title: Věc T-280/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2018 – GE.CO.P. v. Komise „Veřejné zakázky – Finanční nařízení – Vyloučení z účasti na zadávacím řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Unie na dobu dvou let – Článek 108 finančního nařízení – Právo na obhajobu – Důkaz o doručení oznámení“

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2018 – GE.CO.P. v. Komise
      (Věc T-280/17) (1)

      („Veřejné zakázky - Finanční nařízení - Vyloučení z účasti na zadávacím řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Unie na dobu dvou let - Článek 108 finančního nařízení - Právo na obhajobu - Důkaz o doručení oznámení“)
      (2019/C 72/31)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: GE.CO.P. Generale Costruzioni e Progettazioni SpA (Řím, Itálie) (zástupkyně: G. Naticchioni, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a F. Moro, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 7. března 2017, jímž byla žalobkyně vyloučena z účasti na zadávacím řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, jakož i z účasti na postupech přidělování finančních prostředků v rámci nařízení Rady (EU) 2015/323 ze dne 2. března 2015 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond (Úř. věst. 2015, L 58, s. 17) a jímž bylo nařízeno zveřejnění tohoto vyloučení na internetové stránce Komise, a zadruhé na zrušení všech aktů, které předcházely nebo následovaly toto rozhodnutí, včetně těch, které žalobkyni nejsou známy

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské Komise ze dne 7. března 2017 o vyloučení GE.CO. P. Generale Costruzioni e Progettazioni SpA z účasti na zadávacím řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, jakož i z účasti na postupech přidělování finančních prostředků v rámci nařízení Rady (EU) 2015/323 ze dne 2. března 2015 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond a o nařízení zveřejnění tohoto vyloučení na internetové stránce Komise se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 3.7.2017.


title: Věc T-283/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2018 – SH v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Odměna – Rodinné přídavky – Článek 2 odst. 2 třetí pododstavec přílohy VII služebního řádu – Pojem ‚vyživované dítě‘ – Rozsudek o opatrovnictví opírající se o právní předpisy třetí země o ochraně nezletilých – Nepřiznání statutu vyživovaného dítěte pro děti v opatrovnické péči – Rovné zacházení – Právo na vzdělání – Nejvlastnější zájem dítěte“

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2018 – SH v. Komise
      (Věc T-283/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Odměna - Rodinné přídavky - Článek 2 odst. 2 třetí pododstavec přílohy VII služebního řádu - Pojem ‚vyživované dítě‘ - Rozsudek o opatrovnictví opírající se o právní předpisy třetí země o ochraně nezletilých - Nepřiznání statutu vyživovaného dítěte pro děti v opatrovnické péči - Rovné zacházení - Právo na vzdělání - Nejvlastnější zájem dítěte“)
      (2019/C 72/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: SH (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně M. Mensi, T. S. Bohr a A.-C. Simon, poté T. S. Bohr a G. Berscheid, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: J. Steele a M. Windisch, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2016, jímž orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv odmítl žalobkyni prodloužit vyplácení příspěvku na vyživované dítě, jakož i, v případě potřeby, rozhodnutí tohoto orgánu ze dne 3. února 2017, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně ze dne 5. října 2016.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  SH se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-358/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2018 – Mubarak v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Egyptě – Zmrazení finančních prostředků – Cíle – Kritéria pro zařazení dotčených osob – Zachování zařazení žalobce na seznam dotčených osob – Skutkový základ – Námitka protiprávnosti – Právní základ – Proporcionalita – Právo na spravedlivý proces – Presumpce neviny – Zásada řádné správy – Nesprávné právní posouzení – Zjevně nesprávné posouzení – Vlastnické právo – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu“

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2018 – Mubarak v. Rada
      (Věc T-358/17) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Egyptě - Zmrazení finančních prostředků - Cíle - Kritéria pro zařazení dotčených osob - Zachování zařazení žalobce na seznam dotčených osob - Skutkový základ - Námitka protiprávnosti - Právní základ - Proporcionalita - Právo na spravedlivý proces - Presumpce neviny - Zásada řádné správy - Nesprávné právní posouzení - Zjevně nesprávné posouzení - Vlastnické právo - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu“)
      (2019/C 72/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Káhira, Egypt) (zástupci: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, M. Rushton a C. Enderby Smith, solicitors)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně J. Kneale a M. Veiga, poté J. Kneale a A. Sikora-Kalėda, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení, zaprvé rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/496 ze dne 21. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2017, L 76, s. 22), zadruhé, prováděcího nařízení Rady (EU) 2017/491 ze dne 21. března 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 270/2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2017, L 76, s. 10), zatřetí, rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/466 ze dne 21. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2018, L 78I, s. 3), a začtvrté, prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/465 ze dne 21. března 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 270/2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2018, L 78I, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty vztahují na žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Mohamed Hosni Elsayed Mubarak ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc T-378/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2018 – La Zaragozana v. EUIPO – Heineken Italia (CERVISIA) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CERVISIA – Starší národní slovní ochranná známka CERVISIA AMBAR – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Podobnost označení – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2018 – La Zaragozana v. EUIPO – Heineken Italia (CERVISIA)
      (Věc T-378/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CERVISIA - Starší národní slovní ochranná známka CERVISIA AMBAR - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Podobnost označení - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 72/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: La Zaragozana, SA (Zaragoza, Španělsko) (zástupkyně: L. Broschat García a A. M. Santos Peribañez, advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Heineken Italia SpA (Pollein, Itálie) (zástupci: P. Pozzi a G. Ghisletti, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. března 2017 (věc R 1241/2016-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi La Zaragozana a Heineken Italia.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 13. března 2017 (věc R 1241/2016-5) se zrušuje.

                  2.

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc T-440/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – Arca Capital Bohemia v. Komise „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor – Odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob – Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu – Obecná domněnka důvěrnosti – Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum – Převažující veřejný zájem“

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – Arca Capital Bohemia v. Komise
      (Věc T-440/17) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Obecná domněnka důvěrnosti - Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum - Převažující veřejný zájem“)
      (2019/C 72/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Arca Capital Bohemia a.s. (Praha, Česká republika) (zástupce: M. Nedelka, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a A. Buchet, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící jednak na zrušení rozhodnutí, které bylo obsaženo v odpovědi Komise ze dne 15. března 2017 na původní žádost o přístup k dokumentům souvisejícím s řízením o kontrole státních podpor, a jednak na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 3130 final ze dne 4. května 2017, kterým bylo odmítnuto poskytnutí takového přístupu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Arca Capital Bohemia, a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-441/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – Arca Capital Bohemia v. Komise „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor – Částečné odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob – Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu – Obecná domněnka důvěrnosti – Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum – Převažující veřejný zájem“

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – Arca Capital Bohemia v. Komise
      (Věc T-441/17) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor - Částečné odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Obecná domněnka důvěrnosti - Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum - Převažující veřejný zájem“)
      (2019/C 72/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Arca Capital Bohemia a.s. (Praha, Česká republika) (zástupce: M. Nedelka, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a A. Buchet, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící jednak na zrušení rozhodnutí, které bylo obsaženo v odpovědi Komise ze dne 13. března 2017 na původní žádost o přístup k dokumentům souvisejícím s řízením o kontrole státních podpor, a jednak na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 3129 final ze dne 4. května 2017, kterým bylo odmítnuto poskytnutí takového přístupu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Arca Capital Bohemia a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-459/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2018 – Fifth Avenue Entertainment v. EUIPO – Commodore Entertainment (THE COMMODORES) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie THE COMMODORES – Starší nezapsané označení Commodores – Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001] – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Odkaz na vnitrostátní právní předpisy, kterými je upravena starší ochranná známka – Režim žaloby týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off)“

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2018 – Fifth Avenue Entertainment v. EUIPO – Commodore Entertainment (THE COMMODORES)
      (Věc T-459/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie THE COMMODORES - Starší nezapsané označení Commodores - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001] - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Odkaz na vnitrostátní právní předpisy, kterými je upravena starší ochranná známka - Režim žaloby týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off)“)
      (2019/C 72/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Fifth Avenue Entertainment LLC (Orlando, (Florida, Spojené státy americké) (zástupci: B. Brandreth, barrister, a D. Cañadas Arcas, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: H. O’Neill a S. Bonne, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Commodore Entertainment Corp. (Saint Paul, Minnesota, Spojené státy americké) (zástupci: J. Mellor, QC, a J. Whelan, solicitor)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. května 2017 (věc R 851/2016-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Commodore Entertainment a Fifth Avenue Entertainment.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 22. května 2017 (věc R 851/2016-5) se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Fifth Avenue Entertainment LLC.

                  3.

                  Společnost Commodore Entertainment Corp. ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 309, 18.9.2017.


title: Věc T-471/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2018 – Edison v. EUIPO (EDISON) „Ochranná známka Evropské unie – Obrazová ochranná známka Evropské unie EDISON – Částečné vzdání se – Článek 50 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 57 nařízení (EU) 2017/1001] – Výklad pojmů tvořících záhlaví tříd Niceského třídění a výrobků zařazených do k němu přiloženého abecedního seznamu“

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2018 – Edison v. EUIPO (EDISON)
      (Věc T-471/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Obrazová ochranná známka Evropské unie EDISON - Částečné vzdání se - Článek 50 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 57 nařízení (EU) 2017/1001] - Výklad pojmů tvořících záhlaví tříd Niceského třídění a výrobků zařazených do k němu přiloženého abecedního seznamu“)
      (2019/C 72/38)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Edison SpA (Milán, Itálie) (zástupci: F. Boscariol de Roberto, D. Martucci a I. Gatto, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a L. Rampini, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2017 (věc R 1355/2016-5) týkajícímu se obrazové ochranné známky Evropské unie EDISON.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Edison SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 309, 18. 9. 2017.


title: Věc T-665/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2018 – China Construction Bank v. EUIPO – Groupement des cartes bancaires (CCB) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CCB – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie CB – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Dobré jméno a vysoká rozlišovací způsobilost starší ochranné známky – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Článek 75 druhá věta a čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 94 odst. 1 druhá věta a čl. 95 odst. 1 nařízení 2017/1001)“

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2018 – China Construction Bank v. EUIPO – Groupement des cartes bancaires (CCB)
      (Věc T-665/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CCB - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie CB - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Dobré jméno a vysoká rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Článek 75 druhá věta a čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 94 odst. 1 druhá věta a čl. 95 odst. 1 nařízení 2017/1001)“)
      (2019/C 72/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: China Construction Bank Corp. (Peking, Čína) (zástupci: A. Carboni a J. Gibbs, solicitors)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Tribunálem: Groupement des cartes bancaires (Paříž, Francie) (zástupce: C. Herissay Ducamp, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. června 2017 (věc R 2265/2016-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Groupement des cartes bancaires a společností China Construction Bank.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti China Construction Bank Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 402, 27.11.2017.


title: Věc T-715/18: Žaloba podaná dne 6. prosince 2018 – Phrenos a další v. Komise

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/31

      Žaloba podaná dne 6. prosince 2018 – Phrenos a další v. Komise
      (Věc T-715/18)
      (2019/C 72/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Phrenos SPRL (Mont-sur-Marchienne, Belgie), Akkanto (Watermael-Boitsfort, Belgie) a Operational Management Solutions (Chaumont-Gistoux, Belgie) (zástupci: R. Jafferali a R. van Melsen, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise, oznámené žalobkyním dopisem ze dne 27. listopadu 2018, o zadání zakázky na služby týkající se plánování, přípravy, propagace a provádění „Evropských rozvojových dní“ pro její Generální ředitelství pro mezinárodní spolupráci a rozvoj (EuropeAid/139729/DH/SER/BE) (2018/S 144- 328417) pro roky 2019 až 2022 včetně, jinému uchazeči;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů hlavního řízení a řízení o předběžných opatřeních.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná neodůvodnila své rozhodnutí o zadání zakázky.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná řádně neposoudila (zjevně) neobvykle nízké ceny vybrané nabídky.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení, pokud jde o posouzení předložených nabídek.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že zadávací kritérium pro posouzení nabídek použité žalovanou bylo protiprávní.


title: Věc T-723/18: Žaloba podaná dne 7. prosince 2018 – Barata v. Parlament

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/32

      Žaloba podaná dne 7. prosince 2018 – Barata v. Parlament
      (Věc T-723/18)
      (2019/C 72/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: João Miguel Barata (Evere, Belgie) (zástupci: G. Pandey, D. Rovetta a V. Villante, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zaprvé zrušil rozhodnutí generálního sekretariátu Evropského parlamentu ze dne 23. července 2018, kterým byly zamítnuty stížnosti žalobce podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie, podané dne 2. února 2018 a 13. dubna 2018;

                  —

                  zadruhé zrušil rozhodnutí ředitele oddělení pro rozvoj lidských zdrojů ze dne 22. března 2018, kterým byl odmítnut přezkum žádosti žalobce o účast v systému vzdělávání v rámci certifikačního procesu v roce 2017 a kterým byl skutečně vyloučen z certifikačního procesu v roce 2017,

                  —

                  zatřetí zrušil rozhodnutí ředitele oddělení pro rozvoj lidských zdrojů ze dne 8. prosince 2017 a ze dne 21. prosince 2017, kterými byla žádost žalobce považována za nepřípustnou pouze z důvodu chybějícího obsahu v jeho žádosti pro účely vzdělávacího programu v rámci certifikačního procesu v roce 2017;

                  —

                  začtvrté zrušil rozhodnutí Parlamentu ze dne 1. března 2018, kterým byly žalobci sděleny obecné výsledky a kterým nebyl zahrnut do seznamu vybraných úředníků pro certifikační postup v roce 2017 v důsledku nepřípustnosti žádosti;

                  —

                  zapáté zrušil interní oznámení o vyhlášení výběrového řízení ze dne 22. září 2017 šířené mezi zaměstnanci;

                  —

                  a konečně zrušil výsledný návrh seznamu úředníků vybraných k účasti na výše uvedeném vzdělávacím programu.

                  —

                  v případě nutnosti v prvé řadě prohlásil, že článek 90 služebního řádu je v projednávaném řízení neplatný a nepoužitelný podle článku 277 Smlouvy o fungování Evropské unie.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, porušení článku 25 služebního řádu a porušení článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásad proporcionality a řádné správy, porušení práva na obhajobu a práva být vyslechnut žalobce, a tedy porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti správného úředního postupu podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a rovněž ze zjevně nesprávného posouzení

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článků 1, 2, 3 a 4 nařízení č. 1/58 (1) a dále z porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

         (1)  Nařízení č. 1 ze dne 15. Dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 1958, 17, s. 385; Zvl. vyd. 01/01, s. 3).


title: Věc T-734/18: Žaloba podaná dne 13. prosince 2018 – Sumitomo Chemical a Tenka Best v. Komise

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/33

      Žaloba podaná dne 13. prosince 2018 – Sumitomo Chemical a Tenka Best v. Komise
      (Věc T-734/18)
      (2019/C 72/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sumitomo Chemical (UK) plc (Londýn, Spojené království) a Tenka Best, SL (Aiguafreda, Španělsko) (zástupci: K. Van Maldegem, advokát, a V. McElwee, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1251 ze dne 18. září 2018 o neschválení empenthrinu jako stávající účinné látky pro použití v biocidních přípravcích typu 18; (1)

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nedodržela procesní kroky, které byly vyžadovány před přijetím napadeného aktu. Kdyby tyto kroky byly dodrženy, přijatý akt mohl být jiný.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení v těchto ohledech: nezohlednila procesní nesrovnalosti při přezkumu empenthrinu; umožnila hypotetické riziko vedoucí k neschválení empenthrinu; nezohlednila požadavky na dobré životní podmínky zvířat vyplývající z nařízení o biocidních přípravcích. (2)

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nezajistila právo první žalobkyně na obhajobu

                              —

                              Připomínky a údaje první žalobkyně údajně nebyly přezkoumány a její právo na obhajobu nutně porušeno.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila zásadu řádné správy.

                              —

                              První žalobkyni údajně nebyl poskytnut čas k tomu, aby mohla vyvinout budoucí údaje, a její žádosti o upuštění od získávání údajů byly nespravedlivě zamítnuty.

         (1)  Úř. věst. 2018, L 235, s. 24.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání (Úř. věst. 2012, L 167, s. 1).


title: Věc T-739/18: Žaloba podaná dne 17. prosince 2018 – Darment v. Komise

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/34

      Žaloba podaná dne 17. prosince 2018 – Darment v. Komise
      (Věc T-739/18)
      (2019/C 72/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Darment Oy (Helsinky, Finsko) (zástupce: C. Ginter, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise o snížení kvóty přidělené žalobkyni na rok 2019 pro uvedení částečně fluorovaných uhlovodíků na trh, o němž byla žalobkyně informována dopisem ze dne 16. října 2018, Ares (2018)5305174, a e-mailem ze dne 12. prosince 2018,

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení nařízení (EU) 517/2014 (1) Komisí tím, že tato při použití čl. 25 odst. 2 vycházela pouze z údajů dostupných v rejstříku zřízeném podle článku 17, a to navzdory žádosti o opravu chybných údajů v rejstříku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, která odmítla zkoumat vysvětlení žalobkyně ohledně zavedení kvót na uvádění volně ložených dovozů na trh.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 517/2014 ze dne 16. dubna 2014 o fluorovaných skleníkových plynech a o zrušení nařízení (ES) č. 842/2006 (Úř. věst. 2014, L 150, s. 195).


title: Věc T-740/18: Žaloba podaná dne 18. prosince 2018 – Taminco a Arysta LifeScience Great Britain v. Komise

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/35

      Žaloba podaná dne 18. prosince 2018 – Taminco a Arysta LifeScience Great Britain v. Komise
      (Věc T-740/18)
      (2019/C 72/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Taminco BVBA (Gent, Belgie) a Arysta LifeScience Great Britain Ltd (Edinburgh, Spojené království) (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/1500 ze dne 9. října 2018, kterým se neobnovuje schválení účinné látky thiram a kterým se zakazuje použití a prodej osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin obsahujícími thiram (1), a vrátil posouzení dotčené aktivní látky podle potřeby Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) a žalované;

                  —

                  nařídil prodloužení doby použitelnosti dotčené aktivní látky za účelem jejího opětovného posouzení;

                  —

                  alternativně částečně zrušil napadené nařízení v rozsahu, v němž zakazuje obnovení schválení dotčené účinné látky, pokud jde o ošetřování osiva; a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že napadené nařízení je stiženo procesním pochybením, neboť žalovaná nezohlednila zpětvzetí přihlášky ze strany žalobkyň týkající se obnovení schválení aktivní látky thiram pro použití jako postřik rostlin a zachování pouze přihlášky týkající se ošetření osiva.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení při přijetí napadeného nařízení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 1107/2009 (2) při přijetí napadeného nařízení.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaný jednal ultra vires, když učinil návrh týkající se klasifikace dotčené aktivní látky.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že při přijetí napadeného nařízení nebyla dodržena práva žalobkyň na obhajobu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady předběžné opatrnosti a dále zásady proporcionality a zásady rovného zacházení, které jsou základními zásadami unijního práva, při přijetí napadeného nařízení.

         (1)  OJ 2018, L 254, p. 1.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, 24.11.2009, s. 1).


title: Věc T-746/18: Žaloba podaná dne 21. prosince 2018 – Bronckers v. Komise

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/36

      Žaloba podaná dne 21. prosince 2018 – Bronckers v. Komise
      (Věc T-746/18)
      (2019/C 72/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Marco Bronckers (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Kreijger, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil (implicitní) rozhodnutí Komise ze dne 17. října 2018, kterým byla ve smyslu nařízení (ES) 1049/2001 (1) zamítnuta potvrzující žádost žalobce o přístup k dokumentům týkajícím se Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými o vzájemném uznávání a ochraně označení lihovin; (2)

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Komise tím, že nerozhodla ve stanovené lhůtě, porušila čl. 8 odst. 3 nařízení 1049/2001.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).

         (2)  Úř. věst. 1997, L 152, s. 15.


title: Věc T-747/18: Žaloba podaná dne 20. prosince 2018 – Refan Bulgaria v. EUIPO (Tvar květu)

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/36

      Žaloba podaná dne 20. prosince 2018 – Refan Bulgaria v. EUIPO (Tvar květu)
      (Věc T-747/18)
      (2019/C 72/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Refan Bulgaria OOD (Trud, Bulharsko) (zástupkyně: A. Ivanova, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie (Tvar květu) – Přihláška č. 16 544 025

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. září 2018, ve věci R 2518/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-748/18: Žaloba podaná dne 21. prosince 2018 – Glimarpol v. EUIPO – Metar (Pneumatické nástroje)

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/37

      Žaloba podaná dne 21. prosince 2018 – Glimarpol v. EUIPO – Metar (Pneumatické nástroje)
      (Věc T-748/18)
      (2019/C 72/47)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Glimarpol sp. z o.o. (Bytom, Polsko) (zástupce: M. Kondrat, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Metar sp. z o.o. (Gliwice, Polsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 2 125 435-0001

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. října 2018, ve věci R 1615/2017-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil a vrátil věc EUIPO k novému posouzení;

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí a rozhodl, že neexistují žádné důvody pro zrušení zapsaného průmyslového vzoru Společenství č. 002125435-001;

                  —

                  rozhodl o náhradě nákladů řízení ve prospěch žalobkyně.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 6 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  Porušení čl. 7 nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc T-752/18: Žaloba podaná dne 24. prosince 2018 – Tecnodidattica v. EUIPO (Podstavec lampy)

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/38

      Žaloba podaná dne 24. prosince 2018 – Tecnodidattica v. EUIPO (Podstavec lampy)
      (Věc T-752/18)
      (2019/C 72/48)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Tecnodidattica SpA (San Colombano Certenoli, Itálie) (zástupci: S. Corona a F. Corona, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (Tvar podstavce lampy) – přihláška č. 14 997 308

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. října 2018 ve věci R 76/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-757/18: Žaloba podaná dne 31. prosince 2018 – Koinopraxia Touristiki Loutrakiou v. Komise

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/38

      Žaloba podaná dne 31. prosince 2018 – Koinopraxia Touristiki Loutrakiou v. Komise
      (Věc T-757/18)
      (2019/C 72/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí Komise ze dne 9. srpna 2018 o opatřeních ve prospěch některých řeckých kasin SA.28973 – C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009)

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva podpůrné žalobní důvody, v jejichž rámci uvádí, že napadeným rozhodnutím došlo k porušení jejích procesních práv, a toto rozhodnutí by proto mělo být zrušeno.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že část napadeného rozhodnutí, ve které Komise posuzovala, zda z předmětné státní podpory vyplývá „výhoda přitažlivosti“, by měla být považována za rozhodnutí nevznášet námitky přijaté na základě předběžného přezkoumání. Žalobkyně tudíž tvrdí, že Komise měla zahájit formální vyšetřovací řízení, jelikož existovaly závažné pochybnosti o existenci výhody přitažlivosti financované prostřednictvím státních zdrojů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise byla v každém případě povinna znovu zahájit formální vyšetřovací řízení s ohledem na rozsudek ve věci T-425/11. Žalobkyně totiž tvrdí, že Komise byla před přijetím napadeného rozhodnutí v zásadě povinna vyzvat zúčastněné strany, aby podaly připomínky.


title: Věc T-761/18: Žaloba podaná dne 21. prosince 2018 – La Caixa v. EUIPO – Imagic Vision (imagin bank)

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/39

      Žaloba podaná dne 21. prosince 2018 – La Caixa v. EUIPO – Imagic Vision (imagin bank)
      (Věc T-761/18)
      (2019/C 72/50)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Fundación bancaria caixa d’estalvis i pensions de Barcelona La Caixa (Palma de Mallorca, Španělsko) (zástupci: I. Valdelomar Serrano, P. Román Maestre, D. Liern Cendrero, D. Gabarre Armengol a J. Rodriguez Fuensalida, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Imagic Vision, SL (Madrid, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky EU imagin bank – Přihláška k zápisu č. 14 861 108

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. října 2018 ve věci R 1954/2017-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  připustil tuto žalobu proti napadenému rozhodnutí;

                  —

                  určil, že v uvedeném rozhodnutí došlo k nesprávnému uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  rozhodl tak, že ochrana se přiznává všem výrobkům a službám, na které se vztahuje přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie č. 14 861 108 imagin bank, ve třídách 9, 36 a 38;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na zastupování vynaložených žalobkyní a souvisejících s tímto řízením.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-3/19: Žaloba podaná dne 3. ledna 2019 – Thai World Import & Export v. EUIPO – Elvir (Yaco)

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/40

      Žaloba podaná dne 3. ledna 2019 – Thai World Import & Export v. EUIPO – Elvir (Yaco)
      (Věc T-3/19)
      (2019/C 72/51)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Thai World Import & Export Co. Ltd (Bangkok, Thajsko) (zástupkyně: S. Bénoliel-Claux, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Elvir (Conde sur Vire, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Yaco – Přihláška č. 14 980 148

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. října 2018, ve věci R 319/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-4/19: Žaloba podaná dne 2. ledna 2019 – Hankintatukku Arno Latvus v. EUIPO – Triaz Group (VIVANIA)

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/41

      Žaloba podaná dne 2. ledna 2019 – Hankintatukku Arno Latvus v. EUIPO – Triaz Group (VIVANIA)
      (Věc T-4/19)
      (2019/C 72/52)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hankintatukku Arno Latvus Oy (Helsinky, Finsko) (zástupci: A. Fottner a M. Müller, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Triaz Group GmbH (Freiburg, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

         Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „VIVANIA“ – ochranná známka Evropské unie č. 11 637 121

         Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. října 2018 ve věci R 767/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  zamítl návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Evropské unie č. 11 637 121 „VIVANIA“,

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v tomto řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001


title: Věc T-7/19: Žaloba podaná dne 4. ledna 2019 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/41

      Žaloba podaná dne 4. ledna 2019 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise
      (Věc T-7/19)
      (2019/C 72/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Scandlines Danmark ApS (Kodaň, Dánsko) a Scandlines Deutschland GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: L. Sandberg-Mørch, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí C(2018) 6268 final ze dne 28 září 2018 o státní podpoře SA.51981 (2018/FC)

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustila Komise, když měla za to, že státní záruky poskytnuté společnosti A/S Femern Landanlæg byly povoleny na základě rozhodnutí o výstavbě a nejsou státní podporou.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustila Komise, když měla za to, že podpora v podobě vkladu kapitálu ve výši 10 milionů DKK (nad rámec vkladu kapitálu ve výši 500 milionů DKK povoleného územním rozhodnutím) je slučitelná s vnitřním trhem.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustila Komise, když měla za to, že státní úvěry poskytnuté společnostem Femern A/S a A/S Femern Landanlæg byly povoleny na základě rozhodnutí o výstavbě, a že úvěry poskytnuté společnosti A/S Femern Landanlæg nejsou státní podporou a úvěry poskytnuté společnosti Femern A/S jsou slučitelné s vnitřním trhem.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustila Komise, když měla za to, že státní úvěry poskytnuté nad rámec rozpočtu stanoveného na 1 445 milionů DKK byly povoleny územním rozhodnutím a že jsou státní podporou, jež je slučitelná s vnitřním trhem.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustila Komise, když měla za to, že daňové zvýhodnění není státní podporou.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila svou povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění, jež je zakotvena v článku 296 SFEU.


title: Věc T-8/19: Žaloba podaná dne 8. ledna 2019 – Repsol v. EUIPO (INVENTEMOS EL FUTURO)

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/42

      Žaloba podaná dne 8. ledna 2019 – Repsol v. EUIPO (INVENTEMOS EL FUTURO)
      (Věc T-8/19)
      (2019/C 72/54)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Repsol, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J.-B. Devaureix a J. C. Erdozain López, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie INVENTEMOS EL FUTURO – Přihláška k zápisu č. 17 258 807

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. října 2018 ve věci R 1173/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný důvod

      Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-9/19: Žaloba podaná dne 8. ledna 2019 – ClientEarth v. EIB

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/43

      Žaloba podaná dne 8. ledna 2019 – ClientEarth v. EIB
      (Věc T-9/19)
      (2019/C 72/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Flynn, QC, a H. Leith, barrister)

         Žalovaná: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí EIB, kterým tento orgán odmítl provést vnitřní přezkum podle článku 10 Aarhuského nařízení (1);

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení při uplatňování Aarhuského nařízení, pokud jde o postavení společnosti ClientEarth jako nevládní organizace, pojmu „správní akt“, definice individuálně určených opatření, právních účinků rozhodnutí správní rady EIB, jakož i omezení v záležitostech „práva životního prostředí“.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná neposkytla dostatečné odůvodnění v souladu s požadavky vyplývajícími z článku 296 SFEU.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství.


title: Věc T-11/19: Žaloba podaná dne 2. ledna 2019 – La Mutualidad de la Abogacía a další v. ECB a SRB

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/43

      Žaloba podaná dne 2. ledna 2019 – La Mutualidad de la Abogacía a další v. ECB a SRB
      (Věc T-11/19)
      (2019/C 72/56)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobci: La Mutualidad General de la Abogacía (Madrid, Španělsko) a dalších 75 žalobců (zástupci: R. Pelayo Jiménez, A. Muñoz Aranguren a P. Hermida Paredes, advokáti)

         Žalovaní: Evropská centrální banka a Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že ECB a SRB nesou mimosmluvní odpovědnost za nesplnění povinností specifikovaná v žalobě, a uložil jim povinnost nahradit žalobcům způsobenou škodu odpovídající majetkové hodnotě jejich akcií, která podle „Ocenění 1“ samotného SRB dosahovala částky 2,0020217 € za akcii, a podpůrně uložil žalovaným orgánům povinnost uhradit odškodnění odpovídající částce 0,8442 € za akcii;

                  —

                  částku k úhradě je třeba navýšit o kompenzační úroky vypočítané podle roční míry inflace zjištěné Eurostatem ve Španělsku a plynoucí od 6. června 2017 do vyhlášení rozsudku, jakož i o úroky z prodlení (v sazbě, kterou ECB stanoví pro své operace refinancování, zvýšené o dva procentní body) plynoucí ode dne vyhlášení rozsudku, jímž bude uznána povinnost nahradit škodu, do jejího skutečného uhrazení;

                  —

                  uložil žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobci se na podporu žaloby dovolávají dvou důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z toho, že se Evropská centrální banka dopustila údajně protiprávních nebo nedbalostních jednání nebo opomenutí. V této souvislosti žalobci namítají:

                              —

                              porušení zásady legitimního očekávání spočívající v tom, že ECB coby orgán odpovědný za provádění procesu dohledu a hodnocení vyvolala u akcionářů Banco Popular Español, S.A., určitá legitimní očekávání;

                              —

                              porušení povinnosti řádné péče a řádné správy ze strany ECB spočívající v tom, že tento orgán nepřijal příslušná opatření včasného zásahu nebo oživení u Banco Popular Español, čímž porušil Obecné zásady týkající se souboru podmínek pro použití opatření včasné intervence (čl. 27 odst. 4 směrnice 2014/59).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že se Jednotný výbor pro řešení krizí dopustil údajně protiprávních nebo nedbalostních jednání. V této souvislosti žalobci namítají:

                              —

                              Porušení článků 7 a 13 nařízení (EU) č. 806/2014 a čl. 3 odst. 4 směrnice 2014/59 spočívající v nekoordinovaném postupu SRB a ECB a v neprovedení aktualizace Plánu řešení krize Banco Popular Español;

                              —

                              porušení povinnosti zachovávat mlčenlivost ze strany SRB a tomu odpovídající porušení článku 339 SFEU a čl. 88 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014;

                              —

                              porušení článku 20 nařízení (EU) č. 806/2014 spočívající v tom, že SRB odmítl zadat konečné ocenění Banco Popular Español, a v tomu odpovídajícím porušení povinnosti řádné péče a řádné správy.


title: Věc T-12/19: Žaloba podaná dne 7. ledna 2019 – Nowhere v. EUIPO – Junguo Ye (APE TEES)

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/45

      Žaloba podaná dne 7. ledna 2019 – Nowhere v. EUIPO – Junguo Ye (APE TEES)
      (Věc T-12/19)
      (2019/C 72/57)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Nowhere Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupce: A. Norris, barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Junguo Ye (Elche, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie APE TEES – Přihláška č. 14 319 578

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. října 2018, ve věci R 2474/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítnul napadenou ochrannou známku pro všechny napadené výrobky;

                  —

                  podpůrně, vrátil věc EUIPO k novému posouzení;

                  —

                  uložil náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci odvolacího a námitkového řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-16/19: Žaloba podaná dne 10. ledna 2019 – Activos e Inversiones Monterroso v. SRB

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/45

      Žaloba podaná dne 10. ledna 2019 – Activos e Inversiones Monterroso v. SRB
      (Věc T-16/19)
      (2019/C 72/58)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Activos e Inversiones Monterroso, S.L. (Pantoja, Španělsko) (zástupce: S. Rodríguez Bajón, advokát)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál přijal tuto žalobu na neplatnost rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 31. října 2018, přijatého v rámci tohoto řízení [Ares (2017) 6199530], a po řádném projednání věci vydal rozhodnutí, kterým rozhodnutí ze dne 31. října 2018 zruší a kterým vyhoví návrhovým žádáním, takže přizná přístup ke všem dokumentům založeným do příslušného správního spisu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává porušení článku Listiny základních práv Evropské unie a článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1).

                  —

                  V této souvislosti poukazuje na to, že v projednávané věci nelze jako výjimky ze zpřístupnění dokumentů uplatnit veřejný zájem související s měnovou nebo hospodářskou politikou Unie nebo členského státu, obchodní zájmy fyzické nebo právnické osoby, ochranu soukromí a osobnosti jednotlivce, ochranu cílů vyšetřování ani nesouhlas původce informací.

         (1)  Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


title: Věc T-18/19: Žaloba podaná dne 11. ledna 2019 – Brown v. Komise

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/46

      Žaloba podaná dne 11. ledna 2019 – Brown v. Komise
      (Věc T-18/19)
      (2019/C 72/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Colin M. Brown (Brusel, Belgie) (zástupkyně: I. Van Damme, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků ze dne 19. března 2018, podle kterého žalobce přestal mít nárok na příspěvek za práci v zahraničí a na příspěvek na cestu;

                  —

                  nařídil obnovení nároku žalobce na příspěvek za práci v zahraničí a na příspěvek na cestu od 1. prosince 2017;

                  —

                  nařídil, aby příspěvky, které nebyly vyplaceny v období od 1. prosince 2017 do data obnovení nároku žalobce, byly žalobci uhrazeny spolu s úrokem;

                  —

                  zrušil uplatnění čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu na žalobce, pokud přijme námitku protiprávnosti, dokud ho orgány nenahradí nediskriminačními ustanoveními;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu, jelikož Komise nesprávně vyložila toto ustanovení v tom smyslu, že nárok na příspěvek za práci v zahraničí získaný na základě místa původu a centra zájmů úředníka v jiném členském státě před nástupem do pracovního poměru, musí být přehodnocen v případě, že dotyčný úředník následně získá státní příslušnost členského státu, ve kterém je zaměstnán.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí ze dne 19. března 2018 diskriminuje žalobce tím, že jeho nárok na příspěvek za práci v zahraničí podřizuje podmínkám stanoveným v čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že pokud by Tribunál dospěl k závěru, že Komise správně určila nárok žalobce na příspěvek za práci v zahraničí na základě čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu, Komise nicméně neuplatnila toto ustanovení v souladu se zásadou zákazu diskriminace.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející podpůrně z toho, že pokud by byly všechny tři další důvody zamítnuty, je čl. 4 odst. 1 přílohy VII služebního řádu protiprávní a nepoužitelný v tom smyslu, že z důvodů uvedených na podporu druhého žalobního důvodu představuje neoprávněnou diskriminaci vůči osobám v situaci žalobce.


title: Věc T-27/19: Žaloba podaná dne 15. ledna 2019 – Pilatus Bank a Pilatus Holding v. ECB

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/47

      Žaloba podaná dne 15. ledna 2019 – Pilatus Bank a Pilatus Holding v. ECB
      (Věc T-27/19)
      (2019/C 72/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Pilatus Bank plc (Ta’Xbiex, Malta) a Pilatus Holding ltd. (Ta’Xbiex) (zástupci: O. Behrends, L. Feddern a M. Kirchner, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB ze dne 2. listopadu 2018, zaslané společnosti Pilatus Bank plc. dne 5. listopadu 2018, kterým byla společnosti Pilatus Bank odebrána bankovní licence;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že ECB nesplnila své povinnosti podle čl. 14 odst. 5 nařízení o jednotném mechanismu dohledu (1).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že ECB vycházela z nesprávného předpokladu, že pro odebrání licence existuje právní základ.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že ECB vhodným způsobem nezohlednila diskreční povahu rozhodnutí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že ECB neposoudila relevantní skutkové okolnosti a neučinila tak nestranně a objektivně.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásadu proporcionality.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásadu nemo auditur.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že se ECB dopustila nesprávného právního posouzení v souvislosti se závěry týkajícími se presumpce neviny.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásadu rovného zacházení a jednala diskriminačně.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila článek 19 a bod 75 odůvodnění nařízení o jednotném mechanismu dohledu a zneužila svoji pravomoc.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila právo žalobkyň na obhajobu a právo být slyšeny.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vychází z toho, že ECB nevydala náležitě odůvodněné rozhodnutí.

         (1)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi.


title: Věc T-595/18: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. listopadu 2018 – Berliner Stadtwerke v. EUIPO (berlinGas)

text:
               25.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/48

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. listopadu 2018 – Berliner Stadtwerke v. EUIPO (berlinGas)
      (Věc T-595/18) (1)

      (2019/C 72/61)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Tribunálu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc T-706/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – UP v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Vážná nemoc – Žádost o částečný pracovní úvazek ze zdravotních důvodů – Zamítnutí žádosti – Zásada zákazu diskriminace z důvodu postižení – Právo být vyslechnut – Zásada řádné správy – Povinnost jednat s náležitou péčí – Odpovědnost“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/52

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – UP v. Komise
      (Věc T-706/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Vážná nemoc - Žádost o částečný pracovní úvazek ze zdravotních důvodů - Zamítnutí žádosti - Zásada zákazu diskriminace z důvodu postižení - Právo být vyslechnut - Zásada řádné správy - Povinnost jednat s náležitou péčí - Odpovědnost“)
      (2019/C 82/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: UP (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Bohr a B. Mongin, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 26. dubna 2017 o zamítnutí žádosti žalobkyně o poskytnutí částečného pracovního úvazku ze zdravotních důvodů a zadruhé na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která žalobkyni údajně vznikla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  UP ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 5, 8.1.2018.


title: Věc C-661/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. ledna 2019 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irsko)] – M.A., S.A., A.Z. v. The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Irsko „Řízení o předběžné otázce – Azylová politika – Kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu – Nařízení (EU) č. 604/2013 – Diskreční ustanovení – Kritéria pro posouzení“

text:
               11.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/16

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. ledna 2019 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irsko)] – M.A., S.A., A.Z. v. The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Irsko
      (Věc C-661/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Azylová politika - Kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Diskreční ustanovení - Kritéria pro posouzení“)
      (2019/C 93/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: M.A., S.A., A.Z.

         Žalovaní: The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Irsko

         Výrok

                  1)

                  Článek 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že členský stát určený jako „příslušný“ ve smyslu tohoto nařízení, oznámil záměr vystoupit z Evropské unie podle článku 50 SEU, nezavazuje členský stát, jenž rozhoduje o tom, který stát je takto příslušný, aby sám posoudil předmětnou žádost o ochranu na základě diskrečního ustanovení obsaženého v čl. 17 odst. 1.

                  2)

                  Nařízení (EU) č. 604/2013 je třeba vykládat v tom smyslu, že nestanoví, že za určení státu, který je příslušný podle kritérií stanovených v tomto nařízení, a za uplatnění diskrečního ustanovení podle čl. 17 odst. 1 uvedeného nařízení musí být odpovědný tentýž vnitrostátní orgán.

                  3)

                  Článek 6 odst. 1 nařízení (EU) č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby členský stát, který není příslušný podle kritérií stanovených tímto nařízením k posouzení žádosti o mezinárodní ochranu, zohlednil nejlepší zájem dítěte a sám posoudil žádost na základě čl. 17 odst. 1 uvedeného nařízení.

                  4)

                  Článek 27 odst. 1 nařízení (EU) č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby bylo možné podat opravný prostředek proti rozhodnutí nevyužít možnosti podle čl. 17 odst. 1 tohoto nařízení, což nemá vliv na to, že toto rozhodnutí lze napadnout v rámci žaloby proti rozhodnutí o přemístění.

                  5)

                  Článek 20 odst. 3 nařízení (EU) č. 604/2013 nařízení Dublin III musí být vykládán v tom smyslu, že není-li prokázán opak, toto ustanovení zakládá domněnku, že je v nejlepším zájmu dítěte řešit situaci tohoto dítěte společně se situací jeho rodičů.

         (1)  Úř. věst. C 42, 5.2.2018.


title: Věc T-333/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. února 2019 – Marry Me Group v. EUIPO (marry me) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie marry me – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“

text:
               18.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. února 2019 – Marry Me Group v. EUIPO (marry me)
      (Věc T-333/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie marry me - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 103/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Marry Me Group AG (Zug, Švýcarsko) (zástupce: G. Theado, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: J. Schäfer a D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. března 2018 (věc R 807/2017-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení marry me jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Marry Me Group AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23. 7. 2018.


title: Věc C-179/18: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidsrechtbank Gent — Belgie) — Ronny Rohart v. Federale Pensioendienst („Řízení o předběžné otázce — Sociální zabezpečení — Nároky na důchod na základě vnitrostátního důchodového systému pro zaměstnance — Nezohlednění doby povinné vojenské služby vykonané úředníkem Evropské unie po nástupu do funkce — Zásada loajální spolupráce“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/14

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidsrechtbank Gent — Belgie) — Ronny Rohart v. Federale Pensioendienst
      (Věc C-179/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Nároky na důchod na základě vnitrostátního důchodového systému pro zaměstnance - Nezohlednění doby povinné vojenské služby vykonané úředníkem Evropské unie po nástupu do funkce - Zásada loajální spolupráce“)
      (2019/C 131/17)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Arbeidsrechtbank Gent

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Ronny Rohart

         Žalovaná: Federale Pensioendienst

         Výrok

      Článek 4 odst. 3 SEU ve spojení se služebním řádem úředníků Evropské unie zavedeným nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a kterým se stanoví zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise, ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž je při určování nároků na důchod pracovníka, který vykonával zaměstnání jakožto zaměstnanec v tomto členském státě před tím, než se stal úředníkem Evropské unie, a vykonal, když se stal úředníkem Unie, povinnou vojenskou službu v tomto členském státě, tomuto pracovníkovi odepřen nárok na to, aby doba, kterou strávil v rámci vojenské služby, byla považována za skutečně odpracovanou dobu jakožto zaměstnance, přičemž nárok na to, aby doba, kterou strávil v rámci vojenské služby, byla považována za skutečně odpracovanou dobu jakožto zaměstnance, by měl, kdyby v okamžiku, kdy byl povolán k výkonu této služby nebo po dobu alespoň jednoho roku v průběhu tří let následujících po skončení jeho vojenské služby vykonával zaměstnání, na které se vztahuje vnitrostátní důchodový systém.

         (1)  Úř. věst. C 182, 28.5.2018.


title: Věc C-763/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2018 společností Wallapop, S.L., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. října 2018 ve věci T-186/17, Unipreus v. EUIPO — Wallapop (wallapop)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/20

      Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2018 společností Wallapop, S.L., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. října 2018 ve věci T-186/17, Unipreus v. EUIPO — Wallapop (wallapop)
      (Věc C-763/18 P)
      (2019/C 131/25)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Wallapop, S.L. (zástupci: D. Sarmiento Ramírez-Escudero a N. Porxas Roig, abogados)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví a Unipreus, S.L.

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek z důvodů uvedených v jediném důvodu kasačního opravného prostředku a určil, že sporné služby nejsou podobné;

                  —

                  uložil společnosti Unipreus náhradu nákladů řízení vynaložených společností Wallapop v řízení v prvním stupni i v tomto řízení před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Wallapop, S.L., podává kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. října 2018 ve věci T-186/17 (1) a týkajícímu se námitkového řízení zahájeného na návrh společnosti Unipreus, S.L., proti přihlášce obrazové ochranné známky Evropské unie č. 13 268 941, kterou podala Wallapop, S.L.
      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí jediný důvod vycházející z porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (2) [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie] a nedodržení judikatury týkající se výkladu podobnosti služeb.
      Navrhovatelka konkrétně namítá, že Tribunál nesprávně uplatnil judikaturou stanovená kritéria pro vymezení podobnosti určení ochranných známek, zejména proto, že nezohlednil pojem „uvádění na trh“ a služby, které běžně poskytuje internetové tržiště v souladu se svým zákonným a judikatorním vymezením, tedy služby zprostředkovatelské, a nikoli naopak služby uvádění na trh či služby podobné.
      Toto nesprávné posouzení Tribunálu se odráží v analýze podobnosti dotčených služeb, kterou v rozsudku provádí a při které uplatňuje kritéria stanovená v judikatuře pro tyto účely (jako je povaha, způsoby distribuce, určení a vnímání nebo konkurence a komplementarita služeb).

         (1)  Rozsudek ze dne 3. října 2018, Unipreus v. EUIPO — Wallapop (wallapop) (T-186/17, nezveřejněný, EU:T:2018:640)

         (2)  Úř. věst. 2009, L 78, s. 1.


title: Věc C-835/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Timișoara (Rumunsko) dne 24. prosince 2018 — SC Terracult SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara –Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Juridice 5, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Serviciul de Soluționare a Contestațiilor

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Timișoara (Rumunsko) dne 24. prosince 2018 — SC Terracult SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara –Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Juridice 5, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Serviciul de Soluționare a Contestațiilor
      (Věc C-835/18)
      (2019/C 131/27)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Timișoara

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: SC Terracult SRL

         Odpůrci: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara –Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Juridice 5, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Serviciul de Soluționare a Contestațiilor

         Předběžná otázka

      Brání směrnice o DPH (1), jakož i zásady daňové neutrality, efektivnosti a proporcionality za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, takové správní praxi nebo výkladu vnitrostátních právních předpisů, které brání opravě některých faktur a v důsledku toho zahrnutí opravných faktur do přiznání k DPH za období, ve kterém byla provedena oprava, pro transakce uskutečněné v období, které bylo předmětem daňové kontroly, po které daňové orgány vydaly platební výměr, který nabyl právní moci, a to za situace, kdy jsou po vydání platebního výměru zjištěny dodatečné údaje a informace, které by mohly vést k uplatnění jiného daňového režimu?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-118/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budai Központi Kerületi Bíróság — Maďarsko) — Zsuzsanna Dunai v. ERSTE Bank Hungary Zrt („Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitelů — Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách — Směrnice 93/13/EHS — Článek 1 odst. 2 — Článek 6 odst. 1 — Smlouva o úvěru vyjádřeném v cizí měně — Rozpětí směnných kurzů — Nahrazení zneužívajícího ujednání, které bylo prohlášeno za neplatné, zákonným ustanovením — Kurzové riziko — Další existence smlouvy po zrušení zneužívajícího ujednání — Vnitrostátní systém jednotného výkladu práva“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/2

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budai Központi Kerületi Bíróság — Maďarsko) — Zsuzsanna Dunai v. ERSTE Bank Hungary Zrt
      (Věc C-118/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Směrnice 93/13/EHS - Článek 1 odst. 2 - Článek 6 odst. 1 - Smlouva o úvěru vyjádřeném v cizí měně - Rozpětí směnných kurzů - Nahrazení zneužívajícího ujednání, které bylo prohlášeno za neplatné, zákonným ustanovením - Kurzové riziko - Další existence smlouvy po zrušení zneužívajícího ujednání - Vnitrostátní systém jednotného výkladu práva“)
      (2019/C 155/02)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Zsuzsanna Dunai

         Žalovaná: ERSTE Bank Hungary Zrt

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách, musí být vykládán v tomto smyslu:

                              —

                              nebrání vnitrostátním právním předpisům, které znemožňují soudu, jemuž byla věc předložena, aby vyhověl návrhu znějícímu na zrušení úvěrové smlouvy založenému na zneužívající povaze takového ujednání o rozpětí směnných kurzů, jako je ujednání, o které jde v původním řízení, za předpokladu, že konstatování zneužívající povahy takového ujednání umožňuje obnovit právní a faktickou situaci, ve které by se spotřebitel nacházel, kdyby toto zneužívající ujednání nebylo sjednáno, a

                              —

                              brání vnitrostátním právním předpisům, které za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, znemožňují soudu, jemuž byla věc předložena, aby vyhověl návrhu znějícímu na zrušení úvěrové smlouvy založenému na zneužívající povaze ujednání o kurzovém riziku, pokud bylo konstatováno, že toto ujednání je zneužívající povahy a smlouva nemůže nadále existovat bez uvedeného ujednání.

                  2)

                  Směrnice 93/13, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, nebrání nejvyššímu soudu členského státu přijmout v zájmu jednotného výkladu práva závazná rozhodnutí týkající se podmínek provádění této směrnice za předpokladu, že příslušnému soudu neznemožní zajistit plnou účinnost norem stanovených v uvedené směrnici a poskytnout spotřebiteli účinný prostředek nápravy za účelem ochrany práv, jež mu z ní mohou plynout, ani předložit z tohoto titulu Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, což však přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 221, 10.7.2017.


title: Věc C-128/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. března 2019 — Polská republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie („Žaloba na neplatnost — Směrnice (EU) 2016/2284 — Snížení národních emisí některých látek znečišťujících ovzduší — Přijetí aktů unijního práva — Průběh legislativního postupu — Článek 4 odst. 3 SEU — Zásada loajální spolupráce — Účinný výkon posuzovací pravomoci unijního normotvůrce — Posouzení dopadu — Dostačující hodnocení účinků napadeného aktu — Článek 5 odst. 4 SEU — Zásada proporcionality — Článek 4 odst. 2 SEU — Rovnost členských států před Smlouvami — Článek 191 odst. 2 SFEU — Politika Unie v oblasti životního prostředí — Zohlednění rozmanitosti regionů Evropské unie — Soudní přezkum“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/3

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. března 2019 — Polská republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
      (Věc C-128/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Směrnice (EU) 2016/2284 - Snížení národních emisí některých látek znečišťujících ovzduší - Přijetí aktů unijního práva - Průběh legislativního postupu - Článek 4 odst. 3 SEU - Zásada loajální spolupráce - Účinný výkon posuzovací pravomoci unijního normotvůrce - Posouzení dopadu - Dostačující hodnocení účinků napadeného aktu - Článek 5 odst. 4 SEU - Zásada proporcionality - Článek 4 odst. 2 SEU - Rovnost členských států před Smlouvami - Článek 191 odst. 2 SFEU - Politika Unie v oblasti životního prostředí - Zohlednění rozmanitosti regionů Evropské unie - Soudní přezkum“)
      (2019/C 155/03)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: A. Tamás a A. Pospíšilová Padowska, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm, A.-Z. Varfi, K. Adamczyk Delamarre a A. Sikora-Kalėda, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér, G. Koós a E. Tóth, zmocněnci), Rumunsko (zástupci: C. Canțăr, R. H. Radu, A. Wellman a M. Chicu, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalované: Evropská komise (zástupci: K. Petersen, K. Herrmann a G. Gattinara, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

                  3)

                  Maďarsko, Rumunsko a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


title: Věc C-221/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — M.G. Tjebbes a další v. Minister van Buitenlandse Zaken („Řízení o předběžné otázce — Občanství Evropské unie — Článek 20 SFEU — Články 7 a 24 Listiny základních práv Evropské unie — Státní příslušnost členského státu a třetího státu — Ztráta státní příslušnosti členského státu a občanství Unie ze zákona — Důsledky — Proporcionalita“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — M.G. Tjebbes a další v. Minister van Buitenlandse Zaken
      (Věc C-221/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Občanství Evropské unie - Článek 20 SFEU - Články 7 a 24 Listiny základních práv Evropské unie - Státní příslušnost členského státu a třetího státu - Ztráta státní příslušnosti členského státu a občanství Unie ze zákona - Důsledky - Proporcionalita“)
      (2019/C 155/04)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: M.G. Tjebbes, G.J.M. Koopman, E. Saleh Abady, L. Duboux

         Žalovaný: Minister van Buitenlandse Zaken

         Výrok

      Článek 20 SFEU musí být ve světle článků 7 a 24 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která za určitých podmínek stanoví ztrátu státní příslušnosti tohoto členského státu ze zákona, což má v případě osob, které nejsou zároveň státními příslušníky jiného členského státu, za následek ztrátu statusu občana Evropské unie a práv s ním spojených, za předpokladu, že jsou příslušné vnitrostátní orgány, případně včetně vnitrostátních soudů, schopny incidenčně posoudit důsledky této ztráty státní příslušnosti a případně zajistit, aby dotyčným osobám byla státní příslušnost navrácena ex tunc v případě, že požádají o vydání cestovního dokladu nebo jiného dokladu potvrzujícího jejich státní příslušnost. V rámci tohoto zkoumání tyto orgány a soudy musí ověřit, zda ztráta státní příslušnosti dotyčného členského státu, která má za následek ztrátu statusu občana Unie, dodržuje zásadu proporcionality, pokud jde o důsledky, které má na situaci každé dotyčné osoby a případně i na situaci jejích rodinných příslušníků s ohledem na unijní právo.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc C-399/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2019 — Evropská komise v. Česká republika („Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 1013/2006 — Přeprava odpadů — Odmítnutí České republiky zajistit zpětné převzetí směsi TPS-NOLO (Geobal), která byla z tohoto členského státu přepravena do Polska — Otázka, zda se jedná o odpad — Důkazní břemeno — Důkaz“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/5

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2019 — Evropská komise v. Česká republika
      (Věc C-399/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 1013/2006 - Přeprava odpadů - Odmítnutí České republiky zajistit zpětné převzetí směsi TPS-NOLO (Geobal), která byla z tohoto členského státu přepravena do Polska - Otázka, zda se jedná o odpad - Důkazní břemeno - Důkaz“)
      (2019/C 155/05)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Němečková, E. Sanfrutos Cano a L. Haasbeek, zmocněnkyně)

         Žalovaná: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller a L. Dvořáková, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 293, 4.9.2017.


title: Věc C-428/17 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. března 2019 — Meta Group Srl v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek — Rozhodčí doložka — Smlouvy o dotaci uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006) — Smlouvy o dotaci uzavřené v rámci rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace (2007-2013) — Částky údajně dlužené Evropskou komisí v rámci realizace grantových — Zůstatek k výplatě z celkové částky finanční pomoci přiznané žalobkyni — Smluvní odpovědnost“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/5

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. března 2019 — Meta Group Srl v. Evropská komise
      (Věc C-428/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Rozhodčí doložka - Smlouvy o dotaci uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006) - Smlouvy o dotaci uzavřené v rámci rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace (2007-2013) - Částky údajně dlužené Evropskou komisí v rámci realizace grantových - Zůstatek k výplatě z celkové částky finanční pomoci přiznané žalobkyni - Smluvní odpovědnost“)
      (2019/C 155/06)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Meta Group Srl (zástupce: A. Formica, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a D. Recchia, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Meta Group Srl se ukládá náhrada nákladů řízení

         (1)  Úř. věst. C 293, 4.9.2017.


title: Věc C-437/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH v. EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH („Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb pracovníků — Článek 45 SFEU — Nařízení (EU) č. 492/2011 — Článek 7 odst. 1 — Zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti — Právo na placenou dovolenou za kalendářní rok v závislosti na počtu let, které zaměstnanec odpracoval u zaměstnavatele — Pouze částečné zohlednění dřívější doby odpracované u jiných zaměstnavatelů — Sociální právo — Rozdíly mezi systémy a právními předpisy členských států“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/6

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH v. EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH
      (Věc C-437/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Článek 45 SFEU - Nařízení (EU) č. 492/2011 - Článek 7 odst. 1 - Zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti - Právo na placenou dovolenou za kalendářní rok v závislosti na počtu let, které zaměstnanec odpracoval u zaměstnavatele - Pouze částečné zohlednění dřívější doby odpracované u jiných zaměstnavatelů - Sociální právo - Rozdíly mezi systémy a právními předpisy členských států“)
      (2019/C 155/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

         Odpůrkyně: EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

         Výrok

      Článek 45 SFEU a čl. 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava, jež je dotčená v původním řízení, která pro účely určení, zda má určitý zaměstnanec s celkem 25 odpracovanými lety nárok na navýšení placené dovolené za kalendářní rok z 5 na 6 týdnů, stanoví, že roky získané v rámci jednoho nebo více pracovních poměrů předcházejících pracovnímu poměru s jeho současným zaměstnavatelem se zohlední nejvýše v rozsahu 5 let profesní činnosti, i když je jejich skutečný počet vyšší než 5 let.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13.11.2017.


title: Věc C-449/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — A & G Fahrschul-Akademie GmbH v. Finanzamt Wolfenbüttel („Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 132 odst. 1 písm. i) a j) — Osvobození některých činností od daně ve veřejném zájmu — Školské nebo vysokoškolské vzdělávání — Pojem — Poskytování výuky řízení motorového vozidla autoškolou“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — A & G Fahrschul-Akademie GmbH v. Finanzamt Wolfenbüttel
      (Věc C-449/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 132 odst. 1 písm. i) a j) - Osvobození některých činností od daně ve veřejném zájmu - Školské nebo vysokoškolské vzdělávání - Pojem - Poskytování výuky řízení motorového vozidla autoškolou“)
      (2019/C 155/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: A & G Fahrschul-Akademie GmbH

         Žalovaný: Finanzamt Wolfenbüttel

         Výrok

      Pojem „školské nebo vysokoškolské vzdělávání“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. i) a j) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje výuku řízení motorového vozidla poskytovanou takovou autoškolou, jako je autoškola dotčená ve věci v původním řízení, k získání řidičského oprávnění pro motorová vozidla skupin B a C1, které jsou uvedeny v čl. 4 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech.

         (1)  Úř. věst. C 330, 2.10.2017.