title: Věc T-671/15: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2015 – E-Control v. ACER

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/64

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2015 – E-Control v. ACER
   (Věc T-671/15)
   (2016/C 038/87)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Vídeň, Rakousko) (zástupce: F. Schuhmacher, advokát)

      Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil stanovisko Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů č. 09/2015 ze dne 23. září 2015 o souladu rozhodnutí národních regulačních orgánů o schválení metod přidělování přeshraniční přenosové kapacity ve střední a východní Evropě s nařízením (ES) č. 714/2009 a s rámcovými pokyny pro správu a přidělování dostupné přenosové kapacity pro propojení mezi vnitrostátními systémy, obsaženými v příloze I uvedeného nařízení, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení procesních požadavků, včetně neexistence procesních pravidel, z porušení práva na přístup ke spisu, z porušení práva být slyšen a z nedostatku náležitého odůvodnění.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z neexistence právního základu pro navržená opatření, neboť se agentura ACER neřídila postupem upraveným v článku 8 nařízení (ES) č. 713/2009, ale namísto toho své stanovisko založila na čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 713/2009, a tím překročila pravomoc stanovenou v čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 713/2009 a jednala ultra vires.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení nařízení (ES) č. 714/2009, neboť závěr agentury ACER, že na německo-rakouské hranici dochází ke strukturálnímu přetížení, není skutkově podložen a není v souladu s definicí přetížení. Dále ve stanovisku chybí posouzení vlivů a důkladné hodnocení alternativních řešení. Konečně postup přidělování kapacity popsaný ve stanovisku není vhodnou ani přiměřenou nápravou problémů konstatovaných ve stanovisku.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení nařízení Komise (EU) č. 1222/2015 (rámcový pokyn pro přidělování kapacity a řízení přetížení) v rozsahu, v němž stanovisko nerespektuje závazné věcné a procesní požadavky rámcového pokynu pro přidělování kapacity a řízení přetížení, jenž vstoupil v platnost před vydáním stanoviska.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení článků 101 SFEU a 102 SFEU ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU, neboť stanovisko porušuje základní zásady evropského vnitřního trhu s energií tím, že národním regulačním orgánům a provozovatelům přenosových soustav nařizuje, aby uměle rozdělili integrovaný trh s elektřinou mezi Rakousko a Německo.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení článků 34 SFEU a 35 SFEU, neboť by regulační opatření vytvořilo umělé překážky v obchodu mezi členskými státy a naráželo by na základní zásadu volného pohybu zboží ve smyslu článků 34 SFEU a 35 SFEU.


title: Věc C-149/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – Harold Price v. Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques (Směrnice 89/48/EHS a 92/51/EHS — Pracovníci — Uznávání odborného vzdělávání a přípravy — Požadavek složit zkoušku způsobilosti bez možnosti volby adaptačního období — Činnost dobrovolných prodejů movitých věcí ve veřejných dražbách)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – Harold Price v. Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques
   (Věc C-149/05) (1)

   (Směrnice 89/48/EHS a 92/51/EHS - Pracovníci - Uznávání odborného vzdělávání a přípravy - Požadavek složit zkoušku způsobilosti bez možnosti volby adaptačního období - Činnost dobrovolných prodejů movitých věcí ve veřejných dražbách)
   (2006/C 261/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Paris – Francie
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Harold Price

      Žalovaná: Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour d'appel de Paris – Výklad článku 4 směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS (Úř. věst. 209, s. 25; Zvl. vyd. 05/02, s. 47) – Činnost ředitele dobrovolných prodejů movitých věcí ve veřejných dražbách – Požadavek složení zkoušky způsobilosti bez možnosti volby adaptačního období
   Výrok

               1)

               Směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, se nepoužije na žadatele s takovými kvalifikacemi, jaké uvádí žalobce v původním řízení, který si přeje vykonávat povolání ředitele dobrovolných prodejů movitých věcí ve veřejných dražbách ve Francii.
               Naproti tomu směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy, ve znění směrnice 2001/19, a konkrétně její čl. 3 první pododstavec písm. b) se může na takového žadatele použít, pokud povolání ředitele dobrovolných prodejů movitých věcí ve veřejných dražbách v členském státě, v němž uvedený žadatel získal kvalifikace, které uvádí, není regulovaným povoláním ve smyslu čl. 1 písm. c) této směrnice. Předkládajícímu soudu by případně příslušelo ověřit, zda tomu tak je.

               2)

               Povolání, k němuž je přístup podmíněn držením diplomu v oboru práva prokazujícího ukončení nejméně dvouletého studia, je povoláním, u nějž lze vycházet z toho, že jeho výkon vyžaduje přesnou znalost vnitrostátního práva ve smyslu čl. 4 odst. 1 třetího pododstavce směrnice 89/48, ve znění směrnice 2001/19.
               Pro použití tohoto ustanovení není nezbytné, aby dotčená činnost předpokládala poskytování právních rad nebo právní pomoci týkajících se celého vnitrostátního práva; postačí, že se týká specializované oblasti a je základním a nezbytným předpokladem uvedené činnosti. V tomto kontextu je nezbytné vycházet zejména z běžné praxe dotčeného povolání.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28. 5. 2005.


title: Věc F-105/10: Žaloba podaná dne 22. října 2010 — Bömcke v. EIB

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/65

         Žaloba podaná dne 22. října 2010 — Bömcke v. EIB
   (Věc F-105/10)
   ()
   2011/C 30/127
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eberhard Bömcke (Athus, Belgie) (zástupce: D. Lagasse, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ředitele lidských zdrojů žalované, kterým byl potvrzen zánik funkce zástupce zaměstnanců zastávané žalobcem, a návrh na náhradu škody

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele lidských zdrojů EIB, oznámené žalobci dopisem ze dne 12. října 2010, který obdržel dne 15. října 2010,

               —

               uložit EIB, aby žalobci nahradila morální újmu, která mu byla výše uvedeným rozhodnutím způsobena, a přiznat mu z tohoto titulu částku 25 000 eur,

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-146/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. května 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo podporovaná Slovenskou republikou

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/56

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. května 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo podporovaná Slovenskou republikou
   (Věc C-146/12) (1)

   2013/C 225/111
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 157, 2.6.2012.


title: Věc T-142/16: Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2017 – Dröge a další v. Komise „Žaloba na neplatnost — Projev vůle a dvě rozhodnutí Komise týkající se podmínek přístupu k dokumentům týkajících se jednání o transatlantickém obchodním a investičním partnerství mezi Evropskou unií a Spojenými státy (TTIP) — Právo přístupu spolupracovníků poslanců vnitrostátních parlamentů k určitým důvěrným dokumentům o jednání TTIP — Akty, které nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2017 – Dröge a další v. Komise
   (Věc T-142/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Projev vůle a dvě rozhodnutí Komise týkající se podmínek přístupu k dokumentům týkajících se jednání o transatlantickém obchodním a investičním partnerství mezi Evropskou unií a Spojenými státy (TTIP) - Právo přístupu spolupracovníků poslanců vnitrostátních parlamentů k určitým důvěrným dokumentům o jednání TTIP - Akty, které nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2017/C 112/49)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Katharina Dröge (Berlín, Německo), Britta Haßelmann (Berlín), Anton Hofreiter (Berlín) (zástupce: W. Cremer, profesor)

      Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: F. Erlbacher, R. Vidal Puig a B. Hartmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící zaprvé na zrušení projevu vůle Komise směřujícího k uzavření dohody závazné pro smluvní strany, Evropskou unii a Spojené státy americké pokud jde o podmínky přístupu k dokumentům z jednání o transatlantickém obchodním a investičním partnerství mezi Evropskou unií a Spojenými státy (TTIP), a podpůrně prohlášení výše uvedeného projevu vůle za projev v rozporu s unijním právem, za druhé zrušení projevu vůle týkajícího se souhlasu s dohodou a zatřetí zrušení ústního rozhodnutí Komise souvisejícího se sjednáním nezávazné smlouvy nebo politické dohody se Spojenými státy americkými pokud jde o „režim přístupu k TTIP“, která definuje tento režim jako závazný podle unijního práva v rozsahu, v němž je přísně zakázáno, aby poslance parlamentů členských států doprovázeli spolupracovníci, kteří prošli bezpečnostními kontrolami, a to včetně spolupracovníků jejich politické skupiny, při studiu dokumentů týkajících se TTIP ve studovnách, které byly zřízeny k tomuto účelu.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Katharině Dröge, Brittě Haßelmann a Antonu Hofreiterovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 221, 13.6.2016.


               19.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/9

         Žádost o stanovisko Soudního dvora ESVO předložená Héraðsdómur Reykjavíkur ze dne 16. dubna 2013 ve věci Creditinfo Lánstraust hf. v. Registers Iceland a Islandský stát
   (Věc E-7/13)
   2013/C 270/07
   Dopisem ze dne 16. dubna 2013, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 29. dubna 2013, požádal Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o stanovisko ve věci Creditinfo Lánstraust hf. v. Registers Iceland a Islandský stát ohledně následujících otázek:

               1)

               Je vybírání poplatků za každé mechanické vyhledávání v rejstříku v souladu s právem EHP, a zejména s článkem 6 směrnice Rady 2003/98/ES o opakovaném použití informací veřejného sektoru (srv. rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 105/2005, kterým se mění příloha XI (Telekomunikační služby) Dohody o EHP), jestliže v okamžiku stanovení výše poplatku není žádný výpočet „celkového příjmu“ a „nákladů“ ve smyslu článku 6 uvedené směrnice k dispozici?

               2)

               Jsou-li vymezeny „náklady“ podle článku 6 směrnice, je s tímto článkem v souladu to, že se nezohledňuje:

                           a)

                           příjem státu za shromažďování dokumentů, který má formu poplatků zaplacených fyzickými osobami i podniky za zápis smluv do rejstříku právních aktů; a

                           b)

                           příjem státu za shromažďování dokumentů, který má formu daní vybíraných prostřednictvím kolkovného na zapsaných právních aktech v okamžiku, kdy fyzická osoba nebo podnik žádá o zápis daných aktů do rejstříku právních aktů?

               3)

               Jsou-li vymezeny „náklady“ podle článku 6 směrnice, je s tímto článkem v souladu to, že se zohledňují náklady vzniklé v souvislosti se shromažďováním dokumentů veřejnému orgánu, který má právní povinnost dokumenty shromažďovat bez ohledu na to, zda budou či nebudou fyzické osoby a podniky žádat o jejich opakované použití?

               4)

               Jsou-li vymezeny „náklady“ podle článku 6 směrnice, je s tímto článkem v souladu to, že zákonodárný orgán stanoví výši poplatku v právním předpisu, aniž by došlo k věcnému posouzení jakékoli konkrétní částky?

               5)

               Jsou-li vymezeny „náklady“ podle článku 6 směrnice, bylo by s tímto článkem v souladu to, že byl ve vnitrostátních právních předpisech náležitě zohledněn obecný požadavek týkající se financování veřejných orgánů z vlastních zdrojů?

               6)

               Je-li odpověď na otázku č. 5 kladná, co to konkrétně znamená a jaké prvky nákladů operací ve veřejném sektoru lze v této souvislosti zohlednit?


title: Věc F-70/09: Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Nikolchov v. Komise

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/16

         Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Nikolchov v. Komise
   (Věc F-70/09)
   2009/C 244/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vladimír Nikolchov (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Hammouche, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy, kterým byly stanoveny jako místo bydliště žalobce Cáchy (Německo) a stanovena doba poskytování denního příspěvku na 120 dní

      Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že bylo porušeno rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2004 o přijetí obecných prováděcích ustanovení týkajících se použití čl. 7 odst. 3 přílohy VII služebního řádu a článku 10 přílohy VII služebního řádu;

               —

               v důsledku toho, zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy č. R/9/09 ze dne 21. dubna 2009, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce požadující stanovení jeho bydliště v Bulharsku a stanovení doby poskytování denního příspěvku v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. b) druhou odrážkou přílohy VII služebního řádu;

               —

               nařídit žalované uhradit žalobci nevyplacený denní příspěvek ve výši 6 942,32 eur nebo jakoukoliv jinou částku, kterou Soud pro veřejnou službu určí, spolu s úroky z prodlení ode dne podání stížnosti do dne úhrady;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-164/14: Žaloba podaná dne 7. března 2014 – Calberson GE v. Komise

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/32

         Žaloba podaná dne 7. března 2014 – Calberson GE v. Komise
   (Věc T-164/14)
   2014/C 184/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Calberson GE (Villeneuve-la-Garenne, Francie) (zástupci: T. Gallois a E. Dereviankine, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Evropské komisi, aby jí zaplatila níže uvedené částky:

                           —

                           finanční náklady plynoucí z pozdního uvolnění záruk za provedení dodávky: 7 691,60 eur včetně daní,

                           —

                           úroky z prodlení za období mezi okamžikem splatnosti faktur za přepravu a okamžikem jejich skutečného splacení: 81 817,25 eur bez daně a 6 344,17 USD,

                           —

                           „úroky z prodlení z úroků z prodlení“: 2 % za měsíc zpoždění s platbou výše uvedených úroků z prodlení (81 817,25 eur bez daně a 6 344,17 USD),

                           —

                           zbývající část faktury za přepravu: 17 400 eur včetně daní,

                           —

                           kursový rozdíl: 30 580,41 eur včetně daní,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na základě nařízení 111/1999 (1) a 1799/1999 (2) se stala žalobkyně úspěšným uchazečem o zakázku na přepravu hovězího masa do Ruské federace v rámci programu dodávek zemědělských produktů do této země.
   Na základě rozsudku Soudního dvora ze dne 17. ledna 2013, Geodis Calberson GE (C-623/11, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), kterým byla unijnímu soudu přiznána příslušnost pro rozhodování o návrzích na náhradu škody plynoucí z pochybení vnitrostátní intervenční agentury, se žalobkyně domáhá náhrady újmy, kterou utrpěla v rámci provádění uvedené zakázky.
   Žalobkyně tak tvrdí, že vnitrostátní intervenční agentura FranceAgriMer se dopustila pochybení – a sice i) pozdního uvolnění záruk za řádné provedení zakázky poskytnutých žalobkyní, ii) pozdního uhrazení nesporných faktur, iii) neuhrazení některých nesporných faktur a iv) uhrazení některých faktur v jiné než zakázkou stanovené měně –, kterými způsobila žalobkyni újmu.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 111/1999 ze dne 18. ledna 1999, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2802/98 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace (Úř. věst. L 14, s. 3).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1799/1999 ze dne 16. srpna 1999 o dodávkách hovězího masa do Ruska (neoficiální překlad) (Úř. věst. L 217, s. 20).


title: Věc C-447/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesgericht Innsbruck ze dne 30. září 2004 ve věci Autohaus Ostermann GmbH proti VAV Versicherungs AG

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesgericht Innsbruck ze dne 30. září 2004 ve věci Autohaus Ostermann GmbH proti VAV Versicherungs AG
   (Věc C-447/04)
   (2004/C 314/10)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Landesgericht Innsbruck ze dne 30. září 2004 ve věci Autohaus Ostermann GmbH proti VAV Versicherungs AG, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 27. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Landesgericht Innsbruck žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je třeba vykládat čl. 4 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES ze dne 16. května 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a o změně směrnic Rady 73/239/EHS a 88/357/EHS (Čtvrtá směrnice o pojištění motorových vozidel) (1) v tom smyslu, že pojišťovna, která vyřizuje nárok, má rovněž v případě jednoduchého skutkového a právního stavu vždy lhůtu tří měsíců k vyřízení nároku nebo v tom smyslu, že se přitom jedná pouze o „právní předpis týkající se splatnosti“, který nevylučuje dřívější uplatnění nároku pojišťovny prostřednictvím žaloby po stanovení „přiměřené“ lhůty k zaplacení uložené rovněž během lhůty tří měsíců?

      (1)  Úř. věst. L 181, s. 65.


title: Věc C-189/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Bayonne (Francie) dne 15. dubna 2013 — Raquel Gianni Da Silva v. Préfet des Pyrénées-Atlantiques

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Bayonne (Francie) dne 15. dubna 2013 — Raquel Gianni Da Silva v. Préfet des Pyrénées-Atlantiques
   (Věc C-189/13)
   2013/C 164/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Bayonne

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Raquel Gianni Da Silva

      Žalovaný: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

      Předběžná otázka

   Brání unijní právo vnitrostátní právní úpravě, která neoprávněný vstup státního příslušníka třetí země, vůči kterému nebyla uplatněna donucovací opatření upravená směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 (1), trestá odnětím svobody?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98).


title: Věc C-327/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – Burgo Group SpA v. Illochroma SA, v likvidaci, Jérôme Theetten, jakožto likvidátor společnosti Illochroma SA „Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Úpadková řízení – Pojem ‚provozovna‘ – Skupina společností – Provozovna – Právo zahájit vedlejší úpadkové řízení – Kritéria – Osoba oprávněná podat návrh na zahájení vedlejšího úpadkového řízení“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/17

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – Burgo Group SpA v. Illochroma SA, v likvidaci, Jérôme Theetten, jakožto likvidátor společnosti Illochroma SA
      (Věc C-327/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Úpadková řízení - Pojem ‚provozovna‘ - Skupina společností - Provozovna - Právo zahájit vedlejší úpadkové řízení - Kritéria - Osoba oprávněná podat návrh na zahájení vedlejšího úpadkového řízení“)
      (2014/C 395/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Bruxelles

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Burgo Group SpA

         Odpůrci: Illochroma SA, v likvidaci, Jérôme Theetten, jakožto likvidátor společnosti Illochroma SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci likvidace společnosti v jiném členském státě, než ve kterém má statutární sídlo, může být proti této společnosti zahájeno rovněž vedlejší úpadkové řízení ve druhém členském státě, ve kterém má statutární sídlo a právní subjektivitu.

                  2)

                  Článek 29 písm. b) nařízení č. 1346/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že otázka, která osoba nebo orgán jsou oprávněny podat návrh na zahájení vedlejšího úpadkového řízení, musí být posouzena na základě vnitrostátního práva členského státu, na jehož území je zahájení tohoto řízení navrhováno. Právo podat návrh na zahájení vedlejšího úpadkového řízení však nelze omezit pouze na věřitele, kteří mají bydliště nebo statutární sídlo v členském státě, na jehož území se nachází dotyčná provozovna, nebo pouze na věřitele, jejichž pohledávka vznikla na základě činnosti této provozovny.

                  3)

                  Nařízení č. 1346/2000 musí být vykládáno v tom smyslu, že je-li hlavní úpadkové řízení likvidačním řízením, zohlednění kritérií účelnosti soudem, k němuž byl podán návrh na zahájení vedlejšího úpadkového řízení, spadá pod vnitrostátní právo členského státu, na jehož území je zahájení tohoto řízení navrhováno. Členské státy však musí při stanovování podmínek pro zahájení takového řízení dodržovat unijní právo a zejména obecné zásady unijního práva a ustanovení nařízení č. 1346/2000.

         (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc C-438/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts München (Německo) dne 2. října 2012 — Irmengard Weber v. Mechthilde Weber

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts München (Německo) dne 2. října 2012 — Irmengard Weber v. Mechthilde Weber
   (Věc C-438/12)
   2012/C 379/28
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgerichts München

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Irmengard Weber

      Žalovaná: Mechthilde Weber

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se působnost článku 27 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) (dále jen „nařízení č. 44/2001“) rovněž na případy, kdy mají oba účastníci řízení ve sporu postavení žalovaného, jelikož proti oběma účastníkům řízení podala žalobu třetí strana, a v jiném sporu mají tito účastníci řízení postavení žalobce a žalovaného? Jedná se v takovém případě o spor „mezi týmiž účastníky řízení“ nebo musí být různá návrhová žádání, která žalobce předložil v řízení proti oběma žalovaným, přezkoumána samostatně, takže nelze vycházet ze sporu „mezi týmiž účastníky řízení?

               2)

               Jedná se o žalobu „v téže věci“ ve smyslu článku 27 nařízení č. 44/2001, pokud návrhová žádání a odůvodnění žaloby jsou sice v obou řízeních rozdílná, avšak

                           a)

                           pro rozhodnutí v obou rozhodnutích musí být zodpovězena tatáž předběžná otázka nebo

                           b)

                           v řízení v rámci podpůrného návrhu se vyžaduje rozhodnutí o právním vztahu, který je v druhém řízení významný jako předběžná otázka?

               3)

               Jedná se o žalobu, jejímž předmětem je ve smyslu čl. 22 odst. 1 nařízení č. 44/2001 věcné právo k nemovitostem, pokud je podán návrh na rozhodnutí, že žalovaný nevykonal účinně věcné předkupní právo, které mu bezpochyby podle německého práva náleží, k pozemku nacházejícímu se v Německu?

               4)

               Musí soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, v rámci svého rozhodnutí podle čl. 27 odst. 1 nařízení č. 44/2001, a tedy před tím, než soud, který řízení zahájil jako první, rozhodne o příslušnosti, přezkoumat, zda soud, který řízení zahájil jako první, je na základě čl. 22 odst. 1 nařízení č. 44/2001 nepříslušný, jelikož taková nepříslušnost soudu, který řízení zahájil jako první, by podle čl. 35 odst. 1 nařízení č. 44/2001 vedla k tomu, že případné rozhodnutí soudu, který řízení zahájil jako první, nebude uznáno? Je čl. 27 odst. 1 nařízení č. 44/2001 na soud, u něhož bylo řízení zahájeno později nepoužitelný, pokud tento soud dospěje k závěru, že soud, který řízení zahájil jako první, není příslušný na základě čl. 22 odst. 1 nařízení č. 44/2001?

               5)

               Je soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, v rámci svého rozhodnutí podle čl. 27 odst. 1 nařízení č. 44/2001, a tedy ještě před tím, než soud, který řízení zahájil jako první, rozhodne o příslušnosti, povinen přezkoumat námitku jednoho účastníka řízení, že druhý účastník řízení se podáním návrhu na soud, který řízení zahájil jako první, dopustil zneužití práva? Je čl. 27 odst. 1 nařízení č. 44/2001 nepoužitelný na soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, pokud tento soud dospěje k závěru, že podání návrhu k soudu, který řízení zahájil jako první, představuje zneužití práva?

               6)

               Je použití čl. 28 odst. 1 nařízení č. 44/2001 podmíněno tím, že soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, nejprve rozhodl, že se v konkrétním případě článek 27 nařízení č. 44/2001 nepoužije?

               7)

               Může být v rámci diskreční pravomoci, která je přiznána na základě čl. 28 odst. 1 nařízení č. 44/2001 zohledněno,

                           a)

                           že se soud, který řízení zahájil jako první, nachází v členském státě, v němž ze statistického hlediska trvá řízení podstatně déle než ve členském státě, v němž se nachází soud, u něhož bylo řízení zahájeno později,

                           b)

                           že podle odhadu soudu, u něhož bylo řízení zahájeno později, je třeba použít právo členského státu, v němž se nachází soud, u něhož bylo řízení zahájeno později?

                           c)

                           věk účastníka řízení,

                           d)

                           vyhlídky na úspěch žaloby před soudem, který řízení zahájil jako první?

               8)

               Je třeba při výkladu a použití článků 27 a 28 nařízení č. 44/2001 zohlednit, kromě cíle zabránit vydání neslučitelných, resp. vzájemně si odporujících rozhodnutí, i právo druhého žalobce na přístup k soudu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech; Úř. věst. L 12, s. 1.


title: Věc T-456/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2015 – Sea Handling v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se řízení o přezkumu státních podpor — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob — Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum — Převažující veřejný zájem — Částečný přístup“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2015 – Sea Handling v. Komise
   (Věc T-456/13) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o přezkumu státních podpor - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob - Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum - Převažující veřejný zájem - Částečný přístup“)
   (2015/C 155/27)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Itálie) (zástupci: B. Nascimbene a M. Merola, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Grespan a C. Zadra, poté D. Grespan a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. června 2013, kterým se společnosti Sea Handling odpírá přístup k dokumentům týkajícím se řízení o přezkumu státních podpor.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Sea Handling SpA ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 298, 12.10.2013.


title: Věc C-49/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Úřadem průmyslového vlastnictví (Česká republika) dne 29.01.2013 — MF 7 a. s. v. MAFRA, a. s.

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Úřadem průmyslového vlastnictví (Česká republika) dne 29.01.2013 — MF 7 a. s. v. MAFRA, a. s.
   (Věc C-49/13)
   2013/C 141/16
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Úřad průmyslového vlastnictví

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: MF 7 a. s.

      Odpůrce: MAFRA, a. s.

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. d) směrnice [2008/95/ES] (1) vykládat tak, že pro posouzení existence dobré víry na straně přihlašovatele ochranné známky jsou relevantní pouze okolnosti zjevné přede dnem nebo ke dni podání přihlášky ochranné známky, nebo mohou být jako podpůrné důkazy existence dobré víry přihlašovatele použity také okolnosti, které nastaly po podání přihlášky?

               2)

               Je třeba aplikovat rozhodnutí ve spojených případech C-414/99 až C-416/99 (2) obecně na všechny případy, kdy se posuzuje, zda vlastník ochranné známky udělil souhlas k jednání, jehož následkem může být oslabení či omezení jeho výlučných práv?

               3)

               Lze vyvozovat existenci dobré víry na straně přihlašovatele mladší ochranné známky ze situace, kdy s ním vlastník starší ochranné známky uzavřel smlouvy, na jejichž základě svolil k vydávání periodické tiskoviny, jejíž označení bylo podobné s jeho přihlášenou ochrannou známkou, souhlasil s registrací této tiskoviny přihlašovatelem a poskytoval mu podporu při jejím vydávání, avšak předmětné smlouvy výslovně neupravovaly otázku práva k duševnímu vlastnictví?

               4)

               Pokud pro posouzení existence dobré víry na straně přihlašovatele ochranné známky mohou byt relevantní i okolnosti, které nastaly po podání přihlášky, lze podpůrně vyvozovat existenci dobré víry na straně přihlašovatele ze situace, kdy vlastník starší ochranné známky vědomě strpěl existenci napadené ochranné známky po dobu nejméně deseti let?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění); Úř. věst. L 299, s. 25.

      (2)  Recueil s. I-08691.


title: Věc C-701/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 31. prosince 2015 – Malpensa Logistica Europa SpA v. SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 31. prosince 2015 – Malpensa Logistica Europa SpA v. SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA
   (Věc C-701/15)
   (2016/C 136/11)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Malpensa Logistica Europa SpA

      Žalovaná: SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

      Předběžná otázka

   Brání článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 – o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1) – když podrobuje právní úpravě veřejných zakázek Společenství činnosti související s využíváním zeměpisné oblasti za účelem poskytování zařízení letišť leteckým dopravcům, jak jsou vymezeny ve vnitrostátní judikatuře uvedené v bodě 6.4. a 6.5 výše, takovým vnitrostátním právním ustanovením, jako jsou právní ustanovení v článcích 4 a 11 legislativního nařízení č. 18/1999, která nevyžadují předchozí veřejné výběrové řízení pro každé přidělení, byť dočasné, oblastí v rámci letišť pro účely těchto činností?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1).


title: Věc T-352/09 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 29. října 2009 — Novácke chemické závody v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise o uložení pokuty — Bankovní záruka — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/29

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 29. října 2009 — Novácke chemické závody v. Komise
   (Věc T-352/09 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise o uložení pokuty - Bankovní záruka - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   2009/C 312/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Novácke chemické závody, a.s. (Nováky, Slovensko) (zástupkyně: A. Černejová, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 22. července 2009 týkajícího se řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc č. COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl), v části, ve které se týká žalobkyně.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-304/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. listopadu 2008 – Calzaturificio Frau v. OHIM – Camper (stylizované vyobrazení plně vybarveného oblouku) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující plně vybarvený oblouk — Starší obrazová ochranná známka Společenství představující oblouk — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. listopadu 2008 – Calzaturificio Frau v. OHIM – Camper (stylizované vyobrazení plně vybarveného oblouku)
   (Věc T-304/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující plně vybarvený oblouk - Starší obrazová ochranná známka Společenství představující oblouk - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 327/41)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Calzaturificio SpA (San Giovanni Ilarione, Itálie) (zástupce: A. Rizzoli, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a L. Rampini, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Camper, SL (Inca, Španělsko) (zástupce: I. Temiño Ceniceros, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. června 2007 (věc R 768/2006-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Camper, SL a Calzaturificio Frau SpA
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Calzaturificio Frau SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc T-58/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2011 Michelem Nolinem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 1. prosince 2010 ve věci F-82/09, Nolin v. Komise

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2011 Michelem Nolinem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 1. prosince 2010 ve věci F-82/09, Nolin v. Komise
   (Věc T-58/11 P)
   2011/C 89/46
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Michel Nolin (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že

                           —

                           rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 1. prosince 2010 ve věci F-82/09 (Michel Nolin v. Komise) se zrušuje;

               —

               a na základě nových ustanovení,

               —

               rozhodl, že

                           —

                           rozhodnutí generálního ředitele Generálního ředitelství pro personál a administrativu Evropské komise ze dne 19. prosince 2008 o odnětí všech bodů za zásluhy a prioritních bodů navrhovatele v důsledku jeho povýšení do platové třídy AD 13 podle čl. 29 odst. 1 písm. a), iii) služebního řádu se zrušuje;

               —

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatel uplatňuje dva důvody.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zásad legality a právní jistoty, jelikož SVS se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že při neexistenci právního základu mohla Komise napadené rozhodnutí založit na celkové systematice obecných ustanovení k provedení čl. 45 odst. 1 služebního řádu úředníků Evropské unie.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nedodržení zásady zákazu diskriminace, jelikož SVS se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že i) generální ředitel Generálního ředitelství pro personál a administrativu má zbytkovou pravomoc, která mu nebyla legálně udělena rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování podle článku 2 služebního řádu, a že ii) úředníci povýšení podle článků 29 a 45 služebního řádu se po svém jmenování nebo povýšení nacházejí ve stejném právním postavení, ačkoli toto právní postavení není totožné z hlediska procesního, ani z hlediska funkcí a odpovědností.


title: Věc C-586/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 29. prosince 2008 – Angelo Rubino v. Ministero dell'Università e della Ricerca

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 29. prosince 2008 – Angelo Rubino v. Ministero dell'Università e della Ricerca
   (Věc C-586/08)
   (2009/C 55/30)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Angelo Rubino

      Žalovaný: Ministero dell'Università e della Ricerca
   Předběžná otázka
   Brání zásady Společenství týkající se odstranění překážek volného pohybu osob a služeb mezi členskými státy Společenství a vzájemného uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o kvalifikaci podle čl. 3 odst. 1 písm. c) a čl. 47 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství a ustanovení obsažená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1) takové vnitrostátní právní úpravě, jako je italská právní úprava obsažená v legislativním nařízení č. 206/2007, která pro účely uznávání odborných kvalifikací vylučuje vyučující na univerzitě z okruhu regulovaných povolání?

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 22.


title: Věc C-26/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai v. OTP Jelzálogbank Zrt „Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule ve smlouvách uzavíraných mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem — Článek 4 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 — Posouzení zneužívajícího charakteru smluvních klauzulí — Vyloučení klauzulí týkajících se hlavního předmětu smlouvy nebo přiměřenosti ceny či odměny, jsou-li sepsány jasným a srozumitelným jazykem — Smlouvy o spotřebitelském úvěru vyjádřeném v cizí měně — Klauzule týkající se směnného kursu — Rozdíl mezi nákupním kursem použitelným při uvolnění úvěru a prodejním kursem použitelným na jeho splácení — Pravomoci vnitrostátního soudu ve vztahu ke klauzuli kvalifikované jako ‚zneužívající‘  — Nahrazení zneužívající klauzule dispozitivním ustanovením vnitrostátního práva — Přípustnost“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai v. OTP Jelzálogbank Zrt
   (Věc C-26/13) (1)

   („Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule ve smlouvách uzavíraných mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem - Článek 4 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 - Posouzení zneužívajícího charakteru smluvních klauzulí - Vyloučení klauzulí týkajících se hlavního předmětu smlouvy nebo přiměřenosti ceny či odměny, jsou-li sepsány jasným a srozumitelným jazykem - Smlouvy o spotřebitelském úvěru vyjádřeném v cizí měně - Klauzule týkající se směnného kursu - Rozdíl mezi nákupním kursem použitelným při uvolnění úvěru a prodejním kursem použitelným na jeho splácení - Pravomoci vnitrostátního soudu ve vztahu ke klauzuli kvalifikované jako ‚zneužívající‘ - Nahrazení zneužívající klauzule dispozitivním ustanovením vnitrostátního práva - Přípustnost“)
   2014/C 194/05
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai

      Žalovaná OTP Jelzálogbank Zrt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Kúria – Výklad čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29) – Posouzení zneužívající povahy klauzulí – Smlouva o hypotečním úvěru vyjádřeném v cizí měně a zajištěném zástavním právem k nemovitostem uzavřená mezi fyzickou osobou a bankou, podle které je úvěr uvolněn a splácen v domácí měně – Dluh stanovený při uzavření smlouvy na základě nákupního kursu cizí měny – Klauzule, podle které se výše měsíčních splátek stanoví za použití aktuálního prodejního kursu cizí měny a nikoli nákupního kursu

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, musí být vykládán v tomto smyslu:

                           —

                           výraz „hlavní předmět smlouvy“ se vztahuje na takovou klauzuli, jako je klauzule dotčená ve věci v původním řízení, která je obsažena ve smlouvě o úvěru vyjádřeném v cizí měně uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem, nebyla individuálně sjednána a podle níž se pro účely stanovení výše splátek úvěru použije prodejní kurs této měny, pouze tehdy, jestliže klauzule upravuje hlavní plnění této smlouvy, které ji jako takové charakterizuje, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu na základě povahy, obecné systematiky a ustanovení smlouvy, jakož i jejího právního a věcného kontextu;

                           —

                           jelikož taková klauzule představuje peněžitý závazek spotřebitele hradit v rámci splátek úvěru částky vyplývající z rozdílu mezi prodejním a nákupním kursem cizí měny, nemůže být považována za obsahující „odměnu“, jejíž přiměřenost jakožto protihodnoty věřitelem poskytovaného plnění nemůže být předmětem posouzení zneužívajícího charakteru podle čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13.

               2)

               Článek 4 odst. 2 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o takovou smluvní klauzuli, jako je klauzule dotčená ve věci v původním řízení, je třeba požadavek, aby smluvní klauzule byla sepsána jasným a srozumitelným jazykem, chápat tak, že ukládá nejen to, aby dotyčná klauzule byla pro spotřebitele srozumitelná z gramatického hlediska, ale rovněž aby smlouva transparentně uváděla konkrétní fungování převodního mechanismu cizí měny, na který se dotyčná klauzule odvolává, jakož i vztah mezi tímto mechanismem a mechanismem stanoveným jinými klauzulemi týkajícími se uvolnění úvěru, tak aby byl spotřebitel schopen na základě jasných a srozumitelných kritérií vyhodnotit ekonomické důsledky, které z toho pro něj plynou.

               3)

               Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že za takové situace, jako nastala ve věci v původním řízení, v níž smlouva uzavřená mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem nemůže po zrušení zneužívající klauzule nadále existovat, nebrání vnitrostátnímu předpisu umožňujícímu vnitrostátnímu soudu napravit neplatnost této klauzule jejím nahrazením dispozitivním ustanovením vnitrostátního práva.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc T-226/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2006 – CAS Succhi di Frutta SpA v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Zadávací řízení — Platba v naturáliích — Škoda, kterou utrpěl relevantní trh platbou v naturáliích — Příčinná souvislost )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2006 – CAS Succhi di Frutta SpA v. Komise
   (Věc T-226/01) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Zadávací řízení - Platba v naturáliích - Škoda, kterou utrpěl relevantní trh platbou v naturáliích - Příčinná souvislost“)
   (2006/C 281/47)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: CAS Succhi di Frutta SpA (Castagnaro, Itálie) (zástupci: G. Roberti, F. Schiaudone a A. Franchi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a L. Visaggio, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
   Předmět věci
   Žaloba na náhradu škody údajně způsobené rozhodnutími Komise K (96) 1916 ze dne 22. července 1996 a K (96) 2208 ze dne 6. září 1996 přijatými v rámci nařízení Komise (ES) č. 228/96 ze dne 7. února 1996 o dodávce ovocných šťáv a džemů určených pro obyvatelstvo Arménie a Ázerbajdžánu (Úř. věst. L 30, s. 18)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 24. 11. 2001.


title: Věc F-78/15: Žaloba podaná dne 18. května 2015 – ZZ a další v. EIB

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/56

         Žaloba podaná dne 18. května 2015 – ZZ a další v. EIB
   (Věc F-78/15)
   (2015/C 279/72)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB)

      Předmět a popis sporu

   Zaprvé, zrušení rozhodnutí obsažených ve výplatních páskách za měsíc únor 2015, které stanovují roční úpravu platů pouze ve výši 1,2 % za rok 2015, a zrušení následujících výplatních pásek, jakož i v případě potřeby zrušení informačních oznámení, které žalovaná zaslala žalobcům ve dnech 6. a 10. února 2015. Zadruhé, uložení povinnosti EIB zaplatit náhradu údajně vzniklé majetkové a nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               prohlásit tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou, a to včetně námitky protiprávnosti, kterou obsahuje;

               —

               v důsledku toho:

                           —

                           zrušit rozhodnutí obsažené ve výplatních páskách žalobců za měsíc únor 2015, které stanovuje roční úpravu platů pouze ve výši 1,2 % za rok 2015, a tedy zrušit podobná rozhodnutí obsažená v následujících výplatních páskách a v případě potřeby zrušit dvě informační oznámení, která žalovaná zaslala žalobcům dne 6. února 2015 a dne 10. února 2015;

               —

               z tohoto důvodu uložit žalované povinnost:

                           —

                           zaplatit každému žalobci jako náhradu majetkové újmy (i) zbývající část platu, která odpovídá uplatnění roční úpravy platů za rok 2015, tj. zvýšení o 0,4 % za období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015; (ii) zbývající část platu, která odpovídá důsledkům uplatnění roční úpravy platu ve výši 1,2 % za rok 2015 ve vztahu k částkám platů, které budou vypláceny od ledna 2016; (iii) úroky z prodlení ze splatných zbývajících částí platu až do úplného zaplacení dlužných částek, přičemž sazba úroků z prodlení, která se má uplatnit, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotčeném období, a zvýšena o tři procentní body, a (iv) náhradu škody způsobené ztrátou kupní síly; celková majetková újma je přitom u každého žalobce předběžně odhadnuta na částku 30  000 eur;

                           —

                           zaplatit každému žalobci částku 1  000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               uložit EIB náhradu všech nákladů řízení.


title: Věc T-26/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. března 2006  – Verborgh v. Komise ( Úředníci — Jmenování — Oprava zařazení do platové třídy — Článek 31 odst. 2 služebního řádu )

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/18

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Verborgh v. Komise
   (Věc T-26/04) (1)

   („Úředníci - Jmenování - Oprava zařazení do platové třídy - Článek 31 odst. 2 služebního řádu“)
   (2006/C 108/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Jacques Verborgh (Aalter, Belgie) (zástupci: N. Lhoëst a É. De Schietere de Lophem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a S. Pilette, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2002, kterým se žalobce s konečnou platností zařazuje do platové třídy A7 platového stupně 3 a v případě potřeby zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. října 2003, kterým se zamítá žalobcova stížnost, a podpůrně předložení některých dokumentů
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


20150731059617102015/C 270/402812015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150526323322Věc T-281/15: Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Pirellli Tyre v. OHIM (Pneumatiky pro kola vozidel)
 ---documentbreak--- C2702015CS3220120150526CS0040322332Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Pirellli Tyre v. OHIM (Pneumatiky pro kola vozidel)
   (Věc T-281/15)2015/C 270/40Jednací jazyk: italština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pirellli Tyre SpA (Milán, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Fucci, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství (Pneumatiky pro kola vozidel) – (Průmyslový) vzor Společenství č. 4 692-0001

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2015, ve věci R 1287/2014-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            vyhověl návrhu na restitutio in intergrum předloženému společností Pirelli Tyre SpA na základě článku 67 nařízení ES č. 6/2002 2002 o (průmyslových) vzorech Společenství, a konstatoval, že platba poplatku za obnovu na druhé pětileté období převodem z běžného platebního účtu č. 000069 znějícího na jméno společnosti Bugnion SpA byla řádně provedena, a proto jsou dotyčná práva k průmyslovému vzoru i nadále platná;

            —

            uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 67 nařízení č. 6/2002/nařízení č. 2245/2002


               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/1

         (2008/C 223/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 209, 15.8.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 197, 2.8.2008

      Úř. věst. C 183, 19.7.2008

      Úř. věst. C 171, 5.7.2008

      Úř. věst. C 158, 21.6.2008

      Úř. věst. C 142, 7.6.2008

      Úř. věst. C 128, 24.5.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-329/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-329/08) (1)

   2009/C 113/57

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc T-396/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Freistaat Sachsen a Land Sachsen — Anhalt v. Komise ( „Státní podpory — Podpory na vzdělávání — Rozhodnutí prohlašující podporu za zčásti slučitelnou a zčásti neslučitelnou se společným trhem — Nezbytnost podpory — Pozitivní externality — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Freistaat Sachsen a Land Sachsen — Anhalt v. Komise
   (Věc T-396/08) (1)

   (Státní podpory - Podpory na vzdělávání - Rozhodnutí prohlašující podporu za zčásti slučitelnou a zčásti neslučitelnou se společným trhem - Nezbytnost podpory - Pozitivní externality - Povinnost uvést odůvodnění)
   2010/C 234/58
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Freistaat Sachsen (Německo) a Land Sachsen-Anhalt (Německo) (zástupci: T. Müller-Ibold a T. Graf, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Franca, K. Gross a B. Martenczuk, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2008/878/ES ze dne 2. července 2008, státní podpoře, kterou Německo zamýšlí poskytnout společnosti DHL (Úř. věst. L 312, s. 31).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt ponesou vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-273/08: Žaloba podaná dne 25. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/36

         Žaloba podaná dne 25. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-273/08)
   (2008/C 209/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že Komisi Evropských společenství neoznámilo své programy snižování národních emisí oxidu siřičitého (SO2), oxidů dusíku (NOx), těkavých organických sloučenin (TOS) a čpavku (NH3) ani národní inventury emisí SO2, NOx, TOS a NH3, ani své roční prognózy SO2, NOx, TOS a NH3 na rok 2010, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 6 odst. 1, 2 a 3, čl. 7 odst. 1 a 2 a čl. 8 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší (1);

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise tvrdí, že Lucemburské velkovévodství neoznámilo ve lhůtě stanovené směrnicí 2001/81/ES tři typy dokumentů týkajících se stanovení národních emisních stropů pro oxid siřičitý (SO2), oxidů dusíku (NOx), těkavé organické sloučeniny (TOS) a čpavku (NH3).
   Zaprvé, žalované údajně nesplnilo svoji povinnost vypracovat programy pro postupné snižování národních emisí výše uvedených znečišťujících látek, stanovenou v čl. 6 odst. 1, 2 a 3 směrnice.
   Zadruhé a zatřetí, nedodrželo v případě týchž znečišťujících látek ustanovení čl. 7 odst. 1 a 2, pokud jde o zpracování a roční aktualizaci národních emisních inventur a národních prognóz na rok 2010.
   Konečně, nesplnilo svoji povinnost oznámit tyto tři typy dokumentů Komisi ve lhůtách stanovených v čl. 8 odst. 1 a 2 směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 309, s. 22; Zvl. vyd. 15/06, s. 320.


title: Věc T-561/08: Žaloba podaná dne 15. prosince 2008 – Bactria a Gutknecht v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/37

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2008 – Bactria a Gutknecht v. Komise
   (Věc T-561/08)
   (2009/C 55/67)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH (Kirchheimbolanden, Německo), Jürgen Gutknecht (Kirchheimbolanden, Německo) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               uložit Evropskému společenství náhradu škody v předpokládané výši 3 912 569 eur, nebo v jiné výši, kterou žalobci prokáží v průběhu řízení, nebo kterou Soud bude považovat za přiměřenou, a která žalobkyním vznikla v důsledku i) protiprávního přijetí čl. 6 odst. 2 prvního zkušebního nařízení ve spojení s druhým zkušebním nařízením a nařízením Komise č. 1451/2007; nebo podpůrně ii) určit selhání Komise, když nepřijala potřebná opatření na zajištění zachování ochrany údajů žalobkyň podle směrnice o biocidních přípravcích a na zabránění parazitování v době zkušebního programu;

               —

               podpůrně nařídit předběžné opatření, na základě kterého bude Evropské společenství povinno uhradit způsobené ztráty a účastníci řízení budou povinni sdělit Soudu v přiměřené lhůtě od přijetí tohoto rozhodnutí výši náhrady, na které se dohodnou, nebo pokud se nedohodnou, budou povinni předložit Soudu v téže lhůtě vlastní návrhy s podrobnými údaji na jejich podporu;

               —

               uložit Evropskému společenství zaplatit žalobkyni vyrovnávací úrok ve výši úroků z prodlení od vzniku škody;

               —

               uložit Evropskému společenství náhradu úroků z prodlení ve výši 8 % nebo v jiné přiměřené výši určené Soudem, vypočtené z částky, která má být zaplacena, od data přijetí rozsudku Soudu do skutečného zaplacení částky; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně prostřednictvím žaloby požadují na základě článku 235 ES náhradu škody, která jim údajně vznikla přijetím čl. 6 odst. 2 nařízení Komise ze dne 7. září 2000 č. 1896/2000 ze dne 7. září 2000 (1) o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES uvádění biocidních přípravků na trh (2) ve spojení s nařízeními Komise č. 2032/2003 (3) a 1451/2007 (4).
   Podpůrně požadují náhradu škody, která jim údajně vznikla tím, že Komise nezajistila právo na ochranu údajů, které náleží přihlašovatelům podle článku 12 směrnice 98/8. Krom toho se škoda, kterou Komise protiprávním jednáním způsobila, skládá z výrazného snížení hodnoty podniku první z žalobkyň, a z učeného zisku, který by tato bez jednání Společenství dosáhla prodejem uvedených biocidních přípravků a v nich obsažených účinných látek.
   Kromě údajné škody, která vznikla druhé žalobkyni jako vlastníkovi podílu, a tedy jako spoluvlastníkovi podniku první žalobkyně, utrpěla ztrátu živobytí. Konečně žalobkyně požadují úročení škody sazbou úroků z prodlení od vzniku uplatňované škody.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1896/2000 ze dne 7. září 2000 o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o biocidních přípravcích (Úř. věst. L 228, s. 6; Zvl. vyd. 3/30, s. 266).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, s. 1; Zvl. vyd. 3/23, s. 3).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 2032/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh a o změně nařízení (ES) č. 1896/2000 (Úř. věst. L 307, s. 1; Zvl. vyd. 03/41, s. 92).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 1451/2007 ze dne 4. prosince 2007 o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 325, 11.12.2007, s. 3).


title: Věc C-317/15: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – X v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb kapitálu — Článek 64 SFEU — Pohyb kapitálu do nebo ze třetích zemí, zahrnující poskytování finančních služeb — Finanční aktiva uložená na švýcarském bankovním účtu — Dodatečný platební výměr — Lhůta pro doměření daně — Prodloužení lhůty pro doměření daně v případě aktiv uložených mimo členský stát bydliště“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/6

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-317/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb kapitálu - Článek 64 SFEU - Pohyb kapitálu do nebo ze třetích zemí, zahrnující poskytování finančních služeb - Finanční aktiva uložená na švýcarském bankovním účtu - Dodatečný platební výměr - Lhůta pro doměření daně - Prodloužení lhůty pro doměření daně v případě aktiv uložených mimo členský stát bydliště“)
   (2017/C 112/09)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (žalobce v prvním stupni): X

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (žalovaný v prvním stupni): Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

               1)

               Článek 64 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na vnitrostátní právní úpravu, která stanoví takové omezení pohybu kapitálu uvedeného v tomto ustanovení, jako je prodloužená lhůta pro doměření daně dotčená v původním řízení, i když se toto omezení použije i na situace nesouvisející s přímými investicemi, usazováním, poskytováním finančních služeb či přijímáním cenných papírů na kapitálové trhy.

               2)

               Založení účtu cenných papírů rezidentem členského státu u takové bankovní instituce mimo území Evropské unie, jako je instituce dotčená ve věci v původním řízení, spadá pod pojem „pohyb kapitálu zahrnující poskytování finančních služeb“ ve smyslu čl. 64 odst. 1 SFEU.

               3)

               Možnost používat omezení pohybu kapitálu zahrnujícího poskytování finančních služeb, kterou členským státům přiznává čl. 64 odst. 1 SFEU, platí i pro ta omezení, která – stejně jako prodloužená lhůta pro doměření daně dotčená v původním řízení – nesouvisejí ani s poskytovatelem služeb, ani s podmínkami a způsobem jejich poskytování.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  13. října 2005  ve věci C-200/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Finanzamt Heildelberg proti ISt internationale Sprach- und Studienreisen GmbH (Šestá směrnice o DPH — Zvláštní režim cestovních kanceláří a organizátorů turistických zájezdů — Článek 26 odst. 1 — Rozsah působnosti — Soubor služeb zahrnující dopravu do cílového státu nebo pobyt v něm a výuku jazyků — Hlavní služba a doplňkové služby — Pojem — Směrnice 90/314/EHS o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 13. října 2005
   ve věci C-200/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Finanzamt Heildelberg proti ISt internationale Sprach- und Studienreisen GmbH (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Zvláštní režim cestovních kanceláří a organizátorů turistických zájezdů - Článek 26 odst. 1 - Rozsah působnosti - Soubor služeb zahrnující dopravu do cílového státu nebo pobyt v něm a výuku jazyků - Hlavní služba a doplňkové služby - Pojem - Směrnice 90/314/EHS o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy)
   (2005/C 296/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-200/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 18. března 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 5. května 2005, v řízení Finanzamt Heidelberg proti ISt internationale Sprach- und Studienreisen GmbH, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Schintgen, R. Silva de Lapuerta, P. Kūris a G. Arestis (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 13. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 26 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládán v tom smyslu, že je použitelný na hospodářský subjekt nabízející služby, jako jsou programy „High-School“ a „College“, spočívající v organizování jazykových a studijních cest do zahraničí, který jako protihodnotu za zaplacení souhrnné ceny nabízí svým klientům svým vlastním jménem pobyt v zahraničí v délce tří až deseti měsíců a za tímto účelem svěřuje poskytování služeb jiným osobám podléhajícím dani.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc C-54/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Ordinario di Venezia – Itálie) – Vinyls Italia SpA, v úpadku v. Mediterranea di Navigazione SpA „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Úpadkové řízení — Nařízení (ES) č. 1346/2000 — Články 4 a 13 — Úkony poškozující všechny věřitele — Podmínky, za nichž může být dotčený úkon napaden — Úkon podléhající právu jiného členského státu, než ve kterém bylo řízení zahájeno — Úkon, který nelze napadnout na základě tohoto práva — Nařízení (ES) č. 593/2008 — Článek 3 odst. 3 — Právo, které si strany zvolí — Umístění všech prvků dotyčné situace ve státě, který řízení zahájil — Dopad“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Ordinario di Venezia – Itálie) – Vinyls Italia SpA, v úpadku v. Mediterranea di Navigazione SpA
   (Věc C-54/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Úpadkové řízení - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Články 4 a 13 - Úkony poškozující všechny věřitele - Podmínky, za nichž může být dotčený úkon napaden - Úkon podléhající právu jiného členského státu, než ve kterém bylo řízení zahájeno - Úkon, který nelze napadnout na základě tohoto práva - Nařízení (ES) č. 593/2008 - Článek 3 odst. 3 - Právo, které si strany zvolí - Umístění všech prvků dotyčné situace ve státě, který řízení zahájil - Dopad“)
   (2017/C 249/11)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Ordinario di Venezia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Vinyls Italia SpA, v úpadku

      Žalovaná: Mediterranea di Navigazione SpA

      Výrok

               1)

               Článek 13 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že forma a lhůta, ve kterých osoba, která měla prospěch z úkonu poškozujícího všechny věřitele, musí vznést námitku na základě tohoto článku v souvislosti s návrhem na zamítnutí žaloby znějící na právní neúčinnost tohoto úkonu podle ustanovení lex fori concursus, jakož i otázka, zda tento článek lze rovněž použít z úřední povinnosti příslušným soudem, případně po uplynutí lhůty stanovené dotyčné straně, spadají pod procesní právo členského státu, na jehož území se spor projednává. Toto právo však nesmí být méně příznivé než právo upravující podobné situace podléhající vnitrostátnímu právu (zásada rovnocennosti) a nesmí v praxi znemožňovat nebo nadměrně ztěžovat výkon práv přiznaných unijním právem (zásada efektivity), což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Článek 13 nařízení č. 1346/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že účastník řízení, který nese důkazní břemeno, musí prokázat, že pokud lex causae připouští napadení úkonu považovaného za poškozující úkon, nejsou v konkrétním případě splněny podmínky – odlišné od podmínek stanovených lex fori concursus – aby procesnímu prostředku podanému proti tomuto úkonu mohlo být vyhověno.

               3)

               Článku 13 nařízení č. 1346/2000 se lze právoplatně dovolávat, pokud si smluvní strany, které mají sídlo v jednom a témže členském státě, na jehož území se rovněž nacházejí všechny ostatní prvky relevantní pro dotyčnou situaci, zvolily jako právo rozhodné pro tuto smlouvu právo jiného členského státu, za podmínky, že si tyto strany nezvolily toto právo podvodně nebo zneužívajícím způsobem, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 156, 2.5.2016.


title: Věc F-6/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 23. března 2015 – Borghans v. Komise „Veřejná služba — Odměňování — Pozůstalostní důchod — Článek 27 první pododstavec přílohy VIII služebního řádu — Rozvedený manžel nebo manželka zemřelého úředníka — Existence výživného ke dni úmrtí úředníka — Článek 42 přílohy VIII služebního řádu — Lhůta pro podání žádosti o vyměření nároku na důchod“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/41

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 23. března 2015 – Borghans v. Komise
   (Věc F-6/14) (1)

   („Veřejná služba - Odměňování - Pozůstalostní důchod - Článek 27 první pododstavec přílohy VIII služebního řádu - Rozvedený manžel nebo manželka zemřelého úředníka - Existence výživného ke dni úmrtí úředníka - Článek 42 přílohy VIII služebního řádu - Lhůta pro podání žádosti o vyměření nároku na důchod“)
   (2015/C 155/60)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Julia Borghans (Auderghem, Belgie) (zástupci: F. Van der Schueren a C. Lefèvre, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a A.-C. Simon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo žalobkyni odepřeno přiznání vdovského důchodu po smrti jejího bývalého manžela.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 3. června 2013, kterým bylo J. Borghans odepřeno přiznání vdovského důchodu, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené J. Borghans.

      (1)  Úř. věst. C 85, 22.3.2014, s. 28.


title: Věc C-394/14: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim – Německo) – Sandy Siewert a další v. Condor Flugdienst GmbH („Řízení o předběžné otázce – Jednací řád – Článek 99 – Letecká doprava – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Významné zpoždění letu – Právo cestujících na náhradu škody – Podmínky, které zprošťují leteckého dopravce své povinnosti nahradit cestujícím škodu – Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ – Letadlo poškozené mobilními nástupními schůdky v průběhu předchozího letu“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/15

      Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim – Německo) – Sandy Siewert a další v. Condor Flugdienst GmbH
      (Věc C-394/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Jednací řád - Článek 99 - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Významné zpoždění letu - Právo cestujících na náhradu škody - Podmínky, které zprošťují leteckého dopravce své povinnosti nahradit cestujícím škodu - Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ - Letadlo poškozené mobilními nástupními schůdky v průběhu předchozího letu“)
      (2015/C 016/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Rüsselsheim

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Sandy Siewert, Emma Siewert, Nele Siewert

         Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH

         Výrok

      Článek 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládán v tom smyslu, že taková událost, jako je ve věci v původním řízení náraz mobilních nástupních schůdků náležejících letišti do letadla, nemůže být kvalifikována jako „mimořádná okolnost“, která zprošťuje leteckého dopravce své povinnosti nahradit cestujícím škodu v případě významného zpoždění letu provedeného tímto letadlem.

         (1)  Úř. věst. C 372, 20.10.2014.


20150731040616982015/C 270/412822015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150526333311Věc T-282/15: Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Pirelli Tyre v. OHIM (Vzorek pneumatik)
 ---documentbreak--- C2702015CS3310120150526CS0041331331Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Pirelli Tyre v. OHIM (Vzorek pneumatik)
   (Věc T-282/15)2015/C 270/41Jednací jazyk: italština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pirelli Tyre SpA (Milán, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Fucci, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství (Vzorek pneumatik) – (Průmyslový) vzor Společenství č. 4 700-0002

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2015 ve věci R 1288/2014-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            vyhověl návrhu na restitutio in intergrum předloženému společností Pirelli Tyre SpA na základě článku 67 nařízení (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství, a konstatoval, že platba poplatku za obnovu na druhé pětileté období převodem z běžného platebního účtu č. 000069 znějícího na jméno společnosti Bugnion SpA byla řádně provedena, a proto jsou dotyčná práva k průmyslovému vzoru i nadále platná;

            —

            uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 67 nařízení (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství.


title: Věc C-575/08: Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/39

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-575/08)
   (2009/C 44/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Peere a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo všechny správní a právní předpisy nezbytné k dosažení souhlasu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností (1), nesplnilo povinnosti, které pro ně z této směrnice vyplývají;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2005/56/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 14. prosince 2007. Žalovaná strana však k datu předložení této žaloby dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo je v každém případě neoznámila Komisi.

      (1)  Úř. věst L 310, s. 1.


title: Věc C-325/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. července 2006 Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Company, Timas Ltd (trading as Galileo Ireland) proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 10. května 2006 ve věci T-279/03, Galileo International Technology LLC a další v. Komise Evropských společenství

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. července 2006 Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Company, Timas Ltd (trading as Galileo Ireland) proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 10. května 2006 ve věci T-279/03, Galileo International Technology LLC a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-325/06 P)
   (2006/C 224/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Company, Timas Ltd (trading as Galileo Ireland) (zástupci: J.-N. Louis a C. Delcorde, advokáti)

      Další účastníce řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               Rozhodnout, že:
               Rozsudek Soudu (druhého rozšířeného senátu) vydaný dne 10. května 2006 ve věci T-279/03, Galileo a další v. Komise Evropských společenství, se v celém rozsahu zrušuje.

               —

               A dále:

                           I.

                                       a)

                                       Zakázat Komisi užívat výraz Galileo ve spojení s projektem satelitního navigačního systému a přestat vybízet, přímo, či nepřímo, jakékoliv třetí osoby k užívání tohoto výrazu v rámci téhož projektu a dále jí zakázat jakkoliv se podílet na užívání tohoto výrazu třetími osobami.

                                       b)

                                       Uložit Komisi zaplatit navrhovatelkám, jednajícím společně a nerozdílně, částku 50 milionů eur jako náhradu za utrpěnou majetkovou škodu.

                           II.

                           Podpůrně:
                           V případě, že by Komise i nadále pokračovala v užívání výrazu Galileo, uložit ji zaplatit navrhovatelkám částku 240 milionů eur.

                           III.

                           Uložit Komisi zaplatit navrhovatelkám, počínaje datem podání návrhu v projednávané věci, úroky z prodlení stanovené na základě diskontní sazby ECB navýšené o dva procentní body ode dne zaslání výzvy dopisem ze dne 30. dubna 2001.

                           IV.

                           Uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Ve svém kasačním opravném prostředku se navrhovatelky dovolávají nesprávného posouzení, kterého se Soud dopustil tím, že učinil z nabídky zboží a služeb na trhu majitelem ochranné známky podmínku pro uznání zásahu do práv tohoto majitele ve smyslu článku 9.1. nařízení Rady (ES) ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (1) a článku 5.1. směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (2).
   Dále zpochybňují restriktivní výklad pojmu „užívání v obchodním styku“, jelikož by se nezbytně týkal činnosti obchodní povahy. Podle navrhovatelek je rozsudek Soudu krom toho postižen v několika bodech nekonzistentnostmi, zejména co se týče obchodního, či neobchodního účelu projektu „Galileo“ a určité či předvídatelné povahy škody.
   Navrhovatelky rovněž Soudu vytýkají, že opomenul dostatečně rozhodnout o jejich argumentaci vycházející ze zásahu do jejich firem a obchodních jmen a že nezohlednil, že článek 8 Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví ze dne 20. března 1883, naposledy revidované ve Stockholmu dne 14. července 1967 a změněné dne 28. září 1979 (3), představuje závazný minimální základ.
   A konečně, navrhovatelky Soudu vytýkají, že nezohlednil pravidla použitelná na odpovědnost Komise za legální akt. Podle navrhovatelek je totiž právo ochranných známek právem na přivlastnění si, a nikoliv právem na vytvoření.

      (1)  Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.

      (2)  Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.

      (3)  Sbírka smluv Spojených národů, svazek 828, č. 1184711, s. 108.


title: Věc C-211/07: Žaloba podaná dne 20. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/11

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-211/07)
   (2007/C 155/21)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)

      Žalované: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irská republika tím, že ponechala v platnosti články 5.2 a 5.3 dohody o pojištění motorových vozidel ze dne 31. května 2004 a zejména tím, že i) vyloučila náhradu škody u uživatelů vozidel, pokud všechna dotčená vozidla nejsou pojištěná, a tím, že ii) omezila právo na náhradu škody u osob v nepojištěném vozidle, které nezpůsobilo věcnou škodu nebo škodu na zdraví, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, a zejména z jejího čl. 1 odst. 4 třetího pododstavce, a

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 5.3 dohody mezi ministrem dopravy a Motor Insurers' Bureau of Ireland (irská kancelář pojistitelů) ze dne 31. května 2004 (dále jen „dohoda“) upravuje vyloučení náhrady škody u všech řidičů nepojištěných vozidel, způsobí-li nehodu nebo nikoli, a jde tedy nad rámec povoleného rozsahu vyloučení stanoveného v třetím pododstavci čl. 1 odst. 4 směrnice.
   Co se týče situace osob, které cestují v nepojištěných vozidlech, článek 5.2 dohody upravuje obecné vyloučení náhrady škody ve všech případech, ve kterých poškozená osoba „věděla nebo mohla vědět, že neexistovalo platné předepsané pojištění“. Se všemi osobami cestujícími v nepojištěných vozidlech je tedy nakládáno stejně, bez ohledu na to, zda cestovaly ve vozidle, které způsobilo věcnou škodu nebo škodu na zdraví či nikoli. To je zjevně v rozporu se zněním třetího pododstavce čl. 1 odst. 4 směrnice, který výslovně rozlišuje mezi těmito dvěma situacemi a omezuje vyloučení náhrady na osoby (včetně řidiče) ve vozidle, které způsobilo věcnou škodu nebo škodu na zdraví.


title: Věc T-341/15: Žaloba podaná dne 27. června 2015 – Polski Koncern Naftowy Orlen v. OHIM (Vzhled čerpací stanice)

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/47

         Žaloba podaná dne 27. června 2015 – Polski Koncern Naftowy Orlen v. OHIM (Vzhled čerpací stanice)
   (Věc T-341/15)
   (2015/C 279/59)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Polsko) (zástupce: M. Siciarek, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Společenství (Vzhled čerpací stanice) – přihláška č. 12 411 138

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. dubna 2015, ve věci R 2248/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení včetně nákladů, které žalobkyni vznikly v řízení před odvolacím senátem OHIM a před Tribunálem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), čl. 7 odst. 2 a článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-494/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles – Belgie) – Evropská unie v. Axa Belgium SA „Řízení o předběžné otázce — Úředníci — Služební řád — Články 73, 78 a 85a — Dopravní nehoda — Vnitrostátní právo, které zavádí režim objektivní odpovědnosti — Postoupení práv na Evropskou unii — Pojem ‚třetí strana‘ — Autonomní pojem unijního práva — Pojem, který označuje každého, kdo má podle vnitrostátního práva povinnost nahradit škodu vzniklou oběti nebo oprávněným osobám — Dávky, které nejdou v konečném důsledku k tíži Unie“

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/12

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles – Belgie) – Evropská unie v. Axa Belgium SA
   (Věc C-494/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Úředníci - Služební řád - Články 73, 78 a 85a - Dopravní nehoda - Vnitrostátní právo, které zavádí režim objektivní odpovědnosti - Postoupení práv na Evropskou unii - Pojem ‚třetí strana‘ - Autonomní pojem unijního práva - Pojem, který označuje každého, kdo má podle vnitrostátního práva povinnost nahradit škodu vzniklou oběti nebo oprávněným osobám - Dávky, které nejdou v konečném důsledku k tíži Unie“)
   (2015/C 406/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Evropská unie

      Žalovaná: Axa Belgium SA

      Výrok

               1)

               Pojem „třetí strana“ použitý v čl. 85a odst. 1 služebního řádu úředníků Evropských společenství zavedeného nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a zvláštní předpisy, které se dočasně uplatňují na úředníky Komise, ve znění nařízení Rady (ES, ESUO, Euratom) č. 781/98 ze dne 7. dubna 1998, musí být vykládán v unijním právním řádu autonomním a jednotným způsobem.

               2)

               Pojem „třetí strana“ použitý v čl. 85a odst. 1 služebního řádu úředníků Evropských společenství zavedeného nařízením č. 259/68, ve znění nařízení č. 781/98, se vztahuje na každého – včetně pojistitelů – kdo má podle vnitrostátního práva povinnost nahradit škodu vzniklou oběti nebo oprávněným osobám.

               3)

               Služební řád úředníků Evropských společenství zavedený nařízením č. 259/68, ve znění nařízení č. 781/98, nelze vykládat v tom smyslu, že by v rámci řízení o přímé žalobě podle čl. 85a odst. 4 tohoto služebního řádu musela plnění, která je Unie povinna poskytnout podle článku 73 citovaného služebního řádu, jenž se vztahuje na pojištění pro případ nemoci a úrazu, a podle článku 78 téhož služebního řádu, jenž se vztahuje na vyplácení invalidního důchodu, zůstat v konečném důsledku k její tíži.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Věc T-693/15: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2015 – Clover Canyon v. OHIM – Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON)

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/68

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2015 – Clover Canyon v. OHIM – Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON)
   (Věc T-693/15)
   (2016/C 038/92)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Clover Canyon, Inc. (Los Angeles, Spojené státy) (zástupce: T. Schmitz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Kaipa Sportswear GmbH (Heilbronn, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky „CLOVER CANYON“ – Přihláška č. 1 120 485

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. srpna 2015 ve věci R 3018/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů odvolacího řízení před OHIM;
               nebo

               —

               uložil další účastnici v řízení před odvolacím řízením náhradu nákladů řízení, včetně nákladů odvolacího řízení před OHIM.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-352/09: Žaloba podaná dne 14. září 2009 — Novácke chemické závody v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/77

         Žaloba podaná dne 14. září 2009 — Novácke chemické závody v. Komise
   (Věc T-352/09)
   2009/C 267/138
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Novácke chemické závody, a.s. (Nováky, Slovenská republika) (zástupkyně: A. Černejová, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v části, v níž se týká žalobkyně, a zrušit pokutu uloženou žalobkyni nebo

               —

               podpůrně zrušit pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 rozhodnutí nebo alespoň výrazně snížit pokutu uloženou žalobkyni a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Prostřednictvím této žaloby se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 22. července 2009 (věc č. COMP/F/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl), v němž Komise rozhodla, že žalobkyně společně s dalšími podniky porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP, když si rozdělily trh, kvóty, zákazníky, určovaly ceny a dodavatelé karbidu vápníku a granulovaného hořčíku si vyměňovali citlivé obchodní informace. Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení nebo snížení pokuty uložené podle článku 31 nařízení Rady (ES) č. 1/2003.
   Žaloba je založena na následujících žalobních důvodech:

               Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu proporcionality a zásadu rovného zacházení, které jsou obecnými zásadami práva Společenství, tím, že žalobkyni uložila nadměrnou a nepřiměřenou pokutu.

               Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise neprozkoumala schopnost žalobkyně zaplatit pokutu a riziko, že pokuta může vést k její insolvenci. Žalobkyně zejména tvrdí, že Komise nedodržela podstatné procesní náležitosti, nedostatečně přezkoumala důkazy předložené žalobkyní ukazující na bezprostřední riziko insolvenčního řízení, pokud by jí Komise uložila pokutu. Je tedy tvrzeno, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že nezjistila výše uvedené riziko a nepoužila vůči žalobkyni odstavec 35 pokynů.

               Zatřetí žalobkyně tvrdí, že uložení pokuty přímo způsobí její insolvenci, jakož i její vyloučení jako soutěžitele na relevantním trhu. Podle žalobkyně tedy Komise porušila článek 3 odst. 1 písm. g) ES tím, že zkreslila nebo vyloučila hospodářskou soutěž na relevantním trhu.