title: Věc C-115/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Koblenz – Německo) – RegioPost GmbH & Co. KG v. Stadt Landau in der Pfalz „Řízení o předběžné otázce — Článek 56 SFEU — Volný pohyb služeb — Omezení — Směrnice 96/71/ES — Článek 3 odst. 1 — Směrnice 2004/18/ES — Článek 26 — Veřejné zakázky — Poštovní služby — Právní úprava regionálního celku členského státu, která ukládá uchazečům a jejich subdodavatelům, aby se zavázali, že budou vyplácet zaměstnancům poskytujícím plnění, které je předmětem veřejné zakázky, minimální mzdu“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Koblenz – Německo) – RegioPost GmbH & Co. KG v. Stadt Landau in der Pfalz
   (Věc C-115/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Omezení - Směrnice 96/71/ES - Článek 3 odst. 1 - Směrnice 2004/18/ES - Článek 26 - Veřejné zakázky - Poštovní služby - Právní úprava regionálního celku členského státu, která ukládá uchazečům a jejich subdodavatelům, aby se zavázali, že budou vyplácet zaměstnancům poskytujícím plnění, které je předmětem veřejné zakázky, minimální mzdu“)
   (2016/C 016/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Koblenz

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: RegioPost GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Stadt Landau in der Pfalz

      za přítomnosti: PostCon Deutschland GmbH, Deutsche Post AG

      Výrok

               1)

               Článek 26 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ve znění nařízení Komise (EU) č. 1251/2011 ze dne 30. listopadu 2011, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě regionálního celku členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která ukládá uchazečům a jejich subdodavatelům, aby se prostřednictvím písemného prohlášení, které musí být přiloženo k jejich nabídce, zavázali, že budou zaměstnancům pověřeným poskytováním plnění, které je předmětem dotyčné veřejné zakázky, vyplácet minimální mzdu stanovenou v této právní úpravě.

               2)

               Článek 26 směrnice 2004/18, ve znění nařízení č. 1251/2011, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě regionálního celku členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že se z účasti na zadávacím řízení vyloučí uchazeči a jejich subdodavatelé, kteří se odmítnou prostřednictvím písemného prohlášení, které musí být přiloženo k jejich nabídce, zavázat, že budou zaměstnancům pověřeným poskytováním plnění, které je předmětem dotyčné veřejné zakázky, vyplácet minimální mzdu stanovenou v této právní úpravě.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10. 6. 2014.


title: Věc C-29/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 19. ledna 2017 – Novartis Farma SpA v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 19. ledna 2017 – Novartis Farma SpA v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Věc C-29/17)
   (2017/C 195/13)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Novartis Farma SpA

      Odpůrkyně: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Předběžné otázky

               1)

               Brání ustanovení směrnice 2001/83/ES (1), ve znění pozdějších předpisů, a zejména články 5 a 6 ve vztahu mimo jiné k druhému bodu odůvodnění téže směrnice, použití vnitrostátního práva (vícekrát uvedeného čl. 1 odst. 4a nařízení s mocí zákona), které za účelem dosažení cíle omezení výdajů podporuje prostřednictvím zahrnutí do seznamu léčivých přípravků hrazených národní zdravotní službou používání léku mimo léčebnou indikaci povoleného ve vztahu k většině pacientů bez ohledu na jakékoli uvážení léčebných potřeb jednotlivého pacienta a bez ohledu na existenci a dostupnost na trhu léků registrovaných pro konkrétní léčebnou indikaci?

               2)

               Lze čl. 3 bod 1 směrnice 2001/83/ES (individuálně připravený léčivý přípravek) použít v případě, kdy je příprava farmaceutického výrobku, byť je prováděna v lékárně na základě lékařského předpisu určeného pro jednotlivého pacienta, nicméně prováděna sériově, stejným způsobem a opakovaně, bez ohledu na konkrétní potřeby jednotlivého pacienta, a přípravek je vydán nemocnici, a nikoli pacientovi (vzhledem k tomu, že lék je klasifikován ve třídě H-OSP [lék používaný výhradně v nemocnicích]) a je využíván jinou strukturou, než ve které byl zhotoven obal?

               3)

               Brání ustanovení nařízení (ES) č. 726/2004 (2), ve znění pozdějších předpisů, a zejména články 3, 25 a 26, jakož i příloha, které přiznávají Evropské agentuře pro léčivé přípravky (EMA) výlučnou pravomoc posoudit kvalitu, bezpečnost a účinnost léčivých přípravků, jejichž léčebnou indikací je léčba onkologických onemocnění, jak v rámci postupu vydávání povolení k uvedení na trh (povinný centralizovaný postup), tak pro účely sledování a koordinace činností souvisejících s farmakovigilancí, následujících po uvedení léku na trh, použití vnitrostátního práva, které vyhrazuje národnímu regulačnímu orgánu (AIFA) pravomoc přijímat rozhodnutí pokud jde o bezpečnost léčivých přípravků související s jejich použitím off-label, jejichž registrace spadá do výlučné pravomoci Evropské komise při zohlednění technického a vědeckého posouzení Evropskou agenturou pro léčivé přípravky (EMA)?

               4)

               Brání ustanovení směrnice 89/105/EHS (3), ve znění pozdějších předpisů, a zejména čl. 1 odst. 3 použití vnitrostátního práva, které umožňuje členskému státu, aby v rámci vlastních rozhodnutí týkajících se hrazení nákladů vynaložených pacientem na zdravotní péči stanovil úhradu nákladů na lék užívaný mimo rámec léčebných indikací stanovených v rozhodnutí o registraci vydaného Evropskou komisí nebo specializovanou evropskou agenturou po skončení centralizovaného hodnotícího postupu, aniž by byly splněny podmínky stanovené v článcích 3 a 5 směrnice 2001/83/ES?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 1).

      (3)  Směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8).


title: Věc T-113/14: Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Oleaginosa Moreno Hermanos v. Rada

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/56

         Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Oleaginosa Moreno Hermanos v. Rada
   (Věc T-113/14)
   2014/C 112/73
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A (Bahia Blanca, Argentina) (zástupci: J. F. Bellis a R. Luff, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že orgány se dopustily zjevně nesprávného posouzením skutkových okolností, když rozhodly, že došlo ke zkreslení cen sójových bobů a sójového oleje, což odůvodňovalo použití čl. 2 odst. 5 druhého pododstavce základního antidumpingového nařízení. (1)

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 2 odst. 5 druhý pododstavec základního antidumpingového nařízení nelze použít na dovozy ze zemí, které jsou členy WTO, protože by to nebylo v souladu s Antidumpingovou dohodou WTO.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že při hodnocení újmy nebyli zohledněni činitelé, kterými se přerušuje příčinná souvislost mezi údajnou újmou a údajně dumpingovými dovozy, což je v rozporu s čl. 3 odst. 7 základního antidumpingového nařízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc T-409/14: Žaloba podaná dne 2. června 2014 – Marcuccio v. Soudní dvůr Evropské unie

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/30

         Žaloba podaná dne 2. června 2014 – Marcuccio v. Soudní dvůr Evropské unie
   (Věc T-409/14)
   2014/C 245/42
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí v jakékoli podobě, kterým žalovaný zamítl návrh, který žalobce podal dne 22. ledna 2014 k Soudnímu dvoru;

               —

               uložil žalovanému povinnost nahradit žalobci částku 25  000 eur, nebo vyšší či nižší částku, kterou Tribunál shledá spravedlivou, z titulu náhrady škody údajně vzniklé žalobci v důsledku nepřiměřené délky soudního řízení zahájeného na jeho návrh, nebo z titulu odškodnění za nepřiměřenou délku předmětného řízení.

               —

               uložil žalovanému náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem této žaloby je náhrada škod, které žalobci údajně vznikly v důsledku nepřiměřené délky řízení ve věci T-236/02, Marcuccio v. Komise.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z absolutního nedostatku odůvodnění, též z nedostatečného šetření a porušení povinnosti řádné správy.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení právních předpisů a zjevně nesprávného posouzení.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-22/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (EHS) č. 2847/93 — Rybářská plavidla — Zavedení systému satelitního sledování polohy — Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-22/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (EHS) č. 2847/93 - Rybářská plavidla - Zavedení systému satelitního sledování polohy - Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 143/14)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-22/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 26. ledna 2004, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: M. Condou-Durande a T. van Rijn) proti Řecké republice (zmocněnkyně: A. Samoni-Rantou a S. Chala), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, J. Makarczyk a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Řecká republika tím, že nezajistila, aby rybářská plavidla, která plují pod její vlajkou a která musejí být vybavena zařízením pro satelitní zaměřování, byla tímto zařízením skutečně vybavena ke dni 30. června 1998 nebo ke dni 1. ledna 2000 podle druhu dotyčného plavidla, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, ve znění nařízení Rady (ES) č. 686/97 ze dne 14. dubna 1997.

               2.

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004


title: Věc T-397/09: Žaloba podaná dne 6. října 2009 — Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg v. OHIM (obrazová ochranná známka představující erb)

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/29

         Žaloba podaná dne 6. října 2009 — Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg v. OHIM (obrazová ochranná známka představující erb)
   (Věc T-397/09)
   2009/C 297/42
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ernst August Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg (Hannover, Deutschland) (zástupci: R. Stötzel a J. Hilger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ve věci R 1361/2008-1 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 5 627 245 a povolit její zveřejnění ve Věstníku ochranných známek Společenství;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Barevná obrazová ochranná známka představující erb pro zboží a služby v třídách 16, 25, 28, 32, 33, 35, 39, 41 a 43 (přihláška č. 5 627 245)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (1), navrhovaná ochranná známa není ani podobná namítanému výsostném znaku, ani není jeho heraldickou napodobeninou.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-301/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2016 – Jochen Schweizer v. EUIPO (Du bist, was du erlebst.) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Du bist, was du erlebst. — Absolutní důvod pro zamítnutí — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2016 – Jochen Schweizer v. EUIPO (Du bist, was du erlebst.)
   (Věc T-301/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Du bist, was du erlebst. - Absolutní důvod pro zamítnutí - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 251/33)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jochen Schweizer GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: A. González Hähnlein, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: R. Pethke a M. Fischer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. dubna 2015 (věc R 3114/2014-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení Du bist, was du erlebst. jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Jochen Schweizer GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc T-484/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Gas Natural Fenosa SDG v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Vyrovnání dodatečných výrobních nákladů některých elektráren vyplývajících z povinnosti veřejné služby vyrábět určitý objem elektřiny z vnitrostátního uhlí a zavedení „mechanismu přednostního zásobování“ v jejich prospěch — Fumus boni juris — Neexistence naléhavosti — Vážení zájmů“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/22

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Gas Natural Fenosa SDG v. Komise
   (Věc T-484/10 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Vyrovnání dodatečných výrobních nákladů některých elektráren vyplývajících z povinnosti veřejné služby vyrábět určitý objem elektřiny z vnitrostátního uhlí a zavedení „mechanismu přednostního zásobování“ v jejich prospěch - Fumus boni juris - Neexistence naléhavosti - Vážení zájmů)
   2011/C 152/40
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gas Natural Fenosa SDG, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz a F. Salerno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a C. Urraca Caviedes)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: J. M. Rodríguez Cárcamo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na předběžné opatření směřující v podstatě k nařízení odkladu výkonu rozhodnutí Komise ze dne 29. září 2010 K(2010) 4499 o státní podpoře N 178/2010, oznámené Španělským královstvím a poskytnuté ve formě vyrovnání veřejné služby spojeného s mechanismem přednostního zásobování ve prospěch elektráren, které využívají vnitrostátní uhlí.

      Výrok

               1)

               Návrh na vstup Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de A Coruña do řízení jako vedlejší účastnice se zamítá.

               2)

               E.ON Generación, S.L., Hidroeléctrica del Cantábrico, SA, a Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón se povoluje vstup do řízení jako vedlejší účastníci na podporu návrhových žádání Evropské komise.

               3)

               Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 3. prosince 2010 Gas Natural Fenosa SDG v. Komise (T-484/10 R, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje.

               4)

               Společnosti Gas Natural Fenosa SDG, Komisi a Španělskému království bude stanovena lhůta k předložení žádosti, aby určité důvěrné informace ze spisu a z tohoto usnesení nebyly sděleny účastníkům uvedeným v bodě 2 tohoto výroku, a k předložení nedůvěrné verze písemností ze spisu a tohoto usnesení pro účely tohoto sdělení.

               5)

               O nákladech řízené bude rozhodnuto později.


title: Věc T-46/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2015 – Sabores de Navarra v. OHIM – Frutas Solano (KIT, EL SABOR DE NAVARRA) („Ochranná známka Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Společenství KIT, EL SABOR DE NAVARRA – Starší obrazová ochranná známka Společenství Sabores de Navarra La Sabiduría del Sabor – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 – Skutečné užívání starší ochranné známky – Článek 15 a čl. 57 odst. 2 nařízení č. 207/2009 – Podoba, která se liší v jednotlivostech měnících rozlišovací způsobilost“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2015 – Sabores de Navarra v. OHIM – Frutas Solano (KIT, EL SABOR DE NAVARRA)
      (Věc T-46/13) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství KIT, EL SABOR DE NAVARRA - Starší obrazová ochranná známka Společenství Sabores de Navarra La Sabiduría del Sabor - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 15 a čl. 57 odst. 2 nařízení č. 207/2009 - Podoba, která se liší v jednotlivostech měnících rozlišovací způsobilost“)
      (2015/C 073/31)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sabores de Navarra, AIE (Pamplona, Španělsko) (zástupci: J. Calderón Chavero, O. González Fernández a L. Estropa Navarro, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. García Murillo a J. F. Crespo Carrillo, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Frutas Solano, SA (Calahorra, Španělsko) (zástupce: E. Manresa Medina, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. listopadu 2012 (spojené věci R 2542/2011-2 a R 2550/2011-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Sabores de Navarra, AIE, a Frutas Solano, SA.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Sabores de Navarra, AIE, se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-303/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy ( Svoboda usazování — Směrnice 90/435/EHS — Korporační daň — Vyplácení dividend — Srážková daň vybíraná z dividend vyplácených společnostem-nerezidentům, které nejsou společnostmi ve smyslu uvedené směrnice — Osvobození dividend vyplácených společnostem-rezidentům od daně )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy
   (Věc C-303/07) (1)

   („Svoboda usazování - Směrnice 90/435/EHS - Korporační daň - Vyplácení dividend - Srážková daň vybíraná z dividend vyplácených společnostem-nerezidentům, které nejsou společnostmi ve smyslu uvedené směrnice - Osvobození dividend vyplácených společnostem-rezidentům od daně“)
   2009/C 180/07
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastnice původního řízení

   Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad článků 43 ES, 48 ES, 56 ES a 58 ES a čl. 2 písm. a) směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6, Zvl. vyd. 09/01, s. 147) — Výběr srážkové daně z dividend vyplácených mateřské společnosti usazené v jiném členském státě, ale osvobození od daně z dividend vyplácených mateřské společnosti usazené v témže členském státě — Osoba povinná k dani neuvedená ve směrnici o mateřských a dceřiných společnostech — Smlouva o zamezení dvojího zdanění — Překážka základním svobodám — Srovnatelná situace

      Výrok

   Články 43 ES a 48 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které osvobozují od srážkové daně dividendy vyplácené dceřinou společností usazenou v tomto státě akciové společnosti usazené v témže státě, ale které srážkovou daň ukládají na obdobné dividendy vyplácené mateřské společnosti typu investiční společnosti s proměnlivým základním kapitálem (SICAV) usazené v druhém členském státě, jež má právní formu, kterou právní řád prvního státu nezná a není na seznamu společností uvedených v čl. 2 písm. a) směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států, ve znění směrnice Rady 2003/123/ES ze dne 22. prosince 2003, a jež je podle právních předpisů druhého členského státu osvobozená od daně z příjmu.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-617/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2016 – Chic Investments v. EUIPO (eSMOKING WORLD) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie eSMOKING WORLD — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2016 – Chic Investments v. EUIPO (eSMOKING WORLD)
   (Věc T-617/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie eSMOKING WORLD - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2017/C 022/38)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chic Investments sp. z o. o. (Poznaň, Polsko) (zástupce: K. Jarosiński, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. června 2015 (věc R 3227/2014-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení eSMOKING WORLD jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Chic Investments sp. z o. o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


title: Věc C-611/12 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. října 2014 – Jean-François Giordano v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Společná rybářská politika — Rybolovné kvóty — Nouzová opatření Komise — Mimosmluvní odpovědnost Unie — Článek 340 druhý pododstavec SFEU — Skutečná a určitá škoda — Subjektivní rybolovná práva“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. října 2014 – Jean-François Giordano v. Evropská komise
   (Věc C-611/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Společná rybářská politika - Rybolovné kvóty - Nouzová opatření Komise - Mimosmluvní odpovědnost Unie - Článek 340 druhý pododstavec SFEU - Skutečná a určitá škoda - Subjektivní rybolovná práva“)
   (2014/C 462/04)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Jean-François Giordano (zástupci: D. Rigeade a A. Scheuer, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a D. Nardi, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie Giordano v. Komise (T 114/11, EU:T:2012:585) se zrušuje.

               2)

               Žaloba na náhradu škody podaná Jean-Françoisem Giordanem ve věci T 114/11 se zamítá.

               3)

               Jean-François Giordano a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9.3.2013.


title: Věc T-281/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – ecoblue v. OHIM – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (Ecoblue) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Ecoblue — Starší národní slovní ochranná známka BLUE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – ecoblue v. OHIM – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (Ecoblue)
   (Věc T-281/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Ecoblue - Starší národní slovní ochranná známka BLUE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94“)
   (2009/C 6/54)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ecoblue AG (Mnichov-Bogenhause, Německo) (zástupci: C. Osterrieth a T. Schmitz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Madrid, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 25. dubna 2007 (věc R 844/2006-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, a ecoblue AG
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               ecoblue AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc T-264/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2015 – Hansen v. OHIM (WIN365) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství WIN365 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2015 – Hansen v. OHIM (WIN365)
   (Věc T-264/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství WIN365 - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 414/38)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Robert Hansen (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Pütz Poulalion, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. února 2014 (věc R 908/2013-4) týkajícímu se zápisu slovního označení WIN365 jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Robertu Hansenovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc C-271/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. února 2008  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG v. Finanzamt Malchin (Šestá směrnice o DPH — Článek 15 bod 2 — Osvobození vývozu zboží ze Společenství od daně — Nesplněné podmínky osvobození — Doklad o vývozu padělaný nebo pozměněný kupujícím — Dodavatel jednající s odbornou péčí)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG v. Finanzamt Malchin
   (Věc C-271/06) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 15 bod 2 - Osvobození vývozu zboží ze Společenství od daně - Nesplněné podmínky osvobození - Doklad o vývozu padělaný nebo pozměněný kupujícím - Dodavatel jednající s odbornou péčí)
   (2008/C 92/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG

      Žalovaný: Finanzamt Malchin
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad práva Společenství v oblasti DPH, zejména čl. 15 odst. 2 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Vrácení DPH za vývoz zboží získané díky padělaným nebo pozměněným dokladům – Osvobození z důvodů ekvity
   Výrok
   Článek 15 bod 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát osvobodil vývoz zboží z Evropského společenství od daně z přidané hodnoty, nejsou-li podmínky tohoto osvobození splněny, ale osoba povinná k dani to nemohla z důvodu padělání dokladu o vývozu předloženého kupujícím zjistit ani při vynaložení veškeré odborné péče.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2007.


title: Věc F-114/11: Žaloba podaná dne 26. října 2011 — ZZ v. Parlament

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/27

         Žaloba podaná dne 26. října 2011 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-114/11)
   2012/C 6/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu, na základě kterého se určitá finanční pomoc členského státu studentům vyššího vzdělávání považuje za dávky téže povahy jako jsou rodinné přídavky a odpočítává se od příspěvku na vzdělání přiznaného žalobci, jakož i zrušení rozhodnutí požadovat vrácení neoprávněně vyplacených částek.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit obě rozhodnutí, která vyplývají z jeho výplatní pásky za březen 2011 a nepříznivě zasahují do jeho právního postavení, a to zaprvé rozhodnutí o odpočtu finanční pomoci vyplacené ze strany Centre de Documentation et d'Information sur l'Enseignement Supérieur de Luxembourg od příspěvku na vzdělávání pobíraného žalobcem, a zadruhé rozhodnutí požadovat vrácení neoprávněně vyplacených částek odpovídajících částkám příspěvků na vzdělávání vyplacených od října 2010 do února 2011;

               —

               uložit Parlamentu vyplatit z toho vyplývající nedoplatky na odměnách spolu s příslušnými úroky z prodlení počítanými ode dne splatnosti vzniklých nedoplatků, s úrokovou sazbou stanovenou Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v průběhu dotyčného období, zvýšenou o dva body;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-144/10: Žaloba podaná dne 29. března 2010 — Space Beach Club v. OHIM — Flores Gómez (SpS space of sound)

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/49

         Žaloba podaná dne 29. března 2010 — Space Beach Club v. OHIM — Flores Gómez (SpS space of sound)
   (Věc T-144/10)
   2010/C 134/79
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Space Beach Club, SA [San Jorge (Ibiza), Španělsko] (zástupce: A. Alejos Cutuli, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Miguel Ángel Flores Gómez (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM a zamítnout přihlášku ochranné známky Společenství č. 5.683.693;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Miguel Ángel Flores Gómez.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „SPS space of sound“ (přihláška č. 5 683 693) pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35 a 41.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělské obrazové ochranné známky, které obsahují slovní prvek „SPACE“ (č. 2 021 783, č. 2 610 677, č. 2 644 838, č. 2 644 839, č. 2 654 511, č. 2 694 428, č. 2 583 870, č. 3 175 742 a č. 4 529 814), pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 25 a 41.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Spojené věci C-621/10 a C-129/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) —  „Balkan and Sea Properties“ ADSITS (C-621/10), Provadinvest OOD (C-129/11) v. Direktor na Direkcia „Obžalvane I upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite ( „DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 73 a čl. 80 odst. 1 — Prodej nemovitého majetku mezi propojenými společnostmi — Hodnota transakce — Vnitrostátní právní předpisy, podle nichž při transakcích uskutečněných mezi propojenými osobami tvoří základ daně pro účely DPH obvyklá cena plnění“ )

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — „Balkan and Sea Properties“ ADSITS (C-621/10), Provadinvest OOD (C-129/11) v. Direktor na Direkcia „Obžalvane I upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite
   (Spojené věci C-621/10 a C-129/11) (1)

   (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 73 a čl. 80 odst. 1 - Prodej nemovitého majetku mezi propojenými společnostmi - Hodnota transakce - Vnitrostátní právní předpisy, podle nichž při transakcích uskutečněných mezi propojenými osobami tvoří základ daně pro účely DPH obvyklá cena plnění)
   2012/C 174/15
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad — Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobci:„Balkan and Sea Properties“ ADSITS (C-621/10), Provadinvest OOD (C-129/11)

      Žalovaný: Direktor na Direkcia „Obžalvane I upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Varna — Bulharsko — Výklad čl. 80 prvního pododstavce písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Propojené společnosti, které uzavřely smlouvu o prodeji nemovitostí — Vnitrostátní právní předpisy, podle nichž při operacích uzavřených mezi propojenými osobami tvoří vyměřovací základ pro účely daně z přidané hodnoty obvyklá hodnota operace — Metody stanovení obvyklé ceny — Vyloučení nároku na odpočet DPH, pokud daň nebyla vypočtena v souladu se zákonem

      Výrok

               1)

               Článek 80 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty je třeba vykládat v tom smyslu, že podmínky použití, které stanoví, jsou taxativní, a vnitrostátní právní úprava tudíž nemůže na základě tohoto ustanovení stanovit, že základem daně je obvyklá cena plnění, i v jiných případech, než jsou případy vyjmenované v uvedeném ustanovení, zejména pokud je osoba povinná k dani oprávněna k plnému odpočtu daně z přidané hodnoty, což přísluší ověřit překládajícímu soudu.

               2)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti věcí v původních řízeních, přiznává čl. 80 odst. 1 směrnice 2006/112 dotčeným společnostem právo dovolávat se jej přímo s cílem zamezit použití ustanovení vnitrostátního práva, která jsou s tímto ustanovením neslučitelná. Není-li možné vykládat vnitrostátní právní předpisy v souladu s tímto čl. 80 odst. 1, musí se předkládající soud zdržet použití jakéhokoli ustanovení těchto právních přepisů, které je s tímto ustanovením v rozporu.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.

      Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc T-225/13: Žaloba podaná dne 12. dubna 2013 — T&L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/13

         Žaloba podaná dne 12. dubna 2013 — T&L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise
   (Věc T-225/13)
   2013/C 178/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: T&L Sugars Ltd (Londýn, Spojené království) a Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalsko) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, Solicitor)

      Žalované: Evropská komise a Evropská unie, zastoupená v tomto případě Evropskou komisí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil i) nařízení (EU) č. 131/2013 (1) a č. 281/2013, (2) kterými se stanoví výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a izoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2012/13; ii) nařízení (EU) č. 194/2013 (3) a č. 332/2013 (4) o stanovení přídělových koeficientů pro dostupná množství cukru nepodléhající kvótám, jež mají být prodána na trhu Unie při snížené dávce z přebytku; iii) nařízení (EU) č. 36/2013, (5) kterým se zahajuje stálé nabídkové řízení na dovoz cukru kódů KN 1701 14 10 a 1701 99 10 se sníženou celní sazbou; a iv) nařízení (EU) č. 67/2013 (6) o stanovení minimální celní sazby pro cukr pro první dílčí nabídkové řízení, jakož i nařízení (EU) č. 178/2013 (7) o stanovení minimální celní sazby pro cukr pro druhé dílčí nabídkové řízení;

               —

               alternativně, prohlásil námitku protiprávnosti nařízení (EU) č. 131/2013, nařízení č. 281/2013 a nařízení (EU) č. 36/2013 podle článku 277 SFEU za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               prohlásil články 186 písm. a) a 187 nařízení (ES) č. 1234/2007 (8) podle článku 277 SFEU za protiprávní v části, v níž nesprávně provádějí příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 318/2006 (9);

               —

               uložil Evropské unii zastoupené Komisí náhradu veškeré škody způsobené žalobkyním v důsledku toho, že Komise porušila své povinnosti, a stanovil částku škody utrpěné žalobkyněmi od 25. června 2012 do 31. března 2013 ve výši 184 725 960 eur, zvýšené o další ztráty vzniklé po tomto datu nebo v jakékoli jiné výši, která bude odrážet škodu, kterou žalobkyně utrpěly nebo která jim bude způsobena, v souladu s tím, co prokáží během tohoto řízení, a se zvláštním zřetelem na budoucí škodu, přičemž všechny tyto částky musí být navýšeny o úrok od data vydání rozsudku Tribunálu do skutečného zaplacení částek;

               —

               uložil zaplacení úroků v souladu s mírou stanovenou v rozhodné době Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, zvýšenou o dva procentní body, nebo jakoukoli jinou přiměřenou úrokovou mírou určenou Tribunálem, které musí být zaplaceny z dané částky od data vydání rozsudku Tribunálu do jejího skutečného zaplacení.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu diskriminace, neboť na jedné straně nařízení (EU) č. 131/2013 a č. 281/2013 stanovuje pevnou obecně použitelnou dávku z přebytku ve výši 224 eur a 172 eur za tunu — tj. méně než činí polovina z obvyklých 500 eur za tunu — použitelnou na specifická množství celkem 300 000 tun) cukru, rovnoměrně rozdělenou pouze mezi žalobkyně, které zpracovávají cukrovou řepu. Na straně druhé nařízení (EU) č. 36/2013 stanoví neznámé a nepředvídatelné clo, které se použije pouze na úspěšné uchazeče (jimiž mohou být zpracovatelé třtinového cukru, cukrové řepy nebo třetí strana), přičemž ale neupřesňuje jeho celkovou výši.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení nařízení (ES) č. 1234/2007 a nedostatku náležitého právního základu, jelikož vzhledem k nařízení (EU) č. 131/2013 a č. 281/2013 Komise nemá žádnou pravomoc ke zvýšení kvót a je naopak povinna uložit vysoké a odrazující poplatky za uvolnění cukru nepodléhajícího kvótě na trh EU. Pokud jde o daňové aukce, Komise zjevně není zmocněna ani oprávněna přijmout tento druh opatření, které nebylo základním právním předpisem nikdy zamýšleno.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, jelikož Komise vytvořila systém, v němž není výše cla předvídatelná, ani není stanovena s použitím soudržných objektivních kritérií, nýbrž je určena na základě subjektivní ochoty clo odvést (navíc ze strany subjektů, které v tomto ohledu podléhají různým tlakům a podnětům), aniž by existovala skutečná souvislost se skutečně dováženými produkty

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality, jelikož Komise mohla za účelem překonání nedostatku zásob stejně tak přijmout méně omezující opatření, která by nebyla přijata výlučně v neprospěch dovážejících zpracovatelů cukru.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení legitimního očekávání, jelikož žalobkyně oprávněně očekávaly, že Komise za účelem obnovy dostatečných zásob surového třtinového cukru určeného ke zpracování použije opatření stanovená nařízením (ES) č. 1234/2007. Žalobkyně rovněž oprávněně očekávaly, že Komise zachová rovnováhu mezi dovážejícími zpracovateli a domácími výrobci cukru.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti náležité péče a řádné správy, jelikož se Komise při správě trhu s cukrem opakovaně dopustila zásadních pochybení a sama si protiřečila, což dokazuje absenci jejího chápání základních tržních mechanismů. Například její rozvaha — která představuje jeden z nejdůležitějších prostředků pro obsah a načasování intervencí na trhu — byla hrubě nesprávná a spočívala na chybné metodologii. Kromě toho byla opatření Komise s ohledem na nedostatečné zásoby zjevně nevhodná.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z porušení článku 39 SFEU, jelikož Komisi se nepodařilo dosáhnout dva z cílů, které jsou zakotveny v tomto ustanovení Smlouvy.

               8)

               Osmý žalobní důvod vychází z porušení nařízení (EU) č. 1006/2011 (10), jelikož clo použité na bílý cukr je pouze zanedbatelně vyšší, než clo na surový cukr, přičemž rozdíl představuje pouze 20 eur za tunu. To jasně kontrastuje s rozdílem 80 eur mezi standardním dovozním clem pro rafinovaný cukr (419 eur) a pro surový cukr určený k rafinaci (339 eur), které stanovuje nařízení (EU) č. 1006/2011.
               Na podporu své žaloby na náhradu škody žalobkyně dále uvádějí, že Komise svou nečinností a nevhodností svých opatření závažně a zjevně překročila svůj prostor pro uvážení, který jí přiznává nařízení (ES) č. 1234/2007. Navíc skutečnost, že Komise nepřijala přiměřená opatření, představuje zjevné porušení právní normy, „jejímž cílem je přiznat práva jednotlivcům“. Komise porušila konkrétně všeobecné zásady práva Evropské unie týkající se právní jistoty, zákazu diskriminace, proporcionality, legitimního očekávání a povinnosti náležité péče a řádné správy.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 131/2013 ze dne 15. února 2013, kterým se stanoví výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a izoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2012/13(Úř. věst. 2013, L 45, s. 1).

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 281/2013 ze dne 22. března 2013, kterým se stanoví výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a izoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2012/13 (Úř. věst. 2013, L 84, s. 19).

      (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 194/2013 ze dne 6. března 2013 o stanovení přídělového koeficientu pro dostupná množství cukru nepodléhající kvótám, jež mají být prodána na trhu Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2012/13 (Úř. věst. 2013, L 64, s. 3).

      (4)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 332/2013 ze dne 10. dubna 2013 o stanovení přídělového koeficientu pro dostupná množství cukru nepodléhající kvótám, jež mají být prodána na trhu Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2012/13 (Úř. věst. 2013, L 102, s. 18).

      (5)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 36/2013 ze dne 18. ledna 2013, kterým se zahajuje stálé nabídkové řízení na dovoz cukru kódů KN 1701 14 10 a 1701 99 10 se sníženou celní sazbou na hospodářský rok 2012/13 (Úř. věst. 2013, L 16, s. 7).

      (6)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 67/2013 ze dne 24. ledna 2013 o stanovení minimální celní sazby pro cukr pro první dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 36/2013 (Úř. věst. 2013, L 22, s. 9).

      (7)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 178/2013 ze dne 28. února 2013 o stanovení minimální celní sazby pro cukr pro druhé dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 36/2013 (Úř. věst. 2013, L 58, s. 3).

      (8)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. 2007, L 299, s. 1).

      (9)  Nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. 2006, L 58, s. 1).

      (10)  Nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 2011, L 282, s. 1).


title: Věc C-567/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – Genentech Inc. v. Hoechst GmbH, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH „Řízení o předběžné otázce — Hospodářská soutěž — Článek 101 SFEU — Smlouva o nevýhradní licenci — Patent — Neporušení práv — Povinnost platit poplatek“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – Genentech Inc. v. Hoechst GmbH, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH
   (Věc C-567/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Hospodářská soutěž - Článek 101 SFEU - Smlouva o nevýhradní licenci - Patent - Neporušení práv - Povinnost platit poplatek“)
   (2016/C 335/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Paris

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Genentech Inc.

      Žalované: Hoechst GmbH, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

      Výrok

   Článek 101 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby na základě takové licenční smlouvy, o jakou jde v původním řízení, byla nabyvateli licence uložena povinnost platit poplatek za využívání patentované technologie po celou dobu účinnosti této smlouvy v případě zrušení nebo neporušení patentů, které jsou předmětem licence, pokud nabyvatel licence mohl uvedenou smlouvu svobodně ukončit výpovědí s přiměřenou výpovědní lhůtou.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Věc F-37/06: Žaloba podaná dne  10. dubna 2006  – Strack v. Komise

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/53

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2006 – Strack v. Komise
   (Věc F-37/06)
   (2006/C 131/96)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín, Německo) (zástupci: G. Bouneou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí žalované ze dne 7. července 2005, kterým byla zamítnuta žádost žalobce uznat jeho nemoc za nemoc z povolání;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila 2 000 eur jako náhradu za majetkovou újmu, kterou utrpěl v důsledku zamítavého rozhodnutí ze dne 7. července 2005;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila 5 000 eur jako náhradu za nemajetkovou újmu, kterou utrpěl v důsledku zamítavého rozhodnutí ze dne 7. července 2005;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu návrhových žádání na zrušení se žalobce dovolává tří žalobních důvodů, z nichž první vychází z porušení článku 90 služebního řádu, druhý z porušení zásady zákazu svévolného postupu, povinnosti uvést odůvodnění a zneužití pravomoci a třetí z porušení povinnosti řádné péče.
   Na podporu návrhových žádání na náhradu škody žalobce tvrdí, že implicitní rozhodnutí, kterým byla zamítnuta jeho žádost, jej přivedlo do situace nejistoty a úzkosti, jež přetrvávala několik měsíců, v důsledku čehož mu vznikla majetková a nemajetková újma.


title: Věc T-259/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. června 2015 – Close a Cegelec v. Parlament „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky na stavební práce — Zadávací řízení — Výstavba energetické centrály — Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání veřejné zakázky jinému uchazeči — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nesplnění podmínky naléhavosti“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/53

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. června 2015 – Close a Cegelec v. Parlament
   (Věc T-259/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky na stavební práce - Zadávací řízení - Výstavba energetické centrály - Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání veřejné zakázky jinému uchazeči - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nesplnění podmínky naléhavosti“)
   (2015/C 302/69)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SA Close (Harzé-Aywaille, Belgie) a Cegelec (Brusel, Belgie) (zástupci: J.-M. Rikkers a J. L. Teheux, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Rantala, M. Mraz a F. Poilvache, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí ze dne 19. března 2015, kterým Parlament odmítl nabídku předloženou navrhovatelkami v zadávacím řízení INLO-D-UPIL-T-14-A04 na stavební práce týkajícím se části zakázky č. 73 (energetická centrála) „projektu rozšíření a rekonstrukce budovy Konrada Adenauera v Lucemburku“, a rozhodnutí z téhož dne, kterým byla dotčená veřejná zakázka zadána jinému uchazeči.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-442/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2015 společností Pensa Pharma, SA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. června 2015 ve věci T-544/12, Pensa Pharma, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Ferring BV a Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2015 společností Pensa Pharma, SA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. června 2015 ve věci T-544/12, Pensa Pharma, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Ferring BV a Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S
   (Věc C-442/15 P)
   (2015/C 414/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pensa Pharma, SA (zástupci: R. Kunze, G. Würtenberger, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Ferring BV a Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 3. června 2015 ve spojených věcech T-544/12 a T-546/12,

               —

               vyhovět žalobě na neplatnost podané společností Pensa Pharma, SA proti rozhodnutím odvolacího senátu ve věcech R 1883/2011-5 a R 1884/2011-5 a

               —

               uložit OHIM, jakož i dalším účastníkům řízení náhradu vynaložených nákladů.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1

               Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) Tribunálu vytýká, že odmítnutím teze navrhovatelky, podle které byly argumenty předložené na jednání před Tribunálem přípustné, jelikož se nejednalo o nové argumenty, ale o rozvinutí právních argumentů uplatněných již dříve před odvolacím senátem, jakož i před Tribunálem, se dopustil závažného nesprávného právního posouzení.

               2

               Mimoto, Tribunál opomenul zohlednit to, že odvolací senát neodůvodnil potvrzení rozhodnutí zrušovacího oddělení vyhovujícího návrhu na prohlášení neplatnosti předloženému odpůrkyněmi v rámci spojených řízení sdružujících čtyři samostatné návrhy a ukládajícího navrhovatelce náhradu nákladů řízení vynaložených v rámci všech čtyř řízení zahájených před Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu, přestože obě spojená rozhodnutí byla založena toliko na právech uplatňovaných nebo držených jedním z obou přihlašovatelů.

               3

               Napadený rozsudek Tribunálu je navíc založen na zkreslení skutkových okolností a důkazů, jakož i na nesprávném výkladu a zneužití pravomoci Tribunálu, který řádně neposoudil dostupné skutkové poznatky okolností ani správně neuplatnil právo v rámci druhého žalobního důvodu, založeného na porušení článku 8 nařízení (ES) č. 207/2009 (1). Pokud by Tribunál respektoval základní právní zásady, zahrnující právo na spravedlivý proces a povinnost odůvodnit rozhodnutí, musel by vyhovět žalobě, která mu byla předložena. Tím spíše, že Tribunál potvrdil rozhodnutí odvolacího senátu, přestože velmi dobře věděl, že základ těchto rozhodnutí, tedy existence národní ochranné známky v okamžiku přijetí rozhodnutí napadeného před Tribunálem zapsané v Beneluxu a ve Francii nebyla odpůrkyní prokázána, a dokonce ani tvrzena. Tribunál tedy porušil čl. 8 odst. 1 nařízení č. 207/2009, jakož i čl. 53 odst. 1 nařízení č. 207/2009 v tom smyslu, že uplatnil chybná právní kritéria, jelikož měl za to, že zápisy ochranné známky navrhovatelky mají být zrušeny na základě starší ochranné známky zapsané v Beneluxu a ve Francii.

               4

               Uvedená pochybení jsou procesního i věcného rázu. V důsledku toho hodlá navrhovatelka nejprve osvětlit to, že se Tribunál dopustil pochybení tím, že argumenty předložené na jednání prohlásil za nepřípustné, a dále uvede důvody, pro které měl Tribunál dojít k závěru, že druhý žalobní důvod byl opodstatněný, vzhledem k ustáleným zásadám dodržování legality a ke skutkovým okolnostem.

      (1)  Nařízení Rady ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-55/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — Chen v. OHIM — AM Denmark (Úklidový stroj) ( „(Průmyslové) vzory Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující úklidový stroj — Trojrozměrná ochranná známka Společenství představující úklidový stroj vybavený rozprašovačem a houbou — Prohlášení neplatnosti“ )

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — Chen v. OHIM — AM Denmark (Úklidový stroj)
   (Věc T-55/12) (1)

   ((Průmyslové) vzory Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující úklidový stroj - Trojrozměrná ochranná známka Společenství představující úklidový stroj vybavený rozprašovačem a houbou - Prohlášení neplatnosti)
   2013/C 164/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Su-Shan Chen (Sanchong, Tchaj-wan) (zástupce: C. Onken, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: AM Denmark A/S (Kokkedal, Dánsko) (zástupkyně: C. Type Jardorf, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 26. října 2011 (věc R 2179/2010-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi AM Denmark A/S a Su-Shan Chen

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Su-Shan Chen se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012.


title: Věc C-475/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 30. srpna 2013 — Walter Jubin v. easyJet Airline Co. Ltd

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 30. srpna 2013 — Walter Jubin v. easyJet Airline Co. Ltd
   (Věc C-475/13)
   2013/C 359/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Walter Jubin

      Žalovaná: easyJet Airline Co. Ltd

      Předběžné otázky

               1)

               Může být nárok na náhradu škody poskytnutý vnitrostátním právem směřující k náhradě dodatečných cestovních výdajů, které vznikly v důsledku zrušení rezervovaného letu, odečten od práva na náhradu škody podle článku 7 nařízení (1), pokud letecký dopravce splnil své povinnosti podle čl. 8 odst. 1 nařízení?

               2)

               Je-li odečtení možné: Platí to i pro náklady náhradní dopravy do cílového místa určení letecké cesty?

               3)

               Je-li odečtení možné: Může je letecký dopravce provést vždy nebo je závislé na tom, do jaké míry je připouští vnitrostátní právo nebo je soud považuje za přiměřené?

               4)

               Je-li rozhodné vnitrostátní právo nebo má-li soud rozhodnout na základě svého uvážení: Mají být náhradou podle článku 7 nařízení vyrovnány pouze potíže a nepohodlí a ztráta času utrpěná cestujícími v důsledku zrušení letu, nebo i materiální škody?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91; Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc F-63/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013 — De Nicola v. EIB ( „Veřejná služba — Splnění povinností vyplývajících z rozsudku — Náklady řízení — Vrácení nákladů řízení — Vrácení částky zaplacené z titulu nahraditelných nákladů na základě rozsudku, kterým byl částečně zrušen rozsudek, ve kterém byla žalobci uložena náhrada těchto nákladů“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/21

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013 — De Nicola v. EIB
   (Věc F-63/12) (1)

   (Veřejná služba - Splnění povinností vyplývajících z rozsudku - Náklady řízení - Vrácení nákladů řízení - Vrácení částky zaplacené z titulu nahraditelných nákladů na základě rozsudku, kterým byl částečně zrušen rozsudek, ve kterém byla žalobci uložena náhrada těchto nákladů)
   2013/C 377/47
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo de Nicola (Strassen, Lucemburk) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: G. Nuvoli a F. Martin, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dopisů, kterými žalovaná odmítá vrátit — na základě rozsudku Tribunálu Evropské unie ve věci T-37/10 P, De Nicola v. EIB, kterým se částečně zrušuje rozsudek Soudu pro veřejnou službu ve věci F-55/08, De Nicola v. EIB, — nahraditelné náklady řízení ve výši 6 000 eur, které žalobce zaplatil žalované na základě rozsudku Soudu pro veřejnou službu F-55/08 DEP.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské investiční banky ze dne 4. a 25. května 2012 se zrušují.

               2)

               Evropské investiční bance se ukládá povinnost zaplatit C. de Nicolovi částku ve výši 6 000 eur, navýšenou o vyrovnávací úroky od 29. dubna 2012. Sazba vyrovnávacích úroků musí být vypočítána na základě úrokové sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v průběhu dotyčného období, zvýšenou o dva body.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská investiční banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložil C. de Nicola.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012, s. 16.


title: Věc C-419/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. září 2012 — Crono Service Scarl a další v. Roma Capitale

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. září 2012 — Crono Service Scarl a další v. Roma Capitale
   (Věc C-419/12)
   2012/C 366/45
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Crono Service Scarl a další

      Žalovaný: Roma Capitale

      Předběžná otázka

   Brání články 49 SFEU, 3 Smlouvy o ĖU, 3, 4, 5, a 6, 101 a 102 SFEU použití čl. 3 odst. 3, čl. 8 odst. 3 a článku 11 zákona č. 21 z roku 1992 v rozsahu, v němž stanoví, že „(s)ídlo dopravce a garáž musejí být výlučně na území obce, která vydala povolení“, že „(a)by bylo možné získat a zachovat si povolení pro službu pronájmu vozu s řidičem, je nutné mít na základě platného právního titulu k dispozici sídlo, garáž nebo stanoviště nacházející se na území obce, která vydala povolení“ a že „(r)ezervace dopravní služby pronájmu vozu s řidičem se provádí v příslušných garážích. Začátek a konec každé jednotlivé služby pronájmu vozu s řidičem se musí uskutečnit v garáži umístěné v obci, která vydala povolení, s návratem do této garáže, zatímco vyzvednutí a příjezd na místo určení uživatele se mohou uskutečnit také na území jiných obcí“?


               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/1

         2011/C 38/01
   Poslední publikace Soudního dvora Evropské unie v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 30, 29.1.2011

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 13, 15.1.2011

      Úř. věst. C 346, 18.12.2010

      Úř. věst. C 328, 4.12.2010

      Úř. věst. C 317, 20.11.2010

      Úř. věst. C 301, 6.11.2010

      Úř. věst. C 288, 23.10.2010

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 31. března 2015 ve věci E-17/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví (Nesplnění povinností státem EHP/ESVO – svoboda usazování – omezení výkonu povolání „zubní lékař“ v Lichtenštejnsku – proporcionalita)

text:
               22.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/5

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 31. března 2015
   ve věci E-17/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví
   (Nesplnění povinností státem EHP/ESVO – svoboda usazování – omezení výkonu povolání „zubní lékař“ v Lichtenštejnsku – proporcionalita)
   (2015/C 350/08)
   Ve věci E-17/14, Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví – ŽALOBA na prohlášení, že ponecháním v platnosti vnitrostátních pravidel, např. článku 63 zákona o veřejném zdraví a přechodného ustanovení v zákoně týkajícího se zrušení uvedeného článku, včetně použitelnosti čl. 63 odst. 2 zákona o veřejném zdraví v ohledech, které od oprávněného „zubního lékaře“ vyžadují vykonávat toto povolání jako zaměstnanec pod přímým dohledem, podle pokynů a na odpovědnost plně kvalifikovaného zubního lékaře, Lichtenštejnské knížectví nesplnilo své povinnosti vyplývající z článku 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 31. března 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že ponecháním v platnosti článku 63 zákona o veřejném zdraví, který stanoví, že osoba, která je držitelem kvalifikace označované v němčině jako „Dentist“, musí vykonávat toto povolání jako zaměstnanec pod přímým dohledem, podle pokynů a na odpovědnost plně kvalifikovaného zubního lékaře („Zahnarzt“), Lichtenštejnské knížectví nesplnilo své povinnosti vyplývající z článku 31 Dohody o EHP;

               2.

               ukládá Lichtenštejnskému knížectví uhradit náklady řízení.


title: Věc C-678/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2016 Monster Energy Company proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 20. října 2016 ve věci T-407/15, Monster Energy Company v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2016 Monster Energy Company proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 20. října 2016 ve věci T-407/15, Monster Energy Company v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-678/16 P)
   (2017/C 144/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Monster Energy Company (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastníka/účastnice/účastníků řízení podávajícího/podávající/podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               Zrušil rozhodnutí Tribunálu ze dne 20. října 2016 ve věci T-407/15;

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 4. května 2015 ve věci R1028/2014-5;

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 21. února 2014 o námitce 2 178567;

               —

               zamítl namítanou ochrannou známku pro zboží tříd 29, 30 a 33;

               —

               nařídil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál nesprávně uplatnil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1) při posouzení dominantních a rozlišovacích prvků složené ochranné známky. Při uplatnění správného přístupu by Tribunál musel učinit závěr, že mezi namítanou ochrannou známkou a starší ochrannou známkou existovalo nebezpečí záměny.
   Tribunál nesprávně uplatnil čl. 8 odst. 5 uvedeného nařízení při posouzení dominantních a rozlišovacích prvků složené ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)


title: Věc T-135/08: Žaloba podaná dne 4. dubna 2008 – Schniga v. Odrůdový úřad Společenství (CPVO) – Elaris a Brookfield New Zealand (Gala-Schnitzer)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/32

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2008 – Schniga v. Odrůdový úřad Společenství (CPVO) – Elaris a Brookfield New Zealand (Gala-Schnitzer)
   (Věc T-135/08)
   (2008/C 142/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schniga Srl (Bolzano, Itálie) (zástupci: G. Würtenberger, lawyer, a R. Kunze, Solicitor)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: SNC Elaris (Anger, Francie) a Brookfield New Zealand Ltd (Havelock North, Nový Zéland)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 21. listopadu 2007 ve věcech A-003/2007 a A-004/2007; a

               —

               uložit CPVO náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žadatel o odrůdové právo Společenství: Konsortium Südtiroler Baumschuler, po postoupení dotčené odrůdy Schniga Srl (č. přihlášky 1999/0033)

      Odrůdové právo Společenství je požadováno pro: Gala-Schnitzer

      Rozhodnutí CPVO: Udělení odrůdového práva Společenství (rozhodnutí č. EU 18759, OBJ 06-021 a OBJ 06-022)

      Odvolání k odvolacímu senátu podala: SNC Elaris a Brookfield New Zealand Ltd

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí CPVO

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 59 odst. 3 nařízení Rady č. 2100/94 (1), jelikož námitky proti právu Společenství na ochranu odrůdy nejsou v souladu s uvedeným ustanovením; napadené rozhodnutí je založeno na požadavcích, které mají být splněny žalobkyní, jež však překračují legislativní rámec; pravomoc a uvážení předsedy CPVO byly chybně posouzeny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, 1994, s. 1).


title: Věc T-173/09: Usnesení Tribunálu ze dne 3. června 2010 — Z v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nepřípustnost — Příkaz“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. června 2010 — Z v. Komise
   (Věc T-173/09) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nepřípustnost - Příkaz)
   2010/C 209/59
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Z (Hannoversch Münden, Německo) (zástupci: C. Grau a N. Jäger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, V. Bottka a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nařídit Komisi, zaprvé, oznámit žalobci tím, že mu umožní přístup ke spisu v řízení ve věci COMP/39.406 (mořské potrubí) a zejména tím, že mu poskytne kopii rozhodnutí Komise ze dne 28. ledna 2009 o uložení pokuty, zda je jmenovitě uveden v tomto rozhodnutí a v případě, že tomu tak je, uvést souvislosti, ve kterých je jeho jméno uvedeno; zadruhé, odstranit, v rozsahu, který bude upřesněn po udělení přístupu ke spisu, jeho jméno z rozhodnutí Komise ze dne 28. ledna 2009 a zatřetí, neuvádět jeho jméno a zdržet se jakéhokoli odkazu na jeho jméno ve znění rozhodnutí ze dne 28. ledna 2009, které není důvěrné.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Z se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc T-314/09: Žaloba podaná dne 6. srpna 2009 — Intercéréales a Grossi v. Komise

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/14

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2009 — Intercéréales a Grossi v. Komise
   (Věc T-314/09)
   2009/C 244/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Intercéréales (Paříž, Francie) a Alain Grossi (Nîmes, Francie) (zástupci: B. Le Bret a L. Olza Moreno, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobci se touto žalobou domáhají zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 7846 v konečném znění (1) ze dne 10. prosince 2008, v němž Komise dospěla k závěru, že rámcový režim činností, které mohou být vykonávány francouzskými zemědělskými mezioborovými organizacemi a které sestávají z podpory technické asistence, podpory výroby a prodeje kvalitních zemědělských produktů, podpory výzkumu a rozvoje a podpory reklamy ve prospěch primárních výrobců a podniků zabývajících se zpracováním a prodejem zemědělských produktů, financovaný dobrovolnými příspěvky, jejichž výběr od členům těchto mezioborových organizací se stal povinným na základě mezirezortního výnosu, představuje státní podporu slučitelnou se společným trhem.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, které žalobci uplatňují, jsou v podstatě totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými v rámci řízení ve věci T-239/09, CNIEL v. Komise, nebo jim jsou podobné.

      (1)  Úř. věst., C 116, s. 14.


title: Věc T-556/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Royalton Overseas v. OHIM – S.C. Romarose Invest (KAISERHOFF) („Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Společenství KAISERHOFF – Starší slovní národní ochranná známka KAISERHOFF – Přerušení správního řízení – Pravidlo 20 a 50 nařízení (ES) č. 2868/95 – Zkoumání skutečností z moci úřední – Článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Royalton Overseas v. OHIM – S.C. Romarose Invest (KAISERHOFF)
      (Věc T-556/12) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství KAISERHOFF - Starší slovní národní ochranná známka KAISERHOFF - Přerušení správního řízení - Pravidlo 20 a 50 nařízení (ES) č. 2868/95 - Zkoumání skutečností z moci úřední - Článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2015/C 016/54)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Royalton Overseas Ltd. (Road Town, Britské Panenské ostrovy, Spojené království) (zástupce: C. Năstase advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: S. C. Romarose Invest Srl (Bukurešť, Rumunsko) (zástupci: R.-G. Dragomir a G. L. Ilie, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. října 2012 (věc R 2535/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi S.C. Romarose Invest Srl a Royalton Overseas Ltd.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. října 2012 (věc R 2535/2011-1) týkající se námitkového řízení mezi S.C. Romarose Invest Srl a Royalton Overseas Ltd se zrušuje.

                  2.

                  OHMI ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených společností Royalton Overseas, včetně nezbytných nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem OHIM.

                  3.

                  S.C. Romarose Invest ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených společností Royalton Overseas, včetně nezbytných nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem OHIM.

         (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc C-541/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Douane Advies Bureau Rietveld v. Hauptzollamt Hannover „Řízení o předběžné otázce — Celní unie a společný celní sazebník — Sazební zařazení — Číslo 3822 — Pojem ‚diagnostické nebo laboratorní reagencie‘  — Indikátory vystavení předem určené reakční teplotě“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/12

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Douane Advies Bureau Rietveld v. Hauptzollamt Hannover
   (Věc C-541/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie a společný celní sazebník - Sazební zařazení - Číslo 3822 - Pojem ‚diagnostické nebo laboratorní reagencie‘ - Indikátory vystavení předem určené reakční teplotě“)
   (2014/C 439/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Douane Advies Bureau Rietveld

      Žalovaný: Hauptzollamt Hannover

      Výrok

   Číslo 3822 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (EU) č. 861/2010 ze dne 5. října 2010, musí být vykládáno v tom smyslu, že takové teplotní indikátory, jako jsou výrobky uváděné na trh pod názvy „WarmMark“ a „ColdMark“, které v důsledku změny barvy vyplývající ze změny objemu kapalin, které obsahují, nevratně indikují, zda bylo dosaženo teploty vyšší či nižší, než je určená prahová teplota, pod toto číslo nespadají.

      (1)  Úř. věst. C 9, 11.1.2014.


title: Spojené věci C-401/12 P až C-403/12 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. ledna 2015 – Rada Evropské unie, Evropský parlament, Evropská komise v. Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht („Kasační opravný prostředek – Směrnice 2008/50/ES – Směrnice o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu – Rozhodnutí týkající se oznámení Nizozemského království o prodloužení lhůty pro dosažení mezních hodnot pro oxid dusičitý a zproštění povinnosti uplatňovat mezní hodnoty pro částice (PM10) – Žádost o vnitřní přezkum tohoto rozhodnutí, podaná na základě ustanovení nařízení (ES) č. 1367/2006 – Rozhodnutí Komise prohlašující žádost za nepřípustnou – Individuálně určené opatření – Aarhuská úmluva – Platnost nařízení (ES) č. 1367/2006 z hlediska této úmluvy“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. ledna 2015 – Rada Evropské unie, Evropský parlament, Evropská komise v. Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht
      (Spojené věci C-401/12 P až C-403/12 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Směrnice 2008/50/ES - Směrnice o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu - Rozhodnutí týkající se oznámení Nizozemského království o prodloužení lhůty pro dosažení mezních hodnot pro oxid dusičitý a zproštění povinnosti uplatňovat mezní hodnoty pro částice (PM10) - Žádost o vnitřní přezkum tohoto rozhodnutí, podaná na základě ustanovení nařízení (ES) č. 1367/2006 - Rozhodnutí Komise prohlašující žádost za nepřípustnou - Individuálně určené opatření - Aarhuská úmluva - Platnost nařízení (ES) č. 1367/2006 z hlediska této úmluvy“)
      (2015/C 073/02)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a K. Michoel, zmocněnci), Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio a G. Corstens, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: P. Oliver, P. Van Nuffel, G. Valero Jordana a S. Boelaert, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (zástupce: A. van den Biesen, advokát)

         Vedlejší účastnice podporující navrhovatele: Česká republika (zástupce: D. Hadroušek, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Vedlejší kasační opravný prostředek se odmítá.

                  2)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise (T 396/09, EU:T:2012:301) se zrušuje.

                  3)

                  Žaloba na neplatnost, kterou podaly k Tribunálu Evropské unie Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, se zamítá.

                  4)

                  Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht se ukládá společně a nerozdílně náhrada nákladů řízení vynaložených v prvním stupni, jakož i v řízení o kasačních opravných prostředcích Radou Evropské unie, Evropským parlamentem a Evropskou komisí.

                  5)

                  Česká republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


title: Věc C-403/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland – Irsko) – Lisa Kelly v. Minister for Social Protection

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland – Irsko) – Lisa Kelly v. Minister for Social Protection
   (Věc C-403/13) (1)

   2014/C 102/49
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21. 9. 2013.


title: Věc T-301/04: Žaloba podaná dne 28. července 2004 Clearstream Banking Aktiengesellschaft a Clearstream International société anonyme Luxembourg proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/39

         Žaloba podaná dne 28. července 2004 Clearstream Banking Aktiengesellschaft a Clearstream International société anonyme Luxembourg proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-301/04)
   (2004/C 262/75)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společnostmi Clearstream Banking Aktiengesellschaft a Clearstream International société anonyme Luxembourg, se sídlem v Lucemburku, zastoupenými Horstem Satzkym a Bernhardem M. Maassenem, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil žalobkyním určené rozhodnutí Komise ze dne 2. června 2004 ve věci COMP/38.096, ohledně (i) zneužití dominantního postavení na trhu a (ii) povinnosti zdržet se tohoto jednání;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise vytýká žalobkyním, že porušily článek 82 ES. Podle názoru Komise zneužily žalobkyně svého dominantního postavení na trhu tím, že údajně přes dva roky odmítaly poskytovat pro Euroclear Bank S.A („EB“) takzvané primární plnění v oblasti clearingu a zúčtování pro německé akcie na jméno a EB přes pět let při poskytování primárních plnění v oblasti clearingu a zúčtování cenově diskriminovaly.
   Žalobkyně popírají tuto výtku a navrhují zrušení rozhodnutí. Hlavní námitka žalobkyní směřuje proti předpokladu Komise, že žalobkyně Clearstream Banking AG („CB“) měla na relevantním trhu dominantní postavení.
   Žalobkyně uplatňují, že jednání mezi CB a EB ohledně vypořádání obchodů s cennými papíry pro německé akcie na jméno netrvalo skoro dva roky, ale maximálně devět měsíců. Příčina délky této doby se nacházela ve sféře EB, a ne ve sféře CB. CB neměla v žádné době zájem nebo dokonce úmysl odmítnout EB plnění, které poskytuje jiným zákazníkům.
   Dále žalobkyně uvádějí, že při jednáních nesmí být přehlédnuto, že vypořádání obchodů s cennými papíry pro německé akcie na jméno bylo naprosto bezvýznamné pro vzájemné plnění mezi CB a EB. Při jejich tvorbě cen se žalobkyně nechaly vést zásadou rovného zacházení se srovnatelnými zákazníky. Se skupinou zákazníku, kterou Komise použila, aby odůvodnila svou výtku diskriminace, není EB srovnatelná.
   Nadto žalobkyně uplatňují, že Komise nikdy netvrdila, že Clearstream International S.A. Luxembourg („CI“) je podnik s dominantním postavením na trhu. Už proto nemohla žalobkyně zneužít dominantního postavení na trhu. Dále je věcné vymezení relevantních trhů v rozhodnutí nevhodné. Žalobkyně považují rozlišování Komise mezi „primárními“ a „sekundárními“ vypořádacími plněními za věcně neodůvodněné a dokonce za rozporné. Existuje jen jeden věcně relevantní trh pro clearing a zúčtování. Na tomto věcně relevantním trhu pro všechna plnění v oblasti clearingu a zúčtování nedisponuje CB dominantním postavením. Proto nejsou ani CB ani CI adresáty normy v článku 82 ES. Rozhodnutí musí být už kvůli nesprávnému vymezení trhu a – z toho vyplývajícího chybějícího dominantního postavení na trhu – zrušeno.


title: Věc C-489/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2012 — trestní řízení proti Łukasz Marcin Bonda ( „Společná zemědělská politika — Jednotný plošný platební systém — Nařízení (ES) č. 1973/2004 — Článek 138 odst. 1 — Vyloučení z nároku na podporu v případě nesprávného prohlášení o velikosti plochy — Správní nebo trestní povaha této sankce — Pravidlo zákazu dvojího trestu — Zásada ne bis in idem“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2012 — trestní řízení proti Łukasz Marcin Bonda
   (Věc C-489/10) (1)

   (Společná zemědělská politika - Jednotný plošný platební systém - Nařízení (ES) č. 1973/2004 - Článek 138 odst. 1 - Vyloučení z nároku na podporu v případě nesprávného prohlášení o velikosti plochy - Správní nebo trestní povaha této sankce - Pravidlo zákazu dvojího trestu - Zásada ne bis in idem)
   2012/C 217/03
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastník původního trestního řízení

   Łukasz Marcin Bonda

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Najwyższy — Výklad článku 138 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 ze dne 29. října 2004 kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin (Úř. věst. L 345, s. 1) — Jednotné platby na plochu — Vyloučení z nároku na podporu v případě nesprávné prohlášení o velikosti plochy – Správní nebo trestní povaha této sankce

      Předběžné otázky

   Článek 138 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 ze dne 29. října 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté z produkce pro pěstování surovin musí být vykládán v tom smyslu, že opatření stanovená ve druhém a třetím pododstavci tohoto ustanovení, spočívající ve vyloučení farmáře z poskytnutí pomoci na rok, ohledně něhož předložil nepravdivé prohlášení týkající se rozlohy, na kterou je možno poskytnout tuto pomoc, a v tom, že tato pomoc, na kterou by mohl mít nárok, bude v průběhu tří následujících kalendářních let snížena o částku odpovídající rozdílu mezi nahlášenou rozlohou a skutečnou rozlohou, nepředstavují sankce trestní povahy.

      (1)  Úř. věst. C 13 ze dne 15.1.2011


title: Věc T-278/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Dairek Attoumi v. OHIM – Diesel (DIESEL) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství DIESEL — Starší mezinárodní slovní ochranná známka DIESEL — Důvod neplatnosti — Užívání označení s rozlišovací způsobilostí — Nebezpečí záměny — Článek 25 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 6/2002 — Důkaz o skutečném užívání — Přerušení správního řízení“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Dairek Attoumi v. OHIM – Diesel (DIESEL)
   (Věc T-278/14) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství DIESEL - Starší mezinárodní slovní ochranná známka DIESEL - Důvod neplatnosti - Užívání označení s rozlišovací způsobilostí - Nebezpečí záměny - Článek 25 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 6/2002 - Důkaz o skutečném užívání - Přerušení správního řízení“)
   (2015/C 346/32)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mansour Dairek Attoumi (Badalona, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Mondéjar Ortuño a V. Melgar, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Diesel SpA (Breganze, Itálie) (zástupci: F. Celluprica a F. Fischetti, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 18. února 2014 (věc R 855/2012-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Diesel SpA a Mansour Dairek Attoumim.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Mansour Dairek Attoumimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc C-58/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 11. února 2009 — Leo-Libera GmbH v. Finanzamt Buchholz in der Nordheide

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 11. února 2009 — Leo-Libera GmbH v. Finanzamt Buchholz in der Nordheide
   (Věc C-58/09)
   2009/C 113/39
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Leo-Libera GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Buchholz in der Nordheide

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 135 odst. 1 písm. i) směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán v tom smyslu, že členským státům je umožněno stanovit právní úpravu, podle níž jsou od daně osvobozeny jen některé sázky a loterie, ale veškeré „další formy her“ jsou z osvobození od daně vyňaty?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1


title: Výmaz věci C-497/04

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/33

         Výmaz věci C-497/04 (1)

   (2005/C 217/73)

      (Jednací jazyk: řečtina)

   Usnesením ze dne 13. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-497/04, Komise Evropských společenství proti Řecké republice.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005


title: Věc T-522/15: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2015 – CCPL a další v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Potravinové obaly pro maloobchodní prodej — Rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty — Bankovní záruka — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris — Naléhavost — Vážení zájmů“

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2015 – CCPL a další v. Komise
   (Věc T-522/15) (1)

   („Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Potravinové obaly pro maloobchodní prodej - Rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty - Bankovní záruka - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris - Naléhavost - Vážení zájmů“)
   (2016/C 078/30)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Reggio Émilie, Itálie), Coopbox group SpA (Reggio Émilie), Poliemme Srl (Reggio Émilie), Coopbox Hispania, SL (Lorca, Španělsko), Coopbox Eastern s.r.o. (Nové Mesto nad Váhom, Slovensko) (zástupci: S. Bariatti a E. Cucchiara, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Jimeno Fernandez, A. Biolan a P. Rossi, poté F. Jimeno Fernandez, P. Rossi a L. Malferrari, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C (2015) 4336 final ze dne 24. června 2015 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (AT.39563 – Potravinové obaly pro maloobchodní prodej) v rozsahu, v němž žalobkyním ukládá povinnost poskytnout bankovní záruku nebo předběžně zaplatit uložené pokuty jako podmínku k zabránění okamžitému vymáhání této částky.

      Výrok

               1)

               Povinnost žalobkyň CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Poliemme Srl, Coopbox Hispania, SL a Coopbox Eastern s.r.o. zřídit ve prospěch Evropské komise bankovní záruku za účelem zabránění okamžitému vymáhání pokut, které jim byly uloženy článkem 2 rozhodnutí Komise C (2015) 4336 final ze dne 24. června 2015 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 dohody o EHP (AT.39563 – Potravinové obaly pro maloobchodní prodej), se odkládá za těchto podmínek:

                           —

                           ve lhůtě jednoho měsíce od doručení tohoto usnesení a poté každé tři měsíce až do přijetí rozhodnutí ve věci samé, jakož i při každé události, jež by mohla mít v budoucnu vliv na schopnost zaplatit uložené pokuty, předloží žalobkyně Komisi podrobnou zprávu o provádění plánu restrukturalizace skupiny CCPL a o výši příjmů z prodeje aktiv této skupiny v rámci tohoto plánu i „mimo“ něj;

                           —

                           žalobkyně uhradí Komisi částku 5 milionů euro, jakmile ji uvedeným prodejem získají, jakož i všechny příjmy ze zamýšleného prodeje podílů ve společnostech Refincoop SpA, Erzelli Energia Srl a Smec Srl, jakmile tyto příjmy získají.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26. 10. 2015.