title: Věc T-194/05: Žaloba podaná dne 9. května 2005 Teletech Holdings Inc, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/34

         Žaloba podaná dne 9. května 2005 Teletech Holdings Inc, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-194/05)
   (2005/C 171/56)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. května 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Teletech Holdings Inc, se sídlem v Englewoodu, Colorado (USA), zastoupená A. M. Gouldem, advokátem.
   Teletech International S.A. se sídlem v Paříži (Francie) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. března 2005 ve věci R 497/2004-1,

               —

               vrátil věc námitkovému oddělení k posouzení a rozhodnutí o námitce TeleTech US proti ochranné známce Společenství 2 168 409 podané jménem Teletech International SA, založené na její ochranné známce Společenství č. 134 908 TELETECH GLOBAL VENTURES,

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, aby TeleTech US uhradil náklady řízení jak před Soudem prvního stupně, tak před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               TELETECH INTERNATIONAL S.A.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Celosvětová ochranná známka TELETECH INTERNATIONAL pro služby zařazené do tříd 35, 38 a 42

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní ochranná známka „TELETECH“ a ochranná známka Společenství „TELETECH GLOBAL VENTURES“

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí zápisu

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Prohlášení odvolání za nepřípustné

               Dovolávané žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že Soud prvního stupně v rozsudku ze dne 16. září 2004 ve věci T-342/02 Metro-Goldwyn-Mayer Lion v. OHIM rozhodl nesprávně, když odvolání podané za obdobných okolností prohlásil za nepřípustné; podpůrně tvrdí, že je třeba se od tohoto rozsudku odchýlit; konečně tvrdí, že její postavení ve Spojených státech bylo významně poškozeno rozhodnutím námitkového oddělení, a že by proto odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení mělo být prohlášeno za přípustné.


title: Věc F-125/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2013 — Sesma Merino v. OHIM ( „Veřejná služba — Úředníci — Hodnotící zpráva — Cíle 2011/2012 — Akt, který nepříznivě nezasahuje do právního postavení — Nepřípustná žaloba“ )

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/20

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2013 — Sesma Merino v. OHIM
   (Věc F-125/12) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnotící zpráva - Cíle 2011/2012 - Akt, který nepříznivě nezasahuje do právního postavení - Nepřípustná žaloba)
   2014/C 31/33
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alvaro Sesma Merino (El Campello, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Faedo, R. Pethke a P. Saba, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení hodnotícího posudku žalobce za rok 2011 a rozhodnutí, kterým se stanoví cíle, jichž má být dosaženo, jakož i návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Alvaro Sesma Merino ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 72.


title: Věc C-434/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Oldenburg (Německo) dne 1. října 2008 – Arnold a Johann Harms jako sdružení podle občanského práva v. Freerk Heidinga

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Oldenburg (Německo) dne 1. října 2008 – Arnold a Johann Harms jako sdružení podle občanského práva v. Freerk Heidinga
   (Věc C-434/08)
   (2009/C 44/42)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Oldenburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Arnold a Johann Harms jako sdružení podle občanského práva

      Žalovaný: Freerk Heidinga
   Předběžná otázka
   Musí být čl. 46 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (1), vykládán v tom smyslu, že s touto právní úpravou jsou neslučitelná, a tedy jsou neúčinná smluvní ujednání, kterými se navenek provádí úplný a konečný převod platebních nároků, avšak podle ujednání přijatého mezi stranami má hospodářský prospěch z platebních nároků i nadále náležet převodci a nabyvatel, jakožto formální vlastník platebních nároků, má tyto nároky aktivovat obhospodařováním příslušné půdy a jednotné platby, které mu byly vyplaceny, má v plném rozsahu odvádět převodci, nebo smluvní ujednání, podle nichž se na nabyvatele převádí jednotné platby na plochu takovým způsobem, že po aktivaci a vyplacení jednotných plateb musí každopádně část z nich (část vztahující se na jednotlivé zemědělské podniky) nepřetržitě odvádět převodci?

      (1)  Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269.


title: Věc C-131/08 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. ledna 2009 — Dorel Juvenile Group, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 1 písmeno b) — Přihláška slovní ochranné známky SAFETY 1ST — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Zamítnutí zápisu )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/17

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. ledna 2009 — Dorel Juvenile Group, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-131/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písmeno b) - Přihláška slovní ochranné známky SAFETY 1ST - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Zamítnutí zápisu“)
   2009/C 113/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dorel Juvenile Group, Inc. (zástupkyně: G. Simon, Rechtsanwältin)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 24. ledna 2008, Dorel Juvenile Group v. OHIM (T-88/06), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí R 616/2004-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 11. ledna 2006, zamítajícího odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta odmítajícímu zápis slovní ochranné známky „SAFETY 1st“ pro výrobky zařazené do tříd 12, 20, 21 a 28 — Rozlišovací způsobilost ochranné známky — Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Dorel Juvenile Group Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Věc T-40/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — EREF v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby — Nepřípustnost )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/52

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — EREF v. Komise
   (Věc T-40/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby - Nepřípustnost“)
   2010/C 24/92
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (Brusel, Belgie) (zástupce: D. Fouquet, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a B. Martenczuk, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2007) 4323 v konečném znění ze dne 25. září 2007, jež se týká opatření C 45/2006, které provedla Francie v rámci výstavby jaderného reaktoru společností AREVA NP pro Teollisuuden Voima Oy

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí Evropských společenství.

               3)

               O návrzích na vstup vedlejších účastníků do řízení, které podaly Francouzská republika, Finská republika, Greenpeace France a Greenpeace Nordic, není třeba rozhodovat.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc C-217/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte (Itálie) dne 15. června 2009 — Maurizio Polisseni v. A.S.L. N. 14 V.C.O. Omegna

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte (Itálie) dne 15. června 2009 — Maurizio Polisseni v. A.S.L. N. 14 V.C.O. Omegna
   (Věc C-217/09)
   2009/C 205/39
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maurizio Polisseni

      Žalovaný: A.S.L. N. 14 V.C.O. Omegna

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 43 ES a obecně právo Společenství hospodářské soutěže takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava vyplývající z článku 1 zákona č. 475 ze dne 2. dubna 1968 a článku 13 nařízení prezidenta republiky č. 1275 ze dne 21. srpna 1971 v rozsahu, v němž podřizuje povolení k přemístění sídla lékárny z jedné provozovny do druhé, a to i v rámci přidělené oblasti, dodržení vzdálenosti nejméně 200 metrů od ostatních podobných provozoven, která je měřena jako nejkratší pěší vzdálenost mezi prahy lékáren; a nejsou zejména omezení svobody usazování stanovená uvedenou právní úpravou v rozporu s důvody obecného zájmu, které by tato omezení mohly odůvodnit, a nejsou v každém případě nevhodná pro uspokojení těchto zájmů?

               2)

               V každém případě, brání zásada proporcionality, která musí doprovázet veškerá oprávněná omezení svobody usazování a hospodářské soutěže, omezení svobodné hospodářské iniciativy lékárníka, jak vyplývá z právních úprav o omezeních vzdálenosti uvedených v bodě 1?

               3)

               Brání články 152 ES a 153 ES, jež ukládají vysokou a přednostní úroveň ochrany lidského zdraví a spotřebitelů, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava stanovená článkem 1 zákona č. 475 ze dne 2. dubna 1968 a článkem 13 nařízení prezidenta republiky č. 1275 ze dne 21. srpna 1971 v rozsahu, v němž podřizuje povolení k přemístění sídla lékárny z jedné provozovny do druhé, a to i v rámci přidělené oblasti, dodržení vzdálenosti od ostatních provozoven nejméně 200 metrů, která je měřena jako nejkratší pěší vzdálenost mezi prahy lékáren, bez jakéhokoliv dalšího ohledu na zájmy spotřebitelů a na požadavek účinného rozmístění služeb týkajících se ochrany zdraví na příslušném území?


title: Věc T-592/14: Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Makhlouf v. Rada

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/59

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-592/14) (1)

   (2015/C 381/75)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13.10.2014.


title: Věc F-88/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Kubanski v. Komise (Dočasný zaměstnanec — Článek 5 odst. 3 písm. a) služebního řádu — Článek 82 odst. 2 pracovního řádu ostatních zaměstnanců — Zpětvzetí rozhodnutí o přijetí žalobkyně jako dočasného zaměstnance kategorie B*4 — Úroveň diplomů, které se vyžadují k přijetí do kategorie B* — Nová smlouva dočasného zaměstnance)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Kubanski v. Komise
   (Věc F-88/05) (1)

   (Dočasný zaměstnanec - Článek 5 odst. 3 písm. a) služebního řádu - Článek 82 odst. 2 pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Zpětvzetí rozhodnutí o přijetí žalobkyně jako dočasného zaměstnance kategorie B*4 - Úroveň diplomů, které se vyžadují k přijetí do kategorie B* - Nová smlouva dočasného zaměstnance)
   (2006/C 331/104)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gabrielle Kubanski (Leggiuno, Itálie) (zástupci: M. Condinanzi a D. Bono, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zrušuje rozhodnutí o přijetí žalobkyně jako dočasného zaměstnance kategorie B*4
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 16. prosince 2004 o rozvázání smlouvy dočasného zaměstnance, podepsané dne 4. října 2004 G. Kubanski, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005, s. 20 (věc původně zaregistrovaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-353/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc F-86/08: Žaloba podaná dne 22. října 2008 – Voslamber v. Komise

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/43

         Žaloba podaná dne 22. října 2008 – Voslamber v. Komise
   (Věc F-86/08)
   (2008/C 327/82)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dietrich Voslamber (Freiburg, Německo) (zástupce: L. Thielen, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. července 2008, kterým se zamítá žádost žalobce o primární zdravotní pojištění pro svou manželku
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí generálního ředitelství ADMIN.B Evropské Komise ze dne 9. července 2008 proti žalobci;

               —

               přiznat žalobci nárok, že v jeho případě má jeho manželka nárok na primární pojištění prostřednictvím RCAM;

               —

               vyhradit žalobci všechna práva na další odůvodnění této žalobci;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-1/10: Žaloba podaná dne 4. ledna 2010 — PPG a SNF v. ECHA

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/48

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2010 — PPG a SNF v. ECHA
   (Věc T-1/10)
   2010/C 63/85
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Brusel, Belgie), SNF SAS (Andrézieux, Francie) (zástupci: K. Van Maldegem, P. Sellar a R. Cana, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhové žádání žalobkyň

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit napadený akt;

               —

               uložit ECHA náhradu nákladů řízení;

               —

               přijmout jiná nebo další potřebná opatření.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (dále jen „ECHA“) ze dne 7. prosince 2009 o identifikaci akrylamidu (EC č. 201-173-7) jakožto látky splňující kritéria stanovená v článku 57 nařízení (ES) č. 1907/2006 (1) (dále jen „REACH“), na základě článku 59 REACH.
   Podle napadeného rozhodnutí, které bylo žalobkyním sděleno prostřednictvím tiskové zprávy ECHA ze dne 7. prosince 2009, byla látka akrylamid zařazena mezi 15 nových chemických látek na Seznamu látek vzbuzujících zvlášť velké obavy ke schválení. Žalobkyně tvrdí, že důsledkem tohoto zařazení bude, že od nich bude požadováno, aby poskytovaly určité informace ohledně úrovně akrylamidu ve svých výrobcích, které prodávají zákazníkům tak, aby vůči těmto zákazníkům splnily oznamovací povinnost a povinnost poskytnout informace, které jim ukládá REACH. Dále od nich může být požadováno, aby aktualizovaly své bezpečnostní listy nebo aby svým zákazníkům sdělily informace ohledně identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující zvlášť velké obavy.
   Žalobkyně tvrdí, že je napadený akt protiprávní, jelikož je založen na závazném posouzení akrylamidu, které je po vědecké a právní stránce nesprávné. Na základě jejich tvrzení se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že přijala napadený akt. Žalobkyně zvláště tvrdí, že napadený akt porušuje použitelná pravidla stanovená pro identifikaci látek vzbuzujících podle REACH zvlášť velké obavy.
   Souhrnně žalobkyně tvrdí, že napadený akt akrylamid skutečně identifikuje jakožto látku vzbuzující zvlášť velké obavy vzhledem k tomu, že je akrylamid chemickou látkou. Žalobkyně nicméně tvrdí, že je akrylamid používán výhradně jako meziprodukt, a je tudíž vyloučen z hlavy VII týkající se Povolení REACH na základě čl. 2 odst. 8 a článku 59 uvedeného nařízení.
   Dále žalobkyně uvádějí, že byl napadený akt přijat, aniž by byl dostatečně podpořen důkazy, a tudíž se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení.
   Nakonec žalobkyně tvrdí, že napadený akt kromě požadavků REACH porušuje zásady proporcionality a rovného zacházení.

      (1)  _Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc T-41/08: Žaloba podaná dne 1. února 2007 – Vakakis v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/34

         Žaloba podaná dne 1. února 2007 – Vakakis v. Komise
   (Věc T-41/08)
   (2008/C 92/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vakakis International – Symvouli gia Agrotiki Anaptixi AE (Atény, Řecko) (zástupce: B. O'Connor, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit tuto žalobu za přípustnou;

               —

               zrušit neodůvodněné rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. prosince 2007 (věc č. A3 TF TCC(2007) 106233) nepozvat konsorcium vedené Vakakis International SA na pohovor v rámci nabídkového řízení na služby „Technická pomoc na podporu politiky rozvoje venkova“ č. EuropeAid/125241/C/SER/CY;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 21. prosince 2007 (věc č. A3 TF TCC(2007) 106667] o odmítnutí nabídky, kterou předložila Vakakis International SA, z důvodu, že nesplňuje technické požadavky;

               —

               podle čl. 65 písm. b) jednacího řádu Soudu prvního stupně požádat Komisi o poskytnutí určitých dokumentů týkajících se postupu hodnotící komise zřízené k posouzení nabídek předložených v nabídkovém řízení EuropeAid/125241/C/SER/CY, jakož i sestavení stručného seznamu uchazečů;

               —

               přijmout jakékoli další rozhodnutí, které Soud prvního stupně považuje za potřebné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že dopis Komise ze dne 6. prosince 2007, ve kterém jí sdělila, že nebude pozvaná na pohovor, představuje nedostatečně odůvodněné rozhodnutí, které je v rozporu s článkem 253 ES. Krom toho žalobkyně tvrdí, že k účelu zajištění soutěžního prostředí by měli být k účasti v tomto stádiu, které je podstatným prvkem nabídkového řízení, přizváni všichni uchazeči, a to i ti, kteří nesplňují požadované technické standardy. Žalobkyně dále uvádí, že rozhodnutí vykazuje právní nedostatky, jelikož je založené na nesplnění administrativních kritérií namísto nesplnění požadovaných technických standardů. Podle názoru žalobkyně to vede ke zneužití pravomoci, která byla Komisi udělena v rámci hodnocení nabídkového řízení.
   Krom toho a pokud jde jak o výše uvedené rozhodnutí, tak o rozhodnutí z 21. prosince 2007, žalobkyně tvrdí, že jsou obě neslučitelná s ustanoveními Praktických pokynů pro řízení o zakázkách u vnějších akcí ES. Nakonec žalobkyně tvrdí, že cílem rozhodnutí Komise z 21. prosince 2007 bylo odůvodnit dřívější neodůvodněné rozhodnutí, kterým byla žalobkyně vyloučena z nabídkového řízení a vykazuje proto právní nedostatky.


title: Věc F-59/14: Žaloba podaná dne 24. června 2014 — ZZ v. Evropská komise

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/48

         Žaloba podaná dne 24. června 2014 — ZZ v. Evropská komise
   (Věc F-59/14)
   (2014/C 431/76)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: H. Mannes, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Veřejná služba – Návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl v důsledku ztráty možnosti být přijat na pracovní místo v rámci EU, jakož i na zaplacení úroků z prodlení, založený na rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. září 2010 vydaném ve věci F-5/08, Brune v. Komise

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje:

               —

               uložit žalované, aby mu uhradila majetkovou a nemajetkovou újmu, kterou utrpěl v důsledku protiprávního vyloučení z výběrového řízení EPSO/AD/26/05, jakož i úroky z prodlení,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení,

               —

               případně vydat rozsudek pro zmeškání.


title: Rozsudek soudu ze dne 7. května 2010 ve věci E-8/09 – Kontrolní úřad ESVO v. Islandská republika (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výtahů – rozsudek pro zmeškání)

text:
               25.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/20

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 7. května 2010
   ve věci E-8/09
   Kontrolní úřad ESVO v. Islandská republika

      (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výtahů – rozsudek pro zmeškání)

   2010/C 320/09
   Ve věci E-8/09, Kontrolní úřad ESVO v. Islandská republika – návrh na prohlášení, že Islandská republika tím, že nepřijala nebo neoznámila Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě opatření nezbytná k provedení právního aktu uvedeného v bodě 5 kapitoly III přílohy II Dohody o EHP, tj. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výtahů, začleněné do Dohody o EHP prostřednictvím protokolu 1 k této dohodě, nesplnila své povinnosti podle tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP. Soud ve složení: Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson (soudce zpravodaj) a Henrik Bull, soudci, vynesl dne 7. května 2010 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               Prohlašuje, že Islandská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala opatření nezbytná k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES, začleněné do Dohody o EHP prostřednictvím protokolu 1 k této dohodě, nesplnila své povinnosti podle uvedené směrnice a článku 7 Dohody o EHP.

               2)

               Ukládá Islandské republice uhradit náklady řízení.


title: Věc T-270/05: Žaloba podaná dne 8. července 2005 Matthiasem Ghemem proti Komisi Evropských společenství

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/31

         Žaloba podaná dne 8. července 2005 Matthiasem Ghemem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-270/05)
   (2005/C 229/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Matthiasem Ghemem, s bydlištěm ve Woluwé-Saint-Pierre (Belgie), zastoupeným Lucasem Vogelem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným k uzavírání smluv (OOUS) dne 21. března 2005, kterým byla zamítnuta žádost, překvalifikovaná na stížnost, podaná žalobcem dne 24. listopadu 2004 proti rozhodnutí stanovícímu zařazení a odměnu přiznané žalobci jako smluvnímu zaměstnanci podle smlouvy, která vstoupila v platnost dne 16. září 2004;

               —

               bude-li to nezbytné, zrušil rovněž toto původní rozhodnutí, kterým byly stanoveny zařazení a odměna žalobce jako smluvního zaměstnance podle úmluvy, která vstoupila v platnost dne 16. září 2004;

               —

               uložil žalované povinnost k náhradě škody 25 000 eur, s výslovnou výhradou pozdějšího zvýšení, snížení nebo upřesnění;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými v rámci věci T-253/05, Fernandez Tunon v. Komise.


title: Věc C-116/09: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 7. prosince 2010 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bezirksgericht Ried i. I. — Rakousko) — trestní řízení proti Antoniu Formatovi, Lence Rohackove, Torstenu Kuntzovi, Gardelu Jong Atenovi, Hubertu Kanatschnigovi, Jarmile Szabove, Zdence Powerove, Nousii Nettuno

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/24

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 7. prosince 2010 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bezirksgericht Ried i. I. — Rakousko) — trestní řízení proti Antoniu Formatovi, Lence Rohackove, Torstenu Kuntzovi, Gardelu Jong Atenovi, Hubertu Kanatschnigovi, Jarmile Szabove, Zdence Powerove, Nousii Nettuno
   (Věc C-116/09) (1)

   2011/C 63/45
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc C-325/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy we Wrocławiu (Polsko) dne 1. července 2015 – Z. Ś., Z. M., M. P. v. X w G.

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy we Wrocławiu (Polsko) dne 1. července 2015 – Z. Ś., Z. M., M. P. v. X w G.
   (Věc C-325/15)
   (2016/C 145/16)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy we Wrocławiu

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Z. Ś., Z. M., M. P.

      Žalovaný: X w G.

      Předběžné otázky

   Soudní dvůr (desátý senát) vydal dne 18. února 2016 usnesení, kterým zodpověděl první předběžnou otázku předkládajícího soudu. Druhou otázku je třeba považovat za zjevně nepřípustnou.


title: Věc C-452/05: Žaloba podaná dne  19. prosince 2005  Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/17

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-452/05)
   (2006/C 48/33)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 19. prosince 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou S. Pardo Quintillán a F. Simonetti, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               rozhodl, že Lucemburské velkovévodství tím, že nebylo schopno zajistit, aby minimální procento snížení veškerého zatížení vstupujícího do všech čistíren městských odpadních vod dosahovalo nejméně 75 % u celkového fosforu a nejméně 75 % u celkového dusíku, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (1);

               2.

               uložil Lucembursku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lucembursko v roce 1999 oznámilo, že namísto uplatnění důslednějšího čištění ve všech čistírnách na svém území si vybralo postup podle čl. 5 odst. 4, který přistupuje k celkovému posouzení úrovně snížení dusíku a fosforu pro všechny lucemburské aglomerace.
   Nicméně podle posledních informací ohledně procenta celkového snížení zatížení vstupujícího do všech čistíren odpadních vod v Lucembursku nebyly podmínky podle čl. 5 odst. 4 splněny.
   Komise tedy může pouze usoudit, že lucemburské orgány neprokázaly, že minimální procento snížení celkového zatížení u dusíku a fosforu dosahuje nejméně 75 % pro každý z těchto parametrů, a tudíž nejsou splněny podmínky použití čl. 5 odst. 4.

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26.


title: Věc F-58/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. září 2009 — Avogadri a další v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/86

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. září 2009 — Avogadri a další v. Komise
   (Věc F-58/08) (1)

   2009/C 267/158

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí jména Monica Leva ze seznamu žalobců.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15/08/2008, s. 74.


title: Věc C-169/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Castellón – Španělsko) – Juan Carlos Sánchez Morcillo a María del Carmen Abril García v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Článek 7 — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Spotřebitelské smlouvy — Smlouva o hypotečním úvěru — Zneužívající klauzule — Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou — Právo na opravný prostředek“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/25

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Castellón – Španělsko) – Juan Carlos Sánchez Morcillo a María del Carmen Abril García v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Věc C-169/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Článek 7 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Spotřebitelské smlouvy - Smlouva o hypotečním úvěru - Zneužívající klauzule - Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou - Právo na opravný prostředek“)
   2014/C 315/38
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Castellón

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé: Juan Carlos Sánchez Morcillo a María del Carmen Abril García

      Odpůrkyně: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Výrok

   Článek 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovému systému výkonu rozhodnutí, jaký je dotčen v původním řízení, který stanoví, že řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou nemůže být přerušeno soudem rozhodujícím v nalézacím řízení a ten může v konečném rozhodnutí spotřebiteli nanejvýš přiznat náhradu za vzniklou újmu, jelikož spotřebitel jakožto dlužník, proti němuž výkon směřuje, se nemůže odvolat proti rozhodnutí zamítajícímu jeho námitku proti tomuto výkonu, zatímco prodávající nebo poskytovatel, který je věřitelem navrhujícím výkon rozhodnutí, tohoto opravného prostředku proti rozhodnutí, jímž je nařízeno ukončení řízení nebo jímž je zneužívající klauzule prohlášena za nepoužitelnou, využít může.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.06.2014.


title: Věc T-360/15: Žaloba podaná dne 1. července 2015 – Dr Vita v. OHIM (69)

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/50

         Žaloba podaná dne 1. července 2015 – Dr Vita v. OHIM (69)
   (Věc T-360/15)
   (2015/C 279/63)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dr Vita sp. z o.o. (Olsztyn, Polsko) (zástupkyně: D. Rzążewska, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující číslici „69“ – přihláška č. 12 794 566

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. dubna 2015, ve věci R 2513/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a písm. c), jakož i čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-503/08: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2008 – Rundpack v. OHIM (zobrazení poháru)

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/48

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2008 – Rundpack v. OHIM (zobrazení poháru)
   (Věc T-503/08)
   (2009/C 44/85)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rundpack AG (zástupce: R. Chmilewsky-Lehner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí (R 1400/2006-1) žalovaného ze dne 3. září 2008 a vrátit přihlášku ochranné známky č. 003 317 571 Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu k pokračování v řízení o přihlášce, jakož i uložit žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení, včetně těch vynaložených před odvolacím senátem;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 3. září 2008 a vrátit přihlášku ochranné známky č. 003 317 571 Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu k pokračování v řízení o přihlášce s následným omezeným seznamem výrobků, jakož i uložit žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení, včetně těch vynaložených před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka „BECHER RUND“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 17 a 20 (přihláška č. 3 317 591).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlašovaná ochranná známka má nezbytnou míru rozlišovací způsobilosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-74/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Kimman v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Článek 43 služebního řádu — Článek 45 služebního řádu — Hodnotící období 2009 — Zařazení do úrovně výkonu — Rozhodnutí o přidělení bodů za povýšení — Hodnotící posudek — Názor ad hoc skupiny — Porušení povinnosti uvést odůvodnění — Žalobní důvod vznesený i bez návrhu — Důkazní břemeno“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/24

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Kimman v. Komise
   (Věc F-74/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Článek 43 služebního řádu - Článek 45 služebního řádu - Hodnotící období 2009 - Zařazení do úrovně výkonu - Rozhodnutí o přidělení bodů za povýšení - Hodnotící posudek - Názor ad hoc skupiny - Porušení povinnosti uvést odůvodnění - Žalobní důvod vznesený i bez návrhu - Důkazní břemeno)
   2012/C 138/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eugène Émile Kimman (Overijse, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a P. Pecho, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení hodnotícího posudku žalobce za rok 2008

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž čtvrtina nákladů vzniklých E. É. Kimmanovi.

               3)

               Eugène É. Kimman ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010, s. 63


title: Věc C-643/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad — Varna (Bulharsko) dne 15. prosince 2011 — LVK-56 EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad — Varna (Bulharsko) dne 15. prosince 2011 — LVK-56 EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
   (Věc C-643/11)
   2012/C 80/13
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad — Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: LVK-56 EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

      Předběžné otázky

               1)

               Zahrnuje článek 203 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) všechny případy, ve kterých byla nesprávně naúčtována daň z přidané hodnoty, včetně případů, ve kterých byla vystavena faktura, na níž byla uvedena daň z přidané hodnoty, aniž by došlo k uskutečnění zdanitelného plnění? Pokud bude tato otázka zodpovězena kladně: Vyžadují články 203 a 273 směrnice 2006/112, aby členské státy výslovně upravily, že je nutné odvést daň z přidané hodnoty, která byla uvedena na faktuře a v souvislosti s ní však nebylo uskutečněno žádné zdanitelné plnění, nebo je dostačující provedení obecného pravidla směrnice, podle něhož je daň z přidané hodnoty povinna odvést každá osoba, která uvede tuto daň na faktuře?

               2)

               Vyžadují články 73, 179 a 203 směrnice 2006/112 s ohledem na bod 39 odůvodnění směrnice 2006/112 a pro účely zajištění přesnosti odpočtů daně zaplacené na vstupu, aby daňové orgány provedly v případě, že daň z přidané hodnoty byla uvedena na faktuře, aniž by došlo k uskutečnění zdanitelného plnění, opravu daňového základu a naúčtované daně?

               3)

               Mohou zvláštní opatření podle článku 395 směrnice 2006/112 existovat v takové daňové praxi, jako je praxe dotčená v původním řízení, podle níž daňové orgány přezkoumají pro účely kontroly odpočtů daně zaplacené na vstupu pouze provedený odpočet daně, zatímco ohledně daně z uskutečněných plnění mají za to, že je nutné ji bezpodmínečně odvést již proto, že byla uvedena na faktuře? Pro případ, že tato otázka bude zodpovězena kladně: Je podle článku 203 směrnice 2006/112 přípustné — a pokud ano, v jakých případech — aby pro totéž plnění byla vybírána daň z přidané hodnoty poprvé u dodavatele zboží nebo poskytovatele služby, neboť uvedl daň na faktuře, a podruhé u pořizovatele plnění nebo příjemce služby odepřením práva na odpočet daně zaplacené na vstupu?

               4)

               Dochází na základě takové daňové praxe, jako je praxe dotčená v původním řízení — podle níž je pořizovateli zdanitelného plnění nebo příjemci zdanitelné služby odepřeno právo na odpočet daně zaplacené na vstupu z důvodu „chybějícího důkazu o uskutečnění plnění“, aniž by byla zohledněna již učiněná konstatování, že dodavateli zboží nebo poskytovateli služby vznikla daňová povinnost a že je povinen odvést daň, přičemž do okamžiku posouzení vzniku nároku na odpočet daně zaplacené na vstupu nebyl dotyčný opravný daňový výměr změněn, resp. neexistoval a nebyl zjištěn žádný důvod k jeho změně zákonem stanoveným způsobem — k porušení zákazu kumulace daně z přidané hodnoty a je tato daňová praxe v rozporu se zásadami právní jistoty, rovného zacházení a daňové neutrality?

               5)

               Je podle článku 167 a čl. 168 písm. a) směrnice 2006/11 přípustné, aby bylo pořizovateli zdanitelného plnění nebo příjemci zdanitelné služby, který splnil všechny podmínky článku 178 směrnice, odepřeno právo na odpočet daně zaplacené na vstupu poté, co nebylo pravomocným opravným daňovým výměrem vydaným proti dodavateli zboží nebo poskytovateli služby provedena žádná oprava daně z přidané hodnoty naúčtované za toto plnění, z důvodu „neuskutečnění zdanitelného plnění“, ale byl uznán vznik daňové povinnosti a tato povinnost byla zohledněna při zjišťování výsledku příslušného zdaňovacího období? Má pro zodpovězení této otázky význam okolnost, že dodavatel zboží nebo poskytovatel služby nepředložil v průběhu daňové kontroly žádnou účetní dokumentaci a výsledek tohoto období byl zjištěn pouze na základě údajů uvedených v přiznáních k dani z přidané hodnoty, jakož i údajů uvedených v knihách prodeje a nákupu?

               6)

               V závislosti na zodpovězení výše uvedených otázek: Je třeba článek 167 a čl. 168 písm. a) směrnice 2006/112 vykládat v tom smyslu, že neutralita daně z přidané hodnoty za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, vyžaduje, aby osoba povinná k dani mohla provést odpočet naúčtované daně za uskutečněná plnění?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-350/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 12. července 2010 — Nordea Pankki Suomi Oyj

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 12. července 2010 — Nordea Pankki Suomi Oyj
   (Věc C-350/10)
   ()
   2010/C 246/55
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nordea Pankki Suomi Oyj

      Odpůrce: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Předběžné otázky

   Musí být čl. 13 část B písm. d) body 3 a 5 šesté směrnice o DPH 77/388/EHS (1) vykládán v tom smyslu, že služby Swift, které jsou využívány v platebním styku a při vypořádání obchodů s cennými papíry mezi peněžními ústavy, tak jak jsou popsány v bodu 1 tohoto usnesení, jsou osvobozeny od DPH?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-181/06: Žaloba podaná dne 6. července 2006 – Italská republika v. Komise

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/34

         Žaloba podaná dne 6. července 2006 – Italská republika v. Komise
   (Věc T-181/06)
   (2006/C 212/62)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Giacomo Aiello, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise 2006/334/ES ze dne 28. dubna 2006, K (2006) 1702, v části, ve které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené Italskou republikou v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Italská republika napadla před Soudem prvního stupně rozhodnutí Komise K(2006) 1702 ze dne 28. dubna 2006 v části, ve které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené žalobkyní v rámci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
   Na podporu svých návrhových žádání se žalobkyně dovolává porušení a nesprávného použití:

               —

               článku 11 odst. 1 písm. c) bodu 4, čl. 13 odst. 2, čl. 15 odst. 4 písm. a), čl. 30 odst. 1 a 2 a článku 51 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (Úř. věst. L 297, 2. 11. 1996, s. 19; Zvl. vyd. 03/20, s. 55);

               —

               článku 17 odst. 2 třetího pododstavce nařízení Komise (ES) č. 659/97 ze dne 16. dubna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 100, 17. 4. 1997, s. 22; Zvl. vyd. 03/20, s. 405);

               —

               článku 8 odst. 2 písm. c) a d) a odst. 4 písm. b), jakož i čl. 16 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 609/2001 ze dne 28. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o operační programy, provozní fondy a finanční podporu Společenství a kterým se ruší nařízení (ES) č. 411/97 (Úř. věst. L 90, 30. 3. 2001, s. 4; Zvl. vyd. 03/32, s. 39);

               —

               článku 3 nařízení Komise (ES) č. 412/97 ze dne 3. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o uznání organizací producentů (Úř. věst. L 62, 4. 3. 1997, s. 16);

               —

               článků 6 a 9 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému systému správy a kontroly pro určité režimy pomoci Společenství (Úř. věst. L 391, 31. 12. 1992, s. 36).


title: Věc C-458/08: Žaloba podaná dne 21. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/19

         Žaloba podaná dne 21. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-458/08)
   (2008/C 327/31)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že uložila pro provádění stavebních prací v Portugalsku stejné požadavky jako v případě usazení, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Portugalské právní předpisy v oblasti přístupu k stavební činnosti a jejího provádění (nařízení s mocí zákona č. 12/2004) podřizují výkon stavební činnosti v Portugalsku udělení licence.
   Bez výjimky žádný podnik nemůže v Portugalsku provádět stavební práce, rekonstrukci, rozšíření, úpravu, opravu, údržbu, renovaci, úklid, restauraci a demolici stavby, a obecně jakékoliv práce související se stavbou, bez předchozího povolení uděleného portugalskými správními orgány.
   Portugalský právní předpis, který zakazuje podnikům, včetně podniků Společenství, provádět stavební práce v Portugalsku bez předchozího povolení vstoupit do stavebního průmyslu, uděleného portugalskými správními orgány, je v rozporu s článkem 49 ES.
   Požadavky pro přístup k stavební činnosti, tak jak jsou stanoveny v portugalských právních předpisech, jsou požadavky pro usazení. Portugalské právní předpisy nerozlišují mezi usazením a poskytováním služeb dočasného charakteru.
   K tomu, aby stavební podnik usazený v jiném členském státě mohl poskytovat služby v Portugalsku, musí splnit všechny podmínky nezbytné k usazení, což v praxi znamená, že tento stavení podnik nemá jiné řešení, než se v Portugalsku usadit. Takový požadavek vážně omezuje volný pohyb služeb.
   Požadavky pro výkon činnosti představují také omezení volného pohybu služeb tím, že činí nemožným provádění stavebních prací dočasného charakteru.
   Důvody, kterých se portugalský stát dovolává k ospravedlnění sporných omezení, nejsou prokázány a nemohou být zohledněny.


title: Věc C-509/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne 10. prosince 2004 ve věci Magpar VI BV proti Staatssecretaris van Financiën

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne 10. prosince 2004 ve věci Magpar VI BV proti Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-509/04)
   (2005/C 31/31)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 10. prosince 2004 ve věci Magpar VI BV proti Staatssecretaris van Financiën, který došel kanceláři Soudního dvora dne 13. prosince 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hoge Raad der Nederlanden žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Je třeba vykládat čl. 7 odst. 1 písm. bb) směrnice 69/335/EHS (1), ve znění směrnice 73/79/EHS (2) v tom smyslu, že pokud společnost během pěti let po získání podílů v rámci sloučení podílů osvobozeného od daně z výnosu kapitálu, již tyto podíly nevlastní, jelikož společnost, ve které byly podíly drženy, byla předmětem sloučení, je třeba podmínky uvedené v tomto ustanovení směrnice uplatnit pro podíly v nabývající společnosti?

               2.

               Je pro otázku položenou výše v bodě 4.1. relevantní, že společnost, ve které byly podíly drženy, v důsledku vstupu v platnost právního sloučení s jinou společností již neexistuje (čl. 2:311 odst. 1 BW), takže v doslovném smyslu není možno hovořit o převodu podílů?

      (1)  Směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25).

      (2)  Směrnice Rady 73/79/EHS ze dne 9. dubna 1973, kterou se mění oblast působnosti snížené sazby daně ze základního kapitálu, která se vztahuje na určité reorganizace společností podle čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice o nepřímých daních ze zvýšení základního kapitálu (Úř. věst. L 103, s. 13).


title: Věc T-1/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. března 2014 – Aluminios Cortizo a Cortizo Cartera v. Komise „Návrh na předběžné opatření  — Státní podpory  — Podpora poskytnutá španělskými orgány ve prospěch určitých hospodářských zájmových sdružení (HZS) a jejich investorů  — Daňový režim použitelný na určité dohody o finančním leasingu pro nákup lodí (španělský systém zdanění leasingu)  — Návrh na odklad provádění  — Nedodržení formálních náležitostí  — Nepřípustnost“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/40

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. března 2014 – Aluminios Cortizo a Cortizo Cartera v. Komise
   (Věc T-1/14 R)
   („Návrh na předběžné opatření - Státní podpory - Podpora poskytnutá španělskými orgány ve prospěch určitých hospodářských zájmových sdružení (HZS) a jejich investorů - Daňový režim použitelný na určité dohody o finančním leasingu pro nákup lodí (španělský systém zdanění leasingu) - Návrh na odklad provádění - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
   2014/C 135/51
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aluminios Cortizo, SA (Padrón, Španělsko) a Cortizo Cartera, SL (Padrón) (zástupce: A. Beiras Cal, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, M. Afonso, É. Gippini Fournier a P. Němečková, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4426 final ze dne 17. července 2013, týkajícího se daňového režimu určitých dohod o finančním leasingu, známého též pod názvem „španělský systém zdanění leasingu“ (státní podpora SA.21233, ex NN/2011, ex CP 137/2006).

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-207/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat Salzburg – Aigen – Rakousko) – Schwaninger Martin, Viehhandel – Viehexport v. Zollamt Salzburg, Erstattungen (Nařízení (ES) č. 615/98 — Vývozní náhrady — Dobré životní podmínky skotu během přepravy — Směrnice 91/628/EHS — Použitelnost předpisů o ochraně zvířat během přepravy — Předpisy o délce trvání a odpočinku a o námořní přepravě skotu s místem určení mimo Společenství — Krmení a napájení zvířat během cesty)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat Salzburg – Aigen – Rakousko) – Schwaninger Martin, Viehhandel – Viehexport v. Zollamt Salzburg, Erstattungen
   (Věc C-207/06) (1)

   (Nařízení (ES) č. 615/98 - Vývozní náhrady - Dobré životní podmínky skotu během přepravy - Směrnice 91/628/EHS - Použitelnost předpisů o ochraně zvířat během přepravy - Předpisy o délce trvání a odpočinku a o námořní přepravě skotu s místem určení mimo Společenství - Krmení a napájení zvířat během cesty)
   (2008/C 223/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Finanzsenat Salzburg – Aigen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Schwaninger Martin, Viehhandel – Viehexport

      Žalovaná: Zollamt Salzburg, Erstattungen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Unabhängiger Finanzsenat (Rakousko) – Výklad článku 1 nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy (Úř. věst. L 82, s. 19), jakož i kapitoly VII čl. 48 odst. 7 písm. a) a b) přílohy směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS (Úř. věst. L 340, s. 17) a čl. 5 A odst. 2 písm. d) ii) první odrážky této směrnice – Použitelnost pravidel na ochranu zvířat týkajících se délky trvání cesty a odpočinku na přepravu skotu po moři do místa mimo Společenství ve vozidle naloženém na plavidle bez vyložení zvířat – Nezaznamenání hodin, kdy byla přepravovaná zvířata během přepravy skutečně krmena a napájena, do plánu cesty
   Výrok

               1)

               Článek 1 nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy, nelze vykládat tak, že ustanovení bodu 48 odst. 7 písm. b) přílohy směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS, ve znění směrnice Rady 95/29/ES ze dne 29. června 1995, musí být použito na námořní přepravu mezi zeměpisným bodem na území Evropského společenství a zeměpisným bodem nacházejícím se ve třetí zemi, uskutečňovanou pomocí vozidel naložených na lodě, aniž by došlo k vykládce zvířat.

               2)

               Bod 48 odst. 7 písm. a) přílohy směrnice 91/628, ve znění směrnice 95/29, musí být vykládán tak, že v případě námořní přepravy mezi zeměpisným bodem na území Evropského společenství a zeměpisným bodem nacházejícím se ve třetí zemi uskutečňované pomocí vozidel naložených na lodě, aniž by došlo k vykládce zvířat, nezapočítává doba trvání přepravy, jsou-li zvířata přepravována v souladu s podmínkami stanovenými v bodě 48 odst. 3 a 4 přílohy směrnice 91/628, s výjimkou délky trvání cesty a dob pro odpočinek. V takovém případě může nový časový úsek silniční přepravy začít podle odstavce 4 písm. d) uvedeného bodu 48 okamžitě po vyložení vozidla v přístavu třetí země určení.

               3)

               Plán cesty, který obsahuje psacím strojem předem vepsanou poznámku o tom, že jsou zvířata během přepravy po moři krmena a napájena „večer, ráno, v poledne, večer, ráno“, může splňovat požadavky směrnice 91/628, ve znění směrnice 95/29, prokáže-li se, že se tyto úkony uskutečnily. Má-li příslušný orgán za to, že s ohledem na soubor dokumentů předložených vývozcem nebyly požadavky uvedené směrnice dodrženy, je na něm, aby posoudil, zda toto porušení mělo dopad na dobré životní podmínky zvířat, zda takovéto pochybení může být případně napraveno a zda povede ke ztrátě, snížení nebo zachování nároku na vývozní náhradu.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


title: Věc T-171/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2016 – Benelli Q. J. v. OHIM – Demharter (MOTOBI B PESARO) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Společenství MOTOBI B PESARO — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Důkazy předložené proti návrhu na zrušení po uplynutí stanovené lhůty — Nezohlednění — Posuzovací pravomoc odvolacího senátu — Ustanovení, které stanoví jinak — Okolnosti, které brání zohlednění dalších nebo doplňkových důkazů — Článek 76 odstavec 2 nařízení č. 207/2009 — Pravidlo 50 odst. 1 třetí pododstavec nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2016 – Benelli Q. J. v. OHIM – Demharter (MOTOBI B PESARO)
   (Věc T-171/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Společenství MOTOBI B PESARO - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Důkazy předložené proti návrhu na zrušení po uplynutí stanovené lhůty - Nezohlednění - Posuzovací pravomoc odvolacího senátu - Ustanovení, které stanoví jinak - Okolnosti, které brání zohlednění dalších nebo doplňkových důkazů - Článek 76 odstavec 2 nařízení č. 207/2009 - Pravidlo 50 odst. 1 třetí pododstavec nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2016/C 098/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Itálie) (zástupci: P. Lukácsi a B. Bozóki, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně F. Mattina, poté P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Demharter GmbH (Dillingen, Německo) (zástupce: A. Kohn, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. ledna 2013 (věc R 2590/2011-2), týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Demharter GmbH a Benelli Q. J. Srl.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Benelli Q. J. Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-112/14: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. listopadu 2014 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska („Nesplnění povinnosti státem – Svoboda usazování – Volný pohyb kapitálu – Články 49 SFEU a 63 SFEU – Články 31 a 40 Dohody o EHP – Vnitrostátní daňové právní předpisy – Přičtení zisků vlastníkům podílů ve společnostech s koncentrovanou vlastnickou strukturou – Rozdílné zacházení mezi společnostmi-rezidenty a společnostmi-nerezidenty – Čistě vykonstruované operace – Proporcionalita“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/9

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. listopadu 2014 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
      (Věc C-112/14) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Články 49 SFEU a 63 SFEU - Články 31 a 40 Dohody o EHP - Vnitrostátní daňové právní předpisy - Přičtení zisků vlastníkům podílů ve společnostech s koncentrovanou vlastnickou strukturou - Rozdílné zacházení mezi společnostmi-rezidenty a společnostmi-nerezidenty - Čistě vykonstruované operace - Proporcionalita“)
      (2015/C 016/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a L. Armati, zmocněnci)

         Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: L. Christie, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že přijalo a zachovalo daňové právní předpisy týkající se přičtení zisků vlastníkům podílů („participators“) ve společnostech-nerezidentech, které stanovují rozdílné zacházení mezi tuzemskými a přeshraničními činnostmi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

                  2)

                  Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014.


title: Věc T-559/08: Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – STIM d'Orbigny v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/61

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – STIM d'Orbigny v. Komise
   (Věc T-559/08)
   (2009/C 44/105)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société de travaux industriels et maritimes d'Orbigny (STIM d'Orbigny SA) (Paříž, Francie) (zástupce: F. Froment-Meurice, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit neplatnost napadeného rozhodnutí Komise;

               —

               zrušit první článek napadeného rozhodnutí, který prohlašuje, že 1) náhrada poskytnutá francouzským státem společnosti SNCM ve výši 53,48 milionů eur je protiprávní, ale slučitelnou státní podporou, 2) záporná prodejní cena SNCM ve výši 158 milionů eur nepředstavuje státní podporu a 3) podpora na restrukturalizaci ve výši 15,81 milionů eur je protiprávní, ale slučitelnou státní podporou;

               —

               uložit Komisi, aby uhradila STIM d'Orbigny náklady a výdaje související s napadeným rozhodnutím.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně požaduje zrušení rozhodnutí Komise K(2008)3182 konečné ze dne 8. července 2008, kterým Komise potvrdila, že:

               —

               náhrada vyplacená Francouzskou republikou společnosti Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (dále jen „SNCM“) ve výši 53,48 milionů eur z titulu povinností veřejné služby představuje protiprávní státní podporu, která je ale slučitelná se společným trhem;

               —

               záporná prodejní cena SNCM ve výši 158 milionů eur, přijetí sociálních opatření ve vztahu k zaměstnancům ve výši 38,5 milionů eur společností Compagnie Générale Maritime et Financière (dále jen „CGMF“) a společná a souběžná rekapitalizace SNCM společností CGMF ve výši 8,75 milionů eur nepředstavují státní podpory; a

               —

               podpora na restrukturalizaci ve výši 15,81 milionů eur, kterou Francouzská republika poskytla ve prospěch SNCM, představuje protiprávní státní podporu, která je ale slučitelná se společným trhem.

         Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává třech žalobních důvodů vycházejících z:

               —

               neuvedení odůvodnění, jelikož Komise:

                           —

                           nedefinovala posuzovaný trh nebo neupřesnila postavení konkurenčních podniků;

                           —

                           neodpověděla na některé argumenty společnosti Compagnie Méridionale de Navigation působící na dotčeném trhu a

                           —

                           nekonstatovala neslučitelnost se společným trhem, pokud jde o vklad kapitálu přesahující 15,81 milionů eur, který byl prohlášen za slučitelný se společným trhem;

               —

               zjevných nesprávných právních posouzení týkajících se:

                           —

                           uplatnění čl. 86 odst. 2 ES na vklad kapitálu ve výši 53,48 milionů eur z titulu náhrady veřejné služby, jelikož touto částkou byly nahrazeny dvakrát stejné povinnosti veřejné služby, což vedlo k přeplacení a kompenzaci nedostatečného řízení a neschopnosti SNCM zlepšit účinným způsobem její produktivitu;

                           —

                           záporné prodejní ceny SNCM ve výši 158 milionů eur, která nemůže být prosta prvků státní podpory; Komise provedla nesprávný výklad chování soukromého investora v tržním hospodářství a dopustila se nesprávného posouzení tím, že měla za to, že riziko kumulace závazků vůči státu v případě možné likvidace umožní považovat prodej SNCM za zápornou cenu za méně nákladné řešení;

                           —

                           vkladu kapitálu společností CGMF ve výši 8,75 milionů eur, Komise nevzala v úvahu všechny ekonomické, finanční a právní skutečnosti a nepředložila důkaz, že vklad kapitálu CGMF nepředstavuje státní podporu;

                           —

                           vkladu na běžný účet společností CGMF ve výši 38,5 milionů eur jakožto sociálních opatření ve vztahu k zaměstnancům, čímž se SNCM dostala do situace, která je výhodnější než ta, která by vyplývala z trhu;

                           —

                           státní podpory ve výši 22,52 milionů eur, nelze dojít k závěru o slučitelnosti této podpory s hlavními zásadami Společenství, které byly zkoumány v projednávané věci;

               —

               porušení zásad proporcionality a jednotné povahy podpor v tom, že příjemce podpory SNCM nepřispěl podstatným způsobem k restrukturalizaci z vlastních zdrojů nebo externím financováním získaným za tržních podmínek a že opatření přijatá v roce 2006 představovala protiprávní podporu podniku ze strany Francouzské republiky.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci C-148/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht München): Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG proti Portbridge Transport International BV (Bruselská úmluva — Články 20 a 57 odst. 2 — Nedostavení se žalovaného k soudu — Žalovaný, který má trvalé bydliště na území jiného smluvního státu — Ženevská úmluva o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě — Rozpor úmluv)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/13

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 28. října 2004
   ve věci C-148/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht München): Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG proti Portbridge Transport International BV (1)

   (Bruselská úmluva - Články 20 a 57 odst. 2 - Nedostavení se žalovaného k soudu - Žalovaný, který má trvalé bydliště na území jiného smluvního státu - Ženevská úmluva o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě - Rozpor úmluv)
   (2005/C 6/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-148/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podle protokolu ze dne 3. června 1971 o výkladu úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech Soudním dvorem, podaná rozhodnutím Oberlandesgericht München (Německo) ze dne 27. března 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 31. března 2003, v řízení Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG proti Portbridge Transport International BV, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, R. Schintgen (zpravodaj) a N. Colneric, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 57 odst. 2 písm. a) úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění úmluvy ze dne 9. října 1978 o přistoupení Dánského království, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Helénské republiky, úmluvy ze dne 26. května 1989 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky a úmluvy ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, musí být vykládán v tom smyslu, že soud smluvního státu, u kterého je žalován žalovaný, který má trvalé bydliště na území jiného smluvního státu, může založit svou příslušnost na zvláštní úmluvě, jejíž smluvní stranou je rovněž prvně jmenovaný stát a která obsahuje zvláštní pravidla o soudní příslušnosti, i když se žalovaný v rámci dotčeného řízení nevyjádří k věci samé.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc F-6/07: Žaloba podaná dne 26. ledna 2007 – Suvikas v. Rada

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/45

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2007 – Suvikas v. Rada
   (Věc F-6/07)
   (2007/C 56/85)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Risto Suvikas (Helsinki, Finsko) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce:

               —

               zrušit rozhodnutí poradní výběrové komise o nezapsání žalobce do seznamu nejúspěšnějších kandidátů výběrového řízení v souvislosti s oznámením Rady o volném pracovním místě B/024;

               —

               zrušit tento seznam, jakož i rozhodnutí Rady o zaměstnání kandidátů na volná místa, kteří byli do tohoto seznamu zapsáni, a rozhodnutí Rady o nezaměstnání žalobce;

               —

               uložit Radě, aby žalobci zaplatila jako náhradu újmy na služebním postupu šestiletý rozdíl mezi platem, který by pobíral, pokud by byl zaměstnán, a jinak pobíraným platem a částku 25 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rada zveřejnila dne 14. října 2005 oznámení o volném pracovním místě pro 8 míst dočasných zaměstnanců pro výkon funkcí „Duty Officer“. Žalobce, který tyto funkce již vykonával jakožto vyslaný národní odborník (VNO), podal svou kandidaturu. Dne 20. února 2006 byl informován, že na základě výběrového řízení nebyl zapsán do užšího seznamu.
   Na podporu své žaloby uvádí žalobce tři žalobní důvody.
   V rámci prvního důvodu uplatňuje porušení bodu 4 oznámení, jakož i zásady objektivity, transparentnosti a rovného zacházení. Zejména zatímco externí kandidáti byli hodnoceni poradní výběrovou komisí na základě pohovorů a přezkumu jejich kvalifikačních předpokladů, kandidáti, kteří funkce „Duty Officer“ již vykonávali jakožto VNO, byli hodnoceni na základě posudků svých nadřízených, které hodnotily způsob, jakým své úkoly vykonávali. Rada neprokázala, že toto pochybení neovlivnilo výsledky výběrového řízení.
   V rámci druhého žalobního důvodu žalobce uvádí porušení práv obhajoby tím, že interní kandidáti, kteří byli hodnoceni podle výše uvedeného postupu, by museli posudek svých nadřízených obdržet předem, aby se proti němu mohli bránit.
   Třetí žalobní důvod spočívající na porušení článku 9 a čl. 12 odst. 1 pracovního řádu ostatních pracovníků (PŘOP), jakož i zásad nestrannosti, objektivity a rovného zacházení se skládá ze tří částí.
   V první části žalobce uplatňuje, že někteří členové poradní výběrové komise se vůči některým kandidátům nacházeli v situaci vyvolávající střet zájmů, a že proto někteří kandidáti byli hodnoceni mimo rámec postupů výběrového řízení stanovených v oznámení o volném pracovním místě.
   V druhé části žalobce tvrdí, že komise hodnotila kvalifikační předpoklady kandidátů bez přihlédnutí k úrovni, trvání a zvláštnostem jejich vzdělání a pracovních zkušeností.
   V třetí části žalobce uplatňuje, že i za předpokladu, že by hodnocení interních kandidátů na základě posudku jejich nadřízených mohlo být v zásadě považované za přípustné, řízení bylo nadále stiženo vadou, jelikož posudek nebyl řádně zohledněn při sestavování seznamu úspěšných uchazečů, a to zejména z důvodu výše uvedeného střetu zájmů.


title: Věc C-498/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2009 Thomson Sales Europe proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 29. září 2009 ve spojených věcech T-225/07 a T-364/07, Thomson Sales Europe v. Komise

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2009 Thomson Sales Europe proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 29. září 2009 ve spojených věcech T-225/07 a T-364/07, Thomson Sales Europe v. Komise
   (Věc C-498/09 P)
   2010/C 80/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Thomson Sales Europe (zástupci: F. Goguel a F. Foucault, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu ze dne 29. září 2009,

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise REM č. 03/05 ze dne 7. května 2007,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Žalobkyně uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku v podstatě tři důvody.
   Prvním důvodem žalobkyně tvrdí, že Soud porušil pravidla týkající se příslušnosti uvedená v článku 225 ES, když vydal rozhodnutí na základě jejího návrhu na zrušení dopisu Komise ze dne 20. července 2007, přičemž nepotvrdil nabytí oprávnění k nevybrání a posteriori dovozního cla z barevných televizních přijímačů vyrobených v Thajsku, ačkoliv předtím rozhodl, že výše uvedený návrh je z důvodu, že dotčený dopis nebyl způsobilý vyvolat právní účinky, nepřípustný.
   Druhým důvodem žalobkyně tvrdí, že Soud porušil právo na obhajobu a dopustil se zjevně nesprávné právní kvalifikace skutkového stavu tím, že jednak odmítl její návrh na poskytnutí všech důkazů účastníkům řízení, a jednak tím, že rozhodl, že Thomson prokázala zjevnou nedbalost, jelikož byla jako zkušený hospodářský subjekt povinná vyžádat si od Komise podrobné informace, pokud jde o možnost pokračovat v deklarování barevných televizorů vyrobených v Thajsku jako televizorů thajského původu poté, co zahájila odběr trubek korejského a malajského původu.
   Třetím důvodem, který se dělí na dvě části, se Thomson dovolává porušení článku 239 celního kodexu (1) ze strany Soudu, pokud jde o možnost celkového nebo částečného vrácení zaplacených dovozních nebo vývozních cel nebo prominutí částky celního dluhu. Žalobkyně jednak tvrdí, že Soud se dopustil právního pochybení v rozsahu, v němž zamítl její žalobu, přičemž zkoumal pouze podmínku týkající se nedostatku zásahu nebo nedbalosti, aniž by předem ověřil podmínku týkající se existence zvláštní situace.
   Krom toho se Soud dopustil nesprávné právní kvalifikace skutkového stavu, a tudíž právního pochybení, když měl za to, že podmínky použití článku 239 celního kodexu nebyly splněny. Podle žalobkyně totiž požadavky tohoto ustanovení splňovala, protože okolnosti projednávaného případu vytvářely zvláštní situaci, neboť Komise změnila praxi při výkladu relevantních ustanovení, aniž by hospodářské subjekty o této skutečnosti dostatečně uvědomila.
   Thomson krom toho tvrdí, že neměla žádné pochybnosti, pokud jde o bezvadnost svých operací, neboť byla přesvědčena, že se na celou její výrobu uplatní pouze antidumpingové clo, prakticky stanovené na základě společné dohody s Komisí. Nelze mít tudíž za to, že jednala nedbale.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc T-285/10: Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Milux v. OHIM (CHEMOCONTROL)

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/49

         Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Milux v. OHIM (CHEMOCONTROL)
   (Věc T-285/10)
   ()
   2010/C 234/87
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Milux Holding S. A. (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Bojs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. dubna 2010 ve věci R 1444/2009-4

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CHEMOCONTROL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 10 a 44

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně uplatnil zásadu zákazu diskriminace ve vztahu ke skutkovým okolnostem projednávané věci; podpůrně porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát pochybil, když dospěl k závěru, že přihlášená ochranná známka nemá dostatečnou vnitřní rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-465/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  23. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione) – Honyvem Informazioni Commerciali Srl v. Marielle De Zotti. (Nezávislí obchodní zástupci — Směrnice 86/653/EHS — Nárok obchodního zástupce na odškodnění po zániku smlouvy)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/19

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione) – Honyvem Informazioni Commerciali Srl v. Marielle De Zotti.
   (Věc C-465/04) (1)

   (Nezávislí obchodní zástupci - Směrnice 86/653/EHS - Nárok obchodního zástupce na odškodnění po zániku smlouvy)
   (2006/C 131/34)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione.
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Honyvem Informazioni Commerciali Srl

      Žalovaná: Mariella De Zotti
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Corte suprema di cassazione – Výklad článků 17 a 19 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (Úř. věst L 382, s. 17) – Nárok obchodního zástupce na odškodnění po zániku smlouvy
   Výrok

               1)

               Článek 19 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že odškodnění při zániku smlouvy, které vyplývá z použití čl. 17 odst. 2 této směrnice, nemůže být podle kolektivní smlouvy nahrazeno odškodněním vymezeným podle jiných kritérií, než jsou ta, která byla stanovena posledně uvedeným ustanovením, s výjimkou, kdy je prokázáno, že použití takové smlouvy zajišťuje obchodnímu zástupci ve všech případech odškodnění odpovídající nebo vyšší, než je odškodnění, které by vyplynulo z použití uvedeného ustanovení.

               2)

               Uvnitř rámce stanoveného čl. 17 odst. 2 směrnice 86/653 mají členské státy prostor pro uvážení, který mohou používat zejména podle kritéria ekvity.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc C-88/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 27. února 2008 – David Hütter v. Technische Universität Graz

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 27. února 2008 – David Hütter v. Technische Universität Graz
   (Věc C-88/08)
   (2008/C 128/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: David Hütter

      Žalovaná: Technische Universität Graz
   Předběžná otázka
   Musí být články 1, 2 a 6 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě (v projednávaném případě § 3 odst. 3, § 26 odst. 1 rakouského Vertragsbedienstetengesetz 1948 (zákon o smluvních zaměstnancích z roku 1948)), která při stanovení rozhodného dne pro účel profesní kariéry vylučuje dřívější započitatelné doby zaměstnání, pokud tyto byly dosaženy před dovršením osmnáctého roku života?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc T-246/08: Žaloba podaná dne 25. června 2008 – Melli Bank v. Rada

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/34

         Žaloba podaná dne 25. června 2008 – Melli Bank v. Rada
   (Věc T-246/08)
   (2008/C 197/59)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Melli Bank plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: R. Gordon, QC, J. Stratford, Barrister, R. Gwynne a T. Din, Solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit odstavec 4 část B přílohy rozhodnutí Rady 2008/475/ES o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, v němž se týká Melli Bank plc;

               —

               vyhovět takovému návrhu nebo stanovit jiné opatření, které se vzhledem k okolnostem bude jevit jako spravedlivé a přiměřené;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané věci žalobkyně usiluje o částečné zrušení rozhodnutí Rady ze dne 23. června 2008 (1), kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (2) v rozsahu, v němž je žalobkyně zahrnuta do seznamu fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž zdroje a hospodářské prostředky jsou v souladu s tímto ustanovením zmraženy.
   Žalobkyně usiluje o zrušení odstavce 4 části B přílohy, v rozsahu, v němž odkazuje na žalobkyni, jelikož je protiprávní ze dvou důvodů.
   Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je nepřiměřené v tom, že zmražení zdrojů a ekonomických aktiv žalobkyně (i) nemá racionální vztah s cílem zabránit šíření jaderných zbraní nebo jeho financování a (ii) nejedná se o nejméně omezující způsob uplatňování ostražitosti vůči žalobkyni nebo o prostředek pro dosažení cíle zabránit financování šíření jaderných zbraní.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí zpochybňuje zásadu zákazu diskriminace v tom, že jednak žalobkyně je ve stejném postavení jako jiné pobočky íránských bank a je ve věcně srovnatelné situaci s ostatními bankami ve Spojeném království, včetně britských bank obchodujících s Íránem, ale je s ní zacházeno jiným způsobem, a jednak je v podstatně odlišném postavení ve srovnání s jinou bankou určenou Radou bezpečnosti Organizace Spojených národů, ale je s ní zacházeno stejně.

      (1)  Úř. věst. L 163, 2008, s. 29.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 (Úř. věst. L 103, 2007, s. 1).


title: Věc T-171/07: Žaloba podaná dne 14. května 2007 – Avaya v. OHIM – ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/29

         Žaloba podaná dne 14. května 2007 – Avaya v. OHIM – ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
   (Věc T-171/07)
   (2007/C 170/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Avaya Inc. (Basking Ridge, USA) (zástupci: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ZyXEL Communications Corp. (Hsin-Chu, Taiwan)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí R 156/2006-2 druhého odvolacího senátu ze dne 14. března 2007 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 3 291 457 „VANTAGE CNM“; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vzniklých v řízení před Soudem a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů správního řízení před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: ZyXEL Communications Corp.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „VANTAGE“ pro výrobky a služby zařazené ve třídách 9 a 42 – přihláška č. 3 291 457

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Avaya Inc.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „MULTIVANTAGE“ pro výrobky a služby zařazené ve třídách 9, 38 a 42 – přihláška č. 2 409 589

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně předkládá na podporu své žaloby dva různé žalobní důvody, a to jednak porušení zásady rovného zacházení a jednotnosti judikatury a jednak porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství a obecných zásad práva ochranných známek.
   Ve svém prvním žalobním důvodu žalobkyně uplatňuje, že se odvolací senát odchýlil od předchozího rozhodnutí vydaného v souběžné věci týkající se téměř shodného problému, aniž by odůvodnil svou náhlou změnu praxe.
   Dále uplatňuje žalobkyně na základě svého druhého žalobního důvodu, že odvolací senát nezohlednil dostatečně shodu zboží a služeb, na které se vztahují proti sobě stojící ochranné známky, jakož i značnou podobnost samotných ochranných známek.


title: Věc T-57/01: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 — Solvay v. Komise ( Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Trh s uhličitanem sodným ve Společenství (s výjimkou Spojeného království a Irska) — Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že došlo k porušení článku 82 ES — Dohody o zásobování na příliš dlouhou dobu — Věrnostní sleva — Promlčení pravomoci Komise ukládat pokuty nebo sankce — Přiměřená lhůta — Podstatné formální náležitosti — Relevantní zeměpisný trh — Existence dominantního postavení — Zneužití dominantního postavení — Právo na přístup ke spisu — Pokuta — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Přitěžující okolnosti — Opakování protiprávního jednání — Polehčující okolnosti )

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 — Solvay v. Komise
   (Věc T-57/01) (1)

   („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh s uhličitanem sodným ve Společenství (s výjimkou Spojeného království a Irska) - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že došlo k porušení článku 82 ES - Dohody o zásobování na příliš dlouhou dobu - Věrnostní sleva - Promlčení pravomoci Komise ukládat pokuty nebo sankce - Přiměřená lhůta - Podstatné formální náležitosti - Relevantní zeměpisný trh - Existence dominantního postavení - Zneužití dominantního postavení - Právo na přístup ke spisu - Pokuta - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Přitěžující okolnosti - Opakování protiprávního jednání - Polehčující okolnosti“)
   2010/C 37/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Solvay SA (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Simont, P.-A. Foriers, G. Block, F. Louis a A. Vallery, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a J. Currall, zmocněnci, ve spolupráci s N. Coutrelisem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/6/ES ze dne 13. prosince 2000 týkajícího se řízení podle článku 82 [ES] (Věc COMP/33.133 — C: Uhličitan sodný — Solvay) (Úř. věst. 2003, L 10, s. 10) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Výše pokuty uložené Solvay SA článkem 2 rozhodnutí Komise 2003/6/ES ze dne 13. prosince 2000 týkajícího se řízení podle článku 82 [ES] (Věc COMP/33.133 — C: Uhličitan sodný — Solvay) je stanovena na 19 miliónů eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí 95 % nákladů vzniklých Evropské komisi.

               4)

               Komise ponese 5 % vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 2.6.2001.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. října 2004 ve věci C-379/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret): Skatteministeriet proti Imexpo Trading A/S (Společný celní sazebník — Položky sazebníku — Zařazení do kombinované nomenklatury — Podložky pod kolečkové židle)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/13

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 7. října 2004
   ve věci C-379/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret): Skatteministeriet proti Imexpo Trading A/S (1)

   (Společný celní sazebník - Položky sazebníku - Zařazení do kombinované nomenklatury - Podložky pod kolečkové židle)
   (2004/C 300/25)
   Jednací jazyk: dánština
   Ve věci 379/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Østre Landsret (Dánsko) ze dne 15. října 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 21. října 2002, v řízení Skatteministeriet proti Imexpo Trading A/S, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg-Barthet, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Kombinovaná nomenklatura upravená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1734/96 ze dne 9. září 1996, nařízení Komise (ES) č. 2086/97 ze dne 4. listopadu 1997, nařízení Komise (ES) č. 2261/98 ze dne 26. října 1998 a nařízení Komise (ES) č. 2204/99 ze dne 12. října 1999, musí být vykládána v tom smyslu, že ve sporu, v němž účastníci řízení protichůdně uplatňují, že podložky z plastů pod kolečkové židle, jako jsou podložky pod kolečkové židle, jež jsou předmětem původního řízení, spadají do podpoložky 3918 10 90 a do podpoložky 9403 70 90 kombinované nomenklatury, je třeba upřednostnit první z těchto položek.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2003.


title: Věc C-258/09: Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/23

         Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-258/09)
   2009/C 220/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Région wallonne tím, že povolil fungování stávajících zařízení, která nejsou v souladu s čl. 3, 7, 9, 10, 13, 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2, a to i přes termín 30. října 2007, který je stanoven v čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (1), Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro zajištění souladu stávajících zařízení, jejichž využívání by mohlo ovlivnit emise do ovzduší, vody a půdy a mít vliv na znečištění, vypršela podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/1/ES dne 30. října 2007. K datu předložení této žaloby přitom žalovaná dosud neučinila všechna nezbytná opatření k dosažení souladu s tímto požadavkem v Région wallonne nebo o nich každopádně neuvědomila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 24, s. 8.


title: Věc T-327/09: Žaloba podaná dne 18. srpna 2009 — Connefroy a další v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/68

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2009 — Connefroy a další v. Komise
   (Věc T-327/09)
   2009/C 267/124
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Philippe Connefroy (Le Rozel, Francie), Jean-Guy Gueguen (Carantec, Francie) a EARL de Cavagnan (Bouglon, Francie) (zástupkyně: C. Galvez, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit napadené rozhodnutí na základě čl. 230 čtvrtého pododstavce smlouvy o ES;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobci se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 203 v konečném znění, ze dne 28. ledna 2009 (1), kterým Komise prohlásila státní podpory poskytnuté Francouzskou republikou producentům ovoce a zeleniny v rámci „ročních hospodářských plánů“, jejichž cílem je usnadnění uvádění zemědělských výrobků sklizených ve Francii na trh, za neslučitelné se společným trhem, a uložila Francouzské republice získat dotčené podpory zpět.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné žalobci jsou stejné nebo obdobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné v rámci věci T-243/09 Fedecom v. Komise (2).

      (1)  Úř. věst. L 127, s. 11 — zveřejněné pod č. 2009/402/ES.

      (2)  Úř. věst. C 205, s. 43.


title: Věc T-699/15: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2015 – City Train v. EUIPO (City Train)

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/26

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2015 – City Train v. EUIPO (City Train)
   (Věc T-699/15)
   (2016/C 111/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: City Train GmbH (Řezno, Německo) (zástupce: C. Adori, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Unie obsahující slovní prvek „CityTrain“ – Přihláška č. 13 154 315

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. září 2015, ve věci R 843/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 9. září 2015 a nařídil mu, aby zapsal obrazovou ochrannou známku „CityTrain“ v barvách „šedá, světle červená“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 12, 37 a 42 uvedené v přihlášce č. 13 154 315, jako ochrannou známku Unie.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.