title: Věc C-129/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Túrkevei Tejtermelő Kft. v. Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Články 191 a 193 SFEU — Směrnice 2004/35/ES — Použitelnost ratione materiae — Znečištění ovzduší v důsledku ilegálního spalování odpadu — Zásada ‚znečišťovatel platí‘ — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví společnou odpovědnost vlastníka pozemku, na němž došlo ke znečištění životního prostředí, a znečišťovatele“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Túrkevei Tejtermelő Kft. v. Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
   (Věc C-129/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Články 191 a 193 SFEU - Směrnice 2004/35/ES - Použitelnost ratione materiae - Znečištění ovzduší v důsledku ilegálního spalování odpadu - Zásada ‚znečišťovatel platí‘ - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví společnou odpovědnost vlastníka pozemku, na němž došlo ke znečištění životního prostředí, a znečišťovatele“)
   (2017/C 293/08)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Túrkevei Tejtermelő Kft.

      Žalovaná: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

      Výrok

               1)

               Ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí, ve spojení s články 191 a 193 SFEU, musí být vykládána v tom smyslu, že pokud situace dotčená ve věci v původním řízení spadá do působnosti směrnice 2004/35, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, nebrání uvedená ustanovení vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která kromě provozovatelů působících na pozemcích, na kterých došlo k protiprávnímu znečištění životního prostředí, určuje další kategorii osob solidárně odpovědných za takové znečištění, tedy vlastníky uvedených pozemků, aniž je požadováno prokázání příčinné souvislosti mezi jednáním uvedených vlastníků a zjištěnou škodou, za podmínky, že taková právní úprava je v souladu s obecnými zásadami unijního práva, jakož i se všemi relevantními ustanoveními Smlouvy o EU a Smlouvy o FEU a s akty unijního sekundárního práva.

               2)

               Článek 16 směrnice 2004/35 a článek 193 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že pokud situace dotčená ve věci v původním řízení spadá do působnosti směrnice 2004/35, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, nebrání uvedená ustanovení vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které vlastníci pozemků, na kterých došlo k protiprávnímu znečištění, jsou nejen určeni jako solidárně odpovědní s provozovateli působícími na uvedených pozemcích za takovou škodu na životním prostředí, ale příslušný vnitrostátní správní orgán jim rovněž může uložit pokutu, za podmínky, že taková právní úprava je způsobilá přispět k dosažení cíle přísnější ochrany a způsob určení výše pokuty nepřesahuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení uvedeného cíle, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc C-444/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 21. července 2017 – Préfet des Pyrénées-Orientales v. Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellier

text:
               2.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 21. července 2017 – Préfet des Pyrénées-Orientales v. Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellier
   (Věc C-444/17)
   (2017/C 330/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Préfet des Pyrénées-Orientales

      Odpůrci: Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellie

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 32 nařízení (EU) č. 2016/399 ze dne 9. března 2016, který stanoví, že pro případ, je-li znovu zavedena ochrana vnitřních hranic, se použijí obdobně příslušná ustanovení hlavy II (o vnějších hranicích), vykládán v tom smyslu, že znovu zavedená kontrola na vnitřní hranici členského státu je přirovnatelná ke kontrole na vnější hranici, překročí-li ji státní příslušník třetí země, který nemá právo vstupu?

               2)

               Musí být za stejných okolností, kdy byla znovu zavedena ochrana vnitřních hranic, toto nařízení a směrnice Evropského Parlamentu a Rady č. 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí vykládány v tom smyslu, že umožňují, aby se na státního příslušníka třetí země, který překročil hranici, na níž byla obnovena kontrola, vztahovalo ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice, které umožňuje členským státům nadále používat zjednodušené vnitrostátní postupy pro navracení na jejich vnějších hranicích?

               3)

               V případě kladné odpovědi na posledně uvedenou otázku, musí být ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 4 směrnice vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je článek L. 621-2 code de l’entrée et du séjour des étrangers et du droit d’asile (zákon o vstupu a pobytu cizinců a o azylu), který ukládá trest odnětí svobody za neoprávněný vstup na státní území státnímu příslušníkovi třetí země, vůči němuž dosud probíhá řízení o navrácení podle této směrnice?


title: Věc T-274/10: Žaloba podaná dne 22. června 2010 — Suez Environnement a Lyonnaise des eaux France v. Komise

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/43

         Žaloba podaná dne 22. června 2010 — Suez Environnement a Lyonnaise des eaux France v. Komise
   (Věc T-274/10)
   ()
   2010/C 234/78
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Suez Environnement Company (Paříž, Francie) a Lyonnaise des eaux France (Paříž) (zástupci: P. Zelenko a O. d'Ormesson, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit napadené rozhodnutí o kontrole nebo zmocnění ke kontrole ze dne 6. dubna 2010;

               —

               zrušit všechna přijatá opatření vycházející z kontrol prováděných na základě tohoto nezákonného rozhodnutí a nezákonného zmocnění;

               —

               nařídit Komisi zvláště vrácení veškerých dokumentů zabavených v rámci prováděných kontrol, jinak bude její budoucí rozhodnutí ve věci samé Tribunálem zrušeno,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávané věci se žalobkyně domáhají zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 1984/4 ze dne 23. března 2010, kterým nařizuje společnosti Suez Environnement, jakož i všem společnostem, které jsou jí kontrolovány, včetně společnosti Lyonnaise des eaux France, aby se podřídily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady č. 1/2003, přijatého v rámci řízení podle článku 101 SFEU týkajícím se trhů se službami v oblasti dodávek vody a čištění odpadních vod (1).
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují tři žalobní důvody vycházející z:

               —

               porušení základních práv a svobod a zejména práva na respektování obydlí, jelikož vnitrostátní soudní povolení nebylo žalobkyním oznámeno, čímž jim byly odepřeny všechny základní záruky, jako přístup k soudu v průběhu kontrol a možnost využít řádných opravných prostředků proti takovému povolení;

               —

               porušení zásady proporcionality, jelikož rozhodnutí o kontrole má neomezenou dobu platnosti a příliš široký rozsah působnosti;

               —

               skutečnosti, že zmocnění ke kontrole připojené k rozhodnutí o kontrole nevykazuje dostatečné záruky nestrannosti a objektivity, jelikož jsou v něm uvedeni zaměstnanci Komise, kteří již dříve zkoumali důvěrné informace předložené Komisi žalobkyní Lyonnaise des eaux France v rámci oznámení o spojení podniků.

      (1)  Věc COMP/B-1/39.756.


               13.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 400/14

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Oslo tingrett dne 16. června 2014 ve věci Pharmaq AS v. Intervet International BV
   (Věc E-16/14)
   2014/C 400/06
   Dopisem ze dne 17. července 2014, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 23. července 2014, požádal Oslo tingrett (okresní soud Oslo) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko k následujícím otázkám ve věci Pharmaq AS v. Intervet International BV:

               1.

               Pokud jde o článek 2 nařízení o dodatkových ochranných osvědčeních, byl výrobek uveden na trh jako léčivý přípravek v EHP před registrací v souladu se správním řízením o registraci stanoveným ve směrnici 81/851/EHS (nebo směrnici 2001/82/ES), pokud k dodání výrobku došlo v souladu:

                           i)

                           se „zvláštními výjimkami ze schvalování“ vyhrazenými Státní agenturou pro léčiva biologům zabývajícím se zdravím ryb a veterinářům podle paragrafů 3–6 nebo 3–7 norského nařízení ze dne 22. prosince 1999, alternativně paragrafů 2–6 nebo 2–7 norského nařízení ze dne 18. prosince 2009, nebo

                           ii)

                           s „licencemi AR 16“ udělovanými irským ministerstvem zemědělství, potravinářství a námořnictví podle bodu 16 části III „výjimečné schválení“ irského zákonného nástroje č. 144/2007 nařízení Evropských společenství 2007 (veterinární léčivé přípravky)?

               2.

               Je-li odpověď na otázku 1 kladná, nachází se takový výrobek mimo působnost nařízení o dodatkových ochranných osvědčeních, a je tudíž dodatkové ochranné osvědčení vydané na základě tohoto výrobku neplatné?

               3.

               Co se týče výkladu článku 2 nařízení o dodatkových ochranných osvědčeních, měla by být registrace veterinárního léčivého přípravku podle čl. 26 odst. 3 směrnice 2001/82/ES považována za správní registraci podle směrnice 81/851/EHS (nebo směrnice 2001/82/ES) ve smyslu článku 2?

               4.

                           a)

                           Představují zvláštní výjimky ze schvalování podle paragrafů 3–6 nebo 3–7 norských nařízení o léčivých přípravcích z roku 1999 (FOR-1999-12-22-1559) nebo podle paragrafů 2–6 nebo 2–7 norských nařízení o léčivých přípravcích z roku 2009 (FOR-2009-12-18-1839) platnou registraci výrobku jako léčivého přípravku ve smyslu čl. 3 písm. b)?

                           b)

                           Představují zvláštní výjimky ze schvalování podle paragrafů 3–6 nebo 3–7 norských nařízení o léčivých přípravcích z roku 1999 (FOR-1999-12-22-1559) nebo podle paragrafů 2–6 nebo 2–7 norských nařízení o léčivých přípravcích z roku 2009 (FOR-2009-12-18-1839) první registraci výrobku jako léčivého přípravku v Norsku ve smyslu čl. 3 písm. d)?

               5.

               Je-li léčivým přípravkem virová očkovací látka, může pod ochranu v rámci dodatkového ochranného osvědčení spadat nejen konkrétní kmen daného viru, který je v léčivém přípravku obsažen a na který se vztahuje základní patent, ale i další kmeny viru, na které se vztahuje základní patent?
               Je při zodpovídání této otázky důležité, zda

                           a)

                           takovéto další kmeny mají rovnocenný léčebný účinek jako kmen viru, jenž je v léčivém přípravku obsažen, nebo zda jejich léčebný účinek není bezprostředně rovnocenný?

                           b)

                           léčivý přípravek založený na takovémto jiném kmenu bude muset projít samostatnou registrací s požadavky na doložení bezpečnosti a účinku?

               6.

               Pokud bylo dodatkové ochranné osvědčení vydáno s definicí přípravku, která není úzce omezena na konkrétní kmen viru, jenž byl registrován jako léčivý přípravek,

                           a)

                           bude takové dodatkové ochranné osvědčení platné, nebo

                           b)

                           bude dodatkové ochranné osvědčení platné; ovšem s tím, že ochrana podle článku 4 se bude vztahovat jen na konkrétní kmen viru, který byl registrován jako léčivý přípravek?


title: Věc C-112/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo (Nesplnění povinnosti státem — Článek 56 ES — Právní předpisy o akciové společnosti Volkswagen)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-112/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 56 ES - Právní předpisy o akciové společnosti Volkswagen)
   (2007/C 315/08)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Benyon a G. Braun, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, A. Dittrich, zmocněnci, a H. Wissel, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Články 43 a 56 ES – Podmínky privatizace Volkswagenwerk GmbH – Přidělení zvláštních práv určitým akcionářům – Povinné zastoupení veřejné moci v dozorčí radě společnosti, nezávisle na množství vlastněných akcií
   Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že ponechala v platnosti § 4 odst. 1, jakož i § 2 odst. 1 ve spojení s § 4 odst. 3 zákona ze dne 21. července 1960 o převodu práv z podílů na společnosti s ručením omezeným Volkswagenwerk do soukromých rukou (Gesetz über die Überführung der Anteilsrechte an der Volkswagenwerk Gesellschaft mit beschränkter Haftung in private Hand), ve znění vztahujícím se na projednávaný spor, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 56 odst. 1 ES.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc C-547/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2010 Švýcarskou konfederací proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-319/05, Švýcarská konfederace v. Evropská komise, další účastníci řízení: Spolková republika Německo a Landkreis Waldshut

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2010 Švýcarskou konfederací proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-319/05, Švýcarská konfederace v. Evropská komise, další účastníci řízení: Spolková republika Německo a Landkreis Waldshut
   (Věc C-547/10 P)
   ()
   2011/C 30/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Švýcarská konfederace (zástupce: S. Hirsbrunner, advokát)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Spolková republika Německo a Landkreis Waldshut

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 ve věci T-319/05 podle článku 61 Statutu Soudního dvora,

               —

               v případě, že Soudní dvůr usoudí, že stav řízení dovoluje, aby vydal ve věci konečný rozsudek, zrušit rozhodnutí 2004/12/ES Evropské komise ze dne 5. prosince 2003 a uložit Evropské komisi podle čl. 122 odst. 1 Jednacího řádu Soudního dvora náhradu veškerých nákladů řízení včetně nákladů řízení v prvním stupni,

               —

               v případě, že Soudní dvůr usoudí, že stav řízení nedovoluje, aby vydal ve věci konečný rozsudek, vrátit věc Tribunálu, který ji projedná se zřetelem k právnímu posouzení Soudním dvorem, a přenechat tomuto soudu rozhodnutí o nákladech řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu ze dne 9. září 2010 ve věci T-319/05 (dále jen „napadený rozsudek“). Napadeným rozsudkem byla zamítnuta žaloba navrhovatelky proti rozhodnutí Komise 2004/12/ES ze dne 5. prosince 2003 (dále jen „napadené rozhodnutí“) týkajícímu se 213. prováděcího nařízení k německé právní úpravě v oblasti letecké dopravy, které stanovilo postupy pro přistávání a vzlety pomocí přístrojů na letišti Curych, ze dne 15. ledna 2003 (dále jen „213. prováděcí nařízení“) ve znění prvního nařízení ze dne 1. dubna 2003, kterým se mění a doplňuje 213. prováděcí nařízení (dále jen „sporná německá opatření“).
   Navrhovatelka uvádí tyto důvody kasačního opravného prostředku:

               1)

               Tribunál údajně z právního hlediska nesprávně vyložil a uplatnil čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství (dále jen „nařízení č. 2408/92“), jelikož se domníval, že působnost tohoto článku zahrnuje pouze zákazy výkonu práv dopravy. Kromě toho údajně neuznal, že takový výklad čl. 9 odst. 1 nařízení č. 2408/92, i kdyby byl možný v kontextu EU, nemůže být podle čl. 1 odst. 2 Dohody uplatňován vůči navrhovatelce.

               2)

               Tribunál údajně nesprávně vyložil a uplatnil povinnost odůvodnění ve smyslu článku 296 SFEU (původně článek 253 ES), jelikož Komisi nevytknul, že bez uvedení důvodu vyloučila použitelnost čl. 9 odst. 1 nařízení č. 2408/92. Tribunál navíc údajně nesprávně vychází z toho, že skutečnost, že Komise odůvodnění uvedené v napadeném rozhodnutí nahradila novým „vysvětlením“ v průběhu soudního řízení nepředstavuje dodatečné předložení důvodů v soudním řízení.

               3)

               Tribunál údajně z právního hlediska nesprávně vyložil a uplatnil čl. 8 odst. 3 nařízení č. 2408/92, jelikož nezohlednil práva provozovatele letiště a obyvatel jejich okolí.

               4)

               Tribunál podle navrhovatelky nesprávně vyložil a uplatnil zásadu zákazu diskriminace. Dopustil se údajně nesprávného právního posouzení, když z posouzení vyloučil práva provozovatele letiště a švýcarských obyvatel žijících v okolí. Navzdory návrhům obsaženým v žalobě údajně odmítl zkoumat nezbytnost opatření. Tribunál údajně nedostatečně přísně uplatnil požadavek odůvodnění založeného na objektivních skutečnostech. Zájem na zvýhodnění turistické zóny údajně není hoden ochrany, jelikož ekonomické zájmy nemohou představovat objektivní odůvodnění.

               5)

               Při posuzování proporcionality se podle navrhovatelky Tribunál dopustil závažných právních chyb. Údajně zkreslil důkazy. Jeho objasnění skutkového stavu je údajně neúplné. V rozporu se svou vlastní přezkumnou pravomocí údajně nahradil skutková zjištění Komise svými vlastními zjištěními. V rozporu s právem být vyslechnut Tribunál podle navrhovatelky vychází ze skutkových předpokladů, ohledně nichž navrhovatelka nebyla vyslechnuta.

               6)

               Při zkoumání méně zatěžujících omezení Tribunál údajně nedodržel pravidla o rozdělení důkazního břemena a další zásady.

               7)

               Při vyjádřeních o alternativě týkající se množství hluku si Tribunál údajně zjevně protiřečí.


title: Věc C-584/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Versailles (Francie) dne 17. listopadu 2016 – Green Yellow Hyères Sup SNC v. Enedis, SA

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Versailles (Francie) dne 17. listopadu 2016 – Green Yellow Hyères Sup SNC v. Enedis, SA
   (Věc C-584/16)
   (2017/C 038/14)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Versailles

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Green Yellow Hyères Sup SNC

      Žalovaná: Enedis, SA

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že takový mechanismus povinného výkupu elektřiny vyrobené zařízeními využívajícími energii slunečního záření za cenu vyšší, než je tržní cena, a který je financován konečnými spotřebiteli elektřiny, jako je mechanismus vyplývající z ministerských vyhlášek ze dne 10. července 2006 (JORF č. 171 ze dne 26. července 2006, s. 11133) a ze dne 12. ledna 2010 (JORF č. 011 ze dne 14. ledna 2010, s. 727), kterými se stanoví podmínky výkupu takové elektřiny, ve spojení se zákonem č. 2000-108 ze dne 10. února 2000 o modernizaci a rozvoji veřejné služby zásobování elektřinou a nařízením vlády č. 2000-1196 ze dne 6. prosince 2000 a nařízením vlády č. 2001-410 ze dne 10. května 2001, představuje státní podporu?

               2)

               V případě kladné odpovědi, musí být čl. 108 odst. 3 SFEU vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že tento mechanismus není předem oznámen Evropské komisi, má dopad na platnost výše jmenovaných vyhlášek, kterými se provádí sporné opatření podpory?


title: Věc T-352/04: Žaloba podaná dne 24. srpna 2004 Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/26

         Žaloba podaná dne 24. srpna 2004 Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-352/04)
   (2005/C 19/56)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 24. srpna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH, se sídlem v Bitburg (Německo), zastoupené Michaelou Huth-Dierig, advokátkou.
   Anheuser-Busch, Inc., St. Louis (Spojené státy) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. června 2004 o odvolání ve věci R 451/2002-2.

               —

               uložil žalovanému Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:

               Anheuser-Busch, Inc.

               Přihlášená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „Anheuser Busch Bud“ pro výrobky tříd 16, 25 a 32 (mimo jiné papír, oděvy, pivo, ale [světlé horně kvašené pivo], porter [tmavé horně kvašené pivo]), sladové alkoholické a nealkoholické nápoje) – přihláška č. 398 867

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Německé slovní a obrazové ochranné známky „Bit“, „BIT“a „Bitte ein Bit“ pro výrobky a služby tříd 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 32, 34 a 42 (mimo jiné pivo a nealkoholické nápoje)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání žalobkyně

               Dovolávané žalobní důvody:

               Mezi známkami existuje značná zvuková podobnost.
               Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.
               Starší ochranné známky BIT s právem přednosti požívají rozšířené ochrany podle čl. 8 odst. 5 nařízení.


title: Věc C-609/11 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 — Centrotherm Systemtechnik GmbH v. centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 207/2009 a č. 2868/95 — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Společenství CENTROTHERM — Skutečné užívání — Pojem — Důkazní prostředky — Čestné prohlášení — Článek 134 odst. 1 až 3 jednacího řádu Tribunálu — Pravomoc Tribunálu změnit rozhodnutí — Rozsah důvodů a návrhových žádání předložených vedlejším účastníkem“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/15

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 — Centrotherm Systemtechnik GmbH v. centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-609/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 207/2009 a č. 2868/95 - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství CENTROTHERM - Skutečné užívání - Pojem - Důkazní prostředky - Čestné prohlášení - Článek 134 odst. 1 až 3 jednacího řádu Tribunálu - Pravomoc Tribunálu změnit rozhodnutí - Rozsah důvodů a návrhových žádání předložených vedlejším účastníkem)
   2013/C 344/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Centrotherm Systemtechnik GmbH (zástupci: A. Schulz a C. Onken, Rechtsanwälte, jakož i F. Schmidt, Patentenwalt)

      Další účastníci řízení: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (zástupci: O. Löffel a P. Lange, Rechtsanwälte), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 15. září 2011, Centrotherm Clean Solutions v. OHIM (T-427/09), jímž Tribunál zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. srpna 2009 (věc R 6/2008-4) v rozsahu, v němž částečně zrušilo rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 30. října 2007 — Skutečné užívání ochranné známky — Důkaz

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost Centrotherm Systemtechnik GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG.

               3)

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc C-287/16: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA v. Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira „Řízení o předběžné otázce — Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Směrnice 72/166/EHS — Článek 3 odst. 1 — Druhá směrnice 84/5/EHS — Článek 2 odst. 1 — Pojistná smlouva uzavřená na základě nepravdivých prohlášení o vlastnictví vozidla a totožnosti jeho obvyklého řidiče — Pojistník — Neexistence hospodářského zájmu na uzavření této smlouvy — Absolutní neplatnost pojistné smlouvy — Možnost namítat neplatnost vůči poškozeným třetím osobám“

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/2

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA v. Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira
   (Věc C-287/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 72/166/EHS - Článek 3 odst. 1 - Druhá směrnice 84/5/EHS - Článek 2 odst. 1 - Pojistná smlouva uzavřená na základě nepravdivých prohlášení o vlastnictví vozidla a totožnosti jeho obvyklého řidiče - Pojistník - Neexistence hospodářského zájmu na uzavření této smlouvy - Absolutní neplatnost pojistné smlouvy - Možnost namítat neplatnost vůči poškozeným třetím osobám“)
   (2017/C 338/02)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fidelidade-Companhia de Seguros SA

      Žalovaní: Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění a čl. 2 odst. 1 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel je třeba vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která by za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, umožňovala namítat vůči poškozeným třetím osobám neplatnost smlouvy o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorového vozidla z důvodu nepravdivých původních prohlášení pojistníka stran totožnosti majitele a obvyklého řidiče dotčeného vozidla nebo z důvodu okolnosti, že osoba, na jejíž účet nebo jejímž jménem byla pojistná smlouva uzavřena, nemá hospodářský zájem na uzavření uvedené smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 326, 6.9.2016.


title: Věc T-190/07: Žaloba podaná dne 31. května 2007 – KEK DIAVLOS v. Komise Evropských společenství

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/34

         Žaloba podaná dne 31. května 2007 – KEK DIAVLOS v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-190/07)
   (2007/C 211/66)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kek Diavlos (Peristeri Attikis, Řecko) (zástupce: D. Chatzimichalis, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit napadené rozhodnutí Komise Evropských společenství č. 23/II/2006 jakož i všechna ostatní jednání nebo rozhodnutí Komise Evropských společenství související s tímto rozhodnutím,

               —

               uložit žalované Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení žalobkyně a náhradu odměny zmocněného advokáta.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí K(2006) 465 konečné ze dne 23. února 2006, kterým se žalobkyni ukládá povinnost vrátit zálohu ve výši 71 981 eur, vyplacenou společnosti KEK XINI (1) jako dotace v rámci informačního programu pro evropské občany (Programme d'information du Citizen européen) PRINCE, zvýšenou o úroky za zbytečné prodlení a neexistenci dokladů prokazujících realizaci programu. Žalobkyně uvádí, že sporné rozhodnutí je nepodložené, nesprávné a představuje zneužití práva, a že obsahuje chybné a nesprávné odůvodnění.
   Žalobkyně tvrdí, že na rozdíl od nesprávného a neodůvodněného zjištění Komise splnila své povinnosti, které pro ni vyplývají ze smlouvy o dotaci, kterou podepsala s cílem účasti na uvedeném programu, a že v případě, kdy došlo ke zpoždění z důvodu objektivních potíží, včas informovala příslušné orgány Evropské unie.
   Žalobkyně kromě toho uplatňuje, že KEK XINI nikdy nepožádala dodatečně k dohodnutým zálohám ve výši 71 981 eur o vyplacení zbývající částky dotace, domnívá se však, že práce a náklady vynaložené v rámci výše uvedeného programu tuto částku překročily.
   Na základě výše uvedeného se žalobkyně domáhá zrušení napadeného rozhodnutí. Toto rozhodnutí bylo přijato proto, že pracovníci společnosti nesprávně informovali orgány Evropské unie, které prováděly na místě kontrolu. Vzhledem k tomu, že došlo k výměně zaměstnanců zapojených do programu, nebyli noví zaměstnanci zpočátku dostatečně informováni tak, aby mohli shromažďovat požadované informace a okamžitě poskytnout úplné odpovědi.

      (1)  Změnou stanov ze dne 12. dubna 2006 se společnost KEK XINI přejmenovala na KEK DIAVLOS.


title: Věc T-520/11: Žaloba podaná dne 30. září 2011 — Genebre v. OHIM — General Electric (GE)

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/15

         Žaloba podaná dne 30. září 2011 — Genebre v. OHIM — General Electric (GE)
   (Věc T-520/11)
   2012/C 13/32
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Genebre, SA (Hospitalet de Llobregat, Španělsko) (zástupce: D. Pellisé Urquiza, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: General Electric Company (Schenectady, Spojené státy americké)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná;

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. července 2011 ve věci R 20/2009-4;

               —

               rozhodl, že ochranná známka Společenství č. 5 006 325 musí být zapsána pro všechny výrobky a služby, na které se vztahovala přihláška.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „GE“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 7, 9, 11 a 17.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: General Electric Company.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „GE“, jakož i obrazová ochranná známka Společenství „GE“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 16, 17, 18, 19, 25, 28, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43 a 44.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny a jelikož General Electric Company dostatečně neprokázala skutečné užívání svých ochranných známek.


title: Věc T-36/12: Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Athens Resort Casino v. Komise „Státní podpora — Zrušení napadeného aktu — Bezpředmětnost sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Athens Resort Casino v. Komise
   (Věc T-36/12) (1)

   („Státní podpora - Zrušení napadeného aktu - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 232/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Maroussi, Řecko) (zástupci: N. Niejahr, advokát, F. Carlin, barrister, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis, K. Spyropoulos, A. Komninos, K. Struckmann, advokáti a M. Powell, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, H. van Vliet a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/716/EU ze dne 24. května 2011 o státní podpoře C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) uplatňované Řeckem ve prospěch určitých řeckých kasin (Úř. věst. L 285, s. 25).

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Athens Resort Casino AE Symmetochon.

               3)

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc C-22/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. ledna 2017 společností Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o. proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 14. listopadu 2016 ve věci T-221/16, Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh v. EUIPO (NEONART)

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. ledna 2017 společností Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o. proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 14. listopadu 2016 ve věci T-221/16, Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh v. EUIPO (NEONART)
   (Věc C-22/17 P)
   (2017/C 269/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o. (zástupce: J. Marn, nikoli advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 11. května 2017 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc F-6/14: Žaloba podaná dne 28. ledna 2014 — ZZ v. Komise

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/28

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2014 — ZZ v. Komise
   (Věc F-6/14)
   2014/C 85/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: F. Van der Schueren, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým bylo žalobkyni odmítnuto poskytnutí vdovského důvodu v návaznosti na úmrtí jejího bývalého manžela.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 29. října 2013, kterým Komise odpověděla na stížnost žalobkyně (č. R/485/13), podle které jí bylo odepřeno poskytnutí vdovského důchodu po smrti jejího bývalého manžela;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-301/11: Žaloba podaná dne 16. června 2011 — Ben Ali v. Rada

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/29

         Žaloba podaná dne 16. června 2011 — Ben Ali v. Rada
   (Věc T-301/11)
   2011/C 226/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Tunis, Tunisko) (zástupce: A. de Saint Remy, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přijal organizační procesní opatření podle článku 64 jednacího řádu Tribunálu za účelem dosažení toho, aby Komise předložila veškeré dokumenty týkající se přijetí napadeného nařízení;

               —

               zrušil nařízení (EU) č. 101/2011 ze dne 4. února 2011 v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               v případě, že nařízení nebude prohlášeno za neplatné, použil výjimky pro finanční prostředky určené na základní životní potřeby a rovněž na výjimečné výdaje posouzené v konkrétním případě;

               —

               určil, že Rada Evropské unie je povinna zaplatit žalobci celkovou částku ve výši 50 000 eur jako náhradu všech způsobených škod;

               —

               určil, že Rada Evropské unie je povinna zaplatit žalobci částku ve výši 7 500 eur za náklady řízení vynaložené na podporu této žaloby;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod, vycházející z nedostatečného právního základu v rozsahu, v němž zaprvé sankce neslouží k udržení či nastolení míru a bezpečnosti a porušují individuální práva žalobce, zadruhé odůvodnění je nejasné a obsahuje nedostatky a zatřetí opatření je nepřiměřené a neodůvodněné.

               2)

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení práv na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu.

               3)

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž zaprvé zmrazení finančních prostředků představuje sankci, kterou přijal politický orgán, zadruhé, napadené nařízení neuvádí žádné řízení o výmazu, zatřetí základní práva žalobce jsou porušena ve všech fázích řízení a začtvrté, odůvodnění opatření je obecné, nepodložené, nejasné a nepřesné.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, jelikož účast žalobce na protiprávním úkonu není prokázána.

               5)

               Pátý žalobní důvod, vycházející z vlastnického práva, jelikož opatření představují neodůvodněné omezení vlastnického práva žalobce.

               6)

               Šestý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady proporcionality.

               7)

               Sedmý žalobní důvod, vycházející z porušení práva na život, jelikož zmrazení finančních prostředků nemůže ohrozit prostředky určené na základní životní potřeby a právo žalobce na život.


title: Věc C-173/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Články 23 ES, 25 ES a 133 ES — Dohoda o spolupráci EHS-Alžírsko — Daň na ochranu životního prostředí z plynovodů umístěných na území Sicilského regionu — Poplatek s účinkem rovnocenným clu)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-173/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 23 ES, 25 ES a 133 ES - Dohoda o spolupráci EHS-Alžírsko - Daň na ochranu životního prostředí z plynovodů umístěných na území Sicilského regionu - Poplatek s účinkem rovnocenným clu)
   (2007/C 183/05)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, a A. Cingolo, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 23 ES, 25 ES, 26 ES a 133 ES jakož i článků 4 a 9 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Alžírskou demokratickou a lidovou republikou, podepsané dne 26. dubna 1976 a schválené nařízením Rady (EHS) č. 2210/78 ze dne 26. září 1978 (Úř. věst. L 263, s. 1) – Vnitrostátní právní ustanovení ukládající daň na ochranu životního prostředí (tributo ambientale) z plynovodů umístěných na území Sicilského regionu
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že zavedla ekologickou daň postihující plyn metan z Alžírska, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 23 ES, 25 ES a 133 ES jakož i z článku 9 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Alžírskou demokratickou a lidovou republikou, podepsané dne 26. dubna 1976 v Alžíru a schválené jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2210/78 ze dne 26. září 1978.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc T-90/12: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2012 — Elegant Target Development a další v. Rada

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2012 — Elegant Target Development a další v. Rada
   (Věc T-90/12) (1)

   2013/C 38/50
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc F-41/15 DISS I: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. listopadu 2015 – FL, FM a FO v. CEPOL

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/30

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. listopadu 2015 – FL, FM a FO v. CEPOL
   (Věc F-41/15 DISS I)
   (2015/C 429/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.


title: Věc C-482/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Španělsko) dne 10. září 2013 — Unicaja Banco SA v. José Hidalgo Rueda a další

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Španělsko) dne 10. září 2013 — Unicaja Banco SA v. José Hidalgo Rueda a další
   (Věc C-482/13)
   2013/C 352/06
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Unicaja Banco SA

      Žalovaní: José Hidalgo Rueda, María del Carmen Vega Martín, Gestión Patrimonial Hive SL, Francisco Antonio López Reina, Rosa María Hidalgo Vega

      Předběžné otázky

               1)

               Pokud vnitrostátní soud zjistí existenci zneužívající klauzule týkající se úroků z prodlení v rámci hypotečního úvěru, musí na základě směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a zejména s čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice, a za účelem zajištění ochrany spotřebitelů a uživatelů v souladu se zásadou rovnocennosti a zásadou efektivity konstatovat, že klauzule je neplatná a její obsah není závazný, nebo musí naopak ustanovení o úrocích zmírnit tím, že vrátí věc oprávněnému nebo poskytovateli úvěru za účelem přepočtení úroků?

               2)

               Stanoví druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013 jasné omezení ochrany zájmů spotřebitele tím, že implicitně ukládá soudu povinnost ustanovení o úrocích z prodlení, které je zneužívající povahy, zmírnit tím, že přepočítá sjednaný úrok a zachová v platnosti ustanovení, které mělo zneužívající povahu, namísto konstatování, že dané ustanovení je neplatné a není tedy pro spotřebitele závazné?

               3)

               Je druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013 v rozporu se směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a zejména s čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice, když brání uplatnění zásady rovnocennosti a zásady efektivity v oblasti ochrany spotřebitele a předchází použití sankce neplatnosti a nezávaznosti na ustanovení o úrocích z prodlení — u kterých je konstatována zneužívající povaha — sjednaných ve smlouvách o hypotečním úvěru uzavřených před vstupem v platnost zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29


title: Věc C-160/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E. v. Ypourgos Oikonomikon ( „Nařízení (EHS) č. 1591/84 — Dohoda o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím na straně jedné a Kartagenskou dohodou a jejími členskými státy, Bolívií, Kolumbií, Ekvádorem, Peru a Venezuelou, na straně druhé — Doložka nejvyšších výhod — Přímý účinek — Spotřební daň z dovozu banánů do Řecka“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E. v. Ypourgos Oikonomikon
   (Věc C-160/09) (1)

   („Nařízení (EHS) č. 1591/84 - Dohoda o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím na straně jedné a Kartagenskou dohodou a jejími členskými státy, Bolívií, Kolumbií, Ekvádorem, Peru a Venezuelou, na straně druhé - Doložka nejvyšších výhod - Přímý účinek - Spotřební daň z dovozu banánů do Řecka“)
   2010/C 179/20
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E.

      Žalovaný: Ypourgos Oikonomikon

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Výklad článku 4 nařízení (EHS) č. 1591/84 ze dne 4. června 1984 o uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a Kartagenskou dohodou a jejími členskými státy, Bolívií, Kolumbií, Ekvádorem, Peru a Venezuelou, na straně druhé (Úř. věst. L 153, s. 1; Zvl. vyd. 11/15, s. 162) — Doložka nejvyšších výhod — Právo jednotlivce, který žádá o vrácení vnitrostátní spotřební daně, aby uplatnil neslučitelnost této daně s uvedenou dohodou — Režim dovozu banánů

      Výrok

   Článek 4 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a Kartagenskou dohodou a jejími členskými státy, Bolívií, Kolumbií, Ekvádorem, Peru a Venezuelou, na straně druhé, schválené nařízením Rady (EHS) č. 1591/84 ze dne 4. června 1984, nepřiznává jednotlivcům práva, která by mohli uplatňovat u soudů členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc C-49/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 27. ledna 2016 – Unibet International Limited v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatal

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 27. ledna 2016 – Unibet International Limited v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatal
   (Věc C-49/16)
   (2016/C 136/20)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Unibet International Limited

      Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatal

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se článek 56 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu opatření, podle něhož vnitrostátní právní úprava členského státu, která pro případ vyhlášení koncesního řízení nebo přijetí nabídky podané za účelem získání koncese zaručuje teoretickou možnost, že kterýkoliv hospodářský subjekt splňující zákonem stanovené požadavky – včetně hospodářských subjektů usazených v jiném členském státě – může získat koncesi na poskytování neliberalizovaných hazardních her on-line, a to buď prostřednictvím veřejného koncesního řízení nebo podáním nabídky, avšak ve skutečnosti tento členský stát nevyhlásí žádné výběrové řízení na udělení koncese a poskytovatel služby rovněž nemá v praxi žádnou možnost podat nabídku, a navzdory výše uvedenému orgány členského státu prohlásí, že poskytovatel služby porušil právní předpisy, neboť poskytoval danou službu bez povolení vycházejícího z koncese, a udělí mu správní sankci stanovenou v právních předpisech (dočasná nedostupnost a pokuta pro případ opakovaného porušování právních předpisů)?

               2)

               Brání článek 56 SFEU tomu, aby členský stát zavedl předpisy, které mají z hlediska jeho vnitrostátního práva vyšší právní sílu a které poskytovatelům hazardních her on-line teoreticky umožňují přeshraniční poskytování hazardních her on-line, avšak vzhledem k tomu, že v tomto členském státě neexistují žádné prováděcí předpisy nižší právní síly, tito poskytovatelé ve skutečnosti nemají možnost získat od orgánů povolení nezbytná k poskytování dané služby?

               3)

               Pokud soud, který rozhoduje ve sporu v původním řízení, s ohledem na odpovědi poskytnuté na výše uvedené otázky prohlásí, že je zmíněné opatření členského státu v rozporu s článkem 56 SFEU, bude tento soud postupovat v souladu s unijním právem, pokud bude mít za to, že porušení právních předpisů, které bylo konstatováno v rozhodnutích orgánu členského státu z důvodu poskytování služeb bez povolení, jakož i správní sankce uložená za toto porušení (dočasná nedostupnost a pokuta), jsou v rozporu s článkem 56 SFEU?


title: Věc T-513/14: Usnesení Tribunálu ze dne 30. listopadu 2015 – GreenPack v. OHIM (greenpack) „Ochranná známka Společenství — Zamítnutí zápisu — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/54

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. listopadu 2015 – GreenPack v. OHIM (greenpack)
   (Věc T-513/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 038/71)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GreenPack GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: původně P. Ruess a A. Doepner-Thiele, poté C. Glasemann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Schneider, poté G. Schneider a D. Botis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. dubna 2014 (věc R 2324/2013-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení greenpack k zápisu jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Společnosti GreenPack GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc C-270/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos – Řecko) – Athinaïki Chartopoïïa AE v. L. Panagiotidis a další (Hromadné propouštění — Směrnice Rady 98/59/ES — Článek 1 odst. 1 písm. a) — Ukončení činnosti závodu na základě rozhodnutí zaměstnavatele — Pojem závod )

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos – Řecko) – Athinaïki Chartopoïïa AE v. L. Panagiotidis a další
   (Věc C-270/05) (1)

   (Hromadné propouštění - Směrnice Rady 98/59/ES - Článek 1 odst. 1 písm. a) - Ukončení činnosti závodu na základě rozhodnutí zaměstnavatele - Pojem „závod“)
   (2007/C 82/08)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Areios Pagos
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Athinaïki Chartopoïïa AE

      Žalovaní: L. Panagiotidis a dalším

      Vedlejší účastnice: Geniki Synomospondia Ergaton Elládas (GSEE),
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Areios Pagos – Výklad čl. 1 odst. 2 písm. d) směrnice Rady 75/129/EHS ze dne 17. února 1975 (Úř. věst. L 48, s. 29), čl. 2 odst. 4 směrnice Rady 92/56/EHS ze dne 24. června 1992 (Úř. věst. L 245, s. 3) a čl. 4 odst. 4 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 (Úř. věst. L 225, s. 16) o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění – Informační a projednací povinnost zaměstnavatele vůči zástupcům zaměstnanců – Rozsah odchylných podmínek propouštění v případě skončení činnosti, které vyplývá ze soudního rozhodnutí.
   Výrok
   Směrnice Rady 98/59 ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění, a zejména její čl. 1 odst. 1 písm. a), musí být vykládána v tom smyslu, že výrobní jednotka, jako je výrobní jednotka dotčená v původním řízení, spadá pod pojem „závod “pro účely použití uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


title: Věc T-74/16: Žaloba podaná dne 17. února 2016 – POA v. Komise

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/31

         Žaloba podaná dne 17. února 2016 – POA v. Komise
   (Věc T-74/16)
   (2016/C 145/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Latsia, Kypr) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Generálního sekretariátu Ares(2015)5632670 ze dne 7. prosince 2015 o zamítnutí potvrzující žádosti podané žalobkyní dopisem ze dne 15. září 2015, ve kterém žalobkyně na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43) požádala o zpřístupnění dokumentů týkajících se žádosti jisté kyperské organizace producentů o zápis označení „Halloumi“ podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2012, L 343, s. 1), a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise při uplatnění čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení č. 1049/2001 řádně neobjasnila, v čem mohlo zpřístupnění nezpřístupněných částí vážně ohrozit rozhodovací proces.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení, neboť důvody předložené Kyperskou republikou na podporu odepření zpřístupnění na základě čl. 4 odst. 2 druhé odrážky nařízení č. 1049/2001 jsou nepřiměřené.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva na účinnou právní ochranu a zásady transparentnosti, neboť odepření zpřístupnění některých z dotyčných dokumentů Kyperskou republikou předpokládá, že žalobkyně není s to porozumět obsahu každého z nezpřístupněných dokumentů.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení, neboť členský stát nemůže uplatnit čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001 k odepření zpřístupnění dokumentů, jestliže rozhodnutím, jež by mohlo být ohroženo, je rozhodnutí orgánu Evropské unie.


title: Věc T-465/16: Žaloba podaná dne 23. srpna 2016 – Cotecnica v. EUIPO – Visán Industrias Zootécnicas (cotecnica OPTIMA)

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/25

         Žaloba podaná dne 23. srpna 2016 – Cotecnica v. EUIPO – Visán Industrias Zootécnicas (cotecnica OPTIMA)
   (Věc T-465/16)
   (2016/C 371/27)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cotecnica, SCCL (Bellpuig, Španělsko) (zástupci: J. Devaureix, J. C. Erdozain López a J. Galán López, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Visán Industrias Zootécnicas (Arganda, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „cotecnica OPTIMA“ – Přihláška č. 13 292 479

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. června 2016, ve věci R 229/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               připustil provedení navrhovaných důkazů;

               —

               napadené rozhodnutí prohlásil na neplatné a neúčinné

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

   Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 a judikatur Tribunálu, zejména rozsudku ze dne 20. ledna 2009 ve věci T-424/07, Pioneer Hi-Bred International v. OHIM (OPTIMUM).


title: Věc T-62/10 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2011 — Zangerl-Posselt v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Přijímání — Oznámení o výběrovém řízení — Všeobecné výběrové řízení — Nepřipuštění k praktickým a ústním zkouškám — Podmínky připuštění — Požadované diplomy — Článek 5 odst. 3 písm. a) bod ii) služebního řádu — Výklad — Zohlednění jednotlivých jazykových znění — Přípravné práce )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2011 — Zangerl-Posselt v. Komise
   (Věc T-62/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Všeobecné výběrové řízení - Nepřipuštění k praktickým a ústním zkouškám - Podmínky připuštění - Požadované diplomy - Článek 5 odst. 3 písm. a) bod ii) služebního řádu - Výklad - Zohlednění jednotlivých jazykových znění - Přípravné práce)
   2011/C 311/79
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Brigitte Zangerl-Posselt (Merzig, Německo) (zástupce: S. Paulmann, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009, Zangerl-Posselt v. Komise (F-83/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               B. Zangerl-Posselt ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Evropské komise, které jim vznikly v rámci řízení v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-459/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Hangzhou Duralamp Electronics v. Rada ( „Dumping — Dovoz elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) pocházejících z Číny, Vietnamu, Pákistánu a Filipín — Pozbytí platnosti antidumpingových opatření — Přezkum — Obdobný výrobek — Údaje používané pro zjišťování újmy — Srovnatelná země — Zájem Společenství — Článek 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 1225/2009) — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Hangzhou Duralamp Electronics v. Rada
   (Věc T-459/07) (1)

   (Dumping - Dovoz elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) pocházejících z Číny, Vietnamu, Pákistánu a Filipín - Pozbytí platnosti antidumpingových opatření - Přezkum - Obdobný výrobek - Údaje používané pro zjišťování újmy - Srovnatelná země - Zájem Společenství - Článek 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 1225/2009) - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu)
   2013/C 252/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd (Hangzhou, Čína) (zástupci: M. Gambardella a V. Villante, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně J. P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem a G. Wolfem, advokáty, poté J. P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a K. Talabér-Ritz, zmocněnci) a Osram GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: R. Bierwagen, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 1205/2007 ze dne 15. října 2007, kterým se na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 ukládá antidumpingové clo z dovozu elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) pocházejících z Čínské lidové republiky a rozšiřuje se na dovoz téhož výrobku z Vietnamské socialistické republiky, Pákistánské islámské republiky a Filipínské republiky (Úř. věst. L 272, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a společností Osram GmbH.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-217/04: Žaloba podaná dne 24. května 2004 Spojeným královstvím proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/8

         Žaloba podaná dne 24. května 2004 Spojeným královstvím proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie
   (Věc C-217/04)
   (2004/C 201/15)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 24. května 2004 žaloba směřující proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie podaná Spojeným královstvím, zastoupeným Markem Bethellem, jako zmocněncem; ve spolupráci s Lordem Goldsmithem QC, Her Majesty's Attorney General, Nicholasem Painesem QC a Timem Wardem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 460/2004 ze dne 10. března 2004 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost sítí a informací (1);

               —

               uložil Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení Spojeného království.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Napadené nařízení (nařízení (ES) č. 460/2004, „nařízení ENISA“) zřizuje Evropskou agenturu pro bezpečnost sítí a informací („agentura“), jejímž cílem je poskytnout pokyny, poradenství a pomoc Komisi, členským státům a podnikatelské sféře v záležitostech týkajících se bezpečnosti sítí a informací v rámci působnosti nařízení ENISA. Spojené království podporuje zřízení agentury, ale uvádí, že článek 95 ES k tomu neposkytuje řádný právní základ. Nařízení ENISA se týká výlučně zřízení agentury jako útvaru Společenství; stanoví cíle a úkoly agentury a stanoví pravidla jejího řízení, organizace a pracovní program; krom toho stanoví pravidla týkající se rozpočtu agentury, jejího právní statutu, výsad a imunit a pracovních jazyků. Ustanovení nařízení ENISA působí výlučně na úrovni institucionálního práva Společenství.
   Spojené království tvrdí, že legislativní pravomoc svěřená článkem 95 ES je pravomocí harmonizovat vnitrostátní právní předpisy; nejedná se o pravomoc zřizovat útvary Společenství nebo na tyto útvary přenášet úkoly. Tyto záležitosti se nacházejí mimo oblast působnosti vnitrostátního práva a právní předpisy Společenství, jež takový útvar vytváří nebo na něj přenáší úkoly, nemohou harmonizovat vnitrostátní právní předpisy ve smyslu článku 95.
   Žádné z ustanovení nařízení ENISA nesbližuje, a to ani nepřímo, žádné ustanovení vnitrostátního práva. Naopak, agentuře je výslovně znemožněno, aby zasahovala do pravomocí vnitrostátních útvarů a cíle a úkoly agentury, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 3, platí, aniž by byly dotčeny pravomoci členských států.
   Ustanovení nařízení ENISA tudíž překračují pravomoc harmonizace svěřenou Parlamentu a Radě článkem 95 a jediným řádným právním základem pro takové opatření by mohl být článek 308 ES.

      (1)  Úř. věst. L 77, 13.3.2004, s. 1.


title: Věc T-158/07: Žaloba podaná dne 7. května 2007 – COFAC v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/36

         Žaloba podaná dne 7. května 2007 – COFAC v. Komise
   (Věc T-158/07)
   (2007/C 155/65)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: COFAC – Cooperativa de Formação e Animação Cultural, crl (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: Luís Gomes, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí Komise D(2004)24253 ze dne 9. listopadu 2004 o snížení finančního příspěvku z Evropského sociálního fondu (ESF) přiznaného žalobkyni rozhodnutím C(87)0860 ze dne 30. dubna 1987 (spis č. 880707 P1);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dne 1. března 2007 bylo žalobkyni oznámeno rozhodnutí Komise o snížení finančního příspěvku, který jí tento orgán přiznal rozhodnutím C(87) 0860 ze dne 30. dubna 1987, o 25 291,75 eur, odůvodněné tím, že „se objevily náznaky údajných nesrovnalostí při výkonu určitých činností odborného vzdělávání spolufinancovaných z ESF, […] byla ukončena trestní řízení týkající se správy a konkrétního použití přiznaných podpor […] a byly provedeny opravy ve struktuře nákladů a financování týkajících se spisu v souladu s rozhodnutími soudu nebo audity či přezkumy provedenými u dotčených subjektů.“
   Portugalské soudní řízení zahájené proti žalobkyni přitom vyústilo v rozhodnutí o promlčení, jež není konečné a z nějž přirozeně nevyplývá žádný náznak snížení.
   Mimoto vnitrostátní orgány nikdy žalobkyni neoznámily konečný návrh výsledku auditu či nového přezkumu, do jehož závěrů nijak nezasáhla, a v žádném případě za účelem své obhajoby před obviněními z odchylek ve struktuře nákladů a financování ve spisu.
   Žalobkyně má za to, že podle ustálené judikatury Soudního dvora se rozhodnutí Komise o snížení či zrušení finančního příspěvku z ESF může bezprostředně a osobně dotknout příjemců uvedeného příspěvku.
   Dodává, že neměla příležitost účinně vyjádřit před Komisí svůj názor ohledně snížení příspěvku, takže napadené rozhodnutí uvedeného orgánu je stiženo nezákonností, a proto by mělo být zrušeno.
   Má totiž za to, že uvedené rozhodnutí bylo přijato v rozporu s právem na obhajobu, které je základní zásadou práva Společenství, podle níž všichni adresáti, vůči kterým mohou být přijata rozhodnutí ovlivňující významně jejich zájmy, musejí mít příležitost vyjádřit svůj názor ohledně skutečností, na kterých se dotčené rozhodnutí zakládá.


title: Věc C-211/06 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. ledna 2008 – Herta Adam v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Úředníci — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínka stanovená v článku 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce přílohy VII služebního řádu — Pojem práce konané pro některý jiný stát )

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. ledna 2008 – Herta Adam v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-211/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínka stanovená v článku 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce přílohy VII služebního řádu - Pojem „práce konané pro některý jiný stát“)
   (2008/C 64/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Herta Adam (zástupci: S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 22. února 2006, Herta Adam v. Komise (T-342/04), jímž byla zamítnuta žaloba na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 22. září 2003, kterým se navrhovatelce zamítá příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá

               2)

               H. Adam se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc T-122/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 11. dubna 2008 – Kypr v. Komise ( Předběžné opatření — Vyhlášení zakázky směřující k podpoře hospodářského rozvoje v severní části Kypru — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/38

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 11. dubna 2008 – Kypr v. Komise
   (Věc T-122/08 R)
   („Předběžné opatření - Vyhlášení zakázky směřující k podpoře hospodářského rozvoje v severní části Kypru - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2008/C 171/73)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kyperská republika (zástupce: P. Kliridis, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. van Nuffel a I. Zervas, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti vyhlášení zakázky přijatého Komisí, směřujícího k podpoře hospodářského rozvoje v severní části Kypru týkající se zřízení jednotky správy programu na podporu zavedení investičních projektů v oblasti vody, odpadních vod a pevných odpadů.
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-495/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2006 Bartem Nijsem proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 3. října 2006 ve věci T-171/05, Bart Nijs v. Účetní dvůr

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2006 Bartem Nijsem proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 3. října 2006 ve věci T-171/05, Bart Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc C-495/06 P)
   (2007/C 42/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Bart Nijs (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               rozhodnout, že kasační opravný prostředek je přípustný a opodstatněný;

               —

               změnit rozsudek Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 3. října 2006 ve věci T-171/05, Bart Nijs v. Účetní dvůr;

               —

               zrušit rozhodnutí, která jsou předmětem žaloby ve věci T-171/05, zejména rozhodnutí, kterým se s konečnou platností vystavuje hodnotící zpráva navrhovatele za hodnotící období 2003, a rozhodnutí o povýšení paní Y na pozici revizor nizozemské divize překladatelské služby Účetního dvora v roce 2004;

               —

               vyhovět návrhu na náhradu škody ve výši ztráty příjmu navrhovatele vzhledem k situaci, ve které by se nacházel, pokud by byl povýšen;

               —

               uložit Účetnímu dvoru náhradu nákladů žalobního řízení, obou řízení o předběžných opatřeních a tohoto řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Svým kasačním opravným prostředkem navrhovatel v podstatě Soudu vytýká, že opomenul rozhodnout o devátém žalobním důvodu, týkajícím se nesplnění povinnosti orgánu oprávněného ke jmenování ihned předat OLAF oznámené případy zastrašování a podvodů na úkor režimu invalidních důchodů Společenství. Neboť bylo-li by provedeno takové vyšetřování, vyšlo by na světlo několik pochybení orgánu oprávněného ke jmenování a zejména protiprávní dočasný výkon vedoucích funkcí paní Y, stejně jako protiprávní výkon funkcí nadřízeným navrhovatele. Stejně tak to, že orgán oprávněný ke jmenování neupozornil Výbor pro odvolání na osobní zájem, který měli nadřízení obou dotčených úředníků na jejich hodnocení, postihuje platnost konečné hodnotící zprávy navrhovatele.
   Žalobce zadruhé zpochybňuje tvrzení Soudu, podle kterého nepředložil žádný důkaz, který by mohl prokázat správnost svého tvrzení, podle kterého byla paní Y povolána dočasně vykonávat funkce revizora, nebo přinejmenším aby toto tvrzení mohlo být připuštěno. Jednak totiž nebyl v březnu 2003 seznámen s tímto dočasným zaměstnáním a to tak, když se o něm o dva roky později dozvěděl, představuje novou skutkovou okolnost opravňující přípustnost jeho písemného odůvodnění ze dne 16. prosince 2005. Jednak jedenáct žalobních důvodů uplatňovaných v jeho žalobě tuto přípustnost naopak plně podporuje, aniž by jakkoliv vyvracely tezi protiprávního dočasného zaměstnání. Přitom Soud o všech těchto žalobních důvodech pomlčel a založil svoje úvahy na jediném důvodu, který sám navrhovatel nikdy nevznesl.
   A konečně, navrhovatel tvrdí, že rozhodnutí o jeho nepovýšení a o povýšení paní Y musejí být posuzována jako jediné a nerozdílné rozhodnutí, které bylo přijato dávno před jejich oficiálním datem, a sice při použití čl. 7 odst. 2 služebního řádu na služební postup paní Y na podzim 2003, a že rozhodnutí o jejím povýšení skutečně představuje akt nepříznivě zasahující do právního postavení navrhovatele, neboť mění jeho právní postavení a představuje vůči němu současně zneužití pravomoci, skrytou sankci a diskriminační opatření.


title: Věc T-490/10: Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2011 — Endesa a Endesa Generación v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2011 — Endesa a Endesa Generación v. Komise
   (Věc T-490/10) (1)

   2011/C 238/64
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2004 ve věci T-108/04, Nikolaus Steininger proti Komisi Evropských společenství (Posudek o vývoji služby — Snížení bodů za zásluhy — Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/36

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 27. září 2004
   ve věci T-108/04, Nikolaus Steininger proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Posudek o vývoji služby - Snížení bodů za zásluhy - Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)
   (2005/C 6/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-108/04, Nikolaus Steininger, úředník Komise, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupený N. Lhoestem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: C. Berardis-Kayser a H. Kraemer, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Komise, kterým se snižují body za zásluhy přidělené žalobci za hodnotící období 2001-2002, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Mengozzi a I. Wiszniewska-Bialecka, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 27. září 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Není již namístě rozhodnout o této žalobě.

               2)

               Komise nese své náklady řízení a náklady řízení vynaložené žalobcem.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-497/15: Žaloba podaná dne 28. srpna 2015 – Oltis Group v. Komise

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/59

         Žaloba podaná dne 28. srpna 2015 – Oltis Group v. Komise
   (Věc T-497/15)
   (2015/C 389/68)
   Jednací jazyk: český

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Oltis Group a.s. (Olomouc, Česká republika) (zástupce: P. Konečný, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise o zamítnutí přihlášky, respektive přihlášek, žalobkyně do inovativních programů – The Innovation Programme IP 4 – IT Solutions for Attractive Railway Services a The Innovation Programme IP 5 – Technologies for Sustainable&Attractive European Freight v rámci projektu Shift2Rail,

               —

               přiznal žalobkyni náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následovní důvody:

               1.

               Překročení pravomoci ze strany hodnotícího orgánu

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně mezi jiným uplatňuje, že hodnotící orgán při svém postupu nemohl nahrazovat výlučné právo žalobkyně slučovat více samostatných přihlášek o získání statusu asociovaného člena společného podniku Shift2Rail do jedné a tímto svým jednáním pochybil. Dále je žalobkyně toho názoru, že v případě, že by podání dvou samostatných přihlášek do různých inovativních programů od jednoho uchazeče nebylo z pohledu hodnotícího orgánu v souladu se zadávací dokumentací, když tato takový případ neřeší, tak měla být na danou skutečnost upozorněna dle části 8.2 zadávací dokumentaci, a tedy jí mělo být zachováno právo s podanými přihláškami disponovat.

               2.

               Postup hodnotícího orgánu v rozporu se zadávací dokumentací

                           —

                           Na tomto místě žalobkyně tvrdí, že hodnotící orgán nejednal v souladu se zadávací dokumentací, když bez toho, aby jí vyrozuměl nebo vyzval k odstranění případných nejasností resp. vad, disponoval s přihláškami žalobkyně.

                           —

                           Dále je žalobkyně přesvědčena, že hodnotící orgán měl její žádosti posuzovat (i bodovat) odděleně, a to i po jejich sloučení do jedné přihlášky, když pouze tímto postupem je možné dostát principu objektivního posouzení a hodnocení. Postup hodnotícího orgánu, kdy přihlášky žalobkyně hodnotil společně, a tedy i bodoval hodnotící kritéria společně, je zavádějící, diskriminační, v rozporu se samotným základním principem zadávací dokumentace a vedoucí k nepřezkoumatelnému rozhodnutí.


title: Věc C-260/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Sigmaringen (Německo) dne 13. května 2013 — Sevda Aykul v. Land Baden-Württemberg

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Sigmaringen (Německo) dne 13. května 2013 — Sevda Aykul v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-260/13)
   2013/C 189/28
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Sigmaringen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sevda Aykul

      Žalovaná: Land Baden-Württemberg

      Předběžné otázky

               1)

               Brání povinnost vzájemného uznávání řidičských průkazů vydávaných členskými státy, která je stanovena v čl. 2 odst. 1 směrnice 2006/126/ES (1), vnitrostátní právní úpravě Spolkové republiky Německo, podle které musí být oprávnění používat zahraniční řidičský průkaz v Německu odňato ex post ve správním řízení, jestliže držitel zahraničního řidičského průkazu řídí s tímto průkazem v Německu vozidlo pod vlivem nelegálních drog a v důsledku toho již nemá podle německých právních předpisů způsobilost k řízení?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: platí to i tehdy, když stát, který řidičský průkaz vydal, se dozvěděl o jízdě pod vlivem drog, avšak zůstává nečinný a nebezpečí vycházející od držitele zahraničního řidičského průkazu tedy nadále trvá?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: smí Spolková republika Německo uložit pro opětovné přiznání oprávnění používat zahraniční řidičský průkaz v Německu splnění vnitrostátních podmínek pro takové opětovné přiznání?

               4)

                           a)

                           Může výhrada dodržení zásady teritoriality trestních a policejních předpisů podle čl. 11 odst. 2 směrnice 2006/126/ES odůvodnit postup členského státu na základě právní úpravy řidičských průkazů namísto státu, který průkaz vydal? Připouští tato výhrada například odnětí oprávnění používat v Německu zahraniční řidičský průkaz ex post prostřednictvím trestněprávního ochranného opatření?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 4 písm. a): je pro opětovné přiznání oprávnění používat zahraniční řidičský průkaz v Německu, s ohledem na povinnost uznávání, příslušný členský stát, který uložil ochranné opatření, nebo stát, který řidičský průkaz vydal?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 403, s. 18).


title: Věc C-504/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Frosinone (Itálie) dne 23. září 2015 – trestní řízení proti Antoniu Paolu Contim

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Frosinone (Itálie) dne 23. září 2015 – trestní řízení proti Antoniu Paolu Contim
   (Věc C-504/15)
   (2015/C 406/21)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Frosinone

      Účastník původního trestního řízení

   Antonio Paolo Conti

      Předběžná otázka

   Mají se článek 49 a násl. a článek 56 a násl. Smlouvy o fungování Evropské unie, jak jsou vyloženy s ohledem na zásady vytýčené v rozsudku Soudního dvora ze dne 16. února 2012 [spojené věci C-72/10 a C-77/10], vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví povinné bezplatné postoupení práva k užívání hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování sázkových her a sběru sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo z důvodu rozhodnutí o zániku nebo odnětí?


title: Věc T-365/07: Žaloba podaná dne 17. září 2007 – Traxdata France v. OHIM – Ritrax (TRAXDATA, TEAM TRAXDATA)

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/33

         Žaloba podaná dne 17. září 2007 – Traxdata France v. OHIM – Ritrax (TRAXDATA, TEAM TRAXDATA)
   (Věc T-365/07)
   (2007/C 283/61)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Traxdata France SARL (Paříž, Francie) (zástupce: F. Valentin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem: Ritrax Corp. Ltd (Londýn, Spojené království)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 23. května 2007 vydané ve spojených věcech R 1337/2005-1, R 1338/2005-1, R 1339/2005-1 a R 1340/2005-1, a prohlásit proto za neplatné ochranné známky Společenství TRAXDATA č. 000007393, č. 000877779, č. 001252725 a TEAM TRAXDATA č. 000877910 zapsané pro všechny výrobky a služby zařazené ve třídách 9, 16 a 42 na základě čl. 52 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství ze dne 20. prosince 1993;

               —

               prohlásit za neplatnou ochrannou známku Společenství TEAM TRAXDATA č. 000877910 zapsanou pro tyto služby zařazené ve třídě 36: „Finanční sponzorování sportu a činností ve volném čase; finanční sponzorování sportovních soutěží, událostí a mužstev; finanční sponzorování sportovců a sportovkyň […] poradenství a konzultační služby u výše uvedených činností“;

               —

               prohlásit za neplatné ochranné známky Společenství TRAXDATA č. 000877779 a TEAM TRAXDATA č. 000877910 zapsané pro následující služby ve třídě 41: „Zábavní a vzdělávací služby; organizování a vedení konferencí, kongresů, seminářů a sympozií, […] služby pro elektronické hry provozované přes internet; publikování knih, časopisů a periodik; […] provozování zábavních center; půjčování videokazet, audiokazet, kompaktních disků a kinofilmů; poradenství a konzultační služby u výše uvedených činností.“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní a obrazové ochranné známky „TRAXDATA“ a „TEAM TRAXDATA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 36, 41 a 42 – ochranné známky Společenství č. 877 910, 877 779, 7393 a 1 252 725

      Majitel ochranné známky Společenství: Ritrax Corp. Ltd

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Nezapsaný název právnické osoby „TRAXDATA FRANCE SARL“ a obchodní firma „TRAXDATA“ u následujících výrobků a služeb: „Poradenství, dodávky spotřebního materiálu pro počítače, hardware a příslušenství“

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhů žalobkyně na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát porušil čl. 52 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 40/94, jelikož stanovil, že žalobkyně neprokázala trvalé užívání „TRAXDATA“, a jelikož nesprávně použil kritérium nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami.


title: Věc F-122/06: Žaloba podaná dne 23. října 2006 – Roodhuijzen v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/31

         Žaloba podaná dne 23. října 2006 – Roodhuijzen v. Komise
   (Věc F-122/06)
   (2006/C 310/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Anton Pieter Roodhuijzen (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 28. února 2006, potvrzeného dne 20. března 2006, o neuznání svazku žalobce s paní H. jako nemanželského svazku z titulu režimu zdravotního pojištění;

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 12. července 2006, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem dne 27. března 2006 pod číslem R/230/06;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Komise s nizozemskou státní příslušností požádal o to, aby byl zohledněn jeho svazek s paní H., a sice dohoda o společném životě sepsaná před notářem a uznaná podle nizozemského práva, aby jeho družka mohla požívat nároky vyplývající z režimu zdravotního pojištění Společenství. Správa tuto žádost zamítla, a to i po té, co žalobce předložil osvědčení Zastupitelského úřadu jeho země v Lucembursku, podle kterého uděluje dotčená dohoda svazku žalobce a jeho družky statut stálého nemanželského svazku.
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje porušení článku 72 služebního řádu, čl. 1 odst. 2 písm. c) i) přílohy VII služebního řádu, jakož i článku 12 právních pravidel o pojištění pro případ nemoci úředníků Evropských společenství. Dovolává se mimoto zjevně nesprávného posouzení, porušení povinnosti odůvodnění, jakož i porušení obecných právních zásad, zejména zásady zákazu diskriminace a rovného zacházení s úředníky.


title: Věc T-47/05: Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Pilar Ange Serrano proti Evropskému parlamentu

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/36

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Pilar Ange Serrano proti Evropskému parlamentu
   (Věc T-47/05)
   (2005/C 93/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 31. ledna 2005 žaloba podaná proti Evropskému parlamentu Pilar Ange Serrano, s bydlištěm v Lucemburku, Jean-Marie Brasem, s bydlištěm v Lucemburku, Dominiekem Decouterem, s bydlištěm ve Wolwelange (Lucemburk), Arminem Hauem, s bydlištěm v Lucemburku, Adolfem Orcajem Teresou, s bydlištěm v Bruselu, a Franciscem Javierem Solanou Ramosem, s bydlištěm ve Woluwe-Saint-Lambert (Belgie), zastoupenými Ericem Boigelotem, advokátem.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí týkající se nového zařazení žalobců do platových tříd, které jim bylo sděleno nepodepsaným dopisem bez data pocházejícím z generálního ředitelství pro personální věci;

               —

               zrušil jakýkoliv akt následující nebo vztahující se k tomuto rozhodnutí i akt později zasahující do této žaloby;

               —

               uložil Evropskému parlamentu platbu náhrady škody ohodnocenou ex aequo et bono na 60 000 EUR za každého žalobce s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení;

               —

               v každém případě uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Všichni žalobci jsou úředníky Evropského parlamentu, kteří uspěli ve výběrovém řízení o postupu mezi kategoriemi (z kategorie D do kategorie C nebo z kategorie C do kategorie B) před vstupem reformy služebního řádu v platnost dne 1. května 2004. Uplatňují, že jejich zařazení do platové třídy podle nového služebního řádu je méně příznivé než to zařazení, které by získali, kdyby v dotčených výběrových řízeních neuspěli.
   Na podporu své žaloby žalobci vznášejí nejprve námitku nezákonnosti vůči nařízení 723/2004 (1), kterým se mění služební řád zakládající se na údajných porušeních povinnosti odůvodnění, zásad právní jistoty, legitimního očekávání, proporcionality a rovnosti zacházení. Rovněž uplatňují, že Evropský parlament přijetím napadených rozhodnutí nerespektoval ani svoji povinnost péče, ani zásadu řádné správy.

      (1)  Nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, Úř. věst. L 127, 27.4.2004, s. 1.


               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/1

         (2008/C 197/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 183, 19.7.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 171, 5.7.2008

      Úř. věst. C 158, 21.6.2008

      Úř. věst. C 142, 7.6.2008

      Úř. věst. C 128, 24.5.2008

      Úř. věst. C 116, 9.5.2008

      Úř. věst. C 107, 26.4.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-155/14: Žaloba podaná dne 7. března 2014 – ANKO v. Komise

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/46

         Žaloba podaná dne 7. března 2014 – ANKO v. Komise
   (Věc T-155/14)
   2014/C 175/64
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: B. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Určil, že celková částka 325 823,16 eur, kterou Komise požaduje z důvodu neuznatelných výdajů a která již byla žalobkyni vyplacena v souvislosti s projektem PERSONA, jakož i celková částka 280 747,45 eur, kterou Komise požaduje z důvodu neuznatelných výdajů a která již byla vyplacena v souvislosti s projektem TERREGOV, jsou uznatelnými výdaji;

               —

               určil, že částka 6 752,74 eur představuje uznatelné výdaje, které společnost ANKO vynaložila v rámci projektu PERSONA, a Komise musí tuto částku společnosti ANKO proplatit;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem této žaloby je odpovědnost Komise ve smyslu článku 272 SFEU za smlouvy a) č. 045 459 a b) č. 507 749 na uskutečnění projektů a) PERSONA a b) TERREGOV.
   Žalobkyně zejména tvrdí, že ačkoli splnila své smluvní povinnosti, Komise po ní v rozporu s výše uvedenými smlouvami, zásadou legitimního očekávání, zákazem zneužití práva a zásadou proporcionality vymáhá vrácení částek vyplacených společnosti ANKO, jelikož se podle žalované jedná o neuznatelné výdaje. Žalobkyně z tohoto důvodu zaprvé tvrdí, že Komise porušuje smluvní povinnosti, které má vůči společnosti ANKO, tím, že popírá uznatelnost všech částek, které uvedené společnosti vyplatila v souvislosti s projekty PERSONA a TERREGOV, a tím, že tyto částky vymáhá jako částky bezdůvodně vyplacené. Zadruhé žalobkyně tvrdí, že vrácení všech těchto částek je nepřiměřené a protiprávní.