title: Věc T-204/08: Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Team Relocations NV v. Komise

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/28

         Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Team Relocations NV v. Komise
   (Věc T-204/08)
   (2008/C 197/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Team Relocations NV (Zaventem, Belgie) (zástupci: H. Gilliams, J. Bocken, lawyers)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 rozhodnutí Komise ze dne 11. března 2008 ve věci COMP/38.543 – mezinárodní stěhovací služby, v rozsahu, ve kterém je v něm určeno, že žalobkyně porušovala v období od ledna 1997 do září 2003 článek 81 ES a čl. 53 odst. 1 EHP přímým a nepřímým stanovením cen pro mezinárodní stěhovací služby v Belgii, rozdělením části trhu a zmanipulováním postupu předkládání nabídek;

               —

               zrušit čl. 2 rozhodnutí Komise ze dne 11. března 2008 ve věci COMP/38.543 – mezinárodní stěhovací služby, v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu ve výši 3,49 milionu eur;

               —

               podpůrně v podstatném rozsahu snížit pokutu uloženou výše uvedeným rozhodnutím;

               —

               v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně v souladu s článkem 230 ES domáhá zrušení článků 1 a 2 rozhodnutí Komise K(2008) 926 konečné ze dne 11. března 2008 (věc COMP/38.543 – mezinárodní stěhovací služby) týkajícího se postupu podle čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 EHP v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu.
   Na podporu svých tvrzení uvádí žalobkyně osm žalobních důvodů:
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 81 ES a článek 53 EHP, jakož i povinnost odůvodnění tím, že v článku 1 svého rozhodnutí uvádí, že žalobkyně se od ledna 1997 do září 2003 podílela na jediném pokračujícím porušení článku 81 ES.
   Zadruhé žalobkyně uvádí, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, jakož i pokyny pokutách z roku 2006 (1) tím, že pro účely výpočtu základní částky pokuty zohlednila agregovaný objem tržeb žalobkyně na belgickém trhu mezinárodních stěhovacích služeb, včetně obratu pocházejícího ze stěhování prováděného pro jednotlivce.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že 17 % podíl hodnoty tržeb použitý Komisí pro účely výpočtu základní částky pokuty ukládané žalobkyni je nepřiměřeně vysoký. Jeho uplatněním Komise údajně porušila zásadu rovného zacházení, zásadu proporcionality, pokyny o pokutách z roku 2006 a povinnost uvést odůvodnění.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že neexistuje důvod pro vynásobení hodnoty jejích tržeb počtem let, během nichž došlo k praktikám, jichž se dopouštěla. Dále uvádí, že automatické vynásobení částky stanovené na základě hodnoty tržeb počtem let, kdy se určitý podnik podílel na porušování předpisů, připisuje údajnému trvání porušování význam, který není úměrný dalším faktorům, zejména pak závažnosti porušování.
   Zapáté žalobkyně uvádí, že neexistuje důvod, aby jí byla uloženo zaplacení další částky ve výši 436 850,53 eur, která se rovná 17 % hodnoty jejích tržeb.
   Zašesté žalobkyně tvrdí, že Komise měla zohlednit několik polehčujících okolností představujících důvod pro podstatné snížení pokuty vyměřené žalobkyni.
   Zasedmé žalobkyně tvrdí, že neexistoval důvod pro uložení pokuty převyšující 10 % jejího obratu. Uložením této pokuty Komise porušila článek 23 nařízení (ES) 1/2003 (2) a zásadu proporcionality.
   Zaosmé a podpůrně žalobkyně uvádí, že její pokutu je nutno podstatně snížit, aby se zohlednila její platební neschopnost.

      (1)  Pokyny k metodě stanovování pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (Úř. věst. C 210, 2006, s. 2).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 ES (Úř. věst. L 1, 2003, s. 1, Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-714/14: Žaloba podaná dne 8. října 2014 — Bonney v. OHIM — Bruno (ATHEIST)

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/40

         Žaloba podaná dne 8. října 2014 — Bonney v. OHIM — Bruno (ATHEIST)
   (Věc T-714/14)
   (2014/C 431/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: David Bonney (Londýn, Spojené království) (zástupce: D. Farnsworth, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Vanessa Bruno (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: žalobce

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „ATHEIST“ – přihláška č. 1 0 0 34  874

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. srpna 2014 ve věci R 803/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               zamítl námitku v rozsahu, v němž se týká výrobků a služeb zařazených do tříd 18, 25 a 35

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-613/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. dubna 2016 – Industrias Tomás Morcillo v. EUIPO – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Polycart A Whole Cart Full of Benefits — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie POLICAR — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. dubna 2016 – Industrias Tomás Morcillo v. EUIPO – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits)
   (Věc T-613/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Polycart A Whole Cart Full of Benefits - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie POLICAR - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 191/31)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industrias Tomás Morcillo, SL (Albuixech, Španělsko) (zástupce: A. Sanz-Bermell y Martínez, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Palmero Cabezas a A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aucar Trailer, SL (Premia de Mar, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. května 2014 (věc R 1735/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Aucar Trailer, SL a Industrias Tomás Morcillo, SL

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Industrias Tomás Morcillo, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29.9.2014.


title: Věc C-348/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg — Německo) — Turgay Semen v. Deutsche Tamoil GmbH ( Směrnice 86/653/EHS — Článek 17 — Nezávislí obchodní zástupci — Zánik smlouvy — Nárok na odškodnění — Stanovení výše odškodnění )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg — Německo) — Turgay Semen v. Deutsche Tamoil GmbH
   (Věc C-348/07) (1)

   („Směrnice 86/653/EHS - Článek 17 - Nezávislí obchodní zástupci - Zánik smlouvy - Nárok na odškodnění - Stanovení výše odškodnění“)
   2009/C 113/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Turgay Semen

      Žalovaná: Deutsche Tamoil GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Hamburg — Výklad čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177) — Nárok obchodního zástupce na odškodnění po ukončení smluvního vztahu — Stanovení výše tohoto odškodnění v případě, že výhody, které podniku plynou z obchodů se zákazníky, které získal obchodní zástupce, přesahují provize, o které obchodní zástupce přichází.

      Výrok

               1)

               Článek 17 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje, aby byl nárok obchodního zástupce na odškodnění automaticky omezen částkou provizí, o které přichází v důsledku ukončení smluvního vztahu, i když výhody, které zmocniteli zůstávají, mají vyšší peněžní hodnotu.

               2)

               Článek 17 odst. 2 písm. a) směrnice 86/653 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že zmocnitel patří do skupiny společností, nejsou výhody, které plynou společnostem této skupiny, v zásadě považovány za součást výhod zmocnitele, a není tudíž nutné je zohlednit při výpočtu nároku obchodního zástupce na odškodnění.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc T-238/16: Žaloba podaná dne 17. května 2016 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Scouring Environnement

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/44

         Žaloba podaná dne 17. května 2016 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Scouring Environnement
   (Věc T-238/16)
   (2016/C 260/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Společný podnik Clean Sky 2 (SPCS) (zástupci: B. Mastantuono, zmocněnec, ve spolupráci s M. Velardo, advokátkou)

      Žalovaná: Scouring Environnement SARL (Tauriac, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Uložil žalované zaplatit SPCS částku ve výši 60 000 eur v souvislosti s grantovou dohodou č. 287071 „BiMed – Metoda tryskání za použití bikarbonátu pro odstraňování nátěrů a suchou povrchovou úpravu“, zvýšenou o úroky z prodlení ve výši 3 600 eur, vypočítané na základě sazby 3,65 % za období od 12. září 2014 do 3. května 2016; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
   Žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila své smluvní povinnosti tím, že nepředložila požadované zprávy, finanční výkazy a výsledky za první období v souladu s článkem 3 grantové dohody, jakož i čl. II.2 odst. 3 a článkem II.4 její přílohy. Žalobkyně tudíž ukončila grantovou dohodu na základě jejího článku II.38 přílohy II a vydala oznámení o dluhu týkající se předběžného financování v částce 60 000 eur, která již byla vyplacena koordinátorovi podle ustanovení grantové dohody. V důsledku toho žalobkyně vydala oznámení o dluhu za účelem vrácení částky předběžného financování, která je ve vlastnictví žalobkyně do poslední platby.
   Skutkové okolnosti, z nichž vyplývají povinnosti společnosti Scouring Environnement SARL, jako koordinátora, jsou v projednávané věci ve velké míře nesporné, neboť žalovaná nevznesla žádnou námitku týkající se okolností ukončení dohody a způsobu výpočtu částky, která se má žalobkyni vrátit.
   V důsledku toho je žalobkyně oprávněna domáhat se vrácení částky, kterou vyplatila žalované v rámci předběžného financování, zvýšené o úroky z prodlení.


title: Věc C-142/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 21. března 2012 — Christomir Marinov v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ gr. Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 21. března 2012 — Christomir Marinov v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ gr. Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
   (Věc C-142/12)
   2012/C 151/39
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Christomir Marinov

      Žalovaný: Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno vykládat čl. 18 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty v tom smyslu, že zahrnuje i případy, v nichž je důvodem ukončení zdanitelné hospodářské činnosti skutečnost, že na základě vyškrtnutí z rejstříku zaniká možnost osoby povinné k dani vybrat daň z přidané hodnoty a provést její odpočet?

               2)

               Brání článek 74 a článek 80 směrnice 2006/112 vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví pro případy ukončení zdanitelné hospodářské činnosti, že základem daně z obratu je obvyklá cena majetku existujícího v okamžiku vyškrtnutí z rejstříku?

               3)

               Má článek 74 směrnice 2006/112 přímý účinek?

               4)

               Jsou při zjišťování základu daně podle článku 74 směrnice 2006/112 relevantní délka období od okamžiku zakoupení majetku až do okamžiku ukončení zdanitelné hospodářské činnosti jakož i snížení hodnoty, ke kterému došlo po nabytí majetku?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-222/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. května 2011 Longevity Health Products, Inc. proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 9. března 2011 ve věci T-190/09, Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), další účastnice řízení: Performing Science LLC

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. května 2011 Longevity Health Products, Inc. proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 9. března 2011 ve věci T-190/09, Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), další účastnice řízení: Performing Science LLC
   (Věc C-222/11 P)
   2011/C 252/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Longevity Health Products, Inc. (zástupce: J. Korab, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Performing Science LLC

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

               —

               určit, že kasační opravný prostředek podaný společností Longevity Health Products, Inc. je přípustný,

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu vydaný dne 9. března 2011 ve věci T-190/09, a

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Omezení volného užívání ochranné známky může být odůvodněno pouze obecným zájmem, například tím, aby nevyvolávalo u relevantní veřejnosti záměnu. To lze však v projednávaném případě vyloučit, jelikož odborníci i laici jsou schopni odlišit výraz 5 HTP, spornou ochrannou známku, a systematické označení 5-hydroxytryptophanu.
   Odborníci, jakými jsou lékárníci a veterinární lékaři, podle navrhovatelky vědí, že i ty nejmenší změny v chemickém názvosloví nebo v chemických vzorcích mohou vést k zásadním rozdílům ve složení látek. Tyto osoby tedy budou přirozeně i nadále používat správné chemické označení, které se neshoduje se spornou ochrannou známkou.
   „Informované“ osoby, to znamená laici a spotřebitelé zajímající se o dotčený výrobek, jsou rovněž obeznámeny s tím, že označení vycházející z chemického názvosloví, týkající se různých látek, mohou obsahovat drobné odlišnosti, ale že tyto nepatrné odlišnosti v názvech s sebou nicméně nesou velmi výrazné rozdíly ve farmakologických, chemických a fyzikálních vlastnostech těchto látek.
   Podle navrhovatelky laická veřejnost tvořená osobami, které se o výrobek nezajímají, není každopádně schopna vnímat spojitost mezi ochrannou známkou 5 HTP a látkou 5-hydroxytryptophanem, a nemůže tudíž být v tomto ohledu uvedena v omyl.


title: Věc C-295/11: Žaloba podaná dne 10. června 2011 — Italská republika v. Rada Evropské unie

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/21

         Žaloba podaná dne 10. června 2011 — Italská republika v. Rada Evropské unie
   (Věc C-295/11)
   2011/C 232/34
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnec a S. Fiorentino, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady ze dne 10. března 2011, kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany (2011/167/EU) (1),

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje Italská republika čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé tvrdí, že tím, že Rada povolila posílenou spolupráci, překročila meze stanovené v čl. 20 odst. 1 prvním pododstavci SEU, podle něhož je tato spolupráce připuštěna pouze v oblasti nevýlučných pravomocí Unie. Unie má však výlučnou pravomoc pro vytvoření „evropských práv duševního vlastnictví“ vzhledem k tomu, že jejím právním základem je článek 118 SFEU.
   Zadruhé tvrdí, že povolení posílené spolupráce vede v projednávaném případě k účinkům, které jsou v rozporu, nebo v každém případě nejsou v souladu, s cíli sledovanými zavedením tohoto řízení ve Smlouvě. Kromě toho, že toto povolení je v rozporu se zněním nebo alespoň smyslem článku 118 SFEU, porušuje také čl. 326 odst. 1 SFEU, jelikož podle tohoto ustanovení musí být posílená spolupráce v souladu se Smlouvami a právem Unie.
   Zatřetí Italská republika zpochybňuje skutečnost, že rozhodnutí o povolení bylo přijato, aniž byl náležitě ověřen požadavek uvedeného last resort a aniž bylo skutečně odůvodněno v tomto ohledu.
   Konečně rozhodnutí o povolení porušuje článek 326 SFEU, jelikož narušuje vnitřní trh tím, že vytváří překážku v obchodu mezi členskými státy a diskriminaci mezi podniky vzhledem k tomu, že narušuje hospodářskou soutěž. Kromě toho toto rozhodnutí v rozporu s čl. 20 odst. 1 druhým pododstavcem SEU nepřispívá k posílení procesu integrace.

      (1)  Úř. věst. L 76, s. 53.


title: Věc F-56/09: Žaloba podaná dne 4. června 2009 — Marcuccio v. Komise

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/48

         Žaloba podaná dne 4. června 2009 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-56/09)
   2009/C 205/90
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o zamítnutí žádosti žalobce, jejímž předmětem byla jednak náhrada škody vzniklé v důsledku toho, že zaměstnanci Komise dne 8. dubna 2002 údajně vnikli do jeho služebního bytu v Luandě, a jednak předání kopií fotografií pořízených u této příležitosti a zničení veškeré dokumentace týkající se této události

      Návrhová žádání žalobce

               —

               rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 24. dubna 2008 prohlásit za neplatné ze zákona, nebo jej podpůrně zrušit;

               —

               v nezbytném rozsahu sdělení ze dne 11. září 2008 prohlásit za neplatné ze zákona, nebo jej podpůrně zrušit;

               —

               v nezbytném rozsahu akt o zamítnutí stížnosti ze dne 3. listopadu 2008 prohlásit za neplatný ze zákona, nebo jej podpůrně zrušit;

               —

               určit, že dne 8. dubna 2002 zaměstnanci Komise vnikli do služebního bytu žalobce, pořídili fotografie a zápis o určitých skutečnostech, a určit a prohlásit protiprávnost těchto jednání;

               —

               uložit Komisi, aby doručila písemně žalobci každý jednotlivý prvek dokumentace, která se týká těchto jednání;

               —

               uložit Komisi, aby žalobce písemně informovala o dokumentaci, včetně fotografií;

               —

               uložit Komisi, aby dokumentaci fyzicky zničila a aby uvedené fyzické zničení oznámila;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci jako náhradu škody de quibus uhradila částku 225 000 eur nebo jakoukoli vyšší či nižší částku, o které bude mít Soud za to, že je spravedlivá a přiměřená, a sice: a) 100 000 eur jako náhradu škody týkající se protiprávního vniknutí; b) 100 000 eur jako náhradu škody týkající se protiprávního pořízení fotografií; c) 25 000 eur jako náhradu škody týkající se protiprávního zápisu v souvislosti s určitými skutečnostmi souvisejícími s osobními věcmi žalobce;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci od dne následujícího po dni, kdy Komise obdržela žádost ze dne 24. dubna 2008, a to až do skutečného zaplacení částky 225 000 eur, uhradila úroky z uvedené částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci jako náhradu vzniklé škody vyplývající z nedoručení dokumentace, a to od zítřejšího dne až do dne, kdy mu uvedená dokumentace bude doručena, uhradila částku 100 eur denně nebo jakoukoli vyšší či nižší částku, o které bude mít Soud za to, že je spravedlivá a přiměřená, která bude vyplacena prvního dne měsíce následujícího po vydání rozsudku v dotčené věci, pokud jde o částky, které se již staly splatnými během období mezi zítřejším dnem a posledním dnem měsíce, během něhož bude vyhlášen uvedený rozsudek, a prvního dne každého měsíce následujícího po měsíci, během něhož bude vyhlášen uvedený rozsudek, pokud jde o částky, které se v tomto ohledu staly splatnými během předcházejícího měsíce;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci jako náhradu vzniklé škody vyplývající z toho, že nedošlo k fyzickému zničení, uhradila od zítřejšího dne až do dne, kdy dojde k uvedenému fyzickému zničení, částku 100 eur denně nebo jakoukoli vyšší či nižší částku, o které bude mít Soud za to, že je spravedlivá a přiměřená, která bude vyplacena prvního dne měsíce následujícího po vydání rozsudku v dotčené věci, pokud jde o částky, které se již staly splatnými během období mezi zítřejším dnem a posledním dnem měsíce, během něhož bude vyhlášen uvedený rozsudek, a prvního dne každého měsíce následujícího po měsíci, během něhož bude vyhlášen uvedený rozsudek, pokud jde o částky, které se v tomto ohledu staly splatnými během předcházejícího měsíce;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci uhradila veškeré výdaje, poplatky a náklady řízení, včetně výdajů v souvislosti s vypracováním znaleckého posudku na žádost jednoho z účastníků řízení;

               —

               uložit Komisi, aby uhradila výdaje týkající se případného vypracování znaleckého posudku požadovaného z úřední povinnosti.


title: Věc T-21/16: Usnesení Tribunálu ze dne 14. března 2017 – Karl Conzelmann v. EUIPO (LIKE IT) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky LIKE IT — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. března 2017 – Karl Conzelmann v. EUIPO (LIKE IT)
   (Věc T-21/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky LIKE IT - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 144/59)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Karl Conzelmann GmbH + Co. KG (Albstadt, Německo) (zástupce: J. Klink, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Graul a M. Fischer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. listopadu 2015 (věc R 223/2015-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení LIKE IT jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Karl Conzelmann GmbH + Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 98, 14. 3. 2016.


title: Věc C-303/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Land Baden-Württemberg v. Metin Bozkurt ( „Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Sloučení rodiny — Článek 7 první pododstavec rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 — Manžel turecké pracovnice, se kterou žil více než pět let ve společné domácnosti — Zachování práva pobytu i po rozvodu — Odsouzení dotyčného za násilné činy spáchané proti jeho bývalé manželce — Zneužití práva“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Land Baden-Württemberg v. Metin Bozkurt
   (Věc C-303/08) (1)

   (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Sloučení rodiny - Článek 7 první pododstavec rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 - Manžel turecké pracovnice, se kterou žil více než pět let ve společné domácnosti - Zachování práva pobytu i po rozvodu - Odsouzení dotyčného za násilné činy spáchané proti jeho bývalé manželce - Zneužití práva)
   2011/C 55/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Land Baden-Württemberg

      Žalovaný: Metin Bozkurt

      Za přítomnosti: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesverwaltungsgericht — Výklad čl. 7 první pododstavec druhá odrážka rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem — Právo pobytu tureckého státního příslušníka, který jako manžel turecké pracovnice působící na řádném trhu práce členského státu získal toto právo jako rodinný příslušník — Zachování práva pobytu v případě rozvodu, jestliže před ním došlo vůči bývalé manželce k ublížením na zdraví, která vedla k trestněprávnímu odsouzení.

      Výrok

               1)

               Článek 7 první pododstavec rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, přijatý Radou přidružení zřízenou Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, musí být vykládán v tom smyslu, že takový turecký státní příslušník, jako je žalobce v původním řízení, který jakožto rodinný příslušník turecké pracovnice působící na řádném trhu práce určitého členského státu a z důvodu svého nepřetržitého pobytu v bydlišti své manželky po dobu alespoň pěti let požívá práva spojená s právním postavením, které mu bylo přiznáno na základě druhé odrážky uvedeného ustanovení, neztrácí nárok na tato práva v důsledku rozvodu, který byl prohlášen poté, co tato práva nabyl.

               2)

               Skutečnost, že se takový turecký státní příslušník, jako je žalobce v původním řízení, dovolává práva legálně nabytého na základě článku 7 prvního pododstavce rozhodnutí č. 1/80, není zneužitím práva, přestože dotyčný poté, co toto právo nabyl prostřednictvím své bývalé manželky, spáchal vůči ní závažný trestný čin, na jehož základě byl odsouzen v trestním řízení.
               Naopak, čl. 14 odst. 1 tohoto rozhodnutí nebrání tomu, aby bylo vůči tureckému státnímu příslušníkovi, který byl odsouzen v trestním řízení, přijato opatření k jeho vyhoštění, pokud jeho osobní chování představuje trvající, skutečnou a dostatečně závažnou hrozbu, kterou je dotčen základní společenský zájem. Je na příslušném vnitrostátním soudu, aby posoudil, zda tomu tak je ve věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc C-90/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. února 2008 K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. prosince 2007 ve věci T-86/05, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. února 2008 K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. prosince 2007 ve věci T-86/05, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-90/08 P)
   (2008/C 142/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (zástupkyně: D. Spohn, advokátka)

      Další účastníci řízení: 1. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), 2. Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, 3. Cláudia Couto Simões, 4. Marly Lima Jatobá
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v celém rozsahu bod 1 výroku napadeného rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007, věc T-86/05, a zrušit bod 2 výroku tohoto rozhodnutí tak, aby OHIM nesl celkové vlastní náklady a celkové náklady žalobkyně;

               —

               uložit OHIM rovněž náhradu dalších nákladů řízení.

         Zachování návrhů podaných v prvním stupni:

               —

               zrušit v celém rozsahu rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. prosince 2004, R 0328/2004-1;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Soud prvního stupně zamítl žalobu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen: „navrhovatelka“) proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM s odůvodněním, že námitkové oddělení Úřadu řádně použilo pravidlo 71 odst. 1 větu druhou nařízení č. 2868/95, když odmítlo návrh navrhovatelky na prodloužení stanovené lhůty k prokázání užívání starších ochranných známek v rámci námitkového řízení, a že Úřad v projednávaném případě neměl pravomoc posoudit zohlednění důkazů předložených navrhovatelkou opožděně.
   Kasační opravný prostředek vychází z následujících porušení práva Společenství Soudem:

               1)

                  Soud prvního stupně porušil pravidlo 71 odst. 1 větu druhou nařízení č. 2868/95 tím, že tento předpis nesprávně vyložil. Soud prvního stupně zejména nerespektoval, že nařízení č. 40/94 neobsahuje žádnou úpravu možných důvodů prodloužení lhůty. Soud rovněž nerespektoval, že v rozhodném okamžiku nebylo pravidlo 71 odst. 1 nařízení č. 2868/95 ze strany OHIM konkretizováno žádnými směrnicemi k námitkám nebo jinými pravidly, takže ohledně přípustných důvodů prodloužení lhůt nebyly k dispozici žádné možnosti výkladu. Soud tak nepostihl v plném rozsahu skutkový stav ve věci, resp. nesprávně vyložil pravidlo 71 odst. 1 větu druhou nařízení č. 2868/95.

               2)

                  Soud prvního stupně rovněž nedbal své povinnosti odůvodnění, která mu přísluší, neboť se nezabýval skutkovou okolností přednesenou navrhovatelkou, že v okamžiku žádosti o prodloužení lhůty neexistovala zákonná úprava ani podklad pro výklad nakládání s žádostmi o prodloužení lhůty. Jelikož bylo k žádosti o prodloužení lhůty připojenou odůvodnění, měl Soud dále vysvětlit, z jakého právního základu vyplývá, že odůvodnění žádosti o prodloužení lhůty je třeba považovat za nedostatečné.

               3)

                  Soud prvního stupně porušil předpis čl. 74 odst. 2 nařízení č. 40/94 tím, že tento předpis nesprávně vyložil, a sice tak, že OHIM nemá pravomoc zohlednit důkazní prostředky předložené se zpožděním. Nerespektoval, že odvolacím senátům přísluší posouzení, které není vyloučeno ustanoveními článku 43 nařízení č. 40/94 a pravidlem 22 odst. 2 větou druhou nařízení č. 2868/95.


title: Věc T-308/06: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2006 – Buffalo Milke Automotive Polishing Products v. OHIM – Werner & Mertz

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/63

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2006 – Buffalo Milke Automotive Polishing Products v. OHIM – Werner & Mertz
   (Věc T-308/06)
   (2006/C 326/135)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Buffalo Milke Automotive Polishing Products (Pleasanton, USA) (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu a D. Moreau, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Werner & Mertz GmbH (Mainz, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 8. září 2006 ve věci R 1094/2005-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Buffalo Milke Automotive Polishing Products

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products“ pro zboží a služby náležející do tříd 3, 18 a 25 – přihláška č. 2 099 018

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Werner & Mertz GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka „BÚFALO“ pro zboží náležející do třídy 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 43 nařízení Rady č. 40/94 a pravidla 22 nařízení Komise č. 2868/95, jelikož odvolací senát neměl vzít v úvahu důkaz o užívání předložený poprvé před tímto senátem a po uplynutí lhůty stanovené námitkovým oddělením.


title: Věc T-27/11: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise
   (Věc T-27/11) (1)

   2012/C 39/42
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/1

         (2007/C 315/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 297, 8.12.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 283, 24.11.2007

      Úř. věst. C 269, 10.11.2007

      Úř. věst. C 247, 20.10.2007

      Úř. věst. C 235, 6.10.2007

      Úř. věst. C 223, 22.9.2007

      Úř. věst. C 211, 8.9.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-273/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 13. května 2016 – Agenzia delle Entrate v. Federal Express Europe Inc.

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 13. května 2016 – Agenzia delle Entrate v. Federal Express Europe Inc.
   (Věc C-273/16)
   (2016/C 343/32)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Účastníce řízení podávající kasační stížnost: Agenzia delle Entrate

      Odpůrkyně: Federal Express Europe Inc.

      Předběžná otázka

   Může být ustanovení článku 144 ve spojení s ustanovením čl. 86 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 (1) (které odpovídají čl. 14 odst. 1 a 2 a čl. 11 části B odst. 3 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (2)) vykládáno v tom smyslu, že jedinou podmínkou k tomu, aby související plnění spočívající v tzv. „inbound“ tuzemské přepravní službě – z letištních prostorů na místo určení na území členského státu a s doložkou „franco destino“ – nepodléhala DPH, je, že jejich hodnota je zahrnuta do základu daně bez ohledu na jejich skutečné podrobení clu při dovozu zboží; není proto s výše uvedenými ustanoveními unijního práva neslučitelný výklad vnitrostátního ustanovení čl. 9 odst. 1 bodu 2 ve spojení s ustanovením čl. 69 odst. 1 nařízení prezidenta republiky č. 633 ze dne 26. října 1972, ve znění platném ratione temporis v rozhodné době, na základě kterého v každém případě, a tudíž i v případě dovozů nepodléhajících DPH – jako v projednávaném případě, jelikož se jedná o dokumenty a zboží nepatrné hodnoty – musí být splněn další požadavek jejich skutečného podrobení DPH (a skutečného zaplacení cla) při dovozu tohoto zboží, a to případně i s ohledem na vedlejší povahu přepravních služeb s ohledem na hlavní plnění (dovoz) a cíl zjednodušení, pokud jde o obě operace?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst 2006, 347, s. 1).

      (2)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1).


title: Věc T-236/08: Žaloba podaná dne 16. června 2008 – HPA v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/49

         Žaloba podaná dne 16. června 2008 – HPA v. Komise
   (Věc T-236/08)
   (2008/C 223/87)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hoofdproductschap Akkerbouw (Haag, Nizozemsko) (zástupce: R. J. M. van den Tweel)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit za neplatné nebo podpůrně zrušit rozhodnutí Komise C(2006) 7093/6 ze dne 19. prosince 2006, týkající se náhrady pohledávky č. 3240206544, která je vymáhána od členů evropského hospodářského zájmového sdružení (EHZS) Euroterroirs, jakožto společně odpovědných, v rámci projektu č. 93.EU.06.002, který se týká inventarizační studie o evropském genotypu typických a regionálních zemědělských produktů a potravin (domácích produktů), v každém případě v rozsahu, v němž je jím Hoofdproductschap Akkerbouw nařízena společná a nerozdílná odpovědnost za splacení celkové částky, na niž zní tato pohledávka;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá náhradu pohledávky proti Euroterroirs, která byla stanovena rozhodnutím Komise ze dne 14. srpna 2000. Podle žalobkyně musí být napadené rozhodnutí, alespoň v rozsahu, v němž je jím žalobkyni nařízena společná a nerozdílná odpovědnost za splacení celkové částky pohledávky, prohlášeno za neplatné, protože je stiženo zvláště závažnými a zjevnými vadami. Proto může být dle názoru žalobkyně také po uplynutí lhůty pro podání opravného prostředku stanoveno, že toto rozhodnutí nemá právní účinky.
   Zaprvé došlo podle názoru žalobkyně k porušení nařízení č. 2137/85 (1), protože nikdy nebyla členem evropského hospodářského zájmového sdružení (EHZS) Euroterroirs, a tedy její odpovědnost nemohla být členstvím v EHZS odůvodněna.
   Zadruhé bylo podle ní porušeno její právo být slyšena. Komise jí před vydáním napadeného rozhodnutí nedala příležitost k vyjádření a seznámila ji s odpovědností, stanovenou rozhodnutím ze dne 14. srpna 2000, teprve zasláním napadeného rozhodnutí.
   Zatřetí došlo podle žalobkyně k porušení zásady proporcionality. Komise vymáhala od žalobkyně, jakožto společně a nerozdílně odpovědné, pohledávku šest let po jejím stanovení, aniž by nejprve učinila přiměřená opatření vůči Euroterroirs samotné, vůči zakládajícímu členu Euroterroirs Conseil national des Arts Culinaires (CNAC) z Francie, která je současně jejím jednatelem, nebo vůči členskému státu Francii. Kromě toho obdržel nizozemský expert za některé inventarizační práce v rámci projektu v letech 1994 až 1995 od Euroterroirs odměnu ve výši pouze 13 055 eur.
   A konečně, podle názoru žalobkyně je pohledávka promlčena, poněvadž Komise zaslala dotčený dlužní úpis dne 28. září 2000 Euroterroirs, aniž by následně žalobkyni včas poučila o tom, jakými úkony může být běh promlčecí lhůty přerušen.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2137/85 ze dne 25. července 1985 o evropském hospodářském zájmovém sdružení (EHZS) (Úř. věst. L 199, s. 1, Zvl. vyd. 17/01, s. 83).


title: Věc C-27/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 17. ledna 2011 — Anton Vinkov v. Nachalnik Administrativno-nakazatelna deynost

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 17. ledna 2011 — Anton Vinkov v. Nachalnik Administrativno-nakazatelna deynost
   (Věc C-27/11)
   2011/C 145/03
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia — grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Anton Vinkov

      Žalovaný: Nachalnik Administrativno-nakazatelna deynost

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba takové použitelné právní předpisy vnitrostátního práva, jako jsou právní předpisy dotčené v původním řízení, které se týkají právních důsledků rozhodnutí vydaného správním orgánem, jež se týká uložení peněžitého trestu nebo pokuty v důsledku spáchání správního přestupku při dopravní nehodě, vykládat v tom smyslu, že jsou slučitelné s ustanoveními Smluv a opatřeními práva Unie přijatými na základě Smluv v oblasti prostoru svobody, bezpečnosti a práva nebo popřípadě v oblasti dopravy?

               2)

               Vyplývá z ustanovení Smluv a z opatření práva Unie v oblasti prostoru svobody, bezpečnosti a práva přijatých na jejich základě v souvislosti s justiční spoluprací v trestních věcech podle čl. 82 odst. 1 druhého pododstavce písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie, jakož i v oblasti dopravy podle čl. 91 odst. 1 písm. c) této smlouvy, že do oblasti působnosti práva Unie spadají správní přestupky, jež by mohly být ve smyslu a v souvislosti s článkem 2 Protokolu č. 7 k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod kvalifikovány jako „méně závažné“?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku žádá soud rovněž o zodpovězení následujících otázek:

                           3.1.

                           Představuje za okolností původního řízení porušení dopravních předpisů méně závažné protiprávní jednání ve smyslu práva Unie, pokud jsou zároveň splněny následující podmínky:

                                       a)

                                       Čin je dopravní nehodou, jíž byla způsobena škoda na majetku a který je nutno kvalifikovat jako zaviněné jednání a lze za něj jakožto správní přestupek uložit sankci.

                                       b)

                                       V závislosti na výši stanoveného peněžitého trestu či pokuty nelze rozhodnutí o jejich uložení napadnout u soudu a dotyčná osoba nemá možnost prokázat, že čin, který je jí přičítán, nebyl spáchán zaviněně.

                                       c)

                                       Počet kontrolních bodů uvedený v rozhodnutí je odebrán jakožto automatický právní důsledek nabytí právní moci rozhodnutí.

                                       d)

                                       V rámci zavedeného systému řidičských průkazů, při jejichž vystavení je určitý počet kontrolních bodů vyhrazen pro účely zohlednění spáchaných přestupků, je odebrání kontrolních bodů prováděno jako automatický právní důsledek i v případě nenapadnutelných trestních opatření.

                                       e)

                                       V případě napadení donucovacího opatření spočívajícího v zabavení řidičského průkazu v důsledku ztráty řidičského oprávnění, která nastává jako automatický právní důsledek odebrání počtu na počátku přidělených kontrolních bodů, u soudu, není prováděn incidenční soudní přezkum zákonnosti nenapadnutelných právních opatření, na jejichž základě byly kontrolní body odebrány.

                           3.2.

                           Dovolují článek 82 Smlouvy o fungování Evropské unie, popř. čl. 91 odst. 1 písm. c) této smlouvy, a opatření přijatá na základě uvedených právních předpisů, jakož i rámcové rozhodnutí Rady 2005/214/SVV ze dne 24. února 2005 o uplatňování zásady vzájemného uznávání peněžitých trestů a pokut, aby se zásada vzájemného uznávání soudních rozhodnutí a rozsudků, popř. opatření ke zlepšení bezpečnosti dopravy, neuplatnily za okolností původního řízení na rozhodnutí o uložení peněžitého trestu nebo pokuty z důvodu dopravního přestupku, který lze podle práva Unie kvalifikovat jako „méně závažný“, neboť členský stát stanovil, že není nutné řídit se požadavky napadnutelnosti u soudu, který je příslušný též v trestních věcech, a použitelnosti procesních pravidel vnitrostátního práva týkajících se opravných prostředků v případě obžaloby ze spáchání trestného činu?

               4)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku žádá soud rovněž o zodpovězení následující otázky:
               Dovolují článek 82 Smlouvy o fungování Evropské unie, popř. čl. 91 odst. 1 písm. c) této smlouvy, a opatření přijatá na základě uvedených právních předpisů, jakož i rámcové rozhodnutí Rady 2005/214/SVV ze dne 24. února 2005 o uplatňování zásady vzájemného uznávání peněžitých trestů a pokut, aby se zásada vzájemného uznávání soudních rozhodnutí a rozsudků, popř. opatření práva Unie ke zlepšení bezpečnosti dopravy, podle uvážení členského státu — který v normativním aktu stanovil, že není nutné řídit se požadavky napadnutelnosti u soudu, který je příslušný též v trestních věcech, a použitelnosti procesních pravidel vnitrostátního práva týkajících se opravných prostředků v případě obžaloby ze spáchání trestného činu — nepoužila na rozhodnutí o uložení peněžitého trestu nebo pokuty z důvodu dopravního přestupku, přičemž pro rozhodnutí platí za okolností původního řízení zároveň následující:

                           f)

                           Čin je dopravní nehodou, jíž byla způsobena škoda na majetku a který je nutno kvalifikovat jako zaviněné jednání a lze za něj jakožto správní přestupek uložit sankci

                           g)

                           V závislosti na výši stanoveného peněžitého trestu či pokuty nelze rozhodnutí o jejich uložení napadnout u soudu a dotyčná osoba nemá možnost prokázat, že čin, který se jí přičítán, nebyl spáchán zaviněně.

                           h)

                           Počet kontrolních bodů uvedený v rozhodnutí je odebrán jakožto automatický právní důsledek nabytí právní moci rozhodnutí.

                           i)

                           V rámci zavedeného systému řidičských průkazů, při jejichž vystavení je určitý počet kontrolních bodů vyhrazen pro účely zohlednění spáchaných přestupků, je odebrání kontrolních bodů prováděno jako automatický právní důsledek i v případě nenapadnutelných trestních opatření.

                           j)

                           V případě napadení donucovacího opatření spočívajícího v zabavení řidičského průkazu v důsledku ztráty řidičského oprávnění, která nastává jako automatický právní důsledek odebrání počtu na počátku přidělených kontrolních bodů, u soudu, není prováděn incidenční soudní přezkum zákonnosti nenapadnutelných právních opatření, na jejichž základě byly kontrolní body odebrány.


title: Věc C-275/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 17. května 2016 – Comune di Balzola a další v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni x

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 17. května 2016 – Comune di Balzola a další v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni x
   (Věc C-275/16)
   (2016/C 314/13)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Comune di Balzola, Comune di Borgo San Martino, Comune di Camino, Comune di Cereseto, Comune di Cerrina, Comune di Frassineto Po, Comune di Gabiano, Comune di Limone Piemonte, Comune di Mombello Monferrato, Comune di Morano Sul Po, Comune di Odalengo Piccolo, Comune di Pietraporzio, Comune di Piovà Massaia, Comune di Pontestura, Comune di Ponzano, Comune di Sala Monferrato, Comune di Serralunga di Crea, Comune di Solonghello, Comune di Villamiroglio, Comune di Montemagno, Comune di Scurzolengo, Comune di Alfiano Natta, Comune di Moncalvo, Comune di Cerro Tanaro, Comune di Tonco, Comune di Castagnole Monferrato, Comune di Casorzo, Comune di Calliano, Comune di Robella, Comune di Grana, Comune di Rocchetta Tanaro, Comune di Odalengo Grande, Comune di Coniolo, Comune di Ozzano Monferrato, Comune di Demonte, Comune di Entracque, Comune di Sambuco, Comune di Roccasparvera, Comune di Argentera, Comune di Gaiola, Comune di Valdieri, Anci Piemonte

      Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Předběžná otázka

   1) [J]sou na základě správného výkladu směrnice 97/67/ES (1) s touto směrnicí slučitelné článek 3 odst. 7 legislativního nařízení č. 261/99 a čl. 1 odst. 276 zákona č. 194 z roku 2014, z následujících hledisek:

               a)

               směrnice 97/67/ES o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby, ve znění pozdějších změn a doplňků, zakotvuje povinnost členských států zajistit poskytování všeobecných poštovních služeb, a v tomto rámci stanoví, že výběr poštovních zásilek a jejich dodávání do domu příjemce musí být zajištěno „nejméně pět pracovních dnů v týdnu“;

               b)

               tato směrnice Společenství připouští, že národní regulační orgány mohou udělit výjimky pouze v případě „okolností nebo zeměpisných podmínek považovaných za mimořádné“;

               c)

               italské právní předpisy (čl. 3 odst. 7 legislativního nařízení č. 261 z roku 1999 a čl. 1 odst. 276 zákona č. 190 ze dne 23. prosince 2014 – tzv. „Legge di stabilità 2015 (zákon o stabilitě z roku 2015“) naopak národnímu regulačnímu orgánu ukládají povinnost udělit výše uvedenou výjimku ve stanovených lhůtách, pokaždé, když o to poskytovatel služby požádá, přičemž uvede „existenci zvláštních okolností týkajících se infrastruktury nebo zeměpisných podmínek na území s hustotou obyvatel nižší než 200 obyvatel/km2“, a to i když výše uvedené okolnosti nemají výjimečnou povahu a týkají se velké části obyvatelstva státu (až čtvrtiny obyvatelstva a tudíž – v případě oblastí s nižší hustotou obyvatel – mnohem větší části území státu)[.]

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst.1998 L 15, s. 14; Zvl. vyd. 06/03, s. 71).


title: Spojené věci C-87/03 a C-100/03: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  30. března 2006  – Španělské království v. Rada Evropské unie (Rybolov — Nařízení o rozdělení kvót odlovu mezi členské státy — Akt o přistoupení Španělska — Konec přechodného období — Požadavek relativní stability — Zásada zákazu diskriminace — Nová rybolovná práva)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. března 2006 – Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Spojené věci C-87/03 a C-100/03) (1)

   (Rybolov - Nařízení o rozdělení kvót odlovu mezi členské státy - Akt o přistoupení Španělska - Konec přechodného období - Požadavek relativní stability - Zásada zákazu diskriminace - Nová rybolovná práva)
   (2006/C 143/06)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupkyně: N. Díaz Abad, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Ramos Ruano a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn, F. Jimeno Fernandez a S. Pardo Quintillán, jako zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: D. Wyatt, QC a K. Manji, zmocněnci)
   Předmět věci
   Částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 2341/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se na rok 2003 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů (Úř. věst. L 356, s. 12) v rozsahu, v jakém nová rybolovná práva stanovená v letech 1992 až 1998 pro Severní moře a Baltské moře nebyla přidělena v ohledem na zájmy Španělska a to navzdory skončení přechodného období – Diskriminace – Použití čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59)
   Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2006.


title: Věc T-411/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2010 — Aer Lingus Group v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Spojování — Rozhodnutí, kterým se spojení prohlašuje za neslučitelné se společným trhem — Pojem „spojení“ — Odprodej všech nabytých akcií, aby byl obnoven stav existující před uskutečněním spojení — Odmítnutí nařídit vhodná opatření — Neexistence pravomoci Komise“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2010 — Aer Lingus Group v. Komise
   (Věc T-411/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Spojování - Rozhodnutí, kterým se spojení prohlašuje za neslučitelné se společným trhem - Pojem „spojení“ - Odprodej všech nabytých akcií, aby byl obnoven stav existující před uskutečněním spojení - Odmítnutí nařídit vhodná opatření - Neexistence pravomoci Komise)
   2010/C 221/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aer Lingus Group (Dublin, Irsko) (zástupci: původně A. Burnside, solicitor, B. van de Walle de Ghelcke a T. Snels, advokáti, poté A. Burnside a B. van de Walle de Ghelcke)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: X. Lewis, É. Gippini Fournier a S. Noë, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Ryanair Holdings plc (Dublin) (zástupci: J. Swift, QC, V. Power, A. McCarthy, D. Hull, solicitors, a G. Berrisch, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4600 ze dne 11. října 2007, kterým bylo zamítnuto zahájit řízení podle čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, s. 1) a nařídit předběžná opatření v souladu s čl. 8 odst. 5 uvedeného nařízení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Aer Lingus Group plc ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Komisi a Ryanair Holdings plc, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc T-168/15: Usnesení Tribunálu ze dne 11. května 2016 – Řecko v. Komise „EZFRV — Zrušení napadeného aktu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. května 2016 – Řecko v. Komise
   (Věc T-168/15) (1)

   („EZFRV - Zrušení napadeného aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 251/36)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou a A. Vasilopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Aquilina a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU, směřující ke zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2015) 252 final ze dne 26. ledna 2015, o snížení průběžných plateb týkajících se řeckého programu rozvoje venkova CCI 2007 GR 06 RPO 001 pro období 2007-2013 a výdajích za období od 1. ledna 2014 do 31. března 2014 a od 1. dubna 2014 do 30. června 2014

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc T-326/14: Žaloba podaná dne 8. května 2014 – Novomatic v. OHIM – Granini France (HOT JOKER)

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/23

         Žaloba podaná dne 8. května 2014 – Novomatic v. OHIM – Granini France (HOT JOKER)
   (Věc T-326/14)
   2014/C 245/31
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Rakousko) (zástupce: W. M. Mosing, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Granini France (Macon, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 6. února 2014 ve věci R 589/2013-2, což bude mít za následek zamítnutí námitky a zápis ochranné známky Společenství č. 9 5 94  458 tak, jak bylo navrženo;

               —

               uložil žalovanému a – v případě, že předloží písemné vyjádření – další účastnici řízení před OHIM náhradu vlastních nákladů řízení a náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před Tribunálem a v odvolacím řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „HOT JOKER“ pro výrobky zařazené do tříd 9 a 28 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 5 94  458

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Granini France

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „joker +“ pro výrobky zařazené do tříd 28 a 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009; porušení článku 75 a násl. nařízení č. 207/2009; porušení povinnosti OHIM vykonávat své pravomoci v souladu s obecnými zásadami práva Evropské unie.


title: Věc C-396/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Klagenævnet for Udbud - Dánsko) – MT Højgaard A/S v. Züblin A/S/Banedanmark „Řízení o předběžné otázce — Článek 267 SFEU — Pravomoc Soudního dvora — Postavení předkládajícího orgánu jakožto soudu — Veřejná zakázka v odvětví železniční infrastruktury — Vyjednávací řízení — Směrnice 2004/17/ES — Článek 10 — Článek 51, odst. 3 — Zásada rovného zacházení s uchazeči — Skupina tvořená dvěma společnostmi a připuštěná jako uchazeč — Nabídka podaná jednou ze dvou společností vlastním jménem, o druhé společnosti bylo prohlášeno, že je v úpadku — Společnost považovaná za způsobilou být samostatně připuštěná jako uchazeč — Zadání zakázky této společnosti“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Klagenævnet for Udbud - Dánsko) – MT Højgaard A/S v. Züblin A/S/Banedanmark
   (Věc C-396/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 267 SFEU - Pravomoc Soudního dvora - Postavení předkládajícího orgánu jakožto soudu - Veřejná zakázka v odvětví železniční infrastruktury - Vyjednávací řízení - Směrnice 2004/17/ES - Článek 10 - Článek 51, odst. 3 - Zásada rovného zacházení s uchazeči - Skupina tvořená dvěma společnostmi a připuštěná jako uchazeč - Nabídka podaná jednou ze dvou společností vlastním jménem, o druhé společnosti bylo prohlášeno, že je v úpadku - Společnost považovaná za způsobilou být samostatně připuštěná jako uchazeč - Zadání zakázky této společnosti“)
   (2016/C 260/03)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Klagenævnet for Udbud

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: MT Højgaard A/S, Züblin A/S

      Žalovaný: Banedanmark

      Výrok

   Zásada rovného zacházení s hospodářskými subjekty zakotvená v čl. 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb ve spojení s čl. 51 této směrnice musí být vykládána v tom smyslu, že zadavatel neporušuje tuto zásadu, když povolí jednomu ze dvou hospodářských subjektů, které tvořily skupinu podniků, kterou jako takovou vyzval k předložení nabídky, aby nahradil tuto skupinu po jejím zániku a zúčastnil se sám za sebe vyjednávacího řízení o zadání zakázky, pokud se prokáže, že tento hospodářský subjekt samostatně splňuje požadavky definované uvedeným zadavatelem a že pokračování v jeho účasti v uvedeném řízení nevede ke zhoršení konkurenčního postavení ostatních uchazečů.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3. 11. 2014.


title: Věc F-41/10 RENV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. června 2016 – Bermejo Garde v. EHSV „Veřejná služba — Postoupení Soudu po zrušení — Článek 12a služebního řádu — Úředník, který se stal obětí obtěžování — Článek 22a služebního řádu — Úředník, který oznámil nesrovnalosti — Žádost o pomoc — Odmítnutí — Právo na ochranu — Podmínky — Odmítnutí — Důsledky — Návrh na náhradu škody“

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/48

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. června 2016 – Bermejo Garde v. EHSV
   (Věc F-41/10 RENV) (1)

   („Veřejná služba - Postoupení Soudu po zrušení - Článek 12a služebního řádu - Úředník, který se stal obětí obtěžování - Článek 22a služebního řádu - Úředník, který oznámil nesrovnalosti - Žádost o pomoc - Odmítnutí - Právo na ochranu - Podmínky - Odmítnutí - Důsledky - Návrh na náhradu škody“)
   (2016/C 251/54)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Moises Bermejo Garde (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: původně U. Schwab a M. Lernhart, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát, poté K. Gambino, zmocněnec, B. Wägenbaur, advokát, nakonec K. Gambino a X. Chamodraka, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Veřejná služba – Žaloba na zrušení několika rozhodnutí týkajících se ukončení výkonu funkcí žalobce jako vedoucího oddělení právní služby s okamžitou účinností, jeho přeřazení do ředitelství pro logistiku a odmítnutí jeho formální žádosti o pomoc, jakož i návrh na náhradu škody navýšenou o úroky z prodlení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí předsedy Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 24. března 2010 o ukončení výkonu funkcí Moisese Bermeje Garda jako vedoucího oddělení právní služby s okamžitou účinností a rozhodnutí ze dne 13. dubna 2010 o jeho přeřazení se zrušují.

               2)

               Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru se ukládá povinnost zaplatit M. Bermejovi Gardemu částku 25 000 eur.

               3)

               Evropský hospodářský a sociální výbor ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Bermejem Gardem ve věcech F 41/10, T 530/12 P a F 41/10 RENV.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010, s. 55.


title: Věc T-479/14: Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Kendrion v. Soudní dvůr Evropské unie

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/65

         Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Kendrion v. Soudní dvůr Evropské unie
   (Věc T-479/14)
   2014/C 253/89
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kendrion NV (Zeist, Nizozemsko) (zástupci: P. Glazener a T. Ottervanger, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál uložil Soudnímu dvoru Evropské unie:

               —

               zaplatit jí náhradu škody za materiální újmu ve výši 2 3 08  463,98 eur nebo přinejmenším ve výši, kterou Tribunál považuje za přiměřenou,

               —

               zaplatit jí náhradu škody za nemateriální újmu ve výši 1 1 0 50  000,000 eur, podpůrně, přinejmenším ve výši 1 7 00  000,00 eur, ještě podpůrněji, přinejmenším ve výši, kterou určí účastníci řízení na základě podmínek stanovených Tribunálem nebo přinejmenším ve výši, kterou Tribunál považuje za přiměřenou,

               —

               zaplatit jí v obou případech také úroky z prodlení od 26. listopadu 2013 ve výši, kterou určí Tribunál jako přiměřenou,

               —

               náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Soudní dvůr rozsudkem ze dne 26. listopadu 2013, Kendrion v. Komise (C-50/12 P, EU:C:2013:771) rozhodl, že byl porušen čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie v řízení před Tribunálem ve věci T-54/06, Kendrion v. Komise, které se týkalo žaloby na zrušení rozhodnutí Komise K (2005) 4634 v konečném znění ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/F/38.354 – Průmyslové pytle), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, jakož i v rozsahu, v němž se týká zrušení nebo podpůrně snížení pokuty, která byla žalobkyni uložena.
   Soudní dvůr krom toho rozhodl, že porušení povinností vyplývajících z článku 47 Listiny základních práv Evropské unie je třeba sankcionovat žalobou na náhradu škody před Tribunálem, jelikož taková žaloba představuje účinný prostředek nápravy.
   Žalobkyně uvádí, že Soudní dvůr již v tomto rozsudku rozhodl, že jsou splněny podmínky dostatečně závažného porušení právní normy, která má přiznat práva jednotlivci.
   Žalobkyně dále tvrdí, že řízení trvalo pět let a devět měsíců, zatímco podle jejího názoru je třeba považovat za přiměřenou dobu dva roky a šest měsíců, takže přiměřená délka řízení byla překročena o tři roky a tři měsíce. Kdyby věc byla rozhodnuta v přiměřené lhůtě, byl by rozsudek vydán dne 26. srpna 2010, a nikoli 26. listopadu 2013.
   Materiální újma, která žalobkyni vznikla na základě nepřiměřeně dlouhého řízení, se skládá z dodatečné finanční zátěže, kterou musela v daném období nést. Tato újma sestává z úroků vypočítaných Komisí z pokuty ve výši 34 000 000 eur spolu s náklady, které jí za toto období vznikly v souvislosti s poskytnutou bankovní zárukou za zaplacení pokuty s úroky. Tato částka by se snížila o náklady týkající se financování zaplacení pokuty s úroky pro Unii, které dlužila k 26. srpnu 2010, pokud by Tribunál vydal rozsudek k tomuto datu.
   Jako náhradu za nemateriální újmu, která vznikla žalobkyni v důsledku nepřiměřené délky řízení, žádá za každý rok, o který byla přiměřená délka řízení před Tribunálem překročena, přiměřené odškodnění ve výši 10 % pokuty a za neúplný rok odpovídající část z 10 %. Takové odškodnění je přiměřené, protože k datu přijetí rozhodnutí Komise obvykle zvyšovala pokuty za každý rok protiprávního jednání o 10 %.
   Žalobkyně podpůrně žádá přiměřené odškodnění ve výši 5 % pokuty za nemateriální újmu. Tato částka odpovídá odškodnění, které považoval Soudní dvůr za přiměřené v obdobných případech, kdy došlo k podstatnému překročení lhůt při posuzování pokut v kartelových řízeních.


title: Věc T-592/10: Žaloba podaná dne 27. prosince 2010 — El Corte Inglés v. OHIM — Technisynthese (BTS)

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/19

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2010 — El Corte Inglés v. OHIM — Technisynthese (BTS)
   (Věc T-592/10)
   2011/C 80/37
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés (Madrid, Španělsko) (zástupci M. E. López Camba a J. L. Rivas Zurdo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Technisynthese SARL (Saint Pierre Montlimart, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 23. září 2010 ve věci R 1380/2009-1 v plném rozsahu a

               —

               uložit žalovanému a případným vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „BTS“ pro výrobky tříd 14, 18, 25 a 28.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Technisynthese SARL.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazová ochranné známka a ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „TBS“ pro výrobky tříd 18 a 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a přijetí námitek.

      Dovolávané žalobní důvody: nedostatek důkazů o dobrém jménu a užívání dřívějších ochranných známek a porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), vzhledem k tomu, že neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-733/15: Žaloba podaná dne 16. prosince 2015 – Portugalská republika v. Komise

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/35

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2015 – Portugalská republika v. Komise
   (Věc T-733/15)
   (2016/C 068/45)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a M. Figueiredo, zmocněnci, ve spolupráci s L. Silva Moraisem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise oznámené generálním sekretariátem Komise prostřednictvím dopisu SG-Greffe Greffe (2015) D1/11533 ze dne 12. října 2015 (1),

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Portugalská republika má za to, že výzva k zaplacení zaslaná generálním sekretariátem Komise prostřednictvím dopisu SG-Greffe (2015) D1/11533 ze dne 12. října 2015 je stižena následujícími vadami a musí tedy být zrušena:

               1.

               Odůvodnění přijetí napadeného aktu je založeno na tom, že Komise si uzurpovala pravomoci, které patří do soudní sféry Unie, což představuje vadu spočívající v nedostatku pravomoci.

               2.

               Akt vychází z umělého rozdělení účinků rozsudku Soudního dvora vyhlášeného ve věci Komise v. Portugalsko (C-76/13, EU:C:2014:2029) a porušuje tedy Smlouvy nebo právní předpis týkající se jejich provádění.

               3.

               Akt Komise, který je předmětem této žaloby na neplatnost, porušuje zásadu překážky věci rozsouzené a i z tohoto důvodu porušuje Smlouvy nebo právní předpis týkající se jejich provádění.

               4.

               Akt je protiprávní rovněž z důvodu porušení zásad právní jistoty, stability právních vztahů a ochrany legitimního očekávání, zakotvených unijním právem.

               5.

               Akt porušuje zásadu zákazu dvojího trestu, která odporuje tomu, aby novým individuálním právním aktem bylo dosaženo toho, čeho nebylo dosaženo předtím prostřednictvím soudního rozhodnutí, což představuje vadu spočívající v porušení Smluv nebo právního předpisu týkajícího se jejich provádění.

      (1)  Rozhodnutí generálního ředitele Generálního ředitelství pro komunikační sítě, obsah a technologie (DG CONNECT), kterým se od Portugalské republiky požaduje zaplacení částky 580 000 eur jako penále za období od 25. června do 21. srpna 2014, o kterém rozhodl Soudní dvůr v rozsudku Komise v. Portugalsko (C-76/13, EU:C:2014:2029).


title: Věc T-168/14: Žaloba podaná dne 13. března 2014 – Pérez Gutiérrez v. Komise

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/60

         Žaloba podaná dne 13. března 2014 – Pérez Gutiérrez v. Komise
   (Věc T-168/14)
   2014/C 135/79
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ana Pérez Gutiérrez (Mataró, Španělsko) (zástupce: J. Soler Puebla, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že došlo k nezákonnému zásahu do práva na ochranu cti, rodinného soukromí a vlastních obrazových projevů tím, že Evropská komise zařadila fotografii, na které je bez souhlasu zachycen Patrick Johannes Jacquemyn, do databáze fotografií zdravotních výstrah pro tabákové výrobky v Evropské unii,

               —

               uložil žalované, aby žalobkyni vyplatila 181 104 eur jako ušlý zisk,

               —

               uložil žalované, aby zaplatila žalobkyni částku 1 cent za každý balíček tabáku nebo tabákový výrobek, na kterém je fotografie P. Jacquemyna, jejíž celková výše bude určena při výkonu rozsudku a která v současnosti představuje dvacet sedm milionů pět set osmdesát osm tisíc pět set dvacet čtyři eur (27 588 524 eur),

               —

               uložil žalobkyni, aby zaplatila žalobkyni odškodnění za zisk dosažený nedovoleným použitím fotografie, na které je zachycen P. Jacquemyn, který ve Španělsku, místu bydliště žalobkyně a P. Jacquemyna, dosáhl částky 13 790 000 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem tohoto řízení je žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti podaná s cílem získat náhradu škody způsobené nedovoleným použitím fotografie, na které je zachycen P. J. Jacquemyn, manžel žalobkyně, ze strany Evropské komise ve zdravotních výstrahách, které musí být povinně uvedeny na všech tabákových výrobcích v Evropské unii.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 a její čl. 5 odst. 3 byly provedeny rozhodnutím Komise 2003/641/ES ze dne 5. září 2003 o používání barevných fotografií nebo jiných ilustrací jako zdravotních varování na baleních tabákových výrobků. V návaznosti na to Komise přijala rozhodnutí C(2005) 1452 ze dne 26. května 2005 o souboru vybraných zdrojových dokumentů obsahujících barevné fotografie nebo jiné obrázky pro každou dodatečnou výstrahu uvedenou v seznamu v příloze 1 směrnice 2001/37/ES později změněné a doplněné rozhodnutím C(2006) 1502 ze dne 13. dubna 2006.
   Uvedená směrnice a rozhodnutí s obrazovými snímky, které mají být uvedeny na obalech tabákových výrobků, byly provedeny do právního řádu jednotlivých členských států Unie. Konkrétně ve Španělsku byly provedeny královským nařízením č. 639/2010 ze dne 14. května 2010. Španělsko ze 42 obrázků navrhovaných Evropskou komisí vybralo 14, mezi nimiž byla fotografie zachycující P. Jacquemyna.
   Žalobkyně uvádí, že P. Jacquemyn byl hospitalizován v Hospital de Barcelona od 21. června do 16. srpna 2002, kde byl 22 dnů v kómatu. Od té doby se na Internetu objevilo vícero fotografií P. Jacquemyna, neboť šlo o klinický případ chronické obstrukční broncho-pneumopatie a byla mu provedena obtížná intubace a tracheotomie, které byly předmětem studie, aniž by P. Jacquamyn k tomu dal souhlas.
   Na základě tohoto nedovoleného použití fotografií z jeho kómatu došlo k zařazení jedné z jeho fotografií do databáze fotografií pro zdravotní výstrahy, přičemž předtím byla tato fotografie upravena reklamní agenturou najatou pro dotčenou kampaň.


title: Věc C-269/09: Žaloba podaná dne 15. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/28

         Žaloba podaná dne 15. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-269/09)
   2009/C 220/54
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že přijalo a zachovalo v článku 14 zákona č. 35/2006 ze dne 28. listopadu 2006 o dani z příjmu fyzických osob a o částečné změně zákonů o korporační dani, o dani z příjmu osob, které nejsou daňovými rezidenty, a o dani z nemovitosti, ustanovení, podle něhož daňoví poplatníci, kteří mají své bydliště v zahraničí, jsou povinni zahrnout veškerý nezdaněný příjem do základu daně za poslední zdaňovací období, v němž byli považováni za daňové rezidenty, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 19 ES, 38 ES a 43 ES a z článků 28 a 31 Dohody o EHP;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Podle článku 14 španělského zákona o dani z příjmu fyzických osob a o částečné změně zákonů o korporační dani, o dani z příjmu osob, které nejsou daňovými rezidenty, a o dani z nemovitosti podléhají příjmy dani za rok, v němž byly pobírány. Nicméně odstavec 2 tohoto článku stanoví zvláštní pravidla, která umožňují zdanit určité druhy příjmů v průběhu různých zdaňovacích období. V případech, kdy daňový poplatník má své bydliště v zahraničí, však odstavec 3 tohoto článku stanoví, že veškerý dosud nezdaněný příjem je zahrnut do základu daně za poslední zdaňovací období, v němž byl daňový poplatník považován za rezidenta.

               2.

               Komise má za to, že španělské právní předpisy umožňují diskriminační zacházení, pokud jde o fyzickou osobu, která má své bydliště mimo Španělsko, a přitom se španělské právní předpisy musejí použít stejným způsobem, bez ohledu na to, zda si fyzická osoba zachová své bydliště na španělském území nebo nikoliv.

               3.

               Tyto právní předpisy porušují zásadu volného pohybu osob uvedenou v článcích 18 ES, 39 ES a 43 ES a v článcích 28 a 31 Dohody o EHP.


title: Věc T-361/06: Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Ballast Nedam v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/26

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Ballast Nedam v. Komise
   (Věc T-361/06)
   (2007/C 20/40)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ballast Nedam NV (zástupci: A. R. Bosman a J. M. M. van de Hel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K (2006) 4090 konečné ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL), které jí bylo oznámeno dne 25. září 2006, v rozsahu, v jakém je určeno žalobkyni;

               —

               podpůrně, částečně zrušit rozhodnutí v rozsahu, v jakém je určeno žalobkyni, pokud jde o trvání protiprávního jednání, a odpovídajícím způsobem snížit jí uloženou pokutu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL), kterým jí byla uložena pokuta za porušení článku 81 ES.
   Žalobkyně je toho názoru, že Komise na základě právně a věcně nepatřičných důvodů vycházela ze skutečnosti, že žalobkyně měla určující vliv na tržní chování Ballast Nedam Infra BV a Ballast Nedam Grond en Wegen BV.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně za prvé dovolává porušení článku 81 ES. Za druhé si stěžuje na porušení obecných zásad práva Společenství, zejména porušení zásady presumpce neviny. Konečně se dovolává porušení čl. 27 odst. 1 nařízení č. 1/2003, jakož i práv obhajoby, v souvislosti s tím, že teprve v rozhodnutí byla poprvé shledána odpovědnost žalobkyně. Díky tomu neměla žalobkyně možnost toto zjištění pomocí důkazů vyvrátit.


title: Věc T-479/17: Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – PO v. ESVČ

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/35

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – PO v. ESVČ
   (Věc T-479/17)
   (2017/C 347/44)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: PO (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil a rozhodl, že

                           —

                           přehled mezd z 10. listopadu 2016, který mu byl zaslán oddělením lidských zdrojů ESVČ, jakož i v rozsahu, v němž je to třeba, e-mail ze dne 24. listopadu 2016, kterým jej totéž oddělení informovalo o tom, že nemá nárok na vyplacení příspěvku na vzdělání svých dvou dětí nad rámec článku 15 přílohy X služebního řádu úředníků, neboť prochází rekvalifikací;

                           —

                           v rozsahu, v němž je to třeba, výslovně zamítavou odpověď na jeho stížnosti ze dne 16. května 2017;

                           —

                           se zrušují;

               —

               uložil ESVČ náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z námitky protiprávnosti, neboť přehled mezd z 10. listopadu 2016 (dále jen „napadené individuální rozhodnutí“), jakož i zprávy ze dne 15. dubna 2016 a ze dne 22. září 2016, na kterých je založen, a Pokyny, jsou v rozporu se služebním řádem úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a jeho přílohou X.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející námitky protiprávnosti, neboť uvedené zprávy, na kterých je založeno napadené individuální rozhodnutí, jsou v rozporu s Pokyny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z protiprávnosti napadeného individuálního rozhodnutí z následujících důvodů:

                           —

                           porušení zásad předvídavosti, legitimního očekávání a právní jistoty a porušení zásady řádné správy, jakož i nabytých práv;

                           —

                           porušení práva na rodinu a práva na vzdělání;

                           —

                           porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace;

                           —

                           nepoměr mezi zájmy a dodržením zásady proporcionality přijatého opatření.


title: Věc C-465/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 27. srpna 2013 — Evropská škola Mnichov v. Barbara O'Leary

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 27. srpna 2013 — Evropská škola Mnichov v. Barbara O'Leary
   (Věc C-465/13)
   2013/C 336/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgerichts

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Evropská škola Mnichov

      Žalovaná: Barbara O'Leary

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 27 odst. 2 první větu Úmluvy o statutu evropských škol ze dne 21. června 1994 (SEŠ) (1) v tom smyslu, že učitelé na částečný úvazek zaměstnaní evropskou školou, kteří nejsou vysláni členskými státy, náležejí k osobám uvedeným v Úmluvě a nejsou — jako administrativní a pomocní zaměstnanci — vyjmuti z použití této právní úpravy?

               2)

               V případě kladné odpovědi Soudního dvora na otázku 1:
               Je třeba vykládat čl. 27 odst. 2 první větu SEŠ v tom smyslu, že tato právní úprava zahrnuje rovněž právnost každého aktu založeného na této úmluvě nebo na předpisech přijatých v jejím rámci, který přijal ředitel školy při výkonu pravomocí jemu svěřených touto úmluvou a který nepříznivě působí na učitele na částečný úvazek?

               3)

               V případě kladné odpovědi Soudního dvora na otázku 2:
               Je třeba vykládat čl. 27 odst. 2 první větu SEŠ v tom smyslu, že i uzavření smluvního ujednání mezi ředitelem evropské školy a učitelem na částečný úvazek o pracovním poměru na částečný úvazek tohoto učitele představuje rozhodnutí působící na učitele na částečný úvazek nepříznivě?

               4)

               V případě záporné odpovědi Soudního dvora na otázku 2 nebo 3:
               Je třeba vykládat čl. 27 odst. 2 první větu SEŠ v tom smyslu, že v článku uvedená Rada pro stížnosti je výlučně příslušná rozhodovat v prvním a posledním stupni poté, co se vyčerpají všechny správní postupy, o sporech o pracovní smlouvě na částečný úvazek, kterou uzavírá ředitel školy s učitelem na částečný úvazek, pokud tato dohoda spočívá rozhodným způsobem na požadavku Nejvyšší rady uvedeném v bodu 1.3 Pracovního řádu učitelů na částečný úvazek zaměstnaných po 31. srpnu 1994 (PŘUEŠ), který stanoví pracovní smlouvy na dobu jednoho roku?

      (1)  Úř. věst. 1994, L 212, s. 3.


title: Věc T-184/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 – Skype v. OHIM – Sky a Sky IP International (SKYPE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SKYPE — Starší slovní ochranná známka Společenství SKY — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 – Skype v. OHIM – Sky a Sky IP International (SKYPE)
   (Věc T-184/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SKYPE - Starší slovní ochranná známka Společenství SKY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 205/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Skype Ultd (Dublin, Irsko) (zástupci: původně I. Fowler, solicitor, J. Schmitt, advokát, a J. Mellor, QC, poté A. Carboni a M. Browne, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sky plc, dříve British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království); a Sky IP International Ltd (Isleworth) (zástupci: R. Guthrie, D. Rose, V. Baxter, solicitors, a T. Moody-Stuart, barrister, poté R. Guthrie, D. Rose, T. Moody-Stuart a J. Curry, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2013 (věc R 121/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi British Sky Broadcasting Group plc a Sky IP International Ltd na jedné straně a společností Skype Ultd, na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Skype Ultd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společnostmi Sky plc a Sky IP International Ltd.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc T-161/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Ilink Kommunikationssysteme v. OHIM (ilink) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ilink — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Ilink Kommunikationssysteme v. OHIM (ilink)
   (Věc T-161/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ilink - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 46/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ilink Kommunikationssysteme GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: B. Schütze, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. února 2009 (věc R 1849/2007-4) týkajícímu se zápisu slovní ochranné známky ilink jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Ilink Kommunikationssysteme GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc T-14/14: Žaloba podaná dne 6. ledna 2014 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/26

      Žaloba podaná dne 6. ledna 2014 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada
      (Věc T-14/14)
      (2014/C 71/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherán, Írán), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teherán), Khazar Shipping Lines (Anzali Free Zone, Írán), IRISL Europe GmbH (Hamburg, Německo), IRISL Marine Services and Engineering Co. (Qeshm Island, Írán), Irano — Misr Shipping Co. (Teherán), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teherán), Shipping Computer Services Co. (Teherán), Soroush Sarzamin Asatir Ship Management (Teherán), South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teherán) a Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teherán) (zástupci: F. Randolph, QC, M. Lester, Barrister, a M. Taher, Solicitor)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady 2013/497/SZBP ze dne 10. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 272, s. 46), a nařízení Rady (EU) č. 971/2013 ze dne 10. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 272, s. 1),

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1)

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že sporná opatření, která uvádějí mezi kritérii pro zápis na seznam spojení s první žalobkyní (společností IRISL), krátce poté, co uvedená společnost uspěla se žalobou na neplatnost, nemají řádný právní základ.

                  2)

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila legitimní očekávání žalobkyň a zásady účelnosti, právní jistoty, non bis in idem, res judicata a zákazu diskriminace.

                  3)

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila právo žalobkyň na obhajobu tím, že neinformovala společnost IRISL ani ostatní žalobkyně o tom, že má v úmyslu přijmout sporná opatření, a nedala žalobkyním možnost vyjádřit se.

                  4)

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že sporná opatření porušují základní práva žalobkyň, včetně jejich práva na respektování jejich dobrého jména a vlastnictví.

                  5)

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada přijetím sporných opatření zneužila své pravomoci; zaměřit se proti společnosti IRISL a s ní spojeným společnostem a obejít tak rozsudek Tribunálu nepředstavuje řádné použití jejích pravomocí.


title: Věc C-338/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – Quenon K. SPRL v. Beobank SA, dříve Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, dříve Citilife SA „Řízení o předběžné otázce — Nezávislí obchodní zástupci — Směrnice 86/653/EHS — Článek 17 odst. 2 — Ukončení smlouvy o obchodním zastoupení ze strany zmocnitele — Odškodnění obchodního zástupce — Zákaz souběhu systému odškodnění za zákazníky a systému náhrady škody — Nárok obchodního zástupce na náhradu škody doplňující odškodnění za zákazníky — Podmínky“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – Quenon K. SPRL v. Beobank SA, dříve Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, dříve Citilife SA
   (Věc C-338/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nezávislí obchodní zástupci - Směrnice 86/653/EHS - Článek 17 odst. 2 - Ukončení smlouvy o obchodním zastoupení ze strany zmocnitele - Odškodnění obchodního zástupce - Zákaz souběhu systému odškodnění za zákazníky a systému náhrady škody - Nárok obchodního zástupce na náhradu škody doplňující odškodnění za zákazníky - Podmínky“)
   (2016/C 038/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Quenon K. SPRL

      Žalované: Beobank SA, dříve Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, dříve Citilife SA

      Výrok

               1)

               Článek 17 odst. 2 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že obchodní zástupce má po zániku smlouvy o obchodním zastoupení současně nárok na odškodnění za zákazníky, které je omezeno výší jeho roční odměny, a pokud toto odškodnění nepokrývá celou skutečně vzniklou škodu, i na poskytnutí doplňkové náhrady škody, nevede-li taková právní úprava ke dvojímu odškodnění obchodního zástupce z titulu ztráty provizí, k níž došlo v důsledku ukončení uvedené smlouvy.

               2)

               Článek 17 odst. 2 písm. c) směrnice 86/653 musí být vykládán v tom smyslu, že nepodmiňuje poskytnutí náhrady škody prokázáním existence protiprávního jednání přičitatelného zmocniteli, mezi nímž a tvrzenou škodou je dána příčinná souvislost, avšak vyžaduje, aby tvrzená škoda byla odlišná od škody nahrazené odškodněním za zákazníky.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29. 9. 2014.