title: Věc T-391/05: Žaloba podaná dne  24. října 2005  – Komise v. Reagecon Diagnostics

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/25

         Žaloba podaná dne 24. října 2005 – Komise v. Reagecon Diagnostics
   (Věc T-391/05)
   (2005/C 330/60)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: L. Flynn, jako zmocněnec)

      Žalovaná: Reagecon Diagnostics Ltd
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               uložil žalované, aby Komisi uhradila

                           —

                                       a)

                                       částku ve výši 169 658,65 eur (sto šedesát devět tisíc šest set padesát osm eur a šedesát pět centů) odpovídající dlužné částce ve výši 161 953,99 eur a částce úroků z prodlení ke dni 21. října 2005 ve výši 7 704,66 eur při úrokové sazbě 5,53 %;

                           —

                                       b)

                                       částku 24,53714 eur za každý den jako úrok, při úrokové sazbě 5,53 % od 16. listopadu 2005 do doby splacení celé dlužné částky;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů probíhajícího řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropské společenství zastoupené Evropskou komisí uzavřelo se žalovanou smlouvu č. MAS3-CT-1998-0177 v rámci zvláštního programu pro výzkum a technologický vývoj, včetně prokazování, v oblasti oceánologie a technologie známého jako „program MAST III“ (1). Smlouva se týkala provedení pomocného výzkumného projektu nazvaného „Vývoj a testování monitorujícího a kontrolního systému inovačních iontových výběrových elektrod pro celkový dusík v mořských vodách“, který měl probíhat po dobu 24 měsíců, od 1. prosince 1998.
   Smlouva stanovila, že Komise poskytne na příslušný projekt finanční příspěvek, a záloha ve výši 268 000 ECU byla vyplacena žalované dne 1. prosince 1998. Další průběžná platba ve výši 134 417 EUR byla provedena dne 6. září 2000. Tedy celková částka vyplacená Komisí žalované byla ve výši 402 471 EUR.
   Komise provedla audit smlouvy ve dnech 24. a 25. září 2001. Na základě auditu byl učiněn závěr, že příspěvky Komise do té doby překročily 50 % nákladů na projekt. Auditem se také zjistilo, že výkaz o nákladech předložený jiným účastníkem projektu byl podepsán nesprávně žalovanou.
   Dne 25. ledna 2002 předložila žalovaná další výkaz o nákladech pro období od 1. prosince 1999 do 30. listopadu 2000.
   Komise provedla dvě nezávislé technické kontroly projektu a vyměnila si se žalovanou korespondenci ohledně výsledků auditu a těchto dvou kontrol a problémů, které z nich vyvstaly. Poté Komise vystavila žalované fakturu požadujíc zaplacení částky ve výši 161 953, 99 EUR, což byl rozdíl mezi celkovými náklady ve výši 240 463, 01 odsouhlasených Komisí a celkovou částkou, kterou již dříve Komise žalované vyplatila.
   Na základě svoji žaloby požaduje Komise zaplacení výše uvedené částky spolu s úrokem z této částky v souladu s irským právem, které je použitelné na tuto smlouvu.

      (1)  Rozhodnutí Rady č. 94/804/ES ze dne 23. listopadu 1994, Úř. věst. L 334, s. 59.


title: Věc T-154/14: Žaloba podaná dne 7. března 2014 – ANKO v. Komise

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/46

         Žaloba podaná dne 7. března 2014 – ANKO v. Komise
   (Věc T-154/14)
   2014/C 175/63
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: B. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že celková částka ve výši 185 664,10 eur, kterou Komise již vyplatila žalobkyni na projekt OASIS, jakož i celková částka ve výši 465 062,84 eur, kterou Komise již vyplatila žalobkyni na projekt PERFORM, představují způsobilé výdaje;

               —

               určil, že částka ve výši 1 824,05 eur, kterou Komise nevyplatila na projekt OASIS a částka ve výši 637 117,17, kterou Komise nevyplatila jakožto finanční příspěvek na projekt PERFORM, představují způsobilé výdaje, které v důsledku toho Komise musí vyplatit společnosti ANKO, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba se týká odpovědnosti Komise ve smyslu článku 272 SFEU vyplývající ze smluv č. 215 754 a č. 215 952 o provedení projektů OASIS a PERFORM.
   Žalobkyně zejména tvrdí, že přestože splnila své smluvní závazky, Komise v rozporu s výše uvedenými smlouvami, zásadou dobré víry, zákazem zneužití práva a zásadou proporcionality požádala z důvodu nezpůsobilých výdajů o vrácení částek vyplacených společnosti ANKO, a odmítá vyplatit zůstatek svého finančního příspěvku. Z tohoto důvodu žalobkyně zaprvé tvrdí, že Komise neplní své smluvní povinnosti, které má vůči společnosti ANKO, neboť odmítá téměř celý finanční příspěvek Komise na projekty OASIS a PERFORM z důvodu, že představuje nezpůsobilé výdaje. Zadruhé žalobkyně tvrdí, že požadování navrácení všech těchto částek je nepřiměřené a zneužívající.


title: Věc C-85/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — LBI hf, dříve Landsbanki Islands hf, v. Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux ( „Řízení o předběžné otázce — Reorganizace a likvidace úvěrových institucí — Směrnice 2001/24/ES — Články 3, 9 a 32 — Akt vnitrostátního zákonodárce, na jehož základě mají reorganizační opatření účinky likvidačního řízení — Zákonné ustanovení, které znemožňuje nebo přerušuje veškerá soudní řízení vedená proti úvěrové instituci po vstupu moratoria v platnost“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — LBI hf, dříve Landsbanki Islands hf, v. Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux
   (Věc C-85/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Reorganizace a likvidace úvěrových institucí - Směrnice 2001/24/ES - Články 3, 9 a 32 - Akt vnitrostátního zákonodárce, na jehož základě mají reorganizační opatření účinky likvidačního řízení - Zákonné ustanovení, které znemožňuje nebo přerušuje veškerá soudní řízení vedená proti úvěrové instituci po vstupu moratoria v platnost)
   2013/C 367/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: LBI hf, dříve Landsbanki Islands hf

      Žalovaní: Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation — Výklad článků 3, 9 a 32 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí (Úř. věst. L 125, s. 15; Zvl. vyd. 06/04, s. 15) — Orgány oprávněné přijímat reorganizační opatření a zahajovat likvidační řízení úvěrových institucí — Správní nebo soudní orgány — Přípustnost opatření vyplývajících přímo ze zákona členského státu ESVO — Právo použitelné na probíhající řízení týkající se majetku úvěrové instituce nacházejícího se v členském státě — Účinky uplatnění legislativního ustanovení jiného členského státu, které znemožňuje nebo přerušuje jakákoli soudní řízení vedená proti úvěrové instituci po vstupu moratoria v platnost, v členském státě v případě zajišťovacích opatření přijatých před vyhlášením moratoria

      Výrok

               1)

               Články 3 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí musí být vykládány v tom smyslu, že taková reorganizační nebo likvidační opatření týkající se finanční instituce, jako jsou opatřená založená na přechodných ustanoveních obsažených v článku II zákona č. 44/2009 ze dne 15. dubna 2009, je třeba považovat za opatření přijatá správními nebo soudními orgány ve smyslu citovaných článků směrnice 2001/24, jelikož tato přechodná ustanovení vyvolávají účinky jen prostřednictvím soudních rozhodnutí o povolení moratoria úvěrové instituci.

               2)

               Článek 32 směrnice 2001/24 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby takové ustanovení vnitrostátního práva, jako je článek 98 zákona č. 161/2002 ze dne 20. prosince 2002, o finančních podnicích, ve znění zákona č. 129/2008 ze dne 13. listopadu 2008, který znemožňoval nebo přerušoval veškerá soudní řízení vedená proti finanční instituci od okamžiku, kdy se na ni začalo vztahovat moratorium, působil účinky na taková zajišťovací opatření, jako jsou opatření dotčená ve věci v původním řízení, která byla přijata v jiném členském státě před vyhlášením moratoria.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc T-97/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — KUKA Roboter v. OHIM ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška ochranné známky Společenství tvořené odstínem oranžové barvy — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — KUKA Roboter v. OHIM
   (Věc T-97/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství tvořené odstínem oranžové barvy - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 301/41
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: KUKA Roboter GmbH (Augšpurk, Německo) (zástupci: A. Kohn a B. Hannemann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. prosince 2007 (věc R 1572/2007-4), týkajícímu se přihlášky odstínu oranžové barvy jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti KUKA Roboter GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc C-241/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 25. května 2015 – trestní řízení proti Niculaie Aurel Bob-Dogi

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 25. května 2015 – trestní řízení proti Niculaie Aurel Bob-Dogi
   (Věc C-241/15)
   (2015/C 245/15)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Cluj

      Účastník původního trestního řízení

   Niculaie Aurel Bob-Dogi

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba pro účely použití čl. 8 odst. 1 písm. c) rámcového rozhodnutí [2002/584/SVV] (1) výrazem „existence zatýkacího rozkazu“ rozumět vnitrostátní – tuzemský – zatýkací rozkaz vydaný podle trestněprávních procesních předpisů vystavujícího členského státu, a tudíž rozkaz odlišný od evropského zatýkacího rozkazu?

               2)

               Je-li na první otázku odpovězeno kladně, může neexistence vnitrostátního – tuzemského – zatýkacího rozkazu představovat implicitní důvod pro nevykonání evropského zatýkacího rozkazu?

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1).


title: Věc T-504/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Mologen v. OHIM (dSLIM) ( Ochranná známka Společenství — Částečné zamítnutí zápisu — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/32

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Mologen v. OHIM (dSLIM)
   (Věc T-504/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Částečné zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 220/67
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mologen AG (Berlín, Německo) (zástupce: C. Klages, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2008 (Věc R 1077/2007-4), týkajícímu se přihlášky k zápisu slovní ochranné známky „dSLIM“ jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Spojené věci C-222 až C-225/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – J. van der Weerd, Maatschap Van der Bijl, J. W. Schoonhoven (C-222/05), H. de Rooy sr., H. de Rooy jr. (C-223/05), Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, B. van 't Oever, Maatschap A. en J. Fien, Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, H. Koers, Maatschap K. en G. Polinder, G. van Wijhe (C-224/05), B. J. van Middendorp (C-225/05) v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Zemědělství — Tlumení slintavky a kulhavky — Směrnice 85/511/EHS — Přihlédnutí vnitrostátního soudu i bez návrhu k právu Společenství — Procesní autonomie — Zásady rovnocennosti a efektivity)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – J. van der Weerd, Maatschap Van der Bijl, J. W. Schoonhoven (C-222/05), H. de Rooy sr., H. de Rooy jr. (C-223/05), Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, B. van 't Oever, Maatschap A. en J. Fien, Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, H. Koers, Maatschap K. en G. Polinder, G. van Wijhe (C-224/05), B. J. van Middendorp (C-225/05) v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Spojené věci C-222 až C-225/05) (1)

   (Zemědělství - Tlumení slintavky a kulhavky - Směrnice 85/511/EHS - Přihlédnutí vnitrostátního soudu i bez návrhu k právu Společenství - Procesní autonomie - Zásady rovnocennosti a efektivity)
   (2007/C 170/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko)
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: J. van der Weerd, Maatschap Van der Bijl, J. W. Schoonhoven (C-222/05), H. de Rooy sr., H. de Rooy jr. (C-223/05), Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, B. van 't Oever, Maatschap A. en J. Fien, Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, H. Koers, Maatschap K. en G. Polinder, G. van Wijhe (C-224/05), B. J. van Middendorp (C-225/05)

      Žalovaní: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad směrnice Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky (Úř. věst. L 315, s. 11) – Článek 11 odst. 1 první odrážka, čl. 13 odst. 1 druhá odrážka a příloha B – Přímý účinek – Laboratoř neuvedená v příloze B– Prostor pro uvážení vnitrostátních orgánů
   Výrok
   Právo Společenství neukládá vnitrostátnímu soudu v takovém řízení, jako je původní řízení, povinnost uplatnit bez návrhu důvod vycházející z porušení ustanovení právního předpisu Společenství vzhledem k tomu, že to nevyžaduje ani zásada rovnocennosti, ani zásada efektivity.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


title: Věc T-468/12: Žaloba podaná dne 16. října 2012 — Wojciech Gęsina Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/22

         Žaloba podaná dne 16. října 2012 — Wojciech Gęsina Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina v. Komise
   (Věc T-468/12)
   2013/C 71/35
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Wojciech Gęsina Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina (Varšava, Polsko) (zástupce: H. Mackiewicz, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) č. 554/2012 ze dne 19. června 2012 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               V prvním žalobním důvodu se tvrdí, že Komise vydáním napadeného nařízení porušila nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), zejména chybným výkladem vysvětlivek ke KN k číslu 9505, který je v posouzení vyjádřen tím, že dané ozdobné zboží se nepovažuje za výrobek pro slavnosti, neboť není výlučně navrhnuto, vyráběno a uznáno jako výrobek pro slavnosti a neobsahuje žádné otisky, ozdoby, symboly ani nápisy související s konkrétní slavností.
               Podle názoru žalobce obsah čísla KN 9505 a vysvětlivek k němu ukazuje, že příslušné zboží k tomu, aby mohlo být uznáno jako výrobek pro slavnosti, nemusí obsahovat žádné konkrétní otisky, ozdoby, symboly nebo nápisy, jimiž se bezprostředně upozorňuje na konkrétní slavnostní příležitost.
               Otázka, zda je zboží navrhnuto, vyráběno a uznáno výlučně jako výrobek pro slavnosti, musí být posuzována vzhledem k symbolice příslušného zboží v rámci příslušného členského státu související s určitou slavností a jeho spojitosti k tradici a kultuře související s danou tradicí v tomto státě. U takovéhoto zboží, které je v příslušné kultuře rozpoznatelné jako výrobek pro slavnosti, není nezbytné (ale možné), aby obsahoval dodatečné symboly, ozdoby nebo nápisy, které zdůrazňují jeho spojitost s příslušnou slavností příležitostí.

               2)

               Ve druhém žalobním důvodu se tvrdí, že Komise vydáním napadeného nařízení porušila Vysvětlivky ke kombinované nomenklatuře Evropských společenství (2) týkající se čísla KN 9505 tím, že je chybně vyložila, a to závěrem, že dané ozdobné zboží, se nepovažuje za výrobek pro slavnosti, neboť není výlučně navrhnuto, vyráběno a uznáno jako výrobek pro slavnosti a neobsahuje žádné otisky, ozdoby, symboly ani nápisy související s konkrétní slavností.
               Ve Vysvětlivkách ke kombinované nomenklatuře se výslovně upozorňuje na skutečnost, že předměty, které mají být zařazovány pod číslo KN 9505 jsou v souladu s jejich konstrukcí a designem (otisky, ozdoby, symboly nebo nápisy) určeny k použití během konkrétní slavnosti. Výrazy použitými v závorce se pouze demonstrativně stanoví, v čem může spočívat „konstrukce“ a „design“ výrobku. Jinými slovy kombinovaná nomenklatura nevylučuje, že určitý výrobek (jako takový) může být v určité kultuře symbolem pro určité slavnostní příležitosti, i když neobsahuje žádné otisky, ozdoby, symboly nebo nápisy.

               3)

               Ve třetím žalobním důvodu se tvrdí, že Komise porušila zásadu rovného zacházení tím, že připustila, že jedné kategorii výrobků (umělé květiny a rostliny, které se používají při slavnostních příležitostech) se odepírá povaha výrobků spojených se slavnostní příležitostí, protože chybí otisky, ozdoby, symboly nebo nápisy související se slavnostní příležitostí, zatímco ostatním kategoriím se tato povaha ve smyslu čísla KN 9505 přiznává, přestože dotčené zboží žádné takovéto otisky, ozdoby, symboly nebo nápisy související se slavnostní příležitostí nevykazuje.
               V právní praxi Evropské unie existují závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané jednotlivými členskými státy, které pro výrobky (mimo jiné i umělé květiny), jež neobsahovaly žádné konkrétní symboly, vzory nebo ozdoby stanovily zařazení do čísla KN 9505. Tímto se potvrzuje, že určitý výrobek jako takový — bez nápisů nebo ozdob — může být v kultuře určité konkrétní země EU symbolem konkrétních slavnostních příležitostí a z tohoto důvodu v ní může být uznán, resp. navrhnut a vyráběn jako výrobek pro slavnosti.
               Ani z poznámek ke kapitole 95 kombinované nomenklatury, ani z komentáře ve Vysvětlivkách ke kombinované nomenklatuře nevyplývá, že určitý výrobek by musel být uznán na území celé Evropské unie jako výrobek pro slavnosti, aby získal status výrobku pro slavnosti. Takovéto chápání „výrobku pro slavnosti“ by vedlo k tomu, že tato kritéria by splnilo jen málo výrobků. V Evropské unii žije více než 500 milionů občanů s různými tradicemi, kulturou a s různým vyznáním. Pokud jde o slavnosti, v Unii proto nejen že neexistuje žádná společná tradice, v jednotlivých členských státech naopak existují různé seznamy svátků a slavností. Konečně některé z výrobků přímo zařazených do čísla 9505 mají jen v některých státech slavnostní povahu, zatímco v ostatních členských státech je příslušná tradice neznámá nebo málo populární.

      (1)  Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382.

      (2)  Úř. věst. 2008, C 133, s. 1.


title: Věc C-250/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Haltergemeinschaft LBL GbR v. Hauptzollamt Düsseldorf ( „Směrnice 2003/96/ES — Zdanění energetických produktů a elektřiny — Článek 14 odst. 1 písm. b) — Osvobození energetických produktů používaných jako pohonné hmoty nebo paliva pro leteckou dopravu — Pohonné hmoty poskytnuté charterovým pronajímatelem letadla, které jeho nájemci využívají pro své lety za jinými účely než za účelem poskytování letecké služby za úplatu“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Haltergemeinschaft LBL GbR v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Věc C-250/10) (1)

   (Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Článek 14 odst. 1 písm. b) - Osvobození energetických produktů používaných jako pohonné hmoty nebo paliva pro leteckou dopravu - Pohonné hmoty poskytnuté charterovým pronajímatelem letadla, které jeho nájemci využívají pro své lety za jinými účely než za účelem poskytování letecké služby za úplatu)
   2012/C 49/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Haltergemeinschaft LBL GbR

      Žalovaný: Hauptzollamt Düsseldorf

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Düsseldorf — Výklad čl. 14 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405) — Rozsah osvobození od daně, které je stanoveno pro energetické produkty dodávané za účelem použití jako palivo pro leteckou dopravu — Osvobození od daně pro palivo poskytnuté pronajímatelem nebo charterovým pronajímatelem letadla, který není leteckým dopravcem, jenž bylo použito nájemci letadla k jejich letům provedeným za obchodními účely

      Výrok

   Článek 14 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, je třeba vykládat v tom smyslu, že osvobození od daně, které toto ustanovení stanoví pro energetické produkty dodávané jako pohonné hmoty nebo paliva pro jiný druh létání než soukromé rekreační létání, se nevztahuje na takový podnik, jako je podnik dotčený ve věci v původním řízení, jestliže pronajímá nebo charterově pronajímá své vlastní letadlo i s pohonnými hmotami podnikům, jejichž lety neslouží přímo poskytování letecké služby těmito podniky za úplatu.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc T-644/13: Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2014 – Serco Belgium a další v. Komise

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2014 – Serco Belgium a další v. Komise
   (Věc T-644/13) (1)

   2014/C 194/54
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc C-448/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 2. listopadu 2006 – cp-Pharma Handels GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/38

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 2. listopadu 2006 – cp-Pharma Handels GmbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-448/06)
   (2006/C 326/80)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Köln
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: cp-Pharma Handels GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předběžné otázka
   Je nařízení Komise (ES) č. 1873/2003 ze dne 24. října 2003 (1), kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (2), zčásti neplatné z důvodu porušení práva Společenství vyšší právní síly (čl. 1 bod 1 a článek 3 nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ve spojení s čl. 4 bodem 1 směrnice Rady 96/22/ES ze dne 29. dubna 1996 (3)), protože v dodatku k zařazení progesteronu do přílohy II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, označeném „(*)“, je použití formy injekčního roztoku vyloučeno?

      (1)  Úř. věst. L 275, s. 9.

      (2)  Úř. věst. L 224, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 125, s. 3.


title: Věc F-102/07: Žaloba podaná dne 28. září 2007 – Kerstens v. Komise

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/49

         Žaloba podaná dne 28. září 2007 – Kerstens v. Komise
   (Věc F-102/07)
   (2007/C 297/97)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Petrus J. F. Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: MC. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 23. listopadu 2005 o přidělení 3 prioritních bodů generálního ředitelství žalobci za hodnotící období 2004, které bylo zveřejněno ve Správních sděleních 85/2005 ze dne 23. listopadu 2005;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 23. listopadu 2005 o přidělení 0 prioritních bodů generálního ředitelství žalobci za hodnotící období 2005, které bylo zveřejněno ve Správních sděleních 85/2005 ze dne 23. listopadu 2005;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. listopadu 2006 o přidělení 0 prioritních bodů generálního ředitelství žalobci za hodnotící období 2006, které bylo zveřejněno ve Správních sděleních 55/2006;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. listopadu 2006 o přidělení 0 prioritních bodů v zájmu orgánu žalobci za hodnotící období 2006, které bylo zveřejněno ve Správních sděleních 55/2006;

               —

               zrušit výslovné rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 15. června 2007, kterým byly zamítnuty stížnosti žalobce R/142/07 ze dne 16. února 2007 a R/183/07 ze dne 22. února 2007;

               —

               přijmout rozhodnutí, kterým se v tomto rámci vyhradí právo dovolávat se zneužití pravomoci, porušení pravidel disciplinárního řízení, jakož i požadovat náhradu škody od Komise Evropských společenství;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobce, úředník v platové třídě A*12, dovolává pěti žalobních důvodů, z nichž první je vyvozován z porušení zásady vyčerpání kvóty prioritních bodů vyplývající z článku 5 obecných prováděcích ustanovení k článku 45 služebního řádu (dále jen „OPU 45“) a zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o přidělení prioritních bodů přidělovaných generálním ředitelem za hodnotící období 2004.
   Druhý žalobní důvod je vyvozován z porušení článků 4 až 6 OPU 45 a zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o přidělení prioritních bodů generálního ředitelství za roky 2005 a 2006.
   Třetí žalobní důvod je vyvozován z porušení článku 9 OPU 45 a zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o přidělení prioritních bodů, kterými se uznává práce vykonaná v zájmu orgánu. Podpůrně je třetí žalobní důvod vyvozován z porušení zásady zákazu retroaktivity a zásady právní jistoty.
   Čtvrtý žalobní důvod je vyvozován z porušení zásady rovnosti zacházení, pokud jde o přidělení prioritních bodů generálního ředitelství za roky 2004, 2005 a 2006 a prioritních bodů, kterými se uznává práce vykonaná v zájmu orgánu za rok 2006.
   Pátý žalobní důvod je vyvozován z porušení povinnosti uvést odůvodnění, pokud jde o přidělení prioritních bodů generálního ředitelství za roky 2004, 2005 a 2006.
   Žalobce si konečně vyhrazuje právo dovolávat se zneužití pravomoci a porušení pravidel disciplinárních řízení, jakož i požadovat od Komise náhradu škody.


title: Věc C-498/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 9. července 2009 — Fornaci Laterizi Danesi SpA v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Počátek běhu lhůty — Nepřípustnost z důvodu opožděnosti — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/23

         Usnesení Soudního dvora ze dne 9. července 2009 — Fornaci Laterizi Danesi SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-498/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Počátek běhu lhůty - Nepřípustnost z důvodu opožděnosti - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2009/C 267/40
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fornaci Laterizi Danesi SpA (zástupce: M. Salvi, avvocato)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Zadra a D. Recchia, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 9. září 2008, Fornaci Lateritu Danesi v. Komise (T-224/08), kterým Soud odmítl jako nepřípustný návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/25/ES ze dne 13. listopadu 2007, kterým se přijímá první aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství v kontinentální biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 12, s. 383), v rozsahu, ve kterém je na uvedený seznam zahrnut pod označením IT20A0018 pozemek patřící účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Fornaci Laterizi Danesi SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc C-508/04: Žaloba podaná dne 8. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/17

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
   (Věc C-508/04)
   (2005/C 45/31)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 8. prosince 2004 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Michaelem Van Beekem a Bernhardem Schimou za podpory advokáta Matthiase Langa s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr rozhodl takto:

               1.

               Rakouská republika tím, že úplně respektive správně neprovedla do rakouského práva článek 1, čl. 6 odst. 1 až 4, článek 7, článek 11, článek 12, článek 13, článek 15, čl. 16 odst. 1 a čl. 22 písm. b) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 (1) o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, nesplnila svou povinnost správně respektive úplně provést uvedenou směrnici.

               2.

               Rakouská republika ponese náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Předloženou žalobou se Komise obrací proti nesprávnému provedení směrnice 92/43/EHS do rakouského práva příslušnými, Komisi oznámenými respektive podle jejích vědomostí přijatými právními předpisy zemí Korutany, Dolní Rakousy, Horní Rakousy, Salzburg, Štýrsko, Tyrolsko a Vorarlberg.
   Podle názoru Komise nebyly plně provedeny respektive byly nesprávně provedeny pro oblast jednotlivých spolkových zemí předpisy o definicích (článek 1 směrnice), základních ochranných opatřeních (čl. 6 odst. 1 směrnice), ohledně zákazu poškozování (čl. 6 odst. 2 směrnice), o plánech nebo projektech, které by mohly mít na příslušnou lokalitu významný vliv (čl. 6 odst. 3), ohledně ochranného režimu pro směrnici o ochraně volně žijících ptáků (článek 7 směrnice), ohledně sledování stavu (článek 11 směrnice), o ochranném režimu pro živočišné druhy podle přílohy IV a) (článek 12 směrnice), o ochranném režimu pro rostlinné druhy podle přílohy IV b) (článek 13 směrnice), o zakázaných prostředcích odchytu a usmrcování (článek 15 směrnice), o kritériích pro odchýlení se od článků 12 až 15 (čl. 16 odst. 1) a předpisy o záměrném vysazení druhu do volné přírody, který není na území původní (čl. 22 písm. b) směrnice).

      (1)  Úř. věst. L 206, s. 7.


title: Věc C-552/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. prosince 2009 společností Ferrero SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 14. října 2009 ve věci T-140/08, Ferrero SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Tirol Milch reg. Gen. mbH Innsbruck

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. prosince 2009 společností Ferrero SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 14. října 2009 ve věci T-140/08, Ferrero SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Tirol Milch reg. Gen. mbH Innsbruck
   (Věc C-552/09 P)
   2010/C 80/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ferrero SpA (zástupci: F. Jacobacci, avvocato, C. Gielen a H. M. H. Speyart, advocaten)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Tirol Milch reg. Gen. mbH Innsbruck

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

   Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               vyhověl žalobě společnosti Ferrero, kterou žádá zrušení napadeného rozhodnutí, nebo, podpůrně, vrátil věc zpět obecnému soudu k novému posouzení a

               —

               uložil OHIM, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Ferrero, a to jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek by měl být zrušen z následujících důvodů:

               —

               Soud prvního stupně Evropských společenství (dále jen „SPS“) porušil systém článku 8 nařízení č. 40/94 (1) tím, že provedl pouze jedno skutkové posouzení podobnosti podle čl. 8 odst. 1 písm. b) i čl. 8 odst. 5, i když tato ustanovení obsahují zcela odlišný soubor kritérií;

               —

               SPS se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že došel k závěru, že nemusí vzít v úvahu dobré jméno starších ochranných známek, jelikož podmínky použitelnosti čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nebyly splněny;

               —

               SPS se dopustil nesprávného právního posouzení nebo zkreslil skutečnosti, které mu byly předloženy, tím, že použil nesprávná, neopodstatněná a neodůvodněná důkazní pravidla při posuzování podobnosti;

               —

               SPS se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nezohlednil skutečnost, že starší ochranné známky zahrnují slovní ochranné známky a že namítaná ochranná známka je obrazová a

               —

               SPS se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nezohlednil existenci skupiny ochranných známek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-224/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2017 – Messe Friedrichshafen v. EUIPO – El Corte Inglés (Out Door) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Obrazová ochranná známka Evropské unie Out Door — Starší slovní ochranná známka Evropské unie OUTDOOR PRO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 76 nařízení č. 207/2009“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2017 – Messe Friedrichshafen v. EUIPO – El Corte Inglés (Out Door)
   (Věc T-224/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Obrazová ochranná známka Evropské unie Out Door - Starší slovní ochranná známka Evropské unie OUTDOOR PRO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 76 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 195/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Messe Friedrichshafen GmbH (Friedrichshafen, Německo) (zástupce: W. Schulte Hemming, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl a D. Hanf, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J.L. Rivas Zurdo, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. února 2016 (věc R 2302/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi El Corte Inglés a Messe Friedrichshafen.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Messe Friedrichshafen GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


title: Věc T-147/13: Usnesení Tribunálu ze dne 1. dubna 2014 – Zhejiang Yuhui Solar Energy Source v. Komise

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/52

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. dubna 2014 – Zhejiang Yuhui Solar Energy Source v. Komise
   (Věc T-147/13) (1)

   2014/C 175/74
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc C-8/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 9. ledna 2008 – 1. T-Mobile Netherlands, 2. KPN Mobile N.V., 3. Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit, 4. Orange Nederland N.V.; v. Vodafone Libertel B.V.

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 9. ledna 2008 – 1. T-Mobile Netherlands, 2. KPN Mobile N.V., 3. Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit, 4. Orange Nederland N.V.; v. Vodafone Libertel B.V.
   (Věc C-8/08)
   (2008/C 92/19)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastnice původního řízení

      Žalobci:

               1.

               T-Mobile Netherlands

               2.

               KPN Mobile N.V.

               3.

               Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit

               4.

               Orange Nederland N.V.

         Vedlejší účastnice řízení: Vodafone Libertel B.V.
   Předběžné otázky

               1)

               Jaká kritéria je třeba uplatnit za použití čl. 81 odst. 1 ES při posuzování, zda je cílem určitého jednání ve vzájemné shodě vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže na společném trhu?

               2)

               Je třeba článek 81 ES vykládat v tom smyslu, že při použití tohoto ustanovení vnitrostátním soudem musí být důkaz příčinné souvislosti mezi jednání ve vzájemné shodě a chováním na trhu podán a posouzen podle vnitrostátních právních předpisů, nejsou-li tato ustanovení méně příznivá než ustanovení, která upravují podobné vnitrostátní požadavky a nečiní-li výkon práv přiznaných právem Společenství v praxi nemožným nebo mimořádně obtížným?

               3)

               Platí při užití pojmu jednání ve vzájemné shodě v článku 81 ES domněnka příčinné souvislosti mezi jednáním ve vzájemné shodě a chováním na trhu vždy i v případě, jestliže k jednání ve vzájemné shodě došlo jednorázově a podnik, který se na něm podílí, působí i nadále na trhu, nebo pouze v případech, v nichž k jednání ve vzájemné shodě docházelo dlouhodobě a s určitou pravidelností?


title: Věc C-197/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. září 2014 – Španělské království v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Fond soudržnosti – Snížení finanční pomoci – Přijetí rozhodnutí Evropskou komisí – Existence lhůty – Nedodržení stanovené lhůty – Důsledky“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/15

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. září 2014 – Španělské království v. Evropská komise
      (Věc C-197/13 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Fond soudržnosti - Snížení finanční pomoci - Přijetí rozhodnutí Evropskou komisí - Existence lhůty - Nedodržení stanovené lhůty - Důsledky“)
      (2014/C 395/17)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupkyně: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie Španělsko v. Komise (T-540/10, EU:T:2013:47) se zrušuje.

                  2)

                  Rozhodnutí Komise C(2010) 6154 ze dne 13. září 2010, kterým se snižuje podpora z Fondu soudržnosti na fáze projektu nazvané „Vysokorychlostní trať Madrid – Zaragoza – Barcelona – francouzská hranice. Úsek Lérida – Martotell (násep). Podúsek IX-A“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.005), „Vysokorychlostní trať Madrid – Zaragoza – Barcelona – francouzská hranice. Úsek Lérida – Martorell (násep). Podúsek X-B (Avinyonet del Penedés – Sant Sadurní d’Anoia)“ (CCI 2001:ES.16.C.PT.008), „Vysokorychlostní trať Madrid – Zaragoza– Barcelona – francouzská hranice. Úsek Lérida – Martorell (násep). Podúsek XI-A a XI-B (Sant Sadurní d’Anoia – Gelida)“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.009), „Vysokorychlostní trať Madrid – Zaragoza – Barcelona – francouzská hranice. Úsek Lérida – Martorell (násep). Podúsek IX-C“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.010), se zrušuje.

                  3)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Španělským královstvím a ponese vlastní náklady řízení v prvním stupni i v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


title: Věc T-547/08: Žaloba podaná dne 12. prosince 2008 – X-Technology Swiss v. OHIM (zobrazení punčochy)

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/31

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2008 – X-Technology Swiss v. OHIM (zobrazení punčochy)
   (Věc T-547/08)
   (2009/C 55/58)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: X-Technology Swiss GmbH (zástupci: A. Herbertz a R. Jung, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ze dne 6. října 2008 ve věci R 846/2008-4,

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka jako „jiná ochranná známka – poziční ochranná známka“ v barvě „oranžové (Pantone 16-1359 TPX)“ pro výrobky zařazené do třídy 25 (přihláška č. 5 658 117).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlašovaná ochranná známka má nezbytnou míru rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-26/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. listopadu 2015 – FH v. Parlament „Veřejná služba — Úředníci — Odměna — Příspěvek na zařízení — Článek 5 odst. 2 přílohy VII služebního řádu — Přeložení do nového místa zaměstnání — Článek 5 odst. 4 poslední věta přílohy VII služebního řádu — Vyloučení příspěvku na zařízení v případě, kdy úředník mající nárok na příspěvek na domácnost je přeložen do místa, kde sídlí jeho rodina — Nutnost usídlení se úředníka s jeho rodinou v místě jeho zaměstnání — Faktická odluka manželů — Důsledky — Neuplatnitelnost čl. 5 odst. 4 poslední věty přílohy VII služebního řádu“

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/35

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. listopadu 2015 – FH v. Parlament
   (Věc F-26/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Odměna - Příspěvek na zařízení - Článek 5 odst. 2 přílohy VII služebního řádu - Přeložení do nového místa zaměstnání - Článek 5 odst. 4 poslední věta přílohy VII služebního řádu - Vyloučení příspěvku na zařízení v případě, kdy úředník mající nárok na příspěvek na domácnost je přeložen do místa, kde sídlí jeho rodina - Nutnost usídlení se úředníka s jeho rodinou v místě jeho zaměstnání - Faktická odluka manželů - Důsledky - Neuplatnitelnost čl. 5 odst. 4 poslední věty přílohy VII služebního řádu“)
   (2016/C 007/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: FH (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: O. Caisou-Rousseau a N. Chemaï, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá žádost žalobce o přiznání příspěvku na zařízení v návaznosti na jeho přestěhování z Jemenu do Bruselu, kde bydlí jeho manželka, s níž žijí odloučeně, jakož i návrh na uložení žalovanému povinnosti vyplatit žalobci tento příspěvek na zařízení spolu s úroky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 15. dubna 2014, kterým Evropský parlament zamítl žádost FH o přiznání příspěvku na zařízení, se zrušuje.

               2)

               Evropskému parlamentu se ukládá povinnost vyplatit FH dlužný příspěvek na zařízení v částce odpovídající jednomu měsíčnímu základnímu platu; tato částka je navýšena o úroky z prodlení vypočtené na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, platné v dotyčném období a zvýšené o dva procentní body, počínaje dnem 11. února 2014 až do dne jejího skutečného zaplacení.

               3)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené FH.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20. 4. 2015, s. 44.


title: Věc C-565/07 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 19. května 2009 — AMS Advanced Medical Services GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), American Medical Systems, Inc. ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Obrazová ochranná známka AMS Advanced Medical Services — Částečné zamítnutí zápisu — Námitkové řízení — Kasační opravný prostředek, který se stal bezpředmětným — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/15

         Usnesení Soudního dvora ze dne 19. května 2009 — AMS Advanced Medical Services GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), American Medical Systems, Inc.
   (Věc C-565/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka AMS Advanced Medical Services - Částečné zamítnutí zápisu - Námitkové řízení - Kasační opravný prostředek, který se stal bezpředmětným - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 220/26
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AMS Advanced Medical Services GmbH (zástupkyně: S. Schäffler, advokátka)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), American Medical Systems, Inc. (zástupci: H. Kunz-Hallstein a R. Kunz-Hallstein, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 18. října 2007, AMS v. OHIM — American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T-425/03), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelem obrazové ochranné známky „AMS Advanced Medical Services“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 10 a 42 proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. září 2003, kterým se zrušuje rozhodnutí námitkového oddělení a částečně vyhovuje námitce majitele národní slovní ochranné známky „AMS“ — Námitkové řízení — Přípustnost žádosti o důkaz skutečného užívání starší ochranné známky předložené žadatelem poprvé před odvolacím senátem

      Výrok

               1)

               Není namístě rozhodovat o kasačním opravném prostředku podaném AMS Advanced Medical Services GmbH.

               2)

               AMS Advanced Medical Services GmbH se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc C-311/09: Žaloba podaná dne 4. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/12

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-311/09)
   2009/C 256/23
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika porušila své povinnosti vyplývající článků 73, 168 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) tím, že z poskytování služeb v mezinárodní silniční dopravě osobami povinnými k dani, které mají své sídlo nebo trvalé bydliště mimo Polsko, vybírá daň z přidané hodnoty způsobem, který je stanoven v oddíle 13 § 35 bodech 1, 3, 4 a 5 nařízení ministra financí ze dne 27. dubna 2004;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Služby v mezinárodní silniční dopravě podléhají zdanění daní z přidané hodnoty podle zásad stanovených ve směrnici 2006/112/ES.
   Způsob vybírání a výpočtu daně z přidané hodnoty ze služeb v mezinárodní silniční dopravě poskytovaných osobami povinnými k dani, které mají své sídlo nebo trvalé bydliště mimo Polsko, jenž je stanoven v oddíle 13 § 35 bodech 1, 3, 4 a 5 nařízení ministra financí ze dne 27. dubna 2004, porušuje podle názoru Komise čl. 73, 168 a 273 směrnice 2006/112/ES. Porušení článku 73 směrnice 2006/112/ES spočívá v tom, že základ daně z přidané hodnoty představuje v každém případě 285 PLN, čímž není zohledněna ani skutečná, příslušným autobusem v Polsku ujetá vzdálenost, ani skutečná, za příslušnou službu dlužná úplata. Polský systém výběru daně z přidané hodnoty nedovoluje osobě povinné k dani, která poskytuje služby mezinárodní přepravy osob, odpočet daně z přidané hodnoty za zboží, které bylo během příslušného zúčtovacího období zakoupeno pro účely zdaňované přepravní služby (například pohonné hmoty), což je v rozporu s článkem 168 směrnice. Krom toho je polský systém výběru daně z přidané hodnoty neslučitelný s článkem 273 směrnice 2006/112/ES, protože osobám povinným k dani ukládá, odevzdat při příjezdu autobusu s cestujícími na polské území na celním úřadě přiznání, ve kterém je uvedena částka daně a zaplatit příslušnou daň na celním úřadě „v okamžiku příjezdu autobusu s cestujícími do tuzemska“, což vede k formalitám při překračování hranic.
   Podle názoru Komise nemůže být sporný systém výběru a výpočtu daně z přidané hodnoty založen ani na článku 281, ani na článku 395 směrnice 2006/112/ES.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-379/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Brusel (Belgie) dne 25. září 2009 — Maurits Casteels v. British Airways plc

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Brusel (Belgie) dne 25. září 2009 — Maurits Casteels v. British Airways plc
   (Věc C-379/09)
   2009/C 312/25
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Arbeidshof te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maurits Casteels

      Žalovaná: British Airways plc

      Předběžné otázky

               1)

               Může se soukromá osoba v právním sporu se svým zaměstnavatelem ze soukromého sektoru odvolávat před vnitrostátními soudy na článek 42 Smlouvy o ES, aniž by Rada přijala opatření [stanovené tímto článkem].

               2)

               Brání článek 39 Smlouvy o ES — před vstupem směrnice 98/49 (1) ze dne 29. června 1998 v platnost — a článek 42 Smlouvy o ES každý zvlášť nebo společně tomu, aby:
               v případě zaměstnance, který je zaměstnán u téže právnické osoby jako zaměstnavatele a nebyl vyslán, [aby pracoval v jiném členském státě] a který je postupně zaměstnán v různých provozovnách tohoto zaměstnavatele v různých členských státech a podléhá vždy programu penzijního připojištění platnému pro danou provozovnu,

                           —

                           nebyly při určení období pro získání konečných nároků na penzijní připojištění (na základě příspěvků zaměstnavatele a zaměstnance) v určitém členském státu zohledněny ani roky zaměstnání odpracované již pro téhož zaměstnavatele v jiném členském státu ani připojení zaměstnance k systému penzijního připojištění a

                           —

                           přeložení zaměstnance s jeho souhlasem k provozovně téhož zaměstnavatele v jiném členském státu bylo postaveno na roveň případu dobrovolného odchodu z provozovny stanovenému v předpisech důchodového zabezpečení, čímž jsou nároky na penzijní připojištění omezeny na vlastní příspěvky zaměstnance,

                           —

                           pokud má tato situace znevýhodňující důsledek, že tento zaměstnanec ztrácí nároky na penzijní připojištění za své zaměstnání v tomto členském státu, což by se nestalo v případě, pokud by pro svého zaměstnavatele pracoval pouze v jednom členském státu a měl by dále účast na systému penzijního připojištění tohoto členského státu.

      (1)  Směrnice Rady 98/49/ES ze dne 29. června 1998 o ochraně nároků zaměstnanců a samostatně výdělečně činných osob, kteří se pohybují ve Společenství, na penzijní připojištění (Úř. věst. L 209, s. 46;
   Zvl. vyd. 05/03, s. 323).


title: Výmaz věci T-176/00

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/43

         Výmaz věci T-176/00 (1)

   (2005/C 143/80)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 11. března 2005 rozhodl předseda čtvrtého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-176/00, Cargill B. V. proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 285, ze dne 7.10.2000


title: Věc C-477/04: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/5

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-477/04)
   (2005/C 31/12)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 16. listopadu 2004 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Chiarou Cattabrigou a Barrym Dohertym, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2002/11/ES (1) ze dne 14. února 2002, kterou se mění směrnice 68/193/EHS (2) o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh a kterou se zrušuje směrnice 76/649/EHS (Úř. věst. L 53, 23.2.2002, s. 20), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 této směrnice;

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 3. února 2003.

      (1)  Úř. věst. L 53, 23.2.2002, s. 20.

      (2)  Úř. věst. L 93, 17.4.1968, s. 15.


title: Věc T-92/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2010 — Strategi Group v. OHIM — RBI (STRATEGI) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství STRATEGI — Starší národní slovní ochranná známka Stratégies — Relativní důvod pro zamítnutí — Důkaz o skutečném užívání starší ochranné známky — Článek 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) a pravidla 22 nařízení (ES) č. 2868/95 )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2010 — Strategi Group v. OHIM — RBI (STRATEGI)
   (Věc T-92/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství STRATEGI - Starší národní slovní ochranná známka Stratégies - Relativní důvod pro zamítnutí - Důkaz o skutečném užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) a pravidla 22 nařízení (ES) č. 2868/95)
   2010/C 317/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Strategi Group Ltd (Manchester, Spojené království) (zástupce: N. Saunders, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Reed Business Information (RBI) (Issy-Les-Moulineaux, Francie) (zástupce: A. Messas, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. prosince 2008 (věc R 1581/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Reed Business Information (RBI) a Strategi Group Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Strategi Group Ltd ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc T-107/17: Žaloba podaná dne 16. února 2017 – Steinhoff a další v. ECB

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/24

         Žaloba podaná dne 16. února 2017 – Steinhoff a další v. ECB
   (Věc T-107/17)
   (2017/C 129/37)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Frank Steinhoff (Hamburk, Německo), Ewald Filbry (Dortmund, Německo), Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG (Gräfenberg, Německo), Werner Bäcker (Rodgau, Německo), EMB Consulting SE (Mühital, Německo) (zástupce: O. Hoepner, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované zaplatit následující částky a úroky ve výši 5 % nad příslušnou základní úrokovou sazbou ode dne podání žaloby:

                           —

                           žalobci č. 1: 314 000 eur;

                           —

                           žalobci č. 2: 54 950 eur;

                           —

                           žalobci č. 3: 2 355 000 eur;

                           —

                           žalobci č. 4: 303 795 eur;

                           —

                           žalobci č. 5: 750 460 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou na náhradu škody žalobci tvrdí, že žalovaná porušila své povinnosti tím, že ve svém stanovisku ze dne 17. února 2012 týkajícím se cenných papírů emitovaných a garantovaných řeckým státem (CON/2012/12) neupozornila na protiprávnost zamýšlené restrukturalizace řeckého státního dluhu prostřednictvím nucené výměny na základě zákona 4050/2012.
   Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neupozornění na nepřípustnost nucené restrukturalizace vzhledem k zásadě pacta sunt servanda, protože pozměňovací ustanovení nebylo možné dodatečně účinně vložit do existujících státních dluhopisů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nekonstatování vyvlastňovacího účinku zamýšleného řeckého návrhu zákona, který stanovil nucenou výměnu, aniž by v samotném zákoně bylo stanoveno přiměřené odškodnění, což představuje porušení čl. 17 odst. 1 druhé věty Listiny základních práv Evropské unie.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z neupozornění na porušení článku 63 SFEU.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z neupozornění na porušení článku 124 SFEU.


title: Věc T-747/16: Žaloba podaná dne 25. října 2016 – Vincenti v. EUIPO

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/37

         Žaloba podaná dne 25. října 2016 – Vincenti v. EUIPO
   (Věc T-747/16)
   (2017/C 014/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Guillaume Vincenti (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí EUIPO, kterým odmítl uznat úplnou a trvalou neschopnost žalobce plnit služební povinnosti, a jeho odmítnutí prohlásit, že má nárok na odchod do důchodu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaný porušil příslušná ustanovení služebního řádu, a sice jeho články 7 až 9, 13, 33 a 78, jakož i články 13 až 16 přílohy VIII služebního řádu a zejména článek 53 služebního řádu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaný porušil svoji fiduciární povinnost a zásadu řádné správy [čl. 41 odst. 1 a odst. 2 písm. a), b) a c) Listiny základních práv Evropské unie], jakož i procesní práva žalobce, když založil napadené rozhodnutí na zkreslených skutečnostech.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaný porušil čl. 3 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.

         Na podporu výše uvedených žalobních důvodů žalobce zejména tvrdí, že na základě relevantních ustanovení služebního řádu nemá orgán oprávněný ke jmenování v rámci řízení o invaliditě žádnou posuzovací pravomoc uznat či neuznat trvalou neschopnost úředníka plnit své služební povinnosti, jelikož rozhodnutí Výboru pro invaliditu je závazné, a i za předpokladu, že orgán oprávněný ke jmenování má v rámci tohoto řízení posuzovací pravomoc, v případě žalobce neexistoval žádný oprávněný důvod pro neuznání jeho trvalé pracovní neschopnosti.


title: Věc C-429/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Innsbruck (Rakousko) dne 21. září 2012 — Siegfried Pohl v. ÖBB Infrastruktur AG

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Innsbruck (Rakousko) dne 21. září 2012 — Siegfried Pohl v. ÖBB Infrastruktur AG
   (Věc C-429/12)
   2013/C 9/47
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Siegfried Pohl

      Žalovaná: ÖBB Infrastruktur AG

      Předběžné otázky

               1)

               Brání unijní právo ve své současné podobě, zejména

                           1)

                           obecná unijně právní zásada rovného zacházení,

                           2)

                           obecná zásada zákazu diskriminace na základě věku ve smyslu čl. 6 odst. 3 SEU a článku 21 Listiny základních práv Evropské unie,

                           3)

                           zákaz diskriminace v rámci volného pohybu pracovníků zakotvený v článku 45 SFEU,

                           4)

                           směrnice 2000/78/ES (1),

                     vnitrostátní právní úpravě, jež je upravena z části zákonem a z části kolektivní smlouvou, která se na základě dohody stala obsahem individuální pracovní smlouvy, podle níž se doby zaměstnání zaměstnanců v odvětví železniční dopravy, pokud byly získány před osmnáctým rokem života, nezapočtou vůbec, a pokud byly získány po dovršení osmnáctého roku života, v případě, že nebyly získány u „kvazi veřejného“ tuzemského podniku nebo u samotného žalovaného tuzemského zaměstnavatele, započtou bez ohledu na v konkrétním případě získané dovednosti a znalosti zaměstnance pouze z poloviny?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Hraje při výpočtu dlužné odměny, pokud se v souladu s unijním právem provede započtení doposud nezohledněných dob zaměstnání (před dovršením osmnáctého roku života v plné výši a od dovršení osmnáctého roku života do nastoupení žalobce k žalované druhou polovinou) roli skutečnost, že započitatelné doby zaměstnání byly získány v době od 1. prosince 1965 do 24. listopadu 1974, tedy dlouho před přistoupením Rakouska k EU resp. EHP a dlouho před prvním rozhodnutím k unijně právní zásadě rovného zacházení?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Brání unijní právo ve své současné podobě, zejména zásada efektivity, vnitrostátním předpisům o promlčení, podle nichž by nárok zaměstnance a později důchodce na doplacení odměny a později na doplacení důchodu vůči jeho zaměstnavateli vyplývající z — ve smyslu první otázky v souladu s unijním právem — provedeného započtení zahraničních a před dovršením osmnáctého roku života odpracovaných dob zaměstnání, který tento zaměstnanec podle vnitrostátního práva neměl a který objektivně mohl uplatnit až po vyhlášení rozhodnutí ve věci C-195/98, Österreichischer Gewerkschaftsbund — Gewerkschaft öffentlicher Dienst dne 30. listopadu 2000 a ve věci C-88/08, Hütter dne 18. června 2009, byl zcela promlčen?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Má zaměstnavatel v odvětví železniční dopravy zaměstnávající přibližně 40 000 zaměstnanců s vícestupňovou hierarchickou strukturu a územně celoplošnou organizací — na základě unijního práva v jeho současné podobě, zejména na základě horizontálních účinků obecné unijně právní zásady rovného zacházení nebo na základě zákazu diskriminace v rámci volného pohybu pracovníků — povinnost preventivně informovat své zaměstnance a zástupce zaměstnanců o rozhodnutích Soudního dvora Evropské unie, která byla zveřejněna i v denním tisku, podle nichž se zaměstnavatelem doposud uplatňované započítávání dob zaměstnání jeví jako jednání, které je v rozporu s unijním právem, a které by mimo jiné mohlo vést k doplacení odměny?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, 2.12.2000, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-171/04: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/80/ES — Neprovedení)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/13

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-171/04: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/80/ES - Neprovedení)
   (2005/C 143/16)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-171/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti státem na základě článku 226 ES, podaná dne 5. dubna 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. van Beek a G. Valero Jordana) proti Nizozemskému království (zmocněnkyně: H. Sevenster a J. van Bakel), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric a E. Juhász (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Nizozemské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, ze dne 30.4.2004


title: Věc T-407/11: Usnesení Tribunálu ze dne 14. června 2013 — SRF v. Rada

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/83

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. června 2013 — SRF v. Rada
   (Věc T-407/11) (1)

   2013/C 225/188
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-399/07: Usnesení Tribunálu ze dne 25. ledna 2011 — Basell Polyolefine v. Komise

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. ledna 2011 — Basell Polyolefine v. Komise
   (Věc T-399/07) (1)

   2011/C 80/60
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 315, 22.12.2007.


title: Věc C-555/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Düsseldorf — Německo) — Seda Kücükdeveci v. Swedex GmbH & Co. KG ( Zásada zákazu diskriminace na základě věku — Směrnice 2000/78/ES — Vnitrostátní právní úprava výpovědi, podle níž se pro účely výpočtu výpovědní doby nepřihlíží k době zaměstnání dosažené zaměstnancem před dovršením věku 25 let — Odůvodnění opatření — Vnitrostátní právní úprava v rozporu se směrnicí — Úloha vnitrostátního soudu )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Düsseldorf — Německo) — Seda Kücükdeveci v. Swedex GmbH & Co. KG
   (Věc C-555/07) (1)

   („Zásada zákazu diskriminace na základě věku - Směrnice 2000/78/ES - Vnitrostátní právní úprava výpovědi, podle níž se pro účely výpočtu výpovědní doby nepřihlíží k době zaměstnání dosažené zaměstnancem před dovršením věku 25 let - Odůvodnění opatření - Vnitrostátní právní úprava v rozporu se směrnicí - Úloha vnitrostátního soudu“)
   2010/C 63/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Seda Kücükdeveci

      Žalovaná: Swedex GmbH & Co. KG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Německo) — Výklad zásady zákazu diskriminace na základě věku a směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79) — Vnitrostátní právní úprava výpovědi, podle níž se výpovědní doba prodlužuje v závislosti na délce zaměstnání, aniž by se však přihlíželo k době zaměstnání dosažené zaměstnancem před dovršením věku 25 let

      Výrok

               1)

               Právo Unie, a konkrétně zásadu zákazu diskriminace na základě věku, jak je konkretizována směrnicí Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, je nutno vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že se pro účely výpočtu výpovědní doby nepřihlíží k dobám zaměstnání dosaženým zaměstnancem před dovršením věku 25 let.

               2)

               Vnitrostátnímu soudu, jenž rozhoduje spor mezi jednotlivci, přísluší zajistit dodržování zásady zákazu diskriminace na základě věku, jak je konkretizována směrnicí 2000/78, tím že případně nepoužije žádné ustanovení vnitrostátní právní úpravy, jež by bylo s touto zásadou v rozporu, nezávisle na využití možnosti obrátit se v případech uvedených v článku 267 druhém pododstavci SFEU na Soudní dvůr s předběžnou otázkou týkající se výkladu této zásady.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc T-272/05: Žaloba podaná dne 8. července 2005 Stéphanem Verammem proti Komisi Evropských společenství

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/32

         Žaloba podaná dne 8. července 2005 Stéphanem Verammem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-272/05)
   (2005/C 229/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Stéphanem Verammem, s bydlištěm v Auderghem (Belgie), zastoupeným Lucasem Vogelem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným k uzavírání smluv (OOUS) dne 21. března 2005, kterým byla zamítnuta žádost, překvalifikovaná na stížnost, podaná žalobcem dne 10. prosince 2004 proti rozhodnutí stanovícímu zařazení a odměnu přiznané žalobci jako smluvnímu zaměstnanci podle smlouvy, která vstoupila v platnost dne 16. září 2004;

               —

               bude-li to nezbytné, zrušil rovněž toto původní rozhodnutí, kterým byly stanoveny zařazení a odměna žalobce jako smluvního zaměstnance podle úmluvy, která vstoupila v platnost dne 16. září 2004;

               —

               uložil žalované náhradu škody 25 000 EUR, s výslovnou výhradou pozdějšího zvýšení, snížení nebo upřesnění;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými v rámci věci T-253/05, Fernandez Tunon v. Komise.


title: Věc C-131/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne d14. dubna 2016(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino v. Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno „Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Společná organizace trhů – Nařízení (ES) č. 565/2002 – Článek 3 odst. 3 – Celní kvóta – Česnek pocházející z Argentiny – Dovozní licence – Nepřevoditelnost práv vyplývající z dovozních licencí – Obcházení – Zneužití práva – Podmínky – Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 – Článek 4 odst. 3“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/5

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne d14. dubna 2016(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino v. Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno
      (Věc C-131/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Společná organizace trhů - Nařízení (ES) č. 565/2002 - Článek 3 odst. 3 - Celní kvóta - Česnek pocházející z Argentiny - Dovozní licence - Nepřevoditelnost práv vyplývající z dovozních licencí - Obcházení - Zneužití práva - Podmínky - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Článek 4 odst. 3“)
      (2016/C 211/05)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino

         Žalovaný: Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

         za přítomnosti: Roberto Cervati

         Výrok

      Článek 3 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 565/2002 ze dne 2. dubna 2002, kterým se stanoví postup pro spravování celních kvót a kterým se zavádí systém osvědčení o původu česneku dováženého ze třetích zemí, a čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství musí být vykládány v tom smyslu, že v zásadě nebrání takovému mechanismu, jako je mechanismus dotčený ve věci v původním řízení, kdy hospodářský subjekt, tradiční dovozce ve smyslu nařízení č. 565/2002, který již vyčerpal své licence umožňující dovoz v preferenčním sazebním režimu, objednal u druhého subjektu, rovněž tradičního dovozce, který takové licence nemá,

                  —

                  zboží, které je nejprve prodáno mimo Unii společností spojenou s druhým hospodářským subjektem třetímu hospodářskému subjektu, novému dovozci ve smyslu uvedeného nařízení, který je držitelem takových licencí,

                  —

                  toto zboží je poté propuštěno do volného oběhu v Unii třetím hospodářským subjektem s preferenční celní sazbou, následně prodáno tímto třetím hospodářským subjektem druhému hospodářskému subjektu a

                  —

                  toto zboží je nakonec převedeno druhým hospodářským subjektem na první hospodářský subjekt, který tak získá zboží dovezené v rámci celní kvóty stanovené týmž prvním nařízením, ačkoliv k tomu nemá nezbytnou licenci.

         (1)  Úř. věst. C 194, 24. 6. 2014.


title: Věc C-196/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Paderborner Brauerei Haus Cramer KG v. Hauptzollamt Bielefeld ( „Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — Čísla 2203 a  2208 —  „Malt beer base“ , který je určen k výrobě míchaného nápoje“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/15

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Paderborner Brauerei Haus Cramer KG v. Hauptzollamt Bielefeld
   (Věc C-196/10) (1)

   (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Čísla 2203 a 2208 - „Malt beer base“, který je určen k výrobě míchaného nápoje)
   2011/C 269/23
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Paderborner Brauerei Haus Cramer KG

      Žalovaný: Hauptzollamt Bielefeld

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Düsseldorf — Výklad kombinované nomenklatury ve znění nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001 (Úř. věst. L 279, s. 1) a nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002 (Úř. věst. L 290, s. 1) — „Malt beer base“ s obsahem alkoholu ve výši 14 %, jež se zvláštním postupem, který zahrnuje čištění a ultrafiltraci, vyrábí z vařeného piva a je určen na výrobu míchaného pivního nápoje — Zařazení do čísla 2203 nebo do čísla 2208 kombinované nomenklatury?

      Výrok

   Nařízení Rady (ES) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku ve znění nařízení Komise (EHS) č. 2587/91 ze dne 26. července 1991, musí být vykládáno v tom smyslu, že taková kapalina, jako je kapalina dotčená v původním řízení označená názvem „malt beer base“, jež má objemový obsah alkoholu 14 % a vyrábí se z vařeného piva, které bylo vyčištěno a poté podrobeno ultrafiltraci, kterou byl snížen obsah přísad, jako jsou hořké látky a proteiny, musí být zařazena do čísla 2208 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I uvedeného nařízení, ve znění změn a doplňků.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc C-467/14: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bergamo – Itálie) – trestní řízení proti Chiara Baldo „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Totožné předběžné otázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava — Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti — Nové koncesní řízení — Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese — Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/8

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bergamo – Itálie) – trestní řízení proti Chiara Baldo
   (Věc C-467/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové koncesní řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
   (2016/C 270/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bergamo

      Účastnice původního trestního řízení

   Chiara Baldo

      Výrok

               1)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě týkající se hazardních her, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.

               2)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení, o které se jedná ve věci v původním řízení, které ukládá koncesionáři hazardní hry, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15. 12. 2014.


title: Věc T-51/07: Žaloba podaná dne 22. února 2007 – Agrar-Invest-Tatschl v. Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/45

         Žaloba podaná dne 22. února 2007 – Agrar-Invest-Tatschl v. Komise
   (Věc T-51/07)
   (2007/C 95/92)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (St. Andrä im Lavanttal, Rakousko) (zástupce: O. Wenzlaff, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 odst. 2 a čl. 1 odst. 3 rozhodnutí žalované ze dne 4. prosince 2006, K (2006) 5789 konečné (REC 05/05);

               —

               uložit žalované povinnost rozhodnout, že je třeba neprovést dodatečné zaúčtování dovozního cla ve výši 110 937,60 eur za dovozy cukru s původem z Chorvatska uskutečněné žalobkyní od 26. června 2002, které jsou předmětem žádosti Rakouské republiky ze dne 10. června 2005;

               —

               podpůrně k návrhu 2, uložit žalované povinnost rozhodnout, že je nutné prominout dovozní clo ve výši 110 937,60 eur za dovozy cukru s původem z Chorvatska uskutečněné žalobkyní od 26. června 2002, které jsou předmětem žádosti Rakouské republiky ze dne 10. června 2005.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K (2006) 5789 konečné ze dne 4. prosince 2006 za účelem určení, že jednak pro určitou částku dodatečné zaúčtování dovozního cla není oprávněné a jednak pro další částku dodatečné zaúčtování dovozního cla je oprávněné a že prominutí tohoto cla v určitém případě není oprávněné (návrh Rakouské republiky).
   V tomto rozhodnutí, které směřuje proti Rakouské republice, přijala Komise podle nařízení (EHS) č. 2913/92 (1) (dále jen „celní kodex Společenství“), jakož i nařízení (EHS) č. 2454/93 (2) závěr, že není třeba neprovést dodatečné zaúčtování dovozního cla ve výši 110 937,60 eur za dovozy žalobkyně a že prominutí tohoto dovozního cla není oprávněné.
   V odůvodnění své žaloby žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí je protiprávní, jelikož byly splněny požadavky pro neprovedení dodatečného zaúčtování dovozního cla podle čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu Společenství popř. pro prominutí dodatečně vyměřeného dovozního cla podle článku 239 celního kodexu Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).


title: Věc T-447/07: Usnesení Tribunálu ze dne 19. října 2011 — Scovill Fasteners v. Komise

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. října 2011 — Scovill Fasteners v. Komise
   (Věc T-447/07) (1)

   2011/C 362/32
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-479/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 25. října 2012 — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG v. Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 25. října 2012 — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG v. Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH
   (Věc C-479/12)
   2013/C 32/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalovaná a navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG

      Žalobkyně a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002 (1) vykládat v tom smyslu, že průmyslový vzor mohl během obvyklých obchodních činností vejít ve známost v odborných kruzích činných v rámci Unie a specializovaných v daném oboru, pokud bylo zobrazení průmyslového vzoru zasláno obchodníkům?

               2)

               Je třeba první větu čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 vykládat v tom smyslu, že průmyslový vzor, ačkoli byl zpřístupněn třetím osobám bez výslovné nebo mlčky předpokládané podmínky jeho utajení, nemohl vejít ve známost během obvyklých obchodních činností v odborných kruzích činných v rámci Společenství a specializovaných v daném oboru, pokud

                           a)

                           byl zpřístupněn pouze jednomu podniku z odborných kruhů nebo

                           b)

                           je vystavován ve výstavních prostorách podniku, které nenáleží do oblasti běžného sledování trhu?

               3)

                           a)

                           Je třeba čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002 vykládat v tom smyslu, že majitel nezapsaného průmyslového vzoru nese důkazní břemeno v souvislosti s tím, že napadené užívání vyplývá z kopírování chráněného vzoru?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 3 a):
                           Obrátí se důkazní břemeno nebo má majitel nezapsaného průmyslového vzoru Společenství ulehčené dokazování, pokud mezi průmyslovým vzorem a napadeným užíváním existují podstatné shody?

               4)

                           a)

                           Vztahuje se na nárok na zdržení se protiprávního jednání podle čl. 19 odst. 2, čl. 89 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 6/2002 kvůli porušení nezapsaného průmyslového vzoru promlčení?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 4 a):
                           Použije se pro promlčení unijní právo, případně jaké ustanovení?

               5)

                           a)

                           Vztahuje se na nárok na zdržení se protiprávního jednání podle čl. 19 odst. 2, čl. 89 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 6/2002 kvůli porušení nezapsaného průmyslového vzoru prekluze?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 5 a):
                           Použije se pro prekluzi unijní právo, případně jaké ustanovení?

               6)

               Je třeba čl. 89 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 6/2002 vykládat v tom smyslu, že na nároky na zničení, poskytnutí informací a na náhradu škody kvůli porušení nezapsaného průmyslového vzoru Společenství, které byly uplatněny pro celé území Unie, je třeba použít právo členských států, v nichž došlo k protiprávnímu jednání?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. 2002, L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


title: Věc C-65/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 8. února 2012 — Leidseplein Beheer BV a další v. Red Bull GmbH a další

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 8. února 2012 — Leidseplein Beheer BV a další v. Red Bull GmbH a další
   (Věc C-65/12)
   2012/C 126/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

   Navrhovatelé v řízení o kasačním opravném prostředku:

               Leidseplein Beheer BV

               H.J.M. de Vries

         Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku:

               Red Bull GmBH

               Red Bull Nederland BV

      Předběžná otázka

   Je nutné čl. 5 odst. 2 směrnice 89/104/EHS (1) vykládat v tom smyslu, že řádný důvod ve smyslu tohoto ustanovení může existovat také v případě, že označení totožné s ochrannou známkou s dobrým jménem nebo označení, které je této ochranné známce podobné, bylo třetí osobou, resp. třetími osobami užíváno v dobré víře již před přihlášením této ochranné známky?

      (1)  První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).


title: Věc T-248/16: Žaloba podaná dne 19. května 2016 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/52

         Žaloba podaná dne 19. května 2016 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)
   (Věc T-248/16)
   (2016/C 270/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Walfood SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: E. Cornu, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „CHATKA“ – Ochranná známka Evropské unie č. 943670

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2016, ve věci R 150/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-48/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2009 Lego Juris A/S proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 12. listopadu 2008 ve věci T-270/06: Lego Juris A/S v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž další účastnicí řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem prvního stupně, je Mega Brands, Inc.

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2009 Lego Juris A/S proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 12. listopadu 2008 ve věci T-270/06: Lego Juris A/S v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž další účastnicí řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem prvního stupně, je Mega Brands, Inc.
   (Věc C-48/09 P)
   (2009/C 82/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lego Juris A/S (zástupci: V.von Bomhard, advokátka, T. Dolde, A. Renck, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Mega Brands, Inc.
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně z důvodu, že je v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. e) bodem ii) nařízení č. 40/94 (1)

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek je v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. e) bodem ii) nařízení č. 40/94. Tato účastnice řízení tvrdí, že Soud prvního stupně:

               a)

               vyložil čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94 takovým způsobem, že jakýkoli tvar plnící funkci je ve skutečnosti vyloučen z ochrany vyplývající z ochranné známky, bez ohledu na to, zda jsou splněna kritéria čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení č. 40/94, jak byla vymezena Soudním dvorem v rozhodnutí Philips v. Remington (2), či nikoliv;

               b)

               použil nesprávná kritéria při identifikaci základních vlastností trojrozměrné ochranné známky; a

               c)

               použil nesprávné kritérium funkčnosti, když (i) neomezil své posouzení na základní vlastnosti dotčené ochranné známky, a když (ii) nevymezil vhodná kritéria pro posouzení, zda je vlastnost spočívající ve tvaru funkční vlastností, a zejména odmítl zohlednit jakýkoliv potenciální alternativní design.

      (1)  Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.

      (2)  Věc C-299/99, Philips, Recueil, s. I-5475.