title: Věc T-517/09: Žaloba podaná dne 21. prosince 2009 — Alstom v. Komise

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/40

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2009 — Alstom v. Komise
   (Věc T-517/09)
   2010/C 51/76
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alstom (Levallois Perret, Francie) (zástupci: J. Derenne a A. Müller-Rappard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 7. října 2009 ve věci COMP/F/39.129 — Silové transformátory; a

               —

               zrušit rozhodnutí inspektora Komise ze dne 10. prosince 2009;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou Alstom navrhuje jednak zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 7601 konečné ze dne 7. října 2009 — Silové transformátory v řízení podle článku 81 ES (nyní článek 101 SFEU) a článku 53 EHP, které se týká kartelu na evropském trhu se silovými transformátory, a jednak zrušení rozhodnutí inspektora Komise ze dne 10. prosince 2009, kterým byl odmítnut návrh Alstom na zřízení peněžité záruky na dobu řízení zahájeného touto žalobou.
   Na podporu své žaloby na neplatnost rozhodnutí ze dne 7. října 2009 se žalobkyně domáhá tří žalobních důvodů založených na:

               —

               porušení právních předpisů použitelných na společnou odpovědnost, jelikož Komise vydala rozhodnutí, které činí za stejné porušení společně odpovědné dva podniky, které Komise nemohla individuálně a samostatně činit přímo a formálně odpovědnými z protiprávního jednání;

               —

               porušení článku 296 SFEU v tom, že rozhodnutí bylo postiženo:

                           —

                           nedostatečným odůvodněním, pokud jde o existenci ovlivnění obchodu mezi členskými státy;

                           —

                           absencí odůvodnění pokud jde o tvrzení komise, podle kterého Alstom nevyvrátila domněnku odpovědnosti mateřské společnosti za jednání dceřiné společnosti a neprokázala autonomii dceřiné společnosti;

                           —

                           rozporem v odůvodnění pokud jde o kumulovanou odpovědnost Alstom a Alstom T&D SA;

               —

               porušením článku 101 SFEU v souvislosti s pravidly týkajícími se odpovědnosti mateřských společností za protiprávní jednání dceřiných společností, pokud jde o to, že se Komise opírala o judikaturu, která porušuje právo Evropské unie, a měla by tudíž být vyloučena z důvodu, že soudním rozhodnutím vytvořila zásadu nevyvratitelné domněnky založené nikoliv na autonomii nebo jednání na trhu, ale na ekonomických, právních a organizačních vazbách, což jsou vlastnosti inherentní každé skupině podniků.

         Na podporu své žaloby na neplatnost rozhodnutí inspektora Komise ze dne 10. prosince 2009 žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody, založené na:

               —

               neexistenci právního základu, pokud jde o rozhodnutí o odmítnutí vytvoření peněžité záruky na dobu řízení o neplatnosti rozhodnutí Komise ze dne 7. října 2009 nebylo právně podloženo, ani finančním nařízením Rady č. 1605/2002 (1), ani jeho prováděcím nařízením Komise č. 1248/2006 (2) ve znění nařízení č. 1248/2006;

               —

               porušení zásady ochrany legitimního očekávání, pokud jde o to, že rozhodnutí inspektora Komise porušilo podložené očekávání, že bude uplatněna předchozí praxí Komise;

               —

               porušení zásady rovnosti v tom, že nový přístup inspektora Komise bez předchozího opatření nebo přechodného období přivedl Alstom do nerovnoprávné situace ve srovnání s dlužníky pokut, kteří vytvořili finanční záruku před změnou přístupu;

               —

               porušení povinnosti veřejně opravit chybu ve výkladu v případě, kdy Tribunál rozhodl, že dřívější praxe Komise nebyla v souladu s použitelnými finančními právními předpisy.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (2)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 1248/2006 ze dne 7. srpna 2006, kterým se mění nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 227, s. 3).


title: Věc C-224/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Baden-Baden — Německo) — trestní řízení proti Leo Apelt ( „Směrnice 91/439/EHS — Vzájemné uznávání řidičských průkazů — Odnětí vnitrostátního řidičského průkazu členským státem bydliště a vydání řidičského průkazu pro skupiny B a D jiným členským státem — Odmítnutí uznání členským státem bydliště — Povinnost být držitelem platného řidičského průkazu pro skupinu B v okamžiku vydání řidičského průkazu pro skupinu D“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Baden-Baden — Německo) — trestní řízení proti Leo Apelt
   (Věc C-224/10) (1)

   (Směrnice 91/439/EHS - Vzájemné uznávání řidičských průkazů - Odnětí vnitrostátního řidičského průkazu členským státem bydliště a vydání řidičského průkazu pro skupiny B a D jiným členským státem - Odmítnutí uznání členským státem bydliště - Povinnost být držitelem platného řidičského průkazu pro skupinu B v okamžiku vydání řidičského průkazu pro skupinu D)
   2011/C 355/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Baden-Baden

      Účastník původního trestního řízení

   Leo Apelt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Baden-Baden — Výklad článku 1 a čl. 5 písm. a) a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317), jakož i čl. 11 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 403, s. 18) — Řidičské oprávnění pro skupinu B vydané členským státem státnímu příslušníkovi jiného členského státu před rozhodnutím o odnětí vnitrostátního oprávnění, ale poté, co nastaly skutečnosti odůvodňující toto opatření — Rozšíření tohoto oprávnění členským státem jeho vydání na skupinu D před uplynutím období zákazu podat žádost o nový vnitrostátní řidičský průkaz — Možnost členského státu bydliště odmítnout uznání platnosti tohoto řidičského průkazu s odůvodněním tohoto odmítnutí neexistencí platného řidičského oprávnění pro skupinu B v okamžiku udělení oprávnění pro skupinu D

      Výrok

   Článek 1 odst. 2, čl. 5 odst. 1 písm. a), čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech, ve znění směrnice Komise 2000/56/ES ze dne 14. září 2000, nebrání tomu, aby hostitelský členský stát odmítl uznat řidičský průkaz pro vozidla skupiny B a D vydaný jiným členským státem, zaprvé pokud držiteli uvedeného řidičského průkazu bylo uděleno řidičské oprávnění pro vozidla skupiny B a přitom nebyla splněna podmínka obvyklého bydliště a bylo uděleno poté, co řidičský průkaz vydaný prvním členským státem byl policejními orgány tohoto prvního členského státu zadržen, ale bylo uděleno před tím, než bylo v uvedeném prvním členském státě rozhodnuto o odnětí řidičského oprávnění soudem, a zadruhé pokud držiteli uvedeného řidičského průkazu bylo uděleno řidičské oprávnění pro vozidla skupiny D poté, co bylo rozhodnuto o odnětí řidičského oprávnění soudem, a poté, co uplynula doba zákazu udělit nové řidičské oprávnění.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc T-340/11: Usnesení Tribunálu ze dne 17. října 2012 — Régie Networks a NRJ Global v. Komise ( „Žaloba na náhradu škody — Státní podpory — Promlčení — Nahraditelná škoda — Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná — Zjevný nedostatek pravomoci“ )

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/6

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. října 2012 — Régie Networks a NRJ Global v. Komise
   (Věc T-340/11) (1)

   (Žaloba na náhradu škody - Státní podpory - Promlčení - Nahraditelná škoda - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná - Zjevný nedostatek pravomoci)
   2012/C 373/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Régie Networks (Lyon, Francie) a NRJ Global (Paříž, Francie) (zástupci: B. Geneste a C. Vannini, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a S. Thomas, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody podaná na základě článku 340 SFEU, jejímž prostřednictvím se žalobkyně domáhají náhrady škody, která jim údajně vznikla v důsledku protiprávního rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 o státní podpoře N 679/97 a v důsledku údajného porušení zásady řádné správy, jež mělo být způsobeno tím, že Komise opomněla napravit škodlivé účinky tohoto rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnostem Régie Networks a NRJ Global se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc F-6/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. září 2011 — M v. Evropská agentura pro léčiva (EMA) ( Veřejná služba — Žaloba na náhradu škody — Zjevně nepřípustná žaloba )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. září 2011 — M v. Evropská agentura pro léčiva (EMA)
   (Věc F-6/11) (1)

   (Veřejná služba - Žaloba na náhradu škody - Zjevně nepřípustná žaloba)
   2011/C 340/82
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: M (Broxbourne, Spojené království) (zástupci: C. Thomann, barrister a I. Khawaja, solicitor)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčiva (zástupci: V. Salvatore a N. Rampal Olmedo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody, kterou údajně utrpěl žalobce v souvislosti s nehodou na pracovišti a která byla výsledkem porušení povinností Evropské agentury pro léčiva v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví pracovníků, kterými je agentura vázána na základě evropských a britských právních předpisů

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               M ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010, s. 37.


title: Věc C-131/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 21. března 2014 – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino v. Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 21. března 2014 – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino v. Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno
   (Věc C-131/14)
   2014/C 194/13
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino

      Žalovaní: Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

      Předběžné otázky

   Musí být nařízení Komise č. 1047/2001 (1) a nařízení Rady č. 2988/95 (2) vykládána v tom smyslu, že je chování provozovatele ze Společenství A (Malvi sas), společnosti, která jelikož nevlastní dovozní licenci nebo vyčerpala svoji kvótu, nakoupí určité množství zboží od jiného provozovatele ze Společenství B (Tonini Roberto & C. sas), který je zase koupil od dodavatele mimo Společenství (Bananaservice srl), přičemž zboží bylo v zahraniční převedeno na jiného provozovatele ze Společenství C (L’Olivo Maria), který protože splňuje požadavky, získal licenci v rámci dané kvóty, a aniž by svoji licenci převedl, zboží propustil do volného oběhu v Evropském Společenství, aby je prodal, poté co bude procleno a za náležitou odměnu, která je nižší než je zvláštní daň za dovoz nad rámec kvóty, uvedenému provozovateli B (Tonini Roberto & C. sas), který je nakonec prodá provozovateli A (MALVI sas), zakázáno a představuje zneužití práva a fiktivní jednání?“

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1047/2001 ze dne 30. května 2001 o zavedení dovozních licencí a osvědčení o původu zboží a o stanovení postupu při spravování celních kvót pro česnek dovážený ze třetích zemí (Úř. věst. L 145, s. 35)

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1)


title: Věc F-135/07: Žaloba podaná dne 30. října 2007 – Smajda v. Komise

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/35

         Žaloba podaná dne 30. října 2007 – Smajda v. Komise
   (Věc F-135/07)
   (2008/C 37/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Daniele Smadja (Nové Dillí, Indie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Komise o jmenování žalobkyně, úřednice původně zařazené do platové třídy A*15, platového stupně 4, v rozsahu, v němž stanoví její zařazení do platové třídy A*15, platového stupně 1, poté, co byla po zrušení jejího prvního jmenování znovu jmenována na pracovní místo ředitelky ředitelství RELEX.B. Návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí o jmenování žalobkyně ze dne 21. prosince 2006 v rozsahu, v němž se týká jejího zařazení jakožto ředitelky do platové třídy A*15, platového stupně 1 a stanoví její roky služby v platové třídě ode dne 1. listopadu 2005, poté, co byla dne 15. listopadu 2005 znovu jmenována na pracovní místo ředitelky ředitelství RELEX.B „Mezinárodní vztahy a lidská práva“, přičemž k novému jmenování došlo po zrušení jejího prvního jmenování na stejné pracovní místo rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 29. září 2005, Napoli Buzzanca v. Komise, T-218/02;

               —

               uložit žalované zaplacení náhrady nemajetkové a majetkové újmy a újmy spojené se zásahem do služebního postupu žalobkyně, ve výši 25 000 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-331/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. dubna 2011 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpora — Podpora, kterou Polská republika poskytla skupině Technologie Buczek — Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje neslučitelnost této podpory se společným trhem a nařizuje její vrácení — Nesplnění povinností ve stanovené lhůtě“ )

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. dubna 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-331/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpora - Podpora, kterou Polská republika poskytla skupině Technologie Buczek - Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje neslučitelnost této podpory se společným trhem a nařizuje její vrácení - Nesplnění povinností ve stanovené lhůtě)
   2011/C 179/05
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Gross a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupkyně: M. Krasnodębska-Tomkiel, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení opatření nezbytných k dosažení souladu s rozhodnutím Komise ze dne 23. října 2007 týkajícím se státní podpory C 23/06 (ex NN 35/06), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli skupině Technologie Buczek [státní podpora K(2007) 5087, Úř. věst. L 116, p. 26], ve stanovené lhůtě — Nedostatek okamžitého a řádného splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozhodnutí — Neexistence absolutní nemožnosti splnění povinností

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala veškerá opatření nezbytná k zajištění splnění povinností vyplývajících z rozhodnutí Komise 2008/344/ES ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 23/06 (ex NN 35/06), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli skupině Technologie Bucek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 249 čtvrtého pododstavce ES a z článků 3 a 4 uvedeného rozhodnutí.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-318/06: Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/26

         Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-318/06)
   (2006/C 212/44)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a G. Rozet, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/86/ES ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců (1), nebo v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 14 této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2001/86/ES uplynula dne 8. října 2004.

      (1)  Úř. věst. L 294, s. 22; Zvl. vyd. 06/04, s. 272.


title: Věc T-67/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. července 2008 – Elini v. OHIM – Rolex (Elini)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/58

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. července 2008 – Elini v. OHIM – Rolex (Elini)
   (Věc T-67/06) (1)

   (2008/C 223/103)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc F-23/10: Žaloba podaná dne 16. dubna 2010 — Allen v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/58

      Žaloba podaná dne 16. dubna 2010 — Allen v. Komise
      (Věc F-23/10)
      (2010/C 161/93)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Finola Allen (Armação de Pera, Portugalsko) (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost o uznání těžké nemoci.

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Zrušit rozhodnutí ze dne 30. června 2009, kterým byla zamítnuta žádost o uznání těžké nemoci, a je-li to nezbytné, zrušit rozhodnutí ze dne 17. července 2009;

                  —

                  je-li to nezbytné, zrušit rozhodnutí ze dne 8. ledna 2010, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně;

                  —

                  v důsledku toho uznat její nemoci, které jsou uvedeny v její žádosti podané dne 19. května 2009 a doplněné dne 2. července 2009, za těžkou nemoc a určit, že úplná ochrana platí s účinností ode dne 1. července 2009;

                  —

                  podpůrně určit, že zdravotní pojištění platí až do 10. července 2009

                  —

                  přiznat žalobkyni náhradu škody určenou ex aequo et bono, jejíž výše je předběžně vyčíslena jedním eurem;

                  —

                  uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-109/06: Žaloba podaná dne 15. září 2006 – Dittert v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/47

         Žaloba podaná dne 15. září 2006 – Dittert v. Komise
   (Věc F-109/06)
   (2006/C 281/84)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Daniel Dittert (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k jmenování (AIPN) o přidělení žalobci počtu prioritních bodů nedostatečného k jeho povýšení za období pro povýšení 2005 a o jeho nepovýšení za výše uvedené období, potvrzené rozhodnutím ze dne 6. června 2006, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce č. R/73/06;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce na podporu své žaloby předkládá jediný žalobní důvod: napadené rozhodnutí má více závažných chyb vyplývajících z vad řízení, jakož i z porušení zásady řádné správy a povinnosti péče.
   V důsledku stále nevyjasněného technického problému nevzalo žalobcovo generální ředitelství v úvahu jeho spis během přidělování mu prioritních bodů za období pro povýšení 2005. Toto nezohlednění je vadou řízení a porušuje zásadu řádné správy, jakož i povinnost péče.
   Uvedené vady způsobily porušení řízení o povýšení za rok 2005, pokud jde o žalobce, a poškodily zájmy posledně uvedeného, jelikož AIPN mu udělil méně prioritních bodů, než požadoval jeho vlastní zaměstnavatel (v projednávaném případě generální ředitel generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž) v okamžiku zjištění technického problému. Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž totiž podle žalobce potvrdilo, že v případě neexistence technického problému by přidělilo žalobci dostatečný počet prioritních bodů k tomu, aby mu zajistilo povýšení do platové třídy A9, tedy 7 bodů; totéž generální ředitelství kromě toho výslovně vyzvalo výbor pro povýšení A* k nápravě situace žalobce tím, že mu přidělí výše uvedený počet bodů. Bez ohledu na toto výbor pro povýšení A* navrhl přidělit žalobci pouze 4 „odvolací body“ a AIPN se držel tohoto návrhu, takže žalobci byl přidělen nedostatečný počet bodů pro jeho povýšení do platové třídy A9 za období pro povýšení 2005.
   Žalobce uplatňuje, že jednání výboru pro povýšení A* a AIPN, namísto nápravy situace způsobené technickým problémem, sama o sobě způsobila vady řízení. Výbor pro povýšení A* totiž porušil své pověření a svou pravomoc tím, že navrhl snížení počtů bodů navržených zaměstnavatelem žalobce po zjištění technického problému. Navíc ani výbor pro povýšení A*, ani AIPN nepřistoupily ke skutečnému srovnávacímu přezkoumání zásluh žalobce.


title: Věc T-261/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. července 2010 — Brinkmann v. Německo ( „Předběžné opatření — Zjevná nepříslušnost“ )

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/23

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. července 2010 — Brinkmann v. Německo
   (Věc T-261/10 R)
   (Předběžné opatření - Zjevná nepříslušnost)
   2010/C 274/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Norbert Brinkmann (Rheine, Německo) (zástupci: R. Wiegers, advokát)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předmět věci

   Návrh na pozastavení uplatňování článků 47 a 48a Bundesnotarordnung (spolkový notářský řád) ve vztahu k žalobci.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžných opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-432/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 2. listopadu 2009 — N.V. Airfield v. B.V.B.A. Agicoa Belgium

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 2. listopadu 2009 — N.V. Airfield v. B.V.B.A. Agicoa Belgium
   (Věc C-432/09)
   2010/C 24/44
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku: N.V. Airfield

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku: B.V.B.A. Agicoa Belgium

      Předběžné otázky

               1)

               Je v rozporu se směrnicí 93/83 (1) situace, kdy je pro provozovatele digitální satelitní televize stanoveno, že musí získat souhlas nositelů práv v případě jednání, kterým vysílající organizace dodává své programové signály buď přes kabel nebo přes kódovaný satelitní signál — na vysílající organizaci nezávislému — provozovateli digitální satelitní televize, který tyto signály nechá prostřednictvím s ním spojené společnosti zakódovat a přehrát na družici, načež se tyto signály vysílají se souhlasem vysílající organizace jako součást balíčku televizních stanic a tedy v návaznosti na předplatitele provozovatelů satelitní televize, kteří mohou programy současně a v nezměněné podobě sledovat pomocí dekódovací karty nebo „smartcard“, kterou poskytuje provozovatel satelitní televize?

               2)

               Je v rozporu se směrnicí 93/83 situace, kdy je pro provozovatele digitální satelitní televize stanoveno, že musí získat souhlas nositelů práv v případě jednání, kterým vysílající organizace dodává své programové signály podle pokynů na vysílající organizaci nezávislého provozovatele digitální satelitní televize, načež se tyto signály vysílají se souhlasem vysílající organizace jako součást balíčku televizních stanic a tedy v návaznosti na předplatitele provozovatelů satelitní televize, kteří mohou programy současně a v nezměněné podobě sledovat pomocí dekódovací karty nebo „smartcard“, kterou poskytuje provozovatel satelitní televize?

      (1)  Směrnice Rady 93/83/EHS ze dne 27. září 1993 o koordinaci určitých předpisů týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících při družicovém vysílání a kabelovém přenosu (Úř. věst. L 248, s. 15; Zvl. vyd. 17/01, s. 134).


               16.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 216/11

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2015 Kontrolním úřadem ESVO směřující proti Islandu
   (Věc E-33/15)
   (2016/C 216/08)
   Dne 17. prosince 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium) Carstenem Zatschlerem, Clémence Perrinovou a Íris Ísbergovou, žalobu k Soudnímu dvoru ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nepřijal ve stanovené lhůtě opatření nutná k provedení právního aktu uvedeného v bodě 15q kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti vyplývající z uvedeného právního aktu a z článku 7 Dohody o EHP a že o této skutečnosti v každém případě neinformoval Kontrolní úřad ESVO;

               2.

               uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               podle této žaloby Island nejpozději do 14. března 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 14. ledna 2015, které se zabývá skutečností, že země do svého vnitrostátního právního řádu neprovedla právní akt (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/ES ze dne 25. října 2012, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci), uvedený v bodě 15q kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“),

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-257/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Roby Profumi Srl v. Comune di Parma (Článek 28 ES — Směrnice 76/768/EHS — Ochrana zdraví — Kosmetické prostředky — Dovoz — Sdělení informací týkajících se kosmetických prostředků orgánům státu dovozu)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Roby Profumi Srl v. Comune di Parma
   (Věc C-257/06) (1)

   (Článek 28 ES - Směrnice 76/768/EHS - Ochrana zdraví - Kosmetické prostředky - Dovoz - Sdělení informací týkajících se kosmetických prostředků orgánům státu dovozu)
   (2008/C 64/11)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Roby Profumi Srl

      Žalovaná: Comune di Parma
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Corte suprema di cassazione – Výklad článku 28 Smlouvy o ES a článku 7 směrnice Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků (Úř. věst. L 262, s. 169), ve znění směrnice Rady 93/35/EHS ze dne 14. června 1993 (Úř. věst. L 151, s. 32) – Výrobky připravené k prodeji pocházející z jiných členských států – Vnitrostátní ustanovení zavazující dovozce poskytnout úplný a podrobný seznam látek obsažených ve výrobku
   Výrok
   Článek 7 směrnice Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků, ve znění směrnice Rady 93/35/EHS ze dne 14. června 1993, nebrání vnitrostátnímu ustanovení, které v zájmu rychlého a účinného lékařského ošetření v případě potíží zavazuje dovozce kosmetických prostředků sdělit ministerstvu zdravotnictví a kraji jméno nebo obchodní název podniku, jeho sídlo a sídlo jeho výrobního závodu, jakož i úplný a podrobný seznam látek použitých a látek obsažených v uvedených prostředcích.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Spojené věci T-50/06 RENV II a T-69/06 RENV II: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. dubna 2016 – Irsko a Aughinish Alumina v. Komise „Státní podpory — Směrnice 92/81/EHS — Spotřební daně z minerálních olejů — Minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého — Osvobození od spotřební daně — Existující nebo nové podpory — Článek 1 písm. b) body i), iii) a iv) nařízení (ES) č. 659/1999 — Právní jistota — Legitimní očekávání — Přiměřená lhůta — Zásada řádné správy — Zneužití pravomoci — Povinnost uvést odůvodnění — Pojem ‚státní podpora‘ — Zvýhodnění — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Narušení hospodářské soutěže“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. dubna 2016 – Irsko a Aughinish Alumina v. Komise
   (Spojené věci T-50/06 RENV II a T-69/06 RENV II) (1)

   („Státní podpory - Směrnice 92/81/EHS - Spotřební daně z minerálních olejů - Minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého - Osvobození od spotřební daně - Existující nebo nové podpory - Článek 1 písm. b) body i), iii) a iv) nařízení (ES) č. 659/1999 - Právní jistota - Legitimní očekávání - Přiměřená lhůta - Zásada řádné správy - Zneužití pravomoci - Povinnost uvést odůvodnění - Pojem ‚státní podpora‘ - Zvýhodnění - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Narušení hospodářské soutěže“)
   (2016/C 200/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Irsko (zástupci: E. Creedon, A. Joyce a E. McPhillips, zmocněnci, ve splupráci s P. McGarrym, SC); Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irsko) (zástupci: C. Waterson, C. Little a J. Handoll, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, N, Khan, G. Conte, D. Grespan a K. Walkerová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (Úř. věst. 2006, L 119, s. 12), a to v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně v regionu Shannon (Irsko).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Irsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí ve věcech T-50/06, T-50/06 RENV I a T-50/06 RENV II a tři dvacetiny nákladů řízení vynaložených Komisí ve věcech C-89/08 P a C-272/12 P.

               3)

               Aughinish Alumina Ltd ponese vlastní náklady řízení, nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí ve věcech T-69/06, T-69/06 RENV I a T-69/06 RENV II a tři dvacetiny nákladů řízení vynaložených Komisí ve věcech C-89/08 P a C-272/12 P a v plném rozsahu nahradí náklady řízení ve věci T-69/06 R.

               4)

               Komise ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení vynaložených ve spojených věcech T-50/06 a T-69/06, ve spojených věcech T-50/06 RENV I a T-69/06 RENV I a ve spojených věcech T-50/06 RENV II a T-69/06 RENV II a jednu pětinu vlastních nákladů řízení vynaložených ve věcech C-89/08 P a C-272/12 P.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc C-62/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Napoli (Itálie) dne 7. února 2013 — Immacolata Racca v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Napoli (Itálie) dne 7. února 2013 — Immacolata Racca v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca
   (Věc C-62/13)
   2013/C 141/21
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Napoli

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Immacolata Racca

      Žalovaný: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje právní rámec v oblasti školství, který je popsán níže, rovnocenné opatření ve smyslu ustanovení 5 směrnice 1999/70/ES (1)?

               2)

               Kdy je třeba mít za to, že pracovní poměr je výkonem „státní“ služby ve smyslu ustanovení 5 směrnice 1999/70/ES, a zejména ve smyslu výrazu „specifická odvětví nebo kategorie zaměstnanců“, což tedy může odůvodňovat odlišné důsledky oproti důsledkům plynoucím z pracovních poměrů v soukromém sektoru?

               3)

               Zahrnuje pojem pracovní podmínky podle ustanovení 4 směrnice 1999/70/ES, při zohlednění vysvětlení obsaženého v čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/78/ES (2) a v čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/54/ES (3), důsledky nezákonného ukončení pracovního poměru? Je v případě kladné odpovědi na předchozí otázku možné rozdíl mezi důsledky, které vnitrostátní právní předpisy běžně pojí s nezákonným ukončením pracovního poměru, podle toho, zda se jedná o pracovní poměr na dobu neurčitou nebo na dobu určitou, odůvodnit podle ustanovení 4?

               4)

               Je v souladu se zásadou loajální spolupráce zakázáno, aby stát v řízení o předběžné otázce popsal Soudnímu dvoru Evropské unie vnitrostátní právní rámec způsobem, který vědomě neodpovídá skutečnosti, a je soud v případě neexistence jiného výkladu vnitrostátního práva, který by též splňoval povinnosti vyplývající z členství v Evropské unii, povinen vykládat vnitrostátní právní předpisy, pokud je to možné, v souladu s výkladem, který podal daný stát?

               5)

               Je uvedení předpokladů, za nichž se pracovní smlouva na dobu určitou může změnit na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, jednou z podmínek vztahujících se na pracovní smlouvu nebo pracovní poměr, které stanoví směrnice 91/533/EHS (4), a zejména její čl. 2 odst. 1 a odst. 2 písm. e)?

               6)

               Je v případě kladné odpovědi na předchozí otázku změna právních předpisů se zpětnou účinností, která nezaručuje zaměstnancům možnost uplatnit svá práva vyplývající ze směrnice nebo dodržení pracovních podmínek stanovených v aktu o přijetí, v rozporu s čl. 8 odst. 1 směrnice 91/533/EHS a cíli stanovenými touto směrnicí, zejména v druhém bodě jejího odůvodnění?

               7)

               Je třeba obecné zásady platného práva Společenství, kterými jsou právní jistota, ochrana legitimního očekávání, rovnost procesních zbraní, účinná soudní ochrana, právo na nezávislý soud, a obecněji na spravedlivý proces, zaručené čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii (ve znění čl. 1.8 Lisabonské smlouvy a na který odkazuje článek 46 Smlouvy o Evropské unii), ve spojení s článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950, a články 46, 47 a čl. 52 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie, vyhlášené v Nice dne 7. prosince 2000, jak byly převzaty Lisabonskou smlouvou, vykládat v tom smyslu, že v rámci působnosti směrnice 1999/70/ES brání tomu, aby italský stát po uplynutí značné doby (3 roky a šest měsíců) přijal právní ustanovení, jako je článek 9 nařízení vlády s mocí zákona č. 70 ze dne 13. května 2011, přeměněné zákonem č. 106 ze dne 12. července 2011, vložil odst. 4a do článku 10 legislativního nařízení č. 368/01, který může změnit důsledky probíhajících řízení tak, že je přímo poškozen pracovník ve prospěch zaměstnavatele, kterým je stát, a zaniká možnost svěřená vnitrostátními právními předpisy sankcionovat zneužívající obnovování smluv na dobu určitou?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368).

      (2)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. L 204, s. 23).

      (4)  Směrnice Rady 91/533/EHS ze dne 14. října 1991 o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru (Úř. věst. L 288, s. 32; Zvl. vyd. 05/02, s. 3).


title: Věc T-132/07: Žaloba podaná dne 19. dubna 2007 – Fuji Electric Holdings a Fuji Electric Systems v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/36

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2007 – Fuji Electric Holdings a Fuji Electric Systems v. Komise
   (Věc T-132/07)
   (2007/C 140/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fuji Electric Holdings Co., Ltd (Kawasaki, Japonsko) a Fuji Electric Systems Co., Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: P. Chapatte, P. Walter, Solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit čl. 1 písm. g) rozhodnutí v rozsahu, v němž určuje, že protiprávní jednání přičítané tímto ustanovením Fuji Electric Holdings existovalo po září 2000;

               —

               zrušit v plném rozsahu čl. 1 odst. h) rozhodnutí;

               —

               zrušit čl. 2 písm. d) rozhodnutí v rozsahu, v němž Fuji Electric Systems přičítá společnou a nerozdílnou odpovědnost ohledně pokuty uložené podle tohoto ustanovení;

               —

               zrušit čl. 2 písm. f) rozhodnutí v rozsahu, v němž Fuji přičítá společnou a nerozdílnou odpovědnost ohledně pokuty uložené podle tohoto ustanovení;

               —

               snížit pokutu uloženou Fuji; a

               —

               rozhodnout, že Komise ponese vlastní náklady a náklady vzniklé Fuji.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně podaly žalobu na neplatnost podle článku 230 ES proti rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 (věc COMP/F/38.899 – plynem izolované spínací přístroje – K(2006) 6762 konečné), na jehož základě Komise došla k závěru, že žalobkyně, spolu s jinými podniky, porušily čl. 81 odst. 1 ES a ode dne 1. ledna 1994 rovněž článek 53 EHP v odvětví plynem izolovaných spínacích přístrojů (dále jen „PISP“) řadou dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících v a) rozdělení trhů, b) přidělení kvót a zachování příslušných tržních podílů, c) přidělení jednotlivých PISP projektů (bid-rigging) určeným výrobcům a manipulaci nabídkového řízení na tyto projekty, d) stanovení cen, e) dohodách o ukončení licenčních smluv s nečleny kartelu a f) výměně citlivých tržních informací. Podpůrně se žalobkyně domáhají podstatného snížení uložených pokut.
   Rozhodnutí činí Fuji Electric Systems (dále jen „FES“) zodpovědnou z účasti na protiprávním jednání ode dne 15. dubna 1988 do 30. září 2002. FES však popírá svou účast na dohodě GQ a tvrdí, že až do 1. července 2001, zhruba devět měsíců poté, co Fuji Electric Holdings (dále jen „FEH“) ukončila svou účast v kartelu, nebyla zapojena do prodejů PISP. Žalobkyně tvrdí, že Komise se tím, že došla k závěru, že FEH pokračovala v účasti na dohodě GQ po schůzi japonských členů, která se konala někdy v září 2000, dopustila zjevně nesprávné posouzení, právního omylu, pokud jde o důkazní břemeno, jakož i právního omylu ve vztahu k rovnému zacházení.
   Mimoto Fuji tvrdí, že nemá být společně a nerozdílně činěna zodpovědnou za účast Japan AE Power Systems Corporation (dále jen „JAEPS“) v kartelu, jelikož nebyla schopna na JAEPS vykonávat rozhodující vliv ani ji nebyla známa její údajná účast v kartelu. Žalobkyně tudíž tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, co se týče protiprávního jednání FES.
   Konečně Fuji tvrdí, že rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným posouzením, pokud jde o trvání protiprávního jednání, jakož i zodpovědnost JAEPS za údajné protiprávní jednání. Krom toho Komise nesprávně určila hodnotu informace poskytnuté žalobkyněmi když rozhodla, že neodůvodňuje snížení pokuty uložené žalobkyním podle Sdělení o spolupráci. V tomto ohledu Fuji tvrdí, že uložené pokuty mají být podstatně sníženy.


title: Věc C-430/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests v. Artūrs Stretinskis „Řízení o předběžné otázce — Celní unie — Celní kodex Společenství — Článek 29 odst. 1 písm. d) — Stanovení celní hodnoty — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Článek 143 odst. 1 písm. h) — Pojem ‚osoby ve spojení pro účely stanovení celní hodnoty‘ — Příbuzenský vztah mezi kupujícím, fyzickou osobou, a vedoucím pracovníkem společnosti, která prodala zboží“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/12

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests v. Artūrs Stretinskis
   (Věc C-430/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Celní kodex Společenství - Článek 29 odst. 1 písm. d) - Stanovení celní hodnoty - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 143 odst. 1 písm. h) - Pojem ‚osoby ve spojení pro účely stanovení celní hodnoty‘ - Příbuzenský vztah mezi kupujícím, fyzickou osobou, a vedoucím pracovníkem společnosti, která prodala zboží“)
   (2016/C 098/14)
   Jednací jazyk: lotyšština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Valsts ieņēmumu dienests

      Žalovaný: Artūrs Stretinskis

      Výrok

   Článek 143 odst. 1 písm. h) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 46/99 ze dne 8. ledna 1999, musí být vykládán v tom smyslu, že kupující, fyzická osoba, a prodávající, právnická osoba, v rámci které má příbuzný tohoto kupujícího skutečnou moc ovlivnit prodejní cenu uvedeného zboží ve prospěch uvedeného kupujícího, musí být považováni za osoby ve spojení ve smyslu čl. 29 odst. 1 písm. d) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 ze dne 19. prosince 1996.

      (1)  Úř. věst. C 421, 24.11.2014.


title: Věc T-586/14: Žaloba podaná dne 7. srpna 2014 – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings v. Komise

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/20

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2014 – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings v. Komise
   (Věc T-586/14)
   2014/C 372/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (Anhui, Čínská lidová republika) (zástupci: Y. Melin a V. Akritidis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) č. 470/2014 ze dne 13. května 2014 (1) o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky v rozsahu, v němž se týká Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd; a

               —

               uložil Komisi a případným vedlejším účastníkům podporujícím Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod spočívá v tom, že Komise provedla zjevně nesprávné posouzení skutkového stavu a právní posouzení, když konstatovala, že výrobní náklady žalobkyně a její finanční situace jsou značně narušeny v důsledku bývalého systému, který nebyl tržním hospodářstvím, čímž porušila čl. 2 odst. 7 písm. c) třetí odrážku základního nařízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod spočívající v tom, že Komise provedla zjevně nesprávné posouzení a nezohlednila konzistentní důkazy, když od vývozní ceny žalobkyně odečetla provizi obchodníka ve výši přirážky, kterou si od žalobkyně účtuje s ní spojená společnost v Hong Kongu, aniž zohlednila příslušné důkazy, podle nichž tato propojená společnost ve skutečnosti působila jako obchodník vykonávající činnost za provizi, čímž porušila čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení.

               3.

               Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že Komise nevypočetla vývozní cenu žalobkyně na základě ceny, která byla skutečně zaplacena nebo je placena za výrobek při prodeji do EU, ani na základě ceny, za niž je vyvážený výrobek poprvé prodán nezávislému kupujícímu v EU, čímž porušila čl. 2 odst. 8 a 9 základního nařízení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod spočívá v tom, že Komise neuvedla podstatné skutečnosti a důkazy, z nichž by bylo možné pochopit, jak vypočetla v případě žalobkyně dumpingové rozpětí a rozpětí pro újmu, čímž porušila článek 20 základního nařízení a článek 41 Listiny základních práv EU.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 470/2014 ze dne 13. května 2014 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 142, 14.05.2014, s. 1).


title: Věc T-624/13: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2013 — The Tea Board v. OHIM — Delta Lingerie (Darjeeling)

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/37

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2013 — The Tea Board v. OHIM — Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Věc T-624/13)
   2014/C 45/64
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Tea Board (Kalkata, Indie) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Delta Lingerie (Cachan, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. září 2013 ve věci R 1504/2012-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka zelené barvy, která obsahuje slovní prvek „Darjeeling“, pro výrobky zařazené do tříd 25, 35 a 38 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 466 269

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Kolektivní slovní ochranná známka Společenství „DARJEELING“ zapsaná pod č. 4 325 718 pro výrobky zařazené do třídy 30; kolektivní obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „DARJEELING“ zapsaná pod č. 8 674 327 pro výrobky zařazené do třídy 30

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-236/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2007 – Aldershoff v. Komise ( Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2003 — Zjevně nesprávné posouzení — Nedostatečné odůvodnění — Právo být vyslechnut )

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/18

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2007 – Aldershoff v. Komise
   (Věc T-236/05) (1)

   („Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2003 - Zjevně nesprávné posouzení - Nedostatečné odůvodnění - Právo být vyslechnut“)
   (2007/C 69/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Willem Aldershoff (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, X. Martin, A. Cooken, J.-N. Kizus a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce za hodnotící období 2003.
   Výrok rozsudku

               1)

               Zpráva o vývoji služebního postupu žalobce, Willema Aldershoffa, za hodnotící období 2003 se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení a dále nákladů řízení vynaložených žalobcem.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc T-420/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Wine in Black v. OHIM – Quinta do Noval Vinhos (Wine in Black) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Wine in Black — Starší slovní ochranná známka Společenství NOVAL BLACK — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Wine in Black v. OHIM – Quinta do Noval Vinhos (Wine in Black)
   (Věc T-420/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Wine in Black - Starší slovní ochranná známka Společenství NOVAL BLACK - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 221/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wine in Black GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: A. Bauer a V. Ahmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Vuijst a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Quinta do Noval-Vinhos, SA (Pinhão, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. března 2014 (věc R 1601/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Quinta do Noval-Vinhos, SA a Wine in Black GmbH.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. března 2014 (věc R 1601/2013 1) se zrušuje.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc C-71/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/35

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-71/06) (1)

   (2007/C 95/68)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc T-316/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – Pappalardo a další v. Komise „Mimosmluvní odpovědnost – Rybolov – Zachování rybolovných zdrojů – Obnova populace tuňáka obecného – Nouzová opatření zakazující lov pomocí košelkových nevodů – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – Pappalardo a další v. Komise
      (Věc T-316/13) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Rybolov - Zachování rybolovných zdrojů - Obnova populace tuňáka obecného - Nouzová opatření zakazující lov pomocí košelkových nevodů - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)
      (2016/C 211/53)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobci: Salvatore Aniello Pappalardo (Cetara, Itálie), Pescatori La Tonnara Soc. coop. (Cetara), Fedemar Srl (Cetara), Testa Giuseppe E C. Snc (Catane, Italie), Pescatori San Pietro Apostolo Srl (Cetara), Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC (Pescara, Itálie), a Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (Pescara) (zástupci: V. Cannizzaro a L. Caroli, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a D. Nardi, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na náhradu škody, znějící na náhradu škody údajně utrpěné žalobci v důsledku přijetí nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008, o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45 o západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Salvatoru Aniellovi Pappalardovi a společnostem Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe E C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC a Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2005 ve věci C-74/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret): SmithKline Beecham plc proti Lægemiddelstyrelsen (Léčivé přípravky — Registrace — Zkrácený postup — Produkty v zásadě podobné — Účinná látka v různých formách solí — Doplňující dokumentace)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 20. ledna 2005
   ve věci C-74/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret): SmithKline Beecham plc proti Lægemiddelstyrelsen (1)

   (Léčivé přípravky - Registrace - Zkrácený postup - Produkty v zásadě podobné - Účinná látka v různých formách solí - Doplňující dokumentace)
   (2005/C 57/12)
   Jednací jazyk: dánština
   Ve věci C-74/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Østre Landsret (Dánsko) ze dne 14. února 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 19. února 2003, v řízení: SmithKline Beecham plc proti Lægemiddelstyrelsen, za přítomnosti: Synthon BV a Genthon BV, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), J.-P. Puissochet, N. Colneric a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 20. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 4 třetí pododstavec bod 8 písm. a) iii) směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965, o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků, ve znění směrnic Rady 87/21/EHS ze dne 22. prosince 1986, 89/341/EHS ze dne 3. května 1989 a 93/39/EHS ze dne 14. června 1993, musí být vykládán v tom smyslu, že nevylučuje, aby žádost o registraci léčivého přípravku mohla být projednána v rámci zkráceného postupu upraveného v tomto ustanovení, obsahuje-li tento léčivý přípravek stejnou léčebně účinnou část jako referenční léčivý přípravek, ale sloučenou s jinou solí.

               2.

               Na podporu žádosti předložené na základě čl. 4 třetího pododstavce bodu 8 písm. a) iii) směrnice 65/65 v platném znění žadatel může z vlastního podnětu nebo na žádost příslušného orgánu členského státu předložit doplňující dokumentaci ve formě některých farmakologických nebo toxikologických zkoušek nebo klinických hodnocení, aby prokázal, že jeho léčivý přípravek je v zásadě podobný referenčnímu léčivému přípravku.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc C-86/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. února 2017 společností Redpur GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-227/15, Redpur GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. února 2017 společností Redpur GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-227/15, Redpur GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-86/17 P)
   (2017/C 213/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Redpur GmbH (zástupce: S. Schiller, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Redwell Manufaktur GmbH

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 15. prosince 2016 ve věci T-227/15 a zamítnout námitky;

               —

               uložit EUIPO náhradu nákladů řízení vzniklých navrhovatelce v tomto řízení;

               —

               uložit společnosti Redwell Manufaktur GmbH náhradu náladů řízení, které navrhovatelce vznikly v řízení před námitkovým oddělením a odvolacím senátem EUIPO.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Navrhovatelka

      Sporná ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Redpur“ pro výrobky zařazené do třídy 11 – přihláška ochranné známky Společenství č. 10 934 305

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení

      Namítané ochranné známky nebo označení: Slovní a obrazová ochranná známka Společenství č. 004769717 „redwell INFRAROT HEIZUNGEN“ pro výrobky zařazené do třídy 11; rakouská slovní ochranná známka s číslem 232549 „Redwell“ pro výrobky zařazené do třídy 11; Mezinárodní slovní ochranná známka (WIPO) s registračním číslem 914971 „Redwell“ pro výrobky zařazené do třídy 11 a firemní jména v Rakousku „REDWELL Manufaktur GmbH“ pro systémy vytápění a ohřívače pro vytápění vnitřních prostorů, zvláště infračervená vytápění a topná zařízení“

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávaný důvod: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


title: Věc C-375/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Frosinone (Itálie) dne 6. srpna 2014 – trestní řízení proti Rosarii Laezza

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Frosinone (Itálie) dne 6. srpna 2014 – trestní řízení proti Rosarii Laezza
   (Věc C-375/14)
   2014/C 372/06
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Frosinone

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rosaria Laezza

      Předběžná otázka

   Musí být článek 49 a násl. a článek 56 a násl. Smlouvy o fungování Evropské unie, doplněné zejména s ohledem na zásady vyjádřené v rozsudku Soudního dvora ze dne 16. února 2012 (spojené věci C-72/10 a C-77/10), vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví povinnost bezplatně postoupit užívání hmotného a nehmotného majetku, který představuje síť správy a sběru sázek, z důvodu uplynutí platnosti koncese nebo v důsledku rozhodnutí o zrušení nebo odejmutí?


title: Věc C-294/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšská republika) — Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks v. Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija ( „Letecká doprava — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Článek 5 odst. 3 — Náhrada škody cestujícím v případě zrušení letu — Zproštění povinnosti náhrady škody v případě mimořádných okolností — Přijetí všech přiměřených opatření leteckým dopravcem k tomu, aby čelil mimořádným okolnostem — Včasné plánování prostředků k zajištění letu poté, co takové okolnosti pominuly“ )

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšská republika) — Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks v. Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija
   (Věc C-294/10) (1)

   (Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 5 odst. 3 - Náhrada škody cestujícím v případě zrušení letu - Zproštění povinnosti náhrady škody v případě mimořádných okolností - Přijetí všech přiměřených opatření leteckým dopravcem k tomu, aby čelil mimořádným okolnostem - Včasné plánování prostředků k zajištění letu poté, co takové okolnosti pominuly)
   2011/C 194/09
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks

      Žalovaný: Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad čl. 5 odst. 3 a čl. 6 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst.L 46, s. 1) — Zrušení letu, jehož příčinou bylo nejprve uzavření vzdušného prostoru z důvodu problémů s radarovými a leteckými systémy a poté uplynutí maximální povolené pracovní doby posádky — Přijetí všech přiměřených opatření k zabránění mimořádných okolností ze strany leteckého dopravce

      Výrok

   Článek 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládán v tom smyslu, že jelikož je letecký dopravce povinen přijmout všechna přiměřená opatření, aby čelil mimořádným okolnostem, musí ve fázi plánování letu přiměřeným způsobem přihlédnout k riziku zpoždění spojenému s případným výskytem takovýchto okolností. V důsledku toho musí počítat s určitou časovou rezervou, která mu dle možností dovolí uskutečnit celý let, jakmile mimořádné okolnosti pominou. Naproti tomu nelze uvedené ustanovení vykládat tak, že v rámci přiměřených opatření ukládá povinnost obecného a nediferencovaného plánování minimální časové rezervy použitelné bez rozdílu na všechny letecké dopravce ve všech situacích, kdy nastanou mimořádné okolnosti. Při posuzování schopnosti leteckého dopravce zajistit uskutečnění celého letu v nových podmínkách vyplývajících z výskytu těchto okolností je třeba dbát na to, aby rozsah požadované časové rezervy nevedl k tomu, že by letecký dopravce byl nucen přistoupit k neúnosným obětem s ohledem na kapacity svého podniku v rozhodné době. Článek 6 odst. 1 uvedeného nařízení se v rámci takového posouzení nepoužije.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc T-546/11: Usnesení Tribunálu ze dne 14. června 2012 — Technion a Technion Research & Development Foundation v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace — Dopis potvrzující závěry zprávy o finančním auditu a informující o následném řízení — Akty neoddělitelné od smlouvy — Nepřípustnost“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/15

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. června 2012 — Technion a Technion Research & Development Foundation v. Komise
   (Věc T-546/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace - Dopis potvrzující závěry zprávy o finančním auditu a informující o následném řízení - Akty neoddělitelné od smlouvy - Nepřípustnost)
   2012/C 250/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Izrael) a Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (zástupci: D. Grisay a D. Piccininno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a B. Conte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 2. srpna 2011, kterým byly potvrzeny závěry z finančního auditu, jehož předmětem byly výkazy nákladů předložené ústavem Technion — Israel Institute of Technology týkající se čtyř smluv uzavřených v rámci šestého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006) a kterým byl ústav Technion informován o následném řízení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Ústavu Technion — Israel Institute of Technology a nadaci Technion Research & Development Foundation se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.


title: Věc F-60/08: Žaloba podaná dne 25. června 2008 – Z v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/63

         Žaloba podaná dne 25. června 2008 – Z v. Komise
   (Věc F-60/08)
   (2008/C 223/120)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Z (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Komise uplatnit na žalobkyni, na základě stanoviska výboru pro otázky invalidity, výhradu stanovenou v článku 100 pracovního řádu ostatních zaměstnanců.
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 7. září 2007, kterým byly stanoveny pracovní podmínky žalobkyně jako pomocného smluvního zaměstnance, v rozsahu, v němž stanoví uplatnění výhrady uvedené v článku 100 pracovního řádu ostatních zaměstnanců;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-459/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. srpna 2015 společností Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 25. června 2015 ve věci T-95/14, Iranian Offshore Engineering & Construction v. Rada

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. srpna 2015 společností Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 25. června 2015 ve věci T-95/14, Iranian Offshore Engineering & Construction v. Rada
   (Věc C-459/15 P)
   (2015/C 346/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) (zástupci: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea a J. Iriarte Ángel, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 25. června 2015 ve věci T-95/14;

               —

               rozhodnout s konečnou platností spor v tom smyslu, že bude vyhověno návrhovým žádáním žalobkyně, nyní navrhovatelky, v prvním stupni řízení; to znamená zrušit článek 1 rozhodnutí 2013/661/SZBP (1) ze dne 15. listopadu 2013 a článek 1 prováděcího nařízení (EU) 1154/2013 (2) ze dne 15. listopadu 2013 v rozsahu, v němž se týkají společnosti IOEC nebo mohou na ni mít vliv, a vyřadit její jméno z příslušných příloh uvedených předpisů;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody:

      Nesprávné právní posouzení v tom, že rozsudek nesprávně tvrdí, že Rada splnila svou povinnost uvést odůvodnění a neporušila právo na účinnou soudní ochranu.

      Nesprávné právní posouzení v tom, že rozsudek tvrdí, že opatření přijatá proti navrhovatelce byla podložena důkazy, zatímco ve skutečnosti postrádají jakýkoliv faktický základ a rozsudek je založen na domněnkách. To vedlo rovněž ke zneužití pravomoci a k porušení použitelných právních pravidel a zásady rovného zacházení.

      Nesprávné právní posouzení v tom, že rozsudek nesprávně tvrdí, že bylo respektováno právo společnosti IOEC vlastnit majetek, jakož i zásada proporcionality.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 306, s. 18).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 306, s. 3).


title: Věc C-161/05: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (EHS) č. 2847/93 — Kontrolní režim v odvětví rybolovu — Informace o druzích a množství vyložených ryb — Nesdělení)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-161/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (EHS) č. 2847/93 - Kontrolní režim v odvětví rybolovu - Informace o druzích a množství vyložených ryb - Nesdělení)
   (2006/C 331/13)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Cattabriga, zmocněnec)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, G. Aiello a D. Del Gaizo, advokáti)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 15 odst. 4 a čl. 18 odst. 1 nařízení Rady EHS č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 261, s. 1; Zvl. vyd. 04/02, s. 70) – Nesdělení informací o druzích a množství ulovených ryb
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nesdělila údaje stanovené v čl. 15 odst. 4 a čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, pro roky 1999 a 2000, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc T-222/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. června 2007 Petrusem Kerstensem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. dubna 2007 věci F-59/06, Kerstens v. Komise

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/41

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. června 2007 Petrusem Kerstensem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. dubna 2007 věci F-59/06, Kerstens v. Komise
   (Věc T-222/07 P)
   (2007/C 199/78)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Petrus J. F. Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení;

               —

               vrátit věc Soudu pro veřejnou službu k projednání jiným senátem;

               —

               rozhodnout o nákladech řízení podle práva.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svým kasačním opravným prostředkem se účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) domáhá zrušení usnesení Soudu pro veřejnou službu, jímž se jako zjevně nepřípustná odmítá žaloba, kterou se domáhal zrušení jednak svého posudku o vývoji služebního postupu za rok 2004, a jednak rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, jímž byla zamítnuta jeho stížnost proti tomuto posudku o vývoji služebního postupu.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatel tři důvody:
   První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení čl. 7 odst. 1 a 3 přílohy I statutu Soudního dvora a porušení článku 20 tohoto statutu, jakož i z vady řízení, jež poškozuje zájmy navrhovatele. Uplatňuje, že by k použití článku 111 jednacího řádu Soudu prvního stupně, který se mutatis mutandis použije na řízení před Soudem pro veřejnou službu, na jehož základě bylo vydáno napadené usnesení, nemohlo dojít po dvou výměnách spisů účastníků řízení a výměně stanovisek, tedy tehdy, měl-li se uplatnit běžný postup. Podle navrhovatele Soud nemohl za uvedených okolností vydat rozhodnutí o nepřípustnosti před zahájením ústní části řízení.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku uplatněný podpůrně vychází z porušení článku 111 jednacího řádu Soudu prvního stupně a z toho vyplývajících vad řízení. Podle názoru navrhovatele by bývalo napadené usnesení nemohlo být vydáno na základě uvedeného ustanovení bez toho, aby se pokračovalo v řízení, zejména bez jeho ústní části, jelikož generální advokát nebyl každopádně vyslechnut a jelikož uplatňovaná nepřípustnost není zjevná.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku, uplatněný ještě podpůrněji, vychází z porušení zásady kontradiktornosti tím, že Soud pro veřejnou službu implicitně rozhodl, že jedna z příloh dupliky byla důkazem nepřípustnosti dotčeného řízení, ještě dříve, než se navrhovatel mohl k tomuto dokumentu vyjádřit.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2005 ve věci C-117/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato): Società Italiana Dragaggi SpA a další proti Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Regione Autonoma del Friuli Venezia Giulia (Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny — Státní seznam lokalit vhodných jako lokality významné pro Společenství — Ochranná opatření)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 13. ledna 2005
   ve věci C-117/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato): Società Italiana Dragaggi SpA a další proti Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Regione Autonoma del Friuli Venezia Giulia (1)

   (Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny - Státní seznam lokalit vhodných jako lokality významné pro Společenství - Ochranná opatření)
   (2005/C 57/13)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-117/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Consiglio di Stato (Itálie) ze dne 17. prosince 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 18. března 2003, v řízení Società Italiana Dragaggi SpA a další proti Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Regione Autonoma del Friuli Venezia Giulia, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), J.-P. Puissochet, N. Colneric a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 13. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 4 odst. 5 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že ochranná opatření uvedená v čl. 6 odst. 2 až 4 této směrnice musí být přijata pouze pro lokality, které jsou zařazeny v souladu s čl. 4 odst. 2 třetím pododstavcem uvedené směrnice do seznamu lokalit vybraných jako lokality významné pro Společenství přijatého Komisí Evropských společenství postupem podle článku 21 této směrnice.
   Pokud se jedná o lokality vhodné jako lokality významné pro Společenství, které jsou uvedeny na státních seznamech předaných Komisi, a zejména lokality, které jsou místem výskytu prioritních přírodních stanovišť a prioritních druhů, jsou členské státy podle směrnice 92/43 povinny přijmout vhodná ochranná opatření s ohledem na cíl ochrany upravený směrnicí k ochraně důležitého ekologického zájmu, který těmto lokalitám na vnitrostátní úrovni náleží.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc T-461/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Španělsko v. Komise „Státní podpory — Digitální televizní vysílání — Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech ve Španělsku — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za zčásti slučitelné a zčásti neslučitelné s vnitřním trhem — Pojem ‚podnik‘ — Hospodářská činnost — Zvýhodnění — Služba obecného hospodářského zájmu — Narušení hospodářské soutěže — Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU — Povinnost řádné péče — Přiměřená lhůta — Právní jistota — Rovné zacházení — Proporcionalita — Subsidiarita — Právo na informace“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-461/13) (1)

   („Státní podpory - Digitální televizní vysílání - Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech ve Španělsku - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za zčásti slučitelné a zčásti neslučitelné s vnitřním trhem - Pojem ‚podnik‘ - Hospodářská činnost - Zvýhodnění - Služba obecného hospodářského zájmu - Narušení hospodářské soutěže - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Povinnost řádné péče - Přiměřená lhůta - Právní jistota - Rovné zacházení - Proporcionalita - Subsidiarita - Právo na informace“)
   (2016/C 027/41)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, B. Stromsky a P. Němečková, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2014/489/EU ze dne 19. června 2013 o státní podpoře SA.28599 [C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)] poskytnuté Španělským královstvím na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La Mancha) (Úř. věst. L 217, s. 52).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělské království nahradí náklady hlavního řízení a náklady řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 304, 19. 10. 2013.


title: Věc F-105/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013 — Knöll v. Europol ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Neprodloužení smlouvy — Nepřiznání smlouvy na dobu neurčitou — Zrušení Soudem — Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/22

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013 — Knöll v. Europol
   (Věc F-105/12) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení smlouvy - Nepřiznání smlouvy na dobu neurčitou - Zrušení Soudem - Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu)
   2013/C 377/50
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brigitte Knöll (Hochheim am Main, Německo) (zástupci: W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Europolu, které bylo přijato v rámci plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. června 2010 ve věci Knöll v. Europol, F-44/09, a kterým Europol přiznal žalobkyni paušální částku jako náhradu škody, jež jí byla způsobena přijetím rozhodnutí, které bylo uvedeným rozsudkem zrušeno

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2011, kterým Evropský policejní úřad přiznal Brigitte Knöll částku 20 000 eur v rámci plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu ze dne 29. června 2010, Knöll v. Europol (F-44/09), se zrušuje.

               2)

               Evropský policejní úřad ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, jež vynaložila Brigitte Knöll.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 70.


title: Spojené věci C-468/06 až C-478/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Efeteio Athinon – Řecko) – Sot. Lélos kai Sia EE (C-468/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-469/06), Konstantinos Xydias kai Sia OE (C-470/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-471/06), Ionas Stroumsas EPE (C-472/06), Ionas Stroumsas EPE (C-473/06), Pharmakapothiki Pharma-Group Messinias AE (C-474/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-475/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-476/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE a další (C-477/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE a další (C-478/06) v. Glaxosmithkline AEVE Farmakeftikon Proїonton, dříve Glaxowellcome AEVE (Článek 82 ES — Zneužití dominantního postavení — Léčivé přípravky — Odmítnutí zásobovat velkoobchodníky uskutečňující paralelní vývozy — Obvyklý charakter objednávek)

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Efeteio Athinon – Řecko) – Sot. Lélos kai Sia EE (C-468/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-469/06), Konstantinos Xydias kai Sia OE (C-470/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-471/06), Ionas Stroumsas EPE (C-472/06), Ionas Stroumsas EPE (C-473/06), Pharmakapothiki Pharma-Group Messinias AE (C-474/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-475/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-476/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE a další (C-477/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE a další (C-478/06) v. Glaxosmithkline AEVE Farmakeftikon Proїonton, dříve Glaxowellcome AEVE
   (Spojené věci C-468/06 až C-478/06) (1)

   (Článek 82 ES - Zneužití dominantního postavení - Léčivé přípravky - Odmítnutí zásobovat velkoobchodníky uskutečňující paralelní vývozy - Obvyklý charakter objednávek)
   (2008/C 301/11)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Efeteio Athinon
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sot. Lélos kai Sia EE (C-468/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-469/06), Konstantinos Xydias kai Sia OE (C-470/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-471/06), Ionas Stroumsas EPE (C-472/06), Ionas Stroumsas EPE (C-473/06), Pharmakapothiki Pharma-Group Messinias AE (C-474/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-475/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-476/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE a další (C-477/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE a další (C-478/06)

      Žalovaná: Glaxosmithkline AEVE Farmakeftikon Proїonton
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Efeteio Athinon – Výklad článku 82 ES – Zneužití dominantního postavení – Odmítnutí podnikem v dominantním postavení uspokojit všechny objednávky učiněné velkoobchodníky s léčivy se záměrem omezit vývozní činnost těchto velkoobchodníků, a v důsledku toho omezit škody způsobené paralelním obchodem
   Výrok
   Článek 82 ES musí být vykládán v tom smyslu, že podnik v dominantním postavení na relevantním trhu léčivých přípravků, který aby zabránil paralelním vývozům, které někteří velkoobchodníci uskutečňují z jednoho členského státu do jiných členských států, odmítne vyhovět objednávkám těchto velkoobchodníků, které mají obvyklý charakter, zneužívá své dominantní postavení. Předkládajícímu soudu přísluší rozhodnout o obvyklém charakteru uvedených objednávek vzhledem k rozsahu těchto objednávek ve vztahu k potřebám trhu uvedeného členského státu, jakož i vzhledem k předchozím obchodním vztahům udržovaným uvedeným podnikem s dotčenými velkoobchodníky.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc C-326/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Verein für Konsumenteninformation v. A1 Telekom Austria AG „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2002/22/ES — Sítě a služby elektronických komunikací — Práva uživatelů — Právo účastníků odstoupit od smlouvy bez jakéhokoliv postihu — Změna sazeb, která vyplývá ze smluvních podmínek — Zvýšení sazby v případě zvýšení spotřebitelské ceny“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Verein für Konsumenteninformation v. A1 Telekom Austria AG
   (Věc C-326/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2002/22/ES - Sítě a služby elektronických komunikací - Práva uživatelů - Právo účastníků odstoupit od smlouvy bez jakéhokoliv postihu - Změna sazeb, která vyplývá ze smluvních podmínek - Zvýšení sazby v případě zvýšení spotřebitelské ceny“)
   (2016/C 038/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Verein für Konsumenteninformation

      Žalovaná: A1 Telekom Austria AG

      Výrok

   Článek 20 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že změna sazeb za poskytování služeb souvisejících s komunikačními sítěmi nebo služeb elektronických komunikací, která byla provedena na základě klauzule o úpravě sazeb obsažené ve všeobecných obchodních podmínkách uplatňovaných společností poskytující tyto služby, přičemž tato klauzule stanoví takovou úpravu v závislosti na objektivním indexu spotřebitelských cen vypracovaném veřejným orgánem, nepředstavuje „změnu smluvních podmínek“ ve smyslu tohoto ustanovení, které přiznává účastníkovi právo odstoupit od smlouvy bez postihu.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29.9.2014.


title: Věc F-52/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. prosince 2010 — Merhzaoui v. Rada Evropské unie

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/16

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. prosince 2010 — Merhzaoui v. Rada Evropské unie
   (Věc F-52/10) (1)

   2011/C 46/32
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010, s. 61.


title: Věc C-297/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 23. května 2017 – Bašar Ibrahim v. Spolková republika Německo

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 23. května 2017 – Bašar Ibrahim v. Spolková republika Německo
   (Věc C-297/17)
   (2017/C 309/26)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bašar Ibrahim

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Brání přechodné ustanovení čl. 52 odst. 1 směrnice 2013/32/EU (1) použití takové vnitrostátní právní úpravy, podle které je při uplatnění v porovnání s předchozí právní úpravou širšího oprávnění stanoveného v čl. 33 odst. 2 písm. a) směrnice 2013/32/EU žádost o mezinárodní ochranu nepřípustná, pokud žadateli jiný členský stát přiznal doplňkovou ochranu, jestliže se vnitrostátní právní úprava z důvodu chybějícího vnitrostátního přechodného ustanovení uplatní i na žádosti podané před 20. červencem 2015?
               Umožňuje přechodné ustanovení čl. 52 odst. 1 směrnice 2013/32/EU členským státům uplatnit rozšířené oprávnění stanovené v čl. 33 odst. 2 písm. a) směrnice 2013/32/EU se zpětnou účinností, což by znamenalo, že i žádosti o azyl podané před provedením tohoto rozšířeného oprávnění do vnitrostátního práva, o nichž v době provedení nebylo dosud právoplatně rozhodnuto, budou nepřípustné?

               2)

               Poskytuje článek 33 směrnice 2013/32/EU členským státům možnost volby, zda žádost o azyl zamítnou na základě jinak určené mezinárodní příslušnosti (dublinské nařízení), nebo na základě čl. 33 odst. 2 písm. a) směrnice 2013/32/EU?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Bráni unijní právo členským státům při uplatňování rozšířeného oprávnění stanoveného v čl. 33 odst. 2 písm. a) směrnice 2013/32/EU zamítnout žádost o mezinárodní ochranu jako nepřípustnou z důvodu udělení doplňkové ochrany v jiném členském státě, pokud

                           a)

                           se žadatel domáhá zvýšení své ochrany poskytnuté v jiném členském státě (přiznání postavení uprchlíka) a azylové řízení v tomto jiném členském státě se vyznačovalo a stále vyznačuje systémovými nedostatky, nebo

                           b)

                           konkrétní podoba této mezinárodní ochrany, zejména životní podmínky osoby, které byla udělena doplňková ochrana, v tomto jiném členském státě, který žadatelovi udělil doplňkovou ochranu,

                                       —

                                       je v rozporu s článkem 4 Listiny základných práv, případně s článkem 3 EÚLP, nebo

                                       —

                                       nevyhovuje požadavkům článků 20 a násl. směrnice 2011/95/EU bez toho, že by byla v rozporu s článkem 4 Listiny nebo s článkem 3 EÚLP?

               4)

               V případě kladné odpovědi na otázku 3b): Platí to i v případě, že osobám s doplňkovou ochranou nejsou zabezpečovány žádné existenční potřeby, případně jim jsou v porovnání s jinými členskými státy zabezpečovány jen ve velmi omezeném rozsahu, ale není s nimi v tomto ohledu zacházeno jinak než se státními příslušníky dotčeného státu?

               5)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku:

                           a)

                           Uplatní se nařízení Dublin III v řízení o udělení mezinárodní ochrany, byla-li žádost o azyl podaná před 1. lednem 2014, žádost o přijetí zpět však až po 1. lednu 2014 a žadatel již dříve (v únoru 2013) získal v dožádaném členském státě doplňkovou ochranu?

                           b)

                           Vyplývá z dublinských nařízení (nepsané) pravidlo o přechodu příslušnosti na členský stát, který žádá o přijetí žadatele zpět, pokud dožádaný příslušný členský stát na základě dublinských nařízení zamítl ve lhůtě podanou žádost o přijetí zpět a místo toho odkázal na mezistátní dohodu o zpětném přebírání osob?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).


title: Věc C-414/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polimeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 8. srpna 2011 — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH v. DEMO, Anonimos Biomixaniki kai Emporiki Etairia Farmakon

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polimeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 8. srpna 2011 — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH v. DEMO, Anonimos Biomixaniki kai Emporiki Etairia Farmakon
   (Věc C-414/11)
   2011/C 298/30
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Polimeles Protodikeio Athinon

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

      Žalovaná: DEMO, Anonimos Biomixaniki kai Emporiki Etairia Farmakon

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá článek 27 Dohody TRIPS, který vymezuje rámec ochrany patentů, do oblasti, v níž je v zásadě zachována pravomoc členských států, a v případě kladné odpovědi mohou členské státy přiznat uvedenému ustanovení přímý účinek a může vnitrostátní soud přímo uplatnit uvedené ustanovení za podmínek stanovených vlastním právním řádem?

               2)

               Představují chemické a farmaceutické výrobky předmět patentu podle článku 27 Dohody TRIPS, pokud splňují podmínky pro jeho vydání, a v případě kladné odpovědi jaká je úroveň jejich ochrany?

               3)

               Vztahuje se podle článků 27 a 70 Dohody TRIPS na patenty, které spadají do výhrady uvedené v čl. 167 odst. 2 Mnichovské úmluvy z roku 1973 a které byly vydány do 7. února 1992, tedy dříve, než vstoupila v platnost uvedená dohoda, a které se týkají vynálezů v oblasti farmaceutických výrobků, ovšem na základě uvedené výhrady chrání pouze jejich výrobní postup, ochrana, kterou pro všechny patenty stanoví Dohoda TRIPS, a v případě kladné odpovědi jaký je rozsah a předmět ochrany? Jsou tedy po vstupu uvedené dohody v platnost chráněny i farmaceutické výrobky samotné, nebo se ochrana nadále vztahuje jen na jejich výrobní postup, anebo je třeba rozlišovat na základě obsahu přihlášky patentu, tedy podle toho, zda na základě popisu vynálezu a s ním spojených nároků je na základě přihlášky udělena ab initio ochrana výrobku, výrobnímu postupu, nebo výrobku i výrobnímu postupu?