title: Věc C-28/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 23. ledna 2015 – Koninklijke KPN NV a další v. Autoriteit Consument en Markt (ACM)

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 23. ledna 2015 – Koninklijke KPN NV a další v. Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Věc C-28/15)
   (2015/C 138/40)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Koninklijke KPN NV a KPN BV, T-Mobile Netherlands BV, Tele2 Nederland BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV, UPC Nederland BV a UPC Business BV

      Žalovaný: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno ustanovení čl. 4 odst. 1 rámcové směrnice (1) ve spojení s články 8 a 13 přístupové směrnice (2) vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní soudy jsou v zásadě oprávněny přijmout v právním sporu o zákonnosti nákladově orientované sazby na velkoobchodním trhu s ukončením volání, kterou stanovil vnitrostátní regulační orgán, jiné rozhodnutí, než je rozhodnutí v souladu s doporučením Evropské komise ze dne 7. května 2009 o regulaci sazeb za ukončení volání v pevných a mobilních sítích v EU (2009/396/ES) (3), v němž je jako vhodné cenové opatření na trzích s ukončením volání doporučována metodika PURE BULRIC, pokud tyto soudy považují takové rozhodnutí za žádoucí s ohledem na skutkové okolnosti jimi posuzovaného případu nebo na základě úvah vycházejících z vnitrostátního resp. nadnárodního práva?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Do jaké míry jsou pak vnitrostátní soudy oprávněny při posuzování nákladově orientovaného cenového opatření

                           a)

                           posoudit s ohledem na čl. 8 odst. 3 rámcové směrnice argument vnitrostátního regulačního orgánu, že by byl podpořen rozvoj vnitřního trhu, v závislosti na skutečném vlivu na fungování vnitřního trhu?

                           b)

                           přezkoumat s ohledem na cíle politiky a regulační zásady stanovené v článku 8 rámcové směrnice a v článku 13 přístupové směrnice, zda je cenové opatření

                                       i)

                                       proporcionální,

                                       ii)

                                       vhodné,

                                       iii)

                                       přiměřené a odůvodněné?

                           c)

                           požadovat, aby vnitrostátní regulační orgán dostatečně věrohodně prokázal, že

                                       i)

                                       je skutečně naplňován cíl politiky uvedený v čl. 8 odst. 2 rámcové směrnice, že vnitrostátní regulační orgány podporují hospodářskou soutěž při poskytování sítí a služeb elektronických komunikací a že spotřebitelům skutečně plynou maximální výhody z hlediska možnosti výběru, ceny a kvality,

                                       ii)

                                       je skutečně naplňován cíl politiky, uvedený v čl. 8 odst. 3 rámcové směrnice, přispívat k rozvoji vnitřního trhu, a

                                       iii)

                                       je skutečně naplňován cíl politiky, uvedený v čl. 8 odst. 4 rámcové směrnice, prosazovat zájmy občanů?

                           d)

                           zohlednit s ohledem na ustanovení čl. 16 odst. 3 rámcové směrnice a čl. 8 odst. 2 a 4 přístupové směrnice při odpovědi na otázku, zda se jedná o vhodné cenové opatření, okolnost, že opatření bylo uloženo ve vztahu k trhu, na kterém regulované podniky disponují významnou tržní silou, avšak toto opatření ve zvolené formě (metodika PURE BULRIC) slouží k prosazování jednoho z cílů rámcové směrnice – zájmům koncových uživatelů – na jiném trhu, který pro účely regulace nepřichází v úvahu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323).

      (3)  Úř. věst. L 124,a. 67.


title: Věc C-417/16: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. července 2016 August Storck KG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. května 2016 ve věci T-806/14, August Storck KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. července 2016 August Storck KG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. května 2016 ve věci T-806/14, August Storck KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-417/16)
   (2016/C 428/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: August Storck KG (zástupkyně: I. Rohr, P. Goldenbaum, advokátky)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2016 ve věci T-806/14

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ve věci R 0644/2014-5, nebo případně vrátil věc Tribunálu, bude-li to nutné

               —

               uložil EUIPO nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení navrhovatelky před Soudním dvorem, Tribunálem a odvolacím senátem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               I.

               První důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) – Použití nesprávných kritérií

                           1.

                           Tribunál neprávem požaduje, aby se ochranná známka za účelem rozlišení „podstatným způsobem odlišovala od standardu nebo zvyklostí daného odvětví“. Takové kritérium se vztahuje na trojrozměrné ochranné známky tvořené vzhledem samotného výrobku bez slovního nebo grafického prvku, na něž se vztahuje přísnější kritérium než na běžné ochranné známky. Toto přísnější kritérium nemělo být použito, jelikož přihlašovaná ochranná známka je dvojrozměrná a obsahuje grafický prvek. Použití přísnějšího kritéria je v rozporu s ustálenou judikaturou.

                           2.

                           Tribunál se dopouští nesprávného posouzení, když zakládá svá zjištění na rozsudku Storck v OHIM, C-25/05 P, EU:C:2006:422. Uvedená věc není v žádném případě srovnatelná s projednávanou věcí, neboť se vztahuje k (balenému) výrobku bez grafického nebo slovního prvku.

                           3.

                           Použití přísnějších pravidel, než jaká se použijí na slovní ochranné známky a obrazové ochranné známky, není dále odůvodněné, protože rozsah přihlašované ochranné známky je ještě užší, než by byl rozsah přihlášky k zápisu zahrnující grafický prvek. Tribunál použitím přísnějších pravidel porušil čl. 7 odst. l písm. b) nařízení č. 207/2009, který stanoví, že (pouze) ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost, se do rejstříku nezapíšou.

               II.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 – Nepoužití zásady speciality

                           4.

                           Tribunál kvalifikoval dotčené výrobky v příliš širokém smyslu jako levné, běžné spotřební výrobky, jejichž nákupu nepředchází dlouhé přemýšlení. To vedlo Tribunál k nesprávnému závěru, že relevantní veřejnost bude věnovat nízkou pozornost, zejména pokud půjde o prvky na obalu.

                           5.

                           Tribunál měl analyzovat spíše s ohledem na velmi specifické výrobky (tj. cukrovinky, čokolády, čokoládové výrobky, pečivo a zmrzliny), jaká je úroveň pozornosti u spotřebitelů a jakou roli u nich hraje velmi specifický obal, na který se vztahuje ochranná známka. Tribunál neposoudil velmi typickou situaci při nákupu těchto výrobků.

                           6.

                           Tribunál tím, že nepřihlédnul ke specifikům dotčených výrobků, nepoužil zásadu speciality. Správně to měl Tribunál provést tak, že měl přihlédnout k tomu, že spotřebitelé dotčených výrobků jsou zvyklí věnovat vysokou pozornost barvám, tvaru a designu obalu. Spotřebitelé dotčených výrobků by neměli vůbec žádný problém identifikovat zdroj výrobků na pouhém základě kombinace linií, barev a tvarů, na kterou se vztahuje přihlašovaná ochranná známka.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)


title: Věc C-204/05: Žaloba podaná dne 10. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/9

         Žaloba podaná dne 10. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-204/05)
   (2005/C 171/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 10. května 2005 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou B. Stromskym a F. Simonetti, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 28 a 30 Smlouvy o ES, když požadovalo v Belgii schválení distributorů zdravotnických prostředků třídy 1, usazených v jiném členském státě Společenství a uložilo lékařům, psychologům, pomocnému lékařskému personálu a sociálním pracovníkům povinnost odebírat sterilní materiál od lékárníků nebo distributorů, velkoobchodníků, dovozců a výrobců schválených Ministerstvem zdravotnictví, pokud tyto osoby vykonávají svou profesi v rámci specializovaného centra.

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise zpochybňuje právní úpravu platnou v Belgii, která vyžaduje, aby distributoři získali schválení, chtějí-li prodávat sterilní materiál s označením shody CE lékařům, zdravotním sestrám, psychologům, pomocnému lékařskému personálu nebo sociálním pracovníkům. Tato povinnost je uložena bez rozdílu distributorům usazeným v Belgii nebo v jiném členském státě. Může však ztížit prodej těchto zdravotnických prostředků cílené veřejnosti distributory usazenými mimo Belgii.


title: Věc C-95/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 27. února 2014 – Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel) v. FS Retail, Luna srl, Gatsby srl

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 27. února 2014 – Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel) v. FS Retail, Luna srl, Gatsby srl
   (Věc C-95/14)
   2014/C 245/03
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)

      Žalované: FS Retail, Luna srl, Gatsby srl

      Předběžné otázky

               1)

               Brání při správném výkladu články 34, 35 a 36 Smlouvy o fungování Evropské unie použití čl. 3 odst. 2 vnitrostátního zákona č. 8 ze dne 14. ledna 2013 – který stanoví povinnost označování týkající se uvedení státu původu pro výrobky, které byly zpracovány v zahraničí a které používají italský výraz „pelle“ (kůže) – na výrobky z kůže, která byla legálně zpracovaná nebo uvedená na trh v jiných členských státech Evropské unie, když je takový vnitrostátní zákon opatřením s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení, jež je zakázané článkem 34 Smlouvy a není odůvodněné článkem 36 Smlouvy?

               2)

               Brání při správném výkladu články 34, 35 a 36 Smlouvy o fungování Evropské unie použití čl. 3 odst. 2 vnitrostátního zákona č. 8 ze dne 14. ledna 2013 – který stanoví povinnost označování týkající se uvedení státu původu pro výrobky, které byly zpracovány v zahraničí a které používají italský výraz „pelle“ (kůže) – na výrobky z kůže, která byla zpracovaná v zemích, jež nejsou členy Evropské unie, a které dosud nebyly legálně uvedeny na trh v Unii, když je takový vnitrostátní zákon opatřením s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení, jež je zakázané článkem 34 Smlouvy a není odůvodněné článkem 36 Smlouvy?

               3)

               Brání při správném výkladu články 3 a 5 směrnice 94/11/ES (1) použití čl. 3 odst. 2 vnitrostátního zákona č. 8 ze dne 14. ledna 2013 – který stanoví povinnost označování týkající se uvedení státu původu pro výrobky, které byly zpracovány v zahraničí a které používají italský výraz „pelle“ (kůže) – na výrobky z kůže, která byla legálně zpracovaná nebo uvedená na trh v jiných členských státech Unie?

               4)

               Brání při správném výkladu články 3 a 5 směrnice 94/11/ES použití čl. 3 odst. 2 vnitrostátního zákona č. 8 ze dne 14. ledna 2013, který stanoví povinnost označování týkající se uvedení státu původu pro výrobky z kůže, která byla zpracovaná v zemích, jež nejsou členy Evropské unie, a které dosud nebyly legálně uvedeny na trh v Unii?

               5)

               Brání při správném výkladu článek 60 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 (2) ze dne 9. října 2013 použití čl. 3 odst. 2 vnitrostátního zákona č. 8 ze dne 14. ledna 2013 – který stanoví povinnost označování týkající se uvedení státu původu pro výrobky, které byly zpracovány v zahraničí a které používají italský výraz „pelle“ (kůže) – na výrobky z kůže, která byla zpracovaná v členských státech Evropské unie, a které dosud nebyly legálně uvedeny na trh v Unii?

               6)

               Brání při správném výkladu článek 60 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013 použití čl. 3 odst. 2 vnitrostátního zákona č. 8 ze dne 14. ledna 2013 – který stanoví povinnost označování týkající se uvedení státu původu pro výrobky, které byly zpracovány v zahraničí a které používají italský výraz „pelle“ (kůže) – na výrobky z kůže, která byla zpracovaná v zemích, jež nejsou členy Evropské unie, a které dosud nebyly legálně uvedeny na trh v Unii?

      (1)  Úř. věst. L 100, s. 37; Zvl. vyd. 13/13, s. 173.

      (2)  Úř. věst. L 269, s. 1.


title: Věc F-50/14: Žaloba podaná dne 3. června 2014 – ZZ v. Komise

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/32

         Žaloba podaná dne 3. června 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-50/14)
   2014/C 245/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým byl žalobci odepřen nárok na příspěvek za práci v zahraničí.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 3. října 2013, kterým žalobci odepřen nárok na příspěvek za práci v zahraničí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-466/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Kyperská republika

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/27

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Kyperská republika
   (Věc C-466/08) (1)

   2010/C 51/44

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-114/09: Žaloba podaná dne 25. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/28

         Žaloba podaná dne 25. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-114/09)
   2009/C 113/51
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Adsera Ribera a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/68/ES (1) ze dne 6. září 2006, kterou se mění směrnice Rady 77/91/EHS (2), pokud jde o zakládání akciových společností a udržování a změnu jejich základního kapitálu, nebo v každém případě tím, že o tom neinformovalo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2006/68/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 15. dubna 2008.

      (1)  Úř. věst. L 264, s. 32.

      (2)  Úř. věst. L 26, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 8.


title: Věc C-621/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2013 společností Orange, dříve France Télécom, proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-258/10, Orange v. Komise

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2013 společností Orange, dříve France Télécom, proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-258/10, Orange v. Komise
   (Věc C-621/13 P)
   2014/C 39/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Orange, dříve France Télécom (zástupci: H. Viaene a D. Gillet, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Francouzská republika, Département des Hauts-de-Seine, Sequalum SAS

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie vydaný dne 16. září 2013 ve věci T-258/10, Orange v. Evropská komise, a, bude-li mít Soudní dvůr za to, že disponuje všemi informacemi nezbytnými k tomu, aby mohl sám s konečnou platností rozhodnout o meritu věci, zrušit rozhodnutí Komise C(2009) 7426 final ze dne 30. září 2009, týkající se kompenzace nákladů vzniklých pověřením veřejnou službou vybudování a provozování širokopásmové sítě elektronických komunikací v departementu Hauts-de-Seine (státní podpora č. 331/2008 — Francie),

               —

               podpůrně, zrušit napadený rozsudek a vrátit věc Tribunálu k novému projednání,

               —

               uložit Komisi, departementu Hauts-de-Seine a společnosti Sequalum náhradu veškerých nákladů řízení, s výjimkou nákladů řízení vynaložených Francouzskou republikou, a

               —

               určit, že Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku čtyři důvody.
   Navrhovatelka má zaprvé za to, že Tribunál porušil svou povinnost uvést odůvodnění, založenou na článku 36 a čl. 53 prvním pododstavci statutu Soudního dvora, jelikož o žalobním důvodu týkajícím se absence selhání trhu rozhodl nedostatečně a rozporuplně. Konkrétněji, navrhovatelka Tribunálu vytýká, že odmítl její argument k tomu, že projekt THD 92 nemohl být považován za službu obecného hospodářského zájmu z důvodu absence selhání trhu plynoucí z přítomnosti konkurenčních provozovatelů nabízejících obdobné služby.
   Zadruhé navrhovatelka Tribunálu vytýká, že se dopustil právního pochybení při posuzování okamžiku, k němuž musí být existence takového selhání trhu posouzena. Podle navrhovatelky je tak třeba existenci tohoto selhání posuzovat k okamžiku přijetí opatření, kterým má být selhání trhu odstraněno.
   Zatřetí navrhovatelka Tribunálu vytýká, že se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu odstavce 78 pokynů (1), jelikož měl za to, že „podrobná analýza“, jíž musí být podrobena každá státní podpora zamýšlená v tradiční černé oblasti, neznamená zahájení formálního vyšetřovací řízení stanoveného čl. 108 odst. 2 SFEU.
   A konečně, navrhovatelka se domnívá, že konstatování Tribunálu, podle kterého se na oblasti, jejichž vnitřní míra návratnosti se nachází mezi 9 a 10,63 %, neuplatní kompenzace, je zjevně nesprávné. Právní důsledky tohoto konstatování Tribunálu, tedy neexistence nadměrné kompenzace, a tím i slučitelnost sporného projektu s třetím kritériem judikatury Altmark, jsou proto chybné.

      (1)  Sdělení Komise — Pokyny Společenství k použití pravidel státní podpory ve vztahu k rychlému zavádění širokopásmových sítí (Úř. věst. 2009, C 235, s. 7).


title: Věc C-331/09: Žaloba podaná dne 17. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/10

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-331/09)
   2009/C 312/17
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Gross a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nesplnila své povinnosti vyplývající z rozhodnutí Komise ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 23/06 (ex NN 35/06), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli skupině Technologie Buczek [oznámeno pod číslem K(2007) 5087, zveřejněno v Úř. věst. L 116], nebo v každém případě neinformovala Komisi o splnění těchto povinností, porušila čl. 249 odst. 4 ES, jakož i články 3, 4 a 5 tohoto rozhodnutí;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Dne 23. října 2007 vydala Komise rozhodnutí, jímž nařídila navrácení podpory polským výrobcem oceli skupinou Technologie Buczek, zejména společností Technologie Buczek SA (dále jen „TB“) a jejími dceřinými společnostmi Huta Buczek (dále jen „HB“) a Buczek Automotive (dále jen „BA“), které řádně nesplnily předem schválený restrukturalizační plán a v dalším průběhu obdržely provozní podporu neslučitelnou s právem Společenství. Tato provozní podpora spočívala v nesplacení veřejných pohledávek. Polská republika byla o tomto rozhodnutí informována dne 24. října 2007 prostřednictvím svého stálého zástupce u Evropské unie. Komise zároveň Polskou republiku vyzvala, aby provedla veškerá nezbytná opatření k vrácení protiprávně poskytnuté podpory.
   Až do okamžiku podání žaloby nebyla podpora vyplacená ve prospěch HB a BA vrácena.
   Důvodem značného zdržení s vymáháním vrácení podpory jsou podle informací polských orgánů, kromě čistě technických překážek, ustanovení polského zákona o úpadku. Polské orgány vysvětlily, že státní podpora, o niž jde v tomto rozhodnutí, spočívala v nesplnění závazků TB, třebaže ve skutečnosti měly z této podpory užitek její dceřiné společnosti. V této situaci TB formálně ručila za všechny závazky, včetně částek, které byly povinny vrátit HB a BA. Polské právní předpisy údajně nepřipouštěly odpisy takovýchto pohledávek, pokud se nejednalo o případ „absolutní nemožnosti“. Pokud jsou tyto pohledávky přihlášeny, je insolvenční správce TB povinen tyto dluhy splatit, včetně částek, které měly být vráceny dceřinými společnostmi. Jsou-li tyto částky vráceny, odpadne právní důvod pro jejich uplatňování vůči HB a BA.
   Podle názoru Komise však nestačí, že Polská republika provedla veškerá opatření, jež má k dispozici. Výsledkem těchto opatření musí být účinný a okamžitý výkon rozhodnutí, jinak je třeba vycházet z toho, že Polská republika své povinnosti nesplnila. Členský stát poruší svou povinnost vymáhat vrácení podpory, jestliže kroky, které podnikl, neměly žádný dopad na skutečné vrácení dotčených částek.


title: Rozsudek Soudu ze dne 10. prosince 2010 ve věci E-2/10 – Þór Kolbeinsson v. Islandský stát (Zdraví a bezpečnost zaměstnanců – Směrnice 89/391/EHS a 92/57/EHS – Článek 3 dohody o EHP – Odpovědnost zaměstnavatelů a zaměstnanců za pracovní úrazy – Odpovědnost státu)

text:
               12.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/11

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 10. prosince 2010
   ve věci E-2/10
   Þór Kolbeinsson v. Islandský stát
   (Zdraví a bezpečnost zaměstnanců – Směrnice 89/391/EHS a 92/57/EHS – Článek 3 dohody o EHP – Odpovědnost zaměstnavatelů a zaměstnanců za pracovní úrazy – Odpovědnost státu)
   2011/C 141/11
   Ve věci E-2/10 mezi Þór Kolbeinsson a islandským státem – ŽÁDOST k Soudu podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná soudem Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku), Island, o výkladu směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci a směrnice Rady 92/57/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví na dočasných nebo mobilních staveništích (osmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson a Henrik Bull (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 10. prosince 2010 rozsudek, jehož výrok zní:

               1)

               Vyjma za výjimečných okolností je neslučitelné se směrnicí Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci a směrnicí Rady 92/57/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví na dočasných nebo mobilních staveništích (osmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) vyložených ve smyslu článku 3 dohody o EHP, aby podle vnitrostátních právní úpravy deliktní odpovědnosti byl zaměstnanec činěn odpovědným za celý nebo většinový podíl ztrát utrpěných v důsledku pracovního úrazu spoluzaviněného jeho vlastní nedbalostí, pokud bylo zjištěno, že zaměstnavatel z vlastního podnětu nedostál předpisům týkajících se bezpečnosti a podmínek na pracovišti.
               Výjimečné okolnosti mohou nastat v případě, že si zaměstnanec způsobil úraz úmyslně nebo svým hrubě nedbalým jednáním, ale i v těchto případech by úplné zamítnutí odškodnění bylo nepřiměřené a neslučovalo by se s uvedenými směrnicemi s výjimkou extrémních případů, kdy je třeba klást vinu za úraz podstatně více zaměstnanci než zaměstnavateli.

               2)

               Stát EHP může být shledán odpovědným za porušení pravidla o spoluzavinění z nedbalosti obsaženého ve směrnicích 89/391/EHS a 92/57/EHS vyložených podle článku 3 dohody o EHP za předpokladu, že dané porušení je dostatečně závažné. Je v kompetenci vnitrostátního soudu, aby v souladu s ustálenou judikaturou týkající se odpovědnosti státu za porušení práva EHP rozhodl, zda je tato podmínka naplněna ve věci, kterou se zabývá.


title: Věc C-13/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 15. ledna 2014 – Municipiul Piatra Neamț v. Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 15. ledna 2014 – Municipiul Piatra Neamț v. Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   (Věc C-13/14)
   2014/C 261/19
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Municipiul Piatra Neamț

      Žalovaný: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   Usnesením ze dne 12. června 2014 prohlásil Soudní dvůr (osmý senát) žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za zjevně nepřípustnou.


title: Věc C-91/07: Žaloba podaná dne 19. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/25

         Žaloba podaná dne 19. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-91/07)
   (2007/C 82/47)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a E. De Persio, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/86/ES (1) ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/86/ES uplynula dne 3. října 2005.

      (1)  Úř. věst. L 251, s. 12; Zvl. vyd. 19/06, s. 224.


title: Věc C-611/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Hansa Metallwerke AG a další v. Evropská komise, Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Koordinace prodejních cen a výměna citlivých obchodních informací — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 23 odst. 2 — Horní hranice 10 % z obratu — Povinnost uvést odůvodnění — Ochrana legitimního očekávání“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Hansa Metallwerke AG a další v. Evropská komise, Rada Evropské unie
   (Věc C-611/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Koordinace prodejních cen a výměna citlivých obchodních informací - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 2 - Horní hranice 10 % z obratu - Povinnost uvést odůvodnění - Ochrana legitimního očekávání“)
   (2017/C 104/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl, Hansa Belgium, Hansa Austria GmbH (zástupci: S. Cappellari, H.-J. Hellmann a C. Malz, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L Malferrari a R. Sauer, zmocněnci), Rada Evropské unie

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl, Hansa Belgium a Hansa Austria GmbH ponesou náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc T-285/07: Žaloba podaná dne 18. července 2007 – Itálie v. Parlament a Komise

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/15

         Žaloba podaná dne 18. července 2007 – Itálie v. Parlament a Komise
   (Věc T-285/07)
   (2007/C 223/25)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Žalovaní: Evropský parlament a Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit oznámení o všeobecném výběrovém řízení EPSO/AD/95/07, vyhlášeném za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa 20 administrátorů (AD 5) v oblasti informační vědy (knihovnictví/dokumentace), které bylo zveřejněno pouze v anglickém, francouzském a německém znění
                     Úředního věstníku Evropských unie ze dne 8. května 2007, č. C 103 A;

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm, které byly uplatněny ve věci T-156/07, Španělsko v. Komise.


title: Věc T-400/14: Žaloba podaná dne 4. června 2014 – Premo v. OHIM – Prema Semiconductor (PREMO)

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/39

         Žaloba podaná dne 4. června 2014 – Premo v. OHIM – Prema Semiconductor (PREMO)
   (Věc T-400/14)
   2014/C 261/65
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Premo SL (Campanillas, Španělsko) (zástupci: E. Cornu, F. de Visscher a E. De Gryse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Prema Semiconductor GmbH (Mainz, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. dubna 2014 ve věci R 1000/2013-5;

               —

               podpůrně zrušil sporné rozhodnutí v rozsahu, v němž jím bylo vyhověno námitce týkající se „induktorů“, „transformátorů“ a „šumových filtrů“;

               —

               uložil OHIM a případně další účastnici náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropská unie pro obrazovou ochrannou známku obsahující slovní prvek „PREMO“ pro výrobky zařazené do třídy 9 – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropská unie č. 9 73  341

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Prema Semiconductor GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní ochranná známka „PREMA“ pro výrobky zařazené do třídy 9

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení pravidla 22 odst. 6 nařízení Komise č. 2868/95 a práva žalobce na obhajobu;

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-531/12: Žaloba podaná dne 6. prosince 2012 — Tifosi Optics v. OHIM — Tom Tailor (T)

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/18

         Žaloba podaná dne 6. prosince 2012 — Tifosi Optics v. OHIM — Tom Tailor (T)
   (Věc T-531/12)
   2013/C 46/34
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tifosi Optics, Inc. (Watkinsville, Spojené státy) (zástupci: A. Tornato a D. Hazan, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tom Tailor GmbH (Hamburg, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. září 2012 ve věci R 729/2011-2; a

               —

               uložil žalovaném náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „T“ pro produkty tříd 9 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8543183

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška č. 1368232 obrazové ochranné známky Společenství „T“ pro produkty tříd 9, 18 a 25; přihláška č. 2747996 ochranné známky Společenství „T“ pro produkty tříd 3, 6, 9, 14, 18, 21, 24, 25 a 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí napadeného rozhodnutí a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc T-212/16: Žaloba podaná dne 9. května 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO — Elho Business & Sport (FRee STyLe)

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/40

         Žaloba podaná dne 9. května 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO — Elho Business & Sport (FRee STyLe)
   (Věc T-212/16)
   (2016/C 243/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Rivas Zurdo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Elho Business & Sport Vertriebs GmbH (Mnichov, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „FRee STyLe“ – Ochranná známka Evropské unie č. 10 317 642

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2016, ve věci R 377/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil účastníkovi nebo účastníkům řízení, kteří vyjádří nesouhlas s touto žalobou, náhradu nákladu řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009, ve spojení s čl. 52 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení;

               —

               Koexistence namítaných ochranných známek s jinými označeními obsahujícími pojem „FREE STYLE“.

               —

               V usnesení odvolacího senátu byla porušena povinnost stanovená v čl. 76 odst. 1 a 2 nařízení č. 207/2009 zamítnout důkazy předložené žalobkyní po uplynutí stanovené lhůty.


title: Věc C-531/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. září 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. září 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-531/10) (1)

   ()
   2010/C 346/70
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc C-524/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Články 28 ES a 30 ES — Registrace ojetých motorových vozidel, která již byla registrována v jiných členských státech — Technické požadavky týkající se znečišťujících emisí a hladiny akustického tlaku — Ochrana zdraví — Ochrana životního prostředí )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-524/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 30 ES - Registrace ojetých motorových vozidel, která již byla registrována v jiných členských státech - Technické požadavky týkající se znečišťujících emisí a hladiny akustického tlaku - Ochrana zdraví - Ochrana životního prostředí“)
   (2009/C 32/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Schima, zmocněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: E. Riedl a G. Eberhard, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 28 ES a 30 ES – Vnitrostátní právní úprava podmiňující registraci dovážených ojetých motorových vozidel, která již byla registrována v jiných členských státech, splněním určitých technických požadavků, přestože ojetá vozidla, která se již nachází na vnitrostátním trhu a která mají stejné vlastnosti, těmto požadavkům při opětovné registraci nepodléhají
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že požadovala, aby motorová vozidla, která již byla registrována v jiných členských státech a která z důvodu svého stáří nebyla předmětem schválení Společenství, za účelem své první registrace v Rakousku vyhověla přísnějším mezním hodnotám znečišťujících emisí a hluku než těm, které musela splnit původně, zejména hodnotám předepsaným směrnicí Rady 93/59/EHS ze dne 28. června 1993, kterou se mění směrnice 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel, a směrnicí Rady 92/97/EHS ze dne 10. listopadu 1992, kterou se mění směrnice 70/157/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického tlaku a výfukového systému motorových vozidel, přestože motorová vozidla, která mají stejné vlastnosti a která již byla připuštěna k provozu v Rakousku, tomuto požadavku při své opětovné registraci v tomto členském státě nepodléhají, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 ES.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-473/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sächsisches Finanzgericht — Německo) — Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz v. Finanzamt Dresden I ( Šestá směrnice o DPH — Článek 13 část A odst. 1 písm. j) — Osvobození — Poskytování školského nebo vysokoškolského vyučování soukromými učiteli [Výuka poskytovaná vyučujícími soukromě v oblasti školního a univerzitního vzdělávání] — Plnění poskytovaná nezávislým vyučujícím v rámci kurzů soustavného odborného vzdělávání organizovaných institutem, který je třetí osobou )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/14

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sächsisches Finanzgericht — Německo) — Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz v. Finanzamt Dresden I
   (Věc C-473/08) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Článek 13 část A odst. 1 písm. j) - Osvobození - Poskytování školského nebo vysokoškolského vyučování soukromými učiteli [Výuka poskytovaná vyučujícími soukromě v oblasti školního a univerzitního vzdělávání] - Plnění poskytovaná nezávislým vyučujícím v rámci kurzů soustavného odborného vzdělávání organizovaných institutem, který je třetí osobou“)
   2010/C 63/22
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Sächsisches Finanzgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz

      Žalovaný: Finanzamt Dresden I

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sächsisches Finanzgericht — Výklad čl. 13 části A odst. 1 písm. j) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Osvobození „poskytování školského nebo vysokoškolského vyučování soukromými učiteli“ [výuky poskytované vyučujícími soukromě v oblasti školního a univerzitního vzdělávání] od daně — Výuka poskytovaná diplomovaným inženýrem v rámci kurzů dalšího vzdělávání nabízených soukromou školou, jejichž účelem je, aby inženýři a architekti dosáhli dodatečné kvalifikace mimo rozsah vysokoškolského studia v oblasti protipožární ochrany — Soustavné poskytování plnění spočívajících ve výuce a souběžný výkon funkce garanta některých kurzů — Pobírání honoráře i v případě zrušení kurzu z důvodu nedostatečného počtu zájemců

      Výrok

               1)

               Článek 13 část A odst. 1 písm. j) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládán v tom smyslu, že plnění, která poskytuje diplomovaný inženýr jakožto vyučující na vzdělávacím institutu, který je soukromoprávním sdružením, v rámci vzdělávacích kurzů zakončených zkouškou, určených účastníkům, kteří již získali minimálně titul architekt nebo inženýr na vysoké škole nebo kteří disponují rovnocenným vzděláním, mohou být „výukou […] v oblasti školního nebo univerzitního vzdělávání […]“ ve smyslu tohoto ustanovení. Rovněž lze za takovou výuku považovat činnosti mimo samotné činnosti vyučujícího jako takové, jsou-li prováděny především v rámci předávání znalostí a dovedností mezi vyučujícím a žáky nebo studenty v oblasti školního nebo univerzitního vzdělávání. V případě potřeby přísluší předkládajícímu soudu ověřit, zda jsou veškeré činnosti dotčené v původním řízení „výukou“ v oblasti „školního nebo univerzitního vzdělávání“ ve smyslu uvedeného ustanovení.

               2)

               Článek 13 část A odst. 1 písm. j) šesté směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že za okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, nelze osobu, jako je T. Eulitz, jenž je společníkem žalobkyně v původním řízení, která poskytuje jako vyučující plnění v rámci vzdělávacích kurzů nabízených třetím subjektem, považovat za osobu, která poskytovala výuku „soukromě“ ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc T-622/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2017 – Deere v. EUIPO – (EXHAUST-GARD) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie EXHAUST-GARD — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo se v řízení účinně bránit — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2017 – Deere v. EUIPO – (EXHAUST-GARD)
   (Věc T-622/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie EXHAUST-GARD - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo se v řízení účinně bránit - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 195/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deere & Company (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: původně N. Weber a T. Heitmann, poté N. Weber, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. Kunz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. září 2015 (věc R 196/2014-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení EXHAUST-GARD jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Deere & Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2016.


title: Věc C-366/11: Žaloba podaná dne 8. července 2011 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/10

         Žaloba podaná dne 8. července 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-366/11)
   2011/C 298/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Hadjiyiannis a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání

               —

               konstatovat, že Belgické království tím, že ke dni22. prosince 2009 nevypracovalo plány povodí (jak pro oblasti povodí, které leží zcela na jeho území, tak pro mezinárodní oblasti povodí) a ke dni 22. března 2010 nezaslalo Komisi kopii návrhů plánů povodí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 13 odst. 2, 3 a 6 a čl. 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (1). Belgické království mimoto tím, že nejpozději ke dni 22. prosince 2008 nezahájilo postup informování veřejnosti a konzultace ohledně návrhů plánů povodí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 14 odst. 1 bodu c) uvedené směrnice, a

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES uplynula dne 22. prosince 2003. Ke dni podání projednávané žaloby však žalované dosud nepřijalo veškerá opatření nezbytná k provedení směrnice nebo o nich v každém případě neuvědomilo Komisi.

      (1)  Úř. Věst. L 327, s. 1.


title: Věc T-458/09: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2009 — Slovak Telekom v. Komise

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/36

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2009 — Slovak Telekom v. Komise
   (Věc T-458/09)
   2010/C 11/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Slovak Telekom a.s. (Bratislava, Slovenská republika) (zástupci: M. Maier, L. Kjølbye a D. Geradin, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávaném případě se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 6840 ze dne 3. září 2009, kterým jí v souladu s čl. 18 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 nařízení Rady č. 1/2003 (1) nařídila poskytnout informace v rámci případu COMP/39523 — Slovak Telekom v souvislosti s řízením podle článku 82 ES a uložila penále v případě nedodržení rozhodnutí.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003, pokud jde o informací za období, které předchází přistoupení Slovenské republiky k EU. Komise podle názoru žalobkyně neměla před tímto datem pravomoc uplatnit právo Společenství na chování na území Slovenské republiky; v důsledku toho není oprávněna použít svoji vyšetřovací pravomoc podle tohoto článku, aby získala informace, které se týkají uvedeného období.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou spravedlivého řízení zakotvenou v čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv. Vyšetřování Komise zaměřené na chování žalobkyně během období, kdy právo Společenství nebylo použitelné a kdy žalobkyně neměla povinnost ho dodržovat, může žalobkyni poškozovat.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou proporcionality vyjádřenou v čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003, podle které je Komise zmocněna požadovat od podniků veškeré nezbytné informace. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise neprokázala potřebnou souvislost mezi požadovanými informacemi z období před přistoupením a údajně nezákonným chováním po 1. květnu 2004. Podle názoru žalobkyně proto informace nebo dokumenty týkající se období před přistoupením nejsou nezbytné k tomu, aby Komise mohla posoudit, zda chování žalobkyně po přistoupení je v souladu s právem Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-72/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Spojené království) dne 18. února 2015 – OJSC Rosneft Oil Company v. Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Spojené království) dne 18. února 2015 – OJSC Rosneft Oil Company v. Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority
   (Věc C-72/15)
   (2015/C 155/13)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: OJSC Rosneft Oil Company

      Žalovaní: Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority

      Předběžné otázky

   Předběžné otázky, které se týkají rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP (1), ve znění rozhodnutí Rady 2014/659/SZBP (2) a rozhodnutí Rady 2014/872/SZBP (3) (dále jen společně „rozhodnutí“), a nařízení Rady (EU) č. 833/2014 (4), ve znění nařízení Rady (EU) č. 960/2014 (5) a nařízení Rady (EU) č. 1290/2014 (6) (dále jen společně „nařízení EU“), zní následovně:

               1)

               Má Soudní dvůr s přihlédnutím zejména k čl. 19 odst. 1 SEU, článku 24 SEU, článku 40 SEU, článku 47 [Listiny základních práv Evropské unie] a čl. 275 druhému pododstavci SFEU pravomoc rozhodnout o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 267 SFEU, pokud jde o platnost čl. 1 odst. 2 písm. b) až d), čl. 1 odst. 3, článků 4, 4a a 7 a přílohy III rozhodnutí?

               2)

                           a)

                           Je jedno či více následujících ustanovení (dále jen „relevantní opatření“) nařízení EU a, má-li Soudní dvůr potřebnou pravomoc, rozhodnutí neplatných:

                                       i.

                                       články 4 a 4a rozhodnutí;

                                       ii.

                                       články 3 a 3a, čl. 4 odst. 3 a 4 a příloha II nařízení EU; (společně dále jen „ustanovení o ropném průmyslu“);

                                       iii.

                                       článek 1 odst. 2 písm. b) až d) a čl. 1 odst. 3 a příloha III rozhodnutí;

                                       iv.

                                       článek 5 odst. 2 písm. b) až d), čl. 5 odst. 3 a příloha VI nařízení EU; (společně dále jen „ustanovení o cenných papírech a úvěrových nástrojích“);

                                       v.

                                       článek 7 rozhodnutí; a

                                       vi.

                                       článek 11 nařízení EU?

               2)

                           b)

                           Jsou-li relevantní opatření platná, je v rozporu se zásadami právní jistoty a nulla poena sine lege certa, pokud členský stát uloží trestní sankce podle článku 8 nařízení EU dříve, než Soudní dvůr dostatečně vyjasní skutkovou podstatu daného trestného činu?

               3)

               Jsou-li relevantní zákazy či omezení uvedené v druhé otázce písm. a) platné:

                           a)

                           Zahrnuje pojem „finanční pomoc“ v čl. 4 odst. 3 nařízení EU zpracování platby bankou nebo jinou finanční institucí?

                           b)

                           Zakazuje článek 5 nařízení EU vydávání globálních depozitních poukázek (Global Depositary Receipts; dále jen „GDR“) po dni 12. září 2014 nebo nakládání s takovými poukázkami po uvedeném datu na základě depozitářské smlouvy s jedním ze subjektů uvedených v příloze VI, pokud jde o akcie jednoho z takových subjektů vydané přede dnem 12. září 2014?

                           c)

                           Bude-li mít Soudní dvůr za to, že v projednávané věci existuje nejasnost, kterou může odstranit tím, že poskytne příslušný výklad, jaký je správný výklad pojmů „břidličná“ a „vody hlubší než 150 metrů“ v článku 4 rozhodnutí a v článcích 3 a 3a nařízení EU? Bude-li mít Soudní dvůr za to, že je to nezbytné a vhodné, může zejména poskytnout geologický výklad pojmu „břidličný“, který je třeba použít při provádění nařízení, a vyjasnit, zda je hodnotu „hlubší než 150 metrů“ třeba určit od místa vrtu nebo od jiného místa?

      (1)  Rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 229, s. 13).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2014/659/SZBP ze dne 8. září 2014, kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 271, s. 54).

      (3)  Rozhodnutí Rady 2014/872/SZBP ze dne 4. prosince 2014, kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině a rozhodnutí 2014/659/SZBP měnící rozhodnutí 2014/512/SZBP (Úř. věst. L 349, s. 58).

      (4)  Nařízení Rady (EU) č. 833/2014 ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 229, s. 1).

      (5)  Nařízení Rady (EU) č. 960/2014 ze dne 8. září 2014, kterým se mění nařízení (EU) č. 833/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 271, s. 3).

      (6)  Nařízení Rady (EU) č. 1290/2014 ze dne 4. prosince 2014, kterým se mění nařízení (EU) č. 833/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině a nařízení (EU) č. 960/2014 měnící nařízení (EU) č. 833/2014 (Úř. věst. L 349, s. 20).


title: Věc T-422/08: Žaloba podaná dne 30. září 2008 – Sacem v. Komise

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/31

         Žaloba podaná dne 30. září 2008 – Sacem v. Komise
   (Věc T-422/08)
   (2008/C 327/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musique (Sacem) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupce: H. Calvet, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí vydané Komisí dne 16. července 2008 ve věci COMP/C2/38.698 – CISAC, v rozsahu, v němž i) ve svém článku 1 shledává, že žalobkyně porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP tím, že použila ve svých dohodách o vzájemném zastupování omezení členství, která byla obsažena v článku 11 (II) vzorové smlouvy CISAC, nebo tím, že tato omezení fakticky uplatňovala a ii) žalobkyni v důsledku toho, v článku 4.1 rozhodnutí, ukládá okamžitě ukončit toto protiprávní jednání, pokud tak již neučinila, a uvědomit Komisi o všech opatřeních přijatých za tímto účelem;

               —

               zrušit rozhodnutí vydané Komisí dne 16. července 2008 ve věci COMP/C2/38.698 – CISAC, v rozsahu, v němž i) ve svém článku 3 shledává, že žalobkyně porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP tím, že koordinovala územní rozdělení takovým způsobem, jaký omezuje působnost licence každé z organizací kolektivní správy práv na příslušné domovské území a ii) žalobkyni v důsledku toho, ve svém článku 4.2 ukládá, ukončit ve lhůtě 120 dnů od oznámení tohoto rozhodnutí protiprávní jednání a uvědomit Komisi ve stejné lhůtě o všech opatřeních přijatých za tímto účelem;

               —

               zrušit rozhodnutí vydané Komisí dne 16. července 2008 ve věci COMP/C2/38.698 – CISAC v rozsahu, v němž ukládá žalobkyni zdržet se nadále veškeré činnosti nebo jednání popsaných v článcích 1 a 3 tohoto rozhodnutí, nebo veškeré činnosti nebo jednání, jež by měly stejný nebo podobný cíl nebo účinek.

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se v projednávané věci domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC), které se týká jednání ve vzájemné shodě v rámci podmínek správy práv na veřejné předvádění hudebních děl, jakož i udělování příslušných licencí organizacemi pro kolektivní správu autorských práv, prostřednictvím takových omezení členství použitých v dohodách o vzájemném zastupování, jaká byla uvedena ve vzorové smlouvě Confédération Internationale des Sociétés d'auteurs et compositeurs (Mezinárodní konfederace společností autorů a skladatelů) („vzorová smlouva CISAC“), nebo jaká byla v praxi uplatňována.
   Žalobkyně na podporu své žaloby zaprvé namítá, že Komise porušila její právo na obhajobu a podstatné procesní náležitosti:

               —

               tím, že žalobkyni v napadeném rozhodnutí obvinila z účasti na údajném jednání ve vzájemné shodě, zatímco oznámení námitek určené žalobkyni se zakládalo na teorii síťového účinku; žalobkyně v důsledku toho nebyla schopna předložit svou obhajobu ohledně své účasti na údajném jednání ve vzájemné shodě;

               —

               tím, že neodůvodnila to, že nadále vůči žalobkyni uplatňovala výtky týkající se omezení členství, která jsou obsažena v dohodách o vzájemném zastupování uzavřených mezi společnostmi evropských autorů nebo která jimi byla de facto uplatňována, třebaže žalobkyně prokázala, že tato ustanovení zrušila a neuplatnila je;

               —

               tím, že nedefinovala činnost, která byla předmětem napadeného rozhodnutí, pokud jde o porušení týkající se údajného jednání ve vzájemné shodě a tudíž dosah příkazu obsaženého v rozhodnutí.

         Zadruhé žalobkyně namítá, že Komise porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP:

               —

               tím, že obvinila žalobkyni z porušení na základě ustanovení o členství, třebaže žalobkyně prokázala, že tato ustanovení zrušila a že je neuplatnila;

               —

               tím, že se dopustila zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o družicové vysílání, jelikož každá společnost autorů byla zmocněna vydávat provozovatelům družicového vysílání multiteritoriální povolení, které pokrývá celý rozsah družice používaný k vysílání jejich programů;

               —

               tím, že použila nepřesnou definici trhu;

               —

               tím, že obvinila žalobkyni z účasti na údajném jednání ve vzájemné shodě, aniž o tom poskytla důkazy;

               —

               tím, že došla k závěru, že se jedná o jednání ve vzájemné shodě, třebaže údajná vzájemná shoda mezi společnostmi autorů nemohla vést k omezování hospodářské soutěže;

               —

               tím, že uložila společnostem autorů zdržet se „veškeré činnosti nebo jednání, jež by měly stejný nebo podobný cíl nebo účinek“ jako údajná jednání ve vzájemné shodě, která vedla k územním omezením obsaženým v dohodách o vzájemném zastupování, přičemž však zároveň tvrdila, že každá společnost měla možnost dvoustranně určit působnost dohod o vzájemném zastupování, které uzavřela, jelikož tyto rozpory porušují právní jistotu.


title: Věc T-146/07: Žaloba podaná dne 7. května 2007 – United Technologies v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/30

         Žaloba podaná dne 7. května 2007 – United Technologies v. Komise
   (Věc T-146/07)
   (2007/C 155/57)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: United Technologies Corp. (Harford, Spojené státy) (zástupci: A. Winckler, lawyers, a J. Temple Lang, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nebo podpůrně snížit pokutu uloženou UTC na základě rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

               —

               přijmout jakákoliv jiná opatření, jež uzná Soudní dvůr za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se touto žalobou domáhá na základě článku 230 ES částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 512 konečné ze dne 21. února 2007 (ve věci COMP/E-1/38.823 – PO/Elevators and Escalators), kterým bylo rozhodnuto, že se žalobkyně společně s dalšími podniky dopustila ve čtyřech samostatných, komplexních a trvajících porušení článku 81 ES odst. 1 ES na základě kartelové dohody rozdělením trhu, zadáváním veřejných zakázek a kupních smluv, smluv o instalaci, údržbě a modernizaci výtahů a eskalátorů.
   Žalobkyně na podporu této žaloby nejprve uplatňuje, že Komise nesprávně usoudila, že toliko vlastnictví v právním smyslu celé dceřiné společnosti odůvodňuje odpovědnost mateřské společnosti. Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) vyžaduje důkaz o úmyslu nebo nedbalosti, ii) že mateřská společnost musí vykonávat skutečnou kontrolu nad obchodní politikou dceřiné společnosti během období, kdy došlo k porušení, nebo si musí být vědoma jednání a neučinit nic k jeho ukončení, a iii) že odpovědnost mateřské společnosti za kartelové dohody jejich dceřiných společností se musí zakládat na jejím skutečném jednání a nikoliv možnosti vlivu.
   Žalobkyně dále tvrdí, že domněnka odpovědnosti byla vyvrácena, neboť dceřiné společnosti určovaly nezávisle své každodenní obchodní jednání a příslušní zaměstnanci nerespektovali pokyny poté, co žalobkyně podnikla přiměřené kroky k zajištění souladu s pravidly hospodářské soutěže. Žalobkyně se dále domnívá, že Komise neuvedla důvody svého zjištění, že žalobkyně nevyvrátila domněnku odpovědnosti.
   Žalobkyně krom toho tvrdí, že 70 % zvýšení pokuty uložené žalobkyni za rozsah a odrazení je neopodstatněné a nepřiměřené.
   Konečně žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, když považovala žalobkyni odpovědnou za protiprávní jednání jejích dceřiných společností, neboť Komise zvolila jiné právní posouzení, při němž došla k závěru, že Mitsubishi Electric Corporation Japan není odpovědná za jednání svých dceřiných společností.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).


title: Věc C-405/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. dubna 2011 — Evropská komise v. Finská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Vlastní zdroje Unie — Postupy při vybírání dovozních a vývozních cel — Prodlení při stanovení vlastních zdrojů připadajících na tato cla“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. dubna 2011 — Evropská komise v. Finská republika
   (Věc C-405/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Vlastní zdroje Unie - Postupy při vybírání dovozních a vývozních cel - Prodlení při stanovení vlastních zdrojů připadajících na tato cla)
   2011/C 160/06
   Jednací jazyk: finština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a M. Huttunen, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupci: A. Guimaraes-Purokoski a M. Pere, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupce: B. Klein, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 2, 6 a 9 až 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 176) a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169), jakož i článku 220 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) — Nedodržení lhůt předepsaných pro zohlednění a stanovení vlastních zdrojů Společenství v případě vybrání cla po propuštění zboží

      Výrok

               1)

               Finská republika tím, že uplatňovala správní postup, podle něhož jsou vlastní zdroje Evropské unie stanoveny až poté, co byla dlužníkovi poskytnuta lhůta o délce alespoň čtrnácti dnů k podání připomínek, a tím, že v případě vybrání cla po propuštění zboží nedodržela lhůty předepsané pro připsání vlastních zdrojů Společenství, což mělo za následek opožděnou úhradu plateb, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 6 a 9 až 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (Euratom, ES) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, jakož i z článku 220 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-300/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Promat v. OHIM – Puertas Proma (Promat) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Promat — Starší obrazová ochranná známka Společenství PROMA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Promat v. OHIM – Puertas Proma (Promat)
   (Věc T-300/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Promat - Starší obrazová ochranná známka Společenství PROMA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 272/42)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Promat GmbH (Ratingen, Německo) (zástupci: J. Krenzel a S. Beckmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Puertas Proma, SAL (Villacañas, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2006 (věc R 1058/2005-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Puertas Proma, SAL a Promat GmbH.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Promat GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


               12.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/2

         Seznamy sloužící k určení složení sborů příslušných k rozhodnutí
   (2004/C 156/04)
   Soudní dvůr během své schůze konané dne 14. května 2004 vyhotovil seznam uvedený v čl. 11b odst. 2 jednacího řádu pro určení složení velkého senátu následovně:

               p. Gulmann

               p. Levits

               p. La Pergola

               p. Lõhmus

               p. Puissochet

               p. Klučka

               p. Schintgen

               p. Malenovský

               pí Macken

               p. Ilešič

               pí Colneric

               p. Borg Barthet

               p. von Bahr

               p. Arestis

               p. Cunha Rodrigues

               p. Juhász

               pí Silva de Lapuerta

               p. Kūris

               p. Lenaerts

               p. Makarczyk

               p. Schiemann

         Soudní dvůr během své schůze konané dne 14. května 2004 vyhotovil seznamy uvedené v čl. 11c odst. 2 prvním pododstavci jednacího řádu pro určení složení senátů zasedajících v pěti soudcích následovně:
   Pro první senát:
   pí Colneric
   p. Levits
   p. Cunha Rodrigues
   p. Ilešič
   p. Lenaerts
   p. Juhász
   p. Schiemann
   Pro druhý senát:
   p. Gulmann
   p. Klučka
   p. Schintgen
   p. Arestis
   pí Silva de Lapuerta
   p. Kūris
   p. Makarczyk
   Pro třetí senát:
   p. La Pergola
   p. Lõhmus
   p. Puissochet
   p. Malenovský
   pí Macken
   p. Borg Barthet
   p. von Bahr
   Soudní dvůr během své schůze konané dne 14. května 2004 vyhotovil seznamy uvedené v čl. 11c odst. 2 druhém pododstavci jednacího řádu pro určení složení senátů zasedajících ve třech soudcích následovně:
   Pro čtvrtý senát:
   pí Colneric
   p. Lenaerts
   p. Schiemann
   p. Juhász
   p. Ilešič
   p. Levits
   Pro pátý senát:
   p. Schintgen
   pí Silva de Lapuerta
   p. Makarczyk
   p. Kūris
   p. Arestis
   p. Klučka
   Pro šestý senát:
   p. La Pergola
   pí Macken
   p. von Bahr
   p. Borg Barthet
   p. Malenovský
   p. Lõhmus


title: Věc C-369/12: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Brașov — Rumunsko) — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, reprezentant al reclamanților Chițea Constantin și alții v. Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov ( „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Platnost vnitrostátní právní úpravy, která stanoví snížení platů několika kategorií státních zaměstnanců — Neprovedení unijního práva — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/12

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Brașov — Rumunsko) — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, reprezentant al reclamanților Chițea Constantin și alții v. Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov
   (Věc C-369/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Platnost vnitrostátní právní úpravy, která stanoví snížení platů několika kategorií státních zaměstnanců - Neprovedení unijního práva - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora)
   2013/C 108/24
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Brașov

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, reprezentant al reclamanților Chițea Constantin și alții

      Žalovaný: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Curtea de Apel Brașov — Výklad článků 17, odst. 1, 20, 21 odst. 1 a 51 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy, která stanoví snížení platů několika kategorií státních zaměstnanců — Porušení zásad rovného zacházení a nediskriminace a práva na vlastnictví

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie nemá zjevně pravomoc rozhodnout o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutím Curtea de Apel Brașov (Rumunsko) ze dne 27. června 2012.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 30. listopadu 2004 ve věci C-16/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hövrätten över Skåne och Blekinge): Peak Holding AB proti Axolin-Elinor AB (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Čl. 7 odst. 1 — Vyčerpání práva z ochranné známky — Uvedení zboží na trh v EHP majitelem ochranné známky — Pojem — Zboží nabídnuté k prodeji spotřebitelům a následně stažené — Prodej subjektu usazenému v EHP se závazkem uvedení zboží na trh vně EHP — Následný prodej zboží jinému subjektu usazenému v EHP — Obchodování v EHP)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 30. listopadu 2004
   ve věci C-16/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hövrätten över Skåne och Blekinge): Peak Holding AB proti Axolin-Elinor AB (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Čl. 7 odst. 1 - Vyčerpání práva z ochranné známky - Uvedení zboží na trh v EHP majitelem ochranné známky - Pojem - Zboží nabídnuté k prodeji spotřebitelům a následně stažené - Prodej subjektu usazenému v EHP se závazkem uvedení zboží na trh vně EHP - Následný prodej zboží jinému subjektu usazenému v EHP - Obchodování v EHP)
   (2005/C 19/04)
   Jednací jazyk: švédština
   Ve věci C-16/03, Peak Holding AB, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná Hövrätten över Skåne och Blekinge (Švédsko) ze dne 19. prosince 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 15. ledna 2003, v řízení: Peak Holding AB proti Axolin-Elinor AB původně Handelskompaniet Factory Outlet i Löddeköpinge AB, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a R. Silva de Lapuerta, předsedové senátů, C. Gulmann (zpravodaj), J.-P. Puissochet, R. Schintgen a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, zástupce vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 30. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 7 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, musí být vykládán tak, že zboží označené ochrannou známkou nelze považovat za uvedené na trh v Evropském hospodářském prostoru, jestliže je majitel ochranné známky dovezl do Evropského hospodářského prostoru za účelem prodeje v něm nebo jestliže je nabídl k prodeji spotřebitelům v Evropském hospodářském prostoru ve svých prodejnách nebo v prodejnách propojené společnosti, ale nepodařilo se mu je prodat.

               2)

               Za takového skutkového stavu, jaký je ve sporu v původním řízením, ujednání o zákazu následného prodeje v Evropském hospodářském prostoru obsažené v kupní smlouvě uzavřené mezi majitelem ochranné známky a subjektem usazeným v Evropském hospodářském prostoru nevylučuje uvedení na trh v Evropském hospodářském prostoru ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice 89/104, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru, a nebrání tudíž vyčerpání majitelova výlučného práva v případě následného prodeje v Evropském hospodářském prostoru v rozporu s tímto zákazem.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc C-507/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 8. listopadu 2012 — Jessy Saint Prix v. Secretary of State for Work and Pensions

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 8. listopadu 2012 — Jessy Saint Prix v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Věc C-507/12)
   2013/C 26/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Jessy Saint Prix

      Odpůrce: Secretery of State for Works and Pensions

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba právo pobytu přiznané „pracovníkovi“ v článku 7 směrnice o občanství (1) vykládat tak, že se vztahuje pouze na osoby, i) u kterých trvá pracovní poměr, ii) které se (přinejmenším za určitých okolností) ucházejí o zaměstnání, nebo iii) na které se vztahují rozšíření v čl. 7 odst. 3, nebo je třeba tento článek vykládat tak, že nebrání tomu, aby bylo právo pobytu přiznáno i dalším osobám, které zůstávají „pracovníky“ pro tento účel?

               2)

                           i)

                           Platí-li posledně uvedený výklad, vztahuje se na ženu, která z opodstatněných důvodů spojených fyzickými omezeními vyplývajícími z pozdního stadia těhotenství (a situace po narození dítěte) přestala pracovat nebo se ucházet o zaměstnání?

                           ii)

                           Pokud ano, má taková žena nárok na to, aby se na ní vztahovala definice vnitrostátního práva ohledně doby, kdy je opodstatněné, aby tak učinila?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).


title: Věc F-57/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2016 – Loquerie v. Komise

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/37

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2016 – Loquerie v. Komise
   (Věc F-57/15) (1)

   (2016/C 287/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015, s. 46.


title: Věc C-334/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Nordex Food A/S v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas „Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Nařízení (ES) č. 800/1999 — Vývozní náhrady — Nařízení (ES) č. 1291/2000 — Režim vývozních licencí — Vývozní prohlášení podané bez vývozní licence — Lhůta poskytnutá celním úřadem vývozu — Celní doklady prokazující dopravení vyvezeného zboží do země určení — Padělané doklady — Náprava nesrovnalostí — Uplatnění sankce stanovené v článku 51 nařízení (ES) č. 800/1999“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Nordex Food A/S v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-334/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Nařízení (ES) č. 800/1999 - Vývozní náhrady - Nařízení (ES) č. 1291/2000 - Režim vývozních licencí - Vývozní prohlášení podané bez vývozní licence - Lhůta poskytnutá celním úřadem vývozu - Celní doklady prokazující dopravení vyvezeného zboží do země určení - Padělané doklady - Náprava nesrovnalostí - Uplatnění sankce stanovené v článku 51 nařízení (ES) č. 800/1999“)
   (2014/C 462/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nordex Food A/S

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2299/2001 ze dne 26. listopadu 2001, ve spojení s článkem 24 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání poskytnutí vývozní náhrady za takových zvláštních okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, kdy došlo k vývozu bez vývozní licence, jejíž existence byla nicméně prokázána v okamžiku vývozního prohlášení a byla vývozcem předložena v dodatečné lhůtě jednoho týdne udělené v tomto ohledu příslušným celním úřadem.

               2)

               Články 49 a 50 nařízení č. 800/1999, ve znění nařízení č. 2299/2001, musí být vykládány v tom smyslu, že s výjimkou případu vyšší moci nemůže vývozce, který k prokázání toho, že vyvážené zboží bylo dopraveno do země určení, předložil celní doklady, u nichž se následně ukázalo, že jsou padělané, předložit po uplynutí lhůt stanovených v těchto článcích v rámci probíhajícího soudního řízení týkajícího se poskytnutí vývozní náhrady platné celní doklady, byť bylo toto poskytnutí opožděno z jiných důvodů, než jsou důvody týkající se prokázání dopravení tohoto zboží.

               3)

               Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 800/1999, ve znění nařízení č. 2299/2001, musí být vykládán v tom smyslu, že sankce stanovená v tomto článku se uloží, jestliže vývozce předložil v předepsaných lhůtách doklady prokazující dopravení vyváženého zboží do země určení, u nichž se ukázalo, že jsou padělané, třebaže z platných dokladů předložených během řízení vyplývá, že požadovaná vývozní náhrada odpovídá náhradě, která měla být poskytnuta.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc T-309/09: Žaloba podaná dne 4. srpna 2009 — Sanyō Denki v. OHIM — Telefónica O2 Germany (eneloop)

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/65

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2009 — Sanyō Denki v. OHIM — Telefónica O2 Germany (eneloop)
   (Věc T-309/09)
   2009/C 267/118
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sanyō Denki Kabushiki Kaisha (Osaka, Japonsko) (zástupci: M. De Zorti, M. Koch a T. Grimm, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (Mnichov, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. května 2009 ve věci R 794/2008-2;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení;

               —

               uložit vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení včetně nákladů odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „eneloop“ pro výrobky zařazené do třídy 9 (přihláška č. 4 620 225).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mimo jiné německá slovní ochranná známka „LOOP“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42 (ochranná známka č. 304 166 545).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť mezi předmětnými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s.1).


title: Věc F-94/13: Žaloba podaná dne 23. září 2013 — ZZ v. Rada

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/32

         Žaloba podaná dne 23. září 2013 — ZZ v. Rada
   (Věc F-94/13)
   2013/C 336/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: E. Marchal, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas a A. Coolen, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, podle něhož se bonifikace nároků na důchod nabytých před nástupem do služebního poměru vypočítá na základě nových obecných prováděcích ustanovení (OPU) týkajících se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 30. ledna 2013 o výpočtu bonifikace nároků na důchod nabytých před nástupem do služebního poměru u Rady,

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 11. června 2013 směřující k uplatnění OPU a diskontních sazeb platných v okamžiku podání jeho žádosti o převod jeho nároků na důchod,

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-444/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso Administrativo n o 3 de La Coruña (Španělsko) dne 16. listopadu 2009 — Rosa María Gavieiro Gavieiro v. Consejería de Educación de la Junta de Galicia

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso Administrativo no 3 de La Coruña (Španělsko) dne 16. listopadu 2009 — Rosa María Gavieiro Gavieiro v. Consejería de Educación de la Junta de Galicia
   (Věc C-444/09)
   2010/C 24/52
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso Administrativo no 3 de La Coruña

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Rosa María Gavieiro Gavieiro

      Žalovaný: Consejería de Educación de la Junta de Galicia

      Předběžné otázky

   Co znamená výraz „rozdílná kritéria počtu odpracovaných let“ obsažený v ustanovení 4 bodu 4 rámcové dohody směrnice 1999/70/ES (1), a je-li pouhá dočasnost služby státního zaměstnance „objektivním důvodem“, který ospravedlňuje rozdílné zacházení při vyplácení příplatků podle počtu odpracovaných let?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368).


title: Věc C-397/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 27. července 2011 — Erika Jőrös v. Aegon Magyarország Hitel Zrt.

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 27. července 2011 — Erika Jőrös v. Aegon Magyarország Hitel Zrt.
   (Věc C-397/11)
   2011/C 331/09
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Erika Jőrös

      Odpůrkyně: Aegon Magyarország Hitel Zrt.

      Předběžné otázky

               1)

               Je v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (1) postup vnitrostátního soudu, který na základě zjištění, že některá z obecných smluvních podmínek, na kterou odkazuje žaloba, má zneužívající povahu, provede z uvedeného důvodu přezkum neplatnosti této podmínky, přestože to účastníci řízení výslovně nenavrhli?

               2)

               Má vnitrostátní soud povinnost v řízení zahájeném spotřebitelem uplatnit postup uvedený v první otázce, přestože je běžné, že pokud poškozená strana podá z tohoto důvodu žalobu, pravomoc prohlásit neplatnost obecných smluvních podmínek z důvodu jejich zneužívající povahy nepřísluší okresnímu soudu, nýbrž vyššímu soudu?

               3)

               Pokud bude odpověď na druhou otázku kladná, je možné, aby vnitrostátní soud provedl přezkum zneužívající povahy obecných smluvních podmínek také v řízení ve druhém stupni v případě, že tato zneužívající povaha nebyla přezkoumána v řízení v prvním stupni, přičemž podle vnitrostátních právních předpisů zpravidla nelze v odvolacích řízeních zohledňovat nové skutečnosti ani provádět přezkum nových důkazů?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách (zneužívajících klauzulích) ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc C-563/11: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — SIA Forvards V v. Valsts ieņēmumu dienests ( „Článek 99 jednacího řádu — Daně — DPH — Šestá směrnice — Nárok na odpočet — Odmítnutí — Faktura vystavená společností považovanou za fiktivní“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/2

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — SIA Forvards V v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-563/11) (1)

   (Článek 99 jednacího řádu - Daně - DPH - Šestá směrnice - Nárok na odpočet - Odmítnutí - Faktura vystavená společností považovanou za fiktivní)
   2013/C 129/03
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: SIA Forvards V

      Odpůrkyně: Valsts ieņēmumu dienests

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad čl. 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Odpočet DPH odvedené na vstupu — Osoba povinná k dani, která splňuje podmínky pro odpočet daně odvedené při nákupu zboží, stanovené vnitrostátní právní úpravou, a u které se neprokázalo zneužívající jednání — Odmítnutí přiznat nárok na odpočet DPH v případě, že se prokáže, že druhý účastník plnění nemohl uskutečnit dodání zboží uvedeného na faktuře, která je po formální stránce bezvadná

      Výrok

   Článek 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění Rady směrnice 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, je třeba vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby nárok na odpočet daně z přidané hodnoty na vstupu byl adresátovi faktury odepřen z důvodu, že plnění uvedené na této faktuře je s ohledem na podvodné či protiprávní jednání spáchané osobou, která tuto fakturu vystavila, považováno za plnění, které se ve skutečnosti neuskutečnilo, ledaže se s ohledem na objektivní skutečnosti, aniž jsou od adresáta uvedené faktury vyžadovány důkazy, jejichž předložení mu nepřísluší, prokáže, že tento adresát věděl nebo musel vědět, že uvedené plnění je součástí podvodu na dani z přidané hodnoty, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc C-230/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Contencioso Administrativo n °3 de Almería (Španělsko) dne 11. května 2010 — Agueda María Saenz Morales v. Consejería para la Igualdad y Bienestar Social de la Junta de Andalucía

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Contencioso Administrativo no 3 de Almería (Španělsko) dne 11. května 2010 — Agueda María Saenz Morales v. Consejería para la Igualdad y Bienestar Social de la Junta de Andalucía
   (Věc C-230/10)
   ()
   2010/C 209/26
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Contencioso Administrativo no 3 de Almería

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Agueda María Saenz Morales

      Žalovaná: Consejería para la Igualdad y Bienestar Social de la Junta de Andalucía

      Předběžná otázka

   Vztahuje se směrnice 1999/70/ES (1) na oblast veřejné služby Administración de la Junta de Andalucía (dočasné zaměstnance), a mají tedy úředníci veřejné služby pobírat příplatky za odpracované tři roky odpovídající období, kdy pracovali jako dočasní zaměstnanci?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43)