title: Věc C-459/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 19. srpna 2013 — Milica Široká v. Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/44

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 19. srpna 2013 — Milica Široká v. Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky
   (Věc C-459/13)
   2013/C 344/75
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Milica Široká

      Žalovaný: Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 35 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v duchu evropské právní tradice tak, že každý nositel tohoto práva je oprávněn si vybrat, zda využije, nebo zda odmítne přístup k preventivní zdravotní péči spolu s možností využívat lékařskou péči bez ohledu na podmínky přikazující povahy, stanovené vnitrostátními zákony a postupy, anebo veřejný zájem na zabezpečení vysokého stupně ochrany zdraví občanů Unie takový výběr jednotlivci neumožňuje?

               2)

               Musí být článek 168 Smlouvy o fungování Evropské unie, a to zejména jeho odstavec 1 a odst. 4 písm. c), vykládán tak, že unijní cíl spočívající zejména v předcházení lidským nemocem a v odstraňování příčin ohrožení tělesného a duševního zdraví neumožňuje občanovi Unie odmítnout tzv. povinné očkování, jelikož se tímto postojem stává hrozbou pro veřejné zdraví?

               3)

               Prolamuje odpovědnost rodičů ve smyslu článku 33 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii, který se týká mimo jiné sjednocovací podstaty společných ústavních tradic, veřejný zájem na ochranu zdraví ve prospěch rodičovské péče o nezletilé děti?


title: Věc C-209/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-209/08) (1)

   (2009/C 69/75)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc T-591/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2013 — Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Lepiarz v. OHIM — Henkel (SUPER GLUE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SUPER GLUE — Starší slovní ochranná známka Beneluxu SUPERGLUE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2013 — Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Lepiarz v. OHIM — Henkel (SUPER GLUE)
   (Věc T-591/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SUPER GLUE - Starší slovní ochranná známka Beneluxu SUPERGLUE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 31/14
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. (Jaworzno, Polsko) (zástupci: M. Konieczyński a I. Kubiec, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Henkel Corp. (Gulph Mills, Pensylvánie, Spojené státy) (zástupci: C. Rohnke a M. Jacob, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. září 2011 (věc R 1147/2010-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Henkel Corp. a Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               Společnosti Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc C-490/04: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/13

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-490/04)
   (2005/C 45/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 29. listopadu 2004 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Enricem Traversou a Horstpeterem Kreppelem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spolková republika Německo nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES tím, že

                           a)

                           zahraniční podniky jsou povinny odvádět na jejich vyslané pracovníky příspěvky do německého fondu pro dovolené (Urlaubskasse) i tehdy, když podle právních předpisů státu usazení jejich zaměstnavatele jim přísluší v zásadě srovnatelná ochrana (§ 1 odst. 3 Arbeitsnehmerentsendegesetz – zákon o vysílání pracovníků, dále jen „AentG“);

                           b)

                           zahraniční podniky jsou povinny nechat do němčiny přeložit pracovní smlouvu (nebo dokumenty vyžadované podle práva státu bydliště pracovníka v rámci směrnice 91/533/EHS), výplatní listiny, evidenci pracovní doby, doklady o provedených výplatách, stejně jako všechny ostatní dokumenty, které jsou vyžadovány německými orgány (§ 2 AEntG);

                           c)

                           zahraniční podniky pro dočasnou práci jsou povinny provést ohlášení nejen před každým poskytnutím pracovníka zaměstnavateli, který využívá jeho služeb v Německu, ale rovněž před každým zaměstnáním na stavbě tímto zaměstnavatelem (§ 3 odst. 2 AEntG).

               2.

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise tvrdí, že jednotlivé předpisy AEntG, které provádí do vnitrostátního práva směrnici 96/71/ES o vysílání pracovníků, nejsou stále v souladu s jednotlivými ustanoveními této směrnice.
   Předpisy týkající se povinnosti platit příspěvky do německého fondu pro dovolené zaměstnavatelem se sídlem na území jiného členského státu, než je Německo
   Povinnost platit příspěvky do německého fondu pro dovolené představuje podle názoru Komise nepřípustné omezení volného pohybu služeb ve smyslu článku 49 ES tehdy, když je zaručeno, že vysílající zaměstnavatelé poskytují svým pracovníkům stejný počet dní placené dovolené, jaký je stanoven v německých ustanoveních kolektivních smluv a vyslaní pracovníci požívají ohledně úhrady dovolené na základě právního systému ve státě vyslání stejné nebo srovnatelné ochrany, jaká je zajištěna v Německu.
   Předpisy týkající se povinnosti překladu dokumentů zaměstnavatelem se sídlem na území jiného členského státu, než je Německo
   Podle názoru Komise je požadavek překladu dokumentů sice vhodný k tomu, aby vyhověl potřebě kontroly ze strany Německa. Ale s ohledem na spolupráci v oblasti informací zavedenou článkem 4 směrnice o vysílání pracovníků přestala být povinnost překládat všechny dokumenty nezbytná, a zachází tedy příliš daleko.
   Předpisy týkající se povinnosti podniků pro dočasnou práci se sídlem na území jiného členského státu, než je Německo, ohlásit příslušnému orgánu před každým přechodem vyslaného pracovníka z jedné stavby na druhou tuto změnu
   I když byla povinnost informovat o změnách pro podniky pro dočasnou práci se sídlem mimo Německo nepodstatně změněna, stále existuje podle názoru Komise nerovné zacházení, když v případě podniků pro dočasnou práci se sídlem v Německu tato povinnost informovat o změně náleží zaměstnavateli, který využívá služeb, zatímco u podniků pro dočasnou práci se sídlem mimo Německo tato povinnost v zásadě spočívá na vysílajícím zaměstnavateli a může být přenesena na zaměstnavatele, který využívá služeb, jen na základě smluvní dohody. Toto nerovné zacházení představuje nepřípustné omezení volného pohybu služeb ve smyslu článku 49 ES.


title: Věc F-131/07: Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Baniel-Kubinova a další v. Parlament

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/32

         Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Baniel-Kubinova a další v. Parlament
   (Věc F-131/07)
   (2008/C 183/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Barbora Baniel-Kubinova (Lucemburk, Lucemburské velkovévodství) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu Evropského parlamentu oprávněného ke jmenování nepřiznat žalobci denní příspěvek uvedený v článku 10 přílohy VII služebního řádu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci na podporu své žaloby uvádějí porušení článku 71 služebního řádu a článku 10 přílohy VII služebního řádu.


title: Věc T-471/12: Žaloba podaná dne 29. října 2012 — Meta Group v. Komise

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/39

         Žaloba podaná dne 29. října 2012 — Meta Group v. Komise
   (Věc T-471/12)
   2013/C 9/71
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Meta Group Srl (Řím, Itálie) (zástupci: A. Bartolini, V. Coltelli a A. Formica, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení D.G. Entreprise and Industry Evropské Komise č. 939970 ze dne 2. srpna 2012 obdržené žalobkyní dne 20. srpna 2012 a podepsané ředitelem oddělení ‘Industrial Innovation and Mobility Industries’, jehož předmětem je ‘launch recovery procedure to FP5-FP6 payment contracts no. 517557 IRE6 INNOVATION COACH, 517539 IRE6 MARIS, 517548 IRE6 RIS MAZOVIA, 030583 CONNECT-2-IDEAS, 039982 EASY, 014660 RIS MALOPOLSKA, 517529 IINNSOM, 014637 RIS TRNAVA and 014668 RIS WS’ podepsané ředitelem Dr. Carlem Pettinellim, kterým bylo sděleno rozhodnutí Komise ‘to recover the amount of EUR 345 451,03 EUR under the above agreement’.

         A případně:

               —

               zrušil oznámení D.G. Entreprise and Industry Evropské Komise č. 660283 ze dne 1. června 2012 podepsané ředitelem oddělení „Industrial Innovation and Mobility Industries“, jež se týká stejné věci a které je napadáno i jako interní akt v rámci řízení o vymáhání, jež bylo ukončeno přijetím opatření uvedeného v předcházejícím bodě;

               —

               zrušil oznámení ze dne 27. září 2012, jehož předmětem je započtení částky dlužné v důsledku vymáhání na kreditní částky příslušející žalobkyni v rámci týchž projektů, na které byly poskytnuty granty;

               —

               zrušil oznámení ze dne 27. září 2012, jehož předmětem je započtení částky dlužné v důsledku vymáhání na kreditní částky příslušející žalobkyni;

               —

               zrušil oznámení Budget Execution (general budget and EDF) Evropské komise ze dne 10. října 2012, kterým bylo žalobkyni oznámeno započtení na další kreditní částky v celkové výši 294 290,59 EUR;

               —

               zrušil všechny předchozí, následné nebo související akty.

         A v důsledku toho:

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení ve výši 294 290,59 EUR, spolu s částkou 54 705,97 EUR, jakož i náhradu vzniklé škody.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba se týká grantových dohod uzavřených mezi žalobkyní a Komisí v rámci „pátého a šestého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj Evropské unie“.
   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 1.1 grantové dohody, z porušení zásady přiměřenosti a ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu.

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že žalobkyně podala důkaz o tom, že odměny svých společníků-poskytovatelů plnění jsou plně v souladu s tržními hodnotami, jakož i s odměnami částečně samostatně výdělečně činných pracovníků a zaměstnanců, kteří vykonávají podobné činnosti. Krom toho zaměstnávání zahraničních odborníků zabývajících se činnostmi souvisejícími s předmětnými projekty na základě smlouvy, jejímž předmětem je koordinovaná a pokračující spolupráce, je zcela legitimní.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality správního opatření, jakož i z porušení zásady řádné správy, transparentnosti a stanovení kritérií předem.

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že existence vícera kritérií použitelných pro účely stanovení metody výpočtu odměn měla vést správní orgán k přijetí kritéria nejpříznivějšího pro jednotlivce. Poté, co se zjistilo, že na italském a evropském trhu existují značně rozdílné sazby pro stejné služby, bylo vhodné upřednostnit řešení, které mohlo způsobit nejmenší možnou újmu ze strany správního orgánu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady přiměřenosti správního opatření z důvodu zjevné rozpornosti a nerovného zacházení.

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že ze skutečnosti, že napadené opatření zakládá vymáhání na protiprávnosti metody výpočtu způsobilých nákladů a odměn, je zjevná jeho rozpornost s rozhodnutími dříve přijatými Komisí, jelikož stejná metoda výpočtu, jež je vytýkána, byla považována Komisí za hodnou kladného posouzení.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání, zásady dobré víry, jakož i zásad ochrany nabytých práv, právní jistoty a povinnosti řádné péče.

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že jednání Komise vyvolalo u žalobkyně legitimní očekávání, neboť rozhodnutí správního orgánu uzavřít grantovou dohodu týkající se projektu ECOLINK + ‘in accordance with the solution elaborated to the noteworthy findings of a recent audit report’ a rozhodnutí přijmout následný dodatek k této dohodě, že — co se týče akcionářů — musí být použita ‘the methodology annexed to the contract and the relative costs are reported in the company’s books’, ukazují, že bylo možné dovodit, že Komise fakticky již vyjádřila svůj souhlas s metodou výpočtu nákladů navrhovaných společností META.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění, porušení zásady kontradiktornosti, zásady řádné správy, postupů stanovených grantovou dohodou, jakož i etického kodexu státní správy.


title: Věc C-18/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – CO Sociedad de Gestión y Participación SA a další v. De Nederlandsche Bank NV a De Nederlandsche Bank NV v. CO Sociedad de Gestión y Participación S a další „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Přímé pojištění jiné než životní — Směrnice 92/49/EHS — Články 15, 15a a 15b — Obezřetnostní posuzování nabytí a zvýšení kvalifikovaného podílu — Možnost spojit schválení návrhu na nabytí s omezením nebo požadavkem“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – CO Sociedad de Gestión y Participación SA a další v. De Nederlandsche Bank NV a De Nederlandsche Bank NV v. CO Sociedad de Gestión y Participación S a další
   (Věc C-18/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Přímé pojištění jiné než životní - Směrnice 92/49/EHS - Články 15, 15a a 15b - Obezřetnostní posuzování nabytí a zvýšení kvalifikovaného podílu - Možnost spojit schválení návrhu na nabytí s omezením nebo požadavkem“)
   (2015/C 279/13)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: CO Sociedad de Gestión y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J.M. Serra Farré, M.A. Serra Farré, J. Serra Farré, De Nederlandsche Bank

      Žalovaní: De Nederlandsche Bank NV, CO Sociedad de Gestión y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J.M. Serra Farré, M.A. Serra Farré, J. Serra Farré

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES ze dne 5. září 2007 musí být vykládána v tom smyslu, že uvedená směrnice nebrání tomu, aby členský stát na základě vnitrostátních právních předpisů v situaci, kdy by příslušný vnitrostátní orgán mohl důvodně vyjádřit nesouhlas s návrhem na nabytí podle čl. 15b odst. 2 téže směrnice, oprávnil tento orgán k tomu, aby spojil – ať již z vlastního podnětu nebo formalizováním závazků navržených navrhovaným nabyvatelem – schválení návrhů na nabytí s omezeními nebo požadavky, pokud nejsou dotčena práva vyplývající pro tohoto nabyvatele z uvedené směrnice.

               2)

               Směrnice 92/49 ve znění směrnice 2007/44 musí být vykládána v tom smyslu, že příslušný vnitrostátní orgán není povinen podrobit navrhovaného nabyvatele omezením nebo požadavkům předtím, než vyjádří nesouhlas s navrhovaným nabytím. Rozhodne-li se tento orgán spojit schválení návrhu na nabytí s omezeními nebo požadavky, nemohou být tato omezení nebo požadavky založené na kritériu, které není obsaženo v čl. 15b odst. 1 uvedené směrnice, ani překračovat meze toho, co je nezbytné k tomu, aby navrhované nabytí splňovalo kritéria obsažená v tomto ustanovení.

               3)

               Článek 15b odst. 1 směrnice 92/49 ve znění směrnice 2007/44 musí být vykládán v tom smyslu, že v zásadě nebrání tomu, aby příslušný vnitrostátní orgán stanovil požadavek na řízení podniku, který se – jako ve věci v původním řízení – týká složení dozorčích rad pojišťoven, v nichž je navrhováno nabytí.
               Je na předkládajícím soudu, aby na základě veškerých okolností věci v původním řízení ověřil, zda tento požadavek je nezbytný k tomu, aby nabytí, o která se jedná v původním řízení, splnila kritéria uvedená v tomto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14. 4. 2014.


title: Věc C-105/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. května 2006 – Komise Evropských Společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/9

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. května 2006 – Komise Evropských Společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-105/06) (1)

   (2006/C 249/23)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc T-516/10: Žaloba podaná dne 3. listopadu 2010 — Francie v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/30

         Žaloba podaná dne 3. listopadu 2010 — Francie v. Komise
   (Věc T-516/10)
   ()
   2011/C 13/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a B. Cabouat, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 5724 v konečném znění ze dne 23. srpna 2010 o uplatnění finančních oprav na podporu z orientační sekce EZOZF přiznanou na program iniciativy Společenství CCI 2000.FR.060.PC.001 (Francie — LEADER+);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svojí žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 5724 v konečném znění ze dne 23. srpna 2010 o uplatnění finančních oprav na podporu z orientační sekce EZOZF přiznanou na program iniciativy Společenství CCI 2000.FR.060.PC.001 (Francie — LEADER+). Toto rozhodnutí stanoví, že podpora z orientační sekce EZOZF, která byla na základě rozhodnutí Komise K(2001) 2094 ze dne 7. srpna 2001 poskytnuta na krytí výdajů v rámci programu iniciativy Společenství Leader+ ve francii, se snižuje o 7 437 217,61 eur.
   Žalobkyně má za to, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, jelikož Komise nesprávně vyložila a použila čl. 9 písm. l) a čl. 32 odst. 1 třetí pododstavec nařízení č. 1260/1999 (1). Komise totiž měla za to, že místní akční skupiny (MAS) jsou konečnými příjemci programu iniciativy Společenství Leader+. Konečnými příjemci tohoto programu přitom nejsou MAS, ale osoby uskutečňující projekty. V důsledku toho nebyla Komise, na rozdíl od svého tvrzení, nucena předběžně financovat výdaje uskutečněné konečnými příjemci programu Leader+.
   Podpůrně žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, jelikož Komise porušila zásadu ochrany legitimního očekávání. Tím, že nepřijala závěry auditu prováděného v dubnu 2005 a tím, že poté neodložila dotyčné výdaje, totiž mohlo jednání Komise vést francouzské orgány k dojmu, že Komise nezpochybňuje jejich výklad role MAS a každopádně že jejich systém řízení týkající se prohlášení o výdajích neobsahuje vážné nedostatky, které by odůvodňovaly finanční opravu.
   Podpůrně má žalobkyně za to, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, jelikož Komise měla použít nižší finanční opravu. Komise se zaprvé dopustila pochybení ohledně výše základu, který měl být zohledněn při stanovení finanční opravy ve výši 5 %. Zadruhé Komise tím, že nezvolila finanční opravu přiměřenou finančním důsledkům zjištěných nedostatků, porušila čl. 39 odst. 3 nařízení č. 1260/1999.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31).


title: Věc T-622/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. prosince 2011 Francescou Cervelli proti usnesení vydanému dne 12. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-98/10, Cervelli v. Komise

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/37

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. prosince 2011 Francescou Cervelli proti usnesení vydanému dne 12. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-98/10, Cervelli v. Komise
   (Věc T-622/11 P)
   2012/C 32/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Francesca Cervelli (Brusel, Belgie) (zástupce: J. García Gallardo Gil-Fournier, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               potvrdil přijetí kasačního opravného prostředku a prohlásil jej za přípustný;

               —

               posoudil kasační opravný prostředek, který jménem a ve prospěch Francescy Cervelli podali její právní zástupci;

               —

               prohlásil usnesení vydané Soudem pro veřejnou službu dne 12. září 2011 za neplatné v plném rozsahu;

               —

               nařídil vrácení věci Soudu pro veřejnou službu k přezkumu ve věci samé.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku, jenž je založen na zjevně nesprávném posouzení skutkového stavu, jelikož SVS měl za to, že navrhovatelka se nemůže dovolávat toho, že nastala nová skutečnost spočívající v rozsudku, který Tribunál vydal dne 19. června 2007 ve věci Asturias Cuerno v. Komise (T-473/04, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí). Navrhovatelka tvrdí, že tento rozsudek je novou skutečností, jelikož se týká stejné situace, jako je situace, ve které se nacházela navrhovatelka, a jelikož podstatná část analýzy obsažené v rozsudku se týká objektivní otázky, a nikoliv konkrétních skutečností věci.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku, jenž je založen na zjevně nesprávném právním posouzení, jelikož SVS dal absolutně přednost prostoru pro uvážení založenému na zásadě autonomie OOJ před zásadou jednotnosti veřejné služby.


title: Věc T-580/12: Žaloba podaná dne 27. prosince 2012 — Yaqub v. OHIM — Turecko (ATATURK)

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/21

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2012 — Yaqub v. OHIM — Turecko (ATATURK)
   (Věc T-580/12)
   2013/C 79/37
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: J. Yaqub (Nottingham, Spojené království) (zástupce: J. Jenkins, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Turecká republika

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 17. září 2012.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „ATATURK“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5, 25, 29, 30 a 32 (Ochranná známka Společenství 4 633 434)

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Turecká republika

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Návrh na prohlášení neplatnosti se zakládal na důvodech pro zamítnutí podle čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a f) nařízení Rady č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-343/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Nizozemsko v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování — Ovoce a zelenina — Vyloučení z financování výdajů na tisk na obaly — Nedodržení kritérií pro uznání organizace výrobců — Vyloučení výdajů všech členů dotčené organizace výrobců — Přiměřenost“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-343/11) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování - Ovoce a zelenina - Vyloučení z financování výdajů na tisk na obaly - Nedodržení kritérií pro uznání organizace výrobců - Vyloučení výdajů všech členů dotčené organizace výrobců - Přiměřenost)
   2013/C 325/53
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: původně C. Wissels, M. de Ree, B. Koopman a C. Schillemans, poté C. Wissels, M. de Ree a C. Schillemans, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a P. Rossi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2011/244/EU ze dne 15. dubna 2011 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie (Úř. věst. L 102, s. 33), v rozsahu, v němž se týká výdajů uskutečněných Nizozemským královstvím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-147/09: Žaloba podaná dne 9. dubna 2009 — Trelleborg Industrie v. Komise

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/41

         Žaloba podaná dne 9. dubna 2009 — Trelleborg Industrie v. Komise
   (Věc T-147/09)
   2009/C 153/81
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Trelleborg Industrie SAS (Clermont Ferrand, Francie) (zástupci: J. Joshua, barrister a E. Aliende Rodríguez, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               částečně zrušit článek 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a v každé případě kdy konstatuje spáchání jakéhokoliv porušení žalobkyní před 21. červnem 1999;

               —

               snížit pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 k napravení zjevných chyb v rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně požaduje zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 428 ze dne 28. ledna 2009 o použití článku 81 Smlouvy ES a článku 53 Dohody o EHP ve věc COMP/39.188 — mořské potrubí, v rozsahu, v němž jí činí odpovědnou za účast na jediném a trvajícím protiprávním jednání v odvětví mořského potrubí v EHP, které sestávalo v rozdělení veřejných zakázek, stanovení cen, stanovení kvót, prodejních podmínek, zeměpisném rozdělení trhů a výměně obchodně citlivých informací o cenách, objemech obchodu a veřejných zakázkách. Dále požaduje snížení pokuty uložené žalobkyni.
   Žalobkyně uplatňuje na podporu svých tvrzení tři žalobní důvody.
   Zaprvé tvrdí, že právo Komise uložit pokuty za jakékoliv období před 21. červnem 1999 je promlčené na základě čl. 25 odst. 1 nařízení č. 1/2003, jelikož žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného skutkového posouzení a nesprávného právního posouzení v tom, že konstatovala, že se žalobkyně dopustila jediného a trvajícího protiprávního jednání.
   Zadruhé tvrdí, že Komise nemá legitimní zájem na deklaratorním konstatování porušení za první období, které skončilo v květnu 1997.
   Zatřetí, alternativně, žalobkyně tvrdí, že ji Komise protiprávně diskriminovala tím, že s ní zacházela odlišně od jiného adresáta, pokud jde o odpovědnost za předchůdce ve společnosti a porušila právo být slyšen a povinnost uvést odůvodnění.


title: Věc T-367/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – Polsko v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Rozvoj venkova — Výdaje vynaložené Polskem — Článek 33b nařízení (ES) č. 1257/1999 — Článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999 — Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 — Smíšená finanční oprava — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – Polsko v. Komise
   (Věc T-367/13) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Rozvoj venkova - Výdaje vynaložené Polskem - Článek 33b nařízení (ES) č. 1257/1999 - Článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999 - Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Smíšená finanční oprava - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 027/38)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna a K. Straś, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a A. Szmytkowska, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/214/EU ze dne 2. května 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 123, s. 11), v rozsahu, v němž Komise uplatňuje na výdaje vykázané Polskou republikou na podporu pro částečně soběstačná zemědělská hospodářství opravy ve výši 8 292 783,94 eur a 71 610 559,39 eur.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc C-96/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Nanterre – Francie) – Saint Louis Sucre, dříve Saint Louis Sucre SA v. Directeur général des douanes et droits indirects „Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Cukr — Dávky z výroby — Nárok na náhradu — Nevyvezený uskladněný cukr — Bezdůvodné obohacení — Svoboda podnikání — Způsob stanovení“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Nanterre – Francie) – Saint Louis Sucre, dříve Saint Louis Sucre SA v. Directeur général des douanes et droits indirects
   (Věc C-96/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Cukr - Dávky z výroby - Nárok na náhradu - Nevyvezený uskladněný cukr - Bezdůvodné obohacení - Svoboda podnikání - Způsob stanovení“)
   (2016/C 305/11)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Nanterre

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Saint Louis Sucre, dříve Saint Louis Sucre SA

      Žalovaný: Directeur général des douanes et droits indirects

      Výrok

               1)

               Článek 15 odst. 2 a 8 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru musí být vykládán v tom smyslu, že nepřiznává výrobci cukru nárok na náhradu zaplacených dávek z výroby z množství cukru podléhajícího kvótám A a B, který byl ke dni 30. června 2006 ještě uskladněn, jelikož režim dávek z výroby nebyl po tomto datu obnoven nařízením Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru.

               2)

               Nebyla zjištěna žádná skutečnost, jež by mohla mít dopad na platnost nařízení Rady (EU) č. 1360/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06, koeficient nezbytný k výpočtu doplňkové dávky pro hospodářské roky 2001/02 a 2004/05 a částky, jež mají hradit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální dávkou a dávkou, jež má být účtována za hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06.

      (1)  Úř. věst. C 146, 4.5.2015.


title: Věc C-511/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Bologna (Itálie) dne 14. listopadu 2014 – Pebros Servizi srl v. Aston Martin Lagonda Limited

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Bologna (Itálie) dne 14. listopadu 2014 – Pebros Servizi srl v. Aston Martin Lagonda Limited
   (Věc C-511/14)
   (2015/C 034/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale civile di Bologna

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pebros Servizi srl

      Žalovaná: Aston Martin Lagonda Limited

      Předběžné otázky

   V případě kontumačního rozsudku (pro nepřítomnost účastníka řízení), na základě kterého se ukládá povinnost osobě, která se řízení neúčastnila/byla nepřítomná, přičemž však tato osoba výslovně nárok neuznala,
   je třeba rozhodnout podle vnitrostátního práva, zda toto procesní jednání odpovídá nevznesení námitek ve smyslu nařízení (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, zveřejněného v Úředním věstníku EU dne 30. dubna 2004 (1)? Má se případně podle vnitrostátního práva popřít nesporná povaha pohledávky?
   Nebo
   znamená odsuzující rozsudek pro zmeškání/v nepřítomnosti účastníka řízení ze své povahy podle evropského práva nevznesení námitek, takže se nařízení (ES) č. 805/2004 použije nezávisle na posouzení vnitrostátního soudu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky (Úř. věst. L 143, s. 15).


title: Věc T-433/10 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Allen a další v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Zaměstnanci společného podniku JET — Uplatnění jiného právního postavení než je postavení zaměstnance na dobu určitou — Náhrada údajně utrpěné škody — Lhůta pro podání žaloby — Opožděnost — Přiměřená lhůta“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Allen a další v. Komise
   (Věc T-433/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Zaměstnanci společného podniku JET - Uplatnění jiného právního postavení než je postavení zaměstnance na dobu určitou - Náhrada údajně utrpěné škody - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Přiměřená lhůta)
   2012/C 32/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: John Allen (Horspath, Spojené království) a 109 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze k rozsudku (zástupci: K. Lasok, QC a B. Lask, barrister)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 13. července 2010, Allen a další v. Komise (F-103/09, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) znějící na zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               John Allen a 109 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc T-26/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. ledna 2014 Peterem Schönbergerem proti rozsudku vydanému dne 5. listopadu 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-14/12, Schönberger v. Účetní dvůr

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. ledna 2014 Peterem Schönbergerem proti rozsudku vydanému dne 5. listopadu 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-14/12, Schönberger v. Účetní dvůr
   (Věc T-26/14 P)
   2014/C 93/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Peter Schönberger (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: O. Mader, advokát)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. listopadu 2013 ve věci F-14/12 (Schönberger v. Účetní důvr);

               —

               vyhověl návrhovým žádáním žalobce v řízení v prvním stupni;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel sedm důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku: Soud pro veřejnou službu podle názoru navrhovatele opomenul rozhodnout o prvním žalobním důvodu, podle nějž pouze tři místa, která byla v povyšovacím období 2011 k dispozici pro povýšení, byla o deset míst nižší, než je pětiletý průměr pro roky 2007 až 2011, který stanoví služební řád.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku: navrhovatel tvrdí, že napadený rozsudek zkresluje pozici účastníků řízení tím, že povyšovací období 2010 až 2014 prohlásil za součást sporného pětiletého období.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku: navrhovatel v této souvislosti uvádí, že bylo porušeno právo žalobce na obhajobu, protože mu nebyla poskytnuta žádná příležitost, aby mohl zaujat stanovisko k pětiletému období, které Soud pro veřejnou službu považoval za rozhodující.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: navrhovatel vytýká nedostatek odůvodnění, protože napadený rozsudek neodůvodňuje, proč má být pětileté období od roku 2010 do roku 2014 považováno za referenční období.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku: navrhovatel tvrdí, že výklad služebního řádu Soudem pro veřejnou službu je v rozporu s jasně deklarovanou vůlí zákonodárce zahájit nové pětileté období rokem 2014.

               6)

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku: navrhovatel v této souvislosti vytýká, že Soud pro veřejnou službu porušil zásadu legitimního očekávání tím, že svůj rozsudek opřel o výklad služebního řádu, který žalovaný výslovně odmítl.

               7)

               Sedmý důvod kasačního opravného prostředku: navrhovatel tvrdí, že zásada rovného zacházení nebyla použita správně a v souladu s ustálenou judikaturou.


title: Věc T-400/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – GretagMacbeth v. OHIM (Kombinace 24 barevných čtverců) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška barevné ochranné známky Společenství — Kombinace 24 barevných čtverců — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – GretagMacbeth v. OHIM (Kombinace 24 barevných čtverců)
   (Věc T-400/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška barevné ochranné známky Společenství - Kombinace 24 barevných čtverců - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 6/59)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: GretagMacbeth LLC (New Windsor, New York, Spojené státy) (zástupce: J. Weiser, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. srpna 2007 (věc R 30/2007-4) týkajícího se přihlášky k zápisu barevného označení sestávajícího z 24 barevných čtverců jakožto ochranné známky
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               GretagMacbeth LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 315, 22.12.2007.


title: Věc C-649/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2015 TV2/Danmark A/S proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. září 2015 ve věci T-674/11, TV2/Danmark A/S v. Evropská komise

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2015 TV2/Danmark A/S proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. září 2015 ve věci T-674/11, TV2/Danmark A/S v. Evropská komise
   (Věc C-649/15 P)
   (2016/C 048/29)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): TV2/Danmark A/S (zástupce: O. Koktvedgaard, advokát)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Dánské království, Viasat Broadcasting UK Ltd

      Návrhová žádání

               1.

               Zrušit napadený rozsudek v rozsahu, ve kterém v něm bylo rozhodnuto ve prospěch Komise v souvislosti s hlavním návrhovým žádáním TV2, aby Tribunál rozhodl ve věci a zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém je v něm konstatováno, že posuzovaná opatření představují státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU. Podpůrně, vrátit věc k opětovnému posouzení Tribunálu.

               2.

               Zrušit napadený rozsudek v rozsahu, ve kterém v něm bylo rozhodnuto ve prospěch Komise v souvislosti s druhou částí podpůrného návrhového žádání TV2, aby Tribunál rozhodl ve věci a zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém je v něm konstatováno, že příjmy z koncesionářských poplatků, které byly v letech 1997 až 2002 převedeny na TV2 a poté na regiony, představovaly státní podporu ve prospěch TV2. Podpůrně, vrátit věc v tomto rozsahu k opětovnému posouzení Tribunálu.

               3.

               Zrušit napadený rozsudek v rozsahu, v němž bylo TV2 uloženo, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Komisí; uložit Komisi náhradu nákladů, které TV2 vznikly v souvislosti s řízením před Tribunálem i před Soudním dvorem. Pokud by byla věc vrácena Tribunálu, rozhodnutí o nákladech řízení by mělo zohlednit rozsah, ve kterém byla věc vrácena Tribunálu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               TV2 tvrdí, že ta část napadeného rozsudku, kterou byl zamítnut její první žalobní důvod, a tudíž její hlavní návrhové žádání, odporuje pojmu státní podpory, jak je vymezen v čl. 107 odst. 1 SFEU, a rozsudek je tudíž stižen nesprávným právním posouzením. Na podporu těchto tvrzení TV2 uvádí tyto hlavní argumenty:

                           —

                           Odmítnutí uznat, že kontroly provedené Rigsrevisionen (národním kontrolním úřadem) postačovaly ke splnění čtvrté podmínky stanovené v rozsudku Altmark, které bylo provedeno v napadeném rozsudku, vychází ze striktního a doslovného uplatnění požadavku této podmínky spočívajícího v porovnání nákladů. Takový postup je právně nesprávný.

                           —

                           Na rozdíl od toho, co uvedl Tribunál v napadeném rozsudku, specifická povaha závazků veřejné služby, které má TV2, a zpětné uplatnění podmínek stanovených v rozsudku Altmark vedly k situaci, která vyžadovala účelové uplatnění této podmínky: viz zásadu v rozsudku Tribunálu ze dne 12. února 2008 ve věci BUPA, T-289/03, ECLI:EU:T:2008:29, atd.

                           —

                           Pokračující kontroly Rigsrevisionen zaměřené na ověření, zda je TV2 řádně vedena, zajišťovaly naplnění základního účelu čtvrté podmínky stanovené v rozsudku Altmark, a za specifických okolností věci týkající se TV2 a s ohledem na účelové uplatnění této podmínky proto postačovaly ke zjištění, že čtvrtá podmínka stanovená v rozsudku Altmark byla splněna.

               2.

               TV2 dále uvádí, že ta část napadeného rozsudku, která se týká výhod a kterou se zamítá druhá část jejího podpůrného návrhového žádání, je stižena nesprávným právním posouzení, protože je v rozporu se základními procesními zásadami. Na podporu těchto tvrzení TV2 uvádí tyto hlavní argumenty:

                           —

                           V žalobní odpovědi Komise uvedla, že souhlasí s TV2 v tom, že příjmy z koncesionářských poplatků, které TV2 převedla na regiony v letech 1997 až 2002, nepředstavovaly státní podporu ve prospěch TV2. Tribunál tedy rozhodl ultra petita, jelikož zkoumal a zamítl druhou část podpůrného návrhového žádání TV2. Napadený rozsudek je tudíž stižen nesprávným právním posouzením.

                           —

                           Tribunál dále rozhodl o výhodách na základě vlastní argumentace. Úvahy Tribunálu, tak jak jsou uvedeny v bodech 165-174 napadeného rozsudku, nikterak nezpochybňovala TV2 ani Komise, nejsou uvedeny ani v napadeném rozhodnutí. Tribunál tímto překročil meze svého soudního přezkumu.

                           —

                           Tribunál zároveň porušil zásadu práva na spravedlivý proces – viz článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – tím, že založil své rozhodnutí na žalobních důvodech a argumentech, ke kterým se účastníci řízení nevyjádřili.

               3.

               TV2 nakonec tvrdí, že ta část napadeného rozsudku, která se týká výhod a kterou se zamítá druhá část jejího podpůrného návrhového žádání (body 165-174), je stižena nesprávným právním posouzením, protože je založena na zjevně nesprávném výkladu dánského práva a odporuje pojmu státní podpora, jak je vymezen v čl. 107 odst. 1 SFEU. Na podporu těchto tvrzení TV2 uvádí tyto hlavní argumenty:

                           —

                           Tribunál posoudil a přiznal rozhodující význam skutečnosti, že TV2 jako součást plnění svých povinností vysílat regionální televizní programy získávala od regionů regionální programy, přičemž platbou za tyto programy bylo převedení příjmu z koncesionářských poplatků. Uvedené nelze vyvodit z tvrzení účastníků řízení před Tribunálem a je zjevně v rozporu s dánským právem. Právní kritérium, které lze vyvodit z bodů 166, 167 a 171 napadeného rozsudku, je tudíž v zásadě splněno.

                           —

                           V bodech 166, 167 a první větě bodu 173 napadeného rozsudku Tribunál poukazuje na hypotetický scénář jako na část svého posouzení státní podpory. Tento scénář je v praxi nerealizovatelný a pro posouzení státní podpory je irelevantní. Rozhodující faktor ve věci týkající se TV2 ve skutečnosti spočívá v tom, že TV2 nezískala z převedených příjmů z koncesionářských poplatků žádnou ekonomickou výhodu. Jako subjekt veřejného práva byla TV2 povinna převést příjmy z koncesionářských poplatků na regiony a v praxi tuto povinnost splnila. Rozhodnutí Tribunálu tudíž odporuje pojmu státní podpora, jak je vymezen v čl. 107 odst. 1 SFEU.


title: Věc T-652/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 5. prosince 2014 – AF Steelcase v. OHIM „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky — Dodávka a instalace nábytku — Odmítnutí nabídky předložené uchazečem — Návrh na odklad vykonatelnsoti — Neexistence fumus boni juris“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/24

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 5. prosince 2014 – AF Steelcase v. OHIM
   (Věc T-652/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky - Dodávka a instalace nábytku - Odmítnutí nabídky předložené uchazečem - Návrh na odklad vykonatelnsoti - Neexistence fumus boni juris“)
   (2015/C 056/34)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AF Steelcase, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: S. Rodriguez Bajón, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: N. Bambara a M. Paolacci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na vydání předběžného opatření směřující v podstatě k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 8. července 2014, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní v rámci nabídkového řízení na dodávku a instalaci nábytků a doplňků v budovách OHIM.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-6/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Komise v. Vicente Carbajosa a další ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Oznámení o výběrovém řízení — Otevřené výběrové řízení — Nepřipuštění k účasti na písemném testu z důvodu výsledku získaného ve vstupních testech — Rozdělení pravomocí mezi EPSO a výběrovou komisí — Zásada kontradiktornosti“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Komise v. Vicente Carbajosa a další
   (Věc T-6/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení - Nepřipuštění k účasti na písemném testu z důvodu výsledku získaného ve vstupních testech - Rozdělení pravomocí mezi EPSO a výběrovou komisí - Zásada kontradiktornosti)
   2012/C 32/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Isabel Vicente Carbajosa (Brusel, Belgie), Niina Lehtinen (Brusel) a Myriam Menchén (Brusel) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 28. října 2010, Vicente Carbajosa a další v. Komise (F-9/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující k částečnému zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 28. října 2010, Vicente Carbajosa a další v. Komise (F-9/09) se zrušuje v rozsahu, v němž zrušil rozhodnutí Úřadu pro výběr personálu Evropských společenství (EPSO) nezařadit Isabelu Vicente Carbajosa pro výběrové řízení EPSO/AD/117/08 a Niinu Lehtinen a Myriam Menchén pro výběrové řízení EPSO/AD/116/08 na seznam uchazečů vyzvaných k předložení úplné žádosti o pracovní místo.

               2)

               Rozhodnutí EPSO nezařadit I. Vicente Carbajosa pro výběrové řízení EPSO/AD/117/08 a N. Lehtinen a M. Menchén pro výběrové řízení EPSO/AD/116/08 na seznam uchazečů vyzvaných k předložení úplné žádosti o pracovní místo se zrušuje.

               3)

               I. Vicente Carbajosa, N. Lehtinen a M. Menchén a Evropská Komise ponesou vlastní náklady řízení v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc C-670/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Minden (Německo) dne 29. prosince 2016 – Tsegezab Mengesteab v. Spolková republika Německo

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Minden (Německo) dne 29. prosince 2016 – Tsegezab Mengesteab v. Spolková republika Německo
   (Věc C-670/16)
   (2017/C 104/42)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Minden

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Navrhovatel: Tsegezab Mengesteab

      Odpůrkyně: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Může žadatel o azyl uplatnit přesun příslušnosti na dožadující členský stát z důvodu uplynutí lhůty pro předložení žádosti o převzetí (čl. 21 odst. 1 třetí pododstavec nařízení č. 604/2013 (1))?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: může žadatel o azyl rovněž uplatnit přesun příslušnosti, je-li ho dožádaný členský stát nadále připraven převzít?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku: lze z výslovného nebo implicitního souhlasu (čl. 22 odst. 7 nařízení č. 604/2013) dožádaného členského státu dovodit, že dožádaný členský stát je nadále připraven převzít žadatele o azyl?

               4)

               Může dvouměsíční lhůta, která je stanovena v čl. 21 odst. 1 druhém pododstavci nařízení č. 604/2013 , končit po uplynutí tříměsíční lhůty, která je stanovena v čl. 21 odst. 1 prvním pododstavci nařízení č. 604/2013, pokud dožadující členský stát nechá uplynout dobu přesahující jeden měsíc od počátku běhu tříměsíční lhůty, než podá dotaz v databázi Eurodac?

               5)

               Považuje se žádost o mezinárodní ochranu za podanou ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení č. 604/2013 od okamžiku vydání prvního osvědčení prohlášení žadatele o azyl nebo výlučně po registraci oficiální žádosti o azyl? Zejména:

                           a)

                           Je osvědčení prohlášení žadatele o azyl formulářem žádosti nebo úředním zápisem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení č. 604/2013?

                           b)

                           Je příslušným orgánem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení č. 604/2013 orgán příslušný pro přijetí formuláře nebo provedení úředního zápisu, nebo příslušný orgán pro rozhodnutí o žádosti o azyl?

                           c)

                           Považuje se úřední zápis za doručený příslušnému orgánu, byly-li mu sděleny základní prvky formuláře nebo úředního zápisu nebo je třeba pro účely řádného doručení, aby mu byl postoupen originál či kopie úředního zápisu?

               6)

               Mohou mít opoždění mezi prvním požádáním o azyl nebo okamžikem prvního vydání osvědčení o prohlášení žadatele o azyl a předložením žádosti o převzetí za následek přesun příslušnosti na dožadující členský stát tím, že se analogicky uplatní čl. 21 odst. 1 třetí pododstavec nařízení č. 604/2013, nebo vznik povinnosti na straně dožadujícího se členského státu uplatnit diskreční právo podle čl. 17 odst. 1 prvního pododstavce nařízení č. 604/2013?

               7)

               V případě kladné odpovědi na některou z variant šesté otázky: jak dlouhá doba musí uplynout k tomu, aby bylo možné považovat žádost o převzetí považovat za předloženou zjevně opožděně?

               8)

               Lze mít v případě žádosti o převzetí, v níž dožadující členský stát uvádí pouze datum vstupu na své území a datum předložení oficiální žádosti o azyl a nikoli datum prvního požádání o azyl nebo datum, kdy bylo vydáno první osvědčení prohlášení žadatele o azyl, za to, že byla podána ve lhůtě podle čl. 21 odst. 1 prvního pododstavce nařízení č. 604/2013, nebo je taková žádost „neúčinná“?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, s. 31).


title: Věc C-488/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Session (Skotsko), Edinburgh (Spojené království) dne 5. listopadu 2007 – Royal Bank of Scotland plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Session (Skotsko), Edinburgh (Spojené království) dne 5. listopadu 2007 – Royal Bank of Scotland plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-488/07)
   (2008/C 8/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Session (Skotsko), Edinburgh.
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Royal Bank of Scotland plc.

      Žalovaný: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs.
   Předběžné otázky

               1.

               Stanoví čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1), že podíl odpočitatelný osobou povinnou k dani podle čl. 17 odst. 5 musí být stanoven ročně jako procentní podíl a zaokrouhlen nahoru na celé procento, pokud:

                           a)

                           takový podíl odpovídá podílu, který byl určen pro oblast činnosti osoby povinné k dani v souladu buď s písmenem a) nebo s písmenem b) čl. 17 odst. 5 třetího pododstavce, nebo

                           b)

                           takový podíl odpovídá podílu, který byl určen na základě použití veškerého zboží a služeb nebo jejich části osobou povinnou k dani v souladu s čl. 17 odst. 5 třetím pododstavcem písm. c), nebo

                           c)

                           takový podíl odpovídá podílu, který byl určen s ohledem na veškeré zboží a služby použité osobou povinnou k dani pro veškerá plnění uvedená v čl. 17 odst. 5 prvním pododstavci v souladu s písmenem d) třetího pododstavce uvedeného článku?

               2.

               Mohou členské státy na základě čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce vyžadovat zaokrouhlení podílu odpočitatelného osobou povinnou k dani podle čl. 17 odst. 5 nahoru na jinou hodnotu než je nejbližší celé číslo?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc C-281/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. května 2013 Lordem Inglewoodem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. března 2013 ve spojených věcech T-229/11 a T-276/11, Inglewood a další v. Parlament

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. května 2013 Lordem Inglewoodem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. března 2013 ve spojených věcech T-229/11 a T-276/11, Inglewood a další v. Parlament
   (Věc C-281/13 P)
   (2013/C 226/06)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Lord Inglewood a další (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, advokáti)

      Další účastník řízení: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Navrhovatelé navrhují, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie (čtvrtého senátu) ze dne 13. března 2013, Inglewood a další v. Parlament (spojené věci T-229/11 a T-276/11);

               —

               rozhodl o protiprávnosti rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu, kterým byl věk pro odchod do důchodu zvýšen z 60 na 63 let a byly zrušeny speciální způsoby získání důchodu buď ve formě předčasného důchodu, nebo zčásti ve formě jednorázové částky;

               —

               zrušil napadená rozhodnutí;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelé podávají kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu, v němž Tribunál zamítl jejich žaloby, kterými se domáhali zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu, kterými bylo odmítnuto přiznat jim nárok na jejich dobrovolný doplňkový důchod buď předčasně, nebo ve věku 60 let, anebo zčásti ve formě jednorázové částky.
   Zaprvé, navrhovatelé uvádí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v tom smyslu, že napadená rozhodnutí jsou v rozporu s jejich nabytými právy nebo nároky čekajícími na vyplacení za podmínek stanovených a přijatých v okamžiku jejich nástupu do funkce.
   Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl žalobní důvod vycházející z porušení čl. 27 odst. 2 statutu poslanců, ačkoli toto ustanovení uvádí, že nabytá práva nebo budoucí nároky zůstávají zachovány. Rozhodnutí ze dne 1. dubna 2009 totiž porušuje nabytá práva navrhovatelů, to znamená právo žádat o předčasný důchod nebo o důchod ve věku 60 let a případně o přiznání důchodu zčásti ve formě jednorázové částky.
   Zatřetí, Tribunál se rovněž dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že statut poslanců se nepoužije, jelikož vstoupil v platnost po rozhodnutí s obecnou působností ze dne 1. dubna 2009, zatímco individuální rozhodnutí, která byla předmětem žalob, byla přijata po tomto datu.
   Začtvrté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení, přestože navrhovatelé mohli legitimně očekávat získání důchodu za podmínek stanovených a uplatňovaných během značné části placení jejich příspěvků nebo v den ukončení výkonu jejich funkce spíše než ti, na které se vztahovaly výjimky, tedy ti, kteří stále vykonávali své funkce a dosáhli věku 60 let před vstupem rozhodnutí ze dne 1. dubna 2009 v platnost, tedy před 14. červencem 2009.
   Zapáté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když poté, co konstatoval, že pouze 10 % pojištěnců nese následky finanční krize a očekávané účinky dočasného fondu, který byl předurčen k zániku, zamítl žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.


title: Věc C-79/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Brussel – Belgie) – Federaal agentschap voor de opvang van asielzoekers v. Selver Saciri, Danijela Dordevic, Danjel Saciri zastoupený Selverem Sacirim a Danijelou Dordevic, Sanela Saciri zastoupená Selverem Sacirim a Danijelou Dordevic, Denis Saciri zastoupený Selverem Sacirim a Danijelou Dordevic, Openbaar Centrum voor Maatschappelijk Welzijn van Diest „Směrnice 2003/9/ES — Minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech — Článek 13 odst. 1 — Lhůta pro poskytnutí materiálních podmínek přijetí — Článek 13 odst. 2 — Opatření týkající se materiálních podmínek přijetí — Záruky — Článek 13 odst. 5 — Stanovení a poskytnutí minimálních podmínek přijetí žadatelů o azyl — Výše poskytované podpory — Článek 14 — Další ustanovení o materiálních podmínkách přijetí — Naplnění přijímacích zařízení — Odkaz na vnitrostátní systémy sociální ochrany — Poskytování materiálních podmínek přijetí ve formě peněžitých dávek“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/14

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Brussel – Belgie) – Federaal agentschap voor de opvang van asielzoekers v. Selver Saciri, Danijela Dordevic, Danjel Saciri zastoupený Selverem Sacirim a Danijelou Dordevic, Sanela Saciri zastoupená Selverem Sacirim a Danijelou Dordevic, Denis Saciri zastoupený Selverem Sacirim a Danijelou Dordevic, Openbaar Centrum voor Maatschappelijk Welzijn van Diest
   (Věc C-79/13) (1)

   („Směrnice 2003/9/ES - Minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech - Článek 13 odst. 1 - Lhůta pro poskytnutí materiálních podmínek přijetí - Článek 13 odst. 2 - Opatření týkající se materiálních podmínek přijetí - Záruky - Článek 13 odst. 5 - Stanovení a poskytnutí minimálních podmínek přijetí žadatelů o azyl - Výše poskytované podpory - Článek 14 - Další ustanovení o materiálních podmínkách přijetí - Naplnění přijímacích zařízení - Odkaz na vnitrostátní systémy sociální ochrany - Poskytování materiálních podmínek přijetí ve formě peněžitých dávek“)
   2014/C 112/16
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Arbeidshof te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Federaal agentschap voor de opvang van asielzoekers

      Žalovaní: Selver Saciri, Danijela Dordevic, Danjel Saciri zastoupený Selverem Sacirim s Danijelou Dordevic, Sanela Saciri zastoupená Selverem Sacirim a Danijelou Dordevic, Denis Saciri zastoupený Selverem Sacirim a Danijelou Dordevic, Openbaar Centrum voor Maatschappelijk Welzijn van Diest

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Arbeidshof te Brussel – Výklad čl. 13 odst. 1, 2 a 5 a čl. 14 odst. 1, 3, 5 a 8 směrnice Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl (Úř. věst. L 31, s. 18) – Přiznání finančních příspěvků – Povinnosti členských států – Naplnění vnitrostátních přijímacích zařízení určených pro ubytování žadatelů o azyl

      Výrok

               1)

               Článek 13 odst. 5 směrnice Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud si členský stát zvolil možnost poskytovat materiální podmínky přijetí ve formě peněžitých dávek nebo poukázek, musí být tyto dávky poskytovány od okamžiku podání žádosti o azyl v souladu s ustanoveními čl. 13 odst. 1 této směrnice a odpovídat minimálním normám stanoveným v čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice. Tento členský stát musí dbát na to, aby celková výše peněžitých dávek pokrývajících materiální podmínky přijetí byla dostatečná k zajištění životní úrovně, která je důstojná a odpovídající pro zajištění zdraví a živobytí žadatelů, a zejména aby jim umožnila mít k dispozici ubytování, a to případně s ohledem na ochranu zájmů osob se zvláštními potřebami podle ustanovení článku 17 téže směrnice. Materiální podmínky přijetí stanovené v čl. 14 odst. 1, 3, 5 a 8 směrnice 2003/9 nejsou pro členské státy závazné, pokud si zvolily možnost poskytovat tyto podmínky pouze ve formě peněžitých dávek. Výše těchto dávek však musí být dostatečná k tomu, aby umožnila nezletilým dětem ubytování s rodiči, aby tak mohla být zachována celistvost rodiny žadatelů o azyl.

               2)

               Směrnice 2003/9 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v případě naplnění ubytovacích zařízení pro žadatele o azyl členské státy tyto žadatele odkazovaly na obecný systém veřejné podpory, pokud tento systém žadatelům o azyl zaručuje dodržování minimálních norem stanovených touto směrnicí.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc T-287/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Schaeffler Technologies v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Národní podpora výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů — Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/24

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Schaeffler Technologies v. Komise
   (Věc T-287/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Národní podpora výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů - Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris“)
   (2014/C 431/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schaeffler Technologies GmbH & Co. KG (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: T. Volz a B. Wißmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odložení právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor ohledně německého zákona o obnovitelných zdrojích energií.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-322/09: Žaloba podaná dne 14. srpna 2009 — Al-Faqih a MIRA v. Rada a Komise

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/47

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2009 — Al-Faqih a MIRA v. Rada a Komise
   (Věc T-322/09)
   2010/C 113/77
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Saad Al-Faqih a Movement for Islamic Reform in Arabia (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Jones, barrister a A. Raja, solicitor)

      Žalované: Rada Evropské unie a Evropská komise

      Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit v plném rozsahu nebo částečně nařízení Rady (ES) č. 881/2002 (1) ve znění nařízení Komise (ES) č. 14/2005 (2), č. 492/2007 (3) a č. 1190/2005 (4), anebo zrušit nařízení Komise č. 14/2005, č. 492/2007 a č. 1190/2005 v rozsahu, v němž se tato nařízení bezprostředně a osobně dotýkají žalobců, a.

               —

               uložit Radě anebo Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobci na základě článku 230 ES domáhají zrušení nařízení Rady č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem, ve znění nařízení Komise (ES) č. 14/2005 ze dne 5. ledna 2005, č. 492/2007 ze dne 3. května 2007, a č. 1190/2005 ze dne 20. července 2005, anebo zrušení nařízení Komise (ES) č. 14/2005, č. 492/2007, a č. 1190/2005, v rozsahu, v němž se dotýkají žalobců.
   Žalobci byli zařazeni do konsolidovaného seznamu osob a organizací spojených s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem sestaveného výborem OSN pro sankce, jejichž prostředky a jiné finanční zdroje mají být zmrazeny. Evropská komise přijala tudíž nařízení (ES) č. 14/2005 a 1190/2005, jimiž byla doplněna jména žalobců do přílohy I nařízení Rady (ES) č. 881/2002 obsahující seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů na území EU. Záznam prvního žalobce, S. Al-Faqiha, byl později změněn nařízením Komise (ES) č. 492/2007.
   Na podporu své žaloby uvádějí žalobci následující žalobní důvody:

               Žalobci tvrdí, že zmrazení jejich prostředků stanovené napadenými nařízeními porušuje jejich základní lidská práva, a to právo být vyslechnut a právo na spravedlivý proces, jelikož nikdy nebyli Radou nebo Komisí informováni o důvodech svého zařazení do Přílohy I nařízení Rady (ES) č. 881/2002 a nikdy jim nebyly poskytnuty žádné důkazy odůvodňující zavedení omezujících opatření. Žalobci neměli tudíž možnost se hájit a napadnout rozhodnutí o zařazení na seznam u evropských soudů.

               Žalobci dále uvádějí, že byla porušena jejich práva na ochranu vlastnictví, jelikož omezení takovéhoto práva na dobu neurčitou způsobené zmrazením jejich prostředků se rovná nepřiměřenému a netolerovatelnému zásahu do tohoto základního lidského práva.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9; Zvl. vyd. 18/01, s. 294).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 14/2005 ze dne 5. ledna 2005, kterým se po čtyřicáté druhé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 (Úř. věst. L 5, s. 10).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 492/2007 ze dne 3. května 2007, kterým se po sedmdesáté páté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 (Úř. věst. L 116, s. 5).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 1190/2005 ze dne 20. července 2005, kterým se po čtyřicáté osmé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 (Úř. věst. L 193, s. 27).


title: Věc C-352/11: Žaloba podaná dne 5. července 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/26

         Žaloba podaná dne 5. července 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-352/11)
   2011/C 252/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby bylo rozhodnuto takto:

               —

               Rakouská republika nesplnila povinnosti, které jí vyplývají ze čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (směrnice IPOZ) v tom rozsahu, v jakém upustila od vydávání povolení podle článků 6 a 8, přezkumu nebo případně od obnovování či prověřování stávajících povolení tak, aby byla všechna stávající zařízení provozována v souladu s ustanoveními článků 3, 7, 9, 10 a 13, čl. 14 písm. a) a písm. b) a čl. 15 odst. 2 IPOZ,

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle ustanovení směrnice IPOZ (1) vyžadují „stávající zařízení“ ve smyslu této směrnice ode dne 30. října 2007 povolení.
   Podle informací dostupných Komisi nemají všechna stávající zařízení nacházející se v Rakouské republice k rozhodnému okamžiku potřebné povolení.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 28).


title: Věc C-546/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2012 Ralf Schräder proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 18. září 2012 ve spojených věcech T-133/08, T-134/08, T-177/08 a T-242/09, Ralf Schräder v. Odrůdový úřad Společenství

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2012 Ralf Schräder proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 18. září 2012 ve spojených věcech T-133/08, T-134/08, T-177/08 a T-242/09, Ralf Schräder v. Odrůdový úřad Společenství
   (Věc C-546/12 P)
   2013/C 38/15
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ralf Schräder (zástupce: T. Leidereiter, W.-A. Schmidt, advokát)

      Další účastník řízení: Odrůdový úřad Společenství (OÚS), Jørn Hansson

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (druhého senátu) ze dne 18. září 2012 v rozsahu, v němž se týká rozhodnutí v řízení T-242/09 a rozhodnutí o nákladech řízení;

               —

               vyhovět návrhu stěžovatele podanému v prvním stupni, směřujícímu ke zrušení usnesení odvolacího senátu OÚS ze dne 23. ledna 2009 (č.j. A010/2007);

               —

               uložit OÚS náhradu veškerých nákladů řízení před Tribunálem a nákladů předchozích řízení před odvolacím senátem OÚS vyplývajících z řízení ve spojených věcech T-133/08, T-134/08, T-177/08 a T-242/09, vzniklých účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               I.

               Prvním důvodem kasačního opravného prostředku vytýká účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel), že Tribunál nesprávně vycházel z toho, že skutkový stav odvolacích řízení před OÚS týkajících se zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti odrůdy Společenství není třeba zjišťovat z úřední povinnosti. Navrhovatel v tom spatřuje porušení pravidel týkajících se důkazního břemene a zajišťování důkazů před odvolacím senátem a z toho plynoucího porušení povinnosti Tribunálu ohledně přezkumu legality jakož i porušení práv navrhovatele na spravedlivé řízení, řádnou správu a účinnou právní ochranu.

               II.

               Druhým důvodem kasačního opravného prostředku zpochybňuje navrhovatel konstatování Tribunálu, podle kterého existuje nárok na organizační procesní opatření v řízení před OÚS pouze tehdy, jestliže jeden z účastníků poskytl důkaz pro své dotyčné tvrzení. V tomto ohledu navrhovatel vytká porušení procesních pravidel upravujících oblast důkazního břemene a zajišťování důkazů, odepření práva být slyšen jakož i zkreslení skutkového stavu a důkazů, a to i v případě, že důkazní břemeno nese navrhovatel.

               III.

               Třetím důvodem kasačního opravného prostředku vytýká navrhovatel Tribunálu, že z jeho pohledu „zkreslenou skutečnost“, tj. neexistující skutečnost, považoval nesprávně za „obecně známou“. Navrhovatel tak uplatňuje porušení povinnosti přezkumu legality Tribunálem a zkreslení skutkového stavu a důkazů.

               IV.

               Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku vytýká navrhovatel, že Tribunál učinil nesprávná zjištění týkající se důkazního břemene tím, že navrhovateli vytýká, že neposkytl žádné důkazy pro svá tvrzení týkající se účinku prostředků ovlivňujících růst rostlin. V tomto ohledu vytýká navrhovatel rozpory v rozsudku, neexistenci přezkumu legality Tribunálem jakož i nedostatek odůvodnění.

               V.

               Pátým důvodem kasačního opravného prostředku vytýká navrhovatel konstatování Tribunálu, podle kterého nebyl znak „růst výhonků“ druhu osteospermum zahrnut do přezkumu odlišnosti druhu či do něj nebyl zahrnut v rozhodující míře. Navrhovatel v tom shledává porušení článku 7 a článku 20 nařízení (1) a nepřípustné rozšíření předmětu sporu; rozhodnutí dále porušuje zákaz nečekaného rozhodnutí. Krom toho je třeba vytýkat odepření práv obhajoby.

               VI.

               Šestým důvodem kasačního opravného prostředku zpochybňuje navrhovatel konstatování Tribunálu, že „růst výhonků“ je třeba určit na základě relativních kritérií, tj. s ohledem na jiné rostliny nacházející se v dotyčném přezkumu. Z pohledu navrhovatele v tom spočívá zkreslení skutkového stavu, porušení nařízení, nepřípustné rozšíření předmětu sporu a porušení povinnosti rozsáhlého přezkumu legality Tribunálem. Rozhodnutí je tudíž rozporné.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství, Úř. věst. L 227, s. 1.


title: Věc T-664/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Borg v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/77

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Borg v. Parlament
   (Věc T-664/15)
   (2016/C 048/85)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jacob Borg (St. Julian‘s, Malta) (zástupce: N. Pirc Musar, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015) 8486 C ze dne 15. září 2015, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobce o přístup k určitým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na obecné výdaje a výdajích na zaměstnance poslanců Evropského parlamentu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení v souladu s články 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vedlejších účastníků.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001, jelikož byl přístup k požadovaným informacím odepřen, přestože byly splněny podmínky pro zpřístupnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení obecné povinnosti podle článků 2 a 4 nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení 1049/2001 posoudit každý jednotlivý dokument.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001, neboť odmítnutí poskytnout částečný přístup k požadovaným dokumentům není odůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jak požadují čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, protože Parlament se nevyjádřil ke všem argumentům žalobce.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43,.Zvl vyd. 01/003, s. 331)

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001 L 8, s. 1, Zvl. vyd.13/026, s. 102).


title: Věc T-261/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Spirig Pharma v. EUIPO (Daylong) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Daylong — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Spirig Pharma v. EUIPO (Daylong)
   (Věc T-261/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Daylong - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 191/36)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spirig Pharma AG (Egerkingen, Švýcarsko) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Melgar a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. března 2015 (věc R 2455/2014-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Daylong jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spirig Pharma AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc C-557/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 3. prosince 2012 — KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Thyssen Krupp Aufzüge GmbH v. ÖBB Infrastruktur AG

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 3. prosince 2012 — KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Thyssen Krupp Aufzüge GmbH v. ÖBB Infrastruktur AG
   (Věc C-557/12)
   2013/C 71/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Thyssen Krupp Aufzüge GmbH

      Žalovaná: ÖBB Infrastruktur AG

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat článek 101 SFEU (článek 81 ES, článek 85 SES) v tom smyslu, že se každý může domáhat na účastníkovi kartelu rovněž náhrady škody, kterou mu způsobil subjekt, který nebyl účastníkem kartelu, ale pod vlivem zvýšených tržních cen zvyšuje ceny svých výrobků v míře větší, než by tak činil bez existence kartelu (umbrella-pricing), takže zásada efektivity, kterou formuloval Soudní dvůr Evropské unie, vyžaduje přiznání nároku podle vnitrostátního práva?


title: Věc C-140/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 20. března 2013 — Annett Altmann a další v. Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 20. března 2013 — Annett Altmann a další v. Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht
   (Věc C-140/13)
   2013/C 156/35
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Annett Altmann Torsten Altmann, Hans Abel, Doris Anschütz, Heinz Anschütz, Waltraud Apitzsch, Uwe Apitzsch, Andrea Arnold, Klaus Arnold, Simone Arnold, Barbara Assheuer, Ingeborg Aubele, Karl-Heinz Aubele

      Žalovaný: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

      Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné s právem Evropské unie, aby byly závazné povinnosti mlčenlivosti, které jsou uloženy vnitrostátním úřadům, jež vykonávají dohled nad finančními službami a které mají základ v relevantních právních aktech unijního práva (zde: směrnice 2004/109/ES (1), směrnice 2006/48/ES (2) a směrnice 2009/65/ES (3)), a byly provedeny ve vnitrostátním právu, jak k tomu došlo v Německu v případě § 9 zákona o bankovnictví (Kreditwesengesetz) a § 8 zákona o obchodování s cennými papíry (Wertpapierhandelsgesetz), prolomeny použitím a výkladem vnitrostátního procesního předpisu, jako je § 99 správního řádu soudního (Verwaltungsgerichtsordnung)?

               2)

               Může se orgán dohledu, jako je německý Spolkový úřad pro dohled na finančními službami (Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht) vůči osobě, která u něho požadovala přístup k informacím o určitém poskytovateli finančních služeb podle německého zákona o svobodě informací (Informationsfreiheitsgesetz), odvolávat na povinnosti mlčenlivosti, uložené mu mimo jiné unijním právem, jak jsou upraveny v § 9 zákona o bankovnictví (Kreditwesengesetz) a § 8 zákona o obchodování s cennými papíry (Wertpapierhandelsgesetz), pokud vlastní obchodní koncept společnosti, která nabízela finanční služby, avšak byla mezitím byla rozpuštěna kvůli insolvenci a nachází se v likvidaci, spočíval v podvodu velkého rozsahu a úmyslném poškození vkladatelů, a osoby odpovědné za tuto společnost byly pravomocně odsouzeny k víceletým trestům odnětí svobody?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15.12.2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a o změně směrnice 2001/34/ES, Úř. věst. L 390 ze dne 31.12.2004, s. 38

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracované znění), Úř. věst. L 177 ze dne 30.6.2006, s. 1

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), Úř. věst. L 302 ze dne 17.11.2009, s. 32


title: Věc C-538/12: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2012 — Evropská komise v. Slovinská republika

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/38

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2012 — Evropská komise v. Slovinská republika
   (Věc C-538/12)
   2013/C 26/71
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, A. Tokár a D. Kukovec)

      Žalovaná: Slovinská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Slovinská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/81/ES (1) ze dne 13. července 2009 o koordinaci postupů při zadávání některých zakázek na stavební práce, dodávky a služby zadavateli v oblasti obrany a bezpečnosti a o změně směrnic 2004/17/ES (2) a 2004/18/ES (3), nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 72 odst. 1 výše uvedené směrnice;

               —

               uložil Slovinské republice ve smyslu čl. 260 odst. 3 SFEU zaplacení penále ve výši 7 038,72 eur za každý den, počítané ode dne vyhlášení rozsudku v této věci;

               —

               uložil Slovinské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 21. srpna 2011.

      (1)  Úř. věst. L 216, s. 76.

      (2)  Úř. věst. L 134, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 134, s. 114.


title: Věc C-218/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 15. května 2009 — I. SGS Belgium NV v. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV a Centraal Beheer Achmea NV a II. Firme Derwa NV a Centraal Beheer Achmea NV v. SGS Belgium NV a Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 15. května 2009 — I. SGS Belgium NV v. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV a Centraal Beheer Achmea NV a II. Firme Derwa NV a Centraal Beheer Achmea NV v. SGS Belgium NV a Belgisch Interventie- en Restitutiebureau
   (Věc C-218/09)
   2009/C 220/31
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastnice původního řízení

               I.

               SGS Belgium NV
               proti
               Belgisch Interventie- en Restitutiebureau
               Firme Derwa NV
               Centraal Beheer Achmea NV

               II.

               Firme Derwa NV
               Centraal Beheer Achmea NV
               proti
               SGS Belgium NV
               Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

      Předběžná otázka

   Je nutné pojem „případ vyšší moci“ v čl. 5 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 (1) ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty vykládat v tom smyslu, že zkažení hovězího masa během přepravy v řádném obalu a v chladícím kontejneru, ve kterém byla stále zachovávána předepsaná teplota, představuje v zásadě případ vyšší moci?

      (1)  Úř. věst. L 351, s. 1.