title: Věc T-370/12: Žaloba podaná dne 20. srpna 2012 — American Express Marketing & Development v. OHIM (IP ZONE EUROPE)

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/13

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2012 — American Express Marketing & Development v. OHIM (IP ZONE EUROPE)
   (Věc T-370/12)
   2012/C 319/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Express Marketing & Development Corp. (New York, Spojené státy americké) (zástupci: V. Spitz, A. Gaul, T. Golda, a S. Kirschstein-Freund, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. června 2012 ve věci R 1452/2011-2,

               —

               podpůrně změnil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. června 2012 ve věci R 1452/2011-2 a rozhodl, že odvolání je opodstatněné, a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů odvolacího řízení a řízení před Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „IP ZONE EUROPE“ pro služby zařazené do třídy 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9488057

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního Dvora ze dne 11. září 2013 ve věci E-6/12 – Kontrolní úřad ESVO proti Norskému království (Nesplnění povinnosti státem EHP/ESVO – Nařízení (EHS) č. 1408/71 – Nařízení (EHS) č. 574/72 – Sociální zabezpečení migrujících pracovníků)

text:
               19.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/17

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 11. září 2013
   ve věci E-6/12
   Kontrolní úřad ESVO proti Norskému království
   (Nesplnění povinnosti státem EHP/ESVO – Nařízení (EHS) č. 1408/71 – Nařízení (EHS) č. 574/72 – Sociální zabezpečení migrujících pracovníků)
   (2013/C 372/06)
   Ve věci E-6/12, Kontrolní úřad ESVO proti Norskému království, týkající se NÁVRHU, aby Soudní dvůr rozhodl, že Norské království tím, že ponechalo v platnosti správní praxi, podle níž se neposuzuje, zda dítě, které žije s druhým rodičem mimo Norsko, je výživou odkázané převážně na rodiče, který žije v Norsku odděleně od druhého rodiče, porušuje čl. 1 písm. f) bod i) druhou větu ve spojení s článkem 76 aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VI k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozdějších předpisů), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, Soudní dvůr, ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudce zpravodaj, vynesl dne 11. září 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr rozhodl:

               1)

               Norské království tím, že ponechalo v platnosti správní praxi podle zákona o dávkách pro děti, podle níž se neposuzuje, zda dítě, které žije s druhým rodičem mimo Norsko, je výživou odkázané převážně na rodiče, který žije v Norsku odděleně od druhého rodiče, porušuje čl. 1 písm. f) bod i) druhou větu aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VI k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozdějších předpisů), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě.

               2)

               Ve zbývající části se návrh zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.


title: Věc T-90/14: Žaloba podaná dne 3. února 2014 – Secolux v. Komise a CdT

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/50

         Žaloba podaná dne 3. února 2014 – Secolux v. Komise a CdT
   (Věc T-90/14)
   2014/C 135/64
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Lucembursko) (zástupce: N. Prüm-Carré, advokát)

      Žalovaní: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (CdT) a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 3. prosince 2013, které přijala Evropská komise jednající vlastním jménem i jménem ostatních veřejných zadavatelů, tedy Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie a Úřadu pro publikace Evropské unie, a kterým byla odmítnuta nabídka podaná žalobkyní pro část 1, „Regulační kontroly v oblasti bezpečnosti, blahobytu a životního prostředí“ v rámci zadávacího řízení č. 02/2013/0IL „Bezpečnostní kontroly“, a sporná zakázka zadána jinému uchazeči;

               —

               uložil Evropské komisi zaplatit částku ve výši 467 186,08 eur jako náhradu způsobené újmy, navýšenou o zákonné úroky ode dne zadání zakázky do zaplacení dlužných částek;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z procesních pochybení, rozporuplných informací, které byly sděleny žalobkyni ohledně výše nabídky přijaté pro část č. 1. Žalobkyně tvrdí, že:

                           —

                           buď je výše nabídky úspěšného uchazeče uvedená v dopise Komise ze dne 11. prosince 2013, kterým informovala žalobkyni o vlastnostech a výhodách přijaté nabídky, nepřesná, neboť je příliš nízká. V tomto případě neměla žalobkyně přístup ke spolehlivé informaci o ceně přijaté nabídky, což je v rozporu s povinností uvést odůvodnění;

                           —

                           nebo hodnota zadané zakázky uvedená v oznámení o výsledku zadávacího řízení, které bylo zveřejněno dne 24. prosince 2013 (1), je chybná, neboť je příliš vysoká. V tomto případě oznámení o výsledku zadávacího řízení neodráží hodnotu přijaté nabídky, což představuje porušení povinnosti transparentnosti;

                           —

                           nebo výše přijaté nabídky, která byla uvedena v dopise Komise ze dne 11. prosince 2013, a hodnota zakázky uvedená v oznámení o výsledku zadávacího řízení jsou nepřesné. V tomto případě byla zakázka zadána za cenu převyšující přijatou nabídku, což představuje závažné porušení zásad transparentnosti, rovného zacházení a zákazu diskriminace.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z nesrovnalostí přijaté nabídky, jelikož úspěšný uchazeč nemůže za nabídnutou cenu řádně splnit všechna požadovaná plnění, a to se zaměstnanci, kteří mají požadované kvalifikace.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z neobvykle nízké nabídky. Žalobkyně uvádí, že v projednávaném případě existuje soubor nepřímých důkazů, které nasvědčují tomu, že přijatá nabídka neodpovídá hospodářské realitě. Komise měla tedy v souladu s článkem 151 nařízení v přenesené pravomoci č. 1268/2012 (2) požádat úspěšného uchazeče, aby upřesnil hlavní parametry své nabídky.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace, a to jak při přípravě nabídek, tak při jejich hodnocení. Žalobkyně uvádí:

                           —

                           že vzhledem k tomu, že úspěšnému uchazeči byly zároveň zadány předchozí zakázky, měl k dispozici výsadní informace o místech, plněních, která mají být provedena, a množstvích skutečně požadovaných Komisí, na základě čehož měla Komise požádat žalobkyni o vyjasnění na základě čl. 160 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci č. 1268/2012;

                           —

                           a dále že Komise při hodnocení nabídek podaných pro zakázku, která má být zadána, zohlednila kvalitu služeb, které byly dříve poskytnuty uchazečem, jemuž byly zadány předchozí zakázky.

      (1)  Úř. věst. 2013/S 249-433951.

      (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).


title: Věc T-420/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. března 2012 — Armani v. OHIM — Del Prete (AJ AMICI JUNIOR) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství AJ AMICI JUNIOR — Starší národní obrazová ochranná známka AJ ARMANI JEANS — Starší národní slovní ochranná známka ARMANI JUNIOR — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. března 2012 — Armani v. OHIM — Del Prete (AJ AMICI JUNIOR)
   (Věc T-420/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství AJ AMICI JUNIOR - Starší národní obrazová ochranná známka AJ ARMANI JEANS - Starší národní slovní ochranná známka ARMANI JUNIOR - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 133/46
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Giorgio Armani SpA (Milan, Itálie) (zástupce: M. Rapisardi, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Mannucci, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Annunziata Del Prete (Neapol, Itálie) (zástupce: R. Bocchini, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. července 2010 (věc R 1360/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Giorgio Armani SpA a Annunziatou Del Prete.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 8. července 2010 (věc R 1360/2009-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada poloviny nákladů vynaložených společností Giorgio Armani SpA před odvolacím senátem a Annunziatě Del Prete se ukládá náhrada druhé poloviny uvedených nákladů.

               3)

               OHIM a A. Del Prete ponesou vlastní náklady řízení a každému z nich se rovněž ukládá polovina nákladů vynaložených společností Giorgio Armani SpA před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-400/17: Žaloba podaná dne 27. června 2017 – Deza v. Komise

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/37

         Žaloba podaná dne 27. června 2017 – Deza v. Komise
   (Věc T-400/17)
   (2017/C 293/46)
   Jednací jazyk: český

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika) (zástupce: P. Dejl, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil část nařízení Komise (EU) č. 2017/776 ze dne 4. května 2017, kterým semění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 („nařízení CLP“), a to v rozsahu, ve kterém klasifikuje a označuje látku antrachinon tak, že do tabulky 3 části 3 Přílohy VI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 vkládá následující položku: Indexové číslo: 606-151-00-4; Mezinárodní identifikace chemických látek: antrachinon; Číslo ES: 201-549-0; Číslo CAS: 84-65-1; Kód tříd a kategorií nebezpečnosti: Carc. 1B; Kód standardních vět o nebezpečnosti: H350; Kód výstražných symbolů a signálních slov: GHS08 Dgr; Kód standardních vět o nebezpečnosti: H350.

               —

               uložil žalované povinnost nahradit žalobkyni náklady řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z protiprávní a zjevně nesprávné klasifikace a označení látky antrachinon jako karcinogenní látky Kategorie 1B dle tabulky 3 části 3 Přílohy I nařízení CLP

                           —

                           Tato klasifikace a označení nejsou založeny na dostatečných důkazech získaných ze spolehlivých a přijatelných studií, které by prokázaly příčinnou souvislost mezi látkou antrachinon jako takovou a zvýšeným výskytem nádorů u pokusných zvířat ve smyslu čl. 3.6.1 a 3.6.2, části 3, Přílohy I Nařízení CLP.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení práva žalobce a zásad zakotvených v Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod a v Listině základních práv Evropské unie

                           —

                           V důsledku protiprávní a zjevně nesprávné klasifikace a označení látky antrachinon jako karcinogenní látky Kategorie 1B dle tabulky 3, části 3 Přílohy I nařízení CLP bylo porušeno zejména právo žalobce pokojně užívat svůj majetek a zásada právní jistoty.


title: Věc T-29/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Deltafina v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Španělský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhu — Shoda mezi oznámením námitek a napadeným rozhodnutím — Právo na obhajobu — Definice relevantního trhu — Pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Přitěžující okolnosti — Vedoucí úloha — Spolupráce“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Deltafina v. Komise
      (Věc T-29/05) (1)

      (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Španělský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhu - Shoda mezi oznámením námitek a napadeným rozhodnutím - Právo na obhajobu - Definice relevantního trhu - Pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Přitěžující okolnosti - Vedoucí úloha - Spolupráce)
      (2010/C 288/53)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Deltafina (Orvieto, Itálie) (zástupci: R. Jacchia, A. Terranova, I. Picciano, F. Ferraro, J.-F. Bellis a F. Di Gianni, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a F. Amato, poté É. Gippini Fournier a V. Di Bucci, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2004) 4030 v konečném znění ze dne 20. října 2004 týkajícího se řízení podle čl. 81 odst. 1 [ES] (Věc COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko) a podpůrně snížení pokuty uložené žalobkyni v tomto rozhodnutí

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Konečná částka pokuty uložené společnosti Deltafina SpA v článku 3 rozhodnutí Komise K(2004) 4030 v konečném znění ze dne 20. října 2004 týkajícího se řízení podle čl. 81 odst. 1 [ES] (Věc COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko) se stanovuje na 6 120 000 eur.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Deltafina ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Komisí, přičemž posledně uvedená ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených společností Deltafina.

         (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc F-130/12: Žaloba podaná dne 2. listopadu 2012 — ZZ v. Parlament

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/29

         Žaloba podaná dne 2. listopadu 2012 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-130/12)
   2013/C 71/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: B. Cortese a A. Salerno, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým bylo zamítnuto poskytnutí zdvojnásobeného příspěvku na vyživované dítě podle čl. 67 odst. 3 služebního řádu

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí vedoucího Oddělení pro individuální nároky ze dne 4. srpna 2008, omezující nárok žalobce na poskytnutí zdvojnásobeného příspěvku na vyživované dítě na podmínku, že „všechny zvláštní výdaje vyžadované povahou postižení, které nese žalobce“ přesahují 333,19 eur měsíčně, jakož i rozhodnutí vedoucího Oddělení pro individuální nároky ze dne 24. října 2008, kterým se v projednávané věci zamítá poskytnutí zdvojnásobeného příspěvku, kterážto rozhodnutí byla potvrzena po opětném přezkoumání spisu rozhodnutím vedoucího Oddělení pro individuální nároky ze dne 5. prosince 2012, které bylo dále potvrzeno rozhodnutím generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 20. července 2012, kterým se zamítá stížnost žalobce, oznámeným žalobci dne 23. července 2012,

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-508/10: Žaloba podaná dne 25. října 2010 — Evropská komise v. Nizozemské království

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/14

         Žaloba podaná dne 25. října 2010 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-508/10)
   ()
   2011/C 30/23
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Condou-Durande a R. Troosters)

      Žalované: Nizozemské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že od státních příslušníků třetích zemí a jejich rodinných příslušníků, kteří podali žádost o právní postavení státních příslušníků, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, vyžadují vysoké a nepřiměřené poplatky, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice 2003/109/ES, a tím povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 258 SFEU;

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise považuje částku, podle okolností případu, ve výši od 201 do 830 eur za zpracování žádosti o uznání právního postavení státního příslušníka, který je dlouhodobě pobývajícím rezidentem, za nepřiměřeně vysokou ve srovnání s částkou 30 eur, kterou musí uhradit občané Unie za pobytovou kartu. Takový postup tedy nelze považovat za „oprávněný“. Podle Komise mohou poplatky takového druhu bez ohledu na otázku, zda představují náhradu za skutečně vzniklé náklady, být prostředkem „k omezování výkonu práva pobytu“ ve smyslu bodu 10 odůvodnění směrnice a tímto způsobem mít odrazující účinek na státní příslušníky třetích zemí, kteří si přejí uplatnit práva, která jim směrnice přiznává. Pro tento závěr hovoří rovněž skutečnost, že Komise v této souvislosti obdržela od občanů stížnosti.


title: Věc C-635/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 20. června 2013 — Evropská komise v. Nizozemské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/56/ES — Přeshraniční fúze kapitálových společností — Článek 16 odst. 2 písm. a) a b) — Společnost vzniklá přeshraniční fúzí — Pracovníci zaměstnaní v členském státě, na jehož území se nachází sídlo společnosti, nebo v jiných členských státech — Práva na účast — Neexistence stejného nároku na výkon práv“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/17

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 20. června 2013 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-635/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/56/ES - Přeshraniční fúze kapitálových společností - Článek 16 odst. 2 písm. a) a b) - Společnost vzniklá přeshraniční fúzí - Pracovníci zaměstnaní v členském státě, na jehož území se nachází sídlo společnosti, nebo v jiných členských státech - Práva na účast - Neexistence stejného nároku na výkon práv)
   2013/C 225/28
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupci: C. S. Schillemans a C. Wissels, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí právních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností (Úř. věst. L 310, s. 1) ve stanovené lhůtě — Účast zaměstnanců

      Výrok

               1)

               Nizozemské království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné pro zajištění toho, aby v případě společnosti vzniklé přeshraniční fúzí mající sídlo v Nizozemsku měli zaměstnanci podniků této společnosti, které se nacházejí v jiných členských státech, stejný nárok na výkon práv na účast, jako mají pracovníci zaměstnaní v Nizozemsku, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 58, 25.2.2012.


title: Věc C-500/09: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. října 2010 — Evropská komise v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Poštovní služby — Směrnice 97/67/CE — Vnitrostátní omezení — Podniky poskytující expresní poštovní služby — Vnitrostátní režim licencí )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/20

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. října 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-500/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Poštovní služby - Směrnice 97/67/CE - Vnitrostátní omezení - Podniky poskytující expresní poštovní služby - Vnitrostátní režim licencí)
   2010/C 346/33
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos a D. Tsagkaraki, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. L 15, s. 14; Zvl. vyd. 06/03, s. 71)

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že pokračovala v uplatňování ministerské vyhlášky č. A1/44351/3608 ze dne 12. října 2005, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES ze dne 10. června 2002, a zejména jejího čl. 9 odst. 1 a 2.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-281/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 24. listopadu 2009 — Landtag Schleswig-Holstein v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Procesní způsobilost regionálního parlamentu )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/13

         Usnesení Soudního dvora ze dne 24. listopadu 2009 — Landtag Schleswig-Holstein v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-281/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Procesní způsobilost regionálního parlamentu“)
   2010/C 51/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Landtag Schleswig-Holstein (zástupci: S. R. Laskowski, Privatdozentin, J. Caspar, Professor)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Costa de Oliveira a B. Martenczuk, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2008, ve věci T 236/06 Landtag Schleswig-Holstein v. Komise, kterým Soud zamítl jako nepřípustnou žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 10. března a 23. června 2006, kterými se žalobci odmítá přístup k dokumentu SEK (2005) 420 ze dne 22. března 2005, který obsahuje právní analýzu návrhu rámcového rozhodnutí projednávaného Radou o uchovávání údajů zpracovávaných a ukládaných v souvislosti s poskytováním služeb elektronické komunikace veřejnosti nebo údajů předávaných prostřednictvím veřejných komunikačních sítí za účelem prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů a přestupků, včetně terorismu — Procesní způsobilost regionálního parlamentu — Právo být vyslechnut před soudem — Pojem „právnická osoba“, uvedený v čl. 230 čtvrtém pododstavci ES

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Landtag Schleswig-Holstein se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc C-225/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2017 Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 17. února 2017 ve spojených věcech T-14/14 a T-87/14: Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada Evropské unie

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2017 Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 17. února 2017 ve spojených věcech T-14/14 a T-87/14: Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada Evropské unie
   (Věc C-225/17 P)
   (2017/C 231/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. (zástupci: M. Taher, solicitor, M. Lester QC, barrister)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 ve spojených věcech T-14/14 a T-87/14;

               —

               rozhodl spor předložený Tribunálu a konkrétně:

                           —

                           zrušil „opatření z října 2013“ (rozhodnutí Rady 2013/497 (1), kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (2), a nařízení Rady 971/2013 (3), kterým se mění nařízení 267/2012 (4)) a „opatření z listopadu 2013“ (rozhodnutí Rady 2013/685 (5), kterým se mění rozhodnutí 2010/413, a prováděcí nařízení Rady 1203/2013 (6), kterým se provádí nařízení 267/2012), v rozsahu, v němž se tato omezující opatření vůči Íránu vztahují na navrhovatelky;

                           —

                           podpůrně určil, že opatření z října 2013 jsou v rozsahu, v němž se vztahují na navrhovatelky, nepoužitelná z důvodu protiprávnosti; a

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku v souvislosti s určením nepoužitelnosti uvádějí navrhovatelky následující důvody:

               1.

                  První důvod, vycházející z toho, že Tribunál nesprávně konstatoval, že opatření z října 2013 mají platný právní základ.

               2.

                  Druhý důvod, vycházející z toho, že Tribunál nesprávně konstatoval, že opatření z října 2013 neporušují zásady překážky věci pravomocně rozsouzené, právní jistoty, legitimního očekávání a ne bis in idem, nebo právo na účinný procesní prostředek.

               3.

                  Třetí důvod, vycházející z toho, že Tribunál nesprávně konstatoval, že další účastnice řízení přijetím opatření z října 2013 nezneužila svých pravomocí.

               4.

                  Čtvrtý důvod, vycházející z toho, že Tribunál nesprávně konstatoval, že další účastnice řízení neporušila právo navrhovatelek na obhajobu.

               5.

                  Pátý důvod, vycházející z toho, že Tribunál nesprávně konstatoval, že opatření z října 2013 nepředstavují neodůvodněný a nepřiměřený zásah do základních práv navrhovatelek.

         Na podporu kasačního opravného prostředku v souvislosti s návrhovým žádáním znějícím na zrušení uvádějí navrhovatelky následující důvody:

               1.

                  První důvod, vycházející z toho, že Tribunál pochybil, když nekonstatoval, že další účastnice řízení se dopustila řady zjevně nesprávných posouzení, když dospěla k závěru, že kritéria pro zařazení na seznam stanovená opatřeními z listopadu 2013 byla v případě všech navrhovatelek splněna.

               2.

                  Druhý důvod, vycházející z toho, že Tribunál nesprávně konstatoval, že další účastnice řízení neporušila právo navrhovatelek na obhajobu, když je znovu zařadila na seznam opatření z listopadu 2013.

               3.

                  Třetí důvod, vycházející z toho, že Tribunál nesprávně konstatoval, že znovuzařazení navrhovatelek na seznam opatření z listopadu 2013 neporušuje zásady překážky věci pravomocně rozsouzené, právní jistoty, legitimního očekávání a ne bis in idem, nebo právo na účinný procesní prostředek.

               4.

                  Čtvrtý důvod, vycházející z toho, že Tribunál nesprávně konstatoval, že opatření z listopadu 2013 nepředstavují neodůvodněný a nepřiměřený zásah do základních práv navrhovatelek.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2013/497/SZBP ze dne 10. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 272, s. 46).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2010/413/SZPB ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010, L 195, s. 39).

      (3)  Nařízení Rady (EU) č. 971/2013 ze dne 10. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 272, s. 1).

      (4)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. 2012, L 88, s. 1).

      (5)  Rozhodnutí Rady 2013/685/SZBP ze dne 26. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 316, s. 46).

      (6)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1203/2013 ze dne 26. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 316, s. 1).


title: Věc T-631/14: Žaloba podaná dne 22. srpna 2014 – Roland v. OHIM – Louboutin (odstín červené barvy na podrážce boty)

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/16

         Žaloba podaná dne 22. srpna 2014 – Roland v. OHIM – Louboutin (odstín červené barvy na podrážce boty)
   (Věc T-631/14)
   2014/C 380/21
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Roland SE (Essen, Německo) (zástupci: C. Onken a O. Rauscher, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Christian Louboutin (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. května 2014 ve věci R 1591/2013-1 v tom smyslu, že námitka č. B 1 9 22  890 se v plném rozsahu zachovává a přihláška ochranné známky Společenství č. 008845539 se zamítá,

               —

               podpůrně: zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: další účastník řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: jiná ochranná známka, která se skládá z odstínu červené barvy nanesené na podrážce boty, pro výrobky zařazené do třídy 25 – přihláška ochranné známky Společenství č. 8 8 45  539

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní zápis obrazové ochranné známky, která obsahuje slovní prvky „my SHOES“, pro výrobky zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 75 druhé věty nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-29/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2016 – Caffè Nero Group v. EUIPO CAFFÈ NERO) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CAFFÈ NERO — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Popisný charakter — Ochranná známka, která by mohla klamat veřejnost — Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2016 – Caffè Nero Group v. EUIPO CAFFÈ NERO)
   (Věc T-29/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CAFFÈ NERO - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Ochranná známka, která by mohla klamat veřejnost - Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 462/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caffè Nero Group Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: L. Cassidy, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. listopadu 2015 (věc R 410/2015-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení CAFFÈ NERO jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Caffè Nero GroupLtd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Věc T-172/06: Žaloba podaná dne 23. června 2006 – Expasa v. OHIM – Juan Gallardo Blanco (obrazová ochranná známka H )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/29

         Žaloba podaná dne 23. června 2006 – Expasa v. OHIM – Juan Gallardo Blanco (obrazová ochranná známka „H“)
   (Věc T-172/06)
   (2006/C 190/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Expasa, Agricultura y Ganadería, S. A. (Madrid) (zástupce: J. C. Valle Valiente)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: Juan Gallardo Blanco
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               vyhovět žalobě;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „H“ (tučně napsané písmeno se zakřivením vodorovné čáry) (přihláška č. 1 255 751 pro výrobky třídy 31).

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Juan Gallardo Blanco

      Ochranná známka nebo označení účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Španělská obrazová ochranná známka č. 198 648„H“ (tučně napsané písmeno, lehce nakloněné, se zakřivením vodorovné čáry a přeťaté pruhem v barvě světle modré a nachové) pro výrobky třídy 31 („všechny druhy dobytka, s výjimkou koní“).

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou v celém rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 40 odst. 2 a čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-464/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 17. října 2012 — ATP Pension Service A/S v. Skatteministeriet

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 17. října 2012 — ATP Pension Service A/S v. Skatteministeriet
   (Věc C-464/12)
   2013/C 9/52
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ATP Pension Service A/S

      Žalované: Skatteministeriet

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 13 část B písm. d) bod 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1), vykládán tak, že uznává-li členský stát instituce uvedené v oddílu 2 této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce jako zvláštní investiční fondy, zahrnuje výraz „zvláštní investiční fondy, jak je vymezují členské státy“ takové penzijní fondy, jako jsou fondy, o které jde v původním řízení a které mají následující rysy:

                           a)

                           výnos pro zaměstnance (poživatele důchodu) závisí na výnosu dosaženého investicemi realizovanými penzijním fondem,

                           b)

                           zaměstnavatel není povinen platit doplňkové platby za účelem zajištění zvláštního výnosu poživateli důchodu,

                           c)

                           penzijní fond kolektivně investuje nahromaděné prostředky na základě zásady rozložení rizika,

                           d)

                           objem plateb do penzijního fondu vychází z kolektivních smluv mezi odbory zastupujícími jednotlivé zaměstnance a zaměstnavateli, a nikoliv z osobního rozhodnutí jednotlivého zaměstnance,

                           e)

                           jednotliví zaměstnanci se mohou osobně rozhodnout, že budou do penzijního fondu platit další příspěvky,

                           f)

                           samostatně výdělečně činné osoby, zaměstnavatelé a ředitelé se mohou rozhodnout, že budou platit příspěvky na důchod do penzijního fondu,

                           g)

                           předem určená část penzijního spoření kolektivně smluveného pro zaměstnance je použita na nákup doživotní renty,

                           h)

                           poživatelé důchodu nesou náklady penzijního fondu,

                           i)

                           platby do penzijního fondu jsou do určité výše odpočitatelné pro účely vnitrostátní daně z příjmu,

                           j)

                           platby do osobního penzijního plánu, včetně penzijního fondu založeného u finanční instituce, v rámci kterého mohou být příspěvky investovány do zvláštního investičního fondu, jsou odpočitatelné pro účely vnitrostátní daně z příjmu ve stejném rozsahu jako podle písm. i),

                           k)

                           protipólem nároku na daňový odpočet příspěvků podle písm. i) je zdanění vyplácených částek, a

                           l)

                           nahromaděné prostředky jsou v zásadě vypláceny poté, co dotčená osoba dosáhne věku odchodu do důchodu?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, musí být čl. 13 část B písm. d) bod 6 šesté směrnice vykládán tak, že výraz „spravování“ zahrnuje službu jako je služba, o kterou jde v původním řízení (viz oddíl 1.2 žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce)?

               3)

               Je třeba službu, o kterou jde v původním řízení, týkající se důchodových plateb (viz oddíl 1.2 žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce), považovat podle čl. 13 části B písm. d) bodu 3 šesté směrnice za jedinou službu nebo za několik samostatných služeb, které je třeba posoudit samostatně?

               4)

               Musí být čl. 13 část B písm. d) bod 3 šesté směrnice vykládán tak, že se osvobození od DPH stanovené v tomto ustanovení pro operace týkající se plateb nebo převodů vztahuje na službu týkající se důchodových plateb, o kterou jde v původním řízení (viz oddíl 1.2 žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce)?

               5)

               Je-li odpověď na čtvrtou otázku záporná, musí být čl. 13 část B písm. d) bod 3 šesté směrnice vykládán tak, že se osvobození od DPH stanovené v tomto ustanovení pro operace týkající se vkladových a běžných účtů vztahuje na službu týkající se důchodových plateb, o kterou jde v původním řízení (oddíl 1.2 žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce)?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc T-634/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 19. prosince 2013 — da Silva Tenreiro v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Oznámení o volném pracovním místě — Jmenování na místo ředitele ředitelství E  „Spravedlnost“ na generálním ředitelství Komise pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost — Odmítnutí kandidatury navrhovatele — Jmenování jiného uchazeče — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. prosince 2013 — da Silva Tenreiro v. Komise
   (Věc T-634/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o volném pracovním místě - Jmenování na místo ředitele ředitelství E „Spravedlnost“ na generálním ředitelství Komise pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost - Odmítnutí kandidatury navrhovatele - Jmenování jiného uchazeče - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2014/C 45/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mario Paulo da Silva Tenreiro (Kraainem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis, É. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B. Eggers a L. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. září 2011, da Silva Tenreiro v. Komise (F-72/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Mario Paulo da Silva Tenreiro ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů Evropské komise vynaložených v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc C-214/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 25. dubna 2017 – Alexander Mölk v. Valentina Mölk

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 25. dubna 2017 – Alexander Mölk v. Valentina Mölk
   (Věc C-214/17)
   (2017/C 283/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Alexander Mölk

      Odpůrkyně: Valentina Mölk

      Předběžné otázky

               1.

               Má být čl. 4 odst. 3 ve spojení s článkem 3 Haagského protokolu o právu rozhodném pro vyživovací povinnost z roku 2007 vykládán v tom smyslu, že pro žádost osoby s vyživovací povinností o snížení pravomocně stanoveného výživného z důvodu změny výše příjmu je právo státu, ve kterém oprávněná osoba obvykle pobývá, rozhodné také tehdy, když výživné, které mělo být až doposud placeno, bylo na žádost posledně uvedené na základě čl. 4 odst. 3 Haagského protokolu o právu rozhodném pro vyživovací povinnost z roku 2007 stanoveno soudem podle práva státu, ve kterém oprávněná osoba obvykle a beze změny pobývá?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2.

               Má být čl. 4 odst. 3 Haagského protokolu o právu rozhodném pro vyživovací povinnost z roku 2007 vykládán v tom smyslu, že oprávněná osoba „podává návrh“ u příslušného orgánu státu, ve kterém osoba s vyživovací povinností obvykle pobývá, také tím způsobem, že se před tímto orgánem účastní řízení ve smyslu článku 5 nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností (1), k jehož zahájení dala podnět osoba s vyživovací povinností, v rámci něhož navrhovala zamítnutí návrhu ve věci samé?

      (1)  Úř. věst. 2009, L 7, s. 1.


title: Věc C-136/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Schienen-Control Kommission — Rakousko) — Westbahn Management GmbH v. ÖBB-Infrastruktur AG ( „Doprava — Železniční přeprava — Povinnost provozovatele železniční infrastruktury poskytnout železničním podnikům informace aktualizované v reálném čase o pohybu vlaků, zejména o případných zpožděních vlaků, které umožňují zajistit přípoje“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Schienen-Control Kommission — Rakousko) — Westbahn Management GmbH v. ÖBB-Infrastruktur AG
   (Věc C-136/11) (1)

   (Doprava - Železniční přeprava - Povinnost provozovatele železniční infrastruktury poskytnout železničním podnikům informace aktualizované v reálném čase o pohybu vlaků, zejména o případných zpožděních vlaků, které umožňují zajistit přípoje)
   2013/C 26/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Schienen-Control Kommission

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Westbahn Management GmbH

      Odpůrkyně: ÖBB-Infrastruktur AG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Schienen-Control Kommission — Výklad čl. 8 odst. 2 a části II přílohy II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě (Úř. věst. L 315, s. 14), jakož i článku 5 a přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 13/31, s. 160) — Povinnost správce železniční infrastruktury poskytnout železničním podnikům v rozumné lhůtě všechny informace týkající se dopravy vlaků a zejména případných zpoždění přípojných vlaků

      Výrok

               1)

               Ustanovení čl. 8 odst. 2 ve spojení s přílohou II částí II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě musí být vykládána v tom smyslu, že informace o hlavních přípojích musí zahrnovat kromě času odjezdu podle jízdního řádu rovněž informace o zpoždění nebo odřeknutí uvedených přípojů nezávisle na tom, který železniční podnik je zajišťuje.

               2)

               Ustanovení čl. 8 odst. 2 ve spojení s přílohou II částí II nařízení č. 1371/2007, jakož i článek 5 ve spojení s přílohou II směrnice 2001/14/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti musí být vykládány v tom smyslu, že provozovatel infrastruktury je povinen poskytovat železničním podnikům nediskriminačním způsobem údaje aktualizované v reálném čase o příjezdu, průjezdu a odjezdu vlaků provozovaných jinými železničními podniky, pokud jsou tyto vlaky hlavními přípoji ve smyslu přílohy II části II nařízení č. 1371/2007.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


title: Věc T-237/10: Žaloba podaná dne 26. května 2010 — Vuitton Malletier v. OHIM — Friis Group International (vyobrazení zamykacího zařízení)

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/44

         Žaloba podaná dne 26. května 2010 — Vuitton Malletier v. OHIM — Friis Group International (vyobrazení zamykacího zařízení)
   (Věc T-237/10)
   ()
   2010/C 209/68
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Louis Vuitton Malletier SA (Paříž, Francie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto a E. Gavuzzi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Friis Group International ApS (Kodaň, Dánsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. února 2010 ve věci R 1590/2008-1, v rozsahu, v němž prohlásil za neplatnou ochrannou známku Společenství č. 3 693 116 pro výrobky zařazené ve třídách 9, 14 a 18;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení; a

               —

               uložit dalšímu účastníku řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení včetně nákladů, které vznikly žalobkyni v řízení před odvolacím senátem a zrušovacím oddělením, pokud se v daném případě stane vedlejším účastníkem řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka představující zamykací zařízení pro výrobky zařazené ve třídách 9, 14, 18 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3 693 116

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Účastník řízení požadující prohlášení neplatnosti vycházel z absolutních důvodů pro zamítnutí zápisu podle čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně předkládá na podporu své žaloby dva žalobní důvody.
   V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru, že ustanovení tohoto článku se použije na spornou ochrannou známku Společenství pro výrobky zařazené ve třídách 9, 14 a 18. Odvolací senát především: i) nesprávně posoudil otázku rozlišovací způsobilosti sporné ochranné známky Společenství, jako by šlo o ochrannou známku spočívající ve tvaru výrobků, které zahrnuje, a ii) nesprávně rozhodl o nedostatečné vnitřní rozlišovací způsobilosti.
   Ve svém druhém žalobním důvodu žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 52 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát dospěl k závěru, že ustanovení tohoto článku se v projednávaném případě nepoužije.


title: Věc T-8/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. prosince 2008 – Torres v. OHIM – Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky TG Torre Galatea — Starší ochranná známka TORRES 10 — Relativní důvod zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/44

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. prosince 2008 – Torres v. OHIM – Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea)
   (Věc T-8/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky TG Torre Galatea - Starší ochranná známka TORRES 10 - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny“)
   (2009/C 44/76)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Funación Gala-Salvador Dalí (Figueras, Španělsko) (zástupci: A. Segura Roda a M. Teixidor Jufresa, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. října 2006 (věc R 168/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Miguel Torres, SA a Fundacíon Gala-Salvador Dalí.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Miguel Torres, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Výmaz věci C-337/04

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/32

         Výmaz věci C-337/04 (1)

   (2005/C 217/67)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 27. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-337/04: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice.

      (1)  Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


title: Věc C-432/10: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. ledna 2011 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgie) — trestní řízení proti Aboulkacemu Chihabiovi a dalším ( „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/3

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. ledna 2011 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgie) — trestní řízení proti Aboulkacemu Chihabiovi a dalším
   (Věc C-432/10) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Zjevná nepřípustnost)
   2011/C 173/04
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastníci původního trestního řízení

   Aboulkacem Chihabi, Mustapha Chihabi, Trans Atlantic International, Dani Danieli, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Jacobus Robert Maria Wick, Shlomo Ben-David, David Ben-David, Yehuda Cohen, Johannes Josephus Maria van Aert, Mirella Cohen, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Peter Edouard Martha Kilian, Yehuda Cohen, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Mediterranean Shipping Company Belgium NV, Mirella Cohen, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Peter Edouard Martha Kilian, Yehuda Cohen, Yves Claude Robert Van De Merckt, CMA CGM Belgium NV, CMA CGM Logistics NV, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Rudi François Albertine Avaert, Ronny Bruno Van Wesenbeeck, Wally Louis Alice De Vooght, Christian Gustave Alain Bekkers, Avraham Dror, Yehuda Cohen, Yehuda Cohen, Frank Jozef Hilda Decock, Rubi Danieli, Dani Danieli, Jean Marie Dom, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Peter Edouard Martha Kilian, Simeon Beniurishvili, Ludo Maria Jan Gijsen, Van Landeghem BVBA, Anex BVBA, Pasha Tech Ltd, Louis Simon Catherina De Vos, Aboulkacem Chihabi, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Deba BVBA, Universal Shipping NV, DFDS Transport NV, ACR Logistics Belgium NV, Forwarding Shipping Group NV, Mister-Trans BVBA, Firma De Vos NV, Yehuda Cohen, Avraham Dror, Aboulkacem Chihabi, Peter Edouard Martha Kilian, Louis Simon Catherina De Vos, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Yves Claude Robert Van De Merckt, Dani Danieli, Rubi Danieli, Dov Horny, Albert Tizov, Gocha Tizov, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Christiaan Marcel Hélène Hendrickx
   Za přítomnosti: Geert Vandendriessche

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Výklad článků 5, 38 až 41, článku 43, čl. 177 druhá odrážka, čl. 202 odst. 1 a 3 a čl. 221 odst. 1 a 3 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) a čl. 199 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) — Dodatečný výběr dovozního nebo vývozního cla — Sdělení dlužníkovi — Vznik celního dluhu na základě protiprávního vstupu zboží.

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen ze dne 31. května 2007 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc C-63/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, místo jednání ’s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 12. února 2015 – Mehrdad Ghezelbash v. Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, místo jednání ’s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 12. února 2015 – Mehrdad Ghezelbash v. Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie
   (Věc C-63/15)
   (2015/C 138/49)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag, místo jednání ’s-Hertogenbosch

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mehrdad Ghezelbash

      Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie

      Předběžné otázky

               1)

               Jaký je rozsah působnosti článku 27 nařízení č. 604/2013 (1), popřípadě ve spojení s 19. bodem odůvodnění tohoto nařízení?
               Má žadatel o azyl v situaci, jako je situace v projednávané věci, kdy je cizinec vyrozuměn o žádosti o uznání příslušnosti k vedení azylového řízení teprve poté, co bylo této žádosti vyhověno a kdy předloží důkazy, které mohou vést ve výsledku k tomu, že k posuzování žádosti o azyl není příslušný dožádaný členský stát, nýbrž dožadující členský stát, a kdy dožadující členský stát tyto podklady po jejich předložení nepřezkoumá ani nepředloží dožádanému členskému státu, podle tohoto článku právo podat (účinný) opravný prostředek proti použití kritérií pro určení příslušného státu, která jsou uvedena v kapitole III nařízení č. 604/2013?

               2)

               Pro případ, že se cizinec nemůže dovolávat nesprávného použití kritérií určení příslušného státu podle nařízení č. 604/2013 nebo nařízení č. 343/2003 (2), když dožádaný členský stát vyhověl žádosti o převzetí: Je správný názor žalovaného, že výjimku z této zásady je možné učinit pouze v situacích s rodinným aspektem ve smyslu článku 7 nařízení č. 604/2003, anebo připadají v úvahu i jiné zvláštní skutečnosti a okolnosti, na jejichž základě se cizinec může dovolávat nesprávného použití kritérií pro určení příslušného členského státu?

               3)

               Pokud odpověď na otázku č. 2 zní, že cizinec se může nesprávného použití kritérií pro určení příslušného členského státu dovolávat nejen s ohledem na rodinnou situaci, ale i s ohledem na jiné okolnosti: Mohou být takovými skutečnostmi a okolnostmi skutečnosti a okolnosti popsané v bodě 12 tohoto rozhodnutí?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013 , kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, s. 31).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109).


title: Věc C-40/10: Žaloba podaná dne 25. ledna 2010 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/27

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2010 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-40/10)
   2010/C 51/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Currall, G. Berscheid a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009, kterým se s účinkem od 1. července 2009 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody (1) s výjimkou článku 1 a článku 3 tohoto nařízení při zachování jeho platnosti až do přijetí nového nařízení Radou, které správně uplatňuje článek 64 a článek 65 služebního řádu a jeho přílohy XI;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise požaduje částečné zrušení nařízení (EU) č. 1296/2009 v rozsahu, v němž Rada z důvodů politického oportunismu nahradila částky odměn a důchodů, navržených Komisí na základě vyrovnávací sazby ve výši 3,70 % — vyplývající z automatického použití článku 65 služebního řádu a jeho přílohy XI — částkami odpovídajícími nesprávnému koeficientu 1,85 %. Podle názoru Rady je toto nahrazení odůvodněno hospodářskou a finanční krizí jakož i hospodářskou a sociální politikou Unie.
   Ohledně článku 2 a článků 4 až 17 napadeného nařízení uplatňuje Komise jediný žalobní důvod, vycházející z porušení článku 65 služebního řádu jakož i článku 1 a článku 3 přílohy XI služebního řádu. Oprávnění Rady je v této oblasti totiž vázáno, a sice v aktuálním znění služebního řádu — v jehož příloze XI jsou obsaženy detaily metody úpravy odměn a důchodů úředníků — více než v minulosti, kdy Soudní dvůr pouze na základě článku 65 služebního řádu rozhodl, že prostor pro uvážení Rady je omezen. Dále se Komise dovolává porušení legitimního očekávání a zásady patere legem quam ipse fecisti.
   Článek 18 napadeného nařízení porušuje články 3 až 7 přílohy XI služebního řádu tím, že stanoví možnost průběžné úpravy odměn, tj. mimo roční termín stanovený v článku 65 služebního řádu a nezávisle na podmínkách stanovených v článcích 4 až 7 přílohy XI služebního řádu.

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 10.


title: Věc T-507/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. dubna 2013 — Peek & Cloppenburg v. OHIM — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Peek & Cloppenburg — Starší národní obchodní jméno Peek & Cloppenburg — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. dubna 2013 — Peek & Cloppenburg v. OHIM — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
   (Věc T-507/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Peek & Cloppenburg - Starší národní obchodní jméno Peek & Cloppenburg - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 156/76
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: původně S. Abrar, poté P. Lange, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Peek & Cloppenburg (Hamburk, Německo) (zástupci: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, advokáti, a I. Fowler, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. února 2011 (věc R 262/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Peek & Cloppenburg a Peek & Cloppenburg KG

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Peek & Cloppenburg KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 362, 10.12.2011.


title: Věc C-46/05: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  23. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Irsko (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/79/ES — Pracovní podmínky — Organizace pracovní doby — Mobilní pracovníci v civilním letectví — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/24

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-46/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/79/ES - Pracovní podmínky - Organizace pracovní doby - Mobilní pracovníci v civilním letectví - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 131/42)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)

      Žalovaný: Irsko (zástupce: O'Hagan, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení, ve stanovené lhůtě, směrnice Rady 2000/79/ES ze dne 27. listopadu 2000 o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectví uzavřené mezi Sdružením evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropským sdružením technických letových posádek (ECA), Evropským sdružením leteckých společností (ERA) a Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IACA) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 302, 1.12.2000, s. 57)
   Výrok

               1)

               Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2000/79/ES ze dne 27. listopadu 2000 o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectví uzavřené mezi Sdružením evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropským sdružením technických letových posádek (ECA), Evropským sdružením leteckých společností (ERA) a Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IACA) nebo nezajistilo, aby vedení a pracovní síly přijali nezbytná opatření dohodou nebo to neoznámilo Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něho vyplývají ze Smlouvy o ES;

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc T-189/11: Žaloba podaná dne 24. března 2011 — Yordanov v. OHIM — Distribuidora comercial del frio (DISCO DESIGNER)

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/30

         Žaloba podaná dne 24. března 2011 — Yordanov v. OHIM — Distribuidora comercial del frio (DISCO DESIGNER)
   (Věc T-189/11)
   2011/C 152/53
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Peter Yordanov (Rousse, Bulharsko) (zástupce: T. Walter, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Distribuidora comercial de frio, SA (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. ledna 2011 ve věci R 803/2010-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „DISCO DESIGNER“ pro výrobky zařazené do tříd 11, 19 a 20

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Distribuidora comercial del frio, SA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „DISCO“ pro výrobky zařazené do třídy 11.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny a odvolací senát nesprávně vycházel z totožnosti porovnávaných výrobků.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. května 2005 ve věci C-212/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Opatření s rovnocenným účinkem — Řízení o předchozím povolení osobních dovozů léčivých přípravků — Humánní léčivé přípravky — Homeopatické léčivé přípravky)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 26. května 2005
   ve věci C-212/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Opatření s rovnocenným účinkem - Řízení o předchozím povolení osobních dovozů léčivých přípravků - Humánní léčivé přípravky - Homeopatické léčivé přípravky)
   (2005/C 182/10)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-212/03, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: H. Støvlbæk a B. Stromsky) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues, C. Bergeot-Nunes a R. Loosli-Surrans), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 15. května 2003, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen, J. Makarczyk a J. Klučka, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 26. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Francouzská republika tím, že používá:

                           —

                           řízení o předchozím povolení na osobní dovozy, ke kterým nedochází formou osobní dopravy, léčivých přípravků řádně předepsaných ve Francii a povolených na základě směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků, ve znění směrnice Rady 93/39/EHS ze dne 14. června 1993, současně ve Francii a v členském státě, ve kterém byly zakoupeny,

                           —

                           řízení o předchozím povolení na osobní dovozy, ke kterým nedochází formou osobní dopravy, homeopatických léčivých přípravků řádně předepsaných ve Francii a zaregistrovaných v členském státě na základě směrnice Rady 92/73/EHS ze dne 22. září 1992, kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnic 65/65/EHS a 75/319/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků a kterou se stanoví doplňující ustanovení pro homeopatické léčivé přípravky, a

                           —

                           nepřiměřené řízení o předchozím povolení na osobní dovozy, ke kterým nedochází formou osobní dopravy, léčivých přípravků řádně předepsaných ve Francii a nepovolených v tomto členském státě, avšak povolených pouze v členském státě, ve kterém byly zakoupeny,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 ES.

               2.

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 158, 5.7.2003.


title: Věc C-259/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-259/06) (1)

   (2007/C 82/59)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc C-442/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 1999/31/ES — Skládky odpadů — Vnitrostátní právní úprava týkající se stávajících skládek — Nesprávné provedení)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-442/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 1999/31/ES - Skládky odpadů - Vnitrostátní právní úprava týkající se stávajících skládek - Nesprávné provedení)
   (2008/C 128/17)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec, G. Fiengo, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 a 14 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228) – Vnitrostátní právní předpisy neslučitelné se směrnicí
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti legislativní nařízení č. 36 ze dne 13. ledna 2003, ve znění pozdějších předpisů, kterým se do vnitrostátního právního řádu provádí ustanovení směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů,

                           —

                           v rozsahu, v němž toto legislativní nařízení nestanoví použití článků 2 až 13 směrnice 1999/31 na skládky povolené po datu uplynutí lhůty pro provedení této směrnice a před datem vstupu v platnost uvedeného legislativního nařízení, a

                           —

                           v rozsahu, v němž jím není proveden čl. 14 písm. d) bod i) uvedené směrnice,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 až 14 směrnice 1999/31.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-64/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  29. listopadu 2005  – Heubach v. Komise ( Hospodářská soutěž — Článek 81 ES — Kartelová dohoda — Trh s fosfátem zinku — Pokuta — Pokyny o metodě stanovování pokut — Žaloba na neplatnost — Námitka protiprávnosti — Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 — Závažnost protiprávního jednání — Zásada proporcionality a zásada rovného zacházení — Odůvodnění )

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. listopadu 2005 – Heubach v. Komise
   (Věc T-64/02) (1)

   („Hospodářská soutěž - Článek 81 ES - Kartelová dohoda - Trh s fosfátem zinku - Pokuta - Pokyny o metodě stanovování pokut - Žaloba na neplatnost - Námitka protiprávnosti - Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 - Závažnost protiprávního jednání - Zásada proporcionality a zásada rovného zacházení - Odůvodnění“)
   (2006/C 36/63)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dr. Hans Heubach GmbH & Co. KG (Langelsheim, Německo) (zástupci: F. Montag a G. Bauer, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre, zmocněnec, ve spolupráci s H.-J. Freundem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2003/437/ES ze dne 11. prosince 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/37.027 – Fosfát zinku) (Úř. věst. 2003, L 153, s. 1), nebo podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni,
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 144, 15.6.2002


title: Věc T-593/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. prosince 2011 — Al Chihabi v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Návrh na předběžné opatření — Nedostatek naléhavosti — Neexistence vážné a nenapravitelné újmy“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/25

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. prosince 2011 — Al Chihabi v. Rada
   (Věc T-593/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na předběžné opatření - Nedostatek naléhavosti - Neexistence vážné a nenapravitelné újmy)
   2012/C 49/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fares Al-Chihabi (Alep, Sýrie) (zástupci: L. Ruessmann a W. Berg, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Podstatou návrhu je odklad provádění rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 228, s. 16), nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 228, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/684/SZBP ze dne 13. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 269, s. 33), jakož i nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 269, s. 18), v rozsahu, v němž se týkají žalobce.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-304/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2006 – Hoek Loos v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh s průmyslovými a medicinálními plyny — Určování cen — Stanovení výše pokut — Pokyny o metodě stanovování pokut — Zásady proporcionality a rovného zacházení )

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2006 – Hoek Loos v. Komise
   (Věc T-304/02) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh s průmyslovými a medicinálními plyny - Určování cen - Stanovení výše pokut - Pokyny o metodě stanovování pokut - Zásady proporcionality a rovného zacházení“)
   (2006/C 212/47)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně
      : Hoek Loos NV (Schiedam, Nizozemsko) (zástupci: J. J. Feenstra a B. F. Van Harinxma thoe Slooten, advokáti)

      Žalovaná
      : Komise Evropských společenství (zástupce: A. Bouquet, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2003/207/ES ze dne 24. července 2002 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/E-3/36.700 – Průmyslové a medicinální plyny) (Úř. věst. 2003, L 84, s. 1) a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 305, 7. 12. 2002.


title: Věc C-589/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. listopadu 2015 Alexiosem Anagnostakisem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 30. září 2015 ve věci T-450/12, Anagnostakis v. Komise

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. listopadu 2015 Alexiosem Anagnostakisem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 30. září 2015 ve věci T-450/12, Anagnostakis v. Komise
   (Věc C-589/15 P)
   (2016/C 007/19)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Alexios Anagnostakis (zástupce: A. Anagnostakis, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozsudek vydaný ve věci T-450/12 ohledně žaloby podané dne 11. října 2012 proti Evropské komisi znějící na zrušení rozhodnutí posledně jmenované ze dne 6. září 2012, kterým se zamítá žádost o registraci evropské občanské iniciativy „Milion podpisů pro solidární Evropu“;

               —

               vyhovět žalobě;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. září 2012, kterým se zamítá žádost o registraci evropské občanské iniciativy „Milion podpisů pro solidární Evropu“;

               —

               nařídit Komisi, aby uvedenou iniciativu řádně zaregistrovala, a nařídit všechna další nezbytná právní opatření;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                  Vady řízení před Tribunálem

               Napadený rozsudek při posuzování dotčené žaloby zcela přehlíží, že se návrh evropské občanské iniciativy (EOI) týká výhradně části veřejného dluhu, která je považována za „nemorální“.
               V odůvodnění napadeného rozsudku se nesprávně uvádí, že se návrh týká celého veřejného dluhu bez dalších rozdílů nebo předpokladů.
               Z tohoto hlediska napadený rozsudek správně nevymezuje předmět sporu.
               Rozsudek byl vydán na základě nesprávného posouzení obsahu žaloby a návrhových žádání uplatněných v žalobě.

               2.

                  Porušení unijního práva Tribunálem, nesprávný výklad a použití Smluv a unijních právních předpisů

                           A)

                           V důsledku nesprávného výkladu a použití unijního práva bylo v napadeném rozsudku rozhodnuto, že články 122 SFEU a 136 SFEU uplatněné v žalobě nejsou „vhodným právním základem pro případnou finanční pomoc Unie prostřednictvím zavedení mechanismu financování členských států, které se potýkají se závažnými potížemi s financováním nebo kterým takové potíže hrozí“.
                           Ve smyslu článku 136 SFEU, ve znění rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU (1) ze dne 25. března 2011 a čl. 4 odst. 1 SFEU a čl. 5 odst. 2 SFEU, mají členské státy, jejichž měnou je euro, absolutní pravomoc uzavřít mezi sebou dohodu týkající se zavedení mechanismu stability a finanční pomoci. Komise má zvláštní svěřenou pravomoc a možnost navrhnout zřízení takového mechanismu v souladu s článkem 352 SFEU jako činnost nezbytnou k dosažení některého z cílů stanovených Smlouvami, a sice stability v eurozóně.

                           B)

                           V důsledku nesprávného výkladu a použití Smluv a unijního práva bylo v napadeném rozsudku rozhodnuto, že nic neumožňuje dospět k závěru, a nebylo to nijak prokázáno, že přijetí zásady stavu nouze „by mělo za cíl posílení koordinace rozpočtové kázně nebo by spadalo pod směry hospodářské politiky, které je Rada oprávněna vypracovat pro účely řádného fungování hospodářské a měnové unie“.
                           Naopak při správném výkladu a použití slouží navrhované opatření – zrušení nemorálního dluhu – výlučně k posílení rozpočtové kázně členských států a k zajištění řádného fungování hospodářské a měnové unie (čl. 136 odst. 1 SFEU).

                           C)

                           V důsledku nesprávného výkladu a použití Smluv a unijního práva bylo v napadeném rozsudku vyloučeno, že článek 122 SFEU může představovat náležitý právní základ pro přijetí zásady stavu nouze do legislativy Unie.
                           Ve smyslu článku 352 SFEU může Komise předkládat Radě návrhy, aby zajistila solidaritu mezi členskými státy ve smyslu čl. 122 odst. 1 SFEU nebo poskytla finanční pomoc Unie ve smyslu čl. 122 odst. 2 SFEU členskému státu, jenž se nachází ve vážných potížích, jež se vymykají jeho kontrole.

                           D)

                           V důsledku nesprávného výkladu a použití Smluv a unijního práva bylo v napadeném rozsudku rozhodnuto, že je třeba učinit závěr, že Komise při přijetí napadeného rozhodnutí dodržela povinnost uvést odůvodnění, pokud jde o zamítnutí žádosti o registraci EOI. Důvody odmítnutí uvedené v napadeném rozhodnutí jsou nedostatečné a nesprávné, a to v rozporu s povinností uvést dostatečné odůvodnění stanovenou v čl. 4 odst. 2 druhém pododstavci nařízení č. 211/2011.

                           E)

                           V důsledku nesprávného výkladu a použití unijního práva bylo v napadeném rozsudku rozhodnuto, že i kdyby existovalo pravidlo mezinárodního práva zakotvující zásadu stavu nouze, pouhá existence takovéto zásady mezinárodního práva v každém případě nestačí pro odůvodnění legislativní iniciativy Komise. Mezinárodní právo a jeho zásady jsou prameny práva Evropské unie. Jako takové jsou bez dalšího přímo začleněny a používány v unijním právu. Komise může navrhnout uplatňování takových zásad vyšší právní síly, a to i bez zvláštního ustanovení ve Smlouvách, pokud má za to, že chybí.

                           F)

                           V důsledku nesprávného výkladu a použití práva bylo v napadeném rozsudku uloženo žalobci nahradit náklady řízení Komise. Kdyby byla žaloba v souladu s výše uvedeným správně posouzena, žalobě by bylo vyhověno a náhrada nákladů řízení by byla uložena Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 91, s. 1.


title: Věc T-65/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. března 2012 — FLSmidth v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví plastových průmyslových pytlů — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Doba trvání protiprávního jednání — Pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Polehčující okolnosti — Spolupráce během správního řízení — Proporcionalita — Společná a nerozdílná odpovědnost“ )

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. března 2012 — FLSmidth v. Komise
   (Věc T-65/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví plastových průmyslových pytlů - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Doba trvání protiprávního jednání - Pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Spolupráce během správního řízení - Proporcionalita - Společná a nerozdílná odpovědnost)
   2012/C 118/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: FLSmidth & Co. A/S (Valby, Dánsko) (zástupce: J. E. Svensson, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, zmocněnec, ve spolupráci s M. Gray, barrister)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 4634 final ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 (ES) (věc COMP/F/38.354 — Průmyslové pytle) a podpůrně snížení částky pokuty uložené zmíněným rozhodnutím žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2005) 4634 ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 (ES) (věc COMP/F/38.354 — Průmyslové pytle) se zrušuje v rozsahu, v němž se v něm stanoví odpovědnost společnosti FLSmidth & Co. A/S za jediné a pokračující protiprávní jednání uvedené v čl. odst. 1, k němuž docházelo v období mezi 31. prosincem 1990 a 31. prosincem 1991.

               2)

               Výše platby, již má společnost FLSmidth & Co. A/S společně a nerozdílně uhradit podle čl. 2 bodu f) rozhodnutí K(2005) 4634, se stanoví částkou 14,45 milionu eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise a společnost FLSmidth & Co. ponesou každá vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc C-447/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Paris ze dne  18. listopadu 2005  ve věci Société Thomson Multimedia Sales Europe proti Administration des Douanes et Droits Indirects

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Paris ze dne 18. listopadu 2005 ve věci Société Thomson Multimedia Sales Europe proti Administration des Douanes et Droits Indirects
   (Věc C-447/05)
   (2006/C 48/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem cour d'appel de Paris ze dne 18. listopadu 2005 ve věci Société Thomson Multimedia Sales Europe proti Administration des Douanes et Droits Indirects, který došel kanceláři Soudního dvora dne 16. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour d'appel de Paris žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je příloha nařízení Komise EHS č. 2454/93 ze dne 2. července 1993 (1) neplatná z důvodu rozporu s článkem 24 nařízení Rady č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (2), tím, že z toho plyne, že televizní přijímač, který byl vyroben v POLSKU, je považován za pocházející z KOREJE, za podmínek popsaných v tomto řízení?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).

      (2)  Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307.


title: Věc C-101/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Rakousko) — Gentcho Pavlov, Gregor Famira v. Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien ( „Vnější vztahy — Dohody o přidružení — Vnitrostátní právní úprava vylučující bulharské státní příslušníky z možnosti zápisu na seznam advokátních koncipientů před přistoupením Bulharské republiky k Evropské unii — Slučitelnost takové právní úpravy se zákazem jakékoli diskriminace na základě státní příslušnosti stanoveným v Dohodě o přidružení ES-Bulharsko, pokud jde o pracovní podmínky“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/12

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Rakousko) — Gentcho Pavlov, Gregor Famira v. Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien
   (Věc C-101/10) (1)

   (Vnější vztahy - Dohody o přidružení - Vnitrostátní právní úprava vylučující bulharské státní příslušníky z možnosti zápisu na seznam advokátních koncipientů před přistoupením Bulharské republiky k Evropské unii - Slučitelnost takové právní úpravy se zákazem jakékoli diskriminace na základě státní příslušnosti stanoveným v Dohodě o přidružení ES-Bulharsko, pokud jde o pracovní podmínky)
   2011/C 269/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gentcho Pavlov, Gregor Famira

      Žalovaný: Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Výklad čl. 38 odst. 1 Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 358, 31.12.1994, s. 3; Zvl. vyd. 11/59, s. 201) — Zákaz jakékoli diskriminace na základě státní příslušnosti, pokud jde o pracovní podmínky — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy, která vylučuje bulharské státní příslušníky z možnosti zápisu na seznam advokátních koncipientů před přistoupením Bulharska k Evropské unii, s tímto článkem — Přímý účinek tohoto ustanovení

      Výrok

   Zásada zákazu diskriminace zakotvená v čl. 38 odst. 1 první odrážce Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, uzavřené a schválené jménem Společenství rozhodnutím Rady a Komise 94/908/ESUO, ES, Euratom ze dne 19. prosince 1994, musí být vykládána v tom smyslu, že v době před přistoupením Bulharské republiky k Evropské unii nebránila takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava obsažená v § 30 odst. 1 a 5 rakouského advokátního řádu (Österreichische Rechtsanwaltsordnung), ve znění použitelném ve sporu v původním řízení, podle níž bulharský státní příslušník z důvodu podmínky státní příslušnosti stanovené touto právní úpravou nemohl být zapsán na seznam advokátních koncipientů, ani mu v důsledku toho nemohlo být vydáno potvrzení o oprávnění k zastupování advokáta.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


title: Věc C-170/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Mirko De Filippo v. Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Mirko De Filippo v. Ministero dell’Interno
      (Věc C-170/10)
      (2010/C 161/44)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Mirko De Filippo

         Žalovaný: Ministero dell’Interno

         Předběžná otázka

      Lze mít za to, že jsou slučitelné vnitrostátní právní předpisy (zavedené počínaje nařízením Bersani, vládní nařízení s mocí zákona č. 223, ze dne 4.7.2006, změněné v zákon č. 248, ze dne 4.8.2006) s články 43 a 49 Smlouvy o ES, tedy „vnitrostátní systém …, který mimo jiné stanoví:

                  a)

                  existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů;

                  b)

                  existenci předpisů skutečně zaručujících zachování získaných obchodních pozic (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének);

                  c)

                  případ zániku koncese v případě, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese“?