title: Věc C-466/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Santader – Španělsko) – Manuel Acereda Herrera v. Servicio Cántabro de Salud (Sociální zabezpečení — Výdaje na nemocniční péči vynaložené v jiném členském státě — Výdaje na cestu, pobyt a stravu — Článek 22 nařízení (EHS) č. 1408/71)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Santader – Španělsko) – Manuel Acereda Herrera v. Servicio Cántabro de Salud
   (Věc C-466/04) (1)

   (Sociální zabezpečení - Výdaje na nemocniční péči vynaložené v jiném členském státě - Výdaje na cestu, pobyt a stravu - Článek 22 nařízení (EHS) č. 1408/71)
   (2006/C 190/07)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Santader
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Manuel Acereda Herrera

      Žalovaná: Servicio Cántabro de Salud
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Santader – Výklad čl. 22 odst. 1 písm. c) a článku 36 nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systému sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. L 28, s. 1) – Náhrada výdajů na cestu a pobyt ze strany instituce, která udělila povolení k léčení v zahraničí – Články 10 ES a 249 ES – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy, přiznávající dodatečná práva k těm, která přiznává článek 27 pozměněného nařízení 1408/71, s právem Společenství – Volný pohyb služeb – Diskriminace na základě státní příslušnosti – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy s články 81 ES, 82 ES a 87 ES
   Výrok

               1)

               Článek 22 odst. 1 písm. c) a odst. 2, jakož i článek 36 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, musí být vykládány v tom smyslu, že pojištěnci, který získal povolení příslušné instituce k odjezdu do jiného členského státu za účelem nemocničního léčení přiměřeného jeho zdravotnímu stavu, nepřiznávají nárok na náhradu, ze strany uvedené instituce, výdajů na cestu, pobyt a stravu vynaložených na území tohoto členského státu pojištěncem a osobou, která jej doprovázela, s výjimkou výdajů na pobyt a stravu pojištěnce v nemocničním zařízení.

               2)

               Vnitrostátní právní úprava, která stanoví nárok na dodatečné dávky nad dávky stanovené v čl. 22 odst. 1 nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, v případě uvedeném v písm. a) tohoto odstavce 1, ovšem nikoli v případě uvedeném v písm. c) téhož odstavce, nebrání přímému účinku tohoto ustanovení a neporušuje zásadu loajální spolupráce vyplývající z článku 10 ES.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.1.2005.


title: Věc T-536/13: Žaloba podaná dne 7. října 2013 — Microsoft v. OHIM — Softkinetic Software (KINECT)

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/16

         Žaloba podaná dne 7. října 2013 — Microsoft v. OHIM — Softkinetic Software (KINECT)
   (Věc T-536/13)
   2013/C 377/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Microsoft Corp. (Redmond, Spojené státy) (zástupce: A. Meijboom, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Softkinetic Software SA (Brusel, Belgie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. července 2013 ve věci R 2373/2011-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení; a

               —

               uložil další účastnici řízení v řízení před odvolacím senátem, pokud se stane vedlejší účastnicí řízení, náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení u OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „KINECT“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 9 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 058 141

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „SOFTKINETIC“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 28, 38, 41 a 42 — mezinárodní zápis označující Evropskou unii č. 1 025 034; slovní ochranná známka „SOFTKINETIC“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 28, 38, 41 a 42 — zápis ochranné známky Benelux č. 850 946

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 5 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc C-364/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko), dne 13. června 2017 – „Varna Holideis“ EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko), dne 13. června 2017 – „Varna Holideis“ EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
   (Věc C-364/17)
   (2017/C 269/18)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„Varna Holideis“ EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Předběžné otázky

               1.

               Je třeba čl. 90 odst. 1 a čl. 185 odst. 1 směrnice 2006/112 (1) vykládat v tom smyslu, že vyžadují opravu uplatněného odpočtu daně i v takovém v případě, o který se jedná ve věci v původním řízení, v němž právní jednání, u něhož byl uplatněn nárok na odpočet daně, bylo pravomocným rozsudkem prohlášeno za neplatné, nebo je v souvislosti s definicí uvedenou v čl. 14 odst. 1 směrnice 2006/112 třeba vycházet v takovém případě z toho, že k dodání nedošlo a daňový nárok od počátku nevznikl?

               2.

               Je třeba čl. 185 odst. 1 a 2 směrnice 2006/112 vykládat v tom smyslu, že v případě chybějící vnitrostátní právní úpravy pro opravu uplatněného odpočtu daně v případě prohlášení neplatnosti právního jednání rozsudkem, lze provést opravu na základě přímého použití čl. 90 odst. 1 směrnice?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-253/04: Žaloba podaná dne 14. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/13

         Žaloba podaná dne 14. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-253/04)
   (2004/C 201/26)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 14. června 2004 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Georgiosem Zavvosem a Michaelem Shotterem, členy právní služby Komise.
   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 24. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 21.


title: Věc T-174/06: Žaloba podaná dne 27. června 2006 – Inalca a Cremonini v. Komise

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/29

         Žaloba podaná dne 27. června 2006 – Inalca a Cremonini v. Komise
   (Věc T-174/06)
   (2006/C 190/54)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inalca a Cremonini (Modena, Itálie) (zástupce: Francesco Sciaudone, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               určit mimosmluvní odpovědnost Komise;

               —

               určit škody utrpěné žalobkyněmi, jejichž výše byla stanovena na 2 861 000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu těchto škod a zaplacení příslušných vyrovnávacích úroků a případných úroků z prodlení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předmětem projednávané žaloby je náhrada škod, které žalující společnosti utrpěly následkem přijetí dopisu ze dne 6. července 1998, kterým UCLAF (Útvar pro koordinaci boje proti podvodům) oznámil italským orgánům závěry šetření uskutečněného tímto útvarem ve věci domnělých nesrovnalostí, ke kterým mělo dojít při vývozu hovězího masa s náhradou do Jordánska, přičemž žalobkyně považují výše uvedené závěry za zcela chybné, a ve kterém vůči dvěma společnostem a jejich řídícím osobám vznesl obvinění s trestním dopadem.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňují:

               —

               porušení čl. 9 odst. 2 druhého a čtvrtého pododstavce nařízení (EHS) č. 729/70 jednak, jelikož lze inspekci uskutečněné UCLAF v Jordánsku vytknout skutečnost, že UCLAF překročil meze své kontrolní pravomoci omezené pouze na území členských států a jednak, jelikož UCLAF nesplnil svou povinnost připravit a provést inspekce a kontrolu s předchozím souhlasem členských států a za přítomnosti zástupců všech dotčených vnitrostátních orgánů;

               —

               porušení čl. 9 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2988/95 a článku 4 nařízení (EHS) č. 2185/96, jelikož UCLAF nesplnil svoji povinnost připravit kontroly a inspekce na místě v úzké spolupráci s členskými státy, jakož i vyrozumět příslušné vnitrostátní orgány před provedením kontrol;

               —

               porušení článku 8 nařízení (EHS) 3665/87, neboť UCLAF nechal bez povšimnutí průkazní hodnotu řady výslovně uvedených dokumentů uznanou a přiznanou tímto nařízením a svévolně upřednostnil řadu jiných dokumentů v neprospěch zásady právní jistoty a zásady transparentnosti kontrol.

         Žalobkyně se rovněž dovolávají porušení zásad řádné správy, řádné péče a proporcionality, jakož i porušení profesního tajemství.
   Žalobkyně konečně prohlašují, že i když má být jednání UCLAF uchráněno od kritiky, musí být tento útvar v každém případě odpovědný za škodu způsobenou žalobkyním. Tyto posledně uvedené totiž nemohly důvodně předvídat škodu, a tedy se jí vyhnout, která pro ně vyplynula ze šetření, jež, jak tvrdí žalobkyně, bylo zcela chybné.


title: Věc C-161/05: Žaloba podaná dne 7. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/19

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-161/05)
   (2005/C 132/36)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. dubna 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou C. Cattabriga, členkou právní služby Komise.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že nesdělila údaje stanovené v čl. 15 odst. 4 a čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 (1) ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení;

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 15 odst. 4 a čl. 18 odst. 1 nařízení č. 2847/93 ukládají členským státům sdělovat určité údaje Komisi elektronickou cestou a do přesně stanovené lhůty. Italské orgány nesdělily předmětné údaje ve stanovených lhůtách, pokud jde o roky 1999 a 2000. Italská republika tedy porušila povinnost sdělení uloženou výše uvedenými ustanoveními.

      (1)  Úř. věst. L 261, 20.10.1993, s. 1.


title: Věc T-228/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2014 – NIIT Insurance Technologies v. OHIM (EXACT) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství EXACT — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Článek 56 SFEU“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2014 – NIIT Insurance Technologies v. OHIM (EXACT)
   (Věc T-228/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EXACT - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Článek 56 SFEU“)
   2014/C 212/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NIIT Insurance Technologies Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: M. Wirtz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. února 2013 (věc R 1307/2012-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení EXACT jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti NIIT Insurance Technologies Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-265/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Roma (Itálie) dne 4. června 2007 – Caffaro Srl v. Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Roma (Itálie) dne 4. června 2007 – Caffaro Srl v. Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
   (Věc C-265/07)
   (2007/C 199/29)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale ordinario di Roma
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Caffaro Srl

      Žalovaná: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
   Předběžné otázka
   Je článek 14 legislativního nařízení 669/96, ve znění článku 147 zákona 388/2000, v rozporu se směrnicí Společenství 2000/35/ES (1), zejména s článkem 5 téže směrnice, když stanoví lhůtu 120 dnů od oznámení exekučního titulu, kterou je věřitel povinen respektovat, jedná-li se o nucený výkon rozhodnutí vůči orgánu veřejné moci?

      (1)  Úř. věst. L 200, s. 35.


title: Věc T-524/15: Žaloba podaná dne 7. září 2015 – NICO v. Rada

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/34

         Žaloba podaná dne 7. září 2015 – NICO v. Rada
   (Věc T-524/15)
   (2015/C 371/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Naftiran Intertrade Co. (NICO) (Pully, Švýcarsko) (zástupci: J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey, a D. Rovetta, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Radě organizačním procesním opatřením, aby zpřístupnila plné znění Přílohy 1 k dokumentu 7228/14 EXT 1 ze dne 23. ledna 2015 týkajícího se „POZNÁMKY K BODU I/A“ generálního sekretariátu Rady Výboru stálých zástupců, jakož i jakékoli jiné dokumenty týkající se žalobkyně,

               —

               zrušil rozhodnutí Rady obsažené v dopise ze dne 26. června 2015 adresovaném právním zástupcům žalobkyně, který se týká revize seznamu osob a subjektů uvedených v Příloze II k rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (1) o omezujících opatřeních vůči Íránu, ve znění rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, a v Příloze IX k nařízení (EU) č. 267/2012 (2) o omezujících opatřeních vůči Íránu provedeném prováděcím nařízením Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, v rozsahu, v němž bylo sporným rozhodnutím odmítnuto odstranit žalobkyni ze seznamu osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu a práva na to být vyslechnut, porušení článku 41 Listiny základních práv a porušení zásady řádné správy

                           —

                           Žalobkyně byla v průběhu revize pouze informována o tom, že Rada přijala záporné rozhodnutí. Nebylo jí umožněno vyjádřit se a uplatnit své právo na obhajobu. Bylo jí pouze sděleno datum, do kdy zaslat vyjádření, které Rada vůbec nezohledňuje před rozhodnutím, ale posuzuje ho pouze ve zvláštním budoucím správním řízení přezkoumávajícím proces odstraňování ze seznamů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění

                           —

                           rozhodnutí o revizi neuvádí řádně důvody, které by umožnily žalobkyni pochopit, proč byla její žádost o odstranění ze seznamu zamítnuta.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a nesplnění základních formálních a věcných náležitostí.

                           —

                           Rada při odůvodnění napadeného rozhodnutí jednoznačně vycházela z dokumentů a důkazů týkajících se předchozích fází správního řízení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení základních formálních a věcných náležitostí, porušení článku 41 Listiny základních práv a absence pravomoci osoby, která podepsala napadené rozhodnutí.

                           —

                           Napadený dopis Rady ze dne 26. června 2015 obsahující rozhodnutí neodstranit žalobkyni ze seznamu je formálně vadný. Tyto formální vady v předmětném aktu rovněž zjevným způsobem porušují práva žalobkyně.

      (1)  Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010 L, 195, s. 39).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, 2012, s. 1).


title: Věc C-123/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2016 Orange Polska SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 17. prosince 2015 ve věci T-486/11: Orange Polska SA v. Evropská komise

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2016 Orange Polska SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 17. prosince 2015 ve věci T-486/11: Orange Polska SA v. Evropská komise
   (Věc C-123/16 P)
   (2016/C 191/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Orange Polska SA (zástupci: D. M. Beard QC, A. Howard, Barristers, M. Modzelewska de Raad, addvokát, P. Paśnik, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji z siedzibą w Warszawie, European Competitive Telecommunications Association

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek;

               —

               zrušit rozhodnutí v plném rozsahu; podpůrně

               —

               zrušit článek 2 v plném rozsahu; nebo dále podpůrně

               —

               snížit přiměřeně pokutu zde uloženou; nebo podpůrně

               —

               vrátit rozhodnutí o pokutě Komisi; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku – první důvod zpochybňuje hmotněprávní platnost závěru o protiprávním jednání v napadeném rozhodnutí Komise, zatímco další dva důvody kasačního opravného prostředku směrují proti pokutě uložené v článku 2 rozhodnutí.

               a.

               Zaprvé se Soud dopustil nesprávného právního posouzení a nesprávného odůvodnění tím, že nevyžadoval, aby Komise předložila důkaz o oprávněném zájmu na pokračování vyšetřování a přijetí rozhodnutí o protiprávním jednání na základě jednání v minulosti.

               b.

               Zadruhé se Soud dopustil nesprávného právního posouzení nebo zkreslil důkazy tím, že potvrdil závěry Komise o vlivu protiprávního jednání pro účely výpočtu výše pokuty.

               c.

               Zatřetí se Soud dopustil nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávně přezkoumal důkazy tím, že odmítl zohlednit investice uskutečněné společností Orange s ohledem na snížení pokuty kvůli polehčujících okolnostem.


title: Věc T-222/15: Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2016 – Beele Engineering v. EUIPO WE CARE) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WE CARE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2016 – Beele Engineering v. EUIPO WE CARE)
   (Věc T-222/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WE CARE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 279/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beele Engineering BV (Aalten, Nizozemsko) (zástupce: M. Ring, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. února 2015 (věc R 1933/2014-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení WE CARE jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Beele Engineering BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


title: Věc T-284/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. prosince 2008 – People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu — Zmrazení prostředků — Žaloba na neplatnost — Práva na obhajobu — Soudní přezkum )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. prosince 2008 – People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada
   (Věc T-284/08) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu - Zmrazení prostředků - Žaloba na neplatnost - Práva na obhajobu - Soudní přezkum“)
   (2009/C 19/55)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: People's Mojahedin Organization of Iran (Auvers-sur-Oise, Francie) (zástupci: dříve J.-P. Spitzer, advokát, a D. Vaughan, QC, poté J.-P. Spitzer, D. Vaughan a M.E. Demetriou, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: dříve G.J. Van Hegleson, M. Bishop a E. Finnegan, poté M. Bishop a E. Finnegan, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalované: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A.L. During, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: P. Aalto a S. Boelaert, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2008/583/ES ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES (Úř. věst. L 188, s. 21), v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyně.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2008/583/ES ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES, se zrušuje v rozsahu, v němž se dotýká People's Mojahedin Organization of Iran.

               2)

               Radě kromě toho, že ponese vlastní náklady řízení, se ukládá náhrada nákladů řízení People's Mojahedin Organization of Iran.

               3)

               Francouzská republika a Komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 236, 13.9.2008.


title: Věc C-308/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. června 2010 Union Investment Privatfonds GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2010 ve věci T-392/06, Union Investment Privatfonds GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastnice řízení: Unicre-Cartão International De Crédito SA

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. června 2010 Union Investment Privatfonds GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2010 ve věci T-392/06, Union Investment Privatfonds GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastnice řízení: Unicre-Cartão International De Crédito SA
   (Věc C-308/10 P)
   ()
   2010/C 246/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Union Investment Privatfonds GmbH (zástupce: J. Zindel, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení:

               —

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

               —

               Unicre-Cartão International De Crédito SA

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 27.04.2010 (věc T-392/06);

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. října 2006 (R 442/2004-2) a vyhovět námitkám navrhovatelky proti zápisu ochranné známky Společenství 1871896 „unibanco“.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek vytýká nesprávné uplatnění čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94. Tribunál nesprávně vycházel z toho, že navrhovatelka včas nepředložila důkazy o užívání namítaných ochranných známek. Krom toho neodpovídá potřebné zkoumání na základě volné úvahy prováděné odvolacím senátem v rámci čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 požadavkům Soudního dvora podle jeho rozsudku ze dne 13. března 2007 OHIM v. Kaul, C-29/05 P.
   Řádné zkoumání na základě volné úvahy by bývalo muselo vést k povinnosti zohlednit důkazy navrhovatelky i v případě, že by skutečně nebyly předloženy včas. Ke zdržení řízení způsobenému hodnocením důkazů by bývalo nedošlo, jelikož námitkové oddělení OHIM rozhodlo teprve patnáct měsíců po předložení těchto důkazů. Důkazy mají rovněž bezprostřední právní relevanci. Krom toho dopisy námitkového oddělení OHIM stižené vadou kauzálně přispěly k tomu, že navrhovatelka předložila důkazy teprve po uplynutí lhůty
   Tribunál dále neposoudil zjištění námitkového oddělení OHIM, že účastníci řízení předložili své argumenty a důkazy ve stanovených lhůtách. Námitkové oddělení OHIM nemělo tudíž za to, že došlo ke zpoždění. Pak však nesměl odvolací senát OHIM zastávat názor, že zpoždění nastalo. Odvolací senát měl naopak zkoumat důkazy předložené ve věci.
   Odvolací senát ani Tribunál nemohou nahradit chybějící rozhodnutí námitkového oddělení OHIM vydaného na základě volné úvahy. Z důvodu neuplatnění volné úvahy byl odvolací senát podle čl. 62 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 povinen věc vrátit námitkovému oddělení.
   Krom toho navrhovatelka z řady důvodů nepředložila důkazy o používání sporné ochranné známky opožděně. Zaprvé je bezpečně prokázanou skutečností, že navrhovatelka provedla každodenní zveřejňování ve finanční části nadregionálních novin, jimiž je doloženo používání sporných ochranných známek a dalších sériových ochranných známek k označení investičních fondů navrhovatelky. Tato zveřejnění měl OHIM zohlednit z úřední povinnosti. Zadruhé přihlašovatelka nepopírala používání sporných a sériových ochranných známek. Zatřetí námitkové oddělení OHIM nesprávně zabránilo navrhovatelce předložit další důkazy o užívání ochranných známky. OHIM totiž navrhovatelce sdělil, že smí pouze zaujmout stanovisko k argumentům přihlašovatelky a že nezohlední nové důkazy. Proto bylo nevýznamné, zda navrhovatelka předloží či nepředloží další důkazy o používání. Začtvrté byly nepřípustným způsobem zkráceny lhůty. OHIM přitom nezohlednil ani pravidlo 80 prováděcího nařízení.


title: Věc C-309/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Německo) — Baumann GmbH v. Land Hessen ( Společná zemědělská politika — Poplatky za veterinární prohlídky a kontroly — Směrnice 85/73/EHS )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Německo) — Baumann GmbH v. Land Hessen
   (Věc C-309/07) (1)

   („Společná zemědělská politika - Poplatky za veterinární prohlídky a kontroly - Směrnice 85/73/EHS“)
   2009/C 113/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hessischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Baumann GmbH

      Žalovaná: Land Hessen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hessischer Verwaltungsgerichtshof –Výklad čl. 5 odst. 3 a přílohy A kapitoly I bodu 1, bodu 2 písm. a) a bodu 4 písm. a) a b) směrnice Rady 85/73/EHS ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinárních inspekcí a kontrol čerstvého masa a drůbežího masa (Úř. věst. L 32, s. 14; Zvl. vyd. 03/06, s. 161) ve znění směrnice Rady 96/43/ES ze dne 26. června 1996 (Úř. věst. L 162, s. 1; Zvl. vyd. 03/19, s. 212) — Právní úprava rozlišující mezi prohlídkami porážkových jednotek ve velkopodnicích a ostatními prohlídkami, podle níž jsou poplatky v rámci jednotlivých druhů zvířat degresivně odstupňovány a která zvyšuje poplatky za porážky mimo normální pracovní dobu.

      Výrok

               1)

               Přílohu A kapitolu I bod 4 písm. a) směrnice Rady 85/73/EHS ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinárních prohlídek a kontrol podle směrnic 89/662/EHS, 90/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS, která byla pozměněna a kodifikována směrnicí Rady 96/43/ES ze dne 26. června 1996, je nutno vykládat v tom smyslu, že členským státům nedovoluje odchýlit se od sazebníku stanoveného v této příloze A kapitole I bodě 1 a bodě 2 písm. a) a vybírat poplatek, jehož výše se mění v závislosti na velikosti podniku a je stanovena degresivně v závislosti na počtu poražených zvířat jednoho druhu.
               Přílohu A kapitolu I bod 4 písm. b) směrnice 85/73, která byla pozměněna a kodifikována směrnicí 96/43, je nutno vykládat v tom smyslu, že členský stát není povinen respektovat sazebník stanovený v bodě 1 a bodě 2 písm. a) této kapitoly a může vybírat poplatek, jehož výše se mění v závislosti na velikosti podniku a počtu poražených zvířat jednoho druhu, pokud je zjištěno, že tyto faktory mají reálný vliv na skutečně vynaložené náklady na provedení veterinárních prohlídek a kontrol předepsaných na základě příslušných ustanovení práva Společenství.

               2)

               Přílohu A kapitolu I bod 4 písm. a) směrnice 85/73, která byla pozměněna a kodifikována směrnicí 96/43, je nutno vykládat v tom smyslu, že členský stát může vybírat za prohlídku zvířat, která jsou na žádost majitele porážena mimo normální doby porážení, „procentuální přirážku“, která se připočítává k poplatkům obvykle vybíraným za prohlídku zvířat, pokud toto zvýšení představuje paušální hodnotu, která odpovídá dodatečným nákladům, které je nutno pokrýt.
               Přílohu A kapitolu I bod 4 písm. b) směrnice 85/73, která byla pozměněna a kodifikována směrnicí 96/43, je nutno vykládat v tom smyslu, že členský stát může vybírat za prohlídku zvířat, která jsou na žádost majitele porážena mimo normální doby porážení, „procentuální přirážku“, která se připočítává k poplatkům obvykle vybíraným za prohlídku zvířat, pokud toto zvýšení odpovídá skutečně vynaloženým dodatečným nákladům.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc C-187/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Düsseldorf – Německo) – Joachim Pöpperl v. Land Nordrhein-Westfalen „Řízení o předběžné otázce — Článek 45 SFEU — Volný pohyb pracovníků — Úředník členského státu, který opustil veřejnou službu za účelem přijetí zaměstnání v jiném členském státě — Vnitrostátní právní předpisy, které v takovém případě stanoví ztrátu práv na starobní důchod získaných ve veřejné službě a zpětnou účast ve všeobecném systému důchodového pojištění“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/18

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Düsseldorf – Německo) – Joachim Pöpperl v. Land Nordrhein-Westfalen
   (Věc C-187/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 45 SFEU - Volný pohyb pracovníků - Úředník členského státu, který opustil veřejnou službu za účelem přijetí zaměstnání v jiném členském státě - Vnitrostátní právní předpisy, které v takovém případě stanoví ztrátu práv na starobní důchod získaných ve veřejné službě a zpětnou účast ve všeobecném systému důchodového pojištění“)
   (2016/C 335/23)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobce: Joachim Pöpperl

      Žalovaná: Land Nordrhein-Westfalen

      Výrok

               1)

               Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, podle níž osoba, která má v jednom členském státě postavení úředníka a která je – za účelem přijetí zaměstnání v jiném členském státě – ze služebního poměru na vlastní žádost uvolněna, ztrácí práva na starobní důchod ze systému důchodového zabezpečení úředníků a je se zpětnou účinností pojištěna ve všeobecném systému důchodového pojištění, z něhož vzniká nárok na nižší starobní důchod, než který by plynul z uvedených práv.

               2)

               Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že zajistit plnou účinnost tohoto článku a v takové situaci, jaká nastala ve věci v původním řízení, přiznat pracovníkům práva na starobní důchod srovnatelná s právy úředníků, kteří si zachovávají práva na starobní důchod odpovídající – navzdory změně veřejného zaměstnavatele – odslouženým dobám, musí vnitrostátní soud tím, že vyloží vnitrostátní právo v souladu s uvedeným článkem, respektive, není-li takový výklad možný, tím, že za účelem uplatnění stejného režimu, jaký platí pro uvedené úředníky, neuplatní žádné ustanovení vnitrostátního práva, které by bylo v rozporu s unijním právem.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc T-473/09: Usnesení Tribunálu ze dne 19. září 2011 — Matkompaniet v. OHIM — DF World of Spices (KATOZ) ( Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. září 2011 — Matkompaniet v. OHIM — DF World of Spices (KATOZ)
   (Věc T-473/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 340/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Matkompaniet AB (Borås, Švédsko) (zástupci: J. Gulliksson a J. Olson, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: DF World of Spices GmbH (Dissen, Německo) (zástupci: A. Ebert-Weidenfeller a S. Schmüser, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. září 2009 (věc R 1023/2008-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Matkompaniet AB a DF World of Spices GmbH.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim každé náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-2/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de Cassation (Francie) dne 2. ledna 2013 — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières v. Humeau Beaupreau SAS

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de Cassation (Francie) dne 2. ledna 2013 — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières v. Humeau Beaupreau SAS
   (Věc C-2/13)
   2013/C 71/17
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de Cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

      Odpůrkyně: Humeau Beaupreau SAS

      Předběžná otázka

   Musí být tvarování zadního dílce svršku boty a mykání tohoto svršku a vnější podrážky před jejich sestavením při výrobě obuvi kvalifikováno jako „smontování“ nebo „opracování k dokončení jejich výroby“ ve smyslu bodu VII vysvětlivek k všeobecnému pravidlu 2 a) pro výklad harmonizovaného systému?


title: Spojené věci C-152/07 až C-154/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2008 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07), Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07) v. Spolková republika Německo (Odvětví telekomunikací — Sítě a služby — Tarifní rovnováha — Článek 4c směrnice 90/388/EHS — Článek 7 odst. 2 směrnice 97/33/ES — Článek 12 odst. 7 směrnice 98/61/ES — Regulační orgán — Přímý účinek směrnic — Trojstranný vztah)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/13

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2008 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07), Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07) v. Spolková republika Německo
   (Spojené věci C-152/07 až C-154/07) (1)

   (Odvětví telekomunikací - Sítě a služby - Tarifní rovnováha - Článek 4c směrnice 90/388/EHS - Článek 7 odst. 2 směrnice 97/33/ES - Článek 12 odst. 7 směrnice 98/61/ES - Regulační orgán - Přímý účinek směrnic - Trojstranný vztah)
   (2008/C 223/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07), Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Za přítomnosti: Deutsche Telekom AG
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesverwaltungsgericht – Výklad směrnice Komise 90/388/EHS ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb (Úř. věst. L 192, s. 10) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) (Úř. věst. L 199, s. 32) – Vnitrostátní právní úprava, která vedle poplatků za propojení vypočítaných v závislosti na nákladech této služby stanoví finanční příspěvek ostatních provozovatelů k pokrytí „přístupového deficitu“ vzniklému zavedenému provozovateli z důvodu, že poskytl účastnické vedení – Povinnost členských států odstranit překážky vyrovnání tarifů historickými telekomunikačními subjekty v důsledku propojení sítí – Možnost jednotlivce dovolávat se přímého účinku směrnice před soudem členského státu, aby dosáhl zrušení správního rozhodnutí, které stanoví finanční povinnost ve prospěch jiného jednotlivce
   Výrok

               1)

               Článek 12 odst. 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (OPN), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/61/ES ze dne 24. září 1998, a článek 4c směrnice Komise 90/388/EHS ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb, ve znění směrnice Komise 96/19/ES ze dne 13. března 1996, posledně uvedený ve spojení s pátým a dvacátým bodem odůvodnění směrnice 96/19, musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní regulační orgán nemůže uložit pro rok 2003 provozovateli sítě propojené s veřejnou sítí povinnost platit provozovateli účastnické sítě, který má dominantní postavení na trhu, poplatek za připojení, jenž doplňuje poplatek za propojení a je určený k vyrovnání deficitu, který posledně uvedenému vzniká poskytováním účastnického vedení.

               2)

               Článek 4c směrnice 90/388, ve znění směrnice 96/19, a čl. 12 odst. 7 směrnice 97/33, ve znění směrnice 98/61, mají přímý účinek a jednotlivci se jich mohou přímo dovolávat před vnitrostátním soudem, aby zpochybnili rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-344/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  5. dubna 2006  – Saiwa v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek  SELEZIONE ORO Barilla  — Námitky — Starší slovní ochranné známky ORO a ORO SAIWA — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Zamítnutí námitek )

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/39

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. dubna 2006 – Saiwa v. OHIM
   (Věc T-344/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek ‚SELEZIONE ORO Barilla‘ - Námitky - Starší slovní ochranné známky ORO a ORO SAIWA - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Zamítnutí námitek“)
   (2006/C 131/72)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Saiwa SpA (Janov, Itálie) (zástupci: G. Sena, P. Tarchini, J.-P. Karsenty a M. Karsenty-Ricard, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Capostagno a O. Montalto, zmocněnci)
   Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Barilla Alimentare SpA (Parma, Itálie) (zástupci: A. Vanzetti a S. Bergia, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. července 2003 (R 480/2002-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Saiwa SpA a Barilla Alimentare SpA
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


title: Věc T-496/13: Žaloba podaná dne 16. září 2013 — McCullough v. Cedefop

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/61

         Žaloba podaná dne 16. září 2013 — McCullough v. Cedefop
   (Věc T-496/13)
   2013/C 344/113
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Colin Boyd McCullough (Soluň, Řecko) (zástupce: G. Matsos, Lawyer)

      Žalovaný: Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Cedefop ze dne 15. července 2013, kterým byl žalobci odepřen přístup k některým dokumentům;

               —

               uložil Cedefop, aby žalobci poskytlo požadované dokumenty;

               —

               na základě čl. 1 odst. 3 Protokolu o výsadách o imunitách Evropské unie řeckým orgánům povolil, aby vstoupily do prostor a budov Cedefop s cílem najít a získat dotčené dokumenty a vyšetřit možné trestné činy, které mohly být spáchány jakoukoliv osobou v souvislosti s nimi, a

               —

               uložil Cedefop náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Cedefop v napadeném rozhodnutí chybným výkladem čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1049/2001 porušilo unijní právo.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Cedefop chybným výkladem čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 porušilo evropské právo.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že jednání výkonného ředitele Cedefop je přinejmenším sporné, pokud jde o jeho tvrzení, že je otázkou, zda zápis z jednání řídící skupiny KMS, který byl mezi požadovanými dokumenty, vůbec existoval, jelikož si musel být vědom jeho existence (nebo neexistence), protože byl zástupcem ředitele Cedefop po dlouhou dobu (jednoho roku), a z toho, že takové dokumenty byly vytvářeny. Z důvodu takového jednání je vyšetřování v prostorách Cedefop příslušnými vnitrostátními orgány nezbytné.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Cedefop nepřijal praktická opatření k provedení nařízení (ES) č. 1049/2001 a z toho že příslušná podrobná pravidla, která Komise přijala, se mají použit obdobně.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že skutečnost, že Cedefop odmítlo zpřístupnit požadované dokumenty, porušuje práva žalobce jakožto obviněného v trestním řízení.


title: Věc T-14/17: Žaloba podaná dne 12. ledna 2017 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/41

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2017 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB
   (Věc T-14/17)
   (2017/C 063/54)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Německo)(zástupci: H. Berger a K. Rübsamen, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 15. dubna 2016 o příspěvcích předem za rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/06) a rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 20. května 2016 o úpravě příspěvků předem za rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí, doplnění rozhodnutí Výboru ze dne 15. dubna 2016 o příspěvcích předem za rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/13), v rozsahu, v němž se napadená rozhodnutí týkají žalobkyně;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 1 a 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) z důvodu nedostatečného odůvodnění napadených rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut zakotveného v čl. 41 odst. 1 a 2 písm. a) Listiny, protože žalobkyně nebyla před vydáním napadených rozhodnutí vyslechnuta.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 103 odst. 7 písm. h) směrnice 2014/59/EU (1), čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013 (2), čl. 6 odst. 5 první věty nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 2015/63 (3), článků 16 a 20 Listiny a zásady proporcionality z důvodu použití multiplikátoru 0,556 pro ukazatel IPS (Institutional Protection Scheme, institucionální systém ochrany).
               Žalobkyně v rámci třetího žalobního důvodu žalovanému vytýká, že v jejím případě v plném rozsahu nepoužil ukazatel IPS. Ochranný účinek institucionálního systému ochrany existuje pro všechny členské instituce v celém rozsahu a stejně. Rozlišování mezi institucemi na úrovni ukazatele IPS je v rozporu se systémem a svévolné. Rovněž zařazení žalobkyně do skupiny institucí s nejvyšším rizikovým profilem je zjevně neoprávněné a svévolné.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 16 Listiny a zásady proporcionality z důvodu použití multiplikátoru pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu.
               Žalobkyně dále tvrdí, že Výbor porušil její svobodu podnikání a zásadu proporcionality tím, že vypočítal multiplikátory pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu, které neodpovídají rizikovému profilu žalobkyně, který je v porovnání s ostatními institucemi, jenž jsou povinny odvádět příspěvky, nadprůměrně dobrý.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014 , kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2013, L 176, s. 1).

      (3)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014 , kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).


title: Věc C-191/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Verein für Konsumenteninformation v. Amazon EU Sàrl „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 864/2007 a nařízení (ES) č. 593/2008 — Ochrana spotřebitelů — Směrnice 93/13/EHS — Ochrana osobních údajů — Směrnice 95/46/ES — Kupní smlouvy uzavřené on-line se spotřebiteli s bydlištěm v jiných členských státech — Zneužívající klauzule — Všeobecné smluvní podmínky obsahující ujednání o volbě rozhodného práva ve prospěch práva členského státu, ve kterém má společnost své sídlo — Určení práva rozhodného pro určení nepřiměřeného charakteru ujednání obsaženého ve všeobecných smluvních podmínkách v rámci žaloby na zdržení se jednání — Určení práva rozhodné pro zpracování osobních údajů spotřebitelů“

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Verein für Konsumenteninformation v. Amazon EU Sàrl
   (Věc C-191/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 864/2007 a nařízení (ES) č. 593/2008 - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Ochrana osobních údajů - Směrnice 95/46/ES - Kupní smlouvy uzavřené on-line se spotřebiteli s bydlištěm v jiných členských státech - Zneužívající klauzule - Všeobecné smluvní podmínky obsahující ujednání o volbě rozhodného práva ve prospěch práva členského státu, ve kterém má společnost své sídlo - Určení práva rozhodného pro určení nepřiměřeného charakteru ujednání obsaženého ve všeobecných smluvních podmínkách v rámci žaloby na zdržení se jednání - Určení práva rozhodné pro zpracování osobních údajů spotřebitelů“)
   (2016/C 350/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Verein für Konsumenteninformation

      Žalovaná: Amazon EU Sàrl

      Výrok

               1)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) musí být vykládána v tom smyslu, že aniž jsou dotčena ustanovení čl. 1 odst. 3 obou těchto nařízení, musí být právo rozhodné pro žalobu na zdržení se jednání ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů podanou proti používání údajně nepřípustných smluvních ujednání podnikem se sídlem v jednom členském státu, který uzavírá smlouvy formou elektronického obchodního styku se spotřebiteli s bydlištěm v jiných členských státech, a zejména ve státě sídla soudu, určeno v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení Řím II, kdežto právo rozhodné pro posouzení daného smluvního ujednání musí být vždy určeno na základě nařízení Řím I, a to bez ohledu na to, zda je toto posouzení prováděno v rámci individuální žaloby či kolektivní žaloby.

               2)

               Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že ujednání obsažené ve všeobecných smluvních podmínkách obchodníka, které nebylo sjednáno individuálně, a podle kterého se právem členského státu sídla tohoto obchodníka řídí smlouva uzavřená formou elektronického obchodu se spotřebitelem, je zneužívající klauzulí v rozsahu, v němž uvádí tohoto spotřebitele v omyl tím, že u něj vyvolává dojem, že se na smlouvu použije pouze právo tohoto členského státu, aniž spotřebitele informoval, že se na něj na základě čl. 6 odst. 2 nařízení Řím I vztahuje ochrana, kterou mu zajišťují imperativní ustanovení práva, které by bylo rozhodné v případě neexistence tohoto ujednání, přičemž přísluší vnitrostátnímu soudu, aby ve světle všech relevantních okolností tuto skutečnost ověřil.

               3)

               Článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládán v tom smyslu, že zpracování osobních údajů prováděné podnikem elektronického obchodu se řídí právem členského státu, na který tento podnik zaměřuje svou činnost, pokud se prokáže, že tento podnik zpracovává dotyčné údaje v rámci činností provozovny nacházející se v tomto členském státě. Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda tomu tak je.

      (1)  Úř. věst. C 221, 6.7.2015.


title: Složení přísahy nového člena Tribunálu

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/5

         Složení přísahy nového člena Tribunálu
   2010/C 317/09
   Pan van der Woude, jmenovaný rozhodnutím zástupců vlád členských států Evropské unie ze dne 8. července 2010 (1) soudcem Tribunálu Evropské unie na období od 1. září 2010 do 31. srpna 2016, složil dne 13. září 2010 přísahu před Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. L 186, 20.7.2010


title: Věc T-320/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – DelSolar (Wujiang) v. Komise „Dumping — Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Číny — Prozatímní antidumpingové clo — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – DelSolar (Wujiang) v. Komise
   (Věc T-320/13) (1)

   („Dumping - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Prozatímní antidumpingové clo - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 026/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: DelSolar (Wujiang) Ltd (Wujiang City, Čína) (zástupci: původně L. Catrain González, advokát, E. Wright a H. Zhu, barristers, poté L. Catrain González a E. Wright)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (EU) č. 513/2013 ze dne 4. června 2013 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky a o změně nařízení (EU) č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence tohoto dovozu pocházejícího nebo odesílaného z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 152, s. 5), v rozsahu, v němž se vtahuje na žalobkyni.

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


title: Věc T-319/11: Žaloba podaná dne 14. června 2011 — ABN AMRO Group v. Komise

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/35

         Žaloba podaná dne 14. června 2011 — ABN AMRO Group v. Komise
   (Věc T-319/11)
   2011/C 252/80
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ABN AMRO Group NV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: W. Knibbeler a P. van den Berg, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 5 rozhodnutí Komise ze dne 5. dubna 2011 o opatřeních podpory č. C 11/2009 (ex NN 53b/2008, NN 2/2010 a N 19/2010) zavedených Nizozemskem pro společnost ABN AMRO Group NV; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že zjištění učiněná v napadeném rozhodnutí ohledně rozsahu zákazu akvizice podle článku 5 jsou stižena následujícími právními pochybeními a musí být proto zrušena:

                           —

                           porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a nesprávné uplatnění zásad a pokynů stanovených ve sděleních Komise (1);

                           —

                           porušení zásady proporcionality tím, že schválení opatření podpory je podmíněno zákazem akvizice, který není vhodný, nezbytný ani přiměřený;

                           —

                           porušení zásady rovného zacházení tím, že uložený zákaz akvizice je značně přísnější než zákazy akvizice uložené Komisí v jiných případech;

                           —

                           porušení zásady řádné správy v důsledku toho, že nebyly s řádnou péčí a individuálně přezkoumány veškeré relevantní aspekty konkrétního případu včetně nutnosti zákazu akvizice uloženého rozhodnutím a jeho důsledků, a porušení článku 296 SFEU vyplývající z toho, že uvedené rozhodnutí nebylo řádně odůvodněno.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že zjištění učiněná v napadeném rozhodnutí ohledně trvání zákazu akvizice podle článku 5 jsou stižena následujícími právními pochybeními a nesprávným posouzením a musí být proto zrušena:

                           —

                           porušení článku 345 SFEU tím, že trvání zákazu akvizice je učiněno závislým na státním vlastnictví;

                           —

                           porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a nesprávné uplatnění zásad a pokynů stanovených ve sděleních Komise (2);

                           —

                           porušení zásady rovného zacházení tím, že zákaz akvizice byl uložen na podstatně delší dobu než zákazy akvizice uložené Komisí v jiných případech;

                           —

                           porušení zásady proporcionality a zásady řádné správy.

      (1)  Sdělení Komise o použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (Úř. věst. 2008, C 270, s. 8); sdělení Komise o rekapitalizaci finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže (Úř. věst. 2009, C 10, s. 2); sdělení Komise o nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (Úř. věst. 2009, C 72, s. 1); sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (Úř. věst. 2009, C 195, s. 9).

      (2)  Viz poznámka pod čarou č. 1


title: Věc T-338/10: Žaloba podaná dne 18. srpna 2010 — Komise v. Tornasol Films

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/47

      Žaloba podaná dne 18. srpna 2010 — Komise v. Tornasol Films
      (Věc T-338/10)
      ()
      (2010/C 288/89)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: A.-M. Rouchaud-Joët, zmocněnkyně, ve spolupráci s R. Alonso Pérez-Villanuevou, advokátem)

         Žalovaná: Tornasol Films, SA (Madrid, Španělsko)

         Návrhové žádání žalobkyně

                  —

                  uložit žalované zaplatit žalobkyni částku 19 554 eur, zvýšenou o úroky z prodlení ve výši 5 % ročně, a to od 14. dubna 2009,

                  —

                  uložit Tornasol Films, SA náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Předmětem této žaloby je tvrzené nesplnění smlouvy uzavřené mezi Komisí a žalovanou v rámci programu MEDIA Plus.
      Podle ustanovení uvedené smlouvy musí příjemce do 30 dnů od začátku produkce připsat na zvláštní účet částku odpovídající částce obdržené v rámci podpory Společenství a ve lhůtě šesti měsíců počítané od téhož data předložit Komisi plán reinvestice uvedené částky.
      Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí, že:

                  —

                  žalovaná nedodržela tyto smluvní povinnosti a neuvedla žádný argument ani nic nenamítala proti oznámení o dluhu zaslaném Komisí;

                  —

                  v případech, kdy příjemce poruší povinnosti stanovené smlouvou, její ustanovení Komisi umožňují ji ukončit a požadovat vrácení částek vyplacených jako finanční příspěvek;

                  —

                  ani přes upomínky a výzvy žalovaná vyplacené prostředky nevrátila.


title: Věc T-706/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Holistic Innovation Institute v. REA „Výzkum a technologický rozvoj — Projekty v oblasti výzkumu financované Unií — Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) — Projekty ZONeSEC a Inachus — Rozhodnutí, kterým byla žalobci odepřena účast — Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Holistic Innovation Institute v. REA
   (Věc T-706/14) (1)

   („Výzkum a technologický rozvoj - Projekty v oblasti výzkumu financované Unií - Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) - Projekty ZONeSEC a Inachus - Rozhodnutí, kterým byla žalobci odepřena účast - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“)
   (2017/C 104/58)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Holistic Innovation Institute, SLU (Pozuelo de Alarcón, Španělsko) (zástupci: původně R. Muñiz García, poté J. Marín López, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (zástupci: S. Payan Lagrou a V. Canetti, zmocněnkyně, ve spolupráci s J. Rivasem, advokát)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU, který zní na zrušení rozhodnutí ředitele REA ze dne 24. července 2014 [ARES (2014) 2461172], kterým bylo ukončeno vyjednávání se žalobcem a byla mu odepřena účast na evropských projektech Inachus a ZONeSEC, a návrh založený na článku 268 SFEU, který zní na náhradu škody, která žalobci údajně vznikla z důvodu jeho vyloučení z uvedených projektů a sdělení některých informací o něm po přijetí uvedeného rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Holistic Innovation Institute, SLU se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady vynaložené v řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 421, 24.11.2014.


title: Věc C-169/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  1. června 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Uradex SCRL v. Union Professionnelle de la Radio et de la Tétédistribution (RTD), Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele) (Autorské právo a související práva — Směrnice 93/83/EHS — Článek 9 odst. 2 — Rozsah pravomocí organizace pro kolektivní správu považované za správce práv nositele, který na ni nepřevedl správu svých práv — Výkon práva udělit nebo odmítnout povolení provozovateli kabelového přenosu ke kabelovému přenosu)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Uradex SCRL v. Union Professionnelle de la Radio et de la Tétédistribution (RTD), Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele)
   (Věc C-169/05) (1)

   (Autorské právo a související práva - Směrnice 93/83/EHS - Článek 9 odst. 2 - Rozsah pravomocí organizace pro kolektivní správu považované za správce práv nositele, který na ni nepřevedl správu svých práv - Výkon práva udělit nebo odmítnout povolení provozovateli kabelového přenosu ke kabelovému přenosu)
   (2006/C 178/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Uradex SCRL

      Žalované: Union Professionnelle de la Radio et de la Tétédistribution (RTD), Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation de Belgique – Výklad čl. 9 odst. 2 směrnice Rady 93/83/EHS ze dne 27. září 1993 o koordinaci určitých předpisů týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících při družicovém vysílání a kabelovém přenosu (Úř. věst. L 248, s. 15, Zvl. vyd. 17/01, s. 134) – Rozsah pravomocí organizace pro kolektivní správu považované za správce práv nositele autorského práva nebo práv souvisejících, který nepřevedl správu svých práv na organizaci pro kolektivní správu – Výkon práva udělit nebo odmítnout povolení provozovateli kabelového přenosu ke kabelovému přenosu
   Výrok
   Článek 9 odst. 2 směrnice Rady 93/83/EHS ze dne 27. září 1993 o koordinaci určitých předpisů týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících při družicovém vysílání a kabelovém přenosu musí být vykládán v tom smyslu, že pokud se má za to, že organizace pro kolektivní správu je oprávněna spravovat práva nositele autorského práva nebo práv souvisejících, který nepřevedl správu svých práv na organizaci pro kolektivní správu, má tato organizace pravomoc vykonávat právo tohoto nositele udělit nebo odmítnout povolení provozovateli kabelového přenosu ke kabelovému přenosu, a správa práv uvedeného nositele touto organizací se tedy neomezuje na finanční aspekty těchto práv.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc T-506/13: Žaloba podaná dne 20. září 2013 — Urb Rulmenti Suceava v. OHIM — Adiguzel (URB)

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/17

         Žaloba podaná dne 20. září 2013 — Urb Rulmenti Suceava v. OHIM — Adiguzel (URB)
   (Věc T-506/13)
   2013/C 352/32
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Rumunsko) (zástupce: I. Burdusel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Harun Adiguzel (Diosd, Maďarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. července 2013 ve věci R 1309/2012-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení; a

               —

               uložil dalšímu účastníkovi řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů vzniklých v řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „URB“ pro výrobky zařazené do tříd 6 a 7 — přihláška slovní ochranné známky Společenství č. 7 380 009

      Majitel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Absolutní důvody neplatnosti podle čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství a relativní důvody neplatnosti podle čl. 8 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b), čl. 53 odst. 1 písm. a) a článku 72 nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc T-293/15: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2015 – Banimmo v. Komise „Veřejné zakázky na služby — Zrušení napadeného aktu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2015 – Banimmo v. Komise
   (Věc T-293/15) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zrušení napadeného aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 320/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banimmo SA (Brusel, Belgie) (zástupci: V. Ost a M. Vanderstraeten, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a J. Estrada de Solà, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 9. dubna 2015, kterým Komise odmítla nabídku, jež předložila společnost Banimmo na základě oznámení o vyhledávání nemovitosti, která bude splňovat požadavky na kancelářské prostory Evropské komise v Bruselu (Úř. věst 2014/S 130 231896).

      Výrok

               1)

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Není již důvodné rozhodnout o návrhu společnosti Banimmo SA na projednání věci ve zrychleném řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Banimmo, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 236, 20.7.2015.


title: Věc C-268/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Namur (Belgie) dne 28. května 2010 — Marc Collard v. Belgický stát — SPF Finances

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Namur (Belgie) dne 28. května 2010 — Marc Collard v. Belgický stát — SPF Finances
   (Věc C-268/10)
   ()
   2010/C 221/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Namur

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Marc Collard

      Žalovaný: Belgický stát — SPF Finances

      Vedlejší účastník: Belgický stát — SPF Défense

      Předběžné otázky

               1)

               Brání následující ustanovení práva Evropské unie:

                           1)

                           článek 6 Lisabonské smlouvy ze dne 13. prosince 2007, kterou se mění Smlouva o Evropské unii podepsaná v Maastrichtu dne 7. února 1992 a která je platná ode dne 7. prosince 2009, podle kterého: „Unie uznává práva, svobody a zásady obsažené v Listině základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, ve znění upraveném dne 12. prosince 2007 ve Štrasburku, jež má stejnou právní sílu jako Smlouvy. […]“;

                           2)

                           článek 35 Listiny základních práv Evropské unie (1) (Úř. věst. L 364, 18.12.2000), podle kterého „Každý má právo na přístup k preventivní zdravotní péči a na obdržení lékařské péče […]. Při vymezování a provádění všech politik a činností Unie je zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví.“;

                     vykládaná v souladu s vůdčími zásadami, na kterých spočívá Evropská unie, tak jak jsou připomenuty v preambuli Lisabonské smlouvy,
               tomu, aby členský stát, v projednávaném případě Belgie, nadále na svém území nechal pokračovat výrobu, dovoz, propagaci a prodej tabákových výrobků ke kouření, třebaže týž stát oficiálně uznává, že tyto výrobky závažně poškozují zdraví těch, kteří je užívají, a jsou identifikovány jako příčina četných nemocí způsobujících pracovní neschopnost a četných předčasných úmrtí, což by mělo logicky odůvodňovat jejich zákaz?

               2)

               Brání následující ustanovení práva Evropské unie:

                           1)

                           článek 6 Lisabonské smlouvy ze dne 13. prosince 2007, kterou se mění Smlouva o Evropské unii podepsaná v Maastrichtu dne 7. února 1992 a která je platná ode dne 7. prosince 2000, podle kterého: „Unie uznává práva, svobody a zásady obsažené v Listině základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, ve znění upraveném dne 12. prosince 2007 ve Štrasburku, jež má stejnou právní sílu jako Smlouvy. […]“;

                           2)

                           článek 35 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. L 364, 18.12.2000), podle kterého „Každý má právo na přístup k preventivní zdravotní péči a na obdržení lékařské péče […]. Při vymezování a provádění všech politik a činností Unie je zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví.“;

                     vykládaná v souladu základními vůdčími zásadami, na kterých spočívá Evropská unie, tak jak jsou připomenuty v preambuli Lisabonské smlouvy,
               tomu, aby následující předpisy belgického práva:

                           loi générale sur les douanes et accises (obecný zákon o clu a spotřebních daních) koordinovaný královskou vyhláškou ze dne 18. července 1977 (Moniteur belge ze dne 21. září 1977) a potvrzený zákonem ze dne 6. července 1978, článek 1 (Moniteur belge ze dne 12. srpna 1978);

                           loi du 10 juin 1997 relative au régime général, à la détention, à la circulation et aux contrôles des produits soumis à accise (zákon ze dne 10. června 1997 o obecné úpravě, držení, oběhu a kontrolách výrobků podléhajících spotřební dani) (Moniteur belge ze dne 1. srpna 1997);

                           loi du 3 avril 1997 relative au régime fiscal des tabacs manufacturés (zákon ze dne 3. dubna 1997 o daňové úpravě tabákových výrobků) (Moniteur belge ze dne 1. srpna 1997), ve znění zákona ze dne 26. listopadu 2006 (Moniteur belge ze dne 8. prosince 2006);

                     opravňovaly belgický stát k tomu, aby za základ zdanitelný spotřební daní považoval tabákové výrobky ke kouření, třebaže:

                           jednak uvedený stát oficiálně uznává, že tyto výrobky závažně poškozují zdraví těch, kteří je užívají, a byly identifikovány jako příčina četných nemocí způsobujících pracovní neschopnost a četných předčasných úmrtí, což by mělo logicky odůvodňovat jejich zákaz;

                           jednak si uvedený stát sám odporuje, když postupuje tak, že namísto přijetí opatření, která by účinně mohla vést k tomuto zákazu, dává přednost daňovým příjmům před jakýmkoliv skutečně odrazujícím účinkem?

      (1)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


title: Věc T-112/17: Žaloba podaná dne 17. února 2017 – Pelikan v. EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS)

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/25

         Žaloba podaná dne 17. února 2017 – Pelikan v. EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS)
   (Věc T-112/17)
   (2017/C 129/38)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Německo) (zástupce: U. Hildebrandt, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: NBA Properties, Inc. (New York, New York, Spojené státy americké)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Černobílá obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „NEW ORLEANS PELICANS“ – Přihláška č. 11 518 487

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. prosince 2016, ve věci R 408/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-37/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. prosince 2015 – Macchia v. Komise

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/79

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. prosince 2015 – Macchia v. Komise
   (Věc F-37/13) (1)

   (2016/C 027/102)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20. 7. 2013, s. 59.


title: Věc F-65/15: Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – ZZ v. OHIM

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/29

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – ZZ v. OHIM
   (Věc F-65/15)
   (2015/C 221/40)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalovaného ze dne 4. června 2014 ukončit pracovní smlouvu žalobkyně podle ustanovení této pracovní smlouvy.

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje,

               —

               zrušit rozhodnutí OHIM, které bylo oznámeno dopisem OHIM ze dne 4. června 2014, že smlouva žalobkyně jako dočasné zaměstnankyně u OHIM končí uplynutím výpovědní doby šesti měsíců, která začíná běžet po uplynutí platnosti seznamu úspěšných uchazečů vytvořeného na základě výběrového řízení EPSO OHIM/AST/02/13,

               —

               uložit OHIM, aby žalobkyni nahradil škodu v přiměřené výši určené Soudem pro veřejnou službu za morální a nemajetkové újmy, kterou jí způsobilo rozhodnutí OHIM, které je uvedeno v prvním návrhovém žádání,

               —

               pro případ, že k vydání rozsudku nebo pravomocnému ukončení této věci dojde po ukončení pracovní smlouvy žalobkyně ze strany OHIM: nařídit OHIM, aby v celém rozsahu obnovil kariérní postup žalobkyně, který by dosáhla, kdyby nadále pokračovala v tomto zaměstnání, znovu ji zařadil do služby a nahradil žalobkyni vzniklou majetkovou škodu v plném rozsahu, především zaplacením všech dlužných výplat a jiné materiální újmy, která žalobkyni vznikla jako následek nezákonného jednání OHIM (po odečtení přijatých dávek v nezaměstnanosti),

               —

               podpůrně pro případ, že žalobkyně nebude za dané situace z právních nebo věcných důvodů znovu zařazena do služby nebo její pokračující zaměstnání nebude probíhat za dosavadních podmínek, uložit OHIM, aby žalobkyni nahradil hmotnou újmu způsobenou protiprávním skončením její zaměstnání ve výši odpovídající rozdílu mezi skutečným očekávaným příjmem a příjmem, který by žalobkyně dosáhla, pokud by smlouva pokračovala, s přihlédnutím k důchodovým a jiným nárokům,

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-73/13: Žaloba podaná dne 11. února 2013 — InterMune UK a další v. EMA

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/38

         Žaloba podaná dne 11. února 2013 — InterMune UK a další v. EMA
   (Věc T-73/13)
   2013/C 114/60
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: InterMune UK Ltd (Londýn, Spojené království), InterMune, Inc. (Brisbane, Spojené státy americké) a InterMune International AG (Muttenz, Švýcarsko) (zástupci: I. Dodds-Smith a A. Williams, Solicitors, T. de la Mare, Barrister, a F. Campbell, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí, které žalovaná oznámila žalobkyním dne 15. ledna 2013, o zpřístupnění některých informací podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), a to v rozsahu, v němž se uvedené rozhodnutí týká zpřístupnění informací, které žalobkyně předtím poskytly žalované a které dosud nejsou veřejné, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení a jiných výdajů vynaložených žalobkyněmi v rámci této věci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná řádně neprovedla porovnání, které jí ukládá čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001, jímž se rozumí posouzení toho, zda je ve skutečnosti dán veřejný zájem na zpřístupnění předmětných informací, který by převážil nad potřebou chránit obchodní zájmy žalobkyň před škodou, již by toto zpřístupnění způsobilo.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná řádně nepřihlédla k dalším významným skutečnostem, které jsou relevantní pro účely porovnání požadovaného právní úpravou a mezi něž patří:

                           —

                           požadavky vyplývající ze zvláštních právních předpisů Evropské unie (jmenovitě z nařízení (ES) č. 726/2004 (2), a zvláště z jeho čl. 14 odst. 11),

                           —

                           výkladové zásady, které jsou všechny orgány Evropské unie povinny dodržovat při výkladu unijního práva podle čl. 39 odst. 3 TRIPS (Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví),

                           —

                           základní právo vlastnit majetek a základní právo na respektování soukromého života, která jsou chráněna Listinou základních práv Evropské unie, posuzovaná s náležitým zřetelem ke všem relevantním skutečnostem tak, aby bylo možné provést analýzu přiměřenosti zohledňující dané skutkové okolnosti, a

                           —

                           povinnost dodržovat vlastní zveřejněné pokyny a politiky týkající se významu ochrany informací, na které se vztahuje obchodní tajemství.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že kdyby žalovaná řádně provedla požadované porovnání a řádně přihlédla ke všem relevantním skutečnostem, jediným právně možným, přiměřeným a rozumným závěrem by bylo, že předmětné informace nesmějí být zpřístupněny.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43)

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 1)


title: Věc F-62/13: Žaloba podaná dne 26. června 2013 — ZZ v. Komise

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/26

         Žaloba podaná dne 26. června 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-62/13)
   2013/C 352/52
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: L. Mansullo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení navrácení částky ve výši 500 euro a pětkrát částky ve výši 504,67 euro srážené z příspěvku v invaliditě žalobce za červenec až prosinec 2012.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí uvedené ve výpisu důchodu žalobce a týkající se měsíce července 2012, o snížení příspěvku v invaliditě, na který měl žalobce právo za předchozí měsíc, o 500 euro;

               —

               zrušit rozhodnutí uvedená ve výpisech důchodu žalobce a týkající se měsíců srpna až prosince 2012, o snížení příspěvku v invaliditě, na který měl žalobce právo za předchozí měsíce, o 504,67 euro;

               —

                  quatenus oporter zrušit rozhodnutí, bez ohledu na jejich formu, o zamítnutí stížností podaných dne 15. října 2012 a 15. ledna 2013 proti výše uvedeným rozhodnutím;

               —

               zrušit oznámení ze dne 6. února 2013 spolu s jeho přílohou a kopií oznámení ze dne 3. srpna 2012, které údajně pochází od Úřadu Komise pro správu a vyplácení individuálních nároků;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit žalobci tyto částky: 1 500 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. srpna 2012 do dne úplného zaplacení; 2. 504,67 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. září 2012 do dne úplného zaplacení; 3. 504,67 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. října 2012 do dne úplného zaplacení; 4. 504,67 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. listopadu 2012 do dne úplného zaplacení; 5. 504,67 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. prosince 2012 do dne úplného zaplacení; 6. 504,67 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. ledna 2012 do dne úplného zaplacení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-368/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. března 2007 – Verheyden v. Komise ( Veřejná služba — Žádost o převod roční dovolené — Nezbytnosti služby — Volno z důvodu nemoci — Ochrana legitimního očekávání )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. března 2007 – Verheyden v. Komise
   (Věc T-368/04) (1)

   („Veřejná služba - Žádost o převod roční dovolené - Nezbytnosti služby - Volno z důvodu nemoci - Ochrana legitimního očekávání“)
   (2007/C 96/69)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luc Verheyden (Angera, Itálie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh směřující jednak ke zrušení rozhodnutí vedoucího jednotky žalobce ze dne 4. února 2004, 24. února 2004 a 27. února 2004 týkajícího se návrhu žalobce na převod dnů nevyčerpané roční dovolené, které přesahují omezení 12 dnů, z roku 2003 do roku 2004, jakož i zrušení rozhodnutí správy ze dne 1. června 2004, doručené dne 14. června 2004, kterým se zamítá stížnost žalobce, a jednak k uložení Komisi platby náhrady za 32 dnů nevyčerpané a nezaplacené roční dovolené s navýšením o úrok 5,25 % od data podání této žaloby, jakož i uložení náhrady škody a úroků za nemateriální újmu a za zásah do služebního postupu a pověsti
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí nadřízeného žalobce ze dne 27. února 2004 odmítající podepsat převod jeho roční dovolené z roku 2003 do roku 2004 se zrušuje v rozsahu, ve kterém odmítá přiznat převod nad rámec dvanácti dnů, na něž je právní nárok, osmi dnů roční dovolené, jak ředitel zdrojů Společného výzkumného střediska uvedl ve svém e-mailu ze dne 11. února 2003.

               2)

               Komisi se ukládá uhradit žalobci částku odpovídající osmi třicetinám jeho měsíční odměny v okamžiku ukončení služebního poměru navýšenou o úroky z prodlení ode dne 13. září 2004. Použitelná výše úroků z prodlení musí být vypočítána na základě sazby Evropské centrální banky pro hlavní operace refinancování navýšené o dva body a použitelné v dotčené době.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených žalobcem.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc T-274/09: Žaloba podaná dne 14. července 2009 — Deutsche Bahn v. OHIM — DSB (IC4)

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/38

         Žaloba podaná dne 14. července 2009 — Deutsche Bahn v. OHIM — DSB (IC4)
   (Věc T-274/09)
   2009/C 220/80
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo) (zástupce: E. Haag, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DSB (Kodaň, Dánsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 30. dubna 2009 a rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 26. července 2007;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu veškerých nákladů řízení, včetně těch, které vznikly v průběhu námitkového řízení a v průběhu odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: DSB.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „IC4“ pro výrobky zařazené do třídy 39 (přihláška č. 4 255 411).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „ICE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 7, 9, 11, 12, 19, 37, 38, 39, 41 a 42 (ochranná známka Společenství č. 170 605) a německá obrazová ochranná známka „IC“ pro služby zařazené do tříd 39 a 42 (č. 1 009 258).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-539/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana — Itálie) — Ottica New Line di Accardi Vincenzo v. Comune di Campobello di Mazara ( „Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Veřejné zdraví — Oční optici — Regionální právní předpisy podmiňující zřízení nových prodejen oční optiky vydáním povolení — Demografická a zeměpisná omezení — Odůvodnění — Způsobilost k dosažení sledovaného cíle — Soudržnost — Proporcionalita“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana — Itálie) — Ottica New Line di Accardi Vincenzo v. Comune di Campobello di Mazara
   (Věc C-539/11) (1)

   (Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Veřejné zdraví - Oční optici - Regionální právní předpisy podmiňující zřízení nových prodejen oční optiky vydáním povolení - Demografická a zeměpisná omezení - Odůvodnění - Způsobilost k dosažení sledovaného cíle - Soudržnost - Proporcionalita)
   2013/C 344/20
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ottica New Line di Accardi Vincenzo

      Žalovaný: Comune di Campobello di Mazara

      Za přítomnosti: Fotottica Media Visione di Luppino Natale Fabrizio e C. s.n.c.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana — Výklad článků 49 a 56 SFEU, jakož i čl. 2 odst. 2 písm. f) a čl. 4 odst. 8 a článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36) — Regionální právní úprava, která pro vydání povolení k otevření nových prodejen k výkonu činnosti očního optika stanoví zaprvé podmínku zřízení jediné prodejny na 8 000 obyvatel a zadruhé podmínku minimální vzdálenosti 300 metrů od stávajících prodejen oční optiky — Omezení volného pohybu služeb — Naléhavé důvody obecného zájmu — Ochrana zdraví — Přiměřenost

      Výrok

   Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové regionální právní úpravě, jako je právní úprava, o kterou se jedná v původním řízení, jež omezuje vydávání povolení ke zřízení nových prodejen oční optiky stanovením toho, že:

               —

               v každé zeměpisné oblasti může být v zásadě zřízena pouze jedna prodejna oční optiky na 8 000 obyvatel a

               —

               každá nová prodejna oční optiky musí v zásadě dodržet minimální vzdálenost 300 metrů od již existujících prodejen oční optiky,

         pokud příslušné orgány náležitě za dodržení transparentních a objektivních kritérií využívají oprávnění, která jim skýtá dotčená právní úprava, za účelem koherentního a systematického dosahování cílů stanovených v této právní úpravě, jež spočívají v ochraně veřejného zdraví na celém dotčeném území, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


title: Věc C-264/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Münster (Německo) dne 17. května 2017 – Harry Mensing v. Finanzamt Hamm

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Münster (Německo) dne 17. května 2017 – Harry Mensing v. Finanzamt Hamm
   (Věc C-264/17)
   (2017/C 283/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Münster

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Harry Mensing

      Žalovaný: Finanzamt Hamm

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 316 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) (dále jen „směrnice o DPH“) vykládán v tom smyslu, že obchodníci povinní k dani mohou použít režim ziskové přirážky i na dodání uměleckých děl, která jim dodali uvnitř Společenství jejich autoři nebo jejich právní nástupci, u nichž se nejedná o osoby ve smyslu článku 314 směrnice o DPH?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Vyžaduje čl. 322 písm. b) směrnice o DPH, aby bylo obchodníkovi odepřeno právo na odpočet daně odvedené na vstupu z pořízení uměleckých děl uvnitř Společenství, i když neexistuje žádné vnitrostátní ustanovení obsahující odpovídající právní úpravu?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.