title: Věc T-45/10: Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — GEA Group v. Komise

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/52

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — GEA Group v. Komise
   (Věc T-45/10)
   2010/C 100/78
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GEA Group AG (Bochum, Německo) (zástupci: A. Kallmayer, I. du Mont a G. Schiffers, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 odst. 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž konstatuje porušení čl. 101 odst. 1 SFEU (dříve čl. 81 odst. 1 ES) a článku 53 Dohody o EHP žalobkyní;

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu;

               —

               podpůrně snížit délku trvání údajného protiprávního jednání žalobkyně a snížit pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2009) 8682 v konečném znění ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP ve věci COMP/38.589 — Tepelné stabilizátory. Napadeným rozhodnutím byla žalobkyni a dalším podnikům uložena pokuta za porušení článku 81 ES a od 1. ledna 1994 také článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se podle Komise měla podílet na řadě kartelových dohod nebo jednání ve vzájemné shodě v odvětví ESBO/Ester v EHP, které spočívaly zejména ve stanovení cen, rozdělení trhů vymezením dodacích kvót, rozdělení a přidělení zákazníků, jakož i ve výměně obchodně citlivých informací, zejména o zákaznících a objemech produkce a dodávek. Žalobkyně je činěna společně odpovědnou spolu s dalšími dvěma podniky, které jsou právními nástupci podniku, jenž se měl podílet na protisoutěžních dohodách.
   K odůvodnění své žaloby žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody:

               Jako první žalobní důvod žalobkyně uplatňuje, že Komise nesprávně došla k závěru, že právní předchůdkyně žalobkyně měla významný vliv na jednající podniky. Žalobkyně v této souvislosti uplatňuje, že napadené rozhodnutí je založeno na nesprávných skutkových zjištěních a chybném použití právních předpokladů přičitatelnosti, zejména předpokladů týkajících se domněnky o uplatnění rozhodujícího vlivu.

               Jako druhý žalobní důvod žalobkyně uplatňuje, že oprávnění Komise uložit pokutu podle čl. 25 odst. 1 a 5 nařízení č. 1/2003 (1) bylo promlčeno. V této souvislosti tvrdí, že Komise pro období 1996/97 a každopádně pro roky 1999 a 2000 neprokázala jednajícím podnikům žádné protiprávní jednání. Dále uplatňuje, že přerušení řízení Komisí z důvodu soudního řízení ve spojených věcech T-125/03 a T-253/03, Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise nemělo vést k přerušení běhu promlčení ve vztahu k žalobkyni.

               Nakonec se žalobkyně v rámci třetího žalobního důvodu domáhá porušení jejích práv na obranu. V této souvislosti uvádí, že Komise bezdůvodně přerušila vyšetřování na dobu více než čtyř let, což mělo za důsledek, že od začátku šetření uplynulo přibližně pět let, než-li byly žalobkyně informovány a přibližně šest let, kdy jim byly sděleny výtky. Komise mimoto neprovedla vyšetřování u jednajících osob a dotčeného obchodního subjektu k plnému objasnění skutkového stavu. Žalobkyně je toho názoru, že Komise jí takovými pochybeními zbavila možnosti zajistit si důkazy ve svůj prospěch a možnosti účinně se bránit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-678/14: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 – Slovensko v. Komise „Žaloba na neplatnost — Vlastní zdroje Unie — Finanční odpovědnost členských států — Povinnost vyplatit Komisi částku odpovídající ztrátě vlastních zdrojů — Dopis Komise — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 – Slovensko v. Komise
   (Věc T-678/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Vlastní zdroje Unie - Finanční odpovědnost členských států - Povinnost vyplatit Komisi částku odpovídající ztrátě vlastních zdrojů - Dopis Komise - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2015/C 381/41)
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Grønfeldt, A. Tokár a M. Wasmeier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení údajného rozhodnutí Generálního ředitelství Komise pro rozpočet obsaženého v dopise BUDG/B/03MV D (2014) 2351197 ze dne 15. července 2014, kterým Komise požaduje od Slovenské republiky zpřístupnění finančních prostředků v hrubé výši 1 6 02  457,33 eur (mínus náklady na výběr ve výši 25 %), které odpovídají ztrátě tradičních vlastních zdrojů, a to nejpozději do prvního pracovního dne po devatenáctém dni druhého měsíce po odeslání uvedeného dopisu.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Není třeba rozhodovat o návrzích Spolkové republiky Německo a Rumunska na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.

               3)

               Slovenská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Slovenská republika, Komise, Spolková republika Německo a Rumunsko ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc C-356/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 27. června 2016 – trestní řízení proti Wamo BVBA, Luc Cecile Jozef Van Mol

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 27. června 2016 – trestní řízení proti Wamo BVBA, Luc Cecile Jozef Van Mol
   (Věc C-356/16)
   (2016/C 335/49)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního trestního řízení

   Wamo BVBA
   Luc Cecile Jozef Van Mol

      Předběžné otázky

   Je třeba směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu (1) vykládat v tom smyslu, že brání přijetí vnitrostátního zákona, který by všem fyzickým a právnickým osobám zakazoval šířit reklamu na zákroky estetické chirurgie a nechirurgické zákroky estetické medicíny, jak ho stanoví článek 20/1 Wet tot regeling van de vereiste kwalificaties om ingrepen van niet-heelkundige esthetische geneeskunde en esthetische heelkunde uit te voeren en tot regeling van de reclame en informatie betreffende die ingrepen (zákon ze dne 23. května 2013 upravujícího kvalifikaci požadovanou pro provádění nechirurgických zákroků estetické medicíny a zákroků estetické chirurgie, jakož i propagaci těchto zákroků a informování o nich) (Moniteur belge ze dne 2. července 2013), vložený prostřednictvím Wet houdende diverse bepalingen inzake gezondheid (zákon ze dne 10. dubna 2014 o různých ustanoveních v oblasti zdraví) (Moniteur belge ze dne 30. dubna 2014)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. 2005, L 149, s. 22).


title: Věc F-93/08: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2008 – N v. Parlament

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/75

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2008 – N v. Parlament
   (Věc F-93/08)
   (2009/C 44/134)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: N (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Předmět a popis sporu
   Zrušení hodnotícího posudku žalobce za období od 1.1.2007 do 30.4.2007.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 4. března 2008 nepříznivě zasahující do právního postavení žalobce v rozsahu, v němž potvrzuje a s konečnou platností schvaluje hodnotící posudek žalobce za období od 1.1.2007 do 30.4.2007,

               —

               zrušit uvedený sporný posudek,

               —

               zrušit rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 25. září 2008, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce směřující ke zrušení napadeného rozhodnutí,

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-283/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Varna (Bulharsko) dne 6. června 2012 — Serebrjannij vek EOOD v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — gr. Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Varna (Bulharsko) dne 6. června 2012 — Serebrjannij vek EOOD v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — gr. Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite
   (Věc C-283/12)
   2012/C 243/16
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad — Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Serebrjannij vek EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — gr. Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite

      Předběžné otázky

               1)

               Lze čl. 2 odst. 1 písm. c) Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládat v tom smyslu, že nabytí nehmotného investičního majetku za protiplnění spočívající v převzetí výdajů na zvelebení pronajatého nebo k užívání přenechaného investičního majetku představuje platbu za službu zvelebení i v případě, že vlastník hmotného investičního majetku není podle smlouvy povinen zaplatit žádnou odměnu?

               2)

               Brání čl. 2 odst. 1 písm. c) a článek 26 směrnice 2006/112 vnitrostátnímu právnímu předpisu, podle něhož bezúplatné poskytnutí služby, která spočívá ve zvelebení pronajatého nebo k užívání přenechaného investičního majetku, se ve všech případech považuje za zdanitelné plnění? Je pro zodpovězení této otázky za okolností, jako jsou okolnosti původního řízení relevantní, že

                           —

                           poskytovatel bezúplatné služby uplatnil nárok na odpočet daně z přidané hodnoty ze zboží a služeb využitých k provedení zvelebení, který mu nebyl odepřen ani na základě pravomocného rozhodnutí o provedení daňové kontroly;

                           —

                           společnost k okamžiku provádění daňové kontroly ještě nezahájila uskutečňování zdanitelných plnění prostřednictvím nemovitého majetku, avšak doba platnosti smluv ještě neuplynula?

               3)

               Brání články 62 a 63 směrnice 2006/113 vnitrostátnímu právnímu předpisu, podle něhož zdanitelné plnění není uskutečněné okamžikem poskytnutí služby (v konkrétním případě provedení zvelebení), ale okamžikem skutečného vrácení investičního majetku ve zvelebeném stavu při skončení smlouvy nebo ukončení užívání?

               4)

               V případě záporné odpovědi na první a druhou otázku: Podle jakého ustanovení hlavy VII směrnice 2006/112 se stanoví základ daně z přidané hodnoty, pokud bezúplatné plnění nespadá do působnosti článku 26 směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-573/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2013 — JAS v. Komise ( „Celní unie — Dovážení džínových kalhot — Podvod — Vybrání dovozního cla po propuštění zboží — Článek 13 nařízení (EHS) č. 1430/79 — Článek 239 celního kodexu — Žádost o prominutí dovozního cla — Existence zvláštní situace — Ustanovení o ekvitě — Rozhodnutí Komise“ )

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2013 — JAS v. Komise
   (Věc T-573/11) (1)

   (Celní unie - Dovážení džínových kalhot - Podvod - Vybrání dovozního cla po propuštění zboží - Článek 13 nařízení (EHS) č. 1430/79 - Článek 239 celního kodexu - Žádost o prominutí dovozního cla - Existence zvláštní situace - Ustanovení o ekvitě - Rozhodnutí Komise)
   2014/C 24/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: JAS Jet Air Service France (JAS) (Mesnil-Amelot, Francie) (zástupci: T. Gallois a E. Dereviankine, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. R. Killmann, L. Keppenne a C. Soulay, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. srpna 2011, jímž bylo konstatováno, že prominutí dovozního cla není v konkrétním případě dovozu důvodné (věc REM 01/2008)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               JAS Jet Air Service France (JAS) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-417/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/35/ES — Odpovědnost za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí — Neprovedení do vnitrostátního právního řádu )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/22

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-417/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/35/ES - Odpovědnost za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí - Neprovedení do vnitrostátního právního řádu“)
   2009/C 180/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A.-A. Gilly a U. Wölker, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: S. Ossowski, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nezbytných opatření ve stanovené lhůtě k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (Úř. věst. L 143, s. 56; Zvl. vyd. 15/08, s. 357)

      Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají na základě článku 19 uvedené směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc T-74/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  3. dubna 2006  – The International Institute for the Urban Environment v. Komise ( Program výzkumu a technologického rozvoje, nazvaný  Podpora inovace a zapojení malých a středních podniků  — Financování Společenství — Články 230 ES a 238 ES — Rozhodčí doložka — Návrh na zrušení — Přípustnost )

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/30

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. dubna 2006 – The International Institute for the Urban Environment v. Komise
   (Věc T-74/05) (1)

   („Program výzkumu a technologického rozvoje, nazvaný ‚Podpora inovace a zapojení malých a středních podniků‘ - Financování Společenství - Články 230 ES a 238 ES - Rozhodčí doložka - Návrh na zrušení - Přípustnost“)
   (2006/C 143/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobce: The International Institute for the Urban Environment (Delft, Nizozemsko) (zástupce: P. ter Burg, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Ström van Lier, zmocněnec, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)
   Předmět věci
   Žaloba podaná na základě článků 230 ES a 238 ES týkající se odměny požadované žalobcem v rámci plnění dvou smluv IPS-1999-00016 a IPS-1999-000222, uzavřených v rámci programu výzkumu a technologického rozvoje, nazvaného „Podpora inovace a zapojení malých a středních podniků“
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc C-131/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 6. dubna 2009 — Philippe Daras v. Région wallonne

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 6. dubna 2009 — Philippe Daras v. Région wallonne
   (Věc C-131/09)
   2009/C 153/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Philippe Daras

      Žalovaný: Région wallonne

      Předběžné otázky

               1)

               Může být čl. 1 odst. 5 směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1) vykládán tak, že vylučuje ze své působnosti takové právní předpisy — jako je nařízení Valonského regionu ze dne 17. července 2008 o některých povoleních, u kterých existují naléhavé důvody obecného zájmu —, které se omezují na stanovení, že ‚existují důvody naléhavého zájmu‘ pro vydání povolení v oblasti územního plánování, v oblasti životního prostředí a individuálních povolení týkajících se úkonů a prací, které uvádí, a které „schvalují“ povolení, u kterých je uvedeno, že ‚existují naléhavé důvody obecného zájmu‘?

               2)

                           a)

                           Brání články 1, 5, 6, 7, 8 a 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice Rady 97/11/ES (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (3), právnímu režimu, kdy je povolení provést záměr podléhající posouzení vlivů vydáno legislativním aktem, proti kterému není možné podat opravný prostředek u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění hmotněprávní nebo procesní legality rozhodnutí, kterým se vydává povolení k uskutečnění záměru?

                           b)

                           Musí být článek 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (4), vykládán tak, že členským státům ukládá stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?

                           c)

                           Musí být článek 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 2003/35/ES, vykládán vzhledem k Aarhuské úmluvě o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005, tak, že ukládá členským státům stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. 175, s.40; Zvl. vyd. 15/01 s. 248).

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03 s. 151).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07 s. 466).

      (4)  Rozhodnutí Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 124, s. 1).


title: Věc T-89/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2015 – Nanu-Nana Joachim Hoepp v. OHIM – Vincci Hoteles (NANU) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství NANU — Starší slovní ochranná známka Solečenství NAMMU — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2015 – Nanu-Nana Joachim Hoepp v. OHIM – Vincci Hoteles (NANU)
   (Věc T-89/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství NANU - Starší slovní ochranná známka Solečenství NAMMU - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 279/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupci: A. Nordemann a T. Boddien, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Vincci Hoteles, SA (Alcobendas, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 25. listopadu 2010 (věc R 641/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Vincci Hoteles, SA a Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Věc C-330/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 8. července 2014 – Szemerey Gergely v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 8. července 2014 – Szemerey Gergely v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Věc C-330/14)
   2014/C 303/37
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gergely Szemerey

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být zásada pružnosti a zásada možnosti změny podle bodu 20 [odůvodnění] nařízení (ES) č. 796/2004 (1), bodu 27 [odůvodnění] téhož nařízení a bodů 18, 23 a 26 nařízení (ES) č. 1122/2009 (2) vykládány v tom smyslu, že je porušuje vnitrostátní právní úprava, podle které musí být v případě pěstování vzácného rostlinného druhu k žádosti o platbu připojeno osvědčení o vzácném rostlinném druhu, s přihlédnutím ke správní praxi, podle které bylo možné požádat o osvědčení pouze před podáním žádosti o platbu od 2. dubna do 15. dubna 2010 a odevzdat jej pouze současně s jednotnou žádostí, přičemž právní úprava neumožňovala nápravu tohoto nedostatku žádosti spočívajícího v chybějícím osvědčení?

               2)

               Je tento režim slučitelný s povinností členského státu neohrozit cíle společné zemědělské politiky, nebo lze říci, že účinnost výkonu práva na podporu plynoucího z unijního práva, které mají zemědělci pěstující vzácné rostlinné druhy, se v roce 2010 v okamžiku změny právní úpravy stala nemožnou nebo nadměrně obtížnou a nepředvídatelnou [změna čl. 43 odst. 6 nařízení Ministerstva zemědělství a rozvoje venkova č. 61/2009 (ze dne 14. května), zavedená do právního řádu nařízením Ministerstva zemědělství a rozvoje venkova č. 31/2010 (ze dne 30. března)]?

               3)

               Je v rozporu s bodem 57, nebo bodem 75 [odůvodnění] nařízení (ES) č. 796/2004 nařízení (ES) č. 1122/2009, a zvláště se zásadou proporcionality správní postup, který v případě chybějícího osvědčení o vzácném rostlinném druhu bez ohledu na úmysl, nedbalost či okolnosti ukládá sankci za dodatečné doplnění žádosti ve vztahu k celé žádosti, i když žádost o podporu v ostatních ohledech splňuje ve vztahu k celému pozemku požadavky pro přiznání podpory a zemědělec pěstuje nahlášené rostlinné druhy na nahlášené rozloze?

               4)

               Jsou důvody pro zproštění odpovědnosti obsažené v bodě 67, nebo v bodě 71 [odůvodnění] nařízení (ES) č. 796/2004, nebo v bodě 75 [odůvodnění] nařízení (ES) č. 1122/2009 použitelné v případě, že zemědělec jako mimořádné okolnosti uplatňuje, že správní postup je v rozporu s právem nebo je nepřiměřený, a zamýšlí prokázat, že praxe správního orgánu byla zcela nebo zčásti příčinou jeho pochybení?

               5)

               Lze přijaté prohlášení o případu vyšší moci předložené zemědělcem v souvislosti s absolutní ztrátou pěstované plodiny (osiva) považovat za věcně správnou informaci, na kterou odkazuje bod 67 [odůvodnění] nařízení (ES) č. 796/2004 a bod 93 [odůvodnění] nařízení (ES) č. 1122/2009, které zemědělce zprošťují odpovědnosti ve vztahu k nepředložení osvědčení o vzácném rostlinném druhu, a v důsledku toho předpokládá osvobození od sankcí ve vztahu k celé žádosti?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína (Úř. věst. L 316, s. 65).


title: Věc T-30/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. února 2017 – M. I. Industries v. EUIPO – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended — Starší slovní ochranné známky Evropské unie INSTINCT a NATURE’S VARIETY — Skutečné užívání starší ochranné známky — Povaha užívání — Článek 42 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 22 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. února 2017 – M. I. Industries v. EUIPO – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended)
   (Věc T-30/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended - Starší slovní ochranné známky Evropské unie INSTINCT a NATURE’S VARIETY - Skutečné užívání starší ochranné známky - Povaha užívání - Článek 42 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 22 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2017/C 095/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Spojené státy) (zástupci: původně T. Elias, barrister, a B. Cookson, solicitor, poté M. Montañá Mora, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: E. Zaera Cuadrado, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Natural Instinct Ltd (Camberley, Spojené království) (zástupci: C. Spintig, S. Pietzcker, advokáti, a B. Brandreth, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2015 (věc R 2944/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi M. I. Industries a Natural Instinct

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 26. listopadu 2015 (věc R 2944/2014-5) se zrušuje v rozsahu, v němž konstatuje absenci skutečného užívání starší slovní ochranné známky INSTINCT.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností M. I. Industries Inc.

               4)

               Společnost M. I. Industries ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               5)

               Společnost Natural Instinct Ltd ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Věc C-384/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandse Raad van State (Nizozemsko) dne 18. září 2006 – Gemeente Rotterdam v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandse Raad van State (Nizozemsko) dne 18. září 2006 – Gemeente Rotterdam v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Věc C-384/06)
   (2006/C 310/04)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Nederlandse Raad van State
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gemeente Rotterdam

      Žalovaný: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Může členský stát, nebo jeho orgán vyvozovat pravomoc přímo z nařízení, tedy bez opory ve vnitrostátním právu?

                           b)

                           Pokud ano, opravňuje čl. 23 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 (1) ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2082/93 (Úř. věst. L 193, s. 20) (dále jen „koordinační nařízení“) zrušit správní rozhodnutí o poskytnutí příspěvku a vyžadovat vrácení vyplacené částky, protože článek 23 koordinačního nařízení ukládá členským státům takovou povinnost, pokud jde o nesrovnalosti nebo nedbalost ve smyslu tohoto článku 23?

               2)

               Pokud ne, musí být vnitrostátní právní předpis jako čl. 4:49 odst. 1 Algemene wet bestuursrecht (obecný správní zákon), na jehož základě může orgán zrušit stanovení příspěvku nebo jej změnit v neprospěch příjemce, pokud a) existují skutečnosti nebo okolnosti, o kterých při stanovení příspěvku nemohl z rozumných důvodů vědět a při jejichž existenci by byl stanoven nižší příspěvek než ten, který byl uveden ve správním rozhodnutí o poskytnutí příspěvku, b) příspěvek byl stanoven neoprávněně a příjemce o tom věděl nebo musel vědět, nebo c) příjemce po stanovení příspěvku nesplnil podmínky, které byly spojeny s jeho poskytnutím, vykládán podle článku 10 ES ve spojení s článkem 249 ES v souladu s nařízením?

               3)

               Pokud ano, je tento výklad omezen obecnými zásadami práva Společenství, zejména zásadami právní jistoty a legitimního očekávání?

               4)

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku, vyvstává ve vztahu k tomuto omezení následující otázka: Mohou mít vnitrostátní právní zásady právní jistoty a legitimního očekávání, které jsou základem čl. 4:49 odst. 1 Algemene wet bestuursrecht (obecný správní zákon), širší rozsah než obecné zásady práva Společenství, zejména zásady právní jistoty a legitimního očekávání, které je nutno zohlednit při použití koordinačního nařízení?

               5)

               Má vzhledem k článku 10 ES při použití zásad právní jistoty a legitimního očekávání práva Společenství význam skutečnost, že se u příjemce jedná o právnickou osobu veřejného práva?

      (1)  Úř. věst. L 374, s. 1.


title: Věc C-414/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 27. července 2016 – Vera Egenberger v. Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 27. července 2016 – Vera Egenberger v. Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.
   (Věc C-414/16)
   (2016/C 419/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht (Německo)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vera Egenberger

      Žalovaný: Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

      Předběžné otázky

               1)

               Má se čl. 4 odst. 2 směrnice 2000/78/ES (1) vykládat tak, že zaměstnavatel, jako je žalovaný v předloženém případě, – příp. církev za něj – může sám závazně stanovit, zda určité náboženské vyznání uchazeče o pracovní místo představuje dle povahy dotyčné pracovní činnosti nebo podmínek jejího výkonu podstatný, legitimní a odůvodněný profesní požadavek se zřetelem k etice organizace?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Musí ustanovení vnitrostátního práva – jako zde § 9 odst. 1 první alternativa zákona o rovném zacházení (Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz, dále jen AGG) –, dle kterého je rozdílné zacházení z důvodu vyznání při zaměstnávání prostřednictvím církevních společenství a jím podřízených institucí přípustné i tehdy, když určité vyznání představuje odůvodněný profesní požadavek s ohledem na právo církevního společenství na sebeurčení při dodržení nezávislosti církví, ve sporu jako je tento zůstat nepoužité?

               3)

               Dále v případě záporné odpovědi na první otázku:
               Jaké požadavky mají být kladeny na povahu pracovní činnosti nebo podmínky jejího výkonu podle čl. 4 odst. 2 směrnice 2000/78/ES jako podstatný, legitimní a odůvodněný profesní požadavek se zřetelem k etice organizace?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, 2.12.2000, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc C-502/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polská republika) – K-1 sp. z o. o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy ( DPH — Nesrovnalosti v daňovém přiznání osoby povinné k dani — Dodatečná daň )

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polská republika) – K-1 sp. z o. o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   (Věc C-502/07) (1)

   („DPH - Nesrovnalosti v daňovém přiznání osoby povinné k dani - Dodatečná daň“)
   (2009/C 55/05)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Naczelny Sąd Administracyjny
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: K-1 sp. z o. o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) – Výklad čl. 2 prvního a druhého pododstavce první směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. L 71, s. 1301) jakož i článku 2, čl.10 odst. 1 písm. a), čl. 10 odst. 2, čl. 27 odst. 1 a článku 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Vnitrostátní právní úprava, která ukládá dodatečnou daňovou povinnost v případě zjištění nesrovnalostí v daňovém přiznání k DPH osoby povinné k dani.
   Výrok

               1)

               Společný systém daně z přidané hodnoty, tak jak je definován v čl. 2 prvním a druhém pododstavci první směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, jakož i v článku 2, čl. 10 odst. 1 písm. a) a čl. 10 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2004/66/ES ze dne 26. dubna 2004, nebrání tomu, aby členský stát ve svých právních předpisech stanovil takovou správní sankci, která může být uložena osobám povinným k dani z přidané hodnoty, jako je „dodatečná daňová povinnost“ stanovená v čl. 109 odst. 5 a 6 zákona o dani ze zboží a služeb (ustawa o podatku od towarów i usług) ze dne 11. března 2004.

               2)

               Taková ustanovení, jako jsou ta, která jsou uvedena v čl. 109 odst. 5 a 6 zákona o dani ze zboží a služeb ze dne 11. března 2004, nepředstavují „zvláštní opatření odchylující se [od ustanovení směrnice“], jejichž cílem je zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem ve smyslu platného znění čl. 27 odst. 1 šesté směrnice 77/388.

               3)

               Článek 33 platného znění směrnice 77/388 nebrání zachování takových ustanovení, jako jsou ta, která jsou uvedena v čl. 109 odst. 5 a 6 zákona o dani ze zboží a služeb ze dne 11. března 2004.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-110/12 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. března 2013 — Iranian Offshore Engineering & Construction v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Íránu — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Návrh na předběžné opatření — Nedostatek naléhavosti — Zvážení zájmů“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/18

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. března 2013 — Iranian Offshore Engineering & Construction v. Rada
   (Věc T-110/12 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na předběžné opatření - Nedostatek naléhavosti - Zvážení zájmů)
   2013/C 147/33
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iranian Offshore Engineering & Construction (Teherán, Írán) (zástupci: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea a J. Iriarte Ángel, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: P. Plaza García a V. Piessevaux, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad provádění rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), v rozsahu, v němž byl název žalobkyně zařazen do přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), a dále na odklad provádění prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), a nařízení Rady (EU) no 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v rozsahu, v němž se tato nařízení týkají žalobkyně.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. února 2005 ve věci T-137/03, Ornella Mancini proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Místo lékaře — konzultanta — Změna oznámení o volném místě — Překročení pravomoci — Složení výběrové komise — Srovnávací přezkum zásluh — Zjevně nesprávné posouzení — Rovné zacházení s muži a ženami — Žaloba na náhradu škody)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/27

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 3. února 2005
   ve věci T-137/03, Ornella Mancini proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Místo lékaře - konzultanta - Změna oznámení o volném místě - Překročení pravomoci - Složení výběrové komise - Srovnávací přezkum zásluh - Zjevně nesprávné posouzení - Rovné zacházení s muži a ženami - Žaloba na náhradu škody)
   (2005/C 93/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-137/03, Ornella Mancini, úřednice Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupená É. Boigelotem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise nepřijmout žádost žalobkyně na místo lékaře – konzultanta u jednotky „Lékařské služby – Brusel“ a zrušení rozhodnutí jmenovat jiného uchazeče na dané místo a jednak žaloba na náhradu škody, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vadapalas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 3. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 158, 5.7.2003.


title: Věc C-100/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2011 společnostmi Helena Rubinstein a L'Oréal proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve věci T-345/08, Helena Rubinstein SNC, L'Oréal SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Allergan, Inc.

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2011 společnostmi Helena Rubinstein a L'Oréal proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve věci T-345/08, Helena Rubinstein SNC, L'Oréal SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Allergan, Inc.
   (Věc C-100/11 P)
   2011/C 145/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Helena Rubinstein SNC, L'Oréal SA (zástupce: A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory), Allergan, Inc.

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2010 ve spojených věcech T-345/08 a T-357/08;

               —

               zamítnout odvolání podaná společností Allergan, Inc. proti rozhodnutím zrušovacího oddělení OHIM ze dne 28. března 2007 ve věci 1118 C (Helena Rubinstein SNC, BOTOLIST) a ze dne 4. dubna 2007 ve věci 1120 C (L’Oréal SA, BOTOCYL);

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem a Tribunálem, jakož i nákladů řízení před odvolacím senátem OHIM.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek je třeba z následujících důvodů zrušit:

               Tribunál porušil čl. 52 odst. 1 nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství (1) ve spojení s čl. 8 odst. 5 téhož nařízení tím, že rozhodl, že OHIM oprávněně shledal, že starší ochranné známky, jichž se dovolávala společnost Allergan, Inc., mají dobré jméno a že využívání sporných přihlašovaných ochranných známek by neprávem těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek nebo jim bylo na újmu.

               Tribunál porušil článek 115 nařízení o ochranné známce Společenství ve spojení s čl. 1 pravidlem 38 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 (2) ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, ve znění pozdějších změn (dále jen „pravidlo 38“ nebo „prováděcí nařízení“), tím, že zohlednil důkazy, které nebyly předloženy v jednacím jazyce.

               Tribunál porušil článek 63 nařízení o ochranné známce Společenství tím, že přezkoumal a potvrdil sporná rozhodnutí na základě nesprávných právních kritérií.

               Tribunál porušil článek 73 nařízení o ochranné známce Společenství tím, že rozhodl, že sporná rozhodnutí nejsou stižena vadou spočívající v nedostatečném odůvodnění.

      (1)  Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.

      (2)  Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189.


title: Věc F-39/14: Žaloba podaná dne 25. dubna 2014 – ZZ v. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/58

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2014 – ZZ v. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)
   (Věc F-39/14)
   2014/C 421/83
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Pappas, advokát)

      Žalovaný: Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o neobnovení smlouvy s žalobcem a náhrada škody za utrpěnou nemajetkovou újmu

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ESMA/2013/ED/23 ze dne 28. června 2013, jímž se neobnovuje smlouva s žalobcem,

               —

               uložit žalovanému zaplatit náhradu škody ve výši 20  000 eur za utrpěnou nemajetkovou újmu,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-149/13: Usnesení Tribunálu ze dne 15. října 2013 — Španělsko v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Lhůta k podání žaloby — Počátek — Vyhlášení v Úředním věstníku — Nepřípustnost“ )

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/14

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. října 2013 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-149/13) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Počátek - Vyhlášení v Úředním věstníku - Nepřípustnost)
   2013/C 359/26
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: původně S. Centeno Huerta, poté M. J. García-Valdecasas Dorrego, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall, J. Baquero Cruz a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/126/12 pro sestavení rezervního seznamu uchazečů na pozici asistent (AST 3), odvětví „Výzkum“, v oborech „Biologie, vědy o živé přírodě a zdravotní vědy“, „Chemie“, „Fyzika a věda o materiálech“, „Jaderný výzkum“, „Stavební a strojní inženýrství“ a „Elektrotechnické a elektronické inženýrství“ (Úř. věst. 2012, C 394 A, s. 11).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc C-269/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de lo Social n°2 de Terrassa – Španělsko) – Elena Barba Giménez v. Francisca Carrión Lozano

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de lo Social no2 de Terrassa – Španělsko) – Elena Barba Giménez v. Francisca Carrión Lozano
   (Věc C-269/16) (1)

   (2017/C 202/20)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc C-557/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 14. prosince 2007 – LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH v. Tele2 Telecommunication GmbH

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 14. prosince 2007 – LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH v. Tele2 Telecommunication GmbH
   (Věc C-557/07)
   (2008/C 64/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH

      Žalovaná: Tele2 Telecommunication GmbH
   Předběžné otázky

               1)

               Má být pojem „zprostředkovatel“ použitý v čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (1) vykládán v tom smyslu, že zahrnuje i poskytovatele přístupu, který uživateli umožňuje pouze přístup k síti prostřednictvím přidělení dynamické IP adresy, avšak neposkytuje mu sám žádné služby („services“), jako například e-mail, FTP nebo službu file-sharing, a nad službou využívanou uživatelem rovněž nevykonává žádnou právní ani faktickou kontrolu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Má být čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (2) vykládán s ohledem na článek 6 a článek 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (restriktivně) v tom smyslu, že nepřipouští poskytnutí provozních údajů osobní povahy třetím osobám soukromého práva za účelem soukromoprávního stíhání potvrzených porušení výlučných autorských práv (majetková práva a právo dílo užít)?

      (1)  Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230.

      (2)  Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32.


title: Věc T-521/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Diesel v. EUIPO – Sprinter megacentros del deporte (Zobrazení zakřivené a zahnuté linie) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující zakřivenou a zahnutou linii — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující velké písmeno ‚D‘ — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Diesel v. EUIPO – Sprinter megacentros del deporte (Zobrazení zakřivené a zahnuté linie)
   (Věc T-521/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující zakřivenou a zahnutou linii - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující velké písmeno ‚D‘ - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 283/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Diesel SpA (Breganze, Itálie) (zástupci: A. Gaul, M. Frank, A. Parassina a K. Dani, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sprinter megacentros del deporte, SL (Elche, Španělsko) (zástupce: S. Malynicz, QC)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. června 2015 (věc R 3291/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Diesel a Sprinter megacentros del deporte.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 18. června 2015 (věc R 3291/2014-2) se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Diesel SpA.

               3.

               Sprinter megacentros del deporte, SL ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Věc C-380/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Rüsselsheim (Německo) dne 8. srpna 2014 – Dorothea Eckert a Karl-Heinz Dallner v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Rüsselsheim (Německo) dne 8. srpna 2014 – Dorothea Eckert a Karl-Heinz Dallner v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-380/14)
   2014/C 421/26
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Dorothea Eckert a Karl-Heinz Dallner

      Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 9. září 2014 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc T-335/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2013 — Bulharsko v. Komise ( „EZZF a EZFRV — Náklady vyloučené z financování — Jednotná platba na plochu —  „Znevýhodněné oblasti“ — Doplňkové přímé vnitrostátní platby — Fungování zeměpisného informačního systému a systém identifikace zemědělských pozemků — Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 — Proporcionalita — Právní jistota — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2013 — Bulharsko v. Komise
   (Věc T-335/11) (1)

   (EZZF a EZFRV - Náklady vyloučené z financování - Jednotná platba na plochu - „Znevýhodněné oblasti“ - Doplňkové přímé vnitrostátní platby - Fungování zeměpisného informačního systému a systém identifikace zemědělských pozemků - Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Proporcionalita - Právní jistota - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 189/38
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bulharská republika (zástupci: E. Petranova a T. Ivanov, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi, D. Dimov, G. Koleva a D. Stefanov, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2011/244/EU ze dne 15. dubna 2011 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie (Úř. věst. L 102, s. 33) v rozsahu, v němž se týká Bulharské republiky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Bulharské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Věc C-440/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna 2016 společností Staywell Hospitality Group Pty Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve věcech T-510/14 a T-536/14, STAYWELL HOSPITALITY GROUP a SHERATON INTERNATIONAL IP v. EUIPO — SHERATON INTERNATIONAL IP a STAYWELL HOSPITALITY GROUP (PARK REGIS)

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna 2016 společností Staywell Hospitality Group Pty Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve věcech T-510/14 a T-536/14, STAYWELL HOSPITALITY GROUP a SHERATON INTERNATIONAL IP v. EUIPO — SHERATON INTERNATIONAL IP a STAYWELL HOSPITALITY GROUP (PARK REGIS)
   (Věc C-440/16 P)
   (2017/C 095/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (zástupce: D. Farnsworth, solicitor)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Sheraton International IP LLC
   Usnesením ze dne 12. ledna 2017 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc C-413/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Salamanca — Španělsko) — Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León v. Anuntis Segundamano España SL ( „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Žaloba na zdržení se jednání podaná regionálním sdružením na ochranu spotřebitelů — Místně příslušný soud — Nemožnost podat opravný prostředek proti rozhodnutí, jímž prvostupňový soud vyslovil svou nepříslušnost — Procesní autonomie členských států — Zásada rovnocennosti a zásada efektivity“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Salamanca — Španělsko) — Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León v. Anuntis Segundamano España SL
   (Věc C-413/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Žaloba na zdržení se jednání podaná regionálním sdružením na ochranu spotřebitelů - Místně příslušný soud - Nemožnost podat opravný prostředek proti rozhodnutí, jímž prvostupňový soud vyslovil svou nepříslušnost - Procesní autonomie členských států - Zásada rovnocennosti a zásada efektivity)
   2014/C 45/21
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Salamanca

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León

      Žalovaná: Anuntis Segundamano España SL

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Audiencia Provincial de Salamanca — Španělsko — Výklad článků 4, 12, 114 a 169 SFEU, článku 38 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2000, C 364, s. 1) a směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288) — Přiměřené a účinné prostředky k ukončení používání zneužívajících klauzulí — Preventivní kolektivní žaloba podaná sdružením na ochranu spotřebitelů, jejímž cílem je zakázat podnikateli používání zneužívajících klauzulí — Vnitrostátní pravidla občanského práva procesního stanovící příslušnost soudu, v jehož obvodě má sídlo žalovaný — Vnitrostátní právní předpisy vylučující jakýkoli opravný prostředek proti usnesení o místní nepříslušnosti

      Výrok

   Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, jakož i zásada efektivity a zásada rovnocennosti, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž musí být žaloby na zdržení se jednání podávané sdruženími na ochranu spotřebitelů podány u soudu, v jehož obvodě se nachází provozovna či sídlo žalovaného, a podle níž nelze proti rozhodnutí soudu prvního stupně, jímž vyslovil svou místní nepříslušnost, podat opravný prostředek.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc C-443/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 1999/13/ES — Omezování emisí těkavých organických sloučenin — Neprovedení pojmů malé zařízení a  podstatná změna   )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/17

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-443/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 1999/13/ES - Omezování emisí těkavých organických sloučenin - Neprovedení pojmů ‚malé zařízení‘ a ‚podstatná změna‘ “)
   2009/C 153/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci)

      Předmět

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí veškerých právních a správních předpisů nezbytných k řádnému provedení čl. 2 bodů 3 a 4 a čl. 4 bodu 4 směrnice Rady 1999/13/ES ze dne 11. března 1999 o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních (Úř. věst. L 85, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 118) — Pojmy „malé zařízení“ a „podstatná změna“

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě veškeré právní a správní předpisy nezbytné k řádnému provedení čl. 2 bodů 3 a 4 a čl. 4 bodu 4 směrnice Rady 1999/13/ES ze dne 11. března 1999 o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009


title: Spojené věci C-71/11 a C-99/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. září 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Bundesrepublik Deutschland v. Y (C-71/11), Z (C-99/11) ( „Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany — Článek 2 písm. c) — Postavení „uprchlíka“ — Článek 9 odst. 1 — Pojem „akty pronásledování“ — Článek 10 odst. 1 písm. b) — Náboženství jako důvod pronásledování — Souvislost mezi tímto důvodem pronásledování a akty pronásledování — Pákistánští státní příslušníci, členové náboženského společenství ahmadiyya — Akty pákistánských orgánů, které směřují k zákazu práva projevu náboženského vyznání na veřejnosti — Dostatečně závažné akty, aby dotyčná osoba mohla mít oprávněné obavy, že bude vystavena pronásledování z důvodu svého náboženského vyznání — Posuzování skutečností a okolností jednotlivě — Článek 4“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/5

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. září 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Bundesrepublik Deutschland v. Y (C-71/11), Z (C-99/11)
      (Spojené věci C-71/11 a C-99/11) (1)

      (Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Článek 2 písm. c) - Postavení „uprchlíka“ - Článek 9 odst. 1 - Pojem „akty pronásledování“ - Článek 10 odst. 1 písm. b) - Náboženství jako důvod pronásledování - Souvislost mezi tímto důvodem pronásledování a akty pronásledování - Pákistánští státní příslušníci, členové náboženského společenství ahmadiyya - Akty pákistánských orgánů, které směřují k zákazu práva projevu náboženského vyznání na veřejnosti - Dostatečně závažné akty, aby dotyčná osoba mohla mít oprávněné obavy, že bude vystavena pronásledování z důvodu svého náboženského vyznání - Posuzování skutečností a okolností jednotlivě - Článek 4)
      (2012/C 331/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Bundesrepublik Deutschland

         Žalovaní: Y (C-71/11), Z (C-99/11)

         za přítomnosti: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Bundesbeauftragter für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesverwaltungsgericht — Výklad čl. 2 písm. c) a čl. 9 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12) — Podmínky pro uznání postavení uprchlíka — Dostatečně vážná povaha aktu pronásledování — Akty pákistánských orgánů, které mají za cíl omezit činnost náboženského společenství Ahmadiyya

         Výrok

                  1)

                  Článek 9 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, které z jiných důvodů potřebují mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, musí být vykládán v tom smyslu, že:

                              —

                              každý zásah do svobody náboženského vyznání, který porušuje čl. 10 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, nemůže představovat „akt pronásledování“ ve smyslu uvedeného ustanovení směrnice;

                              —

                              existence aktu pronásledování může vyplývat ze zásahu do vnějšího projevu uvedené svobody a

                              —

                              pro účely posouzení, zda zásah do práva na svobodu náboženského vyznání, který porušuje čl. 10 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, může představovat „akt pronásledování“, musejí příslušné orgány s ohledem na osobní situaci dotyčné osoby ověřit, zda této osobě z důvodu výkonu této svobody v zemi původu vznikne skutečné nebezpečí spočívající zejména v tom, že bude pronásledována či s ní bude jeden z původců uvedených v článku 6 směrnice 2004/83 zacházet nelidským či ponižujícím způsobem, anebo jí uloží nelidský či ponižující trest.

                  2)

                  Článek 2 písm. c) směrnice 2004/83 musí být vykládán v tom smyslu, že obavy žadatele před pronásledováním jsou oprávněné, jestliže příslušné orgány s ohledem na osobní situaci žadatele mají za to, že je důvodné domnívat se, že po jeho návratu do země původu bude vykonávat náboženské akty, které jej vystaví skutečnému nebezpečí pronásledování. Při individuálním posuzování žádosti směřující k získání postavení uprchlíka uvedené orgány od žadatele nemohou důvodně očekávat, že se těchto náboženských aktů vzdá.

         (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.

         Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


title: Věc T-27/13: Žaloba podaná dne 23. ledna 2013 — Elan v. Komise

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/20

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2013 — Elan v. Komise
   (Věc T-27/13)
   2013/C 86/34
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elan, proizvodnja športnih izdelkov d.o.o. (Begunje na Gorenjskem, Slovinsko) (zástupce: P. Pensa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil články 2 až 5 rozhodnutí Komise ze dne 19. září 2012 o opatřeních ve prospěch podniku Elan d.o.o., SA.26379 (C 13/2010);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: porušení povinnosti uvést odůvodnění (čl. 296 druhý pododstavec SFEU) a porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu neuvedení odůvodnění (čl. 263 druhý pododstavec SFEU)
               Komise dostatečně neodůvodnila, proč kapitálový vklad společností Zavarovalnica Triglav a Triglav Naložbe přičítá státu. Mimoto Komise neodůvodnila, proč nepřijala odprodeje v rámci mořské divize společnosti Elan jako vhodná kompenzační opatření.

               2)

               Druhý žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU z důvodu zjevného pochybení při posuzování skutkových okolností s ohledem na existenci státních zdrojů a z důvodu, že Komise přičetla jednání společností Zavarovalnica Triglav, Triglav Naložbe a KAD-PPS státu
               Zaprvé se Komise dopustila zjevného pochybení při posuzování skutkových okolností s ohledem na dohled a vliv státu na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje (ZPIZ) [Institut pro penzijní a invalidní pojištění], a tudíž na společnosti Zavarovalnica Triglav a Triglav Naložbe. Zadruhé Komise neuvedla žádnou z indicií nezbytných v souladu s judikaturou ve věci Stardust Marine k tomu, aby bylo možné připsat jednání společností KAD-PPS, Zavarovalnica Triglav a Triglav Naložbe státu, přičemž ponechala zcela bez povšimnutí, že soukromé společnosti Zavarovalnica Triglav a Triglav Naložbe vykonávaly negativní kontrolu nad společností Elan.

               3)

               Třetí žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU s ohledem na slučitelnost jednání společností se zásadou soukromého investora působícího v tržním hospodářství z důvodu zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu v souvislosti s rozhodnutím společníků před rekapitalizací a provedením opatření č. 2 (rekapitalizace společnosti Elan v létě 2008)
               Komise zjevně nesprávně shledala šest rozhodujících skutkových okolností, na jejichž základě dospěla k závěru, že opatření č. 2 nebylo v souladu se zásadou soukromého investora působícího v tržním hospodářství:

                           —

                           zaprvé Komise zavádějícím způsobem zohlednila nejhorší odhad hodnoty základního kapitálu společnosti Elan, přestože v rychlém ocenění byly uvedeny čtyři odhady;

                           —

                           zadruhé svévolně a bez znaleckého posudku odmítla jako neaktuální a nerelevantní odhad hodnoty provedený společností Audit-In, a neodůvodněně upřednostnila rychlé ocenění;

                           —

                           zatřetí Komise nesprávně konstatovala, že se na rekapitalizaci nepodílel žádný soukromý investor, přestože podíl soukromého kapitálu činil přinejmenším 35,05%;

                           —

                           začtvrté Komise nesprávně konstatovala, že společnost Elan sama vypracovala víceletý plán 2008-2012 a ozdravný plán, jelikož ponechala zcela bez povšimnutí skutečnost, že základem pro vypracování ozdravného plánu společnosti Elan byla strategie přeměny, kterou pro společnost navrhl externí poradce;

                           —

                           zapáté je nesprávné i zjištění, že se nedospělo k dohodě s bankami ohledně úpravy existujícího splátkového kalendáře před rekapitalizací, neboť je zjevné, že Komise ponechala zcela bez povšimnutí listinné důkazy, které prokazují, že banky společnosti Elan potvrdily, že upraví její splátkový kalendář, pokud společníci provedou rekapitalizaci této společnosti;

                           —

                           zašesté je nepravdivé tvrzení Komise, že rekapitalizace společnosti Elan v roce 2007 byla neúspěšná, a že tedy soukromí společníci již do této společnosti neinvestovali.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: zjevně nesprávné posouzení skutkových okolností co se týče kompenzačních opatření uvedených v bodech 38 až 40 pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích a porušení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU
               Komise zjevně nesprávným způsobem konstatovala, že společnost Elan nezavedla vhodná kompenzační opatření, a v důsledku toho nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU ve spojení s pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích:

                           —

                           zaprvé Komise ponechala bez povšimnutí skutečnost, že ve strategii přeměny se výslovně uvádí, že v naléhavém případě se zruší distribuční společnost ve Spojených státech amerických;

                           —

                           zadruhé Komise nesprávně uvedla, že spolupráce ve společné distribuční společnosti byla ukončena z podnětu podniku Dal Bello;

                           —

                           zatřetí Komise neodůvodněně nezohlednila účinek kompenzačních opatření týkajících se maloobchodního trhu s lyžemi na „hlavní“ trh společnosti Elan, a tedy na výrobu lyží.


title: Věc T-64/12: Žaloba podaná dne 15. února 2012 — Henkel a Henkel France v. Komise

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/28

         Žaloba podaná dne 15. února 2012 — Henkel a Henkel France v. Komise
   (Věc T-64/12)
   2012/C 98/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Německo) a Henkel France (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupci: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet a E. Paroche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 7. prosince 2011 ve věci „COMP/39.579 — Consumer Detergents“, jímž žalovaná zamítla žádost žalobkyní o poskytnutí dokumentů předložených ve věci COMP/39579 francouzské Autorité de la Concurrence ohledně její věci 09/0007F týkající se francouzského odvětví detergentů;

               —

               uložit žalované, aby žalobkyním povolila dovolávat se vyžádaných dokumentů v řízení před Cour d’appel de Paris, v němž žalobkyně napadají rozhodnutí francouzské Autorité de la Concurrence ze dne 8. prosince 2011 (nebo v řízení před Autorité de la Concurrence, pokud by se tento orgán rozhodl obnovit své řízení);

               —

               uložit žalované náhradu nákladů žalobkyň vynaložených v souvislosti s touto věcí; a

               —

               přijmout jakákoli další opatření, jež považuje Tribunál za vhodná.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uvádějí žalobkyně jediný žalobní důvod, podle něhož žalovaná protiprávně zamítla žádost žalobkyň o předložení požadovaných dokumentů nebo povolit, aby žalobkyně požadované dokumenty použily ve francouzském řízení, čímž porušila základní práva žalobkyň na obhajobu, jakož i své povinnosti podle čl. 4 odst. 3 SFEU.


title: Věc T-297/14: Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Walter Klein v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/46

         Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Walter Klein v. Komise
   (Věc T-297/14)
   2014/C 223/49
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Walter Klein GmbH & Co. KG (Wuppertal, Německo) (zástupci: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU proti Spolkové republice Německo z důvodu podpory výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a nižšího příplatku EEG pro podniky s vysokou spotřebou energie ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) v rozsahu, v němž se týká nižšího příplatku EEG pro podniky s vysokou spotřebou energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neexistence zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že nižší příplatek EEG pro podniky s vysokou spotřebou energie stanovený v zákoně o upřednostňování obnovitelných energií (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) (dále jen „EEG“) nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Na tomto místě uvádí, že podniky s vysokou spotřebou energie zajisté nejsou touto úpravou zvýhodněni. Zvláštní systém náhrad je naopak náhradou za mimořádné výdaje, které ve zvláštní míře postihují žalobkyni a srovnatelné podniky v rámci podpory výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a slouží k obnovení konkurenceschopnosti podniků s vysokou spotřebou energie, které jsou nejprve významným způsobem poškozeny příplatkem EEG.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně mimoto tvrdí, že zvláštní systém náhrad nepředstavuje „státní nebo ze státních prostředků“ poskytnuté opatření. V této souvislosti uvádí, že samotný příplatek EEG není státním prostředkem, a proto ani zřeknutí se tohoto prostředku v důsledku zvláštního systému náhrad nemůže představovat opatření udělená ze státních prostředků.

                           —

                           Příplatek EEG nevybírá, nespravuje a už vůbec nerozděluje stát nebo státem ustavená nebo zřízená veřejná nebo soukromá instituce. Příplatek EEG naopak lze vybrat přímo prostřednictvím provozovatelů přenosových soustav elektřiny na základě odpovídajícího občanskoprávního nároku. Příplatek EEG nepřipadne do státního rozpočtu, takže zvláštní systém náhrad tudíž nijak nesníží přímo nebo nepřímo příjmy státu.

                           —

                           Prostředky EEG nejsou k dispozici ani státním orgánům. Navíc neexistuje veřejná kontrola prostředků EEG, jako například Německým Spolkovým úřadem pro hospodářství a kontrolu vývozu (BAFA) nebo Spolkovou agenturou pro elektřinu, telekomunikace, poštu a železnice.


title: Věc C-205/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy – Francie) – Fabien Nemec v. Caisse régionale d'assurance maladie du Nord-Est (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Článek 42 ES — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 58 — Příspěvek ve prospěch pracovníků vystavených působení azbestu — Výpočet peněžitých dávek — Odmítnutí zohlednit mzdy obdržené v jiném členském státě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy – Francie) – Fabien Nemec v. Caisse régionale d'assurance maladie du Nord-Est
   (Věc C-205/05) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Článek 42 ES - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 58 - Příspěvek ve prospěch pracovníků vystavených působení azbestu - Výpočet peněžitých dávek - Odmítnutí zohlednit mzdy obdržené v jiném členském státě)
   (2006/C 326/24)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Fabien Nemec

      Žalovaná: Caisse régionale d'assurance maladie du Nord-Est
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy – Výklad článku 39 Smlouvy o ES, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Text s významem pro EHP a Švýcarsko) (Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72) a článku 15 nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 074, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) – Nezohlednění pro výpočet příspěvku pracovníkům s azbestem mezd obdržených na území jiného členského státu, jelikož z těchto mezd nebyly odváděny příspěvky do vnitrostátního systému sociálního zabezpečení
   Výrok
   Článek 58 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, vykládaný v souladu s cílem stanoveným v článku 42 ES, vyžaduje, aby v takové situaci, jaká je dotčená v původním řízení, byla při výpočtu „průměrn[é] mzd[y] nebo plat[u]“ ve smyslu prvního z těchto dvou ustanovení zohledněna mzda dotčeného, kterou by patrně mohl pobírat vzhledem k vývoji své profesní kariéry, kdyby nadále vykonával svou pracovní činnost v členském státě, o jehož příslušnou instituci se jedná.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc T-240/11: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2012 — L’Oréal v. OHIM — United Global Media Group (MyBeauty TV) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Nahraditelné náklady u OHIM — Náklady na zastupování vynaložené zaměstnancem — Článek 85 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2012 — L’Oréal v. OHIM — United Global Media Group (MyBeauty TV)
   (Věc T-240/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Nahraditelné náklady u OHIM - Náklady na zastupování vynaložené zaměstnancem - Článek 85 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění)
   2012/C 287/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L’Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: A. von Mühlendahl a S. Abel, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: United Global Media Group, Inc. (El Segundo, Kalifornie, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2011 (věc R 898/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi United Global Media Group, Inc. a L’Oréal

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnosti L’Oréal SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


title: Věc C-339/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 24. srpna 2009 — Skoma-Lux sro v. Celní ředitelství Olomouc

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 24. srpna 2009 — Skoma-Lux sro v. Celní ředitelství Olomouc
   (Věc C-339/09)
   2009/C 282/43
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Skoma-Lux sro

      Žalovaný: Celní ředitelství Olomouc

      Předběžná otázka

   Je třeba zboží označované jako „červené víno dezertní Kagor VK“, obsažené v lahvích à 0,75 LTR s obsahem alkoholu 15,8 % — 16,1 % vol, do kterého byl v průběhu jeho výroby přidán řepný cukr a kukuřičný alkohol, tedy substance, které nemají původ v čerstvých hroznech, zařadit do čísla 2204 nebo do čísla 2206 kombinované nomenklatury celního sazebníku?


title: Věc T-279/06: Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Evropaïki Dynamiki v. ECB

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/61

         Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Evropaïki Dynamiki v. ECB
   (Věc T-279/06)
   (2006/C 294/122)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a N.Keramidas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ECB posoudit nabídku žalobkyně jako neúspěšnou a uzavřít smlouvu s úspěšným dodavatelem;

               —

               uložit ECB náhradu právních a ostatních nákladů a výdajů způsobených v souvislosti s touto žalobou, i když bude zamítnuta.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně předložila nabídku v odpovědi na výzvu k podání nabídek pro poskytování informačního poradenství a služeb informačního rozvoje Evropské centrální bance (ECB) (Úř. věst. 2005/S 137-135354). Žalobkyně napadá rozhodnutí odmítnout její nabídku a zahájit jednání o smlouvě s jinými nabízejícími.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že ECB protiprávně neuvedla v nabídkovém řízení váhu kritérií a podkritérií a že použila nejasné podmínky pro negativní posouzení nabídky žalobkyně, a tak porušila zásadu transparence a řádné správy a neposkytla odůvodnění. Dále žalobkyně tvrdí, že se ECB dopustila několikrát nesprávného posouzení při hodnocení nabídky žalobkyně. Konečně žalobkyně uvádí, že ECB ve výzvě k podání nabídek uvedla zvláštní podmínku, která zvýhodnila společnosti usazené v Německu, a tak porušila mimo jiné články 12 ES a 49 ES.


title: Věc C-131/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) dne 13. března 2017 – Hélder José Cunha Martins v. Fundo de Garantia Automóvel

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) dne 13. března 2017 – Hélder José Cunha Martins v. Fundo de Garantia Automóvel
   (Věc C-131/17)
   (2017/C 168/32)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Relação do Porto

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Odvolatel: Hélder José Cunha Martins

      Odpůrce: Fundo de Garantia Automóvel

      Předběžné otázky

               1)

               Má se v odvolacím řízení vedeném u soudu vyššího stupně mít za to, že bylo ve věci rozhodnuto spravedlivě ve smyslu článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, pokud byl v řízení o občanskoprávní odpovědnosti vyplývající z dopravní nehody vydán rozsudek, jímž byly uloženy solidární závazky, aniž byla dodržena zásada bezprostřednosti dokazování a aniž byly řádně uplatněny všechny prostředky obhajoby?

               2)

               Je zabavení majetku, k němuž došlo v řízení o výkonu rozhodnutí, jemuž nepředcházelo podání regresní žaloby, v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie?


title: Věc C-92/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 28. února 2011 — RWE Vertrieb AG v. Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 28. února 2011 — RWE Vertrieb AG v. Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.
   (Věc C-92/11)
   2011/C 211/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: RWE Vertrieb AG

      Odpůrce: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládán v tom smyslu, že smluvní podmínky upravující změny cen, které jsou uvedeny ve smlouvách o dodávkách plynu se spotřebiteli, jimž je mimo obecnou povinnost poskytovat dodávky dodáván plyn v rámci obecné smluvní volnosti (zvláštní zákazníci), nepodléhají ustanovením této směrnice, pokud v těchto smluvních podmínkách byla do smluvních vztahů se zvláštními zákazníky beze změny převzata zákonná úprava, která v rámci obecné povinnosti poskytnout připojení a poskytovat dodávky, platí pro tarifní zákazníky?

               2)

               Mají být — v případě, že jsou použitelné — články 3 a 5 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách ve spojení s bodem 1 písm. j) a bodem 2 písm. b) druhou větou přílohy k čl. 3 odst. 3 této směrnice, jakož i čl. 3 odst. 3 ve spojení s přílohou A písm. b) nebo c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES (2) ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES vykládány v tom smyslu, že smluvní podmínky upravující změny cen, které jsou uvedeny ve smlouvách o dodávkách zemního plynu se zvláštními zákazníky, vyhovují požadavkům jasného a srozumitelného znění a nezbytné míry průhlednosti, pokud v nich sice není obsažen důvod, podmínky a rozsah změny ceny, nicméně je zajištěno, že plynárenský dodavatelský podnik v přiměřené lhůtě předem oznámí svým zákazníkům každé zvýšení ceny a zákazníci mají právo se ze smlouvy vyvázat výpovědí, pokud nechtějí akceptovat pozměněné podmínky, které jim byly oznámeny?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288

      (2)  Úř. věst. L 176, s. 57. Zvl. vyd. 12/02, s. 230


title: Věc C-578/14: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgie) – Argenta Spaarbank NV v. Belgische Staat „Řízení o předběžné otázce — Daně z příjmů právnických osob — Směrnice 90/435/EHS — Článek 1 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 — Mateřské a dceřiné společnosti z různých členských států — Společný systém zdanění — Odpočitatelnost zdanitelného zisku mateřské společnosti — Skutkový a legislativní kontext sporu v původním řízení — Důvody odůvodňující nezbytnost odpovědi na předběžnou otázku — Neexistence dostatečného upřesnění — Zjevná nepřípustnost“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/21

         Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgie) – Argenta Spaarbank NV v. Belgische Staat
   (Věc C-578/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně z příjmů právnických osob - Směrnice 90/435/EHS - Článek 1 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 - Mateřské a dceřiné společnosti z různých členských států - Společný systém zdanění - Odpočitatelnost zdanitelného zisku mateřské společnosti - Skutkový a legislativní kontext sporu v původním řízení - Důvody odůvodňující nezbytnost odpovědi na předběžnou otázku - Neexistence dostatečného upřesnění - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 236/30)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Argenta Spaarbank NV

      Žalovaný: Belgische Staat

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) rozhodnutím ze dne 28. listopadu 2014 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 81, 9.3.2015.


title: Věc C-518/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. listopadu 2012 — CTP v. Regione Campania, Provincia di Napoli

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. listopadu 2012 — CTP v. Regione Campania, Provincia di Napoli
   (Věc C-518/12)
   2013/C 26/65
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: CTP — Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Odpůrci: Regione Campania, Provincia di Napoli

      Předběžná otázka

   Vzniká na základě článku 4 nařízení (EHS) č. 1191/69 (1) právo na vyrovnání pouze pokud po podání příslušné žádosti příslušné orgány nezrušily závazek služby, který způsobuje hospodářské nevýhody pro dopravní podniky, nebo se toto ustanovení uplatní pouze pro závazky služby, pro které nařízení stanoví zrušení a neumožňuje jejich zachování?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 156, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 19).


title: Věc C-254/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2015 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. března 2015 ve věci T-413/13, City Cycle Industries v. Rada Evropské unie

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2015 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. března 2015 ve věci T-413/13, City Cycle Industries v. Rada Evropské unie
   (Věc C-254/15 P)
   (2015/C 254/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, M. França, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: City Cycle Industries, Rada Evropské unie, Maxcom Ltd

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2015 ve věci Case T-413/13 City Cycle Industries v. Rada Evropské unie, který byl Komisi oznámen dne 23. března 2015, zamítl žalobu v prvním stupni a uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení;
               nebo alternativně,

               —

               vrátil věc zpět Tribunálu k novému projednání; určil, že o nákladech řízení v obou stupních bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek Komise se týká rozsudku Tribunálu ze dne 19. března 2015 ve věci Case T-413/13. V tomto rozsudku Tribunál zrušil v rozsahu, v němž se týká společnosti City Cycle Industries, článek 1 odst. 1 a článek 3 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 501/2013 (1) ze dne 29. května 2013, kterým se konečné antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 990/2011 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska.
   Komise uvádí na podporu svého kasačního opravného prostředku čtyři důvody. Zaprvé, Komise tvrdí, že Tribunál neposoudil ex officio, zda je žaloba na neplatnost přípustná podle čl. 263 odst. 4 SFEU. Zadruhé, Komise tvrdí, že Tribunál nemohl podle práva dospět k závěru, že Rada porušila čl. 13 odst. 1 základního antidumpingového nařízení (2), neboť takový závěr vychází z nesprávného výkladu příslušného bodu odůvodnění ve sporném nařízení a nesprávného výkladu čl. 13 odst. 1 základního antidumpingového nařízení. Zatřetí, Komise tvrdí, že Tribunál své závěry dostatečně neodůvodnil v rozporu s článkem 36 statutu Soudního dvora Evropské unie. Začtvrté, Komise má za to, že Tribunál porušil procesní práva Komise, která má podle článku 40 statutu Soudního dvora.

      (1)  Úř. věst. L 153, s. 1

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, Úř. věst. L 343, s. 51.