title: Věc T-22/19: Žaloba podaná dne 11. ledna 2019 – Noguer Enríquez a další v. Komise

text:
                  4.3.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 82/65

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2019 – Noguer Enríquez a další v. Komise
         (Věc T-22/19)
         (2019/C 82/77)
         Jednací jazyk: španělština

            Účastníci řízení

            Žalobci: Roser Noguer Enríquez (Andorra la Vella, Andorra),  TB (*1), Successors D’Higini Cierco García, SA (Andorra la Vella), Cierco Martínez 2 2003, SL (Andorra la Vella) (zástupci: J. Álvarez González a S. San Felipe Menéndez, advokáti)

            Žalovaná: Evropská komise

            Návrhová žádání

         Žalobci navrhují, aby Tribunál přijal návrh na určení mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie za škody způsobené Evropskou komisí při výkonu svých funkcí, jak stanoví článek 268 a čl. 340 odst. 2 SFEU, a po provedení příslušných úkonů a zahájení příslušného řízení vynesl rozsudek, kterým se určí mimosmluvní odpovědnost Evropské unie vyplývající z nedbalostního a laxního jednání Evropské komise a uloží povinnost vyplatit žalobcům náhradu škody ve výši 50 220 800 eur, určenou na základě výpočtů a vyčíslení obsažených ve znaleckém posudku přiloženém k žalobě, nebo podpůrně ve výši vyplývající ze znaleckého posudku vypracovaného znalcem určeným Tribunálem, zvýšené o příslušné zákonné úroky, a v každém případě aby žalované výslovně uložil náhradu nákladů řízení.

            Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Na podporu žaloby předkládají žalobci následující žalobní důvody.

                     1.

                     Nesplnění povinností vyplývajících z měnové dohody uzavřené mezi Evropskou unií a Andorrským knížectvím a nesprávné provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (1) Andorrským knížectvím, které Komise umožnila. Komise konkrétně:

                                 —

                                 nesplnila svou povinnost ověřit „částečné“, předčasné, zištné a vadné provedení směrnice 2014/59/EU Andorrským knížectvím, které záměrně nezahrnulo práva a záruky akcionářů a vkladatelů, jež unijní právní úprava stanoví coby nezbytnou protiváhu při zásazích tohoto typu, a dokonce zavedlo další opatření, která jsou diskriminační ve vztahu k ostatním akcionářům; a

                                 —

                                 nesplnila svou povinnost oznámit společnému výboru a případně Soudnímu dvoru Evropské unie nesplnění povinností vyplývajících z dohody Andorrským knížectvím, spočívající v protiprávním provedení směrnice 2014/59/EU, v důsledku kterého byli žalobci zbaveni vlastnického práva ke svým akciím, a to bez sebemenšího odůvodnění existujícím veřejným zájmem, bez dodržení základních zásad, jako je proporcionalita, a bez současného stanovení jakéhokoli odškodnění nebo náhrady vyžadovaných právem. Vše výše uvedené představuje závažné porušení nejvyšších zásad právního systému, resp. právního státu, a základních práv. Komise samozřejmě nevytkla (a to ani k dnešnímu dni) Andorrskému knížectví nesplnění jeho povinností ani pro účely vypovězení dohody.

                     2.

                     Porušení základních práv a záruk žalobců, zakotvených v Listině základních práv Evropské unie i v Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, zejména práva na vlastnictví, práva na řádnou správu, práva na účinnou právní ochranu, zásady legitimního očekávání a zásady právní jistoty.

                                 —

                                 V této souvislosti žalobci uvádějí, že v důsledku skutečnosti, že Evropská komise nesplnila své povinnosti, mohlo dojít k tomu, že po řešení krize instituce Banca Privada de Andorra byli všichni akcionáři, mimo jiné žalobci, kteří vlastní 75,52 % akcií dané obchodní společnosti, zbaveni veškerého svého kapitálu, aniž za to obdrželi jakoukoli náhradu a aniž mohli vůči tomu cokoli namítat.

                                 —

                                 Tvrdí také, že nečinnost hlavního garanta dohody vedla k tomu, že žalobcům není v andorrské právní úpravě přiznáno právo obdržet po řešení krize BPA (Banca privada de Andorra) stejnou částku, jakou by získali v řádném insolvenčním nebo konkurzním řízení, přičemž takové právo je výslovně a taxativně přiznáno právní úpravou Evropské unie v oblasti ozdravných postupů a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků, kterou mělo Andorrské knížectví na základě dohody provést.

                                 —

                                 Konečně nebylo do andorrského právního řádu zavedeno ani právo akcionářů na to, aby byla zhodnocena situace, ve které se octli po řešení krize finanční instituce, na náhrady, které by jim případně mohly být přiznány, ani na vznesení námitek a na obranu proti takovému výsledku řešení krize dané instituce.

                     3.

                     Nesplnění nejzákladnější povinnosti Evropské komise, a sice povinnosti chránit dodržování a uplatňování unijního práva a smlouvy Evropské unie, bývalý článek 17 Smlouvy o Evropské unii, které třetím státům umožňuje bezostyšně porušovat jeho ustanovení, zjevně na úkor právní jistotě, věrohodnosti unijních orgánů a legitimnímu očekávání, které v ně vkládají občané.

                     4.

                     Nečinnost Evropské unie vedoucí k dostatečně závažnému porušení právních norem přiznávajících práva nebo chránících jednotlivce, jež nelze odůvodnit stupněm posuzovací pravomoci přiznané těmito normami ani jejich komplexností či nepřesností. Tato nedbalost Komise způsobila žalobcům konkrétní, skutečnou a nepochybnou škodu, přičemž mezi touto škodou a jednáním Komise existuje jasná příčinná souvislost.

                     5.

                     Podpůrně žalobci namítají odpovědnost Evropské komise za její nedbalost při sjednávání a podepisování měnové dohody s Andorrským knížectvím, která pro dotčené jednotlivce nestanoví žádný mechanismus obrany či k podávání stížností.

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.

            (1)  Úř. věst. 2014, L 173, s. 190.


title: Věc T-28/19: Žaloba podaná dne 15. ledna 2019 – Karlovarské minerální vody v. EUIPO – Aguas de San Martín de Veri (VERITEA)

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/67

      Žaloba podaná dne 15. ledna 2019 – Karlovarské minerální vody v. EUIPO – Aguas de San Martín de Veri (VERITEA)
      (Věc T-28/19)
      (2019/C 82/78)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: český

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Karlovarské minerální vody a.s. (Karlovy Vary, Česká republika) (zástupce: J. Mrázek, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aguas de San Martín de Veri, SA (Bisaurri, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška ochranné známky Evropské unie VERITEA – Přihláška č. 15 592 876

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí Pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. listopadu 2018 ve věci R 499/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  anuloval sporné rozhodnutí;

                  —

                  odmítl námitky odpůrce;

                  —

                  nařídil EUIPO zaplatit náklady řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-30/19: Žaloba podaná dne 15. ledna 2019 – CRIA a CCCMC v. Komise

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/67

      Žaloba podaná dne 15. ledna 2019 – CRIA a CCCMC v. Komise
      (Věc T-30/19)
      (2019/C 82/79)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: China Rubber Industry Association (CRIA) (Peking, Čína) a China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters (CCCMC) (Peking) (zástupci: R. Antonini, E. Monard a B. Maniatis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/1579 ze dne 18. října 2018, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz určitých pneumatik, nových nebo protektorovaných, z kaučuku, používaných pro autobusy nebo nákladní automobily, s indexem zatížení převyšujícím 121, pocházejících z Čínské lidové republiky a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) 2018/163, v rozsahu, v němž se týká žalobkyň a jejich členů, a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobkyně předkládají šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že provedením analýzy újmy na základě „vážených“ údajů společností zařazených do vzorku napadené nařízení porušilo čl. 3 odst. 1, 2, 5 a 8 a článek 17 nařízení (EU) 2016/1036 Evropského parlamentu a Rady (1) (dále jen „základní nařízení“). I za předpokladu, že by vážení bylo možné, způsob, jakým bylo provedeno, představuje porušení čl. 3 odst. 2, 3 a 5 a čl. 9 odst. 4 základního nařízení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že zahrnutí protektorovaných pneumatik neposkytuje Komisi jakýkoliv základ pro logický posun svého šetření, čímž došlo k porušení čl. 3 odst. 1, 2, 5 a 6 a čl. 4 odst. 1 základního nařízení. Analýza újmy a příčinné souvislosti, která nepřihlíží k dělení na nové a protektorované pneumatiky, nespočívá na pozitivních důkazech a nepředstavuje objektivní zkoumání, čímž došlo k porušení čl. 3 odst. 2, 5 a 6 základního nařízení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že posouzení účinků na ceny (cenové podbízení a prodej pod cenou) a určení úrovně pro odstranění újmy porušují čl. 3 odst. 2 a 3 a čl. 9 odst. 4 základního nařízení, jelikož nezohledňují kilometrové náklady nové pneumatiky značně převyšující náklady protektorované pneumatiky a spočívají na při výpočtu zjištěných vývozních cenách.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že nekonzistentnosti a protimluvy, jakož i absence pozitivních nebo objektivních důkazů na podporu analýzy příčinné souvislosti porušují čl. 3 odst. 2 a 6 základního nařízení. Mimoto, napadené nařízení řádně nezkoumá jiné známé faktory, tak aby újma způsobená těmito jinými faktory nebyla přičítána dumpingovým dovozům, čímž došlo k porušení čl. 3 odst. 2 a 7 základního nařízení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila právo žalobkyň na obhajobu, jakož i čl. 6 odst. 7, čl. 19 odst. 1 až 3 a čl. 20 odst. 2 a 4 základního nařízení tím, že nezveřejnila údaje relevantní pro určení újmy a dumpingu a nezpřístupnila je žalobkyním.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že úpravy týkající se nepřímých daní porušují čl. 2 odst. 10 písm. b) a čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-37/19: Žaloba podaná dne 21. ledna 2019 – Cimpress Schweiz v. EUIPO – Impress Media (CIMPRESS)

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/69

      Žaloba podaná dne 21. ledna 2019 – Cimpress Schweiz v. EUIPO – Impress Media (CIMPRESS)
      (Věc T-37/19)
      (2019/C 82/80)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Cimpress Schweiz GmbH (Winterthur, Švýcarsko) (zástupci: C. Eckhartt, P. Böhner a A. von Mühlendahl, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Impress Media GmbH (Mönchengladbach, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie CIMPRESS – Ochranná známka Evropské unie č. 13 147 624

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. října 2018 ve spojených věcech R 1716/2017-2 a R 1786/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  na základě odvolání žalobkyně zrušil rozhodnutí námitkového oddělení žalovaného ze dne 13. června 2017 v řízení č. B 2 493 933 a zamítl námitku společnosti Impress Media GmbH podanou proti zápisu ochranné známky CIMPRESS č. 13 147 624;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Impress Media GmbH, pokud se připojí k tomuto řízení, náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení, které žalobkyni vznikly v průběhu řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-42/19: Žaloba podaná dne 23. ledna 2019 – Volkswagen v. EUIPO (CROSS)

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/69

      Žaloba podaná dne 23. ledna 2019 – Volkswagen v. EUIPO (CROSS)
      (Věc T-42/19)
      (2019/C 82/81)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: F. Thiering a L. Steidle, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie CROSS – Přihláška č. 16 366 528

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. listopadu 2018, ve věci R 2500/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v části, v níž zamítlo odvolání žalobkyně, a povolil přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 163 66 528 pro veškeré výrobky a služby;

                  —

                  podpůrně, zrušil napadené rozhodnutí v části, v níž zamítlo odvolání žalobkyně, a vrátil věc odvolacímu senátu EUIPO;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení zásady rovného zacházení a povinnosti uvést odůvodnění.


title: Věc C-600/17: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. ledna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Roma – Itálie) – Pina Cipollone v. Ministero della Giustizia „Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora – Sociální politika – Pracovní poměr na dobu určitou – Smírčí soudci – Zjevná nepřípustnost“

text:
               25.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/7

      Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. ledna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Roma – Itálie) – Pina Cipollone v. Ministero della Giustizia
      (Věc C-600/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Sociální politika - Pracovní poměr na dobu určitou - Smírčí soudci - Zjevná nepřípustnost“)
      (2019/C 112/09)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Giudice di pace di Roma

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Pina Cipollone

         Odpůrce: Ministero della Giustizia

         za přítomnosti: Unione Nazionale Giudici di Pace (Unagipa)

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Giudice di pace di Roma (smírčí soud v Římě, Itálie) ze dne 25. srpna 2017 je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 437, 18.12.2017.


title: Věc T-45/19: Žaloba podaná dne 24. ledna 2019 — Acron a další v. Komise

text:
               1.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 122/20

      Žaloba podaná dne 24. ledna 2019 — Acron a další v. Komise
      (Věc T-45/19)
      (2019/C 122/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Acron OAO (Veliky Novgorod, Rusko), Dorogobuzh OAO (Dorogobuzh, Rusko), Acron Switzerland AG (Baar, Švýcarko) (zástupci: T. De Meese, J. Stuyck a A. Nys, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1703 ze dne 12. listopadu 2018, (1) a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila své mezinárodní závazky, což se rovná porušení Smlouvy a dostatečně neodůvodnila závěr, že Ruská federace neplnila své závazky vůči Světové obchodní organizaci.
                  Žalobkyně tvrdí, že žalovaná nezohlednila přistoupení Ruské federace ke Světové obchodní organizaci, což je relevantní pro změnu výpočtu dumpingového rozpětí žalobkyň. Žalovaná byla povinna vzít v úvahu závazky Ruské federace týkající se ceny plynu při šetření v rámci prozatímního přezkumu cel použitelných na dovoz dusičnanu amonného. Vzhledem k tomu, že žalovaná tvrdila, že Ruská federace nedodržovala svůj vlastní protokol o přistoupení, jednala v rozporu s článkem VI Všeobecné dohody o clech a obchodu a článkem II antidumpingové dohody Světové obchodní organizace. Tímto žalovaná porušila by své mezinárodní závazky, což se rovná porušení Smlouvy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení a dostatečně neodůvodnila závěr, že změna okolností uplatněná žalobkyněmi nebyla trvalé povahy, což vedlo k porušení práva na obhajobu žalobkyň.

                              —

                              Žalobkyně uvádí, že se druhý žalobní důvod skládá ze dvou samostatných částí, které směřují ke zrušení napadeného rozhodnutí. Obě části se týkají chybného závěru, že změna okolností nebyla trvalé povahy.

                              —

                              V každém případě žalovaná porušila svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU tím, že jasně a jednoznačně neodůvodnila napadené rozhodnutí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila čl. 19 odst. 2 a čl. 20 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036, (2) jakož i právo na obhajobu žalobkyň a tím, že neposkytla svůj výpočet dumpingu, přispěla k právní nejistotě.

                              —

                              Žalovaná nesdělila žalobkyním konečný výpočet dumpingového rozpětí, přestože tento výpočet sloužil jako základ pro závěry týkající se trvání a existence dumpingu, trvalé povahy změny okolností a rovněž ukončení částečného prozatímního přezkumu. Pokud by žalovaná sdělila tento výpočet, umožnilo by to žalobkyním účinněji hájit svá práva, pokud jde o výpočet dumpingu a závěry o dumpingu jako celku, včetně argumentu týkajícího se metodiky výpočtu použité při původním šetření, což mohlo mít významný dopad na jejich právní situaci.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila čl. 19 odst. 2 a čl. 20 odst. 2 nařízení 2016/1036, právo žalobkyň na obhajobu a zásadu právní jistoty tím, že žalobkyním neposkytla smysluplné shrnutí důkazů shromážděných během šetření ani úvahy, na jejichž základě žalovaná navrhla změnit antidumpingové rozpětí žalobkyň. Žalobkyně tvrdí, že žalovaná tím, že jim odmítla poskytnout svůj výpočet dumpingového rozpětí, porušila právo žalobkyň na obhajobu a zásadu právní jistoty.

         (1)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1703 ze dne 12. listopadu 2018, kterým se zastavuje částečný prozatímní přezkum týkající se dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska (Úř. věst. 2018, L 285, s. 97).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-600/16: Usnesení Tribunálu ze dne 17. dubna 2019 — Bandilla a další v. EIB

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/96

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. dubna 2019 — Bandilla a další v. EIB
      (Věc T-600/16) (1)

      (2019/C 206/85)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda devátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-30/06 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-318/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Belgie) — Oracle Belgium BVBA v. Belgische Staat

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/28

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Belgie) — Oracle Belgium BVBA v. Belgische Staat
      (Věc C-318/18) (1)

      (2019/C 220/35)
      Jednací jazyk: nizozemština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc C-776/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Erding — Německo) — U.B., T.V. v. Eurowings GmbH

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/29

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Erding — Německo) — U.B., T.V. v. Eurowings GmbH
      (Věc C-776/18) (1)

      (2019/C 220/36)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 82, 4.3. 2019.


title: Věc C-7/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Köln — Německo) — QG v. Germanwings GmbH

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/29

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Köln — Německo) — QG v. Germanwings GmbH
      (Věc C-7/19) (1)

      (2019/C 220/37)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1.4.2019.


title: Věc T-571/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — PT v. EIB („Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Hodnocení — Hodnotící zpráva služebního postupu — Hodnocení za rok 2014 — Postup před zahájením soudního řízení — Přípustnost — Právo být vyslechnut — Zásada presumpce neviny — Odpovědnost — Morální újma“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — PT v. EIB
      (Věc T-571/16) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Hodnotící zpráva služebního postupu - Hodnocení za rok 2014 - Postup před zahájením soudního řízení - Přípustnost - Právo být vyslechnut - Zásada presumpce neviny - Odpovědnost - Morální újma“)
      (2019/C 220/42)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Žalobce: PT (zástupce: E. Nordh, advokát)

         Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: původně G. Nuvoli, E. Raimond, T. Gilliams a G. Faedo, poté G. Faedo a M. Loizou, zmocněnci, za asistence M. Johanssona, B. Wägenbaura, advokáti a J. Curralla, barrister)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a článku 50a statutu Soudního dvora Evropské unie a znějící jednak na zrušení rozhodnutí EIB o konečném vypracování hodnocení žalobce za rok 2014, hodnotící zprávy žalobce za rok 2014, rozhodnutí EIB v roce 2015 žalobce nepovýšit, nepřiznat mu osobní ohodnocení a zvýšit jeho základní mzdu o 1,20 %, a jednak na náhradu újmy, kterou žalobce údajně utrpěl.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Hodnotící zpráva PT za hodnotící období 2014 se zrušuje.

                  2)

                     Evropská investiční banka (EIB) zaplatí PT z titulu náhrady utrpěné morální újmy částku 2 000 eur navýšenou o úroky z prodlení od data vyhlášení tohoto rozsudku, ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro hlavní refinanční operace, navýšenou o 3,5 procentního bodu.

                  3)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                     EIB se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016 (věc původně zapsána do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-145/15 a předána Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016)


title: Věc T-749/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Stemcor London a Samac Steel Supplies v. Komise („Dumping — Dovoz některých plochých za studena válcovaných výrobků z oceli pocházejících z Číny a Ruska — Konečné antidumpingové clo — Celní evidence dovozu — Zpětné uplatnění konečného antidumpingového cla — Prováděcí nařízení (EU) 2016/1329 — Skutečnost, že dovozce o dumpingu či újmě věděl — Další podstatné zvýšení dovozu, které může vážně ohrozit nápravný účinek uloženého konečného antidumpingového cla — Článek 10 odst. 4 písm. c) a d) nařízení (EU) 2016/1036“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Stemcor London a Samac Steel Supplies v. Komise
      (Věc T-749/16) (1)

      („Dumping - Dovoz některých plochých za studena válcovaných výrobků z oceli pocházejících z Číny a Ruska - Konečné antidumpingové clo - Celní evidence dovozu - Zpětné uplatnění konečného antidumpingového cla - Prováděcí nařízení (EU) 2016/1329 - Skutečnost, že dovozce o dumpingu či újmě věděl - Další podstatné zvýšení dovozu, které může vážně ohrozit nápravný účinek uloženého konečného antidumpingového cla - Článek 10 odst. 4 písm. c) a d) nařízení (EU) 2016/1036“)
      (2019/C 220/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Stemcor London Ltd (Londýn, Spojené království) a Samac Steel Supplies Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: F. Di Gianni a C. Van Hemelrijck, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, N. Kuplewatzky, T. Maxian Rusche a E. Schmidt, zmocněnci)

         Vedlejší účastníce podporující žalovanou:: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: O. Prost, A. Coelho Dias a S. Seeuws, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a směřující k částečnému zrušení nařízení Komise (EU) 2016/1329 ze dne 29. července 2016 o uložení konečného antidumpingového cla na evidovaný dovoz některých plochých za studena válcovaných výrobků z oceli pocházejících z Čínské lidové republiky a Ruské federace (Úř. věst. 2016, L 210, s. 27).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Stemcor London Ltd a Samac Steel Supplies Ltd ponesou vlastní náklady řízení a kromě toho nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a sdružením Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL.

         (1)  Úř. věst. C 6, 9.1.2017.


title: Věc T-170/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — RW v. Komise („Veřejná služba — Úředníci — Článek 42c služebního řádu — Převedení na volno ze služebních důvodů — Povinný odchod do důchodu — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Působnost zákona — Doslovný, kontextuální a teleologický výklad“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — RW v. Komise
      (Věc T-170/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Článek 42c služebního řádu - Převedení na volno ze služebních důvodů - Povinný odchod do důchodu - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Působnost zákona - Doslovný, kontextuální a teleologický výklad“)
      (2019/C 220/44)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: RW (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně G. Berscheid a A.-C. Simon, poté G. Berscheid a B. Mongin, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 2. března 2017 o převedení žalobce na volno ze služebních důvodů podle článku 42c služebního řádu úředníků Evropské unie, a zároveň o nařízení povinného odchodu do důchodu podle pátého pododstavce tohoto ustanovení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Komise ze dne 2. března 2017, kterým byl RW převeden na volno ze služebních důvodů a zároveň mu byl nařízen povinný odchod do důchodu, se zrušuje.

                  2)

                     Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené RW, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

         (1)  Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


title: Věc T-747/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — UPF v. Komise („Státní podpory — Režim osvobození od korporační daně, který zavedla Francie ve prospěch svých přístavů — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpory za neslučitelný s vnitřním trhem — Existující podpory — Pojem „hospodářská činnost“ — Povinnost uvést odůvodnění — Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Zásada řádné správy“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — UPF v. Komise
      (Věc T-747/17) (1)

      („Státní podpory - Režim osvobození od korporační daně, který zavedla Francie ve prospěch svých přístavů - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpory za neslučitelný s vnitřním trhem - Existující podpory - Pojem „hospodářská činnost“ - Povinnost uvést odůvodnění - Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Zásada řádné správy“)
      (2019/C 220/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Union des Ports de France — UPF (Paříž, Francie) (zástupkyně: C. Vannini a E. Moraïtou, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2017/2116 ze dne 27. července 2017 o režimu podpor č. SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), který zavedla Francie — zdanění přístavů ve Francii (Úř. věst. 2017, L 332, s. 24).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Union des ports de France — UPF se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29. 1. 2018.


title: Věc T-754/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) v. Komise („Státní podpory — Režim osvobození od daně z příjmů právnických osob zavedený Francií ve prospěch jejích přístavů — Rozhodnutí prohlašující režim podpory za neslučitelný s vnitřním trhem — Existující podpora — Pojem „hospodářská činnost“ — Služby obecného zájmu — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné posouzení skutkového stavu“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) v. Komise
      (Věc T-754/17) (1)

      („Státní podpory - Režim osvobození od daně z příjmů právnických osob zavedený Francií ve prospěch jejích přístavů - Rozhodnutí prohlašující režim podpory za neslučitelný s vnitřním trhem - Existující podpora - Pojem „hospodářská činnost“ - Služby obecného zájmu - Zásada řádné správy - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení skutkového stavu“)
      (2019/C 220/46)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) (Brest, Francie) (zástupci: J. Vanden Eynde a E. Wauters, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2017/2116 ze dne 27. července 2017 o režimu podpor č. SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), který zavedla Francie — zdanění přístavů ve Francii (Úř. věst. 2017, L 332, s. 24).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 42, 5.2.2018.


title: Věc T-55/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Team Beverage v. EUIPO (LIEBLINGSWEIN) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LIEBLINGSWEIN — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Klamavá povaha — Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Team Beverage v. EUIPO (LIEBLINGSWEIN)
      (Věc T-55/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LIEBLINGSWEIN - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Klamavá povaha - Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 220/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Team Beverage AG (Wildeshausen, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a M. Alber, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. listopadu 2017 (věc R 291/2017-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení LIEBLINGSWEIN jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Team Beverage AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19. 3. 2018.


title: Věc T-56/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Team Beverage v. EUIPO (WEIN FÜR PROFIS) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WEIN FÜR PROFIS — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Klamavá povaha — Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Team Beverage v. EUIPO (WEIN FÜR PROFIS)
      (Věc T-56/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WEIN FÜR PROFIS - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Klamavá povaha - Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 220/48)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Team Beverage AG (Wildeshausen, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a M. Alber, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví ((zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. listopadu 2017 (věc R 501/2017-1) týkajícímu přihlášky k zápisu obrazového označení WEIN FÜR PROFIS jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Team Beverage AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc T-57/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Team Beverage v. EUIPO (WEIN FÜR PROFIS) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WEIN FÜR PROFIS — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Klamavá povaha — Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (UE) 2017/1001“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Team Beverage v. EUIPO (WEIN FÜR PROFIS)
      (Věc T-57/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WEIN FÜR PROFIS - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Klamavá povaha - Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (UE) 2017/1001“)
      (2019/C 220/49)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Team Beverage AG (Wildeshausen, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a M. Alber, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. listopadu 2017 (věc R 502/2017-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení WEIN FÜR PROFIS jako obrazové ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Team Beverage AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc T-271/19: Žaloba podaná dne 25. dubna 2019 — Proodeftiki ATE v. Evropská komise

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/39

      Žaloba podaná dne 25. dubna 2019 — Proodeftiki ATE v. Evropská komise
      (Věc T-271/19)
      (2019/C 220/50)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Proodeftiki ATE (Atény, Řecko) (zástupce: M. Panagopoulos, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2018) 6717 ze dne 19. října 2018 týkající se „State Aid S.A. 50233 (2018/N)-Greece State aid for the construction of Lamia-Xiniada section of the E65 Motorway“;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění co se týče posouzení Evropské komise uvedeného v oddíle 3.3.1.1. napadeného rozhodnutí, podle kterého je splněno kritérium poskytnutí podpory k dosažení cílů společného zájmu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení právního a skutkového stavu co se týče posouzení Evropské komise uvedeného v oddíle 3.3.1.2. napadeného rozhodnutí, podle kterého je splněno kritérium vytvoření pobídky ve prospěch koncesionáře.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení právního a skutkového stavu co se týče posouzení Evropské komise uvedeného v oddíle 3.3.1.3. a v oddíle 3.3.1.4. napadeného rozhodnutí, podle kterého je splněno kritérium zásady nezbytnosti a zásady proporcionality.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění co se týče posouzení Evropské komise uvedeného v oddíle 3.3.1.3. (body 60 až 64) napadeného rozhodnutí.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení právního a skutkového stavu co se týče posouzení Evropské komise uvedeného v oddíle 3.3.1.3 (body 66 až 69) napadeného rozhodnutí.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění co se týče posouzení Evropské komise uvedeného v oddíle 3.3.1.3. (body 70 až 73) napadeného rozhodnutí.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení co se týče posouzení Evropské komise uvedeného v oddíle 3.3.1.3. (body 75 až 80) napadeného rozhodnutí, podle kterého je kritérium proporcionality sporné podpory splněno.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení co se týče posouzení Evropské komise uvedeného v oddíle 3.3.1.5. napadeného rozhodnutí ohledně absence vlivu na obchod mezi členskými státy.


title: Věc T-273/19: Žaloba podaná dne 24. dubna 2019 — Target Ventures Group v. EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/40

      Žaloba podaná dne 24. dubna 2019 — Target Ventures Group v. EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)
      (Věc T-273/19)
      (2019/C 220/51)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Target Ventures Group Ltd (Road Town, Britské Panenské ostrovy) (zástupci: T. Dolde a P. Homann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Target Partners GmbH (Mnichov, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška k zápisu slovní ochranné známky Evropské unie TARGET VENTURES — Přihláška č. 13 685 565

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. února 2019, ve věci R 1684/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých v řízení před zrušovacím oddělením a druhým odvolacím senátem EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-279/19: Žaloba podaná dne 27. dubna 2019 — Front Polisario v. Rada

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/41

      Žaloba podaná dne 27. dubna 2019 — Front Polisario v. Rada
      (Věc T-279/19)
      (2019/C 220/52)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (zástupce: G. Devers, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil jeho žalobu za přípustnou;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby proti rozhodnutí Rady (EU) 2019/217 ze dne 28. ledna 2019 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé (Úř. věst. 2019, L 34, s. 1) předkládá žalobce deset žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci Rady k přijetí napadeného rozhodnutí, jelikož Evropská unie a Marocké království nemají pravomoc uzavírat mezinárodní dohody zahrnující Západní Saharu namísto lidu tohoto území, který je zastupován Frontem Polisario.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti posoudit všechny relevantní skutečnosti projednávaného případu, jelikož Rada nezohlednila skutečnost, že mezinárodní dohoda uzavřená napadeným rozhodnutím byla po dobu 12 let prozatímně uplatňována na území Západní Sahary v rozporu s jeho odděleným a odlišným statusem.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti posoudit otázku dodržování základních práv a mezinárodního humanitárního práva, jelikož se Rada při přijímání napadeného rozhodnutí nezabývala otázkou dodržování lidských práv na okupovaném území Saharawinců.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práv na obhajobu, jelikož Rada před přijetím napadeného rozhodnutí nezahájila žádné jednání s Frontem Polisario, který je jediným zástupcem lidu Západní Sahary.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení základních zásad a hodnot, kterými se řídí činnost Unie na mezinárodní scéně. Žalobce má totiž za to, že se mezinárodní dohoda uzavřená napadeným rozhodnutím uplatňuje na území Západní Sahary v rámci anekční politiky Marockého království a systematického porušování základních práv spojeného s udržováním této politiky.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z porušení práva na sebeurčení, jelikož se mezinárodní dohoda uzavřená napadeným rozhodnutím uplatňuje na Západní Saharu v rozporu s odděleným a odlišným statusem tohoto území a s právem Saharawinců na zachování celistvosti jejich území.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady relativního účinku smluv, jelikož lid Západní Sahary zastupovaný Frontou Polisario nesouhlasil s mezinárodní dohodou uzavřenou napadeným rozhodnutím.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z narušení vzdušného prostoru Západní Sahary, jelikož napadeným rozhodnutím byla schválena protiprávní praxe vycházející z prozatímního uplatňování mezinárodní dohody uzavřené tímto rozhodnutím, což má za následek zahrnutí vzdušného prostoru Západní Sahary do oblasti působnosti uvedené dohody.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z porušení právní úpravy mezinárodní odpovědnosti, jelikož Unie napadeným rozhodnutím porušuje povinnost neuznat protiprávní okupaci Západní Sahary a poskytuje pomoc a podporu za účelem zachování tohoto stavu.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti zajistit dodržování mezinárodního práva v oblasti lidských práv a mezinárodního humanitárního práva, jelikož dodržení mezinárodních závazků Unie ve vztahu k lidu Západní Sahary minimálně vyžaduje, aby se Rada zdržela přijetí napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž umožňuje vstup v platnost mezinárodní dohody, která se uplatňuje na část Západní Sahary okupovanou Marokem.


title: Věc T-298/19: Žaloba podaná dne 13. května 2019 — Think Schuhwerk v. EUIPO (tvar červených konců tkaniček)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/44

      Žaloba podaná dne 13. května 2019 — Think Schuhwerk v. EUIPO (tvar červených konců tkaniček)
      (Věc T-298/19)
      (2019/C 220/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Rakousko) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška poziční ochranné známky Evropské unie (tvar červených konců tkaniček) — Přihláška č. 15 152 606

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. března 2019 ve věci R 1170/2018-5.

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení zásady rovného zacházení

                  —

                  Porušení práva být vyslechnut


title: Věc T-529/17: Žaloba podaná dne 10. srpna 2017 – Blasi Gómez a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/21

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2017 – Blasi Gómez a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí
   (Věc T-529/17)
   (2017/C 369/31)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Carlos Blasi Gómez (Tarragona, Španělsko), María Dolores Cruells Torelló (Sabadell, Španělsko), Asociación Independiente de Afectados por el Popular (AIAP) (Madrid, Španělsko) (zástupce: D. Pineda Cuadrado, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               konstatoval neplatnost rozhodnutí jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017;

               —

               podpůrně, pro případ, že nevyhoví předchozímu návrhovému žádání, konstatoval částečnou neplatnost uvedeného aktu v rozsahu, v němž se týká posouzení hodnoty subjektu, a aby provedl posouzení sám, nebo nařídil provedení správného, skutečného a rovného posouzení hodnoty Banco Popular Español, a uložil zaplatit náhradu škody všem akcionářům a věřitelům v souladu s novým posouzením;

               —

               podpůrně, pro případ, že nevyhoví žádnému předchozímu návrhovému žádání, aby konstatoval částečnou neplatnost aktu v rozsahu, v němž se týká posouzení hodnoty subjektu, a aby provedl posouzení sám, nebo nařídil provedení správného, skutečného a rovného posouzení hodnoty Banco Popular Español, a uložil zaplatit náhradu škody všem žalobcům, jako akcionářům a věřitelům, v souladu s novým posouzením;

               —

               výslovně uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věcech T–478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda v. Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Posudek 1/17: Žádost o posudek podaná Belgickým královstvím na základě čl. 218 odst. 11 SFEU

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/2

         Žádost o posudek podaná Belgickým královstvím na základě čl. 218 odst. 11 SFEU
   (Posudek 1/17)
   (2017/C 369/02)
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Žadatel

   Belgické království (zástupci: C. Pochet, L. Van den Broeck a M. Jacobs, zmocněnci)

      Otázka položená Soudnímu dvoru

   Je kapitola osm („Investice“) oddíl F („řešení investičních sporů mezi investorem a státem“) Komplexní hospodářské a obchodní dohody mezi Kanadou na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé, podepsané v Bruselu dne 30. října 2016, slučitelná se Smlouvami, včetně základních práv?


title: Věc T-530/17: Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – López Campo a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/21

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – López Campo a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí
   (Věc T-530/17)
   (2017/C 369/32)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: López Campo (Pontevedra, Španělsko) a dalších 8 žalobců (zástupce: F. Cabadas García, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               konstatoval neplatnost rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017, kterým byl schválen krizový plán pro Banco Popular Español SA, a uložil SRB povinnost nahradit žalobcům škodu ve výši určené v žalobě;

               —

               podpůrně konstatoval neplatnost rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017, kterým byl schválen krizový plán pro Banco Popular Español SA, a uložil SRB povinnost nahradit žalobcům škodu ve výši, která se rovná násobku počtu jejich akcií a jejich ceny před přijetím rozhodnutí SRD/EES/2017/08.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017, kterým byl schválen krizový plán pro Banco Popular Español, SA.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věcech T–478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda v. Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-734/15 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – Komise v. FE „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Otevřené výběrové řízení — Zápis na seznam úspěšných uchazečů — Rozhodnutí OOJ o nepřijetí úspěšného uchazeče — Pravomoci výběrové komise a pravomoci OOJ — Podmínky účasti ve výběrovém řízení — Minimální délka odborné praxe — Způsoby výpočtu — Ztráta šance na přijetí — Návrh na náhradu škody“

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – Komise v. FE
   (Věc T-734/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Otevřené výběrové řízení - Zápis na seznam úspěšných uchazečů - Rozhodnutí OOJ o nepřijetí úspěšného uchazeče - Pravomoci výběrové komise a pravomoci OOJ - Podmínky účasti ve výběrovém řízení - Minimální délka odborné praxe - Způsoby výpočtu - Ztráta šance na přijetí - Návrh na náhradu škody“)
   (2017/C 369/11)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Simonetti a G. Gattinara, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: FE (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokátky)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 6. října 2015, FE v. Komise (F-119/14, EU:F:2015:116), znějící na zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Body 1, 2 a 4 výroku rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 6. října 2015, FE v. Komise (F-119/14), se zrušují.

               2)

               Žaloba FE podaná k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-119/14 se zamítá.

               3)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku.

               4)

               FE ponese vlastní náklady řízení před Soudem pro veřejnou službu a nahradí náklady téhož řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 68, 22.2.2016.


title: Věc T-449/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – sheepworld v. EUIPO (Bester Opa) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Bester Opa — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – sheepworld v. EUIPO (Bester Opa)
   (Věc T-449/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Bester Opa - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 369/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: sheepworld AG (Ursensollen, Německo) (zástupce: S. von Rüden, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. května 2016 (věc R 92/2016-4), týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení Bester Opa jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Sheepworld AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. 2016, C 364.


title: Věc T-552/17: Žaloba podaná dne 16. srpna 2017 – Maña a další v. SRB

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/29

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2017 – Maña a další v. SRB
   (Věc T-552/17)
   (2017/C 369/41)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Maña, S.L. (Teo, Španělsko) a dalších 113 žalobců (zástupce: P. Rúa Sobrino, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               přijal žalobu na neplatnost proti „rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017 kterým byl schválen krizový plán pro Banco Popular Español SA., s identifikačním daňovým číslem 80H66LPTVDLM0P28XF25, určené Fondu pro řádnou restrukturalizaci bank (FROB) (SRB/EES/2017/08)“;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               konstatoval protiprávnost a nepoužitelnost článků 18 a 29 nařízení (EU) č. 806/2014;

               —

               uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věcech T–478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda v. Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-531/17: Žaloba podaná dne 9. srpna 2017 – Promociones Santa Rosa v. Jednotný výbor pro řešení krizí

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/22

         Žaloba podaná dne 9. srpna 2017 – Promociones Santa Rosa v. Jednotný výbor pro řešení krizí
   (Věc T-531/17)
   (2017/C 369/33)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Promociones Santa Rosa, S.L. (Madrid, Španělsko) (zástupce: L. Carrión Matamoros, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (nedůvěrné znění) SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017, kterým byl schválen krizový plán pro Banco Popular Español SA, z důvodu porušení článku 7, čl. 18 odst. 1 a článku 20 nařízení (EU) č. 806/2014, jakož i z důvodu umělé změny bezprostředních důvodů pro zánik uvedeného subjektu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věcech T–478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda v. Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-450/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freunde) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Beste Freunde — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freunde)
   (Věc T-450/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Beste Freunde - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 369/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: sheepworld AG (Ursensollen, Německo) (zástupce: S. von Rüden, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. května 2016 (věc R 93/2016-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení Beste freunde jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Sheepworld AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 364, 3.10.2016.


title: Věc T-560/17: Žaloba podaná dne 16. srpna 2017 – Fortischem v. Parlament a Rada

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/30

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2017 – Fortischem v. Parlament a Rada
   (Věc T-560/17)
   (2017/C 369/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fortischem a.s. (Nováky, Slovensko) (zástupci: C. Arhold, P. Hodál a M. Staroň, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil písmeno d) části I přílohy III nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/852 ze dne 17. května 2017 o rtuti a o zrušení nařízení (ES) č. 1102/2008 (1); a

               —

               přiznal žalobkyni náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené ustanovení musí být zrušeno, neboť porušuje zásadu legitimního očekávání tím, že připravuje provozovatele výrobních závodů pro rtuťové buňky o možnost prodloužení podle nejlepších dostupných technik, pokud jsou splněny podmínky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené ustanovení musí být zrušeno, neboť porušuje zásadu proporcionality tím, že i) stanoví pevnou lhůtu pro postupné zrušení výroby rtuťových buněk, která uplyne před lhůtou vyplývající z použitelného mezinárodního nařízení o rtuti, aniž alespoň poskytuje možnost prodloužení nebo výjimky ve zvláštních případech, že ii) prosazuje právní předpisy, které nemohou pro širší veřejnost představovat žádný významný přínos v oblasti životního prostředí, avšak pro hospodářské subjekty jsou spojeny se značnými nevýhodami a že iii) nebere v úvahu stávající právní předpisy, které již stanoví jasná pravidla pro zrušení výroby, prodloužení nebo výjimky, a že samo o sobě nestanoví ujednání pro případ podstatné změny okolností (hardship doložky).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené ustanovení musí být zrušeno, protože bude žalobkyni v rámci podnikatelské činnosti způsobovat ztráty rovnající se porušení základního práva vlastnit majetek podle Listiny základních práv Evropské unie, což je nepřiměřené cílům napadeného ustanovení, kterých lze dosáhnout méně omezujícími opatřeními.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/852 ze dne 17. května 2017 o rtuti a o zrušení nařízení (ES) č. 1102/2008 (Úř. věst. 2017, L 137, s. 1).


title: Věc C-447/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. července 2017 Evropskou unií, zastoupenou Soudním dvorem Evropské unie, proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 7. června 2017 ve věci T-673/15, Guardian Europe v. Evropská unie

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. července 2017 Evropskou unií, zastoupenou Soudním dvorem Evropské unie, proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 7. června 2017 ve věci T-673/15, Guardian Europe v. Evropská unie
   (Věc C-447/17 P)
   (2017/C 369/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská unie zastoupená Soudním dvorem Evropské unie (zástupci: J. Inghelram a K. Sawyer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Guardian Europe Sàrl; Evropská unie zastoupená Evropskou komisí

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil bod 1 výroku napadeného rozsudku;

               —

               zamítl jako neopodstatněný návrh společnosti Guardian Europe na náhradu škody ve výši EUR 936 000 eur za náklady na bankovní záruku, které jí údajně vznikly v důsledku porušení povinnosti vydat rozhodnutí ve věci T-82/08 v přiměřené lhůtě; anebo čistě alternativně snížit výši této náhrady na 299 251,64 eur včetně kompenzačního úroku vypočteného s ohledem na to, že se tato částka skládá z několika jednotlivých částek, které se staly splatnými v různé době;

               —

               uložil společnosti Guardian Europe náhradu nákladů.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka čtyři důvody.

               1)

               První důvod spočívá v tom nesprávném výkladu úpravy týkající se omezení v případě pokračující ztráty, neboť Tribunál konstatoval, že údajná majetková škoda spočívající v zaplacení poplatků na bankovní záruku, které byly uhrazeny více než pět let před podáním žaloby na náhradu škody, byla promlčena.

               2)

               Druhý důvod spočívá v nesprávném výkladu pojmu příčinná souvislost, jelikož Tribunál konstatoval, že porušení povinnosti rozhodnout v přiměřené lhůtě bylo rozhodující pro vznik údajné majetkové škody v důsledku zaplacení poplatků za bankovní záruku, zatímco podle ustálené judikatury je rozhodujícím důvodem pro placení takových nákladů rozhodnutí podniku nezaplatit pokutu během řízení před unijními soudy.

               3)

               Třetí důvod spočívá v nesprávném právním posouzení v rámci určování období, během něhož údajná majetková škoda vznikla, a nedostatečném odůvodnění, neboť Tribunál konstatoval bez uvedení důvodů, že období, během něhož údajná majetková škoda spočívající v zaplacení poplatků na bankovní záruku vznikla, se může lišit od období, během něhož došlo k protiprávnímu jednání, v jehož důsledku tato škoda údajně vznikla.

               4)

               Čtvrtý důvod spočívá v nesprávném právním posouzení z důvodu přiznání nepřiměřeného kompenzačního úroku, neboť Tribunál přiznal žalobkyni úrok ve částce počítané od data, k němuž nárok na něj dosud nevznikl.


title: Věc T-539/17: Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – EIB v. Sýrie

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/23

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – EIB v. Sýrie
   (Věc T-539/17)
   (2017/C 369/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská investiční banka (zástupci: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran a F. de Borja Oxangoiti Briones, zmocněnci, D. Arts, advokát a T. Cusworth, solicitor)

      Žalovaná: Syrská arabská republika

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál uložil Sýrii povinnost zaplatit:

               —

               veškeré částky splatných pohledávek, na které má EU nárok podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 úvěrové smlouvy Al Thawra z titulu vstupu EU do práv věřitele, které zahrnují částky:

                           —

                           404 792,06 euro, 954 331,07 Libry šterlinků (GBP), 29 130 433,00 japonských jenů (JPY) a 1 498 184,58 amerického dolaru (USD), jakožto částku splatné pohledávky vůči EU ke dni 9. srpna 2017, tvořené jistinou, úroky a smluvními úroky z prodlení (připsanými za období od okamžiku splatnosti do 9. srpna 2017);

                           —

                           další úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby stanovené podle článku 3.02 do okamžiku uhrazení pohledávky;

                           —

                           veškeré použitelné daně, cla, dávky a náklady za odbornou činnost, připsané od okamžiku splatnosti do okamžiku uhrazení pohledávky, včetně nákladů souvisejících s tímto řízením.

               —

               Podpůrně k výše uvedenému příkazu, pokud Tribunál bude mít za to, že EU nevstoupila do práv EIB, uložil Sýrii povinnost zaplatit celou částku splatných pohledávek, na které má EIB nárok podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 úvěrové smlouvy Al Thawra, které zahrnují částky:

                           —

                           404 792,06 euro, 954 331,07 Libry šterlinků (GBP), 29 130 433,00 japonských jenů (JPY) a 1 498 184,58 amerického dolaru (USD), jakožto splatnou pohledávku vůči EIB ke dni 9. srpna 2017, tvořené jistinou, úroky a smluvními úroky z prodlení (připsanými za období od okamžiku splatnosti do 9. srpna 2017);

                           —

                           další smluvní úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby stanovené podle článku 3.02 do okamžiku uhrazení pohledávky;

                           —

                           veškeré použitelné daně, cla, dávky a náklady za odbornou činnost, připsané od okamžiku splatnosti do okamžiku uhrazení pohledávky, včetně nákladů souvisejících s tímto řízením.

               —

               Každopádně nařídil Sýrii zaplatit částku splatné pohledávky vůči EU nebo případně EIB z titulu splátek úvěru, jejichž splatnost nastane po okamžiku podání této žaloby a jež Sýrie neuhradí ve lhůtě jejich splatnosti, včetně:

                           —

                           veškerých jistin a úroků jednotlivých splátek;

                           —

                           smluvních úroků z prodlení připsaných ve výši roční úrokové sazby stanovené podle článku 3.02 od okamžiku splatnosti každé ze splátek až do okamžiku jejich uhrazen í Sýrií.

               —

               Úhradu veškerých nákladů souvisejících s tímto řízení podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod.
   První a jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Sýrie porušila svou smluvní povinnost, kterou má podle článků 3.01 a 4.01 úvěrové smlouvy Al Thawra a podle níž musí uhradit splátky úvěru podle úvěrové smlouvy Al Thawra v okamžiku jejich splatnosti, a podle článku 3.02 úvěrové smlouvy Al Thawra uhradit úroky z prodlení v případě každé splatné avšak řádně neuhrazené splátky úvěru ve výši roční úrokové sazby podle uvedeného článku. Sýrie má tudíž na základě smlouvy povinnost zaplatit celou splatnou částku podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 úvěrové smlouvy Al Thawra.


title: Věc T-452/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freundin) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Beste Freundin — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freundin)
   (Věc T-452/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Beste Freundin - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 369/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: sheepworld AG (Ursensollen, Německo) (zástupce: S. von Rüden, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. května 2016 (věc R 96/2016-4) týkajícímu se zápisu slovního označení Beste Freundin jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti sheepworld AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 364, 3.10.2016.


title: Věc T-276/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – Viridis Pharmaceutical v. EUIPO – Hecht-Pharma (Boswelan) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Evropské unie Boswelan — Zrušení — Čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence skutečného užívání ochranné známky — Neexistence řádných důvodů pro neužívání“

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – Viridis Pharmaceutical v. EUIPO – Hecht-Pharma (Boswelan)
   (Věc T-276/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie Boswelan - Zrušení - Čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence skutečného užívání ochranné známky - Neexistence řádných důvodů pro neužívání“)
   (2017/C 369/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Viridis Pharmaceutical Ltd. (Tortola, Britské Panenské ostrovy, Spojené království) (zástupci: C. Spintig, S. Pietzcker a M. Prasse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Hecht Pharma GmbH (Hollnseth, Německo) (zástupci: C. Sachs a J. Sachs, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. února 2016 (věc R 2837/2014-5) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Hecht-Pharma a Viridis Pharmaceutical .

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Viridis Pharmaceutical Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11. 7. 2016.


title: Věc T-588/17: Žaloba podaná dne 30. srpna 2017 – EIB v. Sýrie

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/32

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2017 – EIB v. Sýrie
   (Věc T-588/17)
   (2017/C 369/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská investiční banka (zástupci: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran a F. de Borja Oxangoiti Briones, zmocněnci, D. Arts, advokát a T. Cusworth, solicitor)

      Žalovaná: Syrská arabská republika

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál uložil Sýrii povinnost zaplatit:

               —

               veškeré částky splatných pohledávek podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 úvěrové smlouvy Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement, které zahrnují částky:

                           —

                           2 184 271,58 euro, jakožto splatnou pohledávku vůči EIB ke dni 25. srpna 2017, tvořené jistinou, úroky a smluvními úroky z prodlení (připsanými za období od okamžiku splatnosti do 25. srpna 2017);

                           —

                           další smluvní úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby 3,5 % (350 bazických bodů) do okamžiku uhrazení pohledávky;

                           —

                           veškeré použitelné daně, cla, dávky a poplatky za odbornou činnost, připsané od okamžiku splatnosti do okamžiku uhrazení pohledávky, včetně nákladů souvisejících s tímto řízením.

               —

               Každopádně nařídil Sýrii zaplatit částku splatné pohledávky z titulu splátek úvěru, jejichž splatnost nastane po okamžiku podání této žaloby a jež Sýrie neuhradí ve lhůtě jejich splatnosti, včetně:

                           —

                           veškerých jistin a úroků jednotlivých splátek;

                           —

                           smluvních úroků z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby 3,5 % (350 bazických bodů) od okamžiku splatnosti každé ze splátek až do okamžiku jejich uhrazení Sýrií.

               —

               Úhradu veškerých nákladů souvisejících s tímto řízení podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod.
   První a jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Sýrie porušila svou smluvní povinnost, kterou má podle článků 3.01 a 4.01 úvěrové smlouvy Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement a podle níž musí uhradit splátky úvěru podle Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement v okamžiku jejich splatnosti, a podle článku 3.02 Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement uhradit úroky z prodlení v případě každé splatné avšak řádně neuhrazené splátky úvěru ve výši roční úrokové sazby podle uvedeného článku. Sýrie má tudíž na základě smlouvy povinnost zaplatit celou splatnou částku podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 a 9.02 úvěrové Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement.


title: Spojené věci T-504/16 a T-505/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2017 – Bodson a další v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Odměňování — Roční úprava platové stupnice základních platů — Metoda výpočtu — Hospodářská a finanční krize“

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2017 – Bodson a další v. EIB
   (Spojené věci T-504/16 a T-505/16) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Odměňování - Roční úprava platové stupnice základních platů - Metoda výpočtu - Hospodářská a finanční krize“)
   (2017/C 369/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Jean-Pierre Bodson (Lucemburk, Lucembursko) a 485 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (věc T-504/16); a Esther Badiola (Lucembursko) a 15 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (věc T-505/16) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: původně T. Gilliams a G. Nuvoli, poté G. Faedo a T. Gilliams, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící jednak na zrušení rozhodnutí obsažených ve výplatních páskách za měsíc únor 2013 a následující měsíce, kterými se vůči žalobcům uplatňuje rozhodnutí správní rady EIB ze dne 18. prosince 2012 a rozhodnutí řídicího výboru EIB ze dne 29. ledna 2013, jakož i článku uveřejněného na internetových stránkách dne 5. února 2013 a sdělení zaměstnancům ze dne 15. února 2013, jimiž se zaměstnancům oznamuje přijetí těchto dvou rozhodnutí, a jednak na uložení povinnosti EIB zaplatit žalobcům částku, která odpovídá rozdílu mezi částkou odměny vyplacenou podle výše uvedených rozhodnutí a odměnou, která se měla vyplatit na základě systému vyplývajícího z rozhodnutí správní rady EIB ze dne 22. září 2009, jakož i náhradu škody za újmu, kterou žalobci údajně utrpěli z důvodu ztráty kupní síly a nejistoty spjaté s vývojem jejich odměňování.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské investiční banky (EIB), kterými se provádí rozhodnutí správní rady EIB ze dne 18. prosince 2012 a rozhodnutí řídicího výboru EIB ze dne 29. ledna 2013 a která jsou obsažena ve výplatních páskách za měsíc únor 2013 a následné měsíce Jean-Pierre Bodsona a dalších zaměstnanců EIB, jejichž jména jsou uvedena v příloze ve věci T-504/16, a dále Esther Badiola a dalších zaměstnanců EIB, jejichž jména jsou uvedena v příloze ve věci T-505/16, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloby zamítají.

               3)

               EIB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013 (věc původně vedená u Soudu pro veřejnou službu pod číslem F-41/13 a předaná k Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-585/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – Skareby v. ESVČ „Veřejná služba — Úředníci — Svoboda projevu — Povinnost loajality — Vážný zásah do oprávněných zájmů Unie — Zamítnutí povolení zveřejnit článek — Výzva ke změně textu — Článek 17a služebního řádu — Předmět žaloby — Rozhodnutí o zamítnutí správní stížnosti“

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2017 – Skareby v. ESVČ
   (Věc T-585/16) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Svoboda projevu - Povinnost loajality - Vážný zásah do oprávněných zájmů Unie - Zamítnutí povolení zveřejnit článek - Výzva ke změně textu - Článek 17a služebního řádu - Předmět žaloby - Rozhodnutí o zamítnutí správní stížnosti“)
   (2017/C 369/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Carina Skareby (Louvain, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) (zástupci: S. Marquardt, zmocněnec, ve spolupráci s de M. Troncoso Ferrerem, F.-M. Hislairem a S. Moya Izquierdem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení jednak rozhodnutí ESVČ ze dne 5. června 2015, kterým bylo zamítnuto zveřejnění článku a byla učiněna výzva ke změně dvou odstavců navrženého textu, a jednak „v rozsahu, v němž je to nezbytné“ rozhodnutí ESVČ ze dne 18. prosince 2015, kterým byla zamítnuta stížnost podaná proti původnímu rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Carině Skareby se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30.5.2016 (věc původně vedená u Soudu pro veřejnou službu pod číslem F-15/16 a předaná k Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-481/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 9. srpna 2017 – Nikolaj Jančev v. Direktor na direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 9. srpna 2017 – Nikolaj Jančev v. Direktor na direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
   (Věc C-481/17)
   (2017/C 369/06)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nikolaj Jančev

      Žalovaný: Direktor na direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba bod 16 rozhodnutí Evropské komise C(2011)863 final ze dne 11. února 2011, které bylo vydáno podle čl. 108 odst. 3 SFEU a kterou byla prohlášena státní podpora Bulharské republiky č. 546/2010 týkající se investic do zemědělských podniků prostřednictvím osvobození od daně z příjmů právnických osob za slučitelnou s čl. 107 odst. 3 SFEU, vykládat v tom smyslu, že s ohledem jednak na pravomoci Komise a jednak na důsledky zásad procesní autonomie a právní jistoty je přípustné použití takové vnitrostátní právní úpravy, podle níž je třeba považovat lhůtu pro provedení kontroly týkající se splnění požadavků poskytnuté státní podpory, která je uvedena v tomto bodě, za orientační a nikoli za prekluzivní?

               2)

               Je třeba body 7, 8, 14 a 45 rozhodnutí Evropské komise C(2011)863 final ze dne 11. února 2011, které bylo vydáno podle čl. 108 odst. 3 SFEU a kterou byla prohlášena státní podpora Bulharské republiky č. 546/2010 týkající se investic do zemědělských podniků prostřednictvím osvobození od daně z příjmů právnických osob za slučitelnou s čl. 107 odst. 3 SFEU, ve spojení a s účelovým zohledněním zásady proporcionality vykládat v tom smyslu, že o oprávněném získání/využití nároku na podporu je rozhodováno pouze na základě dodržení vnitrostátních právních předpisů, které byly výslovně zmíněny v uvedeném rozhodnutí a jimiž je realizována státní podpora, nebo je přípustné zohlednit i obsah dalších podmínek stanovených ve vnitrostátním právu, které nesledují cíle, k jejichž dosažení slouží udělení státní podpory?


title: Věc T-540/17: Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – EIB v. Sýrie

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/24

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – EIB v. Sýrie
   (Věc T-540/17)
   (2017/C 369/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská investiční banka (zástupci: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran a F. de Borja Oxangoiti Briones, zmocněnci, D. Arts, advokát, a T. Cusworth, solicitor)

      Žalovaná: Syrská arabská republika

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Sýrii povinnost zaplatit všechny částky, které na základě článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 Electricity Distribution Loan Agreement dluží Evropské unii, na niž v tomto ohledu přešla práva, a to:

                           —

                           částku 52 657 141,77 eur dlužnou Evropské unii k 9. srpnu 2017, jež zahrnuje celou jistinu, úrok a smluvní úrok z prodlení (ode dne splatnosti do 9. srpna 2017);

                           —

                           další smluvní úrok z prodlení odpovídající té z následujících ročních sazeb, která je vyšší (za příslušné období): i) příslušná mezibankovní sazba navýšená o 2 % (200 bazických bodů) nebo ii) sazba splatná podle článku 3.01 navýšená o 0,25 % (25 bazických bodů), do zaplacení;

                           —

                           veškeré daně, cla, poplatky a náklady na právní služby ode dne splatnosti do zaplacení, včetně nákladů tohoto řízení.

               —

               podpůrně, pokud by Soudní dvůr shledal, že na Evropskou unii nepřešla práva Banky, uložil Sýrii povinnost zaplatit všechny částky, které na základě článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 Electricity Distribution Loan Agreement dluží Bance, a to:

                           —

                           částku 52 657 141,77 eur dlužnou Bance k 9. srpnu 2017, jež zahrnuje celou jistinu, úrok a smluvní úrok z prodlení (ode dne splatnosti do 9. srpna 2017);

                           —

                           další smluvní úrok z prodlení odpovídající té z následujících ročních sazeb, která je vyšší (za příslušné období): i) příslušná mezibankovní sazba navýšená o 2 % (200 bazických bodů) nebo ii) sazba splatná podle článku 3.01 navýšená o 0,25 % (25 bazických bodů), do zaplacení;

                           —

                           veškeré daně, cla, poplatky a náklady na právní služby ode dne splatnosti do zaplacení, včetně nákladů tohoto řízení.

               —

               každopádně uložil Sýrii povinnost zaplatit splátky dlužné dle okolností buď Evropské unii, nebo Bance, jež budou splatné po podání této žaloby a které Sýrie nesplácí, a to:

                           —

                           celou jistinu a úrok z každé splátky;

                           —

                           smluvní úrok z prodlení odpovídající té z následujících ročních sazeb, která je vyšší (za příslušné období): i) příslušná mezibankovní sazba navýšená o 2 % (200 bazických bodů) nebo ii) sazba splatná podle článku 3.01 navýšená o 0,25 % (25 bazických bodů), od splatnosti každé splátky do zaplacení ze strany Sýrie.

               —

               uložil Sýrii náhradu všech nákladů tohoto řízení v souladu s čl. 134 odst. 1 jednacího řádu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod.
   První a jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Sýrie porušila své smluvní povinnosti podle článků 3.01 a 4.01 Electricity Distribution Loan Agreement zaplatit splátky podle Electricity Distribution Loan Agreement vždy k okamžiku splatnosti a podle článku 3.02 Electricity Distribution Loan Agreement zaplatit úrok z prodlení z každé dlužné a nezaplacené splátky navýšený o příslušnou roční sazbu. V důsledku toho má Sýrie smluvní povinnost zaplatit všechny částky dlužné na základě článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 Electricity Distribution Loan Agreement.


title: Věc T-541/17: Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – EIB v. Sýrie

text:
               30.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/25

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – EIB v. Sýrie
   (Věc T-541/17)
   (2017/C 369/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská investiční banka (zástupci: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran a F. de Borja Oxangoiti Briones, zmocněnci, D. Arts, advokát a T. Cusworth, solicitor)

      Žalovaná: Syrská arabská republika

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál uložil Sýrii povinnost zaplatit:

               —

               veškeré částky splatných pohledávek, na které má EU nárok podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 Electricity Transmission Loan Agreement (úvěrové smlouvy o přenosu elektřiny) z titulu vstupu EU do práv věřitele, které zahrnují částky:

                           —

                           3 383 971,66 švýcarského franku (CHF) a 38 934 400,51 eura, jakožto splatnou pohledávku vůči EU ke dni 9. srpna 2017, tvořené jistinou, úroky a smluvními úroky z prodlení (připsanými za období od okamžiku splatnosti do 9. srpna 2017);

                           —

                           další smluvní úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby, která je vypočítána jakou součet i) 2,5 % (250 bazických bodů) a sazby splatné podle článku 3.01 do okamžiku uhrazení pohledávky;

                           —

                           veškeré použitelné daně, cla, dávky a náklady za odbornou činnost, připsané od okamžiku splatnosti do okamžiku uhrazení pohledávky, včetně nákladů souvisejících s tímto řízením.

               —

               Podpůrně k výše uvedenému příkazu, pokud Tribunál bude mít za to, že EU nevstoupila do práv EIB, uložil Sýrii povinnost zaplatit veškeré částky splatných pohledávek, na které má EIB nárok podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 úvěrové smlouvy o přenosu elektřiny, které zahrnují částky:

                           —

                           3 383 971,66 švýcarského franku (CHF) a 38 934 400,51 eura, jakožto splatnou pohledávku vůči EIB ke dni 9. srpna 2017, tvořené jistinou, úroky a smluvními úroky z prodlení (připsanými za období od okamžiku splatnosti do 9. srpna 2017);

                           —

                           další smluvní úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby, která je vypočítána jakou součet i) 2,5 % (250 bazických bodů) a sazby splatné podle článku 3.01 do okamžiku uhrazení pohledávky;

                           —

                           veškeré použitelné daně, cla, dávky a náklady za odbornou činnost, připsané od okamžiku splatnosti do okamžiku uhrazení pohledávky, včetně nákladů souvisejících s tímto řízením.

               —

               Každopádně nařídil Sýrii zaplatit částku splatné pohledávky vůči EU nebo případně EIB z titulu splátek úvěru, jejichž splatnost nastane po okamžiku podání této žaloby a jež Sýrie neuhradí ve lhůtě jejich splatnosti, včetně:

                           —

                           veškerých jistin a úroků jednotlivých splátek;

                           —

                           další smluvní úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby, která je vypočítána jakou součet i) 2,5 % (250 bazických bodů) a sazby splatné podle článku 3.01, od okamžiku splatnosti jednotlivých splátek do okamžiku uhrazení pohledávky;

               —

               Úhradu veškerých nákladů souvisejících s tímto řízení podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod.
   První a jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Sýrie porušila svou smluvní povinnost, kterou má podle článků 3.01 a 4.01 úvěrové smlouvy o přenosu elektřiny a podle níž musí uhradit splátky úvěru podle úvěrové smlouvy o přenosu elektřiny v okamžiku jejich splatnosti, a podle článku 3.02 úvěrové smlouvy o přenosu elektřiny uhradit úroky z prodlení v případě každé splatné avšak řádně neuhrazené splátky úvěru ve výši roční úrokové sazby podle uvedeného článku. Sýrie má tudíž na základě smlouvy povinnost zaplatit celou splatnou částku podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 úvěrové smlouvy o přenosu elektřiny.