title: Věc T-108/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kerry Luxembourg v. EUIPO — Döhler (TasteSense By Kerry)

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/90

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kerry Luxembourg v. EUIPO — Döhler (TasteSense By Kerry)
      (Věc T-108/19)
      (2019/C 139/89)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kerry Luxembourg Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Döhler GmbH (Darmstadt, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie obsahující slovní prvek TasteSense By Kerry — Přihláška č. 15 820 509

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2018, ve věci R 1179/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítl námitky vznesené společností Döhler GmbH proti zápisu ochranné známky TasteSense By Kerry č. 15 820 509;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Döhler, vstoupí-li do tohoto řízení v postavení vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-109/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kerry Luxembourg v. EUIPO — Döhler (TasteSense)

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/91

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kerry Luxembourg v. EUIPO — Döhler (TasteSense)
      (Věc T-109/19)
      (2019/C 139/90)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kerry Luxembourg Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Döhler GmbH (Darmstadt, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek TasteSense — Přihláška č. 15 820 525

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2018, ve věci R 1178/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítl námitky vznesené společností Döhler GmbH proti zápisu ochranné známky TasteSense By Kerry č. 15 820 529;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Döhler, vstoupí-li do tohoto řízení v postavení vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-110/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kazembe Musonda v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/92

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kazembe Musonda v. Rada
      (Věc T-110/19)
      (2019/C 139/91)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-Claude Kazembe Musonda (Lubumbashi, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 10 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 10 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-111/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Boshab v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/92

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Boshab v. Rada
      (Věc T-111/19)
      (2019/C 139/92)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Évariste Boshab (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois, a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 8 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 8 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-112/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kibelisa Ngambasai v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/93

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kibelisa Ngambasai v. Rada
      (Věc T-112/19)
      (2019/C 139/93)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Roger Kibelisa Ngambasai (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois, a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 6 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 13 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-113/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kampete v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/94

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kampete v. Rada
      (Věc T-113/19)
      (2019/C 139/94)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ilunga Kampete (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 1 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 1 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-115/19: Žaloba podaná dne 19. února 2019 — Bacardi v. EUIPO — La Fée (ANGEL’S ENVY)

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/95

      Žaloba podaná dne 19. února 2019 — Bacardi v. EUIPO — La Fée (ANGEL’S ENVY)
      (Věc T-115/19)
      (2019/C 139/95)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bacardi Co. Ltd (Vaduz, Lichtenštejnsko) (zástupkyně: A. Parassina, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: La Fée LLP (Hertfordahire, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ANGEL’S ENVY — Přihláška č. 13 896 551

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. prosince 2018, ve věci R 338/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítl námitky proti zápisu slovně-obrazové ochranné známky č. 13 896 551 pro výrobky zařazené do třídy 33;

                  —

                  předal EUIPO rozsudek Tribunálu Evropské unie;

                  —

                  uložil společnosti La Fée LLP náhradu všech nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení článku 95 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 27 odst. 2 až 4 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení článku 11 Listiny základních práv Evropské unie;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-116/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kande Mupompa v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/96

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kande Mupompa v. Rada
      (Věc T-116/19)
      (2019/C 139/96)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alex Kande Mupompa (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois, a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 9 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 9 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. a) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-117/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kahimbi Kasagwe v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/96

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kahimbi Kasagwe v. Rada
      (Věc T-117/19)
      (2019/C 139/97)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Delphin Kahimbi Kasagwe (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois, a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 7 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 7 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. a) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-118/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Amisi Kumba v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/97

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Amisi Kumba v. Rada
      (Věc T-118/19)
      (2019/C 139/98)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gabriel Amisi Kumba (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois, a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 2 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 2 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. a) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-119/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Mutondo v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/98

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Mutondo v. Rada
      (Věc T-119/19)
      (2019/C 139/99)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Kalev Mutondo (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 14 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 14 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-120/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Numbi v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/99

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Numbi v. Rada
      (Věc T-120/19)
      (2019/C 139/100)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: John Numbi (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois, a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 5 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 5 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. a) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-121/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Ruhorimbere v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/99

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Ruhorimbere v. Rada
      (Věc T-121/19)
      (2019/C 139/101)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Éric Ruhorimbere (Mbuji-Mayi, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 12 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 12 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-122/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Ramazani Shadary v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/100

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Ramazani Shadary v. Rada
      (Věc T-122/19)
      (2019/C 139/102)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois, a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 13 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodu 13 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP, a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-123/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kanyama v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/101

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Kanyama v. Rada
      (Věc T-123/19)
      (2019/C 139/103)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Célestin Kanyama (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois, a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodě 4 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodě 4 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP, a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-124/19: Žaloba podaná dne 20. února — Ilunga Luyoyo v. Rada

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/102

      Žaloba podaná dne 20. února — Ilunga Luyoyo v. Rada
      (Věc T-124/19)
      (2019/C 139/104)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois, a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodě 3 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018 v rozsahu, v němž je žalobce ponechán v bodě 3 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. a) nařízení (ES) 1183/2005/ES jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-103/19, Mende Omalanga v. Rada.


title: Věc T-127/19: Žaloba podaná dne 21. února 2019 — Dyson a další v. Komise

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/102

      Žaloba podaná dne 21. února 2019 — Dyson a další v. Komise
      (Věc T-127/19)
      (2019/C 139/105)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Dyson Ltd (Malmesbury, Spojené království) a 14 dalších žalobců (zástupci: E. Batchelor, T. Selwyn Sharpe a M. Healy, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil, že žalovaná je odpovědná za újmu, kterou údajně utrpěly žalobkyně v důsledku přijetí nařízení Komise v přenesené působnosti (EU) č. 665/2013 ze dne 3. května 2013 (1) ve výši:

                              —

                              176 100 000 eur včetně vyrovnávacích úroků za hypotetickou srovnávací situaci spočívající v chybějícím označení ode dne vstupu nařízení v přenesené působnosti č. 665/2013 v platnost do 19. ledna 2019, kdy bylo nařízení v přenesené působnosti o energetických štítcích zrušeno; nebo

                              —

                              127 100 000 eur, včetně vyrovnávacích úroků za hypotetickou srovnávací situaci plné schránky vysavače ode dne vstupu nařízení v přenesené působnosti č. 665/2013 v platnost do 19. ledna 2019, kdy bylo nařízení v přenesené působnosti o energetických štítcích zrušeno; a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila čl. 10 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU ze dne 19. května 2010 (2) a že překročila svou pravomoc vyplývající z článku 290 SFEU tím, že přijala zkušební metodu prázdné schránky vysavače v nařízení v přenesené působnosti č. 665/2013.
                  Žalovaná porušila základní prvek čl. 10 odst. 1 směrnice 2010/30 a překročila svou pravomoc v rozporu s článkem 290 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila základní zásadu rovného zacházení tím, že přijala nařízení v přenesené působnosti č. 665/2013, které diskriminuje bez objektivního důvodu mezi tradičními vysavači se sáčky a vysavači bez sáčků využívajícími „cyklonovou“ technologii, jako jsou vysavače žalobkyní.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila základní zásadu řádné správy nebo svou povinnost náležité péče tím, že přijala zkušební metodu týkající se prázdné schránky vysavače, která i) porušuje základní prvek směrnice 2010/30; ii) diskriminuje jednotlivé základní technologie; a iii) nehodnotí s náležitou péčí a nestranností zkušební metody týkající se plné schránky vysavače, které byly k dispozici v daném okamžiku.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila základní právo žalobkyň na svobodný výkon obchodní činnosti.
                  Žalovaná přijala nařízení, které zvýhodňuje tradiční vysavače se sáčkem, jejichž výkon se snižuje při naplnění schránky prachem, v neprospěch vysavačů, které využívají „cyklonovou“ technologii, jako jsou vysavače žalobkyň, jejichž výkon je zachován po celou dobu užívání. To omezuje možnost žalobkyň vykonávat svou činnost a nacházet se ve spravedlivé hospodářské soutěži s konkurenty, jejichž přístroje mají po naplnění schránky vysavače prachem nižší výkon, což je „maskováno“ štítkem žalované, který je udělen za zkoušky s prázdnou schránkou vysavače.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že tato zásadní porušení unijního práva vedla ke vzniku významné hmotné a nehmotně újmy žalobkyň, za kterou by měla být žalované uložena povinnost nahradit žalobkyním újmu.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích vysavačů (Úř. věst. L 192 ze dne 13.7.2013, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU ze dne 19. května 2010 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku (Úř. věst. L 153 ze dne 18.6.2010, s. 1).


title: Věc T-130/19: Žaloba podaná dne 26. února 2019 — Spadafora v. Komise

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/104

      Žaloba podaná dne 26. února 2019 — Spadafora v. Komise
      (Věc T-130/19)
      (2019/C 139/106)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Sergio Spadafora (Brusel, Belgie) (zástupce: G. Belotti, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2018, kterým generální ředitel OLAF zamítl stížnost žalobce podanou dne 24. června 2018;

                  —

                  zrušil rozhodnutí přijaté generálním ředitelem OLAF jednajícím jako orgán oprávněný ke jmenování, pokud jde o jmenování vedoucího oddělení OLAF.C4 („Právní poradenství“) ode dne 1. června 2018;

                  —

                  uložil Komisi, aby nahradila majetkovou a nemajetkovou újmu vzniklou žalobci;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Předmětem projednávané žaloby je především rozhodnutí o jmenování ode dne 1. června 2018 vedoucího oddělení „Právní poradenství“ ředitelství „Podpora vyšetřování“ OLAF a rozhodnutí o zamítnutí stížnosti, kterou proti tomuto rozhodnutí o jmenování podal žalobce na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu.
      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z čl. 8 odst. 1 a 2 rozhodnutí Komise C (2016) 3288 finale.

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že orgán oprávněný ke jmenování v rozporu s čl. 8 odst. 1 výše uvedeného rozhodnutí Komise nezohlednil pro účely výběru vedoucího oddělení hodnocení uvedená ve zprávách nezávislé poradenské společnosti.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnost nestrannosti.

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že v projednávaném případě nebyl dodržen článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, neboť dotčené rozhodnutí o jmenování vedoucího oddělení bylo cílem sledovaným na základě předchozího protiprávního záměru žalované místo toho, aby bylo legitimním výsledkem spravedlivého výběrového řízení. Předchozí protiprávní záměr žalované je tvořen dvěma základními prvky: i) upřednostňování konkurentky žalobce; ii) porušení rozsudku ze dne 5. prosince 2017, (T-250/16 P, nezveřejněný, EU:T:2017:866) vydaného kasačním senátem Tribunálu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z čl. 8 odst. 2 písm. a) rozhodnutí Komise C(2016) 3288 finale, který stanoví „avant de procéder à une nomination, le directeur général concerné consulte le Commissaire de tutelle“, jelikož orgán oprávněný ke jmenování nedodržel tento konzultační postup a naopak s jednou nebo několika osobami se dohodl na uchazeči, kterého je třeba jmenovat jako vedoucího oddělení.


title: Věc T-133/19: Žaloba podaná dne 28. února 2019 — Off-White v. EUIPO (OFF-WHITE)

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/105

      Žaloba podaná dne 28. února 2019 — Off-White v. EUIPO (OFF-WHITE)
      (Věc T-133/19)
      (2019/C 139/107)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Off-White LLC (Springfield, Illinois, Spojené státy) (zástupce: M. Decker, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie OFF-WHITE — Přihláška č. 17 360 009

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. prosince 2018, ve věci R 580/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  v každém případě uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které společnost OFF-WHITE LLC vynaložila v rámci řízení před Tribunálem a před odvolacím senátem EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Napadené rozhodnutí nezohlednilo předchozí praxi a je v rozporu se zásadami řádné správy, právní jistoty a rovného zacházení.

                  —

                  Porušení čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie.

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-139/19: Žaloba podaná dne 4. března 2019 — Pilatus Bank v. ECB

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/106

      Žaloba podaná dne 4. března 2019 — Pilatus Bank v. ECB
      (Věc T-139/19)
      (2019/C 139/108)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Pilatus Bank plc (Ta’Xbiex, Malta) (zástupci: O. Behrends, M. Kirchner a L. Feddern, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že napadené rozhodnutí je neplatné podle článku 264 SFEU, přičemž ECB tímto rozhodnutím odmítla převzít přímý dohled nad žalobkyní podle čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu (SSMR). (1)

                  —

                  uložil ECB náhradu nákladů řízení podle článku 134 a 135 jednacího řádu Tribunálu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB vycházela z nesprávného předpokladu, že již nemá pravomoc dohledu nad žalobkyní v návaznosti na skutečnost, že žalobkyni byla licence odebrána.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení ECB má povinnost převzít obezřetnostní dohled, neboť musí zajistit nejvyšší úroveň dohledu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že došlo k porušení práva na účinnou ochranu a zásady rovných zbraní.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že došlo k porušení zásady legitimního očekávání a právní jistoty.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že došlo k porušení zásady proporcionality.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že došlo k zneužití pravomoci.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že bylo porušeno právo být slyšen.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že byla porušena zásada nemo auditor.

         (1)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63).


title: Věc T-144/19: Žaloba podaná dne 7. března 2019 — Kludi v. EUIPO — Adlon Brand (ADLON)

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/107

      Žaloba podaná dne 7. března 2019 — Kludi v. EUIPO — Adlon Brand (ADLON)
      (Věc T-144/19)
      (2019/C 139/109)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kludi GmbH & Co. KG (Menden, Německo) (zástupce: A. Zafar, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Adlon Brand GmbH & Co. KG (Düren, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „ADLON“ — Přihláška č. 11 115 961

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2018, ve věci R 1500/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 7 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení čl. 27 odst. 4 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení dispoziční zásady.


title: Věc T-674/16: Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2019 — Seigneur v. ECB

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/108

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2019 — Seigneur v. ECB
      (Věc T-674/16) (1)

      (2019/C 139/110)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 419, 14.11.2016.


title: Věc T-677/16: Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2019 — Bowles v. ECB

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/108

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2019 — Bowles v. ECB
      (Věc T-677/16) (1)

      (2019/C 139/111)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 419, 14.11.2016.


title: Věc T-783/16: Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2019 — Government of Gibraltar v. Komise

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/109

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2019 — Government of Gibraltar v. Komise
      (Věc T-783/16) (1)

      (2019/C 139/112)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc C-128/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 18. února 2019 — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania v. Assessorato della Salute della Regione Siciliana

text:
               27.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 18. února 2019 — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania v. Assessorato della Salute della Regione Siciliana
      (Věc C-128/19)
      (2019/C 182/18)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

         Odpůrce: Assessorato della Salute della Regione Siciliana

         Předběžné otázky

                  1)

                  Představuje ustanovení čl. 25 odst. 16 regionálního zákona Sicílie č. 19 ze dne 22. prosince 2005 v části, kde stanoví, že „k dosažení cílů uvedených v článku 1 regionálního zákona č. 12 ze dne 5. června 1989, ve smyslu a v souladu s článkem 134 regionálního zákona č. 32 ze dne 23. prosince 2000, jsou povoleny výdaje ve výši 20 000 000 eur na úhradu částek, které má AUSL della Sicilia (místní veřejnoprávní zdravotnický subjekt na Sicílii) zaplatit vlastníkům zvířat poražených z důvodu infekčních a nakažlivých onemocnění v období let 2000 až 2006, jakož i na náhradu za stejné období veterinářům vykonávajícím činnost jako svobodné povolání využitým pro asanační činnost. Pro účely tohoto odstavce jsou v rozpočtovém roce 2005 povoleny výdaje ve výši 10 000 000 eur (UPB [rozpočtová kapitola] 10.3.1.3.2, kapitola 417702). Pro následující rozpočtové roky se stanoví podle čl. 3 odst. 2 písm. i) regionálního zákona č. 10 ze dne 27. dubna 1999 č. 10 ve znění pozdějších změn a doplňků“, státní podporu ve smyslu článků 87 a 88 Smlouvy o ES — a nyní článků 107 a 108 SFEU — jakož i „pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětví zemědělství“ uvedených ve sdělení Evropské komise 2000/C 28/02, které bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství ze dne 1. února 2000, která tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určité výroby, narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž?

                  2)

                  Může být i v případě, že ustanovení obsažené v čl. 25 odst. 16 regionálního zákona Sicílie č. 19 ze dne 22. prosince 2005 v části, kde stanoví, že „k dosažení cílů uvedených v článku 1 regionálního zákona č. 12 ze dne 5. června 1989, ve smyslu a v souladu s článkem 134 regionálního zákona č. 32 ze dne 23. prosince 2000, jsou povoleny výdaje ve výši 20 000 000 eur na úhradu částek, které má AUSL della Sicilia (místní veřejnoprávní zdravotnický subjekt na Sicílii) zaplatit vlastníkům zvířat poražených z důvodu infekčních a nakažlivých onemocnění v období let 2000 až 2006, jakož i na náhradu za stejné období veterinářům vykonávajícím činnost jako svobodné povolání využitým pro asanační činnost. Pro účely tohoto odstavce jsou v rozpočtovém roce 2005 povoleny výdaje ve výši 10 000 000 eur (UPB [rozpočtová kapitola] 10.3.1.3.2, kapitola 417702). Pro následující rozpočtové roky se stanoví podle čl. 3 odst. 2 písm. i) regionálního zákona č. 10 ze dne 27. dubna 1999 č. 10 ve znění pozdějších změn a doplňků“, v zásadě může představovat státní podporu, která tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určité výroby, narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž, shledána jeho slučitelnost s články 87 a 88 Smlouvy o ES — a nyní s články 107 a 108 SFEU — při zohlednění důvodů, které vedly Evropskou komisi v rámci rozhodnutí C(2002)4786 ze dne 6. prosince 2002 k závěru, za podmínek stanovených v „pokynech Společenství ke státní podpoře v odvětví zemědělství“ uvedených ve sdělení Evropské komise 2000/C 28/02, které bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství ze dne 1. února 2000, že obdobná ustanovení obsažená v článku 11 regionálního zákona Sicílie 40/1997 a článku 7 regionálního zákona 22/1999 jsou slučitelná s články 87 a 88 ES?


title: Věc C-483/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal — Irsko) — Neculai Tarola v. Minister for Social Protection („Řízení o předběžné otázce — Občanství Unie — Volný pohyb osob — Směrnice 2004/38/ES — Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států — Článek 7 odst. 1 písm. a) — Zaměstnané osoby a osoby samostatně výdělečně činné — Článek 7 odst. 3 písm. c) — Právo pobytu po dobu delší než tři měsíce — Státní příslušník členského státu, který je zaměstnanou osobou v jiném členském státě po dobu patnácti dnů — Nedobrovolná nezaměstnanost — Zachování si postavení pracovníka po dobu alespoň šesti měsíců — Nárok na dávku při hledání zaměstnání (jobseeker’s allowance)“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/3

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal — Irsko) — Neculai Tarola v. Minister for Social Protection
      (Věc C-483/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Volný pohyb osob - Směrnice 2004/38/ES - Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států - Článek 7 odst. 1 písm. a) - Zaměstnané osoby a osoby samostatně výdělečně činné - Článek 7 odst. 3 písm. c) - Právo pobytu po dobu delší než tři měsíce - Státní příslušník členského státu, který je zaměstnanou osobou v jiném členském státě po dobu patnácti dnů - Nedobrovolná nezaměstnanost - Zachování si postavení pracovníka po dobu alespoň šesti měsíců - Nárok na dávku při hledání zaměstnání (jobseeker’s allowance)“)
      (2019/C 206/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Neculai Tarola

         Žalovaný: Minister for Social Protection

         Výrok

      Článek 7 odst. 1 písm. a) a odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že státní příslušník členského státu, který využil svého práva volného pohybu a v jiném členském státě získal postavení pracovníka ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. a) této směrnice z důvodu činnosti, kterou v tomto státě vykonával po dobu dvou týdnů na základě jiného titulu, než je pracovní smlouva na dobu určitou, a následně se stal nedobrovolně nezaměstnaným, si zachovává postavení pracovníka na další dobu alespoň šesti měsíců ve smyslu těchto ustanovení, pokud je zaregistrován u příslušného úřadu práce jako uchazeč o zaměstnání.
      Je věcí předkládajícího soudu, aby určil, zda na základě zásady rovného zacházení zaručené v čl. 24 odst. 1 směrnice 2004/38 má v důsledku toho uvedený státní příslušník nárok na dávky sociální pomoci nebo případně dávky sociálního zabezpečení, jako kdyby byl státním příslušníkem hostitelského členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc C-501/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln — Německo) — Germanwings GmbH v. Wolfgang Pauels („Řízení o předběžné otázce — Letecká doprava — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Článek 5 odst. 3 — Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů — Rozsah — Osvobození od povinnosti nahradit škodu — Pojem „mimořádné okolnosti“ — Poškození pneumatiky letadla cizím předmětem nacházejícím se na letištní dráze“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/4

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln — Německo) — Germanwings GmbH v. Wolfgang Pauels
      (Věc C-501/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 5 odst. 3 - Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů - Rozsah - Osvobození od povinnosti nahradit škodu - Pojem „mimořádné okolnosti“ - Poškození pneumatiky letadla cizím předmětem nacházejícím se na letištní dráze“)
      (2019/C 206/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Germanwings GmbH

         Žalovaný: Wolfgang Pauels

         Výrok

      Článek 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 ve spojení s bodem 14 odůvodnění tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že poškození pneumatiky letadla takovým cizím předmětem, jako je volný úlomek nacházející se na letištní dráze, spadá pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu tohoto ustanovení.
      Nicméně aby se letecký dopravce, jehož let měl z důvodu takovéto „mimořádné okolnosti“ významné zpoždění, zprostil povinnosti poskytnout náhradu cestujícím, která je stanovena v článku 7 nařízení č. 261/2004, musí prokázat, že použil veškeré personální nebo hmotné zdroje a finanční prostředky, kterými disponuje, s cílem zabránit tomu, aby výměna pneumatiky poškozené takovým cizím předmětem nacházejícím se na letištní dráze, jako je volný úlomek, vedla k významnému zpoždění dotyčného letu.

         (1)  Úř. věst. C 392, 20. 11. 2017.


title: Věc C-558/17 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. dubna 2019 — OZ v. Evropská investiční banka (EIB) („Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Zaměstnanci Evropské investiční banky (EIB) — Sexuální obtěžování — Vyšetřování vedené v rámci programu „Dignity at work“ — Zamítnutí stížnosti týkající se obtěžování — Žádost o zrušení rozhodnutí prezidenta EIB o zamítnutí stížnosti — Náhrada újmy“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/4

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. dubna 2019 — OZ v. Evropská investiční banka (EIB)
      (Věc C-558/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci Evropské investiční banky (EIB) - Sexuální obtěžování - Vyšetřování vedené v rámci programu „Dignity at work“ - Zamítnutí stížnosti týkající se obtěžování - Žádost o zrušení rozhodnutí prezidenta EIB o zamítnutí stížnosti - Náhrada újmy“)
      (2019/C 206/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: OZ (zástupce: B. Maréchal, avocat)

         Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (zástupci: K. Carr a G. Faedo, zmocněnkyně, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, avvocato)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 13. července 2017, OZ v. EIB (T 607/16, nezveřejněný, EU:T:2017:495), se zrušuje v rozsahu, v němž jím byla zamítnuta návrhová žádání uvedená OZ v žalobě, která znějí na náhradu újmy a vycházejí z odpovědnosti Evropské investiční banky za údajnou protiprávnost, k níž došlo v rámci vyšetřovacího řízení a která spočívala v nedodržení práva navrhovatelky na to, aby její věc byla spravedlivě projednána, jakož i návrhová žádání obsažená v uvedené žalobě, která znějí na zrušení sporného rozhodnutí.

                  2)

                  Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  Rozhodnutí prezidenta Evropské investiční banky ze dne 16. října 2015 nevyhovět stížnosti OZ na sexuální obtěžování se zrušuje.

                  4)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  5)

                  Evropská investiční banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené OZ jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 437, 18.12.2017.


title: Věc C-603/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom — Spojené království) — Peter Bosworth, Colin Hurley v. Arcadia Petroleum Limited a další („Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Soudní spolupráce v občanských věcech — Luganská úmluva II — Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Hlava II oddíl 5 (články 18 až 21) — Příslušnost ve věcech týkajících se individuálních pracovních smluv“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom — Spojené království) — Peter Bosworth, Colin Hurley v. Arcadia Petroleum Limited a další
      (Věc C-603/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Luganská úmluva II - Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Hlava II oddíl 5 (články 18 až 21) - Příslušnost ve věcech týkajících se individuálních pracovních smluv“)
      (2019/C 206/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court of the United Kingdom

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Peter Bosworth, Colin Hurley

         Další účastníci řízení: Arcadia Petroleum Limited a další

         Výrok

      Ustanovení hlavy II oddílu 5 (články 18 až 21) úmluvy o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech podepsané dne 30. října 2007, jejíž uzavření bylo schváleno jménem Společenství rozhodnutím Rady 2009/430/ES ze dne 27. listopadu 2008, musí být vykládána v tom smyslu, že smlouva mezi společností a fyzickou osobou zastávající funkci jejího ředitele mezi nimi nevytváří vztah podřízenosti, a nemůže být proto kvalifikována jako „individuální pracovní smlouva“ ve smyslu těchto ustanovení, může-li tato osoba určovat či ve skutečnosti určuje podmínky uvedené smlouvy a má autonomní kontrolu nad každodenními operacemi této společnosti, jakož i nad výkonem své vlastní funkce, i když akcionář či akcionáři uvedené společnosti mají pravomoc tento vztah ukončit.

         (1)  Úř. věst. C 437, 18.12.2017.


title: Věc C-638/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — řízení zahájené Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos („Řízení o předběžné otázce — Struktura a sazby spotřební daně z tabákových výrobků — Směrnice 2011/64/EU — Článek 4 odst. 1 písm. a) — Pojem „doutníky nebo doutníčky“ — Tabákové smotky s krycím listem ze surového tabáku částečně pokryté další papírovou vrstvou“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/8

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — řízení zahájené Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Věc C-638/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Struktura a sazby spotřební daně z tabákových výrobků - Směrnice 2011/64/EU - Článek 4 odst. 1 písm. a) - Pojem „doutníky nebo doutníčky“ - Tabákové smotky s krycím listem ze surového tabáku částečně pokryté další papírovou vrstvou“)
      (2019/C 206/09)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

      Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         za přítomnosti:„Skonis ir kvapas“ UAB

         Výrok

      Článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2011/64/EU ze dne 21. června 2011 o struktuře a sazbách spotřební daně z tabákových výrobků musí být vykládán v tom smyslu, že takové tabákové výrobky, jako jsou výrobky dotčené v původním řízení, jejichž část krycího listu ze surového tabáku je pokryta další papírovou vrstvou na úrovni filtru, která může vést k tomu, že tyto výrobky jsou vizuálně podobné s cigaretami, spadají do kategorie doutníků nebo doutníčků ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 52, 12.2.2018.


title: Věc C-690/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — ÖKO-Test Verlag GmbH v. Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG („Řízení o předběžné otázce — Duševní vlastnictví — Ochranné známky — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 9 odst. 1 — Směrnice 2008/95/ES — Článek 5 odst. 1 a 2 — Práva z ochranné známky — Individuální ochranná známka tvořená značkou kvality“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — ÖKO-Test Verlag GmbH v. Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG
      (Věc C-690/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Ochranné známky - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 9 odst. 1 - Směrnice 2008/95/ES - Článek 5 odst. 1 a 2 - Práva z ochranné známky - Individuální ochranná známka tvořená značkou kvality“)
      (2019/C 206/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: ÖKO-Test Verlag GmbH

         Žalovaná: Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

         Výrok

                  1)

                  Článek 9 odst. 1 písm. a) a b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce [Evropské unie] a čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládány v tom smyslu, že majitele individuální ochranné známky tvořené značkou kvality neopravňují k tomu, aby se bránil proti umísťování označení totožného s touto ochrannou známkou nebo jí podobného třetí osobou na výrobky, které nejsou totožné s výrobky nebo službami ani podobné výrobkům nebo službám, pro něž je uvedená ochranná známka zapsána.

                  2)

                  Článek 9 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 a čl. 5 odst. 2 směrnice 2008/95 musí být vykládány v tom smyslu, že majitele individuální ochranné známky s dobrým jménem, jež je tvořena značkou kvality, opravňují k tomu, aby se bránil proti umísťování označení totožného s touto ochrannou známkou nebo jí podobného třetí osobou na výrobky, jež nejsou totožné s těmi ani podobné těm, pro které je uvedená ochranná známka zapsána, avšak za podmínky, že je prokázáno, že tato třetí osoba tímto umísťováním neoprávněně těží z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména téže ochranné známky nebo jim způsobuje újmu a že uvedená třetí osoba v takovém případě neprokázala na podporu takovéhoto umísťování existenci „řádného důvodu“ ve smyslu uvedených ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc C-691/17: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko) — PORR Építési Kft. v. Nemzeti Adó-és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Řízení o předběžné otázce — Daně — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Nárok na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) zaplacené na vstupu — Článek 199 odst. 1 písm. a) — Přenesení daňové povinnosti — Situace, kdy příjemce služeb neoprávněně zaplatí daň poskytovatelům na základě nesprávně vystavené faktury podle obecných pravidel zdanění — Rozhodnutí daňového orgánu, kterým je konstatován daňový dluh příjemce služeb a zamítnuta žádost o odpočet daně — Neprozkoumání možnosti vrácení daně daňovým orgánem“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/10

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko) — PORR Építési Kft. v. Nemzeti Adó-és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-691/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) zaplacené na vstupu - Článek 199 odst. 1 písm. a) - Přenesení daňové povinnosti - Situace, kdy příjemce služeb neoprávněně zaplatí daň poskytovatelům na základě nesprávně vystavené faktury podle obecných pravidel zdanění - Rozhodnutí daňového orgánu, kterým je konstatován daňový dluh příjemce služeb a zamítnuta žádost o odpočet daně - Neprozkoumání možnosti vrácení daně daňovým orgánem“)
      (2019/C 206/11)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: PORR Építési Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010, jakož i zásady daňové neutrality a efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání praxi daňového orgánu, v rámci které tento orgán, aniž má podezření na podvod, odepře podniku nárok na odpočet daně z přidané hodnoty, kterou tento podnik jakožto příjemce služeb, neoprávněně zaplatil poskytovateli těchto služeb na základě faktury vystavené tímto poskytovatelem podle obecných pravidel týkajících se povinnosti k dani z přidané hodnoty (DPH), ačkoli se na relevantní plnění vztahoval mechanismus přenesení daňové povinnosti, aniž daňový orgán

                  —

                  před odepřením nároku na odpočet prozkoumá, zda vystavitel této nesprávné faktury mohl vrátit příjemci faktury neoprávněně zaplacenou částku DPH a v souladu s použitelnou vnitrostátní právní úpravou mohl z vlastního podnětu opravit uvedenou fakturu za účelem získání zpět daně, kterou neoprávněně odvedl do státního rozpočtu, nebo

                  —

                  rozhodne, že sám vrátí příjemci této faktury daň, kterou neoprávněně zaplatil vystaviteli této faktury a tento vystavitel poté neoprávněně odvedl do státního rozpočtu.

            Tyto zásady však vyžadují, aby v případě, že se ukáže, že je nemožné nebo nepřiměřeně obtížné, aby poskytovatel služeb vrátil příjemci služeb neoprávněně naúčtovanou DPH, zejména pak v případě platební neschopnosti poskytovatele, mohl příjemce služeb podat žádost o vrácení přímo daňovému orgánu.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc C-699/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — v řízení zahájeném Allianz Vorsorgekasse AG („Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Uzavírání smluv o přistoupení k podnikovému podpůrnému fondu, který je pověřen správou příspěvků podnikového spoření zaměstnanců — Uzavírání smluv, které vyžaduje souhlas zaměstnanců nebo jejich zastoupení — Směrnice 2014/24/EU — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace — Povinnost transparentnosti“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/11

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — v řízení zahájeném Allianz Vorsorgekasse AG
      (Věc C-699/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Uzavírání smluv o přistoupení k podnikovému podpůrnému fondu, který je pověřen správou příspěvků podnikového spoření zaměstnanců - Uzavírání smluv, které vyžaduje souhlas zaměstnanců nebo jejich zastoupení - Směrnice 2014/24/EU - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace - Povinnost transparentnosti“)
      (2019/C 206/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastnice původního řízení

      Allianz Vorsorgekasse AG

         za přítomnosti: Bundestheater-Holding GmbH, Burgtheater GmbH, Wiener Staatsoper GmbH, Volksoper Wien GmbH, ART for ART Theaterservice GmbH, fair-finance Vorsorgekasse AG

         Výrok

      Články 49 SFEU a 56 SFEU, zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace, jakož i povinnost transparentnosti musí být vykládány v tom smyslu, že jsou použitelné na uzavření smlouvy o přistoupení mezi zaměstnavatelem, jako veřejnoprávním subjektem, a podnikovým podpůrným fondem za účelem správy a investování příspěvků určených k financování odstupného vypláceného zaměstnancům tohoto zaměstnavatele, přestože uzavření takové smlouvy nezávisí jen na vůli tohoto zaměstnavatele, ale vyžaduje souhlas buď zaměstnanců, nebo podnikové rady.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Spojené věci C-C-29/18, C-30/18 a C-44/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Superior de Justicia de Galicia — Španělsko) — Cobra Servicios Auxiliares SA v. José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 a C-44/18), Incatema SL („Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Ustanovení 4 — Zásada zákazu diskriminace — Pojem „pracovní podmínky“ — Srovnatelnost situací — Odůvodnění — Pojem „objektivní důvody“ — Odstupné při ukončení pracovní smlouvy na dobu neurčitou z objektivního důvodu — Nižší odstupné poskytnuté při ukončení pracovní smlouvy „sjednané na určitý úkol““)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/12

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Superior de Justicia de Galicia — Španělsko) — Cobra Servicios Auxiliares SA v. José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 a C-44/18), Incatema SL
      (Spojené věci C-C-29/18, C-30/18 a C-44/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 - Zásada zákazu diskriminace - Pojem „pracovní podmínky“ - Srovnatelnost situací - Odůvodnění - Pojem „objektivní důvody“ - Odstupné při ukončení pracovní smlouvy na dobu neurčitou z objektivního důvodu - Nižší odstupné poskytnuté při ukončení pracovní smlouvy „sjednané na určitý úkol““)
      (2019/C 206/13)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Superior de Justicia de Galicia

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Cobra Servicios Auxiliares SA

         Žalovaní: José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 a C-44/18), Incatema SL

         Výrok

      Bod 1 ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které je v takové situaci, jako je situace dotčená ve věcech v původních řízeních, ve které má ukončení smlouvy o poskytování služeb uzavřené mezi zaměstnavatelem a jedním z jeho zákazníků za následek jednak ukončení pracovních smluv sjednaných na určitý úkol uzavřených mezi tímto zaměstnavatelem a určitými zaměstnanci a jednak postup hromadného propouštění zaměstnanců s pracovním poměrem na dobu neurčitou zaměstnaných uvedeným zaměstnavatelem, které je založeno na objektivním důvodu, odstupné za ukončení pracovního poměru vyplácené prvně uvedeným zaměstnancům nižší než odstupné vyplácené zaměstnancům s pracovním poměrem na dobu neurčitou.

         (1)  Úř. věst. C 142, 23.4.2018.


title: Věc C-139/18 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2019 — CJ v. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí („Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) — Hodnotící posudek — Hodnotící období roku 2011 — Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se uzavírá hodnotící posudek“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/12

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2019 — CJ v. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí
      (Věc C-139/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) - Hodnotící posudek - Hodnotící období roku 2011 - Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se uzavírá hodnotící posudek“)
      (2019/C 206/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: CJ (zástupce: V. Kolias, dikigoros)

         Další účastník řízení: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) (zástupci: J. Mannheim, A. Daume, zmocněnci, D. Waelbroeck a A. Duron, avocats)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 13. prosince 2017, CJ v. ECDC (T-602/16, nezveřejněný, EU:T:2017:893), se zrušuje.

                  2)

                  Rozhodnutí revizního hodnotitele Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) ze dne 21. září 2015, v jehož důsledku se hodnotící posudek CJ za rok 2011 stává konečným, se zrušuje.

                  3)

                  Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené CJ jak v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 211 18.6.2018.


title: Věc C-254/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure v. Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics („Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2003/88/ES — Úprava pracovní doby — Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků — Maximální délka týdenní pracovní doby — Referenční období — Klouzavé nebo pevné referenční období — Odchylka — Zaměstnanci policie“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/14

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure v. Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Věc C-254/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků - Maximální délka týdenní pracovní doby - Referenční období - Klouzavé nebo pevné referenční období - Odchylka - Zaměstnanci policie“)
      (2019/C 206/16)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Výrok

      Článek 6 písm. b), článek 16 písm. b) a článek 19 první pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která pro účely výpočtu průměrné délky týdenní pracovní doby stanoví referenční období, která začínají a končí k pevně určeným kalendářním datům, za předpokladu, že tato právní úprava zahrnuje mechanismy umožňující zajistit, aby v průběhu každého období šesti měsíců, které zasahuje do dvou na sebe navazujících pevných referenčních období, byla dodržena průměrná maximální týdenní pracovní doba v délce 48 hodin.

         (1)  Úř. věst. C 211, 18.6.2018.


title: Věc C-266/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Poznaniu — Polsko) — Aqua Med sp. z o.o. v. Irena Skóra („Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitelů — Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách — Článek 1 odst. 2 — Oblast působnosti směrnice — Ujednání zakládající místní příslušnost soudu určenou podle obecných pravidel — Článek 6 odst. 1 — Přezkum zneužívajícího charakteru ujednání i bez návrhu — Článek 7 odst. 1 — Povinnosti a pravomoci vnitrostátního soudu“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/14

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Poznaniu — Polsko) — Aqua Med sp. z o.o. v. Irena Skóra
      (Věc C-266/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Článek 1 odst. 2 - Oblast působnosti směrnice - Ujednání zakládající místní příslušnost soudu určenou podle obecných pravidel - Článek 6 odst. 1 - Přezkum zneužívajícího charakteru ujednání i bez návrhu - Článek 7 odst. 1 - Povinnosti a pravomoci vnitrostátního soudu“)
      (2019/C 206/17)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Aqua Med sp. z o.o.

         Odpůrkyně: Irena Skóra

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že z oblasti působnosti této směrnice není vyloučeno takové smluvní ujednání, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které odkazuje na použitelné vnitrostátní právní předpisy, pokud jde o určení příslušnosti soudu, který má rozhodovat o sporech mezi smluvními stranami.

                  2)

                  Článek 7 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání procesním pravidlům, na která odkazuje smluvní ujednání a která prodávajícímu nebo poskytovateli umožňují zvolit si v případě žaloby pro údajné neplnění smlouvy spotřebitelem mezi soudem příslušným na základě bydliště žalovaného a soudem místa plnění dané smlouvy, ledaže volba místa plnění smlouvy má pro spotřebitele za následek takové procesní podmínky, které mohou nadměrným způsobem omezit jeho právo na účinnou právní ochranu, jenž mu přiznává unijní právní řád, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018.


title: Věc C-288/18: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — X BV v. Staatssecretaris van Financiën („Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Podpoložky 85285100 a 85285940 — Monitory s plochou obrazovkou používající technologii displeje z tekutých krystalů umožňující zobrazení signálů ze systémů automatizovaného zpracování dat — Dohoda o obchodu s produkty informačních technologií“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/16

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — X BV v. Staatssecretaris van Financiën
      (Věc C-288/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Podpoložky 85285100 a 85285940 - Monitory s plochou obrazovkou používající technologii displeje z tekutých krystalů umožňující zobrazení signálů ze systémů automatizovaného zpracování dat - Dohoda o obchodu s produkty informačních technologií“)
      (2019/C 206/19)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: X BV

         Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 927/2012 ze dne 9. října 2012, musí být vykládána v tom smyslu, že pro určení, zda ploché obrazovky používající technologii displeje z tekutých krystalů (LCD) navržené a vyrobené pro reprodukci dat ze zařízení pro automatizované zpracování dat a kompozitních videosignálů pocházejících z jiných zdrojů musí být zařazeny do podpoložky 85285100 kombinované nomenklatury, nebo do podpoložky 85285940 této nomenklatury, je třeba přezkumem všech jejich objektivních charakteristických znaků a vlastností posoudit jak stupeň, na jakém jsou schopny vykonávat více funkcí, tak úroveň výkonnosti, jaké dosáhnou při plnění těchto funkcí, za účelem určení, zda je jejich hlavní funkcí, aby byly používány v systému automatizovaného zpracování dat. V této souvislosti musí být věnována zvláštní pozornost otázce, zda jsou navrženy pro práci v jejich blízkosti. Totožnost uživatele obrazovky a osoby, která zpracovává data v zařízení pro automatizované zpracování dat nebo je do tohoto zařízení zadává, není relevantním kritériem pro účely tohoto určení.

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Věc C-295/18: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal da Relação do Porto — Portugalsko) — Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação S.A. v. Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA („Řízení o předběžné otázce — Platební služby na vnitřním trhu — Směrnice 2007/64/ES — Články 2 a 58 — Oblast působnosti — Uživatel platebních služeb — Pojem — Provedení příkazu vydaného třetí osobou k inkasu z účtu, jehož tato osoba není majitelem — Chybějící svolení majitele účtu, z něhož byla příslušná částka odepsána — Neautorizovaná platební transakce“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/16

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal da Relação do Porto — Portugalsko) — Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação S.A. v. Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA
      (Věc C-295/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Platební služby na vnitřním trhu - Směrnice 2007/64/ES - Články 2 a 58 - Oblast působnosti - Uživatel platebních služeb - Pojem - Provedení příkazu vydaného třetí osobou k inkasu z účtu, jehož tato osoba není majitelem - Chybějící svolení majitele účtu, z něhož byla příslušná částka odepsána - Neautorizovaná platební transakce“)
      (2019/C 206/20)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal da Relação do Porto

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação S.A.

         Odpůrkyně: Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „platební služby“ ve smyslu tohoto ustanovení se vztahuje i na provedení inkasních plateb z podnětu jejich příjemce z platebního účtu, jehož není majitelem, aniž k tomu majitel účtu, z něhož byly odepsány příslušné částky, udělil svolení.

                  2)

                  Článek 58 směrnice 2007/64 musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „uživatel platebních služeb“ ve smyslu tohoto článku se vztahuje i na majitele platebního účtu, z něhož bylo prováděno inkaso bez jeho svolení.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Věc C-464/18: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona — Španělsko) — ZX v. Ryanair DAC („Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (EU) č. 1215/2012 — Určení soudu příslušného k rozhodnutí o návrhu na náhradu škody za zpožděný let — Článek 7 bod 5 — Provozování pobočky — Článek 26 — Konkludentní volba příslušnosti — Požadavek, aby se žalovaný účastnil řízení“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/17

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona — Španělsko) — ZX v. Ryanair DAC
      (Věc C-464/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Určení soudu příslušného k rozhodnutí o návrhu na náhradu škody za zpožděný let - Článek 7 bod 5 - Provozování pobočky - Článek 26 - Konkludentní volba příslušnosti - Požadavek, aby se žalovaný účastnil řízení“)
      (2019/C 206/21)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: ZX

         Žalovaná: Ryanair DAC

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 bod 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že soud členského státu není příslušný k rozhodnutí sporu týkajícího se žaloby na náhradu škody, podané podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, proti letecké společnosti se sídlem na území jiného členského státu, z důvodu, že tato společnost má v obvodu soudu, jemuž byla věc předložena, pobočku, jestliže se tato pobočka nepodílela na právním vztahu mezi společností a dotyčným cestujícím.

                  2)

                  Článek 26 odst. 1 nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije v takovém případě, jako je případ dotčený v původním řízení, kdy žalovaný nepředložil vyjádření a nezúčastnil se řízení.

         (1)  Úř. věst. C 392, 29.10.2018.


title: Věc C-155/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 22. února 2019 — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl v. De Vellis Servizi Globali Srl

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 22. února 2019 — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl v. De Vellis Servizi Globali Srl
      (Věc C-155/19)
      (2019/C 206/22)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

         Odpůrkyně: De Vellis Servizi Globali Srl

         Předběžné otázky

                  1)

                  První otázka

                              —

                              Může být na základě charakteristik vnitrostátní právní úpravy týkající se sportovního řádu Federazione calcistica italiana (Italská fotbalová federace) kvalifikována jako veřejnoprávní subjekt, jelikož je založena za zvláštním účelem spočívajícím v uspokojování potřeb obecného zájmu, které nemají průmyslovou nebo obchodní povahu?

                              —

                              Je splněn teleologický požadavek organizace ve vztahu k federaci, a to i v případě, že neexistuje formální zakládající akt veřejné správy, a navzdory jejímu členskému základu, z důvodu jejího zařazení do právního řádu odvětví (sportovního) organizovaného podle veřejnoprávních modelů a z důvodu omezení spočívajícím v dodržování zásad a pravidel vypracovaných Comitato olimpico nazionale italiano (Italský národní olympijský výbor) [C.O.N.I.] a mezinárodními sportovními organizacemi, a to prostřednictvím uznávání vnitrostátního veřejnoprávního subjektu pro sportovní účely?

                              —

                              Může navíc tento požadavek existovat ve vztahu ke sportovní federaci, jako je Italská fotbalová federace, jež má schopnost samofinancování, ve vztahu k činnosti, která nemá veřejnoprávní význam, jako je předmětná činnost, anebo naopak musí být vzata v úvahu převažující potřeba zajistit v každém případě použití pravidel otevřeného zadávacího řízení při zadávání třetím osobám v případě jakéhokoli typu smlouvy této instituce?

                  2)

                  Druhá otázka

                              —

                              Má C.O.N.I. na základě právních vztahů mezi C.O.N.I. a F.I.G.C. — Federazione Italiana Giuoco Calcio (Italská fotbalová federace) převažující vliv vůči F.I.G.C., a to s ohledem na zákonné pravomoci uznávání společností pro sportovní účely, schvalování ročních rozpočtů a dohled nad řízením a řádným fungováním orgánů a nucenou správu instituce?

                              —

                              Jsou naopak tyto pravomoci nedostatečné k tomu, aby byl splněn požadavek dominantního veřejného vlivu, který je vlastní veřejnoprávnímu subjektu, a to z důvodu kvalifikované účasti předsedů a zástupců sportovních federací v základních orgánech Olympijského výboru?


title: Věc C-156/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 22. února 2019 — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl v. De Vellis Servizi Globali Srl

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 22. února 2019 — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl v. De Vellis Servizi Globali Srl
      (Věc C-156/19)
      (2019/C 206/23)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

         Odpůrkyně: De Vellis Servizi Globali Srl

         Předběžné otázky

                  1)

                  První otázka

                              —

                              Může být na základě charakteristik vnitrostátní právní úpravy týkající se sportovního řádu Federazione calcistica italiana (Italská fotbalová federace) kvalifikována jako veřejnoprávní subjekt, jelikož je založena za zvláštním účelem spočívajícím v uspokojování potřeb obecného zájmu, které nemají průmyslovou nebo obchodní povahu?

                              —

                              Je splněn teleologický požadavek organizace ve vztahu k federaci, a to i v případě, že neexistuje formální zakládající akt veřejné správy, a navzdory jejímu členskému základu, z důvodu jejího zařazení do právního řádu odvětví (sportovního) organizovaného podle veřejnoprávních modelů a z důvodu omezení spočívajícím v dodržování zásad a pravidel vypracovaných Comitato olimpico nazionale italiano (Italský národní olympijský výbor) [C.O.N.I.] a mezinárodními sportovními organizacemi, a to prostřednictvím uznávání vnitrostátního veřejnoprávního subjektu pro sportovní účely?

                              —

                              Může navíc tento požadavek existovat ve vztahu ke sportovní federaci, jako je Italská fotbalová federace, jež má schopnost samofinancování, ve vztahu k činnosti, která nemá veřejnoprávní význam, jako je předmětná činnost, anebo naopak musí být vzata v úvahu převažující potřeba zajistit v každém případě použití pravidel otevřeného zadávacího řízení při zadávání třetím osobám v případě jakéhokoli typu smlouvy této instituce?

                  2)

                  Druhá otázka

                              —

                              Má C.O.N.I. na základě právních vztahů mezi C.O.N.I. a F.I.G.C. — Federazione Italiana Giuoco Calcio (Italská fotbalová federace) převažující vliv vůči F.I.G.C., a to s ohledem na zákonné pravomoci uznávání společností pro sportovní účely, schvalování ročních rozpočtů a dohled nad řízením a řádným fungováním orgánů a nucenou správu instituce?

                              —

                              Jsou naopak tyto pravomoci nedostatečné k tomu, aby byl splněn požadavek dominantního veřejného vlivu, který je vlastní veřejnoprávnímu subjektu, a to z důvodu kvalifikované účasti předsedů a zástupců sportovních federací v základních orgánech Olympijského výboru?


title: Věc C-191/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 27. února 2019 — OI v. Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 27. února 2019 — OI v. Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA
      (Věc C-191/19)
      (2019/C 206/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Frankfurt am Main

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: OI

         Žalovaná: Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je změna rezervace cestujícího, kterému byla potvrzena rezervace konkrétního letu a v okamžiku, kdy se dostavil k odbavení, mu bylo přiřazeno proti jeho vůli místo na pozdější let, odepřením nástupu na palubu ve smyslu čl. 4 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) o právech cestujících v letecké dopravě, pokud se let, jehož rezervace byla cestujícímu potvrzena, nicméně uskutečnil?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: je třeba v případě odepření nástupu na palubu použít analogicky ustanovení čl. 5 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení o právech cestujících v letecké dopravě?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-209/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Saarbrücken (Německo) dne 5. března 2019 — SM v. Sparkasse Saarbrücken

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Saarbrücken (Německo) dne 5. března 2019 — SM v. Sparkasse Saarbrücken
      (Věc C-209/19)
      (2019/C 206/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Saarbrücken

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: SM

         Žalovaná: Sparkasse Saarbrücken

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být článek 10 odst. 2 písm. p) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES (1) ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS vykládán v tom smyslu, že požadované informace týkající se „období, během něhož může být právo [na odstoupení od smlouvy] vykonáno“ nebo „jiných podmínek pro výkon tohoto práva“ zahrnují i informace o podmínkách, za nichž počne běžet lhůta pro odstoupení od smlouvy?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku:
                  Brání čl. 10 odst. 2 písm. p) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES takovému výkladu, podle kterého jsou informace o právu na odstoupení od smlouvy „jasné“ a „výstižné“ i v případě, že ve vztahu k počátku běhu lhůty pro odstoupení od smlouvy samy v plném rozsahu nespecifikují povinné údaje, bez jejichž poskytnutí nemůže tato lhůta začít běžet, nýbrž v této souvislosti odkážou na ustanovení vnitrostátních předpisů (v tomto případě na § 492 odst. 2 BGB (občanský zákoník) ve znění platném do 12. června 2014), které dále odkazuje na další vnitrostátní předpisy (v tomto případě na článek 247 §3 až § 13 EGBGB (uvozovací zákon k občanskému zákoníku) ve znění platném do 12. června 2014), a spotřebitel je tudíž nucen přečíst mnoho zákonných ustanovení obsažených v různých zákonech, aby si ujasnil, které povinné informace mu musí být sděleny, aby u jeho úvěrové smlouvy počala běžet lhůta pro odstoupení od smlouvy?

                  3)

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku (a nejsou-li zásadní námitky proti odkazu na vnitrostátní předpisy):
                  Brání čl. 10 odst. 2 písm. p) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES takovému výkladu, podle kterého jsou informace o právu na odstoupení od smlouvy „jasné“ a „výstižné“ i v případě, že odkaz na ustanovení vnitrostátních předpisů (v tomto případě na § 492 odst. 2 BGB (občanský zákoník) ve znění platném od 30. července 2010 do 12. června 2014) — a další ustanovení, na něž odkazuje — (v tomto případě na článek 247 § 3 až § 13 EGBGB (uvozovací zákon k občanskému zákoníku) ve znění platném od 4. srpna 2011 do 12. června 2014), vedou nevyhnutelně k tomu, že spotřebitel musí kromě pouhého pročtení uvedených ustanovení navíc provést právní kvalifikaci — například, zda mu byl úvěr poskytnut za podmínek obvyklých u smluv týkajících se poskytnutí úvěru zajištěného nemovitostí a překlenovacího financování u těchto smluv, nebo zda byly uzavřeny vzájemně provázené smlouvy —, aby si ujasnil, které povinné informace mu musí být sděleny, aby u jeho úvěrové smlouvy počala běžet lhůta pro odstoupení od smlouvy?

         (1)  Úř. věst. 2008, L 133, s. 66.