci s D. Wyattem) Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (zpravodaj), J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 16. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k dosažení souladu s povinnostmi, které pro něj vyplývají z čl. 1 písm. a) e) a f), čl. 2 odst. 1 písm. b), článků 3, 4, 5, čl. 7 odst. 1, článků 8, 12, 13 a 14 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 a naposledy rozhodnutí Komise 96/350/ES ze dne 24. května 1996, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-244/04: Žaloba podaná dne 17. června 2004 Elisabeth Saskia Smit proti Europolu

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/31

         Žaloba podaná dne 17. června 2004 Elisabeth Saskia Smit proti Europolu
   (Věc T-244/04)
   (2004/C 217/55)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. června 2004 žaloba podaná proti Europolu Elisabeth Saskia Smit, s bydlištěm v Scheveningen (Nizozemsko), zastoupenou P. de Casparisem a M.F. Baltussenem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Europolu ze dne 19. května 2003 společně s rozhodnutím o stížnosti žalobkyně ze dne 19. března 2004;

               —

               uložil Europolu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobkyně tvrdí, že ji žalovaný ve svém rozhodnutí nezohlednil pro řadu volných míst. Žalobkyně uvádí, že se žalovaný dopustil zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc C-38/11: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — Amorim Energia BV v. Ministério das Finanças e da Administração Pública ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Články 49 SFEU a 54 SFEU — Články 63 SFEU a 65 SFEU — Směrnice 90/435/EHS — Článek 3 odst. 2 — Daňové právní předpisy — Korporační daň — Zdanění dividend — Srážková daň — Osvobození — Držení minimálního podílu ve společnosti vyplácející dividendy — Podmínky — Minimální doba nepřetržitého držení tohoto podílu — Podmínky — Přijímající společnosti-rezidenti a přijímající společnosti-nerezidenti — Rozdílné zacházení“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/18

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — Amorim Energia BV v. Ministério das Finanças e da Administração Pública
   (Věc C-38/11) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Články 49 SFEU a 54 SFEU - Články 63 SFEU a 65 SFEU - Směrnice 90/435/EHS - Článek 3 odst. 2 - Daňové právní předpisy - Korporační daň - Zdanění dividend - Srážková daň - Osvobození - Držení minimálního podílu ve společnosti vyplácející dividendy - Podmínky - Minimální doba nepřetržitého držení tohoto podílu - Podmínky - Přijímající společnosti-rezidenti a přijímající společnosti-nerezidenti - Rozdílné zacházení)
   2012/C 366/29
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Amorim Energia BV

      Žalovaný: Ministério das Finanças e da Administração Pública

      Za přítomnosti: Ministério Público

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supremo Tribunal Administrativo — Výklad článků 63 SFEU a 65 SFEU — Vnitrostátní právní úprava, podle níž se na dividendy vyplácené společnostem-nerezidentům vztahuje méně výhodný daňový režim než na dividendy vyplácené společnostem-rezidentům — Požadavek delší minimální doby držení akcií a vyššího minimálního podílu v případě společností-nerezidentů

      Výrok

               1)

               Články 63 SFEU a 65 SFEU brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která neumožňuje, aby společnost, která je rezidentem v jiném členském státě a drží ve společnosti, která je rezidentem v Portugalsku, podíl vyšší než 10 % a nižší než 20 %, byla osvobozena od srážkové daně z dividend vyplácených společností, která je rezidentem v Portugalsku, takže tyto dividendy podrobuje ekonomickému dvojímu zdanění, zatímco u dividend vyplácených společnostem-akcionářům, které jsou rezidenty v Portugalsku a drží stejný typ podílů, je tomuto ekonomickému dvojímu zdanění dividend zamezeno. Odvolává-li se členský stát na smlouvu o zamezení dvojímu zdanění uzavřenou s jiným členským státem, musí vnitrostátní soud zjistit, zda je třeba k takové smlouvě přihlížet a případně zda taková smlouva umožňuje vyvážit účinky omezení volného pohybu kapitálu.

               2)

               Články 49 SFEU a 54 SFEU brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která umožňuje, aby společnosti, která je rezidentem v jiném členském státě a drží ve společnosti, která je rezidentem v Portugalsku, podíl vyšší než 20 %, byla srážková daň z dividend vyplácených společností, která je rezidentem v Portugalsku, vrácena jen tehdy, držela-li tento podíl nepřetržitě po dobu nejméně dvou let, takže odstranění ekonomického dvojího zdanění je ve srovnání se společnostmi-akcionáři, které jsou rezidenty v Portugalsku a drží stejný typ podílů, opožděno. Odvolává-li se členský stát na smlouvu o zamezení dvojímu zdanění uzavřenou s jiným členským státem, musí vnitrostátní soud zjistit, zda je třeba k takové smlouvě přihlížet a případně zda taková smlouva umožňuje vyvážit účinky omezení svobody usazování.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc C-572/08: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 6. května 2010 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/30

         Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 6. května 2010 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-572/08) (1)

   ()
   2010/C 234/50
   Jednací jazyk: italština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-122/14: Žaloba podaná dne 19. února 2014 – Itálie v. Komise

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/42

         Žaloba podaná dne 19. února 2014 – Itálie v. Komise
   (Věc T-122/14)
   2014/C 102/63
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, a G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětná žaloba směřuje proti rozhodnutí Evropské komise C (2013) 8681 final ze dne 9. prosince 2013, kterým Komise na základě rozsudku Soudního dvora ze dne 17. listopadu 2011, vydaného ve věci C-496/09, vyzvala Italskou republiku k zaplacení částky 6 252 000 eur jako penále.
   Napadené rozhodnutí odkazuje na druhé pololetí prodlení, a sice na období od 17. května do 17. listopadu 2012.
   Italská vláda předkládá následující žalobní důvody:

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 260 odst. 1 a odst. 3 druhého pododstavce SFEU, jakož i z porušení rozsudku, který má být vykonán, týkajícího se pohledávek vůči podnikům v situaci „vyrovnacího řízení“ nebo „soudní správy“.
               V této souvislosti se uvádí, že rozhodnutí totiž neodpočítává od podpory dlužné po uplynutí referenčního pololetí pohledávky vůči podnikům, jež jsou v úpadku nebo v konkurzním řízení, přihlášené v rámci příslušných řízení, ačkoli se podle italské vlády jedná o pohledávky, pro jejichž navrácení členský stát vynaložil veškeré potřebné úsilí, a které tudíž měly být vyloučeny z částky podpor dlužných podle výroku rozsudku, který má být vykonán.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1), jakož i z nesprávného použití článku 11 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 140, s. 1).

               3.

               V této souvislosti se uvádí, že rozhodnutí ukládá italským orgánům povinnost uplatnit na částky dlužné podniky z titulu navrácení státní podpory složené úroky, jak uvádí článek 11 nařízení č. 794/2004. Italská vláda tento bod zpochybňuje a uvádí, že se – i podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (a zejména rozsudku ze dne 11. prosince 2008, Komise v. Département du Loiret a Scott SA) – tento režim výpočtu úroků nemůže uplatnit stran rozhodnutí o navrácení, která předcházejí vstupu nařízení č. 794/2004 v platnost, a o to méně stran rozhodnutí, která předcházejí zveřejnění Sdělení Komise o úrokových sazbách, které se použijí v případě navrácení protiprávně poskytnutých podpor (Úř. věst. C 110, 8.5.2003, s. 21 a 22).


title: Věc T-495/04: Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 Belfass proti Radě Evropské unie

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/34

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 Belfass proti Radě Evropské unie
   (Věc T-495/04)
   (2005/C 57/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. prosince 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Belfass, se sídlem v Bruselu, zastoupenou Lucasem Vogelem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté Generálním sekretariátem Rady Evropské unie, kterým byly odmítnuty dvě nabídky předložené žalobkyní v rámci výběrového řízení UCA 033/04 směřující k udělení zakázky pro poskytování úklidu a údržby dvou kancelářských budov nacházejících se v Bruselu;

               —

               uložil žalované náhradu škody 1 481 317,65 EUR zvýšenou o úroky vypočítané podle sazby 7 % ročně od podání projednávané žaloby, s výslovnou výhradou pozdějšího zvýšení, snížení nebo upřesnění;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané věci žalobkyně, společnost specializovaná na úklid kanceláří, která od 1. ledna 1998 zajišťuje úklid některých kanceláří Generálního sekretariátu Rady, odporuje odmítnutí žalovanou dvou nabídek předložených žalobkyní v rámci zakázky na uzavření smlouvy o úklidu a různých službách v budovách „Woluwé Heights“ (část 1) a „Frère Orban“ (část 2).
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje:

               —

               Existenci zjevně nesprávného posouzení v projednávané věci v rozsahu, v němž žalovaná pro odmítnutí nabídky v rámci části 1 tvrdí, že průměrná hodinová sazba vyplývající z této nabídky je nižší než minimální mzda upravená Union générale belge du nettoyage pro kategorii 1A k datu 1. července 2004, zatímco přesná analýza čísel z nabídky žalobkyně ukazuje, že průměrná hodinová sazba, která z ní vyplývá, je vyšší než minimální číslo stanovené Union générale belge du nettoyage;

               —

               Porušení zásad řádné správy, zákazu diskriminace a existenci zjevně nesprávného posouzení v projednávané věci v rozsahu, v němž byla nabídka týkající se části 2 odmítnuta bez dalšího přezkumu z jediného důvodu, že celkový počet pracovních hodin upravených v této nabídce je nižší o více než 12,5 % oproti průměru hodin vyplývajících z ostatních nabídek shromážděných v rámci dotyčné zakázky, přičemž napadené rozhodnutí tím, že přijalo toto kritérium, zvýhodňuje dražší nabídky, které obsahují fakturaci velkého počtu hodin bez objektivního užitku.


title: Věc C-222/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (UTECA) v. Administración General del Estado ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 12 ES — Zákaz diskriminace z důvodu státní příslušnosti — Články 39 ES, 43 ES, 49 ES a 56 ES — Základní svobody zaručené Smlouvou o ES — Článek 87 ES — Státní podpora — Směrnice 89/552/EHS — Provozování televizního vysílání — Povinnost subjektů televizního vysílání vyčlenit část svých provozních příjmů pro předběžné financování kinematografických děl a televizních filmů, z čehož musí být 60 % vyhrazeno pro produkci děl, jejichž původní jazyk je ve Španělském království úředním jazykem a která jsou většinou produkována španělským filmovým průmyslem )

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (UTECA) v. Administración General del Estado
   (Věc C-222/07) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 12 ES - Zákaz diskriminace z důvodu státní příslušnosti - Články 39 ES, 43 ES, 49 ES a 56 ES - Základní svobody zaručené Smlouvou o ES - Článek 87 ES - Státní podpora - Směrnice 89/552/EHS - Provozování televizního vysílání - Povinnost subjektů televizního vysílání vyčlenit část svých provozních příjmů pro předběžné financování kinematografických děl a televizních filmů, z čehož musí být 60 % vyhrazeno pro produkci děl, jejichž původní jazyk je ve Španělském království úředním jazykem a která jsou většinou produkována španělským filmovým průmyslem“)
   2009/C 102/05
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (UTECA)

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Za přítomnosti: Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Radiotelevisión Española (RTVE), Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (Egeda)

      Předmět věci

   Výklad článku 12 ES, čl. 87 odst. 3 ES a čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224) – Povinnost subjektů televizního vysílání vyčlenit procentuální podíl svých hrubých příjmů pro předběžné financování kinematografických filmů, z něhož musí být 60 % vyhrazeno specificky pro původní španělsko-jazyčná díla, jež jsou většinou produkována španělským filmovým průmyslem

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997, a konkrétněji její článek 3, jakož i článek 12 ES musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovému opatření členského státu, jakým je opatření dotčené v původním řízení, které subjektům televizního vysílání ukládá povinnost vyčlenit 5 % svých provozních příjmů pro předběžné financování evropských kinematografických děl a televizních filmů a specifičtěji vyhradit 60 % z těchto 5 % pro díla, jejichž původní jazyk je úředním jazykem tohoto členského státu.

               2)

               Článek 87 ES musí být vykládán v tom smyslu, že takové opatření členského státu, jakým je opatření dotčené v původním řízení, které subjektům televizního vysílání ukládá povinnost vyčlenit 5 % svých provozních příjmů pro předběžné financování evropských kinematografických děl a televizních filmů a specifičtěji vyhradit 60 % z těchto 5 % pro díla, jejichž původní jazyk je úředním jazykem tohoto členského státu, nepředstavuje státní podporu kinematografickému průmyslu tohoto členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-247/06 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. července 2007 – Sanchez Ferriz v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2003 — Neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. července 2007 – Sanchez Ferriz v. Komise
   (Věc T-247/06 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2003 - Neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2007/C 199/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlos Sanchez Ferriz (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 28. června 2006, Sanchez Ferriz v. Komise (F-19/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Carlosu Sanchezi Ferrizu se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc C-241/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. srpna 2014 – Evropská komise v. Estonská republika, podporovaná: Spolkovou republikou Německo, Belgickým královstvím, Nizozemským královstvím, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, Polskou republikou, Finskou republikou, Švédským královstvím

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. srpna 2014 – Evropská komise v. Estonská republika, podporovaná: Spolkovou republikou Německo, Belgickým královstvím, Nizozemským královstvím, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, Polskou republikou, Finskou republikou, Švédským královstvím
   (Věc C-241/13) (1)

   2014/C 409/44
   Jednací jazyk: estonština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Rozsudek Soudu ze dne 3. června 2013 ve věci E-14/12 – Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví (Nesplnění povinností smluvní stranou – Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – články 31 a 36 Dohody o EHP – Povinnost agentur pro dočasnou práci složit záruku – Nepřímá a přímá diskriminace – Požadavek trvalého pobytu – Odůvodnění)

text:
               26.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/11

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 3. června 2013
   ve věci E-14/12
   Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – články 31 a 36 Dohody o EHP – Povinnost agentur pro dočasnou práci složit záruku – Nepřímá a přímá diskriminace – Požadavek trvalého pobytu – Odůvodnění)
   2013/C 277/09
   Ve věci E–14/12, Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví – NÁVRH na prohlášení, že Lichtenštejnské knížectví tím, že ponechává v platnosti právní předpisy, podle kterých musí osoby s trvalým pobytem v Lichtenštejnsku odpovědné za agenturu pro dočasnou práci složit záruku ve výši 50 000 švýcarských franků, zatímco osoby s trvalým pobytem mimo Lichtenštejnsko vykonávající podobnou funkci, jakož i agentury nabízející přes hranice služby v oblasti dočasné práce musí poskytovat záruku ve výši 100 000 švýcarských franků, nesplnilo své povinnosti podle článků 31 a 36 Dohody o EHP, Soud ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 3. června 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               Prohlašuje, že Lichtenštejnské knížectví tím, že ponechává v platnosti právní předpisy, podle kterých musí osoby s trvalým pobytem v Lichtenštejnsku odpovědné za agenturu pro dočasnou práci složit záruku ve výši 50 000 švýcarských franků, zatímco osoby s trvalým pobytem mimo Lichtenštejnsko vykonávající podobnou funkci, jakož i agentury nabízející přes hranice služby v oblasti dočasné práce musí poskytovat záruku ve výši 100 000 švýcarských franků, nesplnilo své povinnosti podle článků 31 a 36 Dohody o EHP.

               2)

               Ukládá Lichtenštejnsku uhradit náklady řízení.


title: Věc C-597/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2013 Total SA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. září 2013 ve věci T-548/08, Total SA v. Evropská komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2013 Total SA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. září 2013 ve věci T-548/08, Total SA v. Evropská komise
   (Věc C-597/13 P)
   2014/C 45/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Total SA (zástupci: E. Morgan de Rivery, E. Lagathu, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               na základě článku 256 SFEU a článku 56 Protokolu č. 3 ke statutu Soudního dvora Evropské unie zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013, Total v. Evropská komise, ve věci T-548/08;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním, která navrhovatelka předložila Tribunálu v řízení v prvním stupni;

               —

               v důsledku toho zrušit rozhodnutí Komise C(2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 — Svíčkové vosky) v rozsahu, v němž se týká společnosti Total;

               —

               podpůrně uplatnit pravomoc změnit rozhodnutí založenou na článku 261 SFEU za účelem snížení pokuty uložené společnosti Total;

               —

               v každém případě uložit Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně těch, které společnost Total vynaložila před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka tři hlavní a tři podpůrné důvody kasačního opravného prostředku.
   Zaprvé navrhovatelka Tribunálu vytýká, že porušil zásadu kontradiktornosti, neboť ve stejný den vydal dva rozsudky, které změnily povahu odpovědnosti přičítané navrhovatelce, a v důsledku toho ji zpřísnily.
   Zadruhé navrhovatelka uplatňuje nesprávná právní posouzení týkající se odůvodnění rozsudku Tribunálu. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při přezkumu legality, když nezrušil rozhodnutí z důvodu, že Komise porušila svoji povinnost uvést odůvodnění. Tribunál dále nesplnil svoji povinnost uvést odůvodnění v rámci své pravomoci změnit rozhodnutí, která je založena na článku 261 SFEU.
   Zatřetí navrhovatelka vytýká Tribunálu, že se dopustil nesprávných právních posouzení při výkonu své pravomoci změnit rozhodnutí založené na článku 261 SFEU, když pokutu uloženou navrhovatelce odmítl snížit ve stejném rozsahu jako pokutu uloženou dceřiné společnosti Total Raffinage Marketing. Tribunál nesprávně posoudil rozsah své pravomoci změnit rozhodnutí, když změnil společnou a nerozdílnou povahu odpovědnosti navrhovatelky a dceřiné společnosti, i když byl oprávněn změnit pouze samotnou výši pokuty. Navrhovatelka má dále za to, že Tribunál nerespektoval judikaturu Soudního dvora týkající se solidární odpovědnosti mateřské společnosti za protiprávní jednání dceřiné společnosti a porušil zásady rovnosti, zákazu diskriminace a proporcionality.
   Začtvrté navrhovatelka Soudní dvůr podpůrně žádá, aby uplatnil vlastní pravomoc změnit rozhodnutí k tomu, aby zrušil pokutu nebo změnil její výši.
   Zapáté Soudní dvůr žádá, aby v omezené míře změnil výši pokuty tak, aby odpovídala výši pokuty uložené dceřiné společnosti Total Raffinage Marketing ve věci T-566/08.
   Zašesté Soudní dvůr žádá, aby změnil základní výši pokuty tak, aby odpovídala základní výši pokuty uložené dceřiné společnosti Total Raffinage Marketing ve věci T-566/08, nebo v případě kasačního opravného prostředku v rozsudku Soudního dvora vydaného na základě kasačního opravného prostředku, bude-li mít Soudní dvůr za to, že to dovoluje soudní řízení, nebo v rozsudku vydaném Tribunálem poté, co mu Soudní dvůr vrátí věc zpět.


title: Věc C-139/14: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Mineralquelle Zurzach AG v. Hauptzollamt Singen („Řízení o předběžné otázce – Společný celní sazebník – Sazební zařazení zboží – Kombinovaná nomenklatura – Zařazení zboží – Číslo sazebníku 2202 10 00 – Voda, včetně minerálních vod a sodovek, s přídavkem cukru nebo jiných sladidel nebo aromatizovaná – Číslo sazebníku 2202 9010 11 – Ovocné nebo zeleninové šťávy, ředěné vodou nebo sodovkou“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/12

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Mineralquelle Zurzach AG v. Hauptzollamt Singen
      (Věc C-139/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Zařazení zboží - Číslo sazebníku 2202 10 00 - Voda, včetně minerálních vod a sodovek, s přídavkem cukru nebo jiných sladidel nebo aromatizovaná - Číslo sazebníku 2202 9010 11 - Ovocné nebo zeleninové šťávy, ředěné vodou nebo sodovkou“)
      (2015/C 016/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Mineralquelle Zurzach AG

         Žalovaný: Hauptzollamt Singen

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatura, která je obsahem přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, musí být vykládána v tom smyslu, že nápoj, jako je ten, o který se jedná v původním řízení, jenž se skládá především z vody, cukru, zahuštěné šťávy z pomerančů, citronů, vinných hroznů, ananasu, mandarinek, nektarinek a mučenek (pasiflór), meruňkové vlákniny, guavové dužniny, okyselující látky, směsi vitamínů a přírodních a umělých látek, a vykazuje 12 % obsah ovocné šťávy, spadá do podpoložky 2202 10 00 této nomenklatury.

         (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc C-542/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 26. října 2016 – Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a další v. Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 26. října 2016 – Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a další v. Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag
   (Věc C-542/16)
   (2017/C 014/31)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta domstolen

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag, Jan-Herik Strobel, Mona Strobel, Margareta Nilsson, Per Nilsson, Kent Danås, Dödsboet efter Tommy Jönsson, Stefan Pramryd, Stefan Ingemansson, Lars Persson, Magnus Persson, Anne-Charlotte Wickström, Peter Nilsson, Ingela Landau, Thomas Landau, Britt-Inger Ruth Romare, Gertrud Andersson, Eva Andersson, Rolf Andersson, Lisa Bergström, Bo Sörensson, Christina Sörensson, Kaj Wirenkook, Lena Bergquist Johansson, Agneta Danås, Hans Eriksson, Christina Forsberg, Christina Danielsson, Per-Olof Danielsson, Ann-Christin Jönsson, Åke Jönsson, Stefan Lindgren, Daniel Röme, Ulla Nilsson, Dödsboet efter Leif Göran Erik Nilsson

      Odpůrci: Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Vztahuje se směrnice 2002/92 (1) na činnost zprostředkovatele pojištění, který nemá ve skutečnosti v úmyslu uzavřít pojistnou smlouvu? Je relevantní, zda takový úmysl neexistoval před zahájením činnosti nebo byl pojat až v pozdější fázi?

                           b)

                           Je v situaci popsané v první otázce písm. a) relevantní, pokud zprostředkovatel vedle takové fiktivní činnosti vykonával rovněž řádnou zprostředkovatelskou činnost v oblasti pojištění?

                           c)

                           Je dále v situaci popsané v první otázce písm. a) relevantní, pokud měl klient prima facie za to, že je daná činnost přípravnou činností pro uzavření pojistné smlouvy? Má nějaký význam subjektivní názor klienta na to, zda došlo ke zprostředkování pojištění, bez ohledu na to, zda je podložený či nikoli?

               2)

                           a)

                           Vztahuje se směrnice 2002/92 na ekonomické či jiné poradenství poskytované v souvislosti se zprostředkováním pojištění, které se však samo o sobě netýká vlastního uzavření či trvání pojistné smlouvy? Jaká bude zejména odpověď, pokud jde o poradenství týkající se umístění kapitálu v rámci kapitálového pojištění?

                           b)

                           Vztahují se na takové poradenství, jaké je uvedeno v otázce 2 a), které je ze své podstaty investičním poradenstvím podle směrnice 2004/39 (2), rovněž nebo výhradně ustanovení uvedené směrnice? Vztahuje-li se na takové poradenství rovněž směrnice 2004/39, má některá z dotčených právních úprav přednost před druhou úpravou?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění
   (Úř. věst. 2003, L 9, s. 3; Zvl. vyd. 06/04, s. 330).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. 2004, L 145, s. 1).


title: Věc T-411/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2007 – Annemans v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Hospodářská soutěž — Vyřizování stížností — Nařízení (ES) č. 773/2004 — Dopis Komise zaslaný stěžovateli — Námitka nepřípustnosti — Přípravný akt — Akt nenapadnutelný žalobou — Nepřípustnost )

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2007 – Annemans v. Komise
   (Věc T-411/05) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Vyřizování stížností - Nařízení (ES) č. 773/2004 - Dopis Komise zaslaný stěžovateli - Námitka nepřípustnosti - Přípravný akt - Akt nenapadnutelný žalobou - Nepřípustnost“)
   (2007/C 199/68)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gerolf Annemans (Antverpy, Belgie) (zástupci: původně A. Nijenhuis, poté K. Mojzesowicz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Nijenhuis a K. Mojzesowicz, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 5. září 2005 ve věci COMP/39.225 týkajícím se stížnosti podané ke Komisi G. Annemansem podle čl. 7 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Gerolfu Annemansovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


title: Věc C-301/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Lucembursko) — Irène Bogiatzi, provdaná Ventouras v. Deutscher Luftpool, Société Luxair, société luxembourgeoise de navigation aérienne SA, Evropská společenství, Lucemburské velkovévodství, Foyer Assurances SA ( Dopravní politika — Nařízení (ES) č. 2027/97 — Varšavská úmluva — Odpovědnost leteckého dopravce v případě nehod — Lhůta pro podání žaloby na náhradu utrpěné újmy )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Lucembursko) — Irène Bogiatzi, provdaná Ventouras v. Deutscher Luftpool, Société Luxair, société luxembourgeoise de navigation aérienne SA, Evropská společenství, Lucemburské velkovévodství, Foyer Assurances SA
   (Věc C-301/08) (1)

   („Dopravní politika - Nařízení (ES) č. 2027/97 - Varšavská úmluva - Odpovědnost leteckého dopravce v případě nehod - Lhůta pro podání žaloby na náhradu utrpěné újmy“)
   2009/C 297/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Irène Bogiatzi, provdaná Ventouras

      Žalovaní: Deutscher Luftpool, Société Luxair, société luxembourgeoise de navigation aérienne SA, Evropská společenství, Lucemburské velkovévodství,Foyer Assurances SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Lucembursko) –Výklad čl. 5 odst. 1 a 3 nařízení Rady (ES) č. 2027/97 ze dne 9. října 1997 o odpovědnosti leteckého dopravce v případě nehod (Úř. věst. L 285, s. 1; Zvl. vyd. 07/03, s. 389) ve spojení s článkem 29 Úmluvy o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké dopravě podepsané ve Varšavě dne 12. října 1929, ve znění pozměněném v Haagu dne 28. září 1955 — Lhůta pro podání žaloby na náhradu utrpěné újmy — Důsledky uhrazení zálohy dopravcem na uznání jeho odpovědnosti, a to včetně případů, kdy je záloha vyplacena mimo nařízením stanovený časový rámec

      Výrok

               1)

               Úmluva o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké dopravě, podepsaná ve Varšavě dne 12. října 1929, ve znění čtyř Montrealských dodatkových protokolů ze dne 25. září 1975, není součástí norem právního řádu Společenství, jež má Soudní dvůr pravomoc vykládat na základě článku 234 ES.

               2)

               Nařízení Rady (ES) č. 2027/97 ze dne 9. října 1997 o odpovědnosti leteckého dopravce v případě nehod musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání použití článku 29 úmluvy o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké dopravě, podepsané ve Varšavě dne 12. října 1929, ve znění čtyř Montrealských dodatkových protokolů ze dne 25. září 1975, na situaci, v níž se cestující domáhá uplatnění odpovědnosti leteckého dopravce z důvodu újmy, kterou cestující utrpěl při letu mezi členskými státy Evropského společenství.

      (1)  Úř. věst. C 236, 13.9.2008.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. dubna 2005 ve věci T-353/03, Inge-Lise Nielsen proti Radě Evropské unie (Úředníci — Zamítnutí povýšení — Článek 45 služebního řádu — Zjevně nesprávné posouzení — Zvážení srovnatelných zásluh — Přípustnost)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/17

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 13. dubna 2005
   ve věci T-353/03, Inge-Lise Nielsen proti Radě Evropské unie (1)

   (Úředníci - Zamítnutí povýšení - Článek 45 služebního řádu - Zjevně nesprávné posouzení - Zvážení srovnatelných zásluh - Přípustnost)
   (2005/C 155/34)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-353/03, Inge-Lise Nielsen, bývalá úřednice Rady Evropské unie, s bydlištěm ve Villers-la-Ville (Belgie), zastoupená S. Orlandim, A. Coolenem, J.-N. Louisem a É. Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Radě Evropské unie (zmocněnci: F. Anton a M. Sims), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Rady nepovýšit žalobkyni do platové třídy C1 za hodnotící období 2002, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Lindh a V. Vadapalas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 13. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník řízení nese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc C-1/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Centre d'exportation du livre français (CELF), v likvidaci, Ministre de la Culture et de la Communication v. Société internationale de diffusion et d’édition ( Státní podpory — Článek 88 odst. 3 ES — Protiprávně poskytnuté podpory prohlášené za slučitelné se společným trhem — Zrušení rozhodnutí Komise — Vnitrostátní soudy — Žaloba na navrácení protiprávně poskytnutých podpor — Přerušení řízení až do vydání nového rozhodnutí Komise — Mimořádné okolnosti, které mohou omezit povinnost vrátit podporu )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Centre d'exportation du livre français (CELF), v likvidaci, Ministre de la Culture et de la Communication v. Société internationale de diffusion et d’édition
   (Věc C-1/09) (1)

   („Státní podpory - Článek 88 odst. 3 ES - Protiprávně poskytnuté podpory prohlášené za slučitelné se společným trhem - Zrušení rozhodnutí Komise - Vnitrostátní soudy - Žaloba na navrácení protiprávně poskytnutých podpor - Přerušení řízení až do vydání nového rozhodnutí Komise - Mimořádné okolnosti, které mohou omezit povinnost vrátit podporu“)
   2010/C 113/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Centre d'exportation du livre français (CELF), v likvidaci, Ministre de la Culture et de la Communication

      Žalovaná: Société internationale de diffusion et d'édition

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Francie) — Státní podpory — Vývozní podpory v odvětví knih — Povinnost vrátit protiprávně poskytnuté podpory — Možnost přerušit řízení o vrácení státní podpory až do doby, než Komise vydá konečné rozhodnutí o slučitelnosti podpory se Smlouvou? — Přípustnost omezení povinnosti vrátit podporu, odůvodněného mimořádnou okolností?

      Výrok

               1)

               Vnitrostátní soud, který podle čl. 88 odst. 3 ES rozhoduje o žalobě na navrácení protiprávně poskytnuté státní podpory, nemůže přerušit řízení vedoucí k vydání rozhodnutí o této žalobě až do doby, než Komise Evropských společenství po zrušení předchozího kladného rozhodnutí rozhodne o slučitelnosti této podpory se společným trhem.

               2)

               Přijetí tří po sobě jdoucích rozhodnutí, kterými Komise prohlašuje podporu za slučitelnou se společným trhem a která byla následně zrušena soudem Společenství, nemůže samo o sobě představovat výjimečnou okolnost, která by mohla odůvodnit omezení povinnosti příjemce navrátit tuto podporu z důvodu, že byla poskytnuta v rozporu s čl. 88 odst. 3 ES

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-445/10: Žaloba podaná dne 28. září 2010 — HerkuPlast Kubern GmbH v. OHIM — How (eco-pack)

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/45

         Žaloba podaná dne 28. září 2010 — HerkuPlast Kubern GmbH v. OHIM — How (eco-pack)
   (Věc T-445/10)
   ()
   2010/C 317/79
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: HerkuPlast Kubern GmbH (Ering, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Heidi A. T. How (Harrow, Spojené království)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 27. července 2010 ve věci R 1014/2009-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Heidi A. T. How

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „eco-pack“ pro výrobky zařazené do třídy 16.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka a mezinárodní registrace „ECOPAK“ pro výrobky zařazené do třídy 20.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi srovnávanými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny, jakož i porušení článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009, protože odvolací senát obecně odmítl nebezpečí záměny, jeho odůvodnění je na vícero místech rozporné a tento senát zamítl skutečná tvrzení žalobkyně, která jsou relevantní pro rozhodnutí, jako nepřesná a irelevantní.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-109/09: Žaloba podaná dne 17. března 2009 — Rintisch v. OHIM — Valfeuri Pates Alimentaires (PROTIVITAL)

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/41

         Žaloba podaná dne 17. března 2009 — Rintisch v. OHIM — Valfeuri Pates Alimentaires (PROTIVITAL)
   (Věc T-109/09)
   2009/C 113/82
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bernhard Rintisch (Bottrop, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Valfeuri Pates Alimentaires SA (Wittenheim, Francie)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. ledna 2009 ve věci R 1660/2007-4; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PROTIVITAL“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 30 — přihláška č. 4 843 331.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní označení „PROTI“ zapsané jako německá ochranná známka pro výrobky zařazené do tříd 29 a 32; obrazové označení „PROTIPOWER“ zapsané jako německá ochranná známka pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 32; slovní označení „PROTIPLUS“ zapsané jako německá ochranná známka pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 32; slovní označení „PROTITOP“ zapsané jako německá ochranná známka pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32; slovní označení „PROTI“ zapsané jako ochranná známka Společenství pro výrobky zařazené do tříd 5 a 29

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát neposoudil námitku po meritorní stránce; porušení čl. 74 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát nevykonal svou diskreční pravomoc nebo alespoň neuvedl, jak ji vykonal; zneužití pravomoci tím, že odvolací senát nesprávně nezohlednil dokumenty a důkazy předložené žalobcem.


title: Věc T-311/14: Žaloba podaná dne 5. května 2014 – Seca Benelux a další v. Parlament

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/35

         Žaloba podaná dne 5. května 2014 – Seca Benelux a další v. Parlament
   (Věc T-311/14)
   2014/C 194/46
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Seca Benelux SPRL (Brusel, Belgie); Groupe Seca SA (Valenciennes, Francie); a Seca Ingénierie SAS (Valenciennes) (zástupci: E. van Nuffel d'Heynsbroeck, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Parlamentu ze dne 21. února 2014 nepřijmout nabídku, kterou předložily pro zadání zakázky podpory technického řízení budov Evropského parlamentu ve Štrasburku (Výběrové řízení č. INLO.AO-2013-003-STR-UGIMS-03), a zadat zakázku jinému uchazeči;

               —

               předtím, než rozhodne, nařídil Parlamentu, aby předložil následující dokumenty:

                           —

                           seznam hlavních podobných služeb prováděných jiným uchazečem v průběhu posledních tří let, s uvedením jejich ceny, data a veřejného nebo soukromého adresáta;

                           —

                           dokument nebo dokumenty dokazující vzdělání a odborné kvalifikace zaměstnanců navrhovaných jiným uchazečem k provedení zakázky, který obsahuje údaje požadované na stranách 11 až 27 oddílu věnovaného technickým specifikacím, v zápise z povinné návštěvy prostorů a v odpovědích na otázky uchazečů;

                           —

                           dokument nebo dokumenty prokazující, že Parlament řádně ověřil, zda veškeré vzdělání a odborná kvalifikace zaměstnanců navrhovaných v zakázce jiného uchazeče, kterou obdržel, jsou v souladu se zadávací dokumentací, zejména se stranami 11 až 27 oddílu věnovaného technickým specifikacím, a zápisem z povinné návštěvy prostorů a odpověďmi na otázky uchazečů;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neprovedení ověření výběrových kritérií v rozporu s pravidly čl. 110 odst. 1 nařízení č. 966/2012 (1) a s článkem 148 nařízení v přenesené pravomoci č. 1268/2012 (2), zadávací dokumentací a zásadou řádné správy.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení technických kapacit uchazečů, v rozporu s čl. 110 odst. 1 nařízení č. 966/2012, čl. 146 odst. 2 a článkem 148 nařízení v přenesené pravomoci č. 1268/2012 a pravidly stanovenými v zadávací dokumentaci, jakož i se zásadou řádné správy a zásadou rovného zacházení s uchazeči.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1)

      (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).


title: Věc C-458/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Tribunal Administratif de Caen (prvního senátu) ze dne 5. října 2004 ve věci Chambre de commerce et d'industrie de Flers-Argentan proti Directeur ds services fiscaux, Dircofi Ouest

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Tribunal Administratif de Caen (prvního senátu) ze dne 5. října 2004 ve věci Chambre de commerce et d'industrie de Flers-Argentan proti Directeur ds services fiscaux, Dircofi Ouest
   (Věc C-458/04)
   (2005/C 19/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Tribunal Administratif de Caen (prvního senátu) ze dne 5. října 2004 ve věci Chambre de commerce et d'industrie de Flers-Argentan proti Directeur des services fiscaux, Dircofi Ouest, který došel kanceláři Soudního dvora dne 29. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal Administratif de Caen (první senát) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o otázce, zda vnitřní převod finančních prostředků je dotací ve smyslu článku 19 šesté směrnice Rady č. 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1) pro účely výpočtu odpočitatelného podílu.

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně. (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1).


title: Věc C-134/10: Žaloba podaná dne 15. března 2010 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/18

      Žaloba podaná dne 15. března 2010 — Evropská komise v. Belgické království
      (Věc C-134/10)
      (2010/C 161/25)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a C. Vrignon, zmocněnci)

         Žalované: Belgické království

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Belgické království tím, že neprovedlo správně článek 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (1), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z ustanovení uvedené směrnice a článku 56 Smlouvy o fungování Evropské unie;

                  —

                  uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Evropská komise uplatňuje na podporu své žaloby tři žalobní důvody, jimiž vytýká nedostatek proporcionality napadené vnitrostátní právní úpravy, zejména pokud jde o postup a kritéria vedoucí k určení rozhlasových a televizních kanálů, které musejí být vysílány ve veřejném zájmu.
      Zaprvé, Komise žalovanému vytýká, že neurčilo jasně a předvídatelně cíle obecného zájmu, které umožňují přiznání tohoto režimu. Subjekty televizního vysílání tedy nemohou předem znát povahu a rozsah podmínek, které mají být splněny, a povinnosti veřejné služby, k nimž jsou zavázány.
      Zadruhé, Komise vytýká jednak nedostatek transparentnosti v průběhu schvalovacího řízení, zvýšenou diskreční pravomoc orgánů, neboť vnitrostátní právní úprava dotyčným subjektům patrně ukládá vysílání všech kanálů, které vysílají, a nikoliv pouze kanálů, které sledují vytýčené cíle obecného zájmu, a jednak diskriminační rozsah povinnosti usazení těchto subjektů na území členského státu.
      Zatřetí, žalobkyně vytýká nedodržení rozsahu působnosti článku 31 směrnice o univerzální službě, pokud jde o podřízení vysílání existenci významného počtu koncových uživatelů komunikačních sítí.

         (1)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.