title: Věc T-45/11: Žaloba podaná dne 21. ledna 2011 — Itálie v. Komise

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/30

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2011 — Itálie v. Komise
   (Věc T-45/11)
   2011/C 80/55
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise K(2010)7893 v konečném znění ze dne 10. listopadu 2010 doručené Italské republice dopisem ze dne 11. listopadu 2010 SG-Greffe (2010) D/18018, kterým se odmítá postoupení věci COMP/M.5960 — Crédit Agricole/Cassa di Risparmio della Spezia/Agenzie Intesa Sanpaolo.

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je namířena proti rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost italského úřadu pro hospodářskou soutěž o postoupení podle článku 9 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, s. 1, Zvl. vyd. 08/03, s. 40), přezkumu spojení oznámeného Komisi, kterým Crédit Agricole S.A. získal výlučnou kontrolu nad společností Cassa di Risparmio della Spezia S.p.A., v současnosti kontrolovanou společností Intesa Sanpaolo, a to prostřednictvím společnosti Cassa di Risparmio di Parma e Piacenza S.p.A. kontrolovanou společností Crédit Agricole S.A.
   Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává pěti žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod se týká porušení článku 9 nařízení (ES) č. 139/2004 tím, že Komise považovala žádost o postoupení za opožděnou a neodůvodněnou.

               2)

               Druhý žalobní důvod se týká porušení čl. 9 odst. 2 písm. a) a b) a odst. 3 prvního pododstavce písm. b) a druhého pododstavce nařízení (ES) č. 139/2004, a rovněž nedostatku odůvodnění.
               Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise nesprávně považovala za důležité, že po spojení nedošlo ke změně tržních podílů. Crédit Agricole nabude svých tržních podílů díky spojení, a nikoli vnitřní expanzí, jak to učinila společnost Intesa Sanpaolo před spojením. Provinční trh maloobchodních bankovních služeb tudíž nebyl ovlivněn.

               3)

               Třetí žalobní důvod se týká porušení čl. 9 odst. 2 písm. a) a b) a odst. 3 prvního pododstavce písm. b) a druhého pododstavce nařízení (ES) č. 139/2004, a rovněž nedostatku odůvodnění.
               Žalobkyně má za to, že v rozporu s tvrzením Komise provinční trh bankovních služeb existuje: uživatelé těchto služeb nejsou ochotni se přemísťovat a pro ostatní poskytovatele je obtížné proniknout na přesycený provinční trh. Existoval tedy omezený trh, který nepředstavuje podstatnou část společného trhu.
               Čtvrtý žalobní důvod se týká porušení čl. 9 odst. 2 písm. a) a b) a odst. 3 prvního pododstavce písm. b) a druhého pododstavce nařízení (ES) č. 139/2004, a rovněž nedostatku odůvodnění.
               V tomto ohledu žalobkyně namítá, že Komise nezohlednila řízení o porušení zahájené úřadem pro hospodářskou soutěž proti Crédit Agricole a Intesa Sanpaolo, které tudíž z hlediska účinků na trh musí být považovány za spřízněné a nekonkurující si strany.
               Pátý žalobní důvod se týká porušení článku 1 a čl. 9 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 139/2004, a rovněž zásad subsidiarity a proporcionality.
               Žalobkyně je toho názoru, že spojení nemá žádný význam na úrovni Společenství a že národní úřad pro hospodářskou soutěž byl schopen o tomto spojení rozhodnout. Komise měla postoupit alespoň část operace týkající se provinčních trhů uvedených v rozhodnutí.


title: Věc C-225/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Cortona — Itálie) — Edyta Joanna Jakubowska v. Alessandro Maneggia ( Pravidla Unie týkající se výkonu povolání advokáta — Směrnice 98/5/ES — Článek 8 — Předcházení střetu zájmů — Vnitrostátní právní úprava zakazující souběžný výkon povolání advokáta a zaměstnání ve státní správě na částečný úvazek — Vyškrtnutí ze seznamu advokátů )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Cortona — Itálie) — Edyta Joanna Jakubowska v. Alessandro Maneggia
   (Věc C-225/09) (1)

   (Pravidla Unie týkající se výkonu povolání advokáta - Směrnice 98/5/ES - Článek 8 - Předcházení střetu zájmů - Vnitrostátní právní úprava zakazující souběžný výkon povolání advokáta a zaměstnání ve státní správě na částečný úvazek - Vyškrtnutí ze seznamu advokátů)
   2011/C 30/08
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di pace di Cortona

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Edyta Joanna Jakubowska

      Žalovaný: Alessandro Maneggia

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Giudice di pace di Cortona — Výklad článku 6 směrnice Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů (Úř. věst. L 78, s. 17), článku. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998, o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace (Úř. věst. L 77, s. 36) a článků 3, 4, 10, 81 a 98 ES — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví neslučitelnost mezi svobodným výkonem povolání advokáta a prací na částečný pracovní úvazek u veřejného správního orgánu — Vyškrtnutí zápisu do seznamu advokátu pro advokáty, kteří si nevybrali mezi svobodným výkonem povolání a prací na částečný úvazek

      Výrok

               1)

               Články 3 odst. 1 písm. g) ES, 4 ES, 10 ES, 81 ES a 98 ES nebrání vnitrostátní právní úpravě, která zaměstnancům státní správy zaměstnaným v rámci pracovního poměru na částečný úvazek zakazuje vykonávat povolání advokáta tím, že stanoví jejich vyškrtnutí ze seznamu advokátů, i když jsou k výkonu tohoto povolání způsobilí.

               2)

               Článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace, musí být vykládán v tom smyslu, že hostitelský členský stát může ukládat advokátům, kteří jsou v něm zapsáni a zaměstnáni — ať už na částečný nebo plný úvazek — jiným advokátem, sdružením nebo právní firmou, soukromým nebo veřejným podnikem, omezení současného výkonu povolání advokáta a uvedeného zaměstnání za předpokladu, že tato omezení nejdou nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cíle předcházení střetům zájmů, a použijí se na všechny advokáty zapsané v uvedeném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc C-449/05: Žaloba podaná dne  16. prosince 2005  Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/26

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-449/05)
   (2006/C 36/53)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 16. prosince 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou C. Cattabrigou a L. Visaggiem, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/99/ES (1) ze dne 17. listopadu 2003 o sledování zoonóz a jejich původců, o změně rozhodnutí Rady 90/424/EHS (2) a o zrušení směrnice Rady 92/117/EHS (3), a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 odst. 1 prvého pododstavce této směrnice;

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení této směrnice uplynula dne 12. dubna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 325, 12.12.2003, s. 31.

      (2)  Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 19.

      (3)  Úř. věst. L 62, 15.3.1993, s. 38.


title: Věc T-499/12: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2012 — HSH Investment Holdings Coinvest-C a HSH Investment Holdings FSO v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/59

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2012 — HSH Investment Holdings Coinvest-C a HSH Investment Holdings FSO v. Komise
   (Věc T-499/12)
   2013/C 26/119
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HSH Investment Holdings Coinvest-C Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) a HSH Investment Holdings FSO Sàrl (Lucemburk) (zástupci: Rechtsanwälte H. Niemeyer a H. Ehlers)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 20. září 2011 ve věci C 29/2009 (ex N 264/2009) — HSH Nordbank AG;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně proti povinnostem uloženým k tíži minoritních akcionářů následující žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod: Neexistence žádné samostatné podpory ve prospěch minoritních akcionářů
               Žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně použila pojem podpory uvedený v čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že žalobkyně nesprávně označila jako příjemce podpory. Navýšení hodnoty jejich podílů je pro minoritní akcionáře pouhý hospodářským odrazem podpory poskytnuté společnosti HSH Nordbank a není žádnou nepřímou podporou ve prospěch minoritních akcionářů.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Nedostatečné odůvodnění konstatování, že žalobkyně získaly výhodu
               Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU tím, že dostatečně neobjasnila, proč žalobkyně měly získat nepřímou státní podporu a z jakých důvodů měla být hodnota podniku HSH Nordbank stanovena nesprávně. Mimoto Komise nevyčíslila výši údajné podpory ve prospěch minoritních akcionářů a zaměnila přezkum této podpory za přezkum rozdělení zátěže.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Nesprávné zjištění skutkového stavu při přezkumu otázky, zda žalobkyně získaly finanční výhodu
               V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyni vytýkají, že nezjistila správně skutkový stav. Podle názoru žalobkyň společnost, která provedla ocenění společnosti HSH Nordbank, nenadhodnotila hodnotu podniku HSH a tím emisní cenu nových kmenových akcií, ale provedla ocenění v souladu s uznanými metodami oceňování.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Nezohlednění záloh, které poskytly žalobkyně při rozdělení zátěže
               Žalobkyně tvrdí, že Komise uplatnila nesprávně požadavky, vyplývající z čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a Oznámení o restrukturalizačních opatřeních (1), při rozdělení zátěže tím, že při přezkumu otázky, zda žalobkyně byly dostatečně zapojené do rozdělení zátěže, nezohlednila jimi poskytnuté zálohy.

               5)

               Pátý žalobní důvod: Porušení čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (2) a zásady právní jistoty neobvyklým ukončením formálního přezkumu
               Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise porušila čl. 7 odst. 1 nařízení č. 659/1999 a zásadu právní jistoty tím, že ukončila formální přezkum ve vztahu k žalobkyním, aniž by vydala jedno z rozhodnutí stanovených v článku 7 nařízení č. 659/1999.

               6)

               Šestý žalobní důvod: Porušení čl. 7 odst. 4 nařízení č. 659/1999, čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a Oznámení o restrukturalizačních opatřeních uložením nevhodných povinností
               V rámci tohoto žalobního důvodu tvrdí, že Komise porušila čl. 7 odst. 4 nařízení č. 659/1999 a Oznámení o restrukturalizačních opatřeních tím, že uložila povinnosti, které nesouvisely s restrukturalizací společnosti HSH Nordbank, ale že toto uložení povinností představovalo skryté povolení nepřímé státní pomoci.

               7)

               Sedmý žalobní důvod: Porušení zásady proporcionality nadměrným zatížením žalobkyň
               Žalobkyně Komisi vytýkají, že porušila zásadu proporcionality tím, že je v rámci rozdělení zátěže nadměrně zatížila.

               8)

               Osmý žalobní důvod: Porušení zásady rovného zacházení diskriminací žalobkyň
               Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise porušila zásadu rovného zacházení tím, že ve svém rozhodnutí stanovila k tíži žalobkyň povinnosti, které v jiných srovnatelných případech neuložila.

         Dále žalobkyně společně uvádějí proti napadenému rozhodnutí následující žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod: Porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a Sdělení o nakládání se znehodnocenými aktivy (3) nesprávným výpočtem neslučitelných prvků podpory
               V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a Sdělení o nakládání se znehodnocenými aktiv nesprávným výpočtem takzvaných neslučitelných prvků podpory spojených se zárukou ve prospěch HSH Nordbank.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Nedostatečné odůvodnění zjištění skutečné obchodní hodnoty
               Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise dostatečně neodůvodnila, jakým způsobem bylo provedeno zjištění skutečné obchodní hodnoty portfolia, kterého se týkala záruka.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a Sdělení o nakládání se znehodnocenými aktivy nesprávným výpočtem Claw-back
               Žalobkyně Komisi vytýkají, že porušila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a Sdělení o nakládání se znehodnocenými aktivy tím, že nesprávně vypočetla Claw-back.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Porušení zásady rovného zacházení při výpočtu Claw-back
               Začtvrté v uvedené souvislosti žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu rovného zacházení tím, že ve srovnání s jinými srovnatelnými případy znevýhodnila při výpočtu Claw-back společnost HSH Nordbank.

               5)

               Pátý žalobní důvod: Porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a zásady proporcionality příliš vysokým snížením bilanční sumy při vydání povolení vázaného na splnění podmínek
               Nakonec žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a zásadu proporcionality také tím, že při vydání povolení vázaného na splnění podmínek provedla příliš vysoké snížení bilanční sumy.

      (1)  Sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (Úř. věst. C 195, s. 9).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (3)  Sdělení Komise o nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (Úř. věst. C 72, s. 1).


title: Věc T-24/16: Žaloba podaná dne 21. ledna 2016 – Sovena Portugal – Consumer Goods v. OHIM – Mueloliva (FONTOLIVA)

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/38

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2016 – Sovena Portugal – Consumer Goods v. OHIM – Mueloliva (FONTOLIVA)
   (Věc T-24/16)
   (2016/C 106/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sovena Portugal – Consumer Goods, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: D. Martins Pereira, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Mueloliva, SL (Cordoba, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel/Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky „FONTOLIVA“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 107 792

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. listopadu 2015, ve věci R 1813/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl této žalobě;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

               —

               opravil napadené rozhodnutí na základě důvodů uvedených v této žalobě a přiznal ochranu mezinárodní ochranné známce č. 1 107 792 FONTOLIVA ve vztahu k Evropské unii

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení vynaložené žalobkyní včetně nákladů vynaložených v řízení před OHIM.

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před OHIM

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Neplatnost dřívější španělské ochranné známky č. 780 071 FUENOLIVA;

               —

               Nedostatek důkazů o řádném užívání dřívější ochranné známky;

               —

               Chybějící nebezpečí záměny čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Existence dvou dřívějších ochranných známek FONTOLIVA ve Španělsku.


title: Věc C-566/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. Stadeco BV ( Šestá směrnice o DPH — Článek 21 odst. 1 písm. c) — Daň dlužná pouze z důvodu jejího uvedení na faktuře — Oprava bezdůvodně naúčtované daně — Bezdůvodné obohacení )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. Stadeco BV
   (Věc C-566/07) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Článek 21 odst. 1 písm. c) - Daň dlužná pouze z důvodu jejího uvedení na faktuře - Oprava bezdůvodně naúčtované daně - Bezdůvodné obohacení“)
   2009/C 180/17
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden Den Haag

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaná: Stadeco BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Výklad čl. 21 odst. 1 písm. c) směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1997 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Neexistence povinnosti zaplatit daň v členském státě sídla vystavitele faktury za plnění uskutečněné v jiném členském státě nebo ve třetí zemi — Oprava neodůvodněně vyúčtované daně

      Výrok

               1)

               Článek 21 odst. 1 písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z přidané hodnoty — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, musí být vykládán v tom smyslu, že podle tohoto ustanovení existuje povinnost odvést daň z přidané hodnoty v tom členském státě, ke kterému se vztahuje daň z přidané hodnoty uvedená na faktuře nebo jiném dokladu sloužícím jako faktura, i když dotčené plnění nebylo v tomto členském státu předmětem daně. Předkládajícímu soudu přísluší, aby s přihlédnutím ke všem relevantním okolnostem ověřil, ke kterému členskému státu se daň z přidané hodnoty uvedená na dotčené faktuře vztahuje. V tomto ohledu mohou být relevantní zejména sazba uvedené daně, měna, ve které je vyjádřena dlužná částka, jazyk vyhotovení, obsah a kontext dotčené faktury, místo, ve kterém jsou vystavitel této faktury a příjemce poskytnuté služby usazeni, jakož i jejich chování.

               2)

               V případě, že osoba povinná k dani včas zcela nevyloučila nebezpečí ztráty daňových příjmů, nebrání zásada daňové neutrality v zásadě tomu, aby členský stát podmínil opravu daně z přidané hodnoty, která je v daném členském státě dlužná pouze z důvodu jejího nesprávného uvedení na odeslané faktuře, tím, že osoba povinná k dani příjemci poskytnutých služeb dodatečně zašle opravenou fakturu, na které není tato daň uvedena.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc F-16/15: Žaloba podaná dne 30. ledna 2015 – ZZ a další v. Komise

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/27

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2015 – ZZ a další v. Komise
   (Věc F-16/15)
   (2015/C 096/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se mění popis druhu pracovního místa žalobců v aplikaci Sysper 2, a rozhodnutí nezařadit je na seznam úředníků navržených k povýšení do platové třídy AST10 v rámci povyšování za rok 2014.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Určit, že článek 45 služebního řádu a příloha I, jakož i příslušná přechodná opatření, jsou protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 14. dubna 2014 změnit povyšovací spis žalobců obsažený v systému „Sysper 2“ za účelem zablokování jakékoliv možnosti jejich povýšení;

               —

               zrušit následné rozhodnutí OOJ, oznámené dne 24. června 2014, nezařadit žalobce na seznam úředníků navržených k povýšení do platové třídy AST10 v rámci každoročního povyšování za rok 2014 podle článku 45 služebního řádu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Podpůrně:

               —

               Zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 14. dubna 2014 změnit povyšovací spis žalobců obsažený v systému „Sysper 2“ za účelem zablokování jakékoliv možnosti jejich povýšení;

               —

               zrušit následné rozhodnutí OOJ, oznámené dne 24. června 2014, nezařadit žalobce na seznam úředníků navržených k povýšení do platové třídy AST10 v rámci každoročního povyšování za rok 2014 podle článku 45 služebního řádu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-169/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Sandra Castronovo v. Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Sandra Castronovo v. Ministero dell’Interno
      (Věc C-169/10)
      (2010/C 161/43)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Sandra Castronovo

         Žalovaný: Ministero dell’Interno

         Předběžná otázka

      Lze mít za to, že jsou slučitelné vnitrostátní právní předpisy (zavedené počínaje nařízením Bersani, vládní nařízení s mocí zákona č. 223, ze dne 4.7.2006, změněné v zákon č. 248, ze dne 4.8.2006) s články 43 a 49 Smlouvy o ES, tedy „vnitrostátní systém …, který mimo jiné stanoví:

                  a)

                  existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů;

                  b)

                  existenci předpisů skutečně zaručujících zachování získaných obchodních pozic (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének);

                  c)

                  případ zániku koncese v případě, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese“?


title: Vyškrtnutí věci C-102/03

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/11

         Vyškrtnutí věci C-102/03 (1)

   (2005/C 330/22)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 6. září 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-102/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Brindisi): trestní řízení proti Gianfrancovi Casalemu, Giuseppovi Eugeniovi Carolimu.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003


title: Věc T-635/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Tuum v. OHIM – Thun (TUUM)

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/48

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Tuum v. OHIM – Thun (TUUM)
   (Věc T-635/15)
   (2016/C 016/58)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tuum Srl (San Giustino, Itálie) (zástupce: B. Saguatti, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Thun SpA (Bolzano, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „TUUM“ – Přihláška č. 11 939 774

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2015 ve věci R 2624/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               s konečnou platností a v plném rozsahu zamítnul námitku proti zápisu přihlašované ochranné známky pro výrobky zařazené do třídy 14;

               —

               uložil OHIM povinnost zapsat přihlašovanou ochrannou známku;

               —

               uložil OHIM a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení u námitkového oddělení a u odvolacího senátu.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení a nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-484/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank ’s-Gravenhage (Nizozemsko) dne 31. října 2012 — Georgetown University v. Octrooicentrum Nederland, jednající pod názvem NL Octrooicentrum

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank ’s-Gravenhage (Nizozemsko) dne 31. října 2012 — Georgetown University v. Octrooicentrum Nederland, jednající pod názvem NL Octrooicentrum
   (Věc C-484/12)
   2013/C 26/43
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Georgetown University

      Žalovaný: Octrooicentrum Nederland, jednající pod názvem NL Octrooicentrum

      Předběžné otázky

               1)

               Brání nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (1), a zejména návětí a písm. c) jeho článku 3 tomu, aby v případě, kdy platný základní patent chrání různé výrobky, bylo majiteli základního patentu vydáno osvědčení pro jednotlivé chráněné výrobky?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, v jakém smyslu mají být vykládány návětí a písm. c) článku 3 nařízení (ES) č. 469/2009 v případě, kdy platný základní patent chrání několik výrobků a ke dni podání žádosti o vydání osvědčení pro jeden z těchto výrobků (A) dosud nebyla vydána osvědčení pro další výrobky chráněné tímtéž základním patentem (B, C), ale osvědčení pro tyto výrobky (B, C) byla vydána ještě před rozhodnutím o žádosti o vydání osvědčení pro první výrobek (A)?

               3)

               Je pro účely odpovědi na předchozí otázku relevantní, že žádost o vydání osvědčení pro jeden z výrobků chráněných základním patentem (A) byla podána v tentýž den, jako žádosti týkající se dalších výrobků chráněných tímtéž základním patentem (B, C)?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, lze vydat osvědčení výrobku, který je chráněný platným základním patentem, jestliže bylo dříve vydáno osvědčení pro další z výrobků chráněných tímtéž základním patentem, pokud se žadatel prvního osvědčení vzdal s cílem získat nové osvědčení na základě téhož základního patentu?

               5)

               Jestliže je pro účely odpovědi na předchozí otázku relevantní, zda má vzdání se osvědčení zpětný účinek, řídí se posledně uvedená otázka návětím a písm. b) článku 14 nařízení (ES) č. 469/2009 nebo vnitrostátním právem? Pokud se otázka zpětného účinku vzdání se osvědčení řídí návětím a písm. b) článku 14 nařízení (ES) č. 469/2009, má být uvedené ustanovení vykládáno v tom smyslu, že vzdání se osvědčení má zpětný účinek?

      (1)  Úř. věst. L 152, s. 1.


title: Věc T-305/08: Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Itálie v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Nařízení č. 530/2008 (ES) — Obnova populace tuňáka obecného — Určení celkových přípustných odlovů pro rok 2008 — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/11

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Itálie v. Komise
   (Věc T-305/08) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení č. 530/2008 (ES) - Obnova populace tuňáka obecného - Určení celkových přípustných odlovů pro rok 2008 - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 109/23
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: F. Arena, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení článku 1 nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9).

      Výrok

               1)

               Ve věci samé se rozhodnutí nevydá.

               2)

               Evropská komise ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-305/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. ledna 2013 — Evropská komise v. Slovenská republika

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. ledna 2013 — Evropská komise v. Slovenská republika
   (Věc C-305/12) (1)

   2013/C 108/47
   Jednací jazyk: slovenština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc C-234/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Nanterre (Francie) dne 12. května 2010 — Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Nanterre (Francie) dne 12. května 2010 — Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
   (Věc C-234/10)
   ()
   2010/C 221/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Nanterre

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable

      Žalovaní: Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení č. 1260/2001 (1) vykládán tak, že pro účely výpočtu průměrné ztráty je třeba vydělit u všech vyvezených kategorií cukru součet skutečných nákladů součtem vyvezených objemů bez ohledu na to, zda byly z těchto objemů skutečně zaplaceny náhrady?

               2)

               Je nařízení č. 1193/2009 (2) neplatné z hlediska článku 15 nařízení Rady č. 1260/2001 v rozsahu, v němž stanoví dávku z výroby cukru vypočtenou na základě průměrné ztráty, při jejímž výpočtu se v případě cukru vyvezeného ve zpracovaných produktech postupuje tak, že se jednotková částka vývozní náhrady za tyto produkty vynásobí celkovým vyvezeným objemem, včetně objemu vyvezeného bez vyplacení náhrady, a nikoli tak, že se skutečně vynaložené náklady vydělí součtem vyvezených objemů s náhradou či bez ní?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 03/33, s. 17).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1).


title: Věc F-96/06: Žaloba podaná dne 10. srpna 2006 – G v. Komise

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/23

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2006 – G v. Komise
   (Věc F-96/06)
   (2006/C 237/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: G (Port-Vendres, Francie) (zástupci: B. Cambier a L. Cambier, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               určit, že žalovaná je odpovědná za pochybení, kterých se dopustila vůči žalobci;

               —

               uložit žalované, aby žalobci a jeho rodině uhradila prozatímní částku 1 581 801 eur, která odpovídá polovině újmy způsobené všemi pochybeními, kterých se dopustila Komise, její zmocněnci, zaměstnanci nebo jiné instituce, které jí jsou podřízeny, přičemž druhá část musí být upřesněna znalcem;

               —

               uložit žalované, aby uhradila 8 % úrok ze všech výše uvedených částek, a to od 23. listopadu 1999, tedy data, kdy byla ukončena první zpráva o vnitřním vyšetřování vedeném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), ve které se objevily první náznaky podjatosti vůči žalobci, nebo podpůrně od 29. června 2005, data, ke kterému žalobce podal návrh na náhradu škody podle čl. 90 odst. 1 statutu;

               —

               ustanovit znalce;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává osmi žalobních důvodů.
   V prvním vytýká Komisi, že ho začlenila do věci „Berthelot“ a považovala ho za hlavního strůjce v této věci, třebaže veškerá tato obvinění jsou nepravdivá a neexistuje sebemenší důkaz, na kterém by se taková obvinění vůči žalobci mohla zakládat. Komise tím nesplnila svoji povinnost péče a řádné správy a porušila legitimní očekávání žalobce.
   Ve druhém žalobním důvodu žalobce vytýká Komisi, že vážně zasáhla do jeho práv obhajoby všemi nesplněními povinností a nedostatky ve správních šetřeních spojených s věcí „Berthelot“, které nebyly vedeny nestranně.
   Ve třetím žalobním důvodu žalobce uplatňuje porušení povinnosti zachovávat důvěrnost tím, že v průběhu roku 2000 umožnila Komise novinářům vstup do kanceláří OLAF a seznámení se s důvěrnými dokumenty týkajícími se žalobce, aby některé odvysílali v televizním pořadu.
   Ve čtvrtém žalobním důvodu žalobce kritizuje rozhodnutí Komise zrušit jeho soudní imunitu.
   V pátém žalobním důvodu žalobce vytýká Komisi, že ho přeložila na pracovní místo hlavního poradce na generálním ředitelství „Technologický výzkum a vývoj“ nikoliv v zájmu služby nebo na základě politiky mobility tohoto orgánu, ale na základě zastřené disciplinární sankce.
   V šestém žalobním důvodu, týkajícím se řízení o uznání nemoci z povolání (článek 73 služebního řádu), žalobce zpochybňuje rozhodnutí Komise o okamžitém vyloučení možnosti pracovního úrazu a o předání jeho spisu Disciplinárnímu a vyšetřovacímu úřadu Komise (IDOC), aby provedl správní šetření za účelem stanovení původu jeho nemoci.
   V sedmém žalobním důvodu žalobce uplatňuje nezávislost řízení řídících se články 73 a 78 služebního řádu a zpochybňuje rozhodnutí Výboru pro otázky invalidity Komise definitivně přerušit řízení zahájené podle čl. 78 odst. 5 služebního řádu, dokud nebude přijato rozhodnutí na základě článku 73 služebního řádu.
   V osmém žalobním důvodu žalobce kritizuje skutečnost, že proti němu bylo zahájeno, a stále pokračuje, disciplinární řízení, třebaže skutkové prvky základu tohoto řízení byly belgickými soudy v rámci trestního řízení vedenému proti němu prohlášeny za neopodstatněné.
   Žalobce dochází k závěru, že výše uvedená pochybení Komise jsou příčinou jeho nervové deprese, která jej donutila předčasně ukončit jeho kariéru úředníka. Tato okolnost způsobila majetkovou a nemajetkovou újmu jak jemu samotnému, tak i jeho rodině.


title: Věc C-302/10: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret — Dánsko) — Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening ( „Autorská práva — Informační společnost — Směrnice 2001/29/ES — Článek 5 odst. 1 a 5 — Literární a umělecká díla — Rozmnožování krátkých výňatků z literárních děl — Články v tisku — Dočasné a krátkodobé rozmnoženiny — Technologický proces spočívající ve skenování článků, následném převedení do textového souboru, elektronickém zpracování rozmnoženiny a uložení části této rozmnoženiny — Dočasné úkony rozmnožení představující nedílnou a podstatnou část tohoto technologického procesu — Účel těchto úkonů spočívající v oprávněném užití díla nebo jiného předmětu ochrany — Samostatný hospodářský význam uvedených úkonů“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/8

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret — Dánsko) — Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening
   (Věc C-302/10) (1)

   (Autorská práva - Informační společnost - Směrnice 2001/29/ES - Článek 5 odst. 1 a 5 - Literární a umělecká díla - Rozmnožování krátkých výňatků z literárních děl - Články v tisku - Dočasné a krátkodobé rozmnoženiny - Technologický proces spočívající ve skenování článků, následném převedení do textového souboru, elektronickém zpracování rozmnoženiny a uložení části této rozmnoženiny - Dočasné úkony rozmnožení představující nedílnou a podstatnou část tohoto technologického procesu - Účel těchto úkonů spočívající v oprávněném užití díla nebo jiného předmětu ochrany - Samostatný hospodářský význam uvedených úkonů)
   2012/C 73/12
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Infopaq International A/S

      Žalované: Danske Dagblades Forening

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Højesteret — Výklad článku 2 a čl. 5 odst. 1 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Společnost, jejímž hlavním předmětem činnosti je zpracovávání shrnutí článků z tisku prostřednictvím skenování — Uložení výňatku z článku sestávajícího z hledaného slova spolu s pěti předcházejícími a pěti následujícími slovy — Dočasné úkony rozmnožení představující nedílnou a podstatnou součást technologického procesu

      Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že takové dočasné úkony rozmnožení uskutečněné v rámci procesu označovaného jako „sběr údajů“, jako jsou úkony dotčené v původním řízení,

                           —

                           splňují podmínku, podle níž musí být tyto úkony nedílnou a podstatnou částí technologického procesu, a to bez ohledu na skutečnost, že se jimi tento proces zahajuje a ukončuje a že zahrnují zásah člověka;

                           —

                           splňují podmínku, podle níž musí úkony rozmnožení sledovat výhradní účel, totiž umožnit oprávněné užití díla nebo jiného předmětu ochrany;

                           —

                           splňují podmínku, podle níž tyto úkony nesmí mít samostatný hospodářský význam, pokud provedení těchto úkonů neumožňuje dosáhnout dodatečného prospěchu překračujícího prospěch vyplývající z oprávněného užití chráněného díla a pokud dočasné úkony rozmnožení nevedou k pozměnění díla.

               2)

               Článek 5 odst. 5 směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě takových dočasných úkonů rozmnožení uskutečněných v rámci procesu označovaného jako „sběr údajů“, jako jsou úkony dotčené v původním řízení, je třeba mít za to, že splňují podmínku, podle níž úkony rozmnožení nemohou být v rozporu s běžným způsobem užití díla ani jimi nemohou být nepřiměřeně dotčeny oprávněné zájmy nositele práv, pokud tyto úkony splňují veškeré podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1 této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc T-143/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Španělsko v. Komise „EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje vynaložené Španělskem — Přímé oddělené platby v letech týkajících se žádostí 2008 a 2009 — Nedostatky kontrolního systému — Určení kontrolních vzorků — Důkazní břemeno — Platby na rozvoj venkova v autonomním společenství Kastilsko-León pro roky žádosti 2009 a 2010 — Kontroly na místě — Klíčové kontroly — Proporcionalita“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-143/15) (1)

   („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Španělskem - Přímé oddělené platby v letech týkajících se žádostí 2008 a 2009 - Nedostatky kontrolního systému - Určení kontrolních vzorků - Důkazní břemeno - Platby na rozvoj venkova v autonomním společenství Kastilsko-León pro roky žádosti 2009 a 2010 - Kontroly na místě - Klíčové kontroly - Proporcionalita“)
   (2017/C 293/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: M. Sampol Pucurull a M. J. García-Valdecasas Dorrego, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a I. Galindo Martín, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podle článku 263 SFEU na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/103 ze dne 16. ledna 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 16, s. 33).

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/103 ze dne 16. ledna 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká finanční opravy uložené Španělskému království na základě vyšetřování AA/2009/007/ES za rok 2009.

               2)

               Ve zbývajícím rozsahu se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015.


title: Výmaz věci T-14/05

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/45

         Výmaz věci T-14/05 (1)

   (2005/C 182/85)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 25. května 2005 rozhodl předseda čtvrtého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-14/05, Italská republika proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005


title: Věc C-335/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Mons (Belgie) dne 11. července 2014 – Les Jardins de Jouvence SCRL v. État belge

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Mons (Belgie) dne 11. července 2014 – Les Jardins de Jouvence SCRL v. État belge
   (Věc C-335/14)
   2014/C 339/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Les Jardins de Jouvence SCRL

      Žalovaný: État belge

      Předběžné otázky

               1)

               Je ubytovací zařízení s pečovatelskou službou ve smyslu nařízení Rady Valonského regionu ze dne 5. června 1997 o domovech pro seniory, ubytovacích zařízeních s pečovatelskou službou a centrech denní péče pro osoby ve věku nejméně šedesáti let (décret du Conseil de la Région wallonne du 5 juin 1997 relatif aux maisons de repos, résidences-services et aux centres d’accueil de jour pour personne âgées de soixante ans au moins), které s cílem dosáhnout zisku nabízí samostatné byty pro jednu nebo dvě osoby, jejichž součástí je vybavená kuchyně, obývací pokoj, ložnice a vybavená koupelna, jež jim umožňují vést nezávislý život, jakož i různé volitelné služby poskytované za úplatu s cílem dosáhnout zisku, které nejsou vyhrazeny jen uživatelům ubytovacího zařízení s pečovatelskou službou (restauraci s barem, kadeřnický a estetický salón, kinezioterapeutický sál, ergoterapeutické aktivity, prádelnu vybavenou pračkou, zdravotnické středisko a místo pro odběr krve, lékařskou ordinaci), subjektem v podstatě sociální povahy, který zajišťuje „poskytování služeb a dodání zboží úzce související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením“ ve smyslu čl. 13 části A odst. 1 písm. g) šesté směrnice Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977„o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty (1)“ (nyní čl. 132 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (2))?

               2)

               Je odpověď na tuto otázku odlišná, jestliže dotyčné ubytovací zařízení s pečovatelskou službou obdrží na poskytování dotyčných služeb dotace nebo jakoukoli jinou formu zvýhodnění nebo finančního příspěvku ze strany veřejných orgánů?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-624/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2015 – The Tea Board v. OHIM – Delta Lingerie (Darjeeling) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Obrazová ochranná známka Darjeeling — Starší slovní a obrazové kolektivní ochranné známky Společenství DARJEELING — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2015 – The Tea Board v. OHIM – Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Věc T-624/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Obrazová ochranná známka Darjeeling - Starší slovní a obrazové kolektivní ochranné známky Společenství DARJEELING - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 389/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Tea Board (Kalkata, Indie) (zástupci: A. Nordemann a M. Maier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)
   Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Delta Lingerie (Cachan, Francie) (zástupci: G. Marchais a P. Martini-Berthon, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2013 (věc R 1504/2012-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Tea Board a Delta Lingerie.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. září 2013 (věc R 1504/2012-2) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka a které náležejí do třídy 25 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a „maloobchodního prodeje dámského spodního prádla a luxusního dámského spodního prádla, parfémů, toaletních vod a kosmetiky, prádla pro domácnost a koupelnových textilií“, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka a které náležejí do třídy 35 uvedené dohody.

               2.

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15. 2. 2014.


title: Věc C-194/12: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social de Benidorm — Španělsko) — Concepción Maestre García v. Centros Comerciales Carrefour SA ( „Článek 99 jednacího řádu — Směrnice 2003/88/ES — Úprava pracovní doby — Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok — Dovolená za kalendářní rok určená podnikem, která koliduje s pracovním volnem z důvodu pracovní neschopnosti — Nárok na čerpání dovolené za kalendářní rok v jiném období — Finanční náhrada za nevyčerpanou dovolenou za kalendářní rok“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/11

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social de Benidorm — Španělsko) — Concepción Maestre García v. Centros Comerciales Carrefour SA
   (Věc C-194/12) (1)

   (Článek 99 jednacího řádu - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Dovolená za kalendářní rok určená podnikem, která koliduje s pracovním volnem z důvodu pracovní neschopnosti - Nárok na čerpání dovolené za kalendářní rok v jiném období - Finanční náhrada za nevyčerpanou dovolenou za kalendářní rok)
   2013/C 108/21
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social de Benidorm

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Concepción Maestre García

      Žalovaná: Centros Comerciales Carrefour SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Social de Benidorm — Výklad čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381) — Právo na placenou dovolenou za kalendářní rok — Pracovník, který je v době dovolené za kalendářní rok stanovené podnikem v pracovní neschopnosti — Právo pracovníka čerpat dovolenou v jiném období

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že brání výkladu vnitrostátních právních předpisů, podle kterých pracovník, který během dovolené za kalendářní rok určené jednostranně v plánu dovolených podniku, ve kterém je zaměstnán, čerpá pracovní volno z důvodu pracovní neschopnosti, nemá právo po skončení pracovní neschopnosti čerpat dovolenou za kalendářní rok v jiném období, než pro které byla tato dovolená původně určena, případně mimo odpovídající referenční období, z důvodů souvisejících s výrobou a organizací v podniku.

               2)

               Článek 7 směrnice 2003/88 musí být vykládán v tom smyslu, že brání výkladu vnitrostátních právních předpisů, které umožňují, aby během doby trvání pracovní smlouvy byla doba dovolené za kalendářní rok, kterou pracovník nemohl čerpat z důvodu pracovní neschopnosti, kompenzována finanční náhradou.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc C-76/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 11. února 2016 – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s. v. Úrad pre verejné obstarávanie

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 11. února 2016 – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s. v. Úrad pre verejné obstarávanie
   (Věc C-76/16)
   (2016/C 270/26)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelky: INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s.

      Žalovaný: Úrad pre verejné obstarávanie

      Další účastník řízení: Slovenský futbalový zväz

      Předběžné otázky

               1)

               Lze takový postup vnitrostátního orgánu, který hospodářské a finanční předpoklady uchazeče v zadávacím řízení na zakázku s předpokládanou hodnotou 3 miliony eur vyhodnotil na základě uchazečem předloženého čestného prohlášení a bankovní informace, že účastník může čerpat ze zvláštního bankovního úvěru bez účelové vázanosti až do limitního rámce přesahujícího hodnotu zakázky, jako neprokázání soutěžní podmínky týkající se hospodářských a finančních předpokladů uchazeče, považovat za postup, který je v souladu s cílem článku 47, zejména jeho odst. 1 písm. a) a odstavcem 4, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby?

               2)

               Lze situaci na trhu s bankovními službami členského státu, kdy banka ve svém závazném úvěrovém příslibu podmiňuje poskytnutí finančních prostředků splněním podmínek pro poskytnutí úvěru uvedených v úvěrové smlouvě, jež v době zadávacího řízení nejsou blíže specifikovány, označit ve smyslu čl. 47 odst. 5 citované směrnice 2004/18/ES za oprávněný důvod, který neumožňuje uchazeči poskytnout doklady požadované veřejným zadavatelem, tedy že za této situace může prokázat své hospodářské a finanční předpoklady čestným prohlášením o existenci svého postačujícího úvěrového vztahu s bankou?

               3)

               Lze situaci nastalou v rámci soudního přezkumu rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro zadávání veřejných zakázek o vyloučení neúspěšného uchazeče a ve které byly jednotlivé zakázky úspěšným uchazečem již téměř zrealizovány, vyhodnotit jako objektivní překážku, která neumožňuje vnitrostátnímu soudu naplnit obsah ustanovení čl. 47 odst. 1 a 2 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 3, 6, 7 a 8 směrnice Rady 89/665/EHS (2) ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce?

      (1)  Úř. věst. 2004 L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.

      (2)  Úř. věst. 1989 L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246.


title: Věc C-534/14: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bergamo – Itálie) – trestní řízení proti Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Totožné předběžné otázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava — Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti — Nové koncesní řízení — Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese — Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/10

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bergamo – Itálie) – trestní řízení proti Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne
   (Věc C-534/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové koncesní řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
   (2016/C 270/13)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bergamo

      Účastníci původního trestního řízení

   Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne

      Výrok

               1)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě týkající se hazardních her, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.

               2)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které ukládá koncesionáři hazardních her, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015


title: Věc T-299/08: Žaloba podaná dne 1. srpna 2008 – Elf Aquitaine v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/29

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2008 – Elf Aquitaine v. Komise
   (Věc T-299/08)
   (2008/C 272/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elf Aquitaine SA (Courbevoie, Francie) (zástupci: E. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí Komise Evropských společenství č. K(2008) 2626 konečné ze dne 11. června 2008 v rozsahu, ve kterém se týká Elf Aquitaine;

               —

               podpůrně:

                           —

                           zrušit nebo snížit na základě článku 229 ES pokutu 22 700 000 EUR uloženou společně a nerozdílně Arkema France SA a Elf Aquitaine článkem 2 c) rozhodnutí Komise Evropských společenství č. K(2008) 2626 konečné ze dne 11. června 2008;

                           —

                           zrušit nebo snížit na základě článku 229 ES pokutu 15 890 000 EUR uloženou Elf Aquitaine článkem 2 e) rozhodnutí Komise Evropských společenství č. K(2008) 2626 konečné ze dne 11. června 2008;

               —

               uložit každopádně Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se projednávanou žalobou domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 2626 konečné ze dne 11. června 2008 ve věci COMP/38.695 – Chlorečnan sodný, kterým Komise konstatovala, že některé podniky, mezi nimiž žalobkyně, porušily čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru rozdělením objemů prodeje, stanovením cen, výměnou obchodně citlivých informací o cenách a objemech prodeje a dohledem nad prováděním těchto protisoutěžních ujednání na trhu chlorečnanu sodného v Evropském hospodářském prostoru.
   Na podporu těchto tvrzení žalobkyně uvádí jedenáct žalobních důvodů vycházejících:

               —

               z porušení pravidel, kterými se řídí přičitatelnost protiprávních jednání ve skupinách společností v rozsahu, ve kterém i) Komise nesprávně tvrdila, že není povinna uvést skutečnosti potvrzující domněnku, že mateřská společnost, která 100 % vlastní dceřinou společnost, vykonává na posledně uvedenou rozhodující vliv, ii) skutečnosti, kterých se Komise skutečně dovolávala, nemohou tuto domněnku potvrdit a iii) Komise odmítla soubor shodujících se nepřímých důkazů, které žalobkyně předložila a které tuto domněnku vyvracejí;

               —

               z porušení práva žalobkyně na obhajobu a zásad „rovných zbraní“, presumpce neviny, odpovědnosti za zavinění a personality trestu, legality a rovného zacházení v oblasti přičitatelnosti;

               —

               ze zkreslení souboru shodujících se nepřímých důkazů předložených žalobkyní;

               —

               z rozporuplnosti důvodů, pokud jde o pojem podniku ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES, nezávislost dceřiné společnosti Arkema Francie vůči žalobkyni a obsah dohledu, který musí mateřská společnost vykonávat nad svou dceřinou společností, aby protiprávní jednání dceřiné společnosti mohlo být přičítáno mateřské společnosti;

               —

               z porušení zásady řádné správy v rozsahu, ve kterém Komise i) pečlivě a nestranně nepřezkoumala všechny rozhodné skutečnosti, ii) neuplatnila na účastníky řízení stejná pravidla, která uplatňuje na sebe a iii) nepřerušila řízení zahájené vůči žalobkyni, aby počkala na rozsudky v relevantních věcech, ve kterých probíhalo řízení před Soudem prvního stupně;

               —

               z porušení zásady právní jistoty, neboť Komise se odchýlila od kritérií přičitatelnosti protiprávního jednání dceřiné společnosti mateřské společnosti uplatněných v dřívějších rozhodnutích;

               —

               ze zneužití pravomoci, neboť uložené sankce nesledují legitimní cíl, tedy potrestání podniku za dopuštění se protiprávního jednání;

               —

               z neopodstatněnosti uložení samotné pokuty žalobkyni, za porušení zásady samostatnosti právnické osoby a dvojím zohledněním odrazujícího charakteru při stanovení výše pokuty;

               —

               z porušení zásad a pravidel, kterými se řídí výpočet pokut;

               —

               z porušení sdělení o shovívavosti (1) tím, že tvrdila, že důkazy předložené dceřinou společností Arkema France byly nedostačující, a

               —

               z důvodu, že je nespravedlivé uložit nejtěžší sankci žalobkyni prostřednictvím dvou odlišných pokut, když odpovědnost dceřiné společnosti Arkema France byla podstatně menší než odpovědnost EKA a Finnish Chemicals.

      (1)  Sdělení Komise o neuložení pokut a snížení jejich výše ve věcech kartelových dohod (Úř. věst. 2002 C 45, s. 3).


title: Věc T-72/12: Usnesení Tribunálu ze dne 18. července 2016 – Bank Mellat v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Zrušení napadených aktů — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. července 2016 – Bank Mellat v. Rada
   (Věc T-72/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Zrušení napadených aktů - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 343/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Mellat (Téhéran, Írán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, solicitors, M. Brindle, QC a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a I. Rodios, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 236 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), a Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. 2012, L 88, s. 1), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně ponecháno na seznamu osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření.

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Není důvodné rozhodnout o návrhu Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group a Individual Stock Association na vstup do řízení v postavení vedlejšího účastníka.

               3)

               Bank Mellat, Rada Evropské unie, Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group a Individual Stock Association ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14. 4. 2012.


title: Věc F-17/07: Žaloba podaná dne 23. února 2007 – Pouzol v. Účetní dvůr

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/35

         Žaloba podaná dne 23. února 2007 – Pouzol v. Účetní dvůr
   (Věc F-17/07)
   (2007/C 117/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Michel Pouzol (Chemin des Peyridisses, Francie) (zástupci: D. Grisay, I. Andoulsi a D. Piccininno, advokáti)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Účetního dvora ze dne 23. listopadu 2006, jakož i rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 18. května 2006;

               —

               přiznat žalobci dodatečné navýšení odsloužených let započitatelných pro účely důchodu v délce 6 let, 10 měsíců a 1 dne, což činí celkové navýšení odsloužených let započitatelných pro účely důchodu v délce 10 let, 3 měsíců a 24 dní;

               —

               uložit Účetnímu dvoru povinnost převést toto navýšení na příplatek k žalobcově důchodu ve výši 1 232,32 eur měsíčně;

               —

               uložit Účetnímu dvoru povinnost nahradit škodu způsobenou žalobci, vyčíslenou k datu podání této žaloby ve výši 17 252,48 eur (tj. žalobcův ušlý zisk ve výši 1 232,32 eur měsíčně počítaný od jeho odchodu do důchodu dne 1. ledna 2006 do 1. března 2007);

               —

               uložit Účetnímu dvoru povinnost nahradit nemajetkovou újmu způsobenou žalobci v průběhu více než 13 let, přičemž výše náhrady škody bude stranami určena později smírnou cestou;

               —

               uložit Účetnímu dvoru náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, bývalý úředník Účetního dvora nyní v důchodu, napadá zejména výpočet převodu nároků na důchod, které nabyl ve Francii, do systému Společenství, z důvodu, že tento výpočet nezahrnul nároky nabyté u Association des régimes de retraites complémentaires (ARRCO) a Association générale des institutions de retraite des cadres (AGIRC).
   Žalobce uplatňuje na podporu své žaloby čtyři žalobní důvody, které se opírají o: i) porušení několika ustanovení služebního řádu úředníků a jeho přílohy VIII (zejména čl. 11 odst. 2 a čl. 26 tohoto služebního řádu); ii) porušení povinnosti náležité péče a povinnosti poskytnout pomoc uvedené v čl. 24 služebního řádu; iii) porušení zásady rovného zacházení a nediskriminace; iv) porušení zásady ochrany legitimního očekávání.


               12.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/39

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2016 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-17/16)
   (2017/C 9/09)
   Dne 17. listopadu 2016 podal Kontrolní úřad ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel) zastoupený zplnomocněnými zástupci Carstenem Zatschlerem a Marlene Lie Hakkebo k Soudu ESVO žalobu na Island.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soud ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodě 1c kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/127/ES ze dne 21. října 2009, kterou se mění směrnice 2006/42/ES, pokud jde o strojní zařízení pro aplikaci pesticidů), pozměněné protokolem 1 k uvedené dohodě, a podle článku 7 Dohody o EHP tím, že ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení aktu, nebo o této skutečnosti v každém případě neinformoval Kontrolní úřad ESVO,

               2.

               uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               žádost se týká skutečnosti, že Island nejpozději do 9. dubna 2016 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 9. února 2016, které se zabývá skutečností, že země do svého vnitřního právního řádu nepřevzala směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/127/ES ze dne 21. října 2009, kterou se mění směrnice 2006/42/ES, pokud jde o strojní zařízení pro aplikaci pesticidů, uvedenou v bodě 1c kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do uvedené dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“),

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k převzetí aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-286/16: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – SC Exmitiani SRL v. Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj „Řízení o předběžné otázce — Činnost v osobní silniční dopravě — Zdanění — Skutkové okolnosti předcházející vstupu Rumunska do Evropské unie — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/13

         Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – SC Exmitiani SRL v. Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj
   (Věc C-286/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Činnost v osobní silniční dopravě - Zdanění - Skutkové okolnosti předcházející vstupu Rumunska do Evropské unie - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   (2017/C 249/18)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: SC Exmitiani SRL

      Odpůrce: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázky položené Curtea de Apel Cluj (Odvolací soud v Kluži, Rumunsko).

      (1)  Úř. věst. C 296 16.8.2016.


title: Věc T-279/12: Žaloba podaná dne 25. června 2012 — S.I.C.O.M. v. Komise

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/32

         Žaloba podaná dne 25. června 2012 — S.I.C.O.M. v. Komise
   (Věc T-279/12)
   2012/C 243/56
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: S.I.C.O.M. Srl — Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale (Cercola, Itálie) (zástupce: R. Manzi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil, že společnost S.I.C.O.M. Srl, která je v likvidaci, má vůči Komisi pohledávku ve výši 24 338,10 eur, navýšenou o úroky a vypočítané podle čl. 18 odst. 7 nařízení Komise č. 2519/1997 nebo v jakékoliv jiné výši, kterou bude Tribunál považovat za náležitou a v důsledku toho uložil Komisi zaplatit takto určené částky;

               —

               uložil Komisi uhradit výdaje, náklady a odměny, navýšené o DPH, příspěvky do oborové pojišťovny advokátů a paušální úhradu nákladů ve výši 12,5%.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně, která je úspěšným uchazečem o zadání akce č. 35 přijaté podle nařízení Komise (ES) č. 664/2001 ze dne 2. dubna 2001 o dodávkách olivového oleje v rámci potravinové pomoci (Úř. věst. L 93, s. 3), jejímž předmětem bylo dodání 500 tun rafinovaného řepkového oleje v pětilitrových nádobách obchodům Tombo PAM Warehouse nacházejícím se ve Guineji před 17. červnem 2001, zpochybňuje snížení platby Komise z důvodu penále za zboží, které bylo dodáno opožděně a z důvodu dodatečného penále za zboží, které nebylo dodáno.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává následujících žalobních důvodů.

               1)

               Pokud jde o uplatnění penále za nedodané zboží, žalobkyně uvádí, že skutečně bylo dodáno 498,819 tun, což je o 1,435 tun méně, než bylo požadováno ve vyhlášení nabídkového řízení. V tomto ohledu uplatňuje žalobkyně toleranci 1 % stanovenou v článku 17 nařízení Komise (ES) č. 2519/97 ze dne 16. prosince 1997, kterým se stanoví obecná pravidla pro mobilizaci produktů, které mají být dodány podle nařízení Rady (ES) č. 1292/96 jako potravinová pomoc Společenství (Úř. věst. L 346, s. 23). Co se týče článku 15 výše uvedeného nařízení, žalobkyně uvádí, že v projednávaném případě je nesporné, že příjemci bylo skutečně dodáno 498,819 tun, jak vyplývá z přejímacího listu a že jakékoliv události, k nimž došlo v tomto období a jež vedly ke snížení množství zboží, jí nemohou být přičítány.

               2)

               Pokud jde o zboží dodané opožděně, žalobkyně se dovolává uplatnění zprošťující okolnosti vycházející z vyšší moci, pokud jde o zpoždění nákladu při nakládce v neapolském přístavu, a v důsledku toho o prodloužení dodací lhůty o 30 dnů, které je upraveno v čl. 14 odst. 15 výše uvedeného nařízení č. 2519/97. Žalobkyně se v tomto ohledu dovolává rovněž použití čl. 22 odst. 4 a článku 25 téhož nařízení.


title: Věc T-1/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. března 2008 – Buczek Automotive v. Komise ( Předběžné opatření — Návrh na odklad vykonatelnosti — Přípustnost — Nedostatek naléhavosti )

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/21

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. března 2008 – Buczek Automotive v. Komise
   (Věc T-1/08 R) (1)

   („Předběžné opatření - Návrh na odklad vykonatelnosti - Přípustnost - Nedostatek naléhavosti“)
   (2008/C 116/38)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Buczek Automotive sp. z o.o. (Sosnowiec, Polsko) (zástupci: původně T. Gackowski, poté D. Szlachetko-Reiter, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Gross, M. Kaduczak a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2007) 5087 konečné ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 23/2006 (ex NN 35/2006), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli Technologie Buczek Group
   Výrok

               1)

               Návrh se zamítá.

               2)

               O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008, s. 53.


title: Věc C-560/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. prosince 2011 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 85/337/EHS — Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Projekty rozšíření nebo úpravy silnice M-501 ve Španělsku — ZPS ES 0000056 „Encinares del río Alberche y río Cofio“ — Navržená SCI ES 3110005 „Cuenca del río Guadarrama“ a navržená SCI ES 3110007 „Cuencas de los ríos Alberche y Cofio“  “ )

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. prosince 2011 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-560/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/337/EHS - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Projekty rozšíření nebo úpravy silnice M-501 ve Španělsku - ZPS ES 0000056 „Encinares del río Alberche y río Cofio“ - Navržená SCI ES 3110005 „Cuenca del río Guadarrama“ a navržená SCI ES 3110007 „Cuencas de los ríos Alberche y Cofio“)
   2012/C 39/02
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán, D. Recchia a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Polská republika (zástupkyně: K. Rokicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 2 odst. 1, článku 3, čl. 4 odst. 1 nebo 2, článku 5, čl. 6 odst. 2 a článků 8 a 9 směrnice Rady 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248) a čl. 6 odst. 3 a 4, ve spojení s článkem 7 a čl. 12 odst. 1 písm. b) a d) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102), tak jak je vyložena v rozsudcích Soudního dvora ze dne 13. ledna 2005 ve věci C-117/03 a ze dne 14. září 2006 ve věci C-244/05 — Projekty rozšíření nebo úpravy silnice M-501 — ZEP ES 0000056 „Encinares del río Alberche y río Cofio“ — Navržená SCI ES 311005 „Cuenca del río Guadarrama“ a navržená SCI ES 3110007 „Cuencas de los ríos Alberche y Cofio“

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nesplnilo požadavky stanovené:

                           —

                           v čl. 2 odst. 1, článku 3, čl. 4 odst. 1 nebo 2, v závislosti na jednotlivých případech, a článku 5 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003, co se týče samostatných projektů rozšíření nebo úpravy úseků 1, 2 a 4 silnice M-501;

                           —

                           v čl. 6 odst. 2 a článku 8 směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35, co se týče samostatných projektů rozšíření nebo úpravy úseků 2 a 4 uvedené silnice;

                           —

                           v článku 9 směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35, co se týče samostatných projektů rozšíření nebo úpravy úseků 1, 2 a 4 téže silnice;

                           —

                           v čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve spojení s jejím článkem 7, co se týče samostatných projektů rozšíření nebo úpravy úseků 1, 2 a 4 silnice M-501, pokud jde o zvláště chráněnou oblast ES0000056 „Encinares del río Alberche y río Cofio“, a

                           —

                           v čl. 12 odst. 1 písm. b) a d) téže směrnice, co se týče samostatných projektů rozšíření nebo úpravy úseku 1 silnice M-501, pokud jde o navrženou lokalitu významnou pro Společenství ES3110005 „Cuenca del río Guadarrama“, a úseků 2 a 4 téže silnice, pokud jde o navrženou lokalitu významnou pro Společenství ES3110007 „Cuencas de los ríos Alberche y Cofio“,
                           nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z výše uvedených ustanovení.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-455/14 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2016 – H v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Policejní mise Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině „Kasační opravný prostředek — Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) — Rozhodnutí 2009/906/SZBP — Policejní mise Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině — Vyslaný člen personálu — Přeřazení na regionální pracoviště této mise — Článek 24 odst. 1 druhý pododstavec poslední věta SEU — Článek 275 první pododstavec SFEU — Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody — Pravomoc soudů Evropské unie — Články 263, 268 a čl. 340 druhý pododstavec SFEU“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2016 – H v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Policejní mise Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině
   (Věc C-455/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Rozhodnutí 2009/906/SZBP - Policejní mise Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině - Vyslaný člen personálu - Přeřazení na regionální pracoviště této mise - Článek 24 odst. 1 druhý pododstavec poslední věta SEU - Článek 275 první pododstavec SFEU - Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Pravomoc soudů Evropské unie - Články 263, 268 a čl. 340 druhý pododstavec SFEU“)
   (2016/C 343/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): H (zástupce: M. Velardo, avvocato)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a F. Naert, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher, G. Gattinara a J.-P. Keppenne, zmocněnci), Policejní mise Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině

      Výrok

               1)

               Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 10. července 2014, H v. Rada a další, (T-271/10, nezveřejněné, EU:T:2014:702) se zrušuje.

               2)

               Žaloba H se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje proti Evropské komisi a Policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině.

               3)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie, aby v ní rozhodl v rozsahu, v němž žaloba směřuje proti Radě Evropské unie.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15. 12. 2014.


title: Věc T-350/14: Žaloba podaná dne 12. května 2014 – Arvanitis a další v. Evropský parlament a další

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/28

         Žaloba podaná dne 12. května 2014 – Arvanitis a další v. Evropský parlament a další
   (Věc T-350/14)
   (2014/C 439/38)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Athanasios Arvanitis (Rhodos, Řecko) a dalších 47 žalobců (zástupce: Ch. Papadimitriou, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament, Evropská rada, Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská centrální banka, Euroskupina

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               určil, že žalovaní nepřijali legislativní opatření nezbytná k tomu, aby při propuštění žalobců z bývalé společnosti Olympiaki Aeroporia, které bylo uloženo rozhodnutím Evropské komise, jež bylo do řeckého právního řádu provedeno zákonem č. 3717/2008, byly plně uplatněny obecné zásady unijního práva, a zejména směrnice o pracovních poměrech na dobu určitou;

               —

               přiznal žalobcům a všem zaměstnancům propuštěným z bývalé společnosti Olympiaki Aeroporia, prostřednictvím jakéhokoli unijního právního aktu – směrnice, nařízení nebo jiného unijního právního předpisu – s přímým účinkem možnost získat náhradu, na kterou měli mít žalobci nárok jakožto stálí zaměstnanci při jejich nuceném propuštění – odchodu ze společnosti Olympiaki Aeroporia, a

               —

               přiznal každému žalobci prostřednictvím jakéhokoli unijního aktu – směrnice, nařízení nebo jiného unijního právního předpisu – s přímým účinkem náhradu ve výši 3 00  000 eur za újmu jim vzniklou v důsledku nepříjemností a útrap, jakož i v důsledku závažného porušení jejich základních práv a předčasného ukončení jejich pracovní kariéry.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: zákon č. 3717/2008, který stanovil ukončení činnosti společnosti Olympiaki Aeroporia a propuštění všech jejích dočasných zaměstnanců, je skutečným aktem Unie a byl v zásadě nařízen orgány Evropské unie, zejména ECB a Evropskou komisí, a všechna legislativní opatření řecké vlády byla přijata na základě doporučení, a konkrétně na základě rozhodnutí Euroskupiny, ECOFIN, ECB a Evropské komise.

               2.

               Druhý žalobní důvod: nepostavení propuštěných dočasných zaměstnanců bývalé společnosti Olympiaki Aeroporia na roveň ostatním stálým zaměstnancům společnosti Olympiaki Aeroporia a to, že jim nebyla výslovně přiznána náhrada při odchodu z této společnosti, vedlo ke vzniku přímé, osobní a vážné újmy dotyčných zaměstnanců a k upření jejich základních práv.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. října 2004 ve věci C-8/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles): Banque Bruxelles Lambert SA (BBL) proti Belgickému státu (Šestá směrnice DPH — Článek 4 a čl. 9 odst. 2 písm. e) — Pojem osoby povinné k dani — Místo poskytování služeb — SICAV)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/17

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 21. října 2004
   ve věci C-8/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles): Banque Bruxelles Lambert SA (BBL) proti Belgickému státu (1)

   (Šestá směrnice DPH - Článek 4 a čl. 9 odst. 2 písm. e) - Pojem osoby povinné k dani - Místo poskytování služeb - SICAV)
   (2004/C 300/33)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-8/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) rozhodnutím ze dne 24. prosince 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 10. ledna 2003, v řízení Banque Bruxelles Lambert SA (BBL) proti Belgickému státu, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts a S. von Bahr (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 21. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Otevřené investiční fondy (sociétés d'investissement à capital variable, SICAV), jejichž výhradním předmětem činnosti je kolektivní investování kapitálu získaného od veřejnosti do převoditelných cenných papírů v souladu se směrnicí Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), mají postavení osoby povinné k dani ve smyslu článku 4 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, takže místem poskytování služeb uvedených v čl. 9 odst. 2 písm. e) téže směrnice, které jsou poskytovány těmto SICAV usazeným v jiném členském státě než poskytovatel služeb, je místo, kde tyto SICAV mají sídlo své hospodářské činnosti.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc C-139/09: Žaloba podaná dne 16. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/33

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-139/09)
   2009/C 141/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. de Schietere de Lophem a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (1), a v každém případě tím, že o uvedených předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice 2006/21/ES uplynula dne 30. dubna 2008. Žalovaná strana však ke dni podání této žaloby nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo je v každém případě neoznámila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 102, s. 15.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. února 2005 ve spojených věcech C-453/02 a C-462/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Finanzamt Gladbeck proti Edith Linneweber a Finanzamt Herne-West proti Savvasi Akritidisovi (Šestá směrnice o DPH — Osvobození hazardních her — Stanovení podmínek a omezení osvobození — Zdanění her provozovaných mimo veřejná kasina — Dodržování zásady daňové neutrality — Článek 13 B písm. f) — Přímý účinek)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 17. února 2005
   ve spojených věcech C-453/02 a C-462/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Finanzamt Gladbeck proti Edith Linneweber a Finanzamt Herne-West proti Savvasi Akritidisovi (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osvobození hazardních her - Stanovení podmínek a omezení osvobození - Zdanění her provozovaných mimo veřejná kasina - Dodržování zásady daňové neutrality - Článek 13 B písm. f) - Přímý účinek)
   (2005/C 93/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve spojených věcech C-453/02 a C-462/02, jejichž předmětem je žádost Bundesfinanzhof (Německo) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES rozhodnutími ze dne 6. listopadu 2002, došlými kanceláři Soudního dvora 13. a 23. prosince 2002, směřující k získání ve sporech probíhajících před tímto soudem mezi Finanzamt Gladbeck a Edith Linneweber (C-453/02) a Finanzamt Herne-West proti Savvasi Akritidisovi (C-462/02), rozhodnutí o předběžné otázce, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann a R. Schintgen (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 17. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 13 B písm. f) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě členského státu, která stanoví, že provozování všech hazardních her a hracích přístrojů pro hazardní hry je osvobozeno od DPH, pokud je vykonáváno ve schválených veřejných kasinech, zatímco výkon téže činnosti provozovateli odlišnými od provozovatelů takových kasin od DPH osvobozen není.

               2.

               Článek 13 B písm. f) šesté směrnice má přímý účinek v tom smyslu, že se ho provozovatel hazardních her nebo hracích přístrojů pro hazardní hry může dovolávat před vnitrostátními soudy za účelem vyloučení použití pravidel vnitrostátního práva neslučitelných s tímto ustanovením.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


title: Věc T-128/11: Žaloba podaná dne 23. února 2011 — LG Display a LG Display Taiwan v. Komise

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/19

         Žaloba podaná dne 23. února 2011 — LG Display a LG Display Taiwan v. Komise
   (Věc T-128/11)
   2011/C 130/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: LG Display Co. Ltd (Soul, Korea) a LG Display Taiwan (Taiwan, Čínská republika) (zástupci: A. Winckler a F.-C. Laprévote, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               částečně zrušit nebo podstatně snížit uloženou pokutu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení a dalších nákladů a výdajů vzniklých v souvislosti s touto věcí;

               —

               přijmout jakékoli další opatření, které Soudní dvůr považuje za nezbytné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně svou žalobou požadují částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 8761 v konečném znění ze dne 8. prosince 2010 ve věci COMP/39.309 — LCD — Displeje z tekutých krystalů, v němž Komise rozhodla, že žalobkyně spolu s ostatními podniky porušily článek 101 SFEU a článek 53 EHP, když se účastnily jedné a trvající dohody a jednání ve vzájemné shodě v odvětví obrazovek LCD pro použití v TV, v noteboocích a monitorech, v rozsahu, v němž jim rozhodnutí ukládá pokutu.
   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně čtyři důvody

               1)

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise nesprávně a neodůvodněně zahrnula prodeje společností LG Display jejich mateřským společnostem do hodnoty prodejů pro účely výpočtu pokut a porušila řádné procesní zásady, jako jsou práva na obhajobu. V této souvislosti žalobkyně uvádějí, že:

                           —

                           zaprvé, tvrzení Komise, že se protiprávní jednání týkalo prodejů společností LG Display mateřským společnostem, nebylo součástí prohlášení o námitkách a že rozdíly mezi prohlášením o námitkách a napadeným rozhodnutím porušují právo žalobkyň na slyšení;

                           —

                           zadruhé, Komise nesprávně použila Pokyny o stanovování pokut, když zahrnula prodeje společností LG Display jejich mateřským společnostem do výpočtu pokuty;

                           —

                           zatřetí, popis dotčených prodejů, použitý Komisí, jakožto „přímé prodeje EHP“ a „přímé prodeje EHP prostřednictvím transformovaných výrobků“ porušuje zásadu rovného zacházení.

                     Žalobkyně mají za to, že jakákoli pokuta uložená společnostem LG Display musí vycházet pouze z prodejů na „volném trhu“ pro nespřízněné subjekty, jelikož protiprávní jednání se může týkat pouze těchto prodejů.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise nesprávně odmítla osvobodit společnosti LG Display v roce 2005 od uložení pokuty, čímž porušila oznámení o shovívavosti z roku 2002. V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že:

                           —

                           zaprvé, přístup LG Display ke spisu byl znemožněn procesními pochybeními;

                           —

                           zadruhé, LG Display splnila požadavky pro částečné osvobození od pokuty podle platného oznámení o shovívavosti z roku 2002;

                           —

                           zatřetí, odmítnutí žádosti společnosti LG Display ze strany Komise není odůvodněné, spočívá na několika právních pochybeních a je stiženo nesprávným skutkovým posouzením.

                     Žalobkyně tedy mají za to, že pokuta uložená LG Display musí vycházet z částečného osvobození pro rok 2005.

               3)

               Třetí žalobní důvod se týká toho, že navzdory skutečnosti, že LG Display poskytla Komisi mimořádnou pomoc, která přesahovala rámec jejích povinností podle oznámení o shovívavosti z roku 2002, odmítla Komise za tuto spolupráci dodatečně snížit pokutu o alespoň 10 % a porušila tím oznámení o shovívavosti.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že skutečnost, že Komise z napadeného rozhodnutí vyloučila japonské dodavatele LCD, i když dva z nich přiznali svou účast na stejném trvajícím protiprávním jednání, porušuje zásadu právní jistoty, vystavuje společnosti LG Display významnému riziku dvojího ohrožení a porušuje zásadu proporcionality.