title: Věc C-85/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. dubna 2013 — Evropská komise v. Irsko ( „Nesplnění povinnosti státem — Daně — Směrnice 2006/112/ES — Články 9 a 11 — Vnitrostátní právní předpisy umožňující zahrnout osoby nepovinné k dani do skupiny osob, jež lze považovat za jedinou osobu povinnou k DPH“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. dubna 2013 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-85/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daně - Směrnice 2006/112/ES - Články 9 a 11 - Vnitrostátní právní předpisy umožňující zahrnout osoby nepovinné k dani do skupiny osob, jež lze považovat za jedinou osobu povinnou k DPH)
   2013/C 156/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: R. Lyal, zmocněnec)

      Žalovaný: Irsko (zástupci: D. O'Hagen, zmocněnec, G. Clohessy, SC, N. Travers, BL)

      Vedlejší účastník podporující žalovaného: Česká reupblika (zástupci: M. Smolek a T. Müller, zmocněnci), Dánské království (zástupci: původně C. Vang, poté V. Pasternak Jørgensen, zmocněnci), Finská republika (zástupci: H. Leppo a M. S. Hartikainen, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: H. Walker, zmocněnec, ve spolupráci s M. Hallem, barrister)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 9 a 11 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní právní předpisy umožňující zahrnout osoby nepovinné k dani do skupiny osob, jež lze považovat za jedinou osobu povinnou k DPH

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Česká republika, Dánské království a Finská republika, jakož i Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc T-482/12: Usnesení Tribunálu ze dne 9. ledna 2015 – Internationaler Hilfsfonds v. Komise („Žaloba na neplatnost – Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Konkludentní odepření přístupu – Výkon rozsudku Tribunálu – Návrh na zahájení řízení – Nedodržení formálních náležitostí – Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu – Nepřípustnost“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/34

      Usnesení Tribunálu ze dne 9. ledna 2015 – Internationaler Hilfsfonds v. Komise
      (Věc T-482/12) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Konkludentní odepření přístupu - Výkon rozsudku Tribunálu - Návrh na zahájení řízení - Nedodržení formálních náležitostí - Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu - Nepřípustnost“)
      (2015/C 073/44)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Německo) (zástupce: H. H. Heyland, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a T. Scharf, zmocněnci, původně ve spolupráci s R. Van der Houtem a A. Krämerem, poté ve spolupráci s R. Van der Houtem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se odmítá poskytnout žalobkyni úplný přístup k dokumentům ve spisu týkajícím se smlouvy „LIEN 97-2011“ a podpůrně návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 28. srpna 2012, přijaté v odpovědi na dopis žalobkyně ze dne 27. července 2012, který zněl na to, aby Komise provedla rozsudek ze dne 22. května 2012, Internationaler Hilfsfonds v. Komise (T-300/10, Rec, EU:T:2012:247).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Internationaler Hilfsfonds eV ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení Evropské komise.

         (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-290/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. července 2008 Carlosem Correiem de Matosem proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. dubna 2008 ve věci T-38/08 P, Correia de Matos v. Komise

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. července 2008 Carlosem Correiem de Matosem proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. dubna 2008 ve věci T-38/08 P, Correia de Matos v. Komise
   (Věc C-290/08 P)
   2009/C 129/02
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlos Correia de Matos (zástupce: C.I. Correia de Matos, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Soudní dvůr (osmý senát) kasační opravný prostředek zamítl usnesením ze dne 10. února 2009.


title: Věc C-582/11 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. července 2012 — Rügen Fisch AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Schwaaner Fischware GmbH ( „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 1 a 2 — Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka SCOMBER MIX — Absolutní důvod neplatnosti — Popisný charakter“ )

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/6

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. července 2012 — Rügen Fisch AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Schwaaner Fischware GmbH
   (Věc C-582/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 a 2 - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka SCOMBER MIX - Absolutní důvod neplatnosti - Popisný charakter)
   2012/C 303/11
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rügen Fisch AG (zástupci: O. Spuhler a M. Geitz, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Schwaaner Fischwaren GmbH (zástupci: A. Jaeger-Lenz a T. Bösling, Rechtanwälte)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 21. září 2011, Rügen Fisch v. OHIM (T-201/09), kterým Tribunál zamítl žalobu žalobkyně podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2009 (věc R 230/2007-4), týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Rügen Fisch AG a Schwaaner Fischwaren GmbH — Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1) — Popisný charakter slovního označení SCOMBER MIX

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Rügen Fisch AG ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc T-575/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Kozmetika Afrodita v. EUIPO – Núñez Martín a Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AFRODITA COSMETICS — Starší národní slovní ochranná známka EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL a starší národní obrazová ochranná známka AFRODITA MYSTIC MUSK OIL — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Kozmetika Afrodita v. EUIPO – Núñez Martín a Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS)
   (Věc T-575/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AFRODITA COSMETICS - Starší národní slovní ochranná známka EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL a starší národní obrazová ochranná známka AFRODITA MYSTIC MUSK OIL - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 419/57)
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovinsko) (zástupce: B. Grešak, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem EUIPO: Pedro Núñez Martín (Madrid, Španělsko) a Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madrid)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2015 (věc R 2578/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi P. Núñez Martínem a C.G. Machado Montesinos na straně jedné a společností Kozmetika Afrodita na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Kozmetika Afrodita d.o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


title: Věc T-526/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Komise ( „Obchodování s produkty z tuleňů — Nařízení (ES) č. 1007/2009 — Prováděcí pravidla — Nařízení (EU) č. 737/2010 — Zákaz uvádění uvedených produktů na trh — Výjimka pro inuitská společenství — Námitka protiprávnosti — Právní základ — Subsidiarita — Proporcionalita — Zneužití pravomoci“ )

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Komise
   (Věc T-526/10) (1)

   (Obchodování s produkty z tuleňů - Nařízení (ES) č. 1007/2009 - Prováděcí pravidla - Nařízení (EU) č. 737/2010 - Zákaz uvádění uvedených produktů na trh - Výjimka pro inuitská společenství - Námitka protiprávnosti - Právní základ - Subsidiarita - Proporcionalita - Zneužití pravomoci)
   2013/C 164/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Kanada), Nativak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Kanada), Pangnirtung Hunters' and Trappers' Association (Pangnirtung, Kanada), Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq, Kanada), Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq, Kanada), Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq, Kanada), David Kuptana (Ulukhaktok, Kanada), Karliin Aariak (Iqaluit, Kanada), Canadian Seal Marketing Group (Quebec QC, Kanada), Ta Ma Su Seal Products Inc. (Cap-aux-Meules, Kanada), Fur Institute of Canada (Ottawa, Kanada), NuTan Furs Inc. (Catalina, Kanada), GC Rieber Skinn AS (Bergen, Norsko), Inuit Circumpolar Conference Greeneland (ICC) (Nuuk, Grónsko), Johannes Egede (Nuuk, Grónsko), Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk, Grónsko), William E. Scott & Son (Edinburg, Spojené království), Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine (Cap-aux-Meules, Kanada), Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Limited Șirketi (Istanbul, Turecko), Northeast Coast Sealers' Co-Operative Society Limited (Fleur de Lys, Kanada) (zástupci: J. Bouckaert a H. Viaene, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White, P. Oliver a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení nařízení Komise (EU) č. 737/2010 ze dne 10. srpna 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů (Úř. věst. L 216, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC Greenland), Johannes Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK), William E. Scott & Son, Association des chasseurs de phoques des Îles de la Madeleine, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi a Northeast Coast Sealers’ Co Operative Society, Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.

               3)

               Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/4

         Složení přísahy nového člena Soudu prvního stupně
   (2008/C 301/07)
   Pan O'Higgins, který byl jmenován soudcem Soudu prvního stupně Evropských společenství rozhodnutím zástupců vlád členských států ze dne 22. července 2008 (1) na období od 1. září 2008 do 31. srpna 2013, složil dne 15. září 2008 přísahu před Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. L 219, 14.8.2008, s. 63.


title: Věc C-260/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Sigmaringen – Německo) – Sevda Aykul v. Land Baden-Württemberg „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2006/126/ES — Vzájemné uznávání řidičských průkazů — Odmítnutí členského státu uznat platnost řidičského průkazu vydaného jiným členským státem v případě osoby, která řídila pod vlivem omamných látek“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Sigmaringen – Německo) – Sevda Aykul v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-260/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2006/126/ES - Vzájemné uznávání řidičských průkazů - Odmítnutí členského státu uznat platnost řidičského průkazu vydaného jiným členským státem v případě osoby, která řídila pod vlivem omamných látek“)
   (2015/C 205/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Sigmaringen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sevda Aykul

      Žalovaná: Land Baden-Württemberg

      Výrok

               1)

               Články 2 odst. 1 a čl. 11 odst. 4 druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát, na jehož území držitel řidičského průkazu vydaného jiným členským státem dočasně pobývá, odmítl uznat platnost tohoto řidičského průkazu z důvodu deliktu jeho držitele, ke kterému došlo na tomto území po vydání uvedeného řidičského průkazu a který má podle vnitrostátního práva prvního členského státu takovou povahu, že může vést k nezpůsobilosti k řízení motorových vozidel.

               2)

               Členský stát, který odmítne uznat platnost řidičského průkazu v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, má pravomoc stanovit podmínky, kterým se držitel řidičského průkazu musí podřídit k tomu, aby mohl znovu získat řidičské oprávnění na jeho území. Je věcí předkládajícího soudu, aby zkoumal, zda dotyčný členský stát ve skutečnosti nebrání uznání řidičského průkazu vydaného jiným členským státem bez časového omezení. Z tohoto hlediska mu přísluší, aby ověřil, zda podmínky stanovené právní úpravou prvního členského státu v souladu se zásadou proporcionality nepřekračují meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení cíle sledovaného směrnicí 2006/126, který spočívá ve zlepšení bezpečnosti silničního provozu.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-255/09: Žaloba podaná dne 9. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/29

         Žaloba podaná dne 9. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-255/09)
   2009/C 205/51
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a M. França, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nestanovila v nařízení s mocí zákona č. 177/92 ze dne 13. srpna 1992, kterým se stanoví požadavky pro úhradu lékařských výdajů vynaložených v zahraničí, ani v žádném jiném opatření vnitrostátního práva možnost uhradit lékařské výdaje nesouvisející s hospitalizací, které byly vynaloženy v jiném členském státě, s výjimkou případů stanovených v nařízení (EHS) č. 1408/71 (1), nebo v případě, že uvedené nařízení s mocí zákona připouští možnost úhrady lékařských výdajů nesouvisejících s hospitalizací, které byly vynaloženy v jiném členském státě, tím, že podřídila dotčenou úhradu předchozímu schválení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES, jak je vykládán judikaturou Soudního dvora.
   Z uvedené judikatury vyplývá, že článek 49 ES se použije na případ pacienta, kterému je poskytnuté lékařské plnění za odměnu v jiném členském státě, než je členský stát jeho bydliště.
   V Portugalsku nařízení s mocí zákona č. 177/92, které stanoví požadavky pro úhradu lékařských výdajů vynaložených v zahraničí, výslovně nestanoví úhradu lékařských výdajů nesouvisejících s hospitalizací, které byly vynaloženy v jiném členském státě, s výjimkou případů stanovených v nařízení (EHS) č. 1408/71, nebo podle výkladu portugalských orgánů úhrada uvedených lékařských výdajů nesouvisejících s hospitalizací podléhá předchozímu povolení za omezujících podmínek.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Věc C-12/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Colloseum Holding AG v. Levi Strauss & Co. ( „Ochranné známky — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 15 odst. 1 — Pojem „skutečné užívání“ — Ochranná známka užívaná výlučně jako prvek kombinované ochranné známky nebo společně s jinou ochrannou známkou“ )

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Colloseum Holding AG v. Levi Strauss & Co.
   (Věc C-12/12) (1)

   (Ochranné známky - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 15 odst. 1 - Pojem „skutečné užívání“ - Ochranná známka užívaná výlučně jako prvek kombinované ochranné známky nebo společně s jinou ochrannou známkou)
   2013/C 164/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Colloseum Holding AG

      Žalovaná: Levi Strauss & Co.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 15 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) — Pojem „užívání ochranné známky“ — Uznání existence užívání ochranné známky tvořící součást kombinované ochranné známky v případě užívání této kombinovaná ochranné známky — Uznání existence užívání ochranné známky v případě, že se tato známka užívá jen společně s jinou ochrannou známkou, přičemž obě ochranné známky byly zapsané jednak samostatně a jednak společně jako kombinovaná ochranná známka

      Výrok

   Podmínka skutečného užívání ochranné známky ve smyslu čl. 15 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství může být splněna, jestliže zapsaná ochranná známka, která získala rozlišovací způsobilosti užíváním jiné kombinované ochranné známky, v níž představuje jeden z prvků, je užívána pouze prostřednictvím této jiné kombinované ochranné známky nebo jestliže je užívána pouze společně s jinou ochrannou známkou a samo spojení těchto dvou ochranných známek je navíc zapsáno jako ochranná známka.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc C-70/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. února 2012 společnostmi Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 30. listopadu 2011 ve věci T-208/06, Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH v. Komise

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. února 2012 společnostmi Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 30. listopadu 2011 ve věci T-208/06, Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH v. Komise
   (Věc C-70/12 P)
   2012/C 165/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH (zástupci: F. Wijckmans, advocaat, M. Visser, avocate)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž je v něm konstatováno, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek porušily článek 101 SFEU, a v němž tudíž nebyl zrušen článek 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž se dotýká těchto účastnic řízení;

               —

               podpůrně zrušit rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž Tribunál v rámci výkonu své soudní pravomoci v plné jurisdikci snížil základní částku pokuty pouze o 10 % a nezrušil tu část rozhodnutí, v níž bylo v rámci výpočtu pokuty rozhodnuto o jejím zvýšení z důvodu doby trvání protiprávního jednání;

               —

               podpůrně zrušit rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž jím nebyla zrušena ta část rozhodnutí, v níž je snížení základní částky pokuty na základě jednotlivého zacházení omezeno na 25 %, a stanovit v rámci soudní pravomoci Soudního dvora v plné jurisdikci vyšší procentní podíl, který náležitě odráží skutečnost, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nejsou odpovědné za kartelové jednání, pokud jde o hmoty na výrobu forem z PMMA a sanitární výrobky z PMMA, a zajistit tak soulad takového vyššího snížení pokuty se zásadou proporcionality;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v souladu s čl. 69 odst. 2 jednacího řádu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH se domáhají zrušení rozsudku Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 ve věci T-208/06, Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH v. Evropská komise, v rozsahu uvedeném v jejich kasačním opravném prostředku. Rozsudek Tribunálu se týká údajného kartelového jednání spočívajícího v souboru kartelových dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví methakrylátu (rozhodnutí Komise C(2006) 2098 final ze dne 31. května 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.645 — Methakryláty)). V rozsudku je konstatováno, že Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP tím, že se účastnily souboru kartelových dohod a jednání ve vzájemné shodě, pokud jde o pevné desky z polymethylmethakrylátu, a tyto společnosti jsou shledány odpovědnými za účast na kartelovém jednání v době od dubna 1998 do konce října 1998 a v době od 24. února 2000 do 21. srpna 2000.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňují Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH tři důvody kasačního opravného prostředku.
   V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku tvrdí, že Tribunál nesprávně použil unijní právo, když určil, že došlo k porušení článku 101 SFEU, nebo se dopustil nesprávného právního posouzení při použití článku 2 nařízení č. 1/2003 (1). Jak Komise, tak Tribunál zaujaly právní stanovisko, podle něhož bylo porušení článku 101 SFEU právně dostačujícím způsobem prokázáno prostřednictvím následujícího souboru kritérií: (i) důkaz účasti účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek na čtyřech schůzkách a (ii) neexistence důkazu o tom, že by se účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek veřejně distancovaly od obsahu těchto schůzek. Tímto postupem jak Komise, tak i Tribunál pominuly objektivní a nesporné úvahy, z nichž vyplývá, že uvedený soubor kritérií nebyl vhodný, a každopádně ani dostatečný k učinění právního závěru, podle něhož účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek porušily článek 101 SFEU. V důsledku použití takových kritérií Komise a Tribunál nedodržely požadavky článku 2 nařízení č. 1/2003 a nepodařilo se jim právně dostačujícím způsobem prokázat, že došlo k porušení článku 101 SFEU.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku se dělí na dvě části. První část druhého důvodu vychází podpůrně z nesprávného právního posouzení Tribunálem, který nedodržel obecnou zásadu presumpce neviny, když prováděl opravu posouzení doby trvání údajného protiprávního jednání provedeného Komisí. V důsledku obecné presumpce neviny nebyl Tribunál oprávněn prodloužit první dobu trvání údajné účasti na protiprávním jednání v tom smyslu, že protiprávní jednání bylo podle něj ukončeno až v době po konání druhé schůzky. Druhá část druhého důvodu vychází podpůrně z nesprávného právního posouzení Tribunálem, když Tribunál rozhodl, že využije své soudní pravomoci v plné jurisdikci a zvýšil základní částku pokuty o 10 %, jelikož takové rozhodnutí porušuje obecné zásady legitimního očekávání a rovného zacházení. V případě obou částí druhého důvodu kasačního opravného prostředku Tribunál porušil čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází podpůrně z nesprávného právního posouzení Tribunálem, když Tribunál potvrdil snížení základní částky pokuty o 25 % a nerozhodl o vyšším snížení. Tribunál tím porušil čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 a obecnou zásadu proporcionality.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc F-41/12: Žaloba podaná dne 21. března 2012 — ZZ v. Parlament

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/38

         Žaloba podaná dne 21. března 2012 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-41/12)
   2012/C 138/90
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: R. Adam a P. Ketter, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu o vypovězení pracovní smlouvy dočasného zaměstnance uzavřené se žalobkyní na dobu neurčitou a návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 20. června 2011 o vypovězení pracovní smlouvy dočasného zaměstnance uzavřené se žalobkyní na dobu neurčitou;

               —

               pokud to bude nutné, zrušit výslovné rozhodnutí Evropského parlamentu o zamítnutí stížnosti;

               —

               rozhodnout, že žalobkyni má být znovu nabídnuto pracovní místo v Evropském parlamentu;

               —

               podpůrně a pokud Soud pro veřejnou službu rozhodne, že opětovné zaměstnaní žalobkyně v Evropském parlamentu není možné nebo že takové zaměstnání není v zájmu žalobkyně ani Evropského parlamentu, uložit Evropskému parlamentu náhradu majetkové újmy rovnající se částce 36 měsíčních platů nebo případně jakékoliv jiné částce vyhodnocené ex aequo et bono, jakož i náhradu nemajetkové újmy ve výši 15 000 eur;

               —

               v každém případě uložit Evropskému parlamentu, aby žalobkyni uhradil částku 15 000 eur z titulu nemajetkového újmy;

               —

               vyhradit žalobkyni všechna ostatní práva, nároky a právní prostředky, a zejména právo požadovat dodatečnou náhradu škody za újmu utrpěnou z důvodu chybného jednání Evropského parlamentu a právo předložit další důkazy a předvolat dotčené svědky;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení, včetně nákladů za právní zastoupení vynaložených žalobkyní.


title: Věc T-353/08: Usnesení Tribunálu ze dne 17. dubna 2013 — vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste v. Komise

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. dubna 2013 — vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste v. Komise
   (Věc T-353/08) (1)

   2013/C 164/41
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc F-39/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. října 2013 — BQ v. Účetní dvůr ( „Soud pro veřejnou službu — Úředník — Hodnotící zpráva — Psychické obtěžování — Náhrada škody — Přípustnost — Lhůty“ )

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/23

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. října 2013 — BQ v. Účetní dvůr
   (Věc F-39/12) (1)

   (Soud pro veřejnou službu - Úředník - Hodnotící zpráva - Psychické obtěžování - Náhrada škody - Přípustnost - Lhůty)
   2013/C 352/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: BQ (Bereldange, Luxembourg) (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: T. Kennedy, B. Schäfer a I. Ní Riagáin Düro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Evropského účetního dvora, kterým byla zamítnuta žádost o uznání protiprávního jednání, kterým byla žalobci údajně způsobena majetková a morální újma.

      Výrok rozsudku

               1)

               Účetnímu dvoru Evropské unie se ukládá zaplacení částky 2 000 eur BQ.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s. 38.


title: Věc T-166/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2006 – Lucchini v. Komise ( ESUO — Státní podpory — Podpory na ochranu životního prostředí — Podpora Itálie ve prospěch ocelářského podniku Lucchini — Zamítnutí povolení zamýšlené podpory — Použitelný právní rámec — Způsobilost oznámených investic pro podpory na ochranu životního prostředí — Podmínky slučitelnosti podpor se společným trhem — Odůvodnění )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2006 – Lucchini v. Komise
   (Věc T-166/01) (1)

   („ESUO - Státní podpory - Podpory na ochranu životního prostředí - Podpora Itálie ve prospěch ocelářského podniku Lucchini - Zamítnutí povolení zamýšlené podpory - Použitelný právní rámec - Způsobilost oznámených investic pro podpory na ochranu životního prostředí - Podmínky slučitelnosti podpor se společným trhem - Odůvodnění“)
   (2006/C 281/46)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lucchini SpA (Brescia, Itálie) (zástupci: G. Vezzoli a G. Belotti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a V. Di Bucci, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení článku 1 rozhodnutí Komise 2001/466/ESUO ze dne 21. prosince 2000 (Úř. věst. 2001, L 163, s. 24) v rozsahu, v němž prohlašuje státní podporu ve výši 13,5 miliard ITL (6,98 milionů eur), kterou Itálie zamýšlí poskytnout ocelářskému podniku Lucchini SpA, za neslučitelnou se společným trhem.
   Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise 2001/466/ESUO ze dne 21. prosince 2000 o státní podpoře, kterou Itálie zamýšlí poskytnout ocelářským podnikům Lucchini SpA a Siderpotenza SpA, se zrušuje v rozsahu, v němž zahrnuje do výše státní podpory poskytnuté Lucchini SpA, prohlášené za neslučitelnou se společným trhem, částky 2,7 miliard ITL (1,396 milionů eur) a 1,38 miliard ITL (713 550 eur) odpovídající investicím na ochranu životního prostředí oznámeným italskými orgány v koksovně a ve vodovodních a kanalizačních sítích.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každá z účastnic řízení ponese polovinu nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 13. 10. 2001.


title: Věc C-246/12 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. února 2013 — Ellinika Nafpigeia AE v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Stavba lodí — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem — Ochrana základních zájmů národní bezpečnosti — Podmínky hospodářské soutěže na vnitřním trhu“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/21

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. února 2013 — Ellinika Nafpigeia AE v. Evropská komise
   (Věc C-246/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Stavba lodí - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem - Ochrana základních zájmů národní bezpečnosti - Podmínky hospodářské soutěže na vnitřním trhu)
   2013/C 114/31
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ellinika Nafpigeia AE (zástupci: I. Drosos a V. Karagiannis, Δικηγόροι)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 15. března 2012, Ellinika Nafpigeia v. Komise (T-391/08), kterým se zamítá žaloba směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise C(2008)3118 final ze dne 2. července 2008, kterým se podpory poskytnuté řeckými orgány ve prospěch Ellinika Nafpigeia (Hellenic Shipyards „HSY“) v rámci změn původního investičního plánu týkajícího se restrukturalizace této loděnice [státní podpora C 16/2004 (ex NN29/2004, CP 71/2002 a CP 133/2005)] prohlašují za neslučitelné se společným trhem

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Ellinika Nafpigeia AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 7.7.2012.


title: Věc C-424/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 18. září 2012 — SC Fatorie SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 18. září 2012 — SC Fatorie SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor
   (Věc C-424/12)
   2012/C 379/25
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Oradea

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Fatorie SRL

      Žalovaná: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňují ustanovení směrnice 2006/112/ES (1) použití sankce spočívající ve ztrátě práva daňového poplatníka na odpočet DPH, jestliže:

                           i)

                           faktura, která byla předložena daňovým poplatníkem za účelem provedení práva na odpočet, byla vystavena chybně třetí osobou, jelikož nebyly použity zjednodušené postupy;

                           ii)

                           daňový poplatník odvedl DPH uvedenou ve faktuře?

               2)

               Brání zásada [unijního práva] právní jistoty správní praxi rumunských daňových orgánů, které:

                           i)

                           zaprvé konečným správním rozhodnutím přiznaly právo na odpočet DPH;

                           ii)

                           následně se k tomuto rozhodnutí vrátily a stanovily k tíži daňového poplatníka povinnost zaplatit do státního rozpočtu DPH, u které bylo nejprve provedeno právo na odpočet, zvýšenou o úroky a pokuty z prodlení?

               3)

               V situaci, ve které:

                           i)

                           daňový poplatník odvedl DPH nesprávně uvedenou na faktuře třetí osobou;

                           ii)

                           daňové orgány nepřijaly žádné aktivní opatření, aby nařídily třetí osobě opravit nesprávně vystavenou fakturu;

                           iii)

                           a oprava faktury je nyní nemožná z důvodu úpadku třetí osoby, umožňuje zásada daňové neutrality DPH zbavit daňového poplatníka práva na odpočet DPH?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-185/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 26. ledna 2012 — Evropská komise v. Slovinská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Přímé pojištění jiné než životní — Směrnice 73/239/EHS a 92/49/EHS — Nesprávné a neúplné provedení“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/6

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 26. ledna 2012 — Evropská komise v. Slovinská republika
   (Věc C-185/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Přímé pojištění jiné než životní - Směrnice 73/239/EHS a 92/49/EHS - Nesprávné a neúplné provedení)
   2012/C 73/09
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K.-Ph. Wojcik, M. Žebre a N. Yerrell, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovinská republika (zástupce: A. Vran, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 56 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie — Porušení čl. 8 odst. 3 první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (Úř. věst. L 228, s. 3) a článků 29 a 39 směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění); Úř. věst. L 228, s. 1)

      Výrok

               1)

               Slovinská republika tím, že nesprávně a neúplně provedla do vnitrostátního právního řádu první směrnici Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005, a směrnici Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění), ve znění směrnice 2005/68, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 8 odst. 3 směrnice 73/239, jakož i z článků 29 a 39 směrnice 92/49.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská Komise a Slovinská republika ponesou každá vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-112/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – A v. B a další „Článek 267 SFEU — Vnitrostátní ústava — Povinné incidenční řízení kontroly ústavnosti — Přezkum souladu vnitrostátního zákona jak s právem Unie, tak s vnitrostátní ústavou — Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Neexistence bydliště nebo známého místa pobytu žalovaného na území členského státu — Ujednání o příslušnosti v případě účasti žalovaného na řízení před soudem — Opatrovník žalovaného pro případ nepřítomnosti“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/10

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – A v. B a další
   (Věc C-112/13) (1)

   („Článek 267 SFEU - Vnitrostátní ústava - Povinné incidenční řízení kontroly ústavnosti - Přezkum souladu vnitrostátního zákona jak s právem Unie, tak s vnitrostátní ústavou - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Neexistence bydliště nebo známého místa pobytu žalovaného na území členského státu - Ujednání o příslušnosti v případě účasti žalovaného na řízení před soudem - Opatrovník žalovaného pro případ nepřítomnosti“)
   2014/C 409/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: A

      Žalovaní: B, C, D, E, F, G, H

      Výrok

               1)

               Unijní právo, a zejména článek 267 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení – podle které jsou obecné soudy rozhodující o odvolání nebo v posledním stupni řízení povinny v případě, že dospějí k závěru, že vnitrostátní zákon je v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, předložit v rámci řízení, které před nimi probíhá, ústavnímu soudu návrh na zrušení zákona namísto toho, aby se v konkrétním případě omezily na jeho nepoužití – v rozsahu, v němž přednostní povaha tohoto řízení brání ve svém důsledku těmto obecným soudům ve výkonu jejich pravomoci nebo v plnění jejich povinnosti obrátit se na Soudní dvůr s předběžnými otázkami, a to jak před podáním takového návrhu vnitrostátnímu soudu pověřenému výkonem kontroly ústavnosti zákonů, tak případně po rozhodnutí tohoto soudu o uvedeném návrhu. Unijní právo, a zejména článek 267 SFEU musí být naopak vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, pokud si uvedené obecné soudy ponechávají volnost:

                           —

                           obrátit se v kterémkoli okamžiku v průběhu řízení, který považují za vhodný, a dokonce i po ukončení incidenčního řízení o kontrole ústavnosti zákonů, na Soudní dvůr s jakoukoli předběžnou otázkou, kterou pokládají za nezbytnou,

                           —

                           přijmout jakékoli opatření nezbytné k zajištění předběžné soudní ochrany práv přiznaných právním řádem Unie a

                           —

                           po ukončení takového incidenčního řízení upustit od použití dotčeného ustanovení vnitrostátního právního předpisu, pokud rozhodnou, že je v rozporu s právem Unie.
                           Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda lze vnitrostátní právní předpisy vykládat v souladu s těmito požadavky unijního práva.

               2)

               Článek 24 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být ve světle článku 47 Listiny vykládán v tom smyslu, že pokud vnitrostátní soud ustanoví žalovanému, jemuž nebyl doručen návrh na zahájení řízení z důvodu, že není znám jeho pobyt, opatrovníka žalovaného pro případ jeho nepřítomnosti, neznamená skutečnost, že se tento opatrovník účastní řízení před soudem podle vnitrostátních předpisů, to, že se řízení před soudem účastní tento žalovaný ve smyslu článku 24 tohoto nařízení, čímž by byla založena mezinárodní příslušnost tohoto soudu.

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc C-221/08: Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/23

         Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-221/08)
   (2008/C 209/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: R. Lyal, W. Mölls, zmocněnci)

      Žalované: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že zavedlo minimální a maximální maloobchodní prodejní ceny cigaret, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 95/59ES (1) ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků;

               —

               určit, že Irsko tím, že neposkytlo Komisi nezbytné informace o použitelné irské právní úpravě, čímž jí neumožnilo splnit povinnost kontrolovat soulad se směrnicí 95/59, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z článku 10 ES;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na základě Tobacco Products (Control of Advertising, Sponsorship and Sales Promotion) (No. 2) Regulations 1986 [nařízení z roku 1986 o tabákových výrobcích (kontrola reklamy, sponzoringu a propagace prodeje) (č. 2)] a dohod přijatých k provedení tohoto nařízení s výrobci a dovozci tabákových výrobků, Irsko ukládá minimální cenu cigaret, která odpovídá ne více než 3 % pod váženou průměrnou cenou cigaret v dotčené kategorii. Navíc, jelikož výrobci a dovozci nemohou stanovit ceny výše než 3 % nad váženou průměrnou cenu, Irsko tak rovněž ukládá maximální ceny cigaret. Takový systém je v rozporu s čl. 9 odst. 1 směrnice 95/59, podle kterého výrobci tabákových výrobků „mají právo určit nejvyšší maloobchodní prodejní cenu každého svého výrobku“.
   Podle článku 10 ES mají členské státy povinnost usnadnit Komisi plnění jejich povinností, zejména tím, že vyhoví požadavkům na poskytnutí informací předloženým během řízení o nesplnění povinností. Komise tvrdí, že Irsko tím, že neposkytlo informace o použitelné irské právní úpravě, a to navzdory opakovaným žádostem Komise, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z článku 10 ES.

      (1)  Úř. věst. L 291, s. 40; Zvl. vyd. 09/01, s. 283.


title: Věc F-117/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2012 — AD v. Komise ( „Veřejná služba — Opožděnost — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/32

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2012 — AD v. Komise
   (Věc F-117/12)
   (Veřejná služba - Opožděnost - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 46/66
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: AD (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí neposkytnout diplomatický statut partnerovi žalobce a rozhodnutí nepřevzít určité cestovní náklady tohoto partnera a návrh na náhradu škody

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               AD ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-677/15: Usnesení Tribunálu ze dne 19. července 2016 – Panzeri v. Parlament a Komise „Žaloba na neplatnost — Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Parlamentu — Příspěvek na parlamentní asistenci — Navrácení neoprávněně vyplacených částek — Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Přípravný akt — Nepřípustnost“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/47

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. července 2016 – Panzeri v. Parlament a Komise
   (Věc T-677/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Parlamentu - Příspěvek na parlamentní asistenci - Navrácení neoprávněně vyplacených částek - Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Přípravný akt - Nepřípustnost“)
   (2016/C 335/62)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pier Antonio Panzeri (Calusco d'Adda, Itálie) (zástupce: C. Cerami, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr a G. Corstens, zmocněnci), a Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh zakládající se na článku 263 SFEU a znějící na zrušení zaprvé dopisu ředitele ředitelství B „pro finanční a sociální nároky poslanců“ generálního ředitelství pro finance Evropského parlamentu ze dne 21. září 2015, jímž bylo žalobci uloženo vrácení částky 83 764 eur a sděleno oznámení o dluhu ze dne 18. září 2015, které se k ní vztahuje, a zadruhé dopisu generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 27. července 2012, kterým se žalobce informuje o ukončení šetření týkajícího se užívání jeho parlamentních příspěvků

      Výrok

               1)

               Již není třeba rozhodnout o žalobě v rozsahu, v němž směřuje proti dopisu ředitele ředitelství B „pro finanční a sociální nároky poslanců“ generálního ředitelství pro finance Evropského parlamentu ze dne 21. září 2015 a oznámení dluhu č. 2015-1320 ze dne 18. září 2015.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Pier Antonio Panzeri ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc C-26/09: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 5. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal — Spojené království) — The Motor Insurers’ Bureau v. Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/22

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 5. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal — Spojené království) — The Motor Insurers’ Bureau v. Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited
   (Věc C-26/09) (1)

   2010/C 148/36

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc T-509/13: Usnesení Tribunálu ze dne 1. října 2014 – Ratioparts-Ersatzteile v. OHIM – IIC (NORTHWOOD)

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/65

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. října 2014 – Ratioparts-Ersatzteile v. OHIM – IIC (NORTHWOOD)
   (Věc T-509/13) (1)

   2014/C 409/86
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23. 11. 2013.


title: Věc T-458/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Wilfer v. OHIM (Zobrazení hlavy kytary) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující hlavu kytary ve stříbrné, šedé a hnědé barvě — Absolutní důvod zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Zkoumání skutečností z úřední povinnosti — Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009) — Povinnost odůvodnění — Článek 73 první věta nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 první věta nařízení č. 207/2009) — Rovné zacházení“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Wilfer v. OHIM (Zobrazení hlavy kytary)
      (Věc T-458/08) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující hlavu kytary ve stříbrné, šedé a hnědé barvě - Absolutní důvod zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Zkoumání skutečností z úřední povinnosti - Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009) - Povinnost odůvodnění - Článek 73 první věta nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 první věta nařízení č. 207/2009) - Rovné zacházení)
      (2010/C 288/67)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Hans-Peter Wilfer (Markeneukirchen, Německo) (zástupce: A. Kockläuner, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. července 2008 (věc R 78/2007-4) týkajícímu se zápisu obrazového označení zobrazujícího hlavu kytary ve stříbrné, šedé a hnědé barvě jako ochranné známky Společenství

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Hans-Peteru Wilferovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2008.


title: Věc T-41/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. února 2007 – MCC v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/53

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. února 2007 – MCC v. Komise
   (Věc T-41/02) (1)

   (2007/C 82/112)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda čtvrtého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc C-51/09 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. června 2010 — Barbara Becker v. Harman International Industries Inc., Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Slovní ochranná známka Barbara Becker — Námitky majitele slovních ochranných známek Společenství BECKER a BECKER ONLINE PRO — Posouzení nebezpečí záměny — Posouzení podobnosti označení z pojmového hlediska“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. června 2010 — Barbara Becker v. Harman International Industries Inc., Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-51/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Slovní ochranná známka Barbara Becker - Námitky majitele slovních ochranných známek Společenství BECKER a BECKER ONLINE PRO - Posouzení nebezpečí záměny - Posouzení podobnosti označení z pojmového hlediska)
   2010/C 221/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Barbara Becker (zástupce: P. Baronikians, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Harman International Industries Inc., Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 2. prosince 2008 ve věci T-212/07, Harman International Industries, Inc. v. OHIM — Becker (Barbara Becker) (T-212/07), kterým Soud zrušil rozhodnutí R-502/2006-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 7. března 2007, kterým bylo zrušeno rozhodnutí námitkového oddělení o zamítnutí zápisu slovní ochranné známky „Barbara Becker“ pro výrobky zařazené do třídy 9 v rámci námitky podané společností Harman International Industries, Inc.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 2. prosince 2008, Harman International Industries v. OHIM — Becker (Barbara Becker) (T 212/07) se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc C-574/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH) v. Eurest Portugal – Sociedade Europeia de Restaurantes Lda „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Veřejné zakázky na služby — Směrnice 2004/18/ES — Zadání zakázky bez zahájení zadávacího řízení (takzvané ‚in house‘ zadávání) — Subjekt, jemuž je veřejná zakázka zadávána, právně odlišný od veřejného zadavatele — Středisko poskytující pomocné a podpůrné nemocniční služby — Obecně prospěšná nezisková organizace — Většina členů tvořená veřejnými zadavateli — Menšina členů tvořená entitami soukromého práva, charitativními neziskovými organizacemi — Činnosti vykonávané ve prospěch členů v objemu nejméně 80 % ročního obratu“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH) v. Eurest Portugal – Sociedade Europeia de Restaurantes Lda
   (Věc C-574/12) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Veřejné zakázky na služby - Směrnice 2004/18/ES - Zadání zakázky bez zahájení zadávacího řízení (takzvané ‚in house‘ zadávání) - Subjekt, jemuž je veřejná zakázka zadávána, právně odlišný od veřejného zadavatele - Středisko poskytující pomocné a podpůrné nemocniční služby - Obecně prospěšná nezisková organizace - Většina členů tvořená veřejnými zadavateli - Menšina členů tvořená entitami soukromého práva, charitativními neziskovými organizacemi - Činnosti vykonávané ve prospěch členů v objemu nejméně 80 % ročního obratu“)
   2014/C 282/10
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé v řízení o kasačním opravném prostředku: Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Eurest Portugal – Sociedade Europeia de Restaurantes Lda

      Výrok

   V případě, kdy je veřejná zakázka zadána subjektu, kterým je obecně prospěšná nezisková organizace, jejímiž členy jsou v okamžiku zadání této zakázky nejen subjekty patřící do veřejného sektoru, ale i soukromá zařízení sociální solidarity vyvíjející neziskové aktivity, není podmínka týkající se „obdobné kontroly“ stanovená judikaturou Soudního dvora k tomu, aby veřejná zakázka mohla být považována za plnění „in house“, splněna, a tudíž se uplatní směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16. 3. 2013.


title: Věc C-46/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Bremen (Německo) dne 30. ledna 2017 – Hubertus John v. Freie Hansestadt Bremen

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Bremen (Německo) dne 30. ledna 2017 – Hubertus John v. Freie Hansestadt Bremen
   (Věc C-46/17)
   (2017/C 144/25)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgericht Bremen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce a odvolatel: Hubertus John

      Žalovaný a odpůrce: Freie Hansestadt Bremen

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (1), vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje stranám pracovní smlouvy bez dalších podmínek a časového omezení odložit dohodnuté ukončení pracovního poměru okamžikem dosažení věkové hranice pro obvyklý odchod do důchodu prostřednictvím dohody uzavřené v průběhu trvání pracovního poměru, popřípadě i opakovaně, a to z pouhého důvodu, že zaměstnanec má na základě dosažení věkové hranice pro obvyklý odchod do důchodu nárok na starobní důchod?

               2)

               V případě, že Soudní dvůr odpoví na první otázku kladně:
               Je neslučitelnost vnitrostátní právní úpravy uvedené v první otázce s ustanovením 5 bodem 1 rámcové dohody dán i v případě prvního odkladu ukončení?

               3)

               Je nutno ustanovení článku 1, čl. 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (2), a/nebo obecné zásady práva Společenství vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje stranám pracovní smlouvy bez dalších podmínek a časového omezení odložit dohodnuté ukončení pracovního poměru okamžikem dosažení věkové hranice pro obvyklý odchod do důchodu prostřednictvím dohody uzavřené v průběhu trvání pracovního poměru, popřípadě i opakovaně, a to z pouhého důvodu, že zaměstnanec má na základě dosažení věkové hranice pro obvyklý odchod do důchodu nárok na starobní důchod?

      (1)  Úř. věst. 1999, L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368.

      (2)  Úř. věst. 2000, L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Věc C-475/04: Žaloba podaná dne 10. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/10

         Žaloba podaná dne 10. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-475/04)
   (2004/C 314/21)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 10. listopadu 2004 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Georgiosem Zavvosem a Michaelem Shotterem, členy právní služby Komise.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k zajištění souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (1) a v každém případě tím, že neinformovala Komisi o těchto předpisech, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. října 2003.

      (1)  Úř. věst. L 201, 31.07.2002, s. 37.


title: Věc C-340/06: Žaloba podaná dne 4. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/3

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-340/06)
   (2006/C 249/08)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: U. Wölker, zmocněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (1), případně o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 14. února 2005.

      (1)  Úř. věst. L 41, s. 26-32.


title: Věc T-293/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 18. září 2008 – NBC Fourth Realty v. OHIM – Regalado Pareja a Pedrol (PK MAX)

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/63

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 18. září 2008 – NBC Fourth Realty v. OHIM – Regalado Pareja a Pedrol (PK MAX)
   (Věc T-293/06) (1)

   (2008/C 301/118)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc T-275/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. listopadu 2008 – Omya v. Komise

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/41

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. listopadu 2008 – Omya v. Komise
   (Věc T-275/06) (1)

   (2008/C 327/75)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-805/14: Usnesení Tribunálu ze dne 25. května 2016 – Stagecoach Group v. EUIPO (MEGABUS.COM) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MEGABUS.COM — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 — Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 75 nařízení č. 207/2009 — Žaloba zjevně nepřípustná nebo po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/39

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. května 2016 – Stagecoach Group v. EUIPO (MEGABUS.COM)
   (Věc T-805/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MEGABUS.COM - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 - Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 75 nařízení č. 207/2009 - Žaloba zjevně nepřípustná nebo po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2016/C 260/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stagecoach Group plc (Perth, Spojené království) (zástupce: G. Jacobs, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. října 2014 (věc R 1984/2013-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení MEGABUS.COM jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Společnosti Stagecoach Group plc se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. června 2004 ve věci C-30/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal tributário de Primeira Instância de Lisboa): Recheio-Cash Carry SA proti Fazenda Pública/Registo Nacional de Pessoas Colectivas (Vydání bezdůvodného obohacení — Lhůta 90 dnů pro podání žaloby — Zásada efektivity)

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 17. června 2004
   ve věci C-30/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal tributário de Primeira Instância de Lisboa): Recheio-Cash Carry SA proti Fazenda Pública/Registo Nacional de Pessoas Colectivas (1)

   (Vydání bezdůvodného obohacení - Lhůta 90 dnů pro podání žaloby - Zásada efektivity)
   (2004/C 201/02)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci C-30/02, jejímž předmětem je žádost zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES Tribunal tributário de Primeira Instância de Lisboa (Portugalsko) směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem, mezi Recheio-Cash Carry SA a Fazenda Pública/Registo Nacional de Pessoas Colectivas, Ministério Público, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu práva Společenství ve věci vydání bezdůvodného obohacení, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. La Pergola a S. von Bahr (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajemník: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 17. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Zásada efektivity práva Společenství nebrání, pokud jde o žádost o vrácení poplatku vybraného v rozporu s právem Společenství, stanovení prekluzivní lhůty 90 dnů od uplynutí lhůty pro dobrovolné zaplacení tohoto poplatku.

      (1)  Úř. věst. C 97, 20.4.2002


title: Věc T-68/11: Žaloba podaná dne 25. ledna 2011 — Kastenholz v. OHIM — qwatchme (hodinové ciferníky)

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/15

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2011 — Kastenholz v. OHIM — qwatchme (hodinové ciferníky)
   (Věc T-68/11)
   2011/C 113/30
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Erich Kastenholz (Troisdorf, Německo) (zástupce: L. Acker, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: qwatchme A/S (Vejle East, Dánsko)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. listopadu 2010 ve věci R 1086/2009-3;

               —

               vrátit věc žalovanému úřadu, aby přezkoumal autorská práva uplatněná žalobcem, která nebyla zrušovacím oddělením řádně přezkoumána;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor Společenství č. 602636-0003 znázorňující hodinový ciferník.

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: qwatchme A/S.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: žalobce.

      Důvody návrhu na prohlášení neplatnosti: porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) ve spojení s článkem 4, jakož i čl. 25 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 6/2002 (1) kvůli chybějící novosti a porušení autorských práv k uměleckému dílu Paula Heimbacha.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) ve spojení s články 5 a 6 nařízení (ES) č. 6/2002, protože odvolací senát ve svém rozhodnutí neprovedl žádné čisté rozlišení znaků „novost“ a „individuální povaha“, jakož i čl. 25 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 6/2002, protože ani odvolací senát, ani zrušovací oddělení OHIM řádně nezkoumaly, zda (průmyslový) vzor Společenství představuje nedovolené použití díla, které je chráněno podle německého autorského práva.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


title: Věc C-70/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – Emmanuel Lebek v. Janusz Domino „Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 34 bod 2 — Žalovaný, v jehož nepřítomnosti bylo rozhodnutí vydáno — Uznávání a výkon rozhodnutí — Důvody pro zamítnutí — Absence včasného doručení návrhu na zahájení řízení žalobci, v jehož nepřítomnosti bylo rozhodnutí vydáno — Pojem ‚opravný prostředek‘ — Žádost o prominutí zmeškání lhůty — Nařízení (ES) č. 1393/2007 — Článek 19 odst. 4 — Doručování soudních a mimosoudních písemností — Lhůta, v níž je žádost o prominutí zmeškání lhůty přípustná“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – Emmanuel Lebek v. Janusz Domino
   (Věc C-70/15) (1)

   („Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 34 bod 2 - Žalovaný, v jehož nepřítomnosti bylo rozhodnutí vydáno - Uznávání a výkon rozhodnutí - Důvody pro zamítnutí - Absence včasného doručení návrhu na zahájení řízení žalobci, v jehož nepřítomnosti bylo rozhodnutí vydáno - Pojem ‚opravný prostředek‘ - Žádost o prominutí zmeškání lhůty - Nařízení (ES) č. 1393/2007 - Článek 19 odst. 4 - Doručování soudních a mimosoudních písemností - Lhůta, v níž je žádost o prominutí zmeškání lhůty přípustná“)
   (2016/C 335/15)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Emmanuel Lebek

      Žalovaný: Janusz Domino

      Výrok

               1)

               Pojem „opravný prostředek“ uvedený v čl. 34 bodu 2 nařízení č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje rovněž žádost o prominutí zmeškání lhůty, když uplynula lhůta pro podání řádného opravného prostředku.

               2)

               Článek 19 odst. 4 poslední pododstavec nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (doručování písemností) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že vylučuje použití ustanovení vnitrostátního práva, která se týkají režimu žádostí o prominutí zmeškání lhůty, pokud lhůta pro přípustnost podání takových žádostí, která je upřesněna ve sdělení členského státu, na které odkazuje uvedené ustanovení, uplynula.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  12. ledna 2006  ve věci C-183/03: Spolková republika Německo proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Rozhodnutí 2003/102/ES — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Sektor plodin na orné půdě)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 12. ledna 2006
   ve věci C-183/03: Spolková republika Německo proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Rozhodnutí 2003/102/ES - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Sektor plodin na orné půdě)
   (2006/C 60/01)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-183/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 24. dubna 2003, Spolková republika Německo (zmocněnci: W.-D. Plessing a A. Tiemann) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: N. Niejahr a G. Braun), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J. Malenovský, S. von Bahr (zpravodaj), A. Borg Barthet a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc T-63/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2010 — Mäurer + Wirtz v. OHIM — Exportaciones Aceiteras Fedeoliva (tosca de FEDEOLIVA) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FEDEOLIVA — Starší slovní ochranná známka Společenství a národní slovní ochranné známky TOSCA — Relativní důvody pro zamítnutí — Nezohlednění argumentu — Článek 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2010 — Mäurer + Wirtz v. OHIM — Exportaciones Aceiteras Fedeoliva (tosca de FEDEOLIVA)
   (Věc T-63/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FEDEOLIVA - Starší slovní ochranná známka Společenství a národní slovní ochranné známky TOSCA - Relativní důvody pro zamítnutí - Nezohlednění argumentu - Článek 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 113/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG (Stolberg, Německo) (zástupce: D. Eickemeier, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE (Jaén, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. prosince 2006 (věc R 761/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Mülhens GmbH & Co. KG a Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. prosince 2006 (věc R 761/2006-2) se zrušuje v části, ve které odvolací senát zamítl námitky podané na základě čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství].

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG a Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-377/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Bruxelles — Belgie) — Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch (insolvenční správkyně společnosti Agenor SA) v. Evropské společenství ( „Článek 235 ES a čl. 288 druhý pododstavec ES — Pravomoc Soudního dvora rozhodnout o žalobě na určení mimosmluvní odpovědnosti podané proti Evropskému společenství — Žaloba směřující k uspokojení pasiv ve smyslu čl. 530 odst. 1 belgického zákona o obchodních společnostech — Žaloba podaná insolvenčním správcem akciové společnosti proti Evropskému společenství — Pravomoc vnitrostátních soudů rozhodnout o takovéto žalobě“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Bruxelles — Belgie) — Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch (insolvenční správkyně společnosti Agenor SA) v. Evropské společenství
   (Věc C-377/09) (1)

   (Článek 235 ES a čl. 288 druhý pododstavec ES - Pravomoc Soudního dvora rozhodnout o žalobě na určení mimosmluvní odpovědnosti podané proti Evropskému společenství - Žaloba směřující k uspokojení pasiv ve smyslu čl. 530 odst. 1 belgického zákona o obchodních společnostech - Žaloba podaná insolvenčním správcem akciové společnosti proti Evropskému společenství - Pravomoc vnitrostátních soudů rozhodnout o takovéto žalobě)
   2010/C 246/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de commerce de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch (insolvenční správkyně společnosti Agenor SA)

      Žalované: Evropské společenství

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de commerce de Bruxelles — Výklad čl. 288 druhého pododstavce Smlouvy o ES — Žaloba na určení odpovědnosti podaná insolvenční správkyní na Evropské společenství pro závažné porušení povinností, jehož se údajně dopustilo při de facto řízení obchodní společnosti, a které přispělo k jejímu úpadku — Pravomoc Soudního dvora rozhodnout o žalobě na určení mimosmluvní odpovědnosti založená na uplatnění vnitrostátních právních předpisů upravujících úpadkové řízení

      Výrok

   Žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti Evropského společenství, třebaže vychází z vnitrostátní právní úpravy zavádějící zvláštní zákonem stanovený režim, který se odchyluje od obecného režimu dotčeného členského státu v oblasti občanskoprávní odpovědnosti, nespadá podle článku 235 ES ve spojení s čl. 288 druhým pododstavcem ES do pravomoci vnitrostátních soudů.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-118/15: Žaloba podaná dne 6. března 2015 – Slovinsko v. Komise

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/41

         Žaloba podaná dne 6. března 2015 – Slovinsko v. Komise
   (Věc T-118/15)
   (2015/C 146/55)
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Republika Slovinsko (zástupce: L. Bembič, právní zástupce státu)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2014/950/EU ze dne 19. prosince 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámeno pod číslem C(2014) 10135] (Úř. věst. L 369, s. 71), v rozsahu, v němž se týká Republiky Slovinsko, a konkrétně z důvodu finanční opravy ve výši 8 7 00  815,25 eur, provedené v důsledku nesrovnalosti v rámci rozpočtového roku 2009, týkající se opatření Fond pro restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Pro případ, že by Tribunál nevyhověl výše uvedenému návrhu Republiky Slovinsko, žalobkyně podpůrně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2014/950/EU ze dne 19. prosince 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámeno pod číslem C(2014) 10135] (Úř. věst. L 369, s. 71), v rozsahu, v němž se týká Republiky Slovinsko, a konkrétně důvodu finanční opravy ve výši 8 7 00  815,25 eur, provedené v důsledku nesrovnalosti v rámci rozpočtového roku 2009, týkající se opatření Fond pro restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu, ve výši přesahující částku 4 3 50  407,62 eur;

               —

               rozhodl, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z nesprávného uplatnění SFEU nebo právní normy k jejímu provedení, ze zjevně nesprávného posouzení, nedostatku odůvodnění rozhodnutí a z porušení zásady kontradiktornosti
               Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise nesprávně konstatovala, že by sila měla být považována za nedílnou součást výrobního zařízení, a že žalobkyně je měla z tohoto důvodu demontovat na základě programu celkové restrukturalizace.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení zásad legality, loajální spolupráce, ochrany legitimního očekávání, jakož i zásady patere legem quam ipse fecisti

               Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že ke sporné finanční opravě a ke sporu ohledně napadeného rozhodnutí by nedošlo, kdyby Komise odpověděla na písemnou otázku žalobkyně týkající se zachování jednotlivých staveb před 8. srpnem 2008 (datum, kdy žalobkyně schválila změnu programu restrukturalizace ohledně zachování sil), kdyby Komise změnila a doplnila nařízení (ES) č. 968/2006 (1), kdyby poté, co obdržela sdělení ohledně změny programu restrukturalizace, Komise informovala žalobkyni o údajné nesrovnalosti ohledně zachování sil, nebo kdyby písemně informovala všechny členské státy o svém výkladu nejasných ustanovení příslušných právních předpisů.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (Úř. věst. L 176, s. 32).


title: Věc C-165/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 27. března 2007 – Skatteministeriet v. Ecco Sko A/S

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 27. března 2007 – Skatteministeriet v. Ecco Sko A/S
   (Věc C-165/07)
   (2007/C 129/12)
   Jednací jazyk: dánština
   Předkládající soud
   Vestre Landsret (Dánsko)
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Skatteministeriet

      Žalovaná: Ecco Sko A/S
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat přílohu I k nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (1) ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2388/2000 (2) ze dne 13. října 2000, v tom smyslu, že taková obuv, o jakou se jedná v původním řízení, má být zařazena pod obuv se svrškem z usně pod číslo 6403 KN, nebo pod obuv se vrškem z textilních materiálů pod číslo 6404 KN?

               2)

               Je doplňková poznámka 1 ke kapitole 64 KN, která byla do nařízení vložena nařízením Komise č. 3800/92 (3) ze dne 23. prosince 1992, kterým se mění nařízení Rady č. 2658/87, slučitelná s poznámkou 4 a) ke kapitole 64 KN?

      (1)  Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2388/2000 ze dne 13. října 2000, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 264, s. 1). Oprava v Úř. věst. L 276, 28.10.2000, s. 92.

      (3)  Úř. věst. L 384, s. 8.


title: Věc F-132/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 6. října 2015 – CH v. Parlament „Veřejná služba — Akreditovaní parlamentní asistenti — Článek 266 SFEU — Opatření k provedení zrušujícího rozsudku Soudu — Zrušení rozhodnutí o propuštění — Zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o pomoc podle článku 24 služebního řádu — Rozsah povinnosti poskytnout pomoc, existuje-li náznak důkazu o obtěžování — Povinnost OOUPS vést správní šetření — Možnost úředníka nebo jiného zaměstnance zahájit vnitrostátní soudní řízení — Poradní výbor zabývající se obtěžováním a jeho prevencí na pracovišti, který se zabývá stížnostmi akreditovaných parlamentních asistentů vůči členům Parlamentu — Úloha a pravomoci — Majetková a nemajetková újma“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/64

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 6. října 2015 – CH v. Parlament
   (Věc F-132/14) (1)

   („Veřejná služba - Akreditovaní parlamentní asistenti - Článek 266 SFEU - Opatření k provedení zrušujícího rozsudku Soudu - Zrušení rozhodnutí o propuštění - Zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o pomoc podle článku 24 služebního řádu - Rozsah povinnosti poskytnout pomoc, existuje-li náznak důkazu o obtěžování - Povinnost OOUPS vést správní šetření - Možnost úředníka nebo jiného zaměstnance zahájit vnitrostátní soudní řízení - Poradní výbor zabývající se obtěžováním a jeho prevencí na pracovišti, který se zabývá stížnostmi akreditovaných parlamentních asistentů vůči členům Parlamentu - Úloha a pravomoci - Majetková a nemajetková újma“)
   (2015/C 381/90)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CH (zástupci: L. Levi, C. Bernard-Glanz a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: E. Taneva a M. Dean, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh žalobkyně na zrušení rozhodnutí přijatých Evropských parlamentem za účelem provedení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. prosince 2013, F-129/12, CH v. Parlament, kterým Soud odmítl zahájit správní šetření ve věci stížnosti žalobkyně na obtěžování, uhrazení dodatečné finanční náhrady žalobkyni a přiznání žalobkyni všech výhod a vedlejších plnění souvisejících s existencí její smlouvy akreditované parlamentní asistentky, jejíž ukončení zrušil Soud ve výše uvedeném rozsudku, a návrh na náhradu údajně vzniklé majetkové a nemajetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 2. dubna 2014, potvrzené rozhodnutím ze dne 4. srpna 2014 o zamítnutí stížnosti, se zrušuje v rozsahu, v němž Evropský parlament v rozporu s článkem 266 SFEU odmítl vyplatit CH dodatečnou částku 5  686 eur za účelem provedení rozsudku ze dne 12. prosince 2013, CH v. Parlament (F-129/12, EU:F:2013:203).

               2)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 3. března 2014, potvrzené rozhodnutím ze dne 4. srpna 2014 o zamítnutí stížnosti, se zrušuje v rozsahu, v němž Evropský parlament poté, co bylo jeho rozhodnutí ze dne 15. března 2012, kterým byla zamítnuta žádost CH o pomoc ze dne 22. prosince 2011, zrušeno rozsudkem ze dne 12. prosince 2013, CH v. Parlament (F-129/12, EU:F:2013:203), nerozhodl o zahájení správního šetření o tvrzených skutečnostech souvisejících s psychickým obtěžováním, a porušil tak článek 266 SFEU.

               3)

               Návrhová žádání znějící na zrušení se ve zbývající části zamítají.

               4)

               Evropskému parlamentu se ukládá povinnost zaplatit CH částku 5  686 eur spolu s úroky z prodlení od 1. července 2014, kdy byl ukončen pracovní poměr CH, ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, zvýšené o dva procentní body.

               5)

               Evropskému parlamentu se ukládá povinnost zaplatit CH částku 25  000 eur jako náhradu vzniklé nemajetkové újmy spolu s úroky z prodlení od 4. srpna 2014 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, zvýšené o dva procentní body.

               6)

               Návrhová žádání směřující k náhradě škody se ve zbývající části zamítají.

               7)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené CH.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2. 2. 2015, s. 52.


title: Věc T-363/07: Žaloba podaná dne 14. září 2007 – Hamdi v. Rada

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/66

         Žaloba podaná dne 14. září 2007 – Hamdi v. Rada
   (Věc T-363/07)
   (2007/C 269/120)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Ahmed Hamdi (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: J. Pauw, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že nařízení (ES) č. 2580/2001 není použitelné a rozhodnutí 2007/445 se ruší v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce zaprvé uvádí, že nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (1) se na něj nepoužije, protože neexistuje žádná spojitost mezi společnou bezpečnostní a zahraniční politikou a jeho osobou.
   Zadruhé žalobce tvrdí, že nařízení č. 2580/2001 se na něj nepoužije, protože nepáchá a ani se nepokouší páchat teroristické činy, neúčastní se jich a ani nenapomáhá jejich spáchání.
   Nakonec žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásady proporcionality, není dostatečně odůvodněné a porušuje jeho základní práva, zejména právo na vlastnictví a právo na respektování jeho soukromého života.

      (1)  Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207.


title: Věc T-343/06: Žaloba podaná dne 1. prosince 2006 – Shell Petroleum a další v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/16

         Žaloba podaná dne 1. prosince 2006 – Shell Petroleum a další v. Komise
   (Věc T-343/06)
   (2007/C 20/23)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Shell Petroleum NV (Haag, Nizozemsko), The Shell Transport and Trading Company Ltd (Londýn, Spojené království), Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (Capelle aan den IJssel, Nizozemsko) (zástupci: O. W. Brouwer, W. Knibbeler, S. Verschuur, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň
   Shell Petroleum NV a The Shell Transport and Trading Company Ltd navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/F/38.456 – Bitumen – NL, dále jen „rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se týká Shell Petroleum NV a The Shell Transport and Trading Company Ltd; nebo podpůrně

               —

               zrušil částečně rozhodnutí v rozsahu, v němž shledává, že Shell Petroleum NV a The Shell Transport and Trading Company Ltd porušovaly od 1. dubna 1994 do 19. února 1996 článek 81 ES, a snížil pokutu jim uloženou; a

               —

               v každém případě snížil pokutu uloženou Shell Petroleum NV a The Shell Transport and Trading Company Ltd na základě rozhodnutí;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených Shell Petroleum NV a The Shell Transport and Trading Company Ltd v souvislosti s úhradou celé pokuty nebo její části nebo se zřízením bankovní záruky;

               —

               přijal jakákoliv jiná opatření, která považuje za vhodná.

         Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil částečně rozhodnutí v rozsahu, v němž shledává, že Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV porušovala od 1. dubna 1994 do 19. února 1996 článek 81 ES, a snížil pokutu jí uloženou; a

               —

               v každém případě snížil pokutu uloženou Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV na základě rozhodnutí;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV v souvislosti s úhradou celé pokuty nebo její části nebo zřízením bankovní záruky;

               —

               přijal jakákoliv jiná opatření, která považuje za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně argumentují, že následující prvky rozhodnutí jsou založeny na nesprávném právním posouzení a nesprávném posouzení skutkového stavu:

               a)

               zjištění, že Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV byla podněcovatelkou a vůdčí společností kartelové dohody;

               b)

               připsání odpovědnosti za protiprávní jednání The Shell Transport and Trading Company Ltd a Shell Petroleum NV;

               c)

               zvýšení pokuty pro opakované protiprávní jednání;

               d)

               výpočet výchozí výše pokuty pro Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV;

               e)

               délka trvání protiprávního jednání.


title: Věc F-5/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 26. června 2008 – Nijs v. Účetní dvůr (Veřejná služba — Úředníci — Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Soudu prvního stupně — Stručný popis žalobních důvodů v žalobě — Lhůta pro podání stížnosti — Nová skutečnost — Zjevná nepřípustnost)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/72

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 26. června 2008 – Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc F-5/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Soudu prvního stupně - Stručný popis žalobních důvodů v žalobě - Lhůta pro podání stížnosti - Nová skutečnost - Zjevná nepřípustnost)
   (2008/C 209/131)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Bart Nijs (Bereldange, Lucembursko) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier, G. Corstens a J. Vermer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí OOJ o nepovýšení žalobce do platové třídy A*11 v rámci období pro povýšení 2006 – Zrušení několika rozhodnutí týkajících se služebního postupu žalobce a jiných úředníků Účetního dvora – Zrušení výsledku voleb Výboru zaměstnanců Účetního dvora z roku 2006 – Návrh na náhradu škody
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Bartu Nijsovi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007, s. 44.