title: Věc T-435/09: Žaloba podaná dne 22. října 2009 — GL2006 Europe v. Komise a OLAF

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/30

         Žaloba podaná dne 22. října 2009 — GL2006 Europe v. Komise a OLAF
   (Věc T-435/09)
   2010/C 11/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GL2006 Europe Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupci: M. Gardenal a E. Belinguier-Raiz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise a Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF)

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že kontrola na místě provedená Komisí v prosinci roku 2008, návrh zprávy o auditu a závěrečná zpráva o auditu, kterou Komise vydala dne 19. prosince 2008 a 25. března 2009, jakož i konečné rozhodnutí Komise uvedené v dopise ze dne 10. července 2009, ve kterém se předpokládá ukončení dvou projektů do nichž byla zapojena společnost GL2006 Europe Ltd. a oznámení o dluhu ze dne 7. srpna 2009, na základě kterých má společnost GL2006 Europe Ltd vrátit Komisi celkovou částku 2 258 456,31 eur, je nezákonná a neplatná;

               —

               podpůrně, nebo krom toho určit, že podstatná tvrzení Komise jsou neodůvodněná,

               —

               určit, že kontrola na místě provedená Komisí, zprávy o auditu a konečné rozhodnutí nemohou ovlivnit platnost smluv ES, jichž se společnost GL2006 Europe Ltd účastnila;

               —

               určit, že tyto smlouvy jsou platné

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou, která se opírá o rozhodčí doložku, žalobkyně zpochybňuje zákonnost rozhodnutí Komise ze dne 10. července 2009, kterým byly na základě zprávy OLAF o auditu vypovězeny dvě smlouvy uzavřené se žalobkyní v rámci programů Společenství v oblasti výzkumu a technologického vývoje. Žalobkyně zpochybňuje také zákonnost oznámení o dluhu, která Komise vydala po uvedené zprávě OLAF dne 6. srpna 2009, ve kterých je požadováno vrácení zálohových plateb poskytnutých Komisí pro dvanáct projektů, kterých se zúčastnila i žalobkyně a které byly předmětem vyšetřování.
   Na podporu svých návrhových žádání uplatňuje žalobkyně následující argumenty.
   Zaprvé tvrdí, že kontrola na místě provedená Komisí byla nezákonná z následujících důvodů: nebyla předem oznámena, její délka nebyla dostatečná vzhledem k závažnosti konečného rozhodnutí, posouzení hlavních skutečností nebylo dostatečné, Komise porušila právo žalobkyně na soukromí, písemný záznam o kontrole vycházel z nesprávného právního základu, protože v něm bylo uvedeno nařízení, které již neplatí.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že zpráva o auditu obsahuje závažné nesrovnalosti, například nedostatečné odůvodnění, protože byla přijata na základě neúplné kontroly na místě, nebo to, že chybí souvislost mezi analýzou závěry uvedenými v závěrečné zprávě, což vedlo k porušení základních práv žalobkyně, jako například presumpce neviny.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že konečné rozhodnutí Komise je nejasné pokud jde o sankci, protože stanoví vypovězení dvou smluv, zatímco související oznámení o dluhu se týkají dvanácti smluv. Rovněž tvrdí, že toto konečné rozhodnutí jí nebylo řádně oznámeno.
   Žalobkyně dále zpochybňuje hlavní argumenty uvedené Komisí v souvislosti s vypovězením smluv a v souvislosti s výzvou vrátit částky, které již byly žalobkyni poskytnuty. Žalobkyně tvrdí, že tyto argumenty, které Komise uvádí ve svém rozhodnutí, jsou bezdůvodné a směřují k opačným závěrům než tvrzení uvedená ve zprávě o auditu za rok 2007.


title: Věc T-158/12: Žaloba podaná dne 5. dubna 2012 — European Dynamics Belgium a další v. Evropská agentura pro léčivé přípravky

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/15

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2012 — European Dynamics Belgium a další v. Evropská agentura pro léčivé přípravky
   (Věc T-158/12)
   2012/C 184/28
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgie), European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko), Εvropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko), European Dynamics UK Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: Β. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (European Medicines Agency, dále jen „ΕΜΑ“) ΕΜΑ/67882/2012 ze dne 31. ledna 2012, kterým ΕΜΑ umístila nabídku žalobkyň na druhé místo v otevřeném nabídkovém řízení ΕΜΑ/2011/17/ICT, pokud jde o položku 1 (Lot 1);

               —

               uložil EMA náhradu škody vzniklé žalobkyním v důsledku ztráty příležitosti, kterou by jim přinesla rámcová smlouva, kdyby jejich nabídka byla umístěna na prvním místě, a kterou odhadují na částku 2 139 471,70 eur, s úroky ode dne vyhlášení rozsudku; a

               —

               uložil EMA náhradu veškerých nákladů řízení žalobkyň.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhají zrušení rozhodnutí EMA ze dne 31. ledna 2012, kterým ΕΜΑ umístila nabídku žalobkyň na druhé místo v otevřeném nabídkovém řízení ΕΜΑ/2011/17/ICT, pokud jde o položku 1, a náhrady škody vzniklé žalobkyním v důsledku ztráty příležitosti, kterou by jim přineslo první místo v nabídkovém řízení ΕΜΑ/2011/17/ICT.
   Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno v souladu s článkem 263 SFEU z důvodu porušení ustanovení unijního práva, a konkrétně z následujících tří důvodů:

               1)

               Zaprvé EMA v rozporu s finančním nařízením, jeho prováděcími předpisy a technickými specifikacemi přidala ve fázi předkládání nabídek podmínku týkající se přítomnosti externích spolupracovníků uchazečů za účelem jejich hodnocení, která nebyla stanovena v původních dokumentech nabídkového řízení, a tudíž byla novým kritériem pro zadání zakázky.

               2)

               Zadruhé EMA v rozporu s prováděcími předpisy finančního nařízení hodnotila a přiřadila body na základě zkušenosti uchazečů, která byla již zohledněna jako kvalitativní výběrové kritérium ve fázi zadávacího řízení.

               3)

               Zatřetí EMA porušila zásadu transparentnosti:

                           —

                           jelikož jedno z kritérií pro zadání zakázky stanovených v technických specifikacích bylo formulováno tak, aby vylučovalo možnost jeho objektivního posouzení;

                           —

                           jelikož technické specifikace neobsahovaly matematický vzorec (algoritmus), na jehož základě by se přesně vypočítaly body (na dvě desetinná místa) přiřazené žalobkyním.


title: Věc T-697/15: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2015 – Bergbräu v. OHIM – Vilser Privatbrauerei (VILSER BERGBRÄU)

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/22

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2015 – Bergbräu v. OHIM – Vilser Privatbrauerei (VILSER BERGBRÄU)
   (Věc T-697/15)
   (2016/C 078/32)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bergbräu GmbH & Co. KG (Uslar, Německo) (zástupkyně: B. Reiter, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Vilser Privatbrauerei GmbH (Vils, Rakousko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „VILSER BERGBRÄU“ – Přihláška č. 11 396 223

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2015, ve věci R 2675/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Privatbrauerei Bergbräu GmbH & Co. KG a Vilser Privatbrauerei GmbH (námitka č. B 002169764);

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení;

               —

               stanovil termín jednání pro případ, že Tribunál nebude moct objasnit skutkový stav bez slyšení účastníků řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-758/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Infineon Technologies v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Čipy do karet — Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání porušující článek 101 SFEU — Výměna citlivých obchodních informací — Právo na obhajobu — Protiprávní jednání z hlediska účelu — Důkaz — Promlčení — Jediné trvající protiprávní jednání — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Hodnota tržeb“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Infineon Technologies v. Komise
   (Věc T-758/14) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Čipy do karet - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání porušující článek 101 SFEU - Výměna citlivých obchodních informací - Právo na obhajobu - Protiprávní jednání z hlediska účelu - Důkaz - Promlčení - Jediné trvající protiprávní jednání - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Hodnota tržeb“)
   (2017/C 038/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Infineon Technologies AG (Neubiberg, Německo) (zástupci: I. Brinker, U. Soltész a P. Linsmeier, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, A. Dawes, J. Norris Usher a P. Van Nuffel, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 6250 final ze dne 3. září 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39574 – čipy do karet) a podpůrně na snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Infineon Technologies AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc T-190/12: Žaloba podaná dne 25. dubna 2012 — Tomana a další v. Rada a Komise

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/25

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2012 — Tomana a další v. Rada a Komise
   (Věc T-190/12)
   2012/C 194/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Johannes Tomana (Harare, Zimbabwe); Titus Mehliswa Johna Abu Basutu (Harare); Happyton Mabhuya Bonyongwe (Harare); Flora Buka (Harare); Wayne Bvudzijena (Harare); David Chapfika (Harare); George Charamba (Harare); Faber Edmund Chidarikire (Harare); Tinaye Chigudu (Harare); Aeneas Soko Chigwedere (Harare); Phineas Chihota (Harare); Augustine Chihuri (Harare); Patrick Anthony Chinamasa (Harare); Edward Takaruza Chindori-Chininga (Harare); Joseph Chinotimba (Harare); Tongesai Shadreck Chipanga (Harare); Augustine Chipwere (Harare); Constantine Chiwenga (Harare); Ignatius Morgan Chiminya Chombo (Harare); Martin Dinha (Harare); Nicholas Tasunungurwa Goche (Harare); Gideon Gono (Harare); Cephas T. Gurira (Harare); Stephen Gwekwerere (Harare); Newton Kachepa (Harare); Mike Tichafa Karakadzai (Harare); Saviour Kasukuwere (Harare); Jawet Kazangarare (Harare); Sibangumuzi Khumalo (Harare); Nolbert Kunonga (Harare); Martin Kwainona (Harare); R. Kwenda (Harare); Andrew Langa (Harare); Musarashana Mabunda (Harare); Jason Max Kokerai Machaya (Harare); Joseph Mtakwese Made (Harare); Edna Madzongwe (Harare); Shuvai Ben Mahofa (Harare); Titus Maluleke (Harare); Paul Munyaradzi Mangwana (Harare); Reuben Marumahoko (Harare); G. Mashava (Harare); Angeline Masuku (Harare); Cain Ginyilitshe Ndabazekhaya Mathema (Harare); Thokozile Mathuthu (Harare); Innocent Tonderai Matibiri (Harare); Joel Biggie Matiza (Harare); Brighton Matonga (Harare); Cairo Mhandu (Harare); Fidellis Mhonda (Harare); Amos Bernard Midzi (Harare); Emmerson Dambudzo Mnangagwa (Harare); Kembo Campbell Dugishi Mohadi (Harare); Gilbert Moyo (Harare); Jonathan Nathaniel Moyo (Harare); Sibusio Bussie Moyo (Harare); Simon Khaya Moyo (Harare); S. Mpabanga (Harare); Obert Moses Mpofu (Harare); Cephas George Msipa (Harare); Henry Muchena (Harare); Olivia Nyembesi Muchena (Harare); Oppah Chamu Zvipange Muchinguri (Harare); C. Muchono (Harare); Tobaiwa Mudede (Harare); Isack Stanislaus Gorerazvo Mudenge (Harare); Columbus Mudonhi (Harare); Bothwell Mugariri (Harare); Joyce Teurai Ropa Mujuru (Harare); Isaac Mumba (Harare); Simbarashe Simbanenduku Mumbengegwi (Harare); Herbert Muchemwa Murerwa (Harare); Munyaradzi Musariri (Harare); Christopher Chindoti Mushohwe (Harare); Didymus Noel Edwin Mutasa (Harare); Munacho Thomas Alvar Mutezo (Harare); Ambros Mutinhiri (Harare); S. Mutsvunguma (Harare); Walter Mzembi (Harare); Morgan S. Mzilikazi (Harare); Sylvester Nguni (Harare); Francis Chenayimoyo Dunstan Nhema (Harare); John Landa Nkomo (Harare); Michael Reuben Nyambuya (Harare); Magadzire Hubert Nyanhongo (Harare); Douglas Nyikayaramba (Harare); Sithembiso Gile Glad Nyoni (Harare); David Pagwese Parirenyatwa (Harare); Dani Rangwani (Harare); Engelbert Abel Rugeje (Harare); Victor Tapiwe Chashe Rungani (Harare); Richard Ruwodo (Harare); Stanley Urayayi Sakupwanya (Harare); Tendai Savanhu (Harare); Sydney Tigere Sekeramayi (Harare); Lovemore Sekeremayi (Harare); Webster Kotiwani Shamu (Harare); Nathan Marwirakuwa Shamuyarira (Harare); Perence Samson Chikerema Shiri (Harare); Etherton Shungu (Harare); Chris Sibanda (Harare); Jabulani Sibanda (Harare); Misheck Julius Mpande Sibanda (Harare); Phillip Valerio Sibanda (Harare); David Sigauke (Harare); Absolom Sikosana (Harare); Nathaniel Charles Tarumbwa (Harare); Edmore Veterai (Harare); Patrick Zhuwao (Harare); Paradzai Willings Zimondi (Harare); Cold Comfort Farm Cooperative Trust (Harare); Comoil (Private) Ltd (Harare); Divine Homes (Private) Ltd (Harare); Famba Safaris (Private) Ltd (Harare); Jongwe Printing and Publishing Company (Private) Ltd (Harare); M & S Syndicate (Private) Ltd (Harare); Osleg (Private) Ltd (Harare); Swift Investments (Private) Ltd (Harare); Zidco Holdings (Private) Ltd (Harare); Zimbabwe Defence Industries (Private) Ltd (Harare); Zimbabwe Mining Development Corp. (Harare) (zástupci: D. Vaughan, QC (Queen’s Counsel), M. Lester a R. Lööf, barristers, a M. O’Kane, solicitor)

      Žalované: Evropská komise a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2012/97/SZBP ze dne 17. února 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/101/SZBP o omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. L 47, s. 50) v rozsahu, v němž se týká žalobců;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) č. 151/2012 ze dne 21. února 2012, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 314/2004 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. L 49, s. 2) v rozsahu, v němž se týká žalobců;

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2012/124/SZBP ze dne 27. února 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/101/SZBP o omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. L 54, s. 20) v rozsahu, v němž se týká žalobců; a

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalované přijaly opatření proti fyzickým a právnickým osobám bez právního základu. Rada ani Komise nejsou oprávněny přijmout restriktivní opatření proti nestátním subjektům v Zimbabwe pouze na základě neodůvodněných tvrzeních o trestné činnosti v Zimbabwe. Neodůvodněná tvrzení se v mnoha případech týkají skutečností, které nastaly již před vytvořením vlády národní jednoty. Orgány překročily svou omezenou pravomoc v trestních věcech a dotčená opatření jsou nevhodná a nepřiměřená s ohledem na jakýkoli cíl společné zahraniční a bezpečnostní politiky.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že se žalované dopustily zjevného omylu, když měly za to, že kritéria stanovená v napadených opatřeních jsou splněna, jelikož:

                           —

                           žalované nebyly z právního hlediska oprávněny uvést žalobce na seznamu pouze na základě tvrzení, že jsou členy ZANU-PF vlády Zimbabwe nebo jsou spojeni s touto osobou.

                           —

                           žalované nebyly z právního hlediska oprávněny uvést žalobce na seznamu na základě neurčitých a nepodložených tvrzení o protiprávní činnosti, ke které došlo v minulosti v mnoha případech před vytvořením vlády národní jednoty.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalované neodůvodnily přiměřeně a dostatečně, z jakého důvodu zahrnuly fyzické a právnické osoby do napadených opatření.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalované neposkytly žalobcům dostatečnou ochranu práv na obhajobu a účinnou soudní ochranu tím, že:

                           —

                           žalované nepředložily žádné konkrétní skutečnosti nebo důkazy na podporu svých neurčitých a nepodložených tvrzení o závažné protiprávní činnosti a

                           —

                           žalované neumožnily žalobcům předložit své připomínky a vyjádřit se k důkazům předloženým proti nim.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalované porušily neodůvodněně a nepřiměřeně základní práva žalobců včetně jejich práva na ochranu jejich majetku, svobody podnikání, dobré pověsti, jakož i práva na soukromý a rodinný život.


title: Věc C-246/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Hamburg (Německo) dne 6. července 2009 — Susanne Bulicke v. Deutsche Büroservice GmbH

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Hamburg (Německo) dne 6. července 2009 — Susanne Bulicke v. Deutsche Büroservice GmbH
   (Věc C-246/09)
   2009/C 244/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgericht Hamburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Susanne Bulicke

      Žalovaná: Deutsche Büroservice GmbH

      Předběžná otázka

   Je vnitrostátní právní úprava, podle níž je (kromě kolektivních dohod) pro písemné uplatnění nároku na náhradu škody nebo pro odškodnění z důvodu diskriminace při přijímání do zaměstnání stanovena lhůta v délce dvou měsíců od doručení odmítnutí — což je vykládáno jako lhůta od doby, kdy se osoba o diskriminaci dozvěděla —, v rozporu s primárním právem ES (zajištění účinné právní ochrany) nebo se zákazem diskriminace na základě věku stanoveným právem Společenství, a to směrnicí 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000 (1), pokud pro rovnocenné nároky podle vnitrostátního práva platí tříletá promlčecí lhůta, nebo se zákazem zhoršení postavení podle článku 8 směrnice 2000/78/ES, stanoví-li dřívější vnitrostátní právní předpis u diskriminace na základě pohlaví delší prekluzivní lhůtu?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc C-595/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 25. listopadu 2011 — Steinel Vertrieb GmbH v. Hauptzollamt Bielefeld

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 25. listopadu 2011 — Steinel Vertrieb GmbH v. Hauptzollamt Bielefeld
   (Věc C-595/11)
   2012/C 89/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Steinel Vertrieb GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Bielefeld

      Předběžná otázka

   Je nutné

               a)

               nařízení Rady (ES) č. 1470/2001 (1) ze dne 16. července 2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) pocházejících z Čínské lidové republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla,
               a

               b)

               nařízení Rady (ES) č. 1205/2007 (2) ze dne 15. října 2007, kterým se na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 ukládá antidumpingové clo z dovozu elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) pocházejících z Čínské lidové republiky a rozšiřuje se na dovoz téhož výrobku z Vietnamské socialistické republiky, Pákistánské islámské republiky a Filipínské republiky, vykládat v tom smyslu, že se vztahují také na kompaktní fluorescenční výbojky se soumrakovým spínačem, dovážené žalobkyní a blíže popsané v usnesení?

      (1)  Úř. věst. L 195, s. 8; Zvl. vyd. 11/38, s. 43, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1322/2006 ze dne 1. září 2006 (Úř. věst. L. 244, s. 1).

      (2)  Úř. věst. L 272, s. 1.


title: Věc C-8/06 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Anna Herrero Romeu v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Úředníci — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce přílohy VII služebního řádu — Pojem práce konaná pro některý jiný stát )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Anna Herrero Romeu v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-8/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce přílohy VII služebního řádu - Pojem „práce konaná pro některý jiný stát“)
   (2008/C 22/09)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Anna Herrero Romeu (zástupci: R. García-Gallardo Gil-Forunier, D. Domínguez Pérez a A. Sayagués Torres, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, J. Gutiérrez Gisbert, J. Rivas Andrés a M. Canal, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 25. října 2005, Herrero Romeu v. Komise (T-298/02), kterým byla zamítnuta žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. června 2002, jímž se navrhovatelce zamítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i na příspěvky s ním spojené
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Anně Herrero Romeu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-442/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. června 2007 – Walderdorff v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Hodnotící období 2003 — Odmítnutí povýšení — Přidělení bodů pro povýšení — Srovnávací přezkoumání zásluh — Rovné zacházení — Obecná prováděcí ustanovení článku 45 služebního řádu — Námitka protiprávnosti — Legitimní očekávání )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. června 2007 – Walderdorff v. Komise
   (Věc T-442/04) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Hodnotící období 2003 - Odmítnutí povýšení - Přidělení bodů pro povýšení - Srovnávací přezkoumání zásluh - Rovné zacházení - Obecná prováděcí ustanovení článku 45 služebního řádu - Námitka protiprávnosti - Legitimní očekávání“)
   (2007/C 170/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Andrea Walderdorff (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně J. Currall, poté G. Berscheid a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení jednak rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 19. července 2004, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně proti rozhodnutí téhož správního orgánu, jímž bylo žalobkyni odmítnuto povýšení do platové třídy A4 za hodnotící období 2003, a jednak, je-li to nezbytné, zrušení rozhodnutí, které bylo předmětem této stížnosti
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


title: Věc C-393/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 10. září 2008 – Emanuela Sbarigia v. Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar – Associazione Sindacale Proprietari Farmacia a Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 10. září 2008 – Emanuela Sbarigia v. Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar – Associazione Sindacale Proprietari Farmacia a Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma
   (Věc C-393/08)
   (2008/C 285/46)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Emanuela Sbarigia

      Žalovaní: Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar – Associazione Sindacale Proprietari Farmacia a Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma
   Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné se zásadami Společenství stanovícími ochranu svobodné hospodářské soutěže a volného pohybu služeb, uvedenými zejména v článcích 49, 81, 82, 83, 84, 85 a 86 Smlouvy o ES, aby lékárny byly podrobeny výše uvedenému zákazu vzdát se roční dovolené a mít nadále otevřeno i nad stanovené hranice maximální otevírací doby povolené výše uvedenými ustanoveními regionálního zákona pro Lazio č. 26/2002 a aby byly rovněž podle čl. 10 odst. 2 téhož regionálního zákona podrobovány posouzení specifičnosti místa v obci, v němž sídlí lékárna žadatele, ze strany správního orgánu (posouzení prováděnému po dohodě se subjekty a orgány stanovenými v tomto článku) za účelem získání výjimky z výše uvedených zákazů na území obce Řím?

               2)

               Je podrobení veřejné lékárenské služby, přestože je určeno k ochraně zdraví spotřebitelů, takovým podmínkám, jaké stanoví regionální zákon č. 26/2002, které omezují nebo zakazují prodloužit denní, týdenní a roční otevírací dobu jednotlivých lékáren, slučitelné s články 152 a 153 Smlouvy o Evropské unii?


title: Věc T-354/12: Usnesení Tribunálu ze dne 17. října 2014 — Afepadi a další v. Komise „Žaloba na neplatnost — Zdravotní tvrzení používaná při označování potravin a v související reklamě — Nařízení (EU) č. 432/2012 — Body 11, 14 a 17 odůvodnění — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. října 2014 — Afepadi a další v. Komise
   (Věc T-354/12) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Zdravotní tvrzení používaná při označování potravin a v související reklamě - Nařízení (EU) č. 432/2012 - Body 11, 14 a 17 odůvodnění - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2014/C 431/34)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobkyně: Asociación Española de Fabricantes de Preparados alimenticios especiales, dietéticos y plantas medicinales (Afepadi) (Barcelona, Španělsko); Elaborados Dietéticos, SA (Palma de Cervelló, Španělsko); Nova Diet, SA (Burgos, Španělsko); Laboratorios Vendrell, SA (Barcelona), a Ynsadiet, SA (Leganés, Španělsko) (zástupce: P. Velázquez González, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Grünheid a P. Němečková, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a S. Menez, zmocněnci)

      Předmět věci

   Mimo jiné návrh na zrušení bodů 11, 14 a 17 odůvodnění nařízení Komise (EU) č. 432/2012 ze dne 16. května 2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí (Úř. věst. L 136, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Asociación Española de Fabricantes de Preparados alimenticios especiales, dietéticos y plantas medicinales (Afepadi), Elaborados Dietéticos, SA, Nova Diet, SA, Laboratorios Vendrell, SA, a Ynsadiet, SA, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29. 9. 2012.


title: Věc T-207/12 P: Usnesení Tribunálu ze dne 12. května 2014 – Marcuccio v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Akt následující po žádosti o založení dokumentu do spisu vytvořeného za účelem prošetření žádosti o uznání události, kterou žalobce utrpěl, jako úrazu — Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení — Přípravný akt — Informativní akt — Článek 94 písm. a) jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. května 2014 – Marcuccio v. Komise
   (Věc T-207/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Akt následující po žádosti o založení dokumentu do spisu vytvořeného za účelem prošetření žádosti o uznání události, kterou žalobce utrpěl, jako úrazu - Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Přípravný akt - Informativní akt - Článek 94 písm. a) jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2014/C 212/38
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser, J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. února 2012, Marcuccio v. Komise (F-3/11) a znějící na zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


title: Věc F-56/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 5. února 2016 – Barnett a Mogensen v. Komise „Veřejná služba — Úředníci v důchodu — Starobní důchody — Článek 64 služebního řádu — Koeficienty — Každoroční aktualizace koeficientů — Článek 65 odst. 2 služebního řádu — Mimořádná aktualizace — Články 3, 4 a 8 přílohy XI služebního řádu — Práh citlivosti — Změna životních nákladů — Článek 65 odst. 4 služebního řádu — Neprovedení aktualizace za roky 2013 a 2014 z rozhodnutí normotvůrce — Rozsah — Nařízení č. 1416/2013 — Nadhodnocení koeficientu pro Dánsko — Snížení koeficientu prostřednictvím mechanismu mimořádné aktualizace — Zneužití pravomoci“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/48

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 5. února 2016 – Barnett a Mogensen v. Komise
   (Věc F-56/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci v důchodu - Starobní důchody - Článek 64 služebního řádu - Koeficienty - Každoroční aktualizace koeficientů - Článek 65 odst. 2 služebního řádu - Mimořádná aktualizace - Články 3, 4 a 8 přílohy XI služebního řádu - Práh citlivosti - Změna životních nákladů - Článek 65 odst. 4 služebního řádu - Neprovedení aktualizace za roky 2013 a 2014 z rozhodnutí normotvůrce - Rozsah - Nařízení č. 1416/2013 - Nadhodnocení koeficientu pro Dánsko - Snížení koeficientu prostřednictvím mechanismu mimořádné aktualizace - Zneužití pravomoci“)
   (2016/C 106/58)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Adrian Barnett (Roskilde, Dánsko) a Sven-Ole Mogensen (Hellerup, Dánsko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, jimiž se snižuje koeficient použitelný na důchod žalobců, kteří mají bydliště v Dánsku, jak vyplývá z jejich důchodových výměrů za měsíc červen 2014, a návrh na náhradu nemajetkové újmy, která jim údajně vznikla v důsledku rozdílných a rozporných informací k odůvodnění napadených rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Adrian Barnett a Sven-Ole Mogensen ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015, s. 46.


title: Věc C-5/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH v. Hauptzollamt Osnabrück „Řízení o předběžné otázce — Článek 267 SFEU — Incidenční řízení kontroly ústavnosti — Zkoumání souladu vnitrostátního zákona s právem Evropské unie a ústavou dotčeného členského státu — Možnost vnitrostátního soudu předložit Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Vnitrostátní právní úprava stanovící daň z užívání jaderného paliva — Směrnice 2003/96/ES a 2008/118/ES — Článek 107 SFEU — Články 93 AE, 191 AE a 192 AE“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH v. Hauptzollamt Osnabrück
   (Věc C-5/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 267 SFEU - Incidenční řízení kontroly ústavnosti - Zkoumání souladu vnitrostátního zákona s právem Evropské unie a ústavou dotčeného členského státu - Možnost vnitrostátního soudu předložit Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Vnitrostátní právní úprava stanovící daň z užívání jaderného paliva - Směrnice 2003/96/ES a 2008/118/ES - Článek 107 SFEU - Články 93 AE, 191 AE a 192 AE“)
   (2015/C 236/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Osnabrück

      Výrok

               1)

               Článek 267 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní soud, který má pochybnosti o slučitelnosti vnitrostátní právní úpravy s právem Evropské unie i ústavou dotčeného členského státu, se může obrátit na Soudní dvůr Evropské unie s otázkami týkajícími se výkladu či platnosti tohoto práva a není případně této povinnosti zproštěn z důvodu, že před vnitrostátním soudem pověřeným provést kontrolu ústavnosti tohoto zákona probíhá incidenční řízení kontroly ústavnosti.

               2)

               Článek 14 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, a čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která zavádí daň z užívání jaderného paliva k průmyslové výrobě elektřiny.

               3)

               Článek 107 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která zavádí daň z užívání jaderného paliva k průmyslové výrobě elektřiny.

               4)

               Článek 93 odst. 1 AE, článek 191 AE ve spojení s čl. 3 odst. 1 protokolu (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie připojenému ke smlouvám o EU, FEU a ESAE, jakož i čl. 192 odst. 2 AE ve spojení s čl. 1 odst. 2 AE a článkem 2 písm. d) AE musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která zavádí daň z užívání jaderného paliva k průmyslové výrobě elektřiny.

      (1)  Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


title: Věc T-11/08: Žaloba podaná dne 7. ledna 2008 – Kwang Yang Motor v. OHIM – Honda Giken Kogyo (vyobrazení spalovacího motoru)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/58

         Žaloba podaná dne 7. ledna 2008 – Kwang Yang Motor v. OHIM – Honda Giken Kogyo (vyobrazení spalovacího motoru)
   (Věc T-11/08)
   (2008/C 64/94)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kwang Yang Motor Co. Ltd (Kaohsiung City, Tchaj-wan) (zástupce: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd (Tokio, Japonsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2007, doručené zástupcům žalobkyně dne 30. října 2007, ve věci R 1380/2006-3;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení před Soudem a odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Zapsaný vzor Společenství pro „spalovací motor“ – vzor Společenství č. 000 163 290-0002

      Majitel vzoru Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti vzoru Společenství: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd

      Vzor účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Zapsaný vzor USA pro „spalovací motor“ – patent č. D 282 071

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na neplatnost v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a prohlášení vzoru za neplatný

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 4 a 6 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství.
   Žalobkyně tvrdí, že je svoboda tvůrců (průmyslových) vzorů spalovacích motorů omezena na konstrukce, které splňují požadavek funkčnosti. Navíc vzhledem k tomu, že současný stav techniky v daném průmyslovém odvětí téměř vylučuje další inovace, je pro tvůrce vzorů činné v této oblasti ještě mnohem obtížnější nabídnout alternativu vyvolávající zcela odlišný celkový dojem bez snížení funkčnosti daného vzoru. Podle žalobkyně je tudíž zapotřebí brát při posuzování individuální povahy vzoru na zřetel i nejdrobnější detaily.
   Žalobkyně dále uvádí, že se jí nicméně podařilo při propůjčení individuální povahy podstatným součástem zachovat funkčnost i technické povahové rysy napadeného vzoru.


title: Věc T-172/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2013 — Brauerei Beck v. OHIM — Aldi (Be Light) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Be Light — Starší ochranná známka Společenství BECK’s — Relativní důvod zamítnutí — Absence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/77

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2013 — Brauerei Beck v. OHIM — Aldi (Be Light)
   (Věc T-172/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Be Light - Starší ochranná známka Společenství BECK’s - Relativní důvod zamítnutí - Absence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 225/171
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brauerei Beck GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt a C. Töbelmann Valeska, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: A. Poch, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks a C. Fürsen Cay, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. ledna 2012 (věc R 2258/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Brauerei Beck GmbH & Co. KG a Aldi GmbH & Co. KG

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Brauerei Beck GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Aldi GmbH & Co. K.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


title: Věc T-631/16: Žaloba podaná dne 2. září 2016 – Remag Metallhandel a Jaschinsky v. Komise

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/47

         Žaloba podaná dne 2. září 2016 – Remag Metallhandel a Jaschinsky v. Komise
   (Věc T-631/16)
   (2016/C 392/62)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Remag Metallhandel GmbH (Steyr, Rakousko) a Werner Jaschinsky (St. Ulrich bei Steyr, Rakousko) (zástupce: M. Lux, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Vzhledem k žádosti a následnému naléhání OLAF, aby orgány členských států vybraly antidumpingové clo ze všech zásilek křemíkového kovu dovážených z Tchaj-wanu do EU v souladu s nařízením Rady (ES) č. 398/2004 ze dne 2. března 2004 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu křemíku pocházejícího z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2004, L 66, s. 15; Zvl. vyd. 11/50, s. 40) a prováděcím nařízením Rady (EU) č. 467/2010 ze dne 25. května 2010 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu křemíku pocházejícího z Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz křemíku zasílaného z Korejské republiky bez ohledu na to, zda je deklarován jako pocházející z Korejské republiky, či nikoli (Úř. věst. 2010, L 131, s. 1), ačkoli OLAF nepředložil žádný důkaz nebo předložil nedostatečný důkaz o tom, že křemík dovážený společností Remag z Tchaj-wanu je čínského původu, žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované povinnost zaplatit žalobcům náhradu škody, jak je uvedeno v žalobě, spolu s úroky z prodlení ve výši 8 % p.a., a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že OLAF tím, že požádal členské státy, aby vybraly antidumpingové clo předtím, než šetření potvrdilo původ výrobků, s cílem předejít promlčení údajně dlužného cla, instruoval a podněcoval vnitrostátní správní orgány k porušení čl. 220 odst. 1 a čl. 221 odst. 1 celního kodexu Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že OLAF tím, že ve své žádosti o vybrání cla nezohlednil skutečnost, že překládka křemíku z Číny neprokazuje, že křemík je čínského původu, porušil zásadu řádné správy a povinnost založit své závěry na podložených důkazech.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že OLAF tím, že tvrdil, že se všechny dovozy křemíku z Tchaj-wanu týkaly výrobků pocházejících z Číny, neunesl důkazní břemeno ohledně nepreferenčního původu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že OLAF tím, že tvrdil, že zpracování, k němuž dochází na Tchaj-wanu, bylo nedostatečné k přiznání tchajwanského původu, aniž zohlednil využití zpracovaného křemíku, porušil pravidla původu, jak je vyložil Soudní dvůr Evropské unie.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení práva žalobců na obhajobu.


title: Věc C-485/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 1. prosince 2009 — Viamex Agrar Handels GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 1. prosince 2009 — Viamex Agrar Handels GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-485/09)
   2010/C 37/22
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Viamex Agrar Handels GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předběžné otázky

               1)

               Lze použít bod 48.5 kapitoly VII přílohy směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS (1) ve znění směrnice Rady 95/29/ES ze dne 29. června 1995, kterou se mění směrnice 91/628/EHS o ochraně zvířat během přepravy (2) na přepravu po železnici?

               2)

               Je soud obecně povinen v případech, ve kterých porušení směrnice 91/628/EHS nemělo za následek úhyn zvířat, zkoumat, zda příslušný orgán členského státu použil ustanovení čl. 5 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy (3) v souladu se zásadou proporcionality?

      (1)  Úř. věst. L 340, s. 17; Zvl. vyd. 03/12, s. 133

      (2)  Úř. věst. L 148, s. 52; Zvl. vyd. 03/17, s. 466

      (3)  Úř. věst. L 82, s. 19


title: Věc T-61/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/62

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-61/06) (1)

   (2008/C 301/111)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc T-178/06: Žaloba podaná dne 28. června 2006 – Bavaria v. Rada

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/46

         Žaloba podaná dne 28. června 2006 – Bavaria v. Rada
   (Věc T-178/06)
   (2006/C 224/100)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bavaria N.V. (zástupce: G. van der Wal, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že neplatnost nařízení č. 1347/2001 zakládá mimosmluvní odpovědnost Společenství podle čl. 288 odst. 2 ES;

               —

               uložit Radě náhradu škody, která vznikla a ještě vznikne společnosti Bavaria, stanovit výši náhrady škody na částku 100 milionů eur nebo na částku, kterou stanoví Soud na základě spravedlivého uvážení a případně Radě uložit, aby zaplatila úroky z prodlení;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně činí Radu odpovědnou za škodu, která jí vznikla a ještě vznikne v důsledku přijetí nařízení č. 1347/2001 (1), kterým bylo označení „Bayerisches Bier“ [bavorské pivo] zapsáno jako chráněného zeměpisné označení. Žalobkyně tvrdí, že nařízení č. 1347/2001 je neplatné, a tudíž porušuje její práva. Škoda, která jí tímto porušením práva vznikla, spočívá mimo jiné v nákladech řízení, která byla vedena a která je nutné vést v různých členských státech, porušení pověsti jejích ochranných známek, která obsahují slovo „Bavaria“, jakož i v budoucích škodách, které jí vzniknou v důsledku porušení a pozbytí jejích práv k ochranným známkám.
   Označení „Bayerisches Bier“ bylo zapsáno jako chráněné zeměpisné označení neprávem, neboť pivo není zemědělským produktem nebo potravinou ve smyslu Přílohy 1 Smlouvy o ES. Rovněž nařízení č. 2081/92 (2) nemůže tvořit žádný právní základ pro zápis označení „Bayerisches Bier“ jako chráněného zeměpisného označení, neboť je také neplatné.
   Rada vycházela neprávem z předpokladu, že označení „Bayerisches Bier“ splňuje požadavky článků 2 a 4 nařízení č. 2081/92.
   Rada tento názor nedostatečně odůvodnila, zejména s ohledem na to, že žádost o zápis nebyla nesporná.
   Označení „Bayerisches Bier“ nesplňuje požadavky pro použití zjednodušeného řízení podle článku 17 ve spojení s článkem 2 nařízení č. 2081/92, neboť toto označení nebylo v Německu před rozhodným dnem 25. červencem 1993 ani právně chráněno, ani se nejednalo o vžité označení.
   Mimoto je Bavorsko německou spolkovou zemí a název země může být používán pro chráněné označení pouze ve výjimečných případech.
   Označení „Bayerisches Bier“ není také regionálně spojené s představou určité kvality nebo určité pověsti, neboť se jedná o celou řadu výrobků s velmi rozdílnými vlastnostmi. Podle nařízení č. 2081/92 je nepřípustné propůjčit pojmu nadřazenému pro různé druhy piva postavení chráněného zeměpisného označení.
   Německá žádost o zápis navíc nesplňovala předpoklady čl. 4 odst. 2 nařízení č. 2081/92 a byla nedostatečným základem pro zápis.
   Dále Rada zápisem označení „Bayerisches Bier“ porušila článek 3 nařízení č. 2081/92 a článek 28 ES, neboť toto označení je v několika členských státech druhovým pojmem.
   Řízení podle článku 17 nařízení č. 2081/92 je navíc stiženo neplatností, protože poškození neměli možnost být vyslechnuti v transparentním a řádném správním řízení.
   Rada také vycházela z nesprávného stanoviska, pokud jde o existenci značek piva s označením „Bayerisches Bier“, ačkoliv žádná z jejích značek údaj „Bayerisches Bier“ neobsahuje.
   Žalobkyně dále vytýká porušení jejího výlučného práva k ochranné známce, jak je definováno v čl. 16 odst. 1 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví ze dne 15. dubna 1994 (dále jen „Dohoda TRIPS“). Rozsah přípustného používání zapsaného údaje není upřesněn ani v čl. 14 odst. 3 nařízení č. 2081/92, ani v nařízení č. 1347/2001. Skutečnost, že její výlučné právo není plně chráněno, porušuje čl. 16 odst. 1 Dohody TRIPS. Mimoto čl. 14 odst. 3 nařízení č. 2081/92 stanoví omezenější předpoklady, jež se liší od předpokladů čl. 16 odst. 1 Dohody TRIPS. Koexistence starší ochranné známky Bavaria a zeměpisného označení „Bayerisches Bier“ je tudíž neslučitelná s čl. 16 odst. 1 Dohody TRIPS.
   Okolnost, že Rada zohlednila pouze ochrannou známku Bavaria a nechala bez povšimnutí obchodní název Bavaria, je rovněž v rozporu s Dohodou TRIPS.
   Konečně Rada tím, že přijala nařízení č. 1347/2001, porušila její vlastnické právo a její legitimní očekávání. Nařízení č. 1347/2001 může mít zejména za následek skutečnost, že žalobkyně nebude moci nadále používat svou ochrannou známku v jednom nebo více členských státech.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1347/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se doplňuje příloha nařízení Komise (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 (Úř. věst. L 182, s. 3; Zvl. vyd. 03/33, s. 97).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 208, s. 1; Zvl. vyd. 03/13, s. 4).


title: Věc C-455/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemí) dne 17. září 2010 — G. A. P. Peeters-van Maasdijk v. Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemí) dne 17. září 2010 — G. A. P. Peeters-van Maasdijk v. Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Věc C-455/10)
   ()
   2010/C 328/29
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: G. A. P. Peeters-van Maasdijk

      Žalovaný: Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být ustanovení čl. 71 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1408/71 (1) vykládáno v tom smyslu, že se tento článek vztahuje také na zaměstnanou osobu, která po výkonu svého posledního zaměstnání, ale během doby pobírání dávky v pracovní neschopnosti přemístila své bydliště nacházející se v příhraničním regionu do jiného členského státu, než je příslušný stát?

               2)

               Musí být ustanovení článku 45 nebo článku 21 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládáno v tom smyslu, že je tento článek slučitelný s vnitrostátní úpravou jako je ustanovení čl. 19 odst. 1 písm. f) WW, podle které obnovení nároku na dávky v nezaměstnanosti závisí na tom, že dotčená osoba má bydliště na území Nizozemska, třebaže bydlí bezprostředně za nizozemskou hranicí a plně se zaměřila na nizozemský trh práce?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01).


title: Věc C-67/13 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2014 – Groupement des cartes bancaires (CB) v. Evropská komise, BNP Paribas, BPCE, původně Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance (CNCEP), Société générale SA „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 81 odst. 1 ES — Systém platebních karet ve Francii — Rozhodnutí sdružení podniků — Trh vydávání karet — Tarifní opatření použitelná na ‚nové účastníky‘ sdružení — Členské poplatky a tzv. mechanismy, regulace akviziční funkce‘ a, poplatků pro spící členy‘ — Pojem omezení hospodářské soutěže ‚z hlediska cíle‘  — Přezkum stupně škodlivosti pro hospodářskou soutěž“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2014 – Groupement des cartes bancaires (CB) v. Evropská komise, BNP Paribas, BPCE, původně Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance (CNCEP), Société générale SA
   (Věc C-67/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 81 odst. 1 ES - Systém platebních karet ve Francii - Rozhodnutí sdružení podniků - Trh vydávání karet - Tarifní opatření použitelná na ‚nové účastníky‘ sdružení - Členské poplatky a tzv. mechanismy, regulace akviziční funkce‘ a, poplatků pro spící členy‘ - Pojem omezení hospodářské soutěže ‚z hlediska cíle‘ - Přezkum stupně škodlivosti pro hospodářskou soutěž“)
   2014/C 409/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Groupement des cartes bancaires (CB) (zástupci: F. Pradelles, O Fauré, C. Ornellas-Chancerelle, advokáti, a J. Ruiz Calzado, abogado)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: O. Beynet, V. Bottka a B. Mongin, zmocněnci), BNP Paribas (zástupci: O. de Juvigny, D. Berg a M. P. Heusse, advokáti), BPCE, původně Caisse Nationale des Caisses d’Épargne et de Prévoyance (CNCEP) (zástupci: A. Choffel, S. Hautbourg, L. Laidi a R. Eid, advokáti), Société Générale SA (zástupci: P. Guibert a P. Patat, advokáti)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 29. listopadu 2012, CB v. Komise (T-491/07), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc C-349/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 27. července 2007 – Sopropé – Organizações de Calçado, Lda v. Fazenda Pública

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 27. července 2007 – Sopropé – Organizações de Calçado, Lda v. Fazenda Pública
   (Věc C-349/07)
   (2007/C 235/17)
   Jednací jazyk: portugalština
   Předkládající soud
   Supremo Tribunal Administrativo
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sopropé – Organizações de Calçado, Lda

      Žalovaná: Fazenda Pública
   Předběžné otázky

               1)

               Je lhůta 8 (osm) až 15 (patnáct) dnů, již stanoví čl. 60 odst. 6 Lei Geral Tributária a čl. 60 odst. 2 Regime Complementar do Procedimento de Inspecção Tributária, schválené Decreto-ley 413/98 (nařízení s mocí zákona) ze dne 31. prosince 1998, pro ústní či písemné uplatnění práva být vyslechnut ze strany plátce cla, v souladu se zásadou dodržování práva na obhajobu?

               2)

               Lze mít za to, že lhůta 13 (třináct) dnů mezi datem oznámení ze strany celní správy dovozci Společenství (v tomto případě malému portugalskému podniku obchodujícímu s obuví) o možnosti uplatnit ve lhůtě 8 (osm) dnů právo být předem vyslechnut, a datem oznámení celního výměru, jež ukládá ve lhůtě 10 (deset) dnů zaplacení dovozního cla za 52 dovozů obuvi z Dálného východu uskutečněných v období dvou a půl let (od roku 2000 do poloviny roku 2002) na základě systému všeobecných celních preferencí, představuje přiměřenou lhůtu pro uplatnění práva na obhajobu ze strany dovozce?


title: Věc T-264/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. dubna 2007 – WWF European Policy Programme v. Rada ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Výjimky týkající se ochrany veřejného zájmu — Částečný přístup )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. dubna 2007 – WWF European Policy Programme v. Rada
   (Věc T-264/04) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Výjimky týkající se ochrany veřejného zájmu - Částečný přístup“)
   (2007/C 96/67)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: WWF European Policy Programme (Brusel, Belgie) (zástupce: R. Haynes, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a M. Bauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a P. Aalto, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Rady ze dne 30. dubna 2004, kterým se žalobkyni odpírá přístup k některým dokumentům souvisejícím se zasedáním výboru Rady zvaného „výbor podle článku 133 “ze dne 19. prosince 2003.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů vynaložených Radou.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-380/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Baleares (Španělsko) dne 16. července 2015 – Francisca Garzón Ramos a José Javier Ramos Martín v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A. a Intercotrans S.L.

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Baleares (Španělsko) dne 16. července 2015 – Francisca Garzón Ramos a José Javier Ramos Martín v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A. a Intercotrans S.L.
   (Věc C-380/15)
   (2015/C 354/16)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Les Illes Baleares

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Francisca Garzón Ramos a José Javier Ramos Martín

      Žalované: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca a Soria, S.A. a Intercotrans S.L.

      Předběžné otázky

               1)

               Je čl. 698 odst. 1 španělského občanského soudního řádu slučitelný se zásadou účinné soudní ochrany, která je stanovena v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (1), vzhledem k tomu, že zmíněné ustanovení v každém případě brání tomu, aby soud, který rozhoduje v běžném řízení o zrušení exekučního titulu, přerušil přijetím předběžného opatření řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou, jehož předmětem je tentýž titul, který je považován za neplatný?

               2)

               Pokud odpověď na předchozí otázku potvrdí, že španělské ustanovení je neslučitelné s výše uvedeným článkem Evropské listiny, je v důsledku toho na projednávaný případ použitelná judikatura Soudního dvora Evropské unie, konkrétně pak judikatura obsažená v rozsudku prvního senátu Soudního dvora ze dne 17. července 2014 (C-169/14) (2)?

      (1)  Úř. věst. C 364, s. 1.

      (2)  EU:C:2014:2099.


title: Věc T-547/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2010 — X Technology Swiss v. OHIM (Oranžové zbarvení špičky ponožky) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška ochranné známky Společenství — Oranžové zbarvení špičky ponožky — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2010 — X Technology Swiss v. OHIM (Oranžové zbarvení špičky ponožky)
   (Věc T-547/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství - Oranžové zbarvení špičky ponožky - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 209/54
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: X Technology Swiss (Wollerau, Švýcarsko) (zástupci: A. Hebertz a R. Jung, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: C. Jenewein a G. Schneider, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. října 2008 (věc R 846/2008-4), týkajícímu se přihlášky označení tvořeného oranžovým zbarvením špičky ponožky jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti X Technology Swiss GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-496/08 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. března 2010 — Pilar Angé Serrano, Jean-Marie Bras, Adolfo Orcajo Teresa, Dominiek Decoutere, Armin Hau, Francisco Javier Solana Ramos v. Evropský parlament, Rada Evropské unie ( Kasační opravný prostředek — Úředníci — Úspěch ve vnitřních výběrových řízeních na změnu kategorie podle starého služebního řádu — Vstup v platnost nového služebního řádu — Přechodná pravidla pro zařazení do platové třídy — Námitka protiprávnosti — Nabytá práva — Legitimní očekávání — Rovné zacházení — Zásada řádné správy a povinnost jednat s náležitou péčí )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. března 2010 — Pilar Angé Serrano, Jean-Marie Bras, Adolfo Orcajo Teresa, Dominiek Decoutere, Armin Hau, Francisco Javier Solana Ramos v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-496/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Úředníci - Úspěch ve vnitřních výběrových řízeních na změnu kategorie podle starého služebního řádu - Vstup v platnost nového služebního řádu - Přechodná pravidla pro zařazení do platové třídy - Námitka protiprávnosti - Nabytá práva - Legitimní očekávání - Rovné zacházení - Zásada řádné správy a povinnost jednat s náležitou péčí“)
   2010/C 113/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Pilar Angé Serrano, Jean-Marie Bras, Adolfo Orcajo Teresa, Dominiek Decoutere, Armin Hau, Francisco Javier Solana Ramos (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Další účastníci řízení: Evropský parlament (zástupci: L. G. Knudsen a K. Zejdová, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 18. září 2008, Angé Serrano v. Parlament (T-47/05), kterým Soud zamítl žalobu navrhovatelů směřující ke zrušení individuálních rozhodnutí o zařazení do platové třídy přijatých na základě přechodných opatření stanovených v příloze XIII a zejména článku 2 služebního řádu úředníků Evropských společenství, ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004 (Úř. věst. L 124, s. 1; Zvl. vyd. 01/02, s. 130) — Zrušení, po vstupu nového služebního řádu v platnost, zařazení do platové třídy v důsledku úspěchu ve vnitřním výběrovém řízení, ke kterému došlo na základě starého služebního řádu — Zachování právního zájmu na podání žaloby navzdory zrušení napadených rozhodnutí — Zásady nedotknutelnosti nabytých práv a ochrany legitimního očekávání — Zásada rovného zacházení

      Výrok

               1)

               Hlavní kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Vzájemný kasační opravný prostředek se zamítá.

               3)

               Pilar Angé Serrano, Jean-Marie Bras, Adolfo Orcajo Teresa, Dominiek Decoutere, Armin Hau a Francisco Javier Solana Ramos, Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-202/16: Žaloba podaná dne 12. dubna 2016 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/14

         Žaloba podaná dne 12. dubna 2016 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-202/16)
   (2016/C 200/20)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M Patakia a E Sanfrutos Cano)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že toleruje problematické fungování skládky odpadů v Temploni, která nesplňuje podmínky a požadavky právní úpravy Evropské unie v oblasti životního prostředí stanovené v článku 13 směrnice 2008/98/ES (1) o odpadech a o zrušení některých směrnic a v čl. 8 písm. a) a v čl. 11 odst. 1, jakož i v příloze I směrnice 99/31/ES (2) o skládkách odpadů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedených ustanovení;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Tato věc se týká toho, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 13 směrnice 2008/98/ES o odpadech a o zrušení některých směrnic a z čl. 8 písm. a) a čl. 11 odst. 1, jakož i z přílohy I směrnice 99/31/ES o skládkách odpadů. Porušení uvedených ustanovení souvisí s fungováním skládky odpadů (dále jen „skládka“) v Temploni a na Korfu.

               2.

               Předmětem této žaloby je problematické fungování skládky v Temploni a její škodlivé účinky na životní prostředí, přičemž řecké orgány nepřijaly nezbytná opatření stanovená v právním řádu Evropské unie, aby skládka mohla být provozována za plného dodržení podmínek a požadavků právních předpisů Evropské unie v oblasti životního prostředí.

               3.

               Komise v průběhu řízení týkajícího se nesplnění povinnosti určila řadu problémů v souvislosti se špatným fungováním skládky, které byly zjištěny v rámci různých kontrol provedených na místě, které v rozmezí let 2009 a 2012 uskutečnily příslušné řecké orgány.

               4.

               Řecké orgány v poslední odpovědi ze dne 23. března 2015 informovaly Komisi o tom, že:

                           —

                           byl předložen nový návrh na změnu rozhodnutí týkajícího se skládky o schválení podmínek s ohledem na životní prostředí za účelem upřesnění prací, které je třeba provést, aby skládka mohla fungovat adekvátním způsobem;

                           —

                           v návaznosti na kontrolu na místě provedenou dne 8. srpna 2014 (a zjištění nového porušení povinností) regionální orgány zahájily proti provozovateli skládky správní sankční řízení;

                           —

                           provádějí se různé nezbytné práce, například práce související se zpracováním bioplynu (Komise poznamenává, že řecké orgány poprvé uvádějí, že změna podmínek skládky z hlediska životního prostředí představuje nezbytný předpoklad pro dokončení takových prací);

                           —

                           postup hledání místa pro novou skládku, která by měla být na ostrově vybudována, ještě není ukončen.

               5.

               Komise uvádí, že je jasné, že skládka v Temploni je provozována stále ještě nevhodným způsobem, a že i když některé nedostatky ve fungování již byly odstraněny, jiné nedostatky ve fungování existují i nadále, s ohledem na něž nelze vzhledem k neustálému vývoji stanovit vyčerpávající seznam. V každém případě bez ohledu na přesný počet nedostatků je podle Komise zjevné (a řecké orgány to nezpochybňují), že je skládka provozována, aniž by byla v souladu s požadavky stanovenými v obou výše uvedených směrnicích. I když kontroly na místě opakovaně ukázaly významné nedostatky ve fungování skládky, řecké orgány i nadále tolerují činnosti prováděné na této skládce.

      (1)  Úř. věst. L 312, 22.11.2008, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 182, 16.7.1999, s. 1.


title: Věc T-190/05: Žaloba podaná dne 9. května 2005 The Sherwin-Williams Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/34

         Žaloba podaná dne 9. května 2005 The Sherwin-Williams Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-190/05)
   (2005/C 171/55)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. května 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná The Sherwin-Williams Company, zastoupenou Enriquem Armijem Chavarrim a Antoniem Castánem Pérez-Gómezem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. února 2005 ve věci R 755/2004-2;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „TWIST & POUR“ – přihláška č. 3 071 041 pro výrobky třídy 21 (přenosné plastové nádoby prodávané jako nedílná součást tekuté barvy, se zařízením na její uchovávání a aplikaci)

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí přihlášky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94


title: Věc C-21/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. ledna 2008 Sunplus Technology Co. Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 15. listopadu 2007 ve věci T-38/04, Sunplus Technology Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/31

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. ledna 2008 Sunplus Technology Co. Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 15. listopadu 2007 ve věci T-38/04, Sunplus Technology Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-21/08 P)
   (2008/C 64/44)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Sunplus Technology Co. Ltd (zástupci: H. Eichmann, G. Barth, U. Blumenröder, C. Niklas-Falter, M. Kinkeldey, K. Brandt, A. Franke, U. Stephani, B. Allekotte, K. Lochner, B. Ertle, C. Neuhierl, S. Prückner, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Sun Microsystems, Inc.
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně nesprávně použil a provedl nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (1) tím, že porovnal jednotlivé části dvou ochranných známek a neposoudil jejich celkový dojem na spotřebitele.
   Podle navrhovatelky Soud prvního stupně zkreslil skutkové okolnosti a důkazy tím, že rozhodl, že rozlišovací část ochranné známky, jejíž zápis byl navrhován, obsahuje spíše zobrazení stylizovaného slunce než symbolu „hvězdy“, a tím, že nevzal při srovnání celkového dojmu ochranných známek v úvahu písmeno „S“.
   Navrhovatelka dále uvádí, že odůvodnění Soudu prvního stupně je protichůdné v tom, že v bodu 39 rozsudku uvádí, že přídavné prvky vytvářejí rozdíl mezi ochrannými známkami, nicméně nezohledňuje tyto složky během fonetického srovnání ochranných známek
   Nakonec navrhovatelka tvrdí, že se Soud prvního stupně dopustil omylu tím, že během posouzení nebezpečí záměny nezohlednil dotčenou kategorii zboží a služeb a okolnosti, za kterých jsou tyto uváděny na trh.

      (1)  Nařízení Rady (ES) ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-305/12: Žaloba podaná dne 26. června 2012 — Evropská komise v. Slovenská republika

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/6

         Žaloba podaná dne 26. června 2012 — Evropská komise v. Slovenská republika
   (Věc C-305/12)
   2012/C 273/10
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, D. Düsterhaus, A. Tokár, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovenská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Slovenská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu vnitrostátního práva se směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), respektive v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 40 uvedené směrnice;

               —

               uložil Slovenské republice v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEÚ povinnost platit penále za nesplnění povinnosti uvědomit Komisi o předpisech přijatých pro dosažení souladu vnitrostátního práva se směrnicí 2008/98/ES ve výši 17 136 eur denně ode dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci;

               —

               uložil Slovenské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro přijetí předpisů k provedení směrnice uplynula dne 12. prosince 2010.

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 3


title: Věc C-342/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 16. července 2014 – X-Steuerberatungsgesellschaft v. Finanzamt Hannover-Nord

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 16. července 2014 – X-Steuerberatungsgesellschaft v. Finanzamt Hannover-Nord
   (Věc C-342/14)
   2014/C 372/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: X-Steuerberatungsgesellschaft

      Žalovaný: Finanzamt Hannover-Nord

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 5 směrnice 2005/36/ES (1) omezení volného pohybu služeb v případě, že společnost vykonávající daňové poradenství založená podle právních předpisů členského státu vypracuje v členském státě, v němž je usazena a v němž činnost v oblasti daňového poradenství není regulována, daňové přiznání pro příjemce této služby v jiném členském státě a podá je u finančního úřadu, přičemž v tomto jiném členském státě vnitrostátní předpisy stanoví, že společnost vykonávající daňové poradenství musí, – aby byla oprávněna poskytovat daňové poradenství v rámci podnikatelské činnosti, – být uznána a musí ji odpovědně řídit daňoví poradci?

               2)

               Může se společnost vykonávající daňové poradenství za okolností uvedených v první otázce úspěšně odvolávat na čl. 16 odst. 1 a 2 směrnice 2006/123/ES (2), a to nezávisle na tom, ve kterém z obou těchto členských států předmětnou službu poskytuje?

               3)

               Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že za okolností uvedených v první otázce brání omezení volného pohybu služeb prostřednictvím předpisů platných v členském státě příjemce služeb, jestliže společnost vykonávající daňové poradenství není usazena v členském státě příjemce služeb?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 6. července 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36).


title: Věc C-221/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal di Trento (Itálie) dne 25. dubna 2013 — Teresa Mascellani v. Ministero della Giustizia

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal di Trento (Itálie) dne 25. dubna 2013 — Teresa Mascellani v. Ministero della Giustizia
   (Věc C-221/13)
   2013/C 207/21
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunal di Trento

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Teresa Mascellani

      Žalovaný: Ministero della Giustizia

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být ustanovení 5 bod 2 dohody provedené směrnicí 97/81/ES (1) (kde směrnice stanoví, že „nesouhlas zaměstnance se změnou plného pracovního úvazku na částečný pracovní úvazek nebo naopak by neměl sám o sobě zakládat platný důvod pro propuštění, aniž je dotčena možnost přistoupit v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami a zvyklostmi k propuštění z dalších důvodů, které mohou vyplynout z provozních požadavků daného podniku“) vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátním právním předpisům členských států není dovoleno, aby stanovily možnost — pro zaměstnavatele — rozhodnout o změně pracovního poměru z částečného úvazku na plný úvazek, i proti vůli zaměstnance?

               2)

               Brání směrnice 97/81/ES tomu, aby takový vnitrostátní právní předpis, jako je článek 16 zákona č. 183 ze dne 4. listopadu 2010, stanovil možnost — pro zaměstnavatele — rozhodnout o změně pracovního poměru z částečného úvazku na plný úvazek, i proti vůli zaměstnance?

      (1)  Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267).


title: Věc T-580/08: Žaloba podaná dne 24. prosince 2008 – PJ Hungary v. OHIM – Pepekillo (PEPEQUILLO)

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/66

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2008 – PJ Hungary v. OHIM – Pepekillo (PEPEQUILLO)
   (Věc T-580/08)
   (2009/C 44/112)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) (Budapešť, Maďarská republika) (zástupci: M. Granado Carpenter a C. Gutiérrez Martínez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pepekillo SL (Algeciras, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. dubna 2008 (věc R-722/2007), kterým bylo uděleno „restitutio in integrum“ požadované PEPEKILLO SL;

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. září 2008 (věc R-722/2007), kterým bylo zrušeno rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 9. března 2007 a v důsledku toho zapsat ochrannou známku Společenství č. 3 546 471 „PEPEQUILLO“, přičemž všechna tato opatření mají být provedena v souladu s právem Společenství;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů správního řízení před OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Marta Sancho Lora, která poté postoupila přihlášku ochranné známky společnosti PEPEKILLO SL;

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PEPEKILLO“ (přihláška č. 3 546 471) pro výrobky tříd 18 a 25 a služby třídy 35;

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně, které společnost „PEPE JEANS N.V.“ postoupila svá práva;

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělské slovní ochranné známky „PEPE“ a „PEPE JEANS“, španělské obrazové ochranné známky „PEPE JEANS LONDON“, španělské slovní ochranné známky „PEPE 2XL“, „PEPE F4“, „PEPE M99“, „PEPE F4“, „PEPE M3“, „PEPE M5“ a „PEPE F6“, španělské slovní ochranné známky „PEPE JEANS LONDON“, „PEPE JEANS 73“, „PEPE JEANS PORTOBELLO“, „PEPE“, španělské slovní ochranné známky „PEPE JEANS M2“, „PEPE BETTY“, „PEPE CLOTHING“ a „PEPECO“ pro výrobky tříd 3, 9, 14, 18 a 25, jakož i slovní a obrazové ochranné známky Společenství „PEPE JEANS“ pro výrobky tříd 3, 9, 14 a 18.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitek a zamítnutí přihlášky;

      Rozhodnutí odvolacího senátu: důvody odvolání prohlášeny za přípustné a přijetí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití článku 78 a čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-1/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 13. února 2008 – Buczek Automotive v. Komise ( Předběžné opatření — Návrh na odklad vykonatelnosti — Článek 105 odst. 2 jednacího řádu )

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/29

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 13. února 2008 – Buczek Automotive v. Komise
   (Věc T-1/08 R)
   („Předběžné opatření - Návrh na odklad vykonatelnosti - Článek 105 odst. 2 jednacího řádu“)
   (2008/C 92/60)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Buczek Automotive sp. z o.o. (Sosnowiec, Polsko) (zástupce: T. Gackowski, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2007) 5087 konečné ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 23/2006 (ex NN 35/2006), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli Technologie Buczek Group.
   Výrok

               1)

               Do vydání usnesení Soudu, kterým bude ukončeno toto řízení o předběžných opatřeních, se odkládá vykonatelnost rozhodnutí Komise K(2007) 5087 konečné ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 23/2006 (ex NN 35/2006), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli Technologie Buczek Group v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí vztahuje na Buczek Automotive sp. z o.o.

               2)

               O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-491/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 14. září 2016 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP, v. Maxiflor – Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, L.da

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 14. září 2016 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP, v. Maxiflor – Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, L.da

      (Věc C-491/16)
      (2016/C 441/13)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP

         Žalobkyně: Maxiflor – Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, L.da

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba mít za to, že Operační program rozvoje venkova („Program AGRO“) představuje „víceletý program“ podle článku 14 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 (1) ze dne 21. června 1999 [zrušeného článkem 107 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (2) ze dne 11. července 2006, aniž je dotčen čl. 105 odst. 1 tohoto nařízení]?

                  2)

                  Je třeba mít za to, že Program AGRO představuje „víceletý program“ podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce druhé věty nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (3) ze dne 18. prosince 1995, podle níž „[v] případě víceletých programů běží promlčecí doba v každém případě až do definitivního ukončení programu“?

                  3)

                  Má-li se za to, že Program AGRO představuje „víceletý program“ podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce druhé věty nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95,

                              —

                              podléhá promlčení správních řízení zahájených v jeho rámci lhůtě 4 let stanovené v čl. 3 odst. 1?

                              —

                              pokud lhůta 4 let uplyne před ukončením programu, dochází k promlčení, nebo,

                              —

                              s ohledem na ustanovení čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce [druhé] věty nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95, se dies ad quem promlčecí lhůty posouvá, takže se shoduje se dnem „definitivního ukončení [víceletého] programu“?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. 1999, L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31).

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. 2006, L 210, s. 25).

         (3)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. 1995, L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).


title: Věc T-112/11: Žaloba podaná dne 23. února 2011 — Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse eV v. Komise

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/29

         Žaloba podaná dne 23. února 2011 — Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse eV v. Komise
   (Věc T-112/11)
   2011/C 145/49
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse eV (Berlín, Německo) (zástupci: M. Loschelder a V. Schoene, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Komise (EU) č. 1121/2010 ze dne 2. prosince 2010 o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Edam Holland (CHZO)) a

               —

               uložil Komisi náhradu nutných nákladů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobce předkládá devět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení pravidel o rozdělení pravomocí

                           —

                           Žalobce v rámci prvního žalobního důvodu kritizuje porušení pravidel o rozdělení pravomocí stanovených nařízením č. 510/2006 (1) při neexistenci vnitrostátního řízení týkajícího se chráněného zeměpisného označení „Edam Holland“ zapsaného do rejstříku napadeným nařízením.

                           —

                           Žalobce tvrdí, že původní žádost se týkala zápisu označení „Hollandse Edam“ a pouze to bylo předmětem předchozího vnitrostátního postupu, který je bezvýhradně vyžadován článkem 5 nařízení č. 510/2006.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 odst. 2 nařízení č. 1898/2006 (2)

                           —

                           Žalobce v této souvislosti napadá skutečnost, že slovní spojení „Edam Holland“ není v nizozemštině.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení č. 510/2006 a čl. 3 odst. 1 nařízení č. 1898/2006

                           —

                           Žalobce v rámci třetího žalobního důvodu tvrdí, že zapsané označení není používáno.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 2 nařízení č. 510/2006

                           —

                           Žalobce tvrdí, že byl porušen čl. 2 odst. 2 nařízení č. 510/2006 v rozsahu, v němž „Edam Holland“ není „tradičním“ nezeměpisným označením.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 1 nařízení č. 510/2006

                           —

                           Žalobce v rámci pátého žalobního důvodu kritizuje porušení čl. 2 odst. 1 nařízení č. 510/2006 z důvodu neexistence pověsti nebo specifických vlastností „Edam Holland“.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článků 30 a 36 SFEU

                           —

                           Žalobce v této souvislosti tvrdí, že napadené nařízení představuje neodůvodněné omezení volného pohybu zboží, jelikož postrádá zvláštní povahu mléka pocházejícího od nizozemských chovatelů dojnic, jež jediné je určeno pro výrobu „Edam Holland“

               7)

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení č. 510/2006

                           —

                           Žalobce v této souvislosti tvrdí, že byly porušeny čl. 2 odst. 2 a článek 2 odst. 1 nařízení č. 510/2006, jelikož „Holland“ je synonymem k Nizozemsku, názvu země. Mimoto zápis názvu země může být proveden pouze ve výjimečném případě, o který se zde nejedná.

               8)

               Osmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 odst. 3 nařízení č. 510/2006

                           —

                           Žalobce tvrdí, že vzhledem k existenci předchozího zápisu „Noord-Hollandse Edammer AOP“ došlo zápisem „Edam Holland“ k porušení poctivého místního užívání, a to může spotřebitele uvést v omyl.

               9)

               Devátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a procesních zásad, jakož i nesprávného právního posouzení

                           —

                           Žalobce žalované vytýká, že v napadeném nařízení jasně neuvedla, že označení „Edam“ je generické. Podle žalobce byl takový údaj přípustný vzhledem k judikatuře Soudního dvora a k praxi Komise a nezbytný vzhledem ke skutkovým okolnostem. Jeho opominutí je v rozporu se zásadou proporcionality a procesními zásadami a představuje nesprávné právní posouzení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 93, s. 12).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1898/2006 ze dne 14. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 510/2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 369, s. 1).


title: Věc C-573/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Liège (Belgie) dne 9. listopadu 2015 – État belge v. Oxycure Belgium SA

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Liège (Belgie) dne 9. listopadu 2015 – État belge v. Oxycure Belgium SA
   (Věc C-573/15)
   (2016/C 038/39)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Liège

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: État belge

      Odpůrkyně: Oxycure Belgium SA

      Předběžná otázka

   Brání čl. 98 odst. 1 a 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), ve spojení s přílohou III body 3 a 4 směrnice o DPH, zejména s ohledem na zásadu neutrality, vnitrostátní úpravě, která pro léčbu kyslíkem prostřednictvím kyslíkových lahví stanoví sníženou sazbu DPH, zatímco léčba kyslíkem prostřednictvím kyslíkového koncentrátoru podléhá základní sazbě DPH?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-463/04: Žaloba podaná dne 2. prosince 2004 Danish Management A/S proti Komisi Evropských společenství

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/46

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2004 Danish Management A/S proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-463/04)
   (2005/C 6/90)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 2. prosince 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Danish Management A/S, se sídlem ve Viby J, Dánsko, zastoupenou C. Kennedy-Loestem a C. Thomasem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 2004 a 30. listopadu 2004, kterými zamítla nabídku předloženou žalobkyní ve výběrovém řízení na uzavření smlouvy o provedení práce pro monitorovací systém provádění projektů a programů externí spolupráce financované Evropským společenstvím – položka 2: AKP, Jižní Afrika a Kuba – EuropeAid 119453/C/SV/Multi;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně předložila nabídku na smlouvu o provedení práce pro monitorovací systém provádění projektů a programů externí spolupráce financované Evropským společenstvím – položka 2 týkající se AKP, Jižní Afriky a Kuby, která byla publikována dne 26. května 2004 (1).
   Komise nabídku odmítla rozhodnutím ze dne 18. listopadu 2004 z důvodu rozporu mezi finanční a technickou nabídkou žalobkyně, pokud jde o požadovaný počet člověkodní. Komise potvrdila své rozhodnutí dopisem ze dne 30. listopadu 2004.
   Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí Komise je založeno na nesprávném skutkovém posouzení, jelikož, podle žalobkyně, takový rozpor mezi těmito dvěma částmi nabídky společnosti neexistoval.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise měla usilovat o vyjasnění domnělého rozporu a tím, že tak neučinila před odmítnutím nabídky žalobkyně, jednala nepřiměřeně a neprovedením hloubkové právní prověrky porušila svou povinnost péče.

      (1)  Úř. věst. s. 102-081573.


title: Věc T-517/14: Žaloba podaná dne 7. července 2014 – Pelikan v. OHIM – Hachette Filipacchi Presse (be.bag)

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/26

         Žaloba podaná dne 7. července 2014 – Pelikan v. OHIM – Hachette Filipacchi Presse (be.bag)
   (Věc T-517/14)
   (2014/C 448/34)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Německo) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Hachette Filipacchi Presse SA (Levallois Perret, Francie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka „be.bag“ – mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1192/2013-1

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. dubna 2014 ve věci R 1192/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí částečně zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.