title: Věc C-203/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Special Commissioners ze dne 3. května 2005 ve věci Vodafone 2 proti Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Special Commissioners ze dne 3. května 2005 ve věci Vodafone 2 proti Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-203/05)
   (2005/C 182/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Special Commissioners ze dne 3. května 2005 ve věci Vodafone 2 proti Her Majesty's Revenue and Customs, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 9. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Special Commissioners žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Vylučují články 43, 49 a 56 Smlouvy o ES vnitrostátní daňovou právní úpravu takovou, jako je předmětem původního řízení, která stanoví za určených okolností uložení daně společnosti usazené v daném členském státě (dále jen „usazená společnost“) ve vztahu k zisku společnosti, kterou kontroluje (dále jen „kontrolovaná společnost“), a která je usazená v jiném členském státě a podléhá nižší úrovni zdanění, a zejména:

                           1.1

                           ukládá takovou daň pouze pokud usazená společnost není schopna prokázat, že se na kontrolovanou společnost vztahuje výjimka z takové právní úpravy;

                           1.2

                           stanoví osvobození od daně, ale za podmínek, které vyvolávají nejistotu pokud jde o skutečnou možnost kontrolované společnosti tohoto osvobození využít v době zřízení kontrolované společnosti nebo poté;

                           1.3

                           ukládá dodržení určitých podmínek, pokud usazená společnost nežádá nebo nemůže žádat o výjimku a platí daně ze zisku dané kontrolované společnosti;

                           1.4

                           ukládá dodržení určitých podmínek, pokud usazená společnost žádá o osvobození od daně, která může zahrnovat povinnost přezkoumat a zvážit použití právní úpravy ve vztahu ke všem jejím kontrolovaným společnostem, a poté každý rok kontrolovat činnost všech jejích kontrolovaných společností, za účelem zjištění, zda jsou nadále kvalifikovány pro osvobození;

                           1.5

                           ukládá ve všech případech správní a finanční náklady (která mohou být značná) na usazenou společnost,

                     a v každém případě se uvedené okolnosti nevztahují na jakoukoli společnost usazenou ve členském státě, ve kterém je usazena usazená společnost?

               2)

               Lišila by se odpověď na otázku 1, kdyby

                           2.1

                           kontrolovaná společnost provozovala pouze minimální činnost ve členském státě, kde je usazená; nebo

                           2.2

                           pouze minimální podíl zisku kontrolované společnosti podléhal dani ve členském státě, kde je usazená; nebo

                           2.3

                           kontrolovaná společnost byla zřízena jako část umělého schématu za účelem předcházení zdanění, a pokud ano, jaké jsou znaky takového umělého schématu?

               3)

               Existují okolnosti, za kterých:

                           3.1

                           se usazená společnost nemůže dovolávat práv odvozených z článku 43 nebo 56 ES; nebo

                           3.2

                           žádná práva odvozená z článku 43 nebo 56 ES nepřipadají usazené společnosti;

                     z důvodu, že takové dovolávání se nebo připadnutí daných práv by bylo zneužitím uvedených práv? Pokud takové okolnosti existují, jaké pokyny považuje Soudní dvůr za skutkových okolností projednávané věci za přiměřené pro Special Commissioners pro určení, zda takové okolnosti existují nebo zda došlo ke zneužití?

               4)

               Vylučují čl. 56 a čl. 58 odst. 1 a Prohlášení č. 7 Maastrichtské smlouvy vnitrostátní daňovou právní úpravu takovou, jako je předmětem původního řízení, pokud by existovala jedna nebo více výjimek z použití takové právní úpravy, neexistuje-li změna takové právní úpravy nabývající účinnosti po dni 1. ledna 1994?

               5)

               Vylučují články 43, 49 nebo 56 Smlouvy o ES vnitrostátní daňovou právní úpravu takovou, jako je předmětem původního řízení, pokud by se taková právní úprava nepoužila v případě, že usazená společnost zhodnotila v kontrolované společnosti dluhy spíše než majetek?

               6)

               Vylučují články 43, 49 nebo 56 Smlouvy o ES vnitrostátní daňovou právní úpravu takovou, jako je předmětem původního řízení, pokud by existovala jedna nebo více výjimek z použití takové právní úpravy, jestliže by příjem kontrolované společnosti v jiném členském státě buď:

                           6.1

                           zahrnoval příjem ze zdrojů v rámci daného členského státu a nikoli z jiného členského státu nebo jiných území; nebo

                           6.2

                           zahrnoval hrubý příjem z dividend namísto příjmu z úroků stejné společnosti?


title: Věc C-317/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Lahti Energia Oy ( Směrnice 2000/76/ES — Spalování odpadů — Čištění a spalování — Surový plyn vyrobený z odpadů — Pojem odpad — Spalovací zařízení — Spoluspalovací zařízení )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Lahti Energia Oy
   (Věc C-317/07) (1)

   („Směrnice 2000/76/ES - Spalování odpadů - Čištění a spalování - Surový plyn vyrobený z odpadů - Pojem ‚odpad‘ - Spalovací zařízení - Spoluspalovací zařízení“)
   (2009/C 19/08)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastnice původního řízení
   Lahti Energia Oy
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Korhein hallinto-oikeus – Výklad čl. 3 bodů 1, 4 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů (Úř. věst. L 332, s. 91; Zvl. vyd. 15/05, s. 353) – Čištění a spalování v parním kotli (elektrárny) – Pojem odpad – Pojem spalovací a spoluspalovací zařízení
   Výrok

               1)

               Pojem „odpad“ uvedený v čl. 3 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů nepokrývá látky, které se vyskytují v plynném skupenství.

               2)

               Pojem „spalovací zařízení“ uvedený v čl. 3 bodu 4 směrnice 2000/76 se vztahuje na jakékoli zařízení nebo technickou jednotku, v nichž se provádí tepelné zpracování odpadů, za podmínky, že látky, které z použití tepelného procesu vzejdou, jsou následně spáleny, a v tomto ohledu není pro takovou kvalifikaci přítomnost spalovací linky nezbytným kritériem.

               3)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení:

                           —

                           musí být plynový generátor, jehož účelem je získat tepelným zpracováním odpadu výrobky v plynném skupenství, v tomto případě vyčištěný plyn, kvalifikován jako „spoluspalovací zařízení“ ve smyslu čl. 3 bodu 5 směrnice 2000/76;

                           —

                           elektrárna, která používá jako přídavné palivo, náhradou za fosilní paliva převážně užívaná při její výrobní činnosti, vyčištěný plyn získaný spoluspalováním odpadu v plynovém generátoru, nespadá do oblasti působnosti této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-310/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – Fritz Winter Eisengießerei v. Komise

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – Fritz Winter Eisengießerei v. Komise
   (Věc T-310/14) (1)

   (2015/C 155/58)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 4.7.2014.


title: Věc C-557/07: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH v. Tele2 Telecommunication GmbH ( Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Informační společnost — Autorské právo a práva s ním související — Uchovávání a zpřístupnění některých provozních údajů — Ochrana důvěrnosti elektronických komunikací — Pojem zprostředkovatel ve smyslu čl. 8 odst. 3 směrnice 2001/29/ES )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/14

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH v. Tele2 Telecommunication GmbH
   (Věc C-557/07) (1)

   („Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Informační společnost - Autorské právo a práva s ním související - Uchovávání a zpřístupnění některých provozních údajů - Ochrana důvěrnosti elektronických komunikací - Pojem ‚zprostředkovatel‘ ve smyslu čl. 8 odst. 3 směrnice 2001/29/ES“)
   2009/C 113/28
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH

      Žalovaná: Tele2 Telecommunication GmbH

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof (Rakousko) — Výklad čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230), čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32) a článků 6 a 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, s. 37; Zvl. vyd. 13/29, s. 514) — Kvalifikace poskytovatele přístupu k internetu jako „zprostředkovatele“ — Vnitrostátní právní předpisy ukládající zprostředkovatelům informační povinnost vůči soukromým osobám, které se staly obětí porušení autorského práva, za účelem občanskoprávního stíhání — Sdělení jmen a adres uživatelů účastnících se systémů pro sdílení souborů společnosti na ochranu autorských práv

      Výrok

               1)

               Právo Společenství, a zejména čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví, ve spojení s čl. 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích), nebrání tomu, aby členské státy stanovily povinnost předávání provozních osobních údajů třetím osobám soukromého práva za účelem postihu porušení autorského práva před občanskoprávními soudy. Právo Společenství však vyžaduje, aby členské státy v rámci provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, směrnice 2002/58 a směrnice 2004/48 dbaly na to, aby se opíraly o výklad těchto směrnic, který umožní zajistit spravedlivou rovnováhu mezi jednotlivými dotčenými základními právy. Krom toho je nutné, aby orgány, jakož i soudy členských států při plnění opatření provádějících uvedené směrnice nejen vykládaly své vnitrostátní právo v souladu s těmito směrnicemi, ale rovněž dbaly na to, aby se neopíraly o takový jejich výklad, který by byl v rozporu se základními právy nebo s ostatními obecnými zásadami práva Společenství, jako je zásada přiměřenosti.

               2)

               Poskytovatel přístupu, který uživateli pouze zprostředkovává přístup k internetu, aniž by nabízel jiné služby, jako je zejména služba elektronické pošty, služba stahování nebo sdílení souborů, a aniž by nad využívanou službou vykonával právní či faktickou kontrolu, musí být považován za „zprostředkovatele“ ve smyslu čl. 8 odst. 3 směrnice 2001/29.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008


title: Věc C-158/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 4. dubna 2014 – A a další, další účastník řízení: Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 4. dubna 2014 – A a další, další účastník řízení: Minister van Buitenlandse Zaken
   (Věc C-158/14)
   2014/C 194/19
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: A, B, C, D

      Další účastník řízení: Minister van Buitenlandse Zaken

      Předběžné otázky

               1)

               Byli by navrhovatelé v řízení o opravném prostředku v projednávané věci – mimo jiné na základě článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (1) – nepochybně oprávněni podat vlastním jménem na základě článku 263 SFEU u Tribunálu žalobu na neplatnost prováděcího nařízení č. 610/2010 (2) v rozsahu, v jakém byla LTTE na jeho základě zařazena na seznam podle čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 (3)?

               2)

                           a.

                           Mohou činnosti ozbrojených sil při ozbrojených konfliktech ve smyslu mezinárodního humanitárního práva – také s ohledem na bod 11 odůvodnění rámcového rozhodnutí 2002/475/SVV (4) – představovat teroristické trestné činy ve smyslu tohoto rámcového rozhodnutí?

                           b.

                           V případě kladné odpovědi na otázku 2a.: Mohou činnosti ozbrojených sil při ozbrojených konfliktech ve smyslu mezinárodního humanitárního práva představovat teroristické činy ve smyslu společného postoje 2001/931/SZBP (5) a nařízení č. 2580/2001?

               3)

               Jedná se v případě činů, jež jsou základem pro prováděcí nařízení č. 610/2010 v rozsahu, v jakém byla LTTE na jeho základě zařazena na seznam podle čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001, o činnosti ozbrojených sil při ozbrojených konfliktech ve smyslu mezinárodního humanitárního práva?

               4)

               Je při zohlednění odpovědi na otázky 1, 2a, 2b a 3 prováděcí nařízení č. 610/2010 v rozsahu, v jakém byla LTTE na jeho základě zařazena na seznam podle čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001, neplatné?

               5)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku: Rozšiřuje se neplatnost v takovém případě také na dřívější a pozdější rozhodnutí Rady o aktualizaci seznamu podle čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 v rozsahu, v jakém byla LTTE na jejich základě na tento seznam zařazena?

      (1)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 610/2010 ze dne 12. července 2010, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1285/2009 (Úř. věst. L 178, s. 1).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70).

      (4)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu (Úř. věst. L 164, s. 3)

      (5)  Společný postoj Rady 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 93).


title: Věc C-394/15 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 14. dubna 2016 – John Dalli v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Zpráva z vyšetřování OLAF obviňující člena Evropské komise — Údajné slovní rozhodnutí předsedy Komise ukončit výkon funkce dotčeného komisaře — Žaloba na neplatnost a náhradu škody“

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/7

         Usnesení Soudního dvora ze dne 14. dubna 2016 – John Dalli v. Evropská komise
   (Věc C-394/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Zpráva z vyšetřování OLAF obviňující člena Evropské komise - Údajné slovní rozhodnutí předsedy Komise ukončit výkon funkce dotčeného komisaře - Žaloba na neplatnost a náhradu škody“)
   (2016/C 279/10)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: John Dalli (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz, B. Smulders a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               John Dalli ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2004 ve věci C-417/02: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 85/384/EHS — Uznávání diplomů architekta — Řízení o zápisu do Technické komory Řecka (Technico Epimelitirio Elladas) — Povinnost předložit dokument osvědčující, že se na určitý doklad o dosažení kvalifikace vztahuje režim vzájemného uznávání)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 9. září 2004
   ve věci C-417/02: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/384/EHS - Uznávání diplomů architekta - Řízení o zápisu do Technické komory Řecka (Technico Epimelitirio Elladas) - Povinnost předložit dokument osvědčující, že se na určitý doklad o dosažení kvalifikace vztahuje režim vzájemného uznávání)
   (2004/C 262/13)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci 417/02, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: M. Patakia) proti Řecké republice (zmocněnkyně: E. Skandalou), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES podaná dne 19. listopadu 2002, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, S. von Bahr, K. Lenaerts a K. Schiemann, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Řecká republika tím, že přijala a ponechala v platnosti ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu prezidenta republiky č. 107/1993 ze dne 22. března 1993, a tím, že trpěla, že Technico Epimelitirio Elladas (Technická komora Řecka), u níž je třeba se povinně zapsat, aby bylo možné vykonávat v Řecku povolání architekta, zpracovávala spisy a zapisovala státní příslušníky členských států Společenství, držitele zahraničních diplomů, jež měly být uznávány na základě směrnice Rady 85/384/EHS dne 10. června 1985 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru architektury obsahující opatření k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb, se značnými průtahy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc C-187/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Skatteministeriet v. DSV Road A/S „Řízení o předběžné otázce — Celní kodex Společenství — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Články 203 a 204 — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Článek 859 — Režim vnějšího tranzitu — Vznik celního dluhu — Odnětí či neodnětí celnímu dohledu — Neplnění povinnosti — Pozdní předložení zboží celnímu úřadu určení — Zboží, které bylo odmítnuto příjemcem a vráceno zpět, aniž bylo předloženo celnímu úřadu — Zboží znovu propuštěné do režimu vnějšího tranzitu na základě nového celního prohlášení — Směrnice 2006/112/ES — Článek 168 písm. e) — Odpočet DPH při dovozu dopravcem“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/14

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Skatteministeriet v. DSV Road A/S
   (Věc C-187/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Články 203 a 204 - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 859 - Režim vnějšího tranzitu - Vznik celního dluhu - Odnětí či neodnětí celnímu dohledu - Neplnění povinnosti - Pozdní předložení zboží celnímu úřadu určení - Zboží, které bylo odmítnuto příjemcem a vráceno zpět, aniž bylo předloženo celnímu úřadu - Zboží znovu propuštěné do režimu vnějšího tranzitu na základě nového celního prohlášení - Směrnice 2006/112/ES - Článek 168 písm. e) - Odpočet DPH při dovozu dopravcem“)
   (2015/C 279/16)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Skatteministeriet

      Žalovaná: DSV Road A/S

      za přítomnosti: Danske Speditører

      Výrok

               1)

               Článek 203 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že celní dluh podle tohoto článku nevzniká na základě pouhé skutečnosti, že zboží propuštěné do režimu vnějšího tranzitu Společenství je po neúspěšném pokusu o dodání přivezeno zpět do svobodného přístavu odeslání, aniž bylo předloženo celnímu úřadu místa určení nebo celnímu úřadu svobodného přístavu, je-li prokázáno, že totéž zboží bylo posléze znovu dopraveno na místo určení v rámci druhého režimu vnějšího tranzitu Společenství, který byl řádně uzavřen. Naopak v situaci, kdy nelze prokázat, že zboží přepravované v rámci prvního a druhého režimu vnějšího tranzitu Společenství bylo totožné, vzniká podle tohoto článku celní dluh.

               2)

               Článek 204 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 1791/2006, ve spojení s článkem 859 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 214/2007 ze dne 28. února 2007, musí být vykládán v tom smyslu, že opožděné předložení zboží propuštěného do prvního režimu vnějšího tranzitu Společenství celnímu úřadu místa určení, k němuž došlo v rámci druhého režimu vnějšího tranzitu Společenství, představuje nesplnění povinnosti, na základě kterého vzniká celní dluh, nejsou-li splněny podmínky stanovené v čl. 356 odst. 3 nebo v čl. 859 druhé odrážce a čl. 859 třetí odrážce bodu 2 písm. c) tohoto nařízení, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               3)

               Článek 168 písm. e) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje odpočet daně z přidané hodnoty při dovozu, jež má povinnost odvést dopravce, který není dovozcem ani vlastníkem daného zboží, nýbrž toto zboží pouze přepravil a nechal je proclít v rámci své spediční činnosti, která podléhá dani z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 202, 30. 6. 2014.


title: Věc C-552/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2014 Canon Europa NV proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. září 2014 ve věci T-34/11, Canon Europa NV v. Evropská komise

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2014 Canon Europa NV proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. září 2014 ve věci T-34/11, Canon Europa NV v. Evropská komise
   (Věc C-552/14 P)
   (2015/C 046/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Canon Europa NV (zástupci: P. De Baere, advokát, P. Muñiz, advogado)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení vydané Tribunálem Evropské unie ve věci T-34/11 v plném rozsahu;

               —

               rozhodl, že kasační opravný prostředek je přípustný;

               —

               vrátil věc Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o meritu kasačního opravného prostředku;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek je založen na dvou důvodech.
   Zaprvé Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a použití článku 263 SFEU, když dospěl k závěru, že nařízení „vyžaduje přijetí prováděcích opatření“ ve smyslu tohoto ustanovení.
   Zadruhé Tribunál porušil právo navrhovatelky být vyslechnuta, dopustil se nesprávné právní kvalifikace důkazů předložených navrhovatelkou a subsidiárně tyto důkazy zkreslil.


title: Věc T-165/13: Usnesení Tribunálu ze dne 4. prosince 2014 – Talanton v. Komise „Rozhodčí doložka — Smlouvy Pocemon a Perform, které byly uzavřeny v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 2013) — Způsobilé výdaje — Vrácení vyplacených částek — Auditorská zpráva — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Deklaratorní zájem — Nepřípustnost“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. prosince 2014 – Talanton v. Komise
   (Věc T-165/13) (1)

   („Rozhodčí doložka - Smlouvy Pocemon a Perform, které byly uzavřeny v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 2013) - Způsobilé výdaje - Vrácení vyplacených částek - Auditorská zpráva - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Deklaratorní zájem - Nepřípustnost“)
   (2015/C 056/24)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Palaio Faliro, Řecko) (zástupci: M. Angelopoulos a K. Damis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a A. Sauka, zmocněnci, ve spolupráci s L. Athanassiou a G. Gerapetritisem, advokáty)

      Předmět věci

   Žaloba podle článku 272 SFEU a čl. 340 prvního pododstavce SFEU, která směřuje k tomu, aby Tribunál určil, že Komise tím, že odmítla považovat některé částky vyplacené žalobkyni v rámci provádění grantových dohod Perform a Pocemon za způsobilé výdaje, porušila své smluvní povinnosti a dále že není třeba vrátit určitou část těchto částek, jakož i částku náhrady škody určenou Komisí.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc T-605/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2014 – Novartis v. OHIM – Dr Organic (BIOCERT) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BIOCERT — Starší národní slovní ochranná známka BIOCEF — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2014 – Novartis v. OHIM – Dr Organic (BIOCERT)
   (Věc T-605/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BIOCERT - Starší národní slovní ochranná známka BIOCEF - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 034/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Dr Organic Ltd (Swansea, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. září 2011 (věc R 1030/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Novartis AG a Dr Organic Ltd.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. září 2011 (věc R 1030/2010-4), se zrušuje.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc T-337/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – CSF v. Komise „Sbližování právních předpisů — Směrnice 2006/42/ES — Strojní zařízení opatřená označením CE — Základní požadavky na bezpečnost — Ohrožení bezpečnosti osob — Ochranná doložka — Rozhodnutí Komise prohlašující vnitrostátní opatření zakazující uvádění na trh za odůvodněné — Podmínky upravující uplatnění ochranné doložky — Zjevně nesprávné posouzení — Rovné zacházení“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/48

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – CSF v. Komise
   (Věc T-337/13) (1)

   („Sbližování právních předpisů - Směrnice 2006/42/ES - Strojní zařízení opatřená označením CE - Základní požadavky na bezpečnost - Ohrožení bezpečnosti osob - Ochranná doložka - Rozhodnutí Komise prohlašující vnitrostátní opatření zakazující uvádění na trh za odůvodněné - Podmínky upravující uplatnění ochranné doložky - Zjevně nesprávné posouzení - Rovné zacházení“)
   (2015/C 302/61)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CSF Srl (Grumolo delle Abbadesse, Itálie) (zástupci: R. Santoro, S. Armellini a R. Bugaro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos, zmocněnec, ve spolupráci s M. Pappalardem, advokátem)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: původně V. Pasternak Jørgensen a M. Wolff, poté M. Wolff, C. Thorning, U. Melgaard a N. Lyshøj, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise 2013/173/EU ze dne 8. dubna 2013 o opatření, které přijalo Dánsko v souladu s článkem 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES a kterým se zakazuje typ víceúčelového strojního zařízení pro přesun zeminy (Úř. věst. L 101, s. 29)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               CSF Srl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení i návrhu na předběžné opatření.

               3)

               Dánské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 233, 10.8.2013.


title: Věc T-54/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — XXXLutz Marken v. OHIM — Natura Selection (Linea Natura Natur hat immer Stil) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Linea Natura Natur hat immer Stil — Starší obrazová ochranná známka Společenství natura selection — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — XXXLutz Marken v. OHIM — Natura Selection (Linea Natura Natur hat immer Stil)
   (Věc T-54/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Linea Natura Natur hat immer Stil - Starší obrazová ochranná známka Společenství natura selection - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 145/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Rakousko) (zástupce: H. Pannen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Natura Selection, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: E. Sugrañes Coca, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. listopadu 2008 (věc R 1787/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Natura Selection, SL a XXXLutz Marken GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti XXXLutz Marken GmbH se ukádá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc C-131/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 12. března 2010 — Corman SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 12. března 2010 — Corman SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Věc C-131/10)
   2010/C 148/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Corman SA

      Žalovaný: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Předběžné otázky

               1)

               Lze ustanovení nařízení [Komise] (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin (1), prováděcího nařízení k nařízení [Rady] (ES) č. 1255/99 [ze dne 17. května 1999 ] o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky (2), považovat za odvětvovou právní úpravu Společenství, jež se odchyluje od čl. 3 odst. 1 nařízení č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 (3) a brání použití vnitrostátních právních předpisů o promlčení?

               2)

               Je třeba čl. 3 odst. 3 nařízení 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 chápat tak, že se použije pouze na případy, ve kterých je nesrovnalost způsobena příjemcem podpory, přičemž obecné pravidlo o čtyřleté promlčecí době se použije ve všech případech nesrovnalostí způsobených smluvními partnery příjemce, a to vzhledem k maximální době 4 let použitelné na právní úpravu [Společenství] smluvních partnerů v rámci společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky?

      (1)  Úř. věst. L 350, s. 3; Zvl. vyd. 03/22, s. 147.

      (2)  Úř. věst. L 160, s. 48; Zvl. vyd. 03/25, s. 366.

      (3)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).


title: Věc T-42/04: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  13. ledna 2006  – Komninou a další v. Komise ( Žaloba na náhradu škody — Mimosmluvní odpovědnost — Odložení stížnosti zpochybňující chování členského státu, které by mohlo vést k zahájení řízení pro nesplnění povinnosti — Projednání stížnosti Komisí — Zásada řádné správy )

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/29

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 13. ledna 2006 – Komninou a další v. Komise
   (Věc T-42/04) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost - Odložení stížnosti zpochybňující chování členského státu, které by mohlo vést k zahájení řízení pro nesplnění povinnosti - Projednání stížnosti Komisí - Zásada řádné správy“)
   (2006/C 86/57)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Ermioni Komninou, Grigorios Ntokos, Donatos Pappas, Vassileios Pappas, Aristeidis Pappas, Eleftheria Pappa, Lamprini Pappa, Eirini Pappa, Alexandra Ntokou, Léonidas Grepis, Nikolaos Grepis, Fotios Dimitriou, Zoïs Dimitriou, Petros Bolossis, Despoina Bolossi, Konstantinos Bolossis a Thomas Bolossis (Parga, Řecko) (zástupce: P. Stroumpos, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Konstantinidis, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na náhradu nemajetkové újmy údajně utrpěné žalobci z důvodu chování Komise v průběhu projednávání jejich stížnosti týkající se údajných nesplnění povinností vyplývajících z práva životního prostředí Společenství Řeckou republikou.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3. 4. 2004.


title: Věc T-188/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2010 — DTL v. OHIM — Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales (Solaria) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Solaria — Starší národní obrazová ochranná známka SOLARTIA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost služeb — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2010 — DTL v. OHIM — Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales (Solaria)
   (Věc T-188/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Solaria - Starší národní obrazová ochranná známka SOLARTIA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost služeb - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 38/29
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: DTL Corporación, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: C. Rueda Pascual a A. Zuazo Araluze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, SL (Pampelune, Španělsko) (zástupci: C. Gutiérrez Martínez, H. Granado Carpenter a M. Polo Carreño, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. února 2010 (věc R 767/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, SL a DTL Corporación, SL

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti DTL Corporación, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc C-58/10, Věc C-59/10, Věc C-60/10, Věc C-61/10, Věc C-62/10, Věc C-63/10, Věc C-64/10, Věc C-65/10, Věc C-66/10, Věc C-67/10, Věc C-68/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Francie) dne 3. února 2010 — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Technology LLC v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Europe SA v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Association générale des producteurs de maïs (AGPM) v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — SCEA de Malaprade, SCEA Coutin, Jérôme Huard, Dominique Richer, EARL de Candelon, Bernard Mir, EARL des Menirs, Marie-Jeanne Darricau, GAEC de Commenian v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Pioneer Génétique, Pioneer Semences v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (SEPROMA) v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Caussade Semences SA v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Limagrain Verneuil Holding v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Maïsadour Semences v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Ragt Semences SA v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Euralis Semences SAS, Euralis Coop v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche ve věcech

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Francie) dne 3. února 2010 — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Technology LLC v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Europe SA v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Association générale des producteurs de maïs (AGPM) v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — SCEA de Malaprade, SCEA Coutin, Jérôme Huard, Dominique Richer, EARL de Candelon, Bernard Mir, EARL des Menirs, Marie-Jeanne Darricau, GAEC de Commenian v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Pioneer Génétique, Pioneer Semences v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (SEPROMA) v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Caussade Semences SA v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Limagrain Verneuil Holding v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Maïsadour Semences v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Ragt Semences SA v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Euralis Semences SAS, Euralis Coop v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche ve věcech
   ((Věc C-58/10) - (Věc C-59/10) - (Věc C-60/10) - (Věc C-61/10) - (Věc C-62/10) - (Věc C-63/10) - (Věc C-64/10) - (Věc C-65/10) - (Věc C-66/10) - (Věc C-67/10) - (Věc C-68/10))
   2010/C 100/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Technology LLC (C-58/10), Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Europe SA (C-59/10), Association générale des producteurs de maïs (AGPM) (C-60/10), SCEA de Malaprade, SCEA Coutin, Jérôme Huard, Dominique Richer, EARL de Candelon, Bernard Mir, EARL des Menirs, Marie-Jeanne Darricau, GAEC de Commenian (C-61/10), Pioneer Génétique, Pioneer Semences (C-62/10), Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (SEPROMA) (C-63/10), Caussade Semences SA (C-64/10), Société Limagrain Verneuil Holding (C-65/10), Société Maïsadour Semences (C-66/10), Ragt Semences SA (C-67/10), Euralis Semences SAS, Euralis Coop (C-68/10)

      Žalovaný: Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

      Předběžné otázky

               1)

               Pokud byl geneticky modifikovaný organismus, který je krmivem pro zvířata, uveden na trh před zveřejněním nařízení (ES) č. 1829/2003 (1) a toto povolení zůstalo podle ustanovení článku 20 tohoto nařízení v platnosti, má být dotčený produkt považován do doby, než bude rozhodnuto o žádosti o nové povolení, která musí být podána podle tohoto nařízení, za produkt patřící mezi produkty uvedené v ustanoveních článku 12 směrnice 2001/18/ES (2) citovaných v odůvodnění tohoto rozhodnutí a podléhá v takovém případě tento geneticky modifikovaný organismus, co se týče mimořádných opatření, která mohou být přijata po vydání povolení uvádět jej na trh, pouze článku 34 nařízení (ES) č. 1829/2003, nebo naopak taková opatření mohou být přijata členským státem na základě článku 23 směrnice a vnitrostátních ustanovení, která zajišťují jeho provedení?

               2)

               V případě, že by mimořádná opatření mohla být přijata pouze v rámci ustanovení článku 34 nařízení (ES) č. 1829/2003, může být — a za jakých podmínek — takové opatření, jako je opatření představované napadenou vyhláškou (3) ze dne 5. prosince 2007 v platném znění, přijato orgány členského státu z důvodu vypořádávání se s rizikem ve smyslu článku 53 nařízení (ES) č. 178/2002 (4) nebo jakožto dočasné ochranné opatření ve smyslu článku 54 téhož nařízení?

               3)

               V případě, že by orgány členského státu mohly zasáhnout na základě článku 23 směrnice 2001/18/ES nebo na základě článku 34 nařízení (ES) č. 1829/2003 nebo na základě obou právních základů, vyvolává žaloba otázku — zejména s ohledem na zásadu obezřetnosti — jak vysoké nároky stanoví článek 23 směrnice 2001/18/ES, který podmiňuje přijetí mimořádných opatření, jakým je pozastavení používání produktu, tím, že členský stát má „dostatečný podklad pro názor, že geneticky modifikovaný organismus […] představuje riziko pro […] životní prostředí“, a článek 34 nařízení (ES) č. 1829/2003, který podřizuje přijetí takového opatření tomu, aby bylo „zřejmé, že produkty […] mohou představovat vážné riziko pro […] životní prostředí“, a to pokud jde o zjištění rizika, hodnocení pravděpodobnosti jeho výskytu a posouzení povahy jeho účinků?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (Úř. věst. L 268, s. 1; Zvl. vyd. 13/32, s. 432).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77).

      (3)  Vyhláška ze dne 5. prosince 2007 ve věci C-58/10; vyhláška ze dne 7. února 2008, ve znění vyhlášky ze dne 13. února 2008, ve věcech C-59/10 až C-68/10.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 463).


title: Věc F-55/07: Žaloba podaná dne 30. května 2007 – Tiralongo v. Komise

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/43

         Žaloba podaná dne 30. května 2007 – Tiralongo v. Komise
   (Věc F-55/07)
   (2007/C 183/85)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Giuseppe Tiralongo (Ladispoli, Itálie) (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone a S. Frazzani, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit projednávanou žalobu za přípustnou;

               —

               uložit Komisi, aby poskytla informace a předložila dokumenty týkající se přijetí a prodloužení smlouvy v Evropském úřadu pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) X., jakož i předvolat posledně uvedenou jako svědkyni;

               —

               přijmout všechna nezbytná organizační procesní a důkazní opatření za účelem posouzení porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace, kterého se dopustila Komise;

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila částku ve výši 460 000 eur, nebo jinou částku, kterou Soud bude považovat za spravedlivou, jako náhradu škody majetkové újmy způsobené žalobci;

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila částku ve výši 100 000 eur, nebo jinou částku, kterou Soud bude považovat za spravedlivou, jako náhradu škody nemajetkové újmy způsobené žalobci;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, dočasný zaměstnanec u OLAF do 30. dubna 2005, se domáhá náhrady škody, která podle jeho názoru vyplývá z řady protiprávních jednání, kterých se Komise dopustila v rámci prodloužení jeho smlouvy. Uvedená protiprávní jednání se týkají zejména: i) porušení použitelných právních předpisů a relevantní judikatury v oblasti veřejné služby, ii) porušení zásady legitimního očekávání, iii) porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace.


title: Věc C-213/08: Žaloba podaná dne 21. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/13

         Žaloba podaná dne 21. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-213/08)
   (2008/C 197/21)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: H. Støvlbæk, zmocněnec)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Španělské království se tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES (1) ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob, nebo v každém případě tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice,

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2006/100/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 1. ledna 2007.

      (1)  Úř. věst. L 363, s. 141.


title: Věc T-64/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — Nuova Terni Industrie Chimiche v. Komise ( „Státní podpory — Náhrada za vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu — Prodloužení platnosti preferenční sazby na dodávky elektrické energie — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení — Pojem „výhoda“ — Zásada ochrany legitimního očekávání — Poskytnutí podpory“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — Nuova Terni Industrie Chimiche v. Komise
   (Věc T-64/08) (1)

   (Státní podpory - Náhrada za vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu - Prodloužení platnosti preferenční sazby na dodávky elektrické energie - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení - Pojem „výhoda“ - Zásada ochrany legitimního očekávání - Poskytnutí podpory)
   2010/C 221/60
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino a G. Barone, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a G. Conte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/408/ES ze dne 20. listopadu 2007 o státní podpoře č. C 36/A/06 (ex NN 38/06), kterou Itálie poskytla společnostem ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche (Úř. věst. L 144, s. 37)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Nuova Terni Industrie Chimiche SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-367/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  30. března 2006  – Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret v. Rada a Komise ( Žaloba na náhradu škody — Mezinárodní dohody — Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Celní unie mezi Evropským společenstvím a Tureckem — Vyrovnávací finanční podpory )

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/11

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. března 2006 – Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret v. Rada a Komise
   (Věc T-367/03) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Mezinárodní dohody - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Celní unie mezi Evropským společenstvím a Tureckem - Vyrovnávací finanční podpory“)
   (2006/C 121/19)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ (Ümraniye, Istanbul, Turecko) (zástupce: R. Sinner, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a D. Canga Fano, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: G. Boudot a X. Lewis, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na náhradu škody, která údajně vznikla použitím řízení celní unie zřízené Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem a jejími dodatkovými protokoly, jakož i rozhodnutím Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 ze dne 22. prosince 1995 o zavedení konečné etapy celní unie (Úř. věst. L 35, s. 1)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc T-772/15: Žaloba podaná dne 29. prosince 2015 – Quanta Storage v. Komise

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/49

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2015 – Quanta Storage v. Komise
   (Věc T-772/15)
   (2016/C 098/64)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Quanta Storage, Inc. (Taoyuan City, Tchaj-wan) (zástupci: B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, advokát, a W. Sparks, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 21. Října 2015 ve věci AT.39639 – Optické diskové jednotky – v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně;

               —

               alternativně, snížil pokutu uloženou žalobkyni; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila právo žalobkyně na obhajobu, povinnost uvést odůvodnění a právo na řádnou správu

                           —

                           Napadené rozhodnutí je založeno na zjištění protiprávních jednání, která nebyla žalobkyni vytýkána v rámci správního řízení.

                           —

                           Napadené rozhodnutí je založeno na předpokladech týkajících se transparentnosti na trhu, kterou Komise v plném rozsahu nepřezkoumala.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozdíl mezi výrokem napadeného rozhodnutí a odůvodněním Komise, pokud jde o délku trvání protiprávního jednání ve vztahu ke společnosti Hewlett Packard, má za následek zjevně nesprávné právní posouzení a porušuje povinnost uvést odůvodnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise neprokázala a neuvedla přiměřené odůvodnění skutečnosti, že se žalobkyně podílela na jediném a trvajícím protiprávním jednání.

                           —

                           Žalobkyně se nepodílela na protiprávním jednání, k němuž mělo údajně docházet mezi 14. únorem 2008 a 9. dubnem 2008.

                           —

                           Žalobkyně se nepodílela na protiprávním jednání, k němuž mělo údajně docházet mezi 10. dubnem 2008 a 27. říjnem 2008.

                           —

                           Žalobkyně se nepodílela na protiprávním jednání, k němuž došlo dne 28. října 2008.

                           —

                           Neexistuje dostatek důkazů o tom, že žalobkyni byl znám buď celkový plán kartelové dohody, nebo její obecný rozsah a základní charakteristiky.

                           —

                           Právní následky skutečnosti, že Komise neprokázala údajné protiprávní jednání.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise dostatečně právně neprokázala, že má pravomoc použít článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise se při výpočtu výše pokuty dopustila zjevně nesprávných skutkových zjištění a zjevně nesprávných právních posouzení, a porušila povinnost uvést odůvodnění.

                           —

                           Komise se při výpočtu základní částky dopustila zjevně nesprávných skutkových zjištění a zjevně nesprávných právních posouzení, a neuvedla odůvodnění.

                           —

                           Komise nevyužila nejlepší dostupné údaje o hodnotě prodejů žalobkyně.

                           —

                           Komise při výpočtu základní částky porušila zásadu rovného zacházení.

                           —

                           Komise se dopustila nesprávného posouzení při přezkumu závažnosti a polehčujících okolností.


title: Věc C-577/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — DKV Belgium v. Association belge des consommateurs test-achats ASBL ( „Volný pohyb služeb — Svoboda usazování — Směrnice 73/239/EHS a 92/49/EHS — Přímé pojištění jiné než životní — Svobodné určování sazeb — Smlouvy o zdravotním pojištění pro jiné než podnikatelské účely — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu“ )

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — DKV Belgium v. Association belge des consommateurs test-achats ASBL
   (Věc C-577/11) (1)

   (Volný pohyb služeb - Svoboda usazování - Směrnice 73/239/EHS a 92/49/EHS - Přímé pojištění jiné než životní - Svobodné určování sazeb - Smlouvy o zdravotním pojištění pro jiné než podnikatelské účely - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu)
   2013/C 123/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: DKV Belgium

      Žalovaná: Association belge des consommateurs test-achats ASBL

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel de Bruxelles — Výklad článků 49 a 56 SFEU, čl. 29 druhého pododstavce a čl. 39 odst. 3 směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o „neživotním pojištění“) (Úř. věst. L 228, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 346), jakož i čl. 8 odst. 3 směrnice Rady ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (Úř. věst. L 228, s. 3; Zvl. vyd. 06/01, s. 14) — Vnitrostátní právní úprava, která u smluv o zdravotním pojištění pro jiné než podnikatelské účely, stanoví, že změny v pojistném, spoluúčasti a pojistném plnění lze k výročnímu datu pojistného provést pouze na základě specifických kritérií — Systém předběžného schvalování sazeb — Omezení svobody usazování a volného pohybu služeb — Naléhavé důvody obecného zájmu

      Výrok

   Článek 29 a čl. 39 odst. 2 a 3 směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice „o neživotním pojištění“) a čl. 8 odst. 3 směrnice 73/239/EHS první směrnice Rady ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu ve znění směrnice 92/49 je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která u smluv o zdravotním pojištění pro jiné než podnikatelské účely stanoví, že změny v pojistném, spoluúčasti a pojistném plnění lze k výročnímu datu pojistného provést pouze:

               —

               na základě indexu spotřebitelských cen nebo

               —

               na základě tzv. „zdravotního“ indexu, zaznamená-li tento index vývoj, který překračuje vývoj indexu spotřebitelských cen a pouze v rozsahu této variace, nebo

               —

               na základě souhlasu správního orgánu pověřeného dohledem nad pojišťovnami, kterému byla žádost dotčené pojišťovny předložena, zjistí-li tento orgán, že uplatnění pojistné sazby tohoto podniku vede či může vést ke ztrátám navzdory úpravám sazeb vypočteným na základě těchto dvou indexů.

         Článek 49 SFEU a článek 56 SFEU je třeba vykládat v tom smyslu, že takové právní úpravě nebrání, neexistuje-li méně omezující opatření umožňující dosáhnout cíle spočívajícího v ochraně spotřebitele před značným a neočekávaným zvýšením pojistného za stejných podmínek, přičemž tuto skutečnost přísluší ověřit předkládajícím soudu.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc C-66/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 85/337/EHS — Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí — Povolení udělená bez posouzení)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-66/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/337/EHS - Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí - Povolení udělená bez posouzení)
   (2009/C 6/02)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Simonetti a X. Lewis, zmocněnci, F. Louis, advokát, a C. O'Daly, solicitor)

      Žalovaný: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, J. Connolly a G. Simons, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovaného: Polská republika (zástupce: E. Ośniecka-Tamecka, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 až 4 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248), ve znění směrnice 97/11/ES ze dne 3. března 1977 (Úř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03, s. 151) – Povolení udělená bez posouzení
   Výrok

               1)

               Irsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice 97/11/ES ze dne 3. března 1977, tím, že nepřijalo podle čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 až 4 uvedené směrnice veškeré předpisy nezbytné k tomu, aby záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí a které spadají do kategorií záměrů uvedených v příloze II bodě 1 písm. a) až c) a f) této směrnice, podléhaly před vydáním povolení postupu vydávání povolení a posuzování jejich vlivů v tomto ohledu podle článků 5 až 10 uvedené směrnice.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení Komise Evropských společenství.

               3)

               Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2005 ve věci T-157/04, Joël de Bry proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Posudek o vývoji služby — Hodnocené období 2001/2002)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/16

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 12. července 2005
   ve věci T-157/04, Joël de Bry proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Posudek o vývoji služby - Hodnocené období 2001/2002)
   (2005/C 229/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-157/04, Joël de Bry, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm ve Woluwé-Saint-Lambert (Belgie), zastoupený S. Orlandim, A. Coolenem, J.-N. Louisem a É. Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: L. Lozano Palacios a H. Kraemer, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 26. května 2003, kterým se vystavuje posudek o vývoji služby žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, Soud (samosoudce: M. Pirrung), vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 12. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí ze dne 26. května, kterým se vystavuje posudek o vývoji služby žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004


title: Věc T-495/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 — Bank Saderat v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Subjekt 100 % vlastněný subjektem uznaným za subjekt zapojený do šíření jaderných zbraní — Námitka protiprávnosti — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 — Bank Saderat v. Rada
   (Věc T-495/10) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Subjekt 100 % vlastněný subjektem uznaným za subjekt zapojený do šíření jaderných zbraní - Námitka protiprávnosti - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu)
   2013/C 129/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Saderat plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, a R. Blakeley, barrister, poté S. Ashley, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC, a R. Blakeley)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: S. Boelaert a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25), rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 281, s. 81), nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010, o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a zadruhé návrh na určení, že se čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 103, s. 1), čl. 16 odst. 2 písm. a) nařízení č. 961/2010 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 267/2012 na žalobkyni nevztahují.

      Výrok rozsudku

               1)

               Ve vztahu k Bank Saderat plc se zrušují:

                           —

                           bod 7 tabulky B přílohy II rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP;

                           —

                           bod 5 tabulky B přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           bod 7 tabulky B hlava I přílohy rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP;

                           —

                           bod 7 tabulky B přílohy VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007.

               2)

               Účinky zrušení rozhodnutí 2010/413 a rozhodnutí 2010/644 se omezují na období před vstupem rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413, v platnost.

               3)

               Není namístě vydat rozhodnutí o návrhu Bank Saderat směřujícím k tomu, aby nařízení č. 961/2010 a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 961/2010, byla zrušena s okamžitým účinkem.

               4)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               5)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc C-509/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 30. září 2011 — ÖBB-Personenverkehr AG, další účastnice řízení: Schienen-Control Kommission a Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 30. září 2011 — ÖBB-Personenverkehr AG, další účastnice řízení: Schienen-Control Kommission a Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie
   (Věc C-509/11)
   2012/C 13/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

   Žalobkyně: ÖBB-Personenverkehr AG
   Další účastnice řízení:

               1)

               Schienen-Control Kommission

               2)

               Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 30 odst. 1 první pododstavec nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě (1) vykládán tak, že vnitrostátní subjekt určený pro prosazení tohoto nařízení je oprávněn závazně předepsat železničnímu podniku, jehož podmínky odškodnění z ceny přepravního dokladu nesplňují kritéria stanovená v článku 17 tohoto nařízení, konkrétní obsah podmínek odškodnění, které má tento železniční podnik používat, i když mu vnitrostátní právo poskytuje pouze možnost prohlásit takové podmínky odškodnění za neúčinné?

               2)

               Má být článek 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě vykládán tak, že železniční podnik může vyloučit závazek k poskytnutí odškodnění z ceny přepravního dokladu v případech vyšší moci, a to buď za analogického použití důvodů vyloučení stanovených v nařízeních (ES) č. 261/2004, (EU) č. 1177/2010 nebo (EU) č. 181/2011 nebo prostřednictvím zproštění odpovědnosti ve smyslu čl. 32 odst. 2 jednotných právních předpisů pro smlouvu o mezinárodní železniční přepravě osob (CIV, příloha I nařízení), i pro případy odškodnění z ceny přepravního dokladu?

      (1)  Úř. věst. L 315, s. 14.


title: Věc C-263/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Gorj — Rumunsko) — Iulian Andrei Nisipeanu v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Targu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu ( „Vnitrostátní zdanění — Článek 110 SFEU — Daň ze znečišťování životního prostředí vybíraná při prvním přihlášení vozidel k registraci“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/16

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Gorj — Rumunsko) — Iulian Andrei Nisipeanu v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Targu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Věc C-263/10) (1)

   (Vnitrostátní zdanění - Článek 110 SFEU - Daň ze znečišťování životního prostředí vybíraná při prvním přihlášení vozidel k registraci)
   2011/C 269/25
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Gorj

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Iulian Andrei Nisipeanu

      Žalovaní: Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Targu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunalul Gorj — Přihlášení k registraci ojetých vozidel, která byla dříve registrována v jiných členských státech — Daň ze znečišťování životního prostředí uvalená na automobily při jejich prvním přihlášení k registraci v členském státě — Kvalifikace kritéria „data prvního přihlášení k registraci“ — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy s článkem 110 SFEU — Platnost osvobození od daně zavedeného pro některé kategorie vozidel — Případné uplatnění zásady „znečišťovatel platí“

      Výrok

   Článek 110 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl daň ze znečišťování životního prostředí uvalenou na automobily při jejich prvním přihlášení k registraci v tomto členském státě, pokud toto daňové opatření je upraveno takovým způsobem, že odrazuje od uvedení ojetých vozidel zakoupených v jiných členských státech do provozu v uvedeném členském státě, aniž by současně odrazovalo od nákupu ojetých vozidel téhož stáří a téhož opotřebení na vnitrostátním trhu.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc T-183/08: Žaloba podaná dne 16. května 2008 – Schuhpark Fascies v. OHIM – Leder & Schuh (jello SCHUHPARK)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/47

         Žaloba podaná dne 16. května 2008 – Schuhpark Fascies v. OHIM – Leder & Schuh (jello SCHUHPARK)
   (Věc T-183/08)
   (2008/C 171/89)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schuhpark Fascies GmbH (Warendorf, Německo) (zástupci: A. Peter a J. Braune, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Leder & Schuh AG (Graz, Rakousko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. března 2008 v řízení o odvolání R 1560/2006-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Leder & Schuh AG

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní a obrazová ochranná známka „jello SCHUHPARK“ pro výrobky zařazené do tříd 1, 3, 9, 14, 16, 18, 21, 24–26 a 28 (přihláška č. 1 269 372)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „Schuhpark“ pro výrobky zařazené do třídy 25 (č. 1 007 149), přičemž námitka směřuje proti zápisu do tříd 18, 21, 25 a 26

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce a částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitky

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 43 odst. 2 druhá věty a čl. 43 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 (1), jakož i pravidla 22 odst. 2 druhé věty nařízení (ES) č. 2868/95 (2), protože žalobkyně dostatečně prokázala právně relevantní užívání namítané ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. června 2004 ve věci T-96/03, Manel Camós Grau proti Komisi Evropských společenství (Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) týkající se správy a financování Institutu pro evropsko-latinskoamerické vztahy — Případný střet zájmů u vyšetřovatele — Rozhodnutí o odvolání vyšetřovatele ze skupiny — Žaloba na neplatnost — Přípravné akty — Nepřípustnost)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/41

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 9. června 2004
   ve věci T-96/03, Manel Camós Grau proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) týkající se správy a financování Institutu pro evropsko-latinskoamerické vztahy - Případný střet zájmů u vyšetřovatele - Rozhodnutí o odvolání vyšetřovatele ze skupiny - Žaloba na neplatnost - Přípravné akty - Nepřípustnost)
   (2004/C 228/94)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-96/03 Manel Camós Grau, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupený A. Lucasem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: původně H. van Lier, posléze J.-F. Pasquier a C. Ladenburger, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) ze dne 17. května 2002, které vyloučilo jednoho z vyšetřovatelů z vyšetřování týkajícího se Institutu pro evropsko-latinskoamerické vztahy, aby se tím zabránilo vzniku střetu zájmů, jež však nezrušilo akty přijaté tímto vyšetřovatelem, jakož i rozhodnutí zamítajícího stížnost žalobce podanou dne 29. července 2002 proti tomuto rozhodnutí a jednak návrh na náhradu škody, směřující k náhradě nemajetkové újmy a újmy na služebním postupu, údajně utrpěných kvůli těmto rozhodnutím, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 9. června 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese své vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc T-452/04: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Edition Jacob v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Francouzskojazyčné vydavatelství — Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem za podmínky následného převodu aktiv — Rozhodnutí schvalující nabyvatele následně převáděných aktiv — Žaloba na neplatnost neúspěšného uchazeče o nabytí aktiv — Nezávislost zplnomocněnce — Nařízení (EHS) č. 4064/89“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Edition Jacob v. Komise
   (Věc T-452/04) (1)

   (Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Francouzskojazyčné vydavatelství - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem za podmínky následného převodu aktiv - Rozhodnutí schvalující nabyvatele následně převáděných aktiv - Žaloba na neplatnost neúspěšného uchazeče o nabytí aktiv - Nezávislost zplnomocněnce - Nařízení (EHS) č. 4064/89)
   2010/C 301/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Éditions Odile Jacob SAS (Paříž, Francie) (zástupci: W. van Weert, O. Fréget, M. Struys, M. Potel a L. Eskenazi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: původně A. Whelan, O. Beynet, A. Bouquet a F. Arbault, poté A. Bouquet a O. Beynet, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Wendel Investissement SA (Paříž) (zástupci: původně C. Couadou a M. Trabucchi, poté M. Trabucchi a F. Gordon, advokáti) a Lagardère SCA (Paříž) (zástupci: původně A. Winckler, I. Girgenson a S. Sorinas Jimeno, poté A. Winckler, F. de Bure a J. B. Pinçon, advokáti)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise (2004) D/203365 ze dne 30. července 2004 o schválení společnosti Wendel Investissement jako nabyvatele aktiv převedených v souladu s rozhodnutím Komise 2004/422/ES ze dne 7. ledna 2004 prohlašujícím spojení za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Věc COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) (Úř. věst. L 125, s. 54)

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Komise (2004) D/203365 ze dne 30. července 2004 o schválení společnosti Wendel Investissement SA jako nabyvatele aktiv převedených v souladu s rozhodnutím Komise 2004/422/ES ze dne 7. ledna 2004 prohlašujícím spojení za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Věc COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) se zrušuje.

               2)

               Evropská komise a společnost Lagardère SCA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Éditions Odile Jacob SAS.

               3)

               Společnost Wendel Investissement ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. května 2004 ve věci T- 264/03, Jürgen Schmoldt a další proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Lhůta k podání žaloby — Fyzické nebo právnické osoby — Akty, které se jich osobně dotýkají — Rozhodnutí — Tepelněizolační normy — Nepřípustnost)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/42

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 25. května 2004
   ve věci T- 264/03, Jürgen Schmoldt a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Fyzické nebo právnické osoby - Akty, které se jich osobně dotýkají - Rozhodnutí - Tepelněizolační normy - Nepřípustnost)
   (2004/C 228/96)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-264/03, Jürgen Schmoldt a další, s bydlištěm v Dallgow-Döberitz (Německo), Kaefer Isoliertechnik GmbH & Co. KG, se sídlem v Brémách (Německo), Hauptverband der Deutschen Bauindustrie eV, se sídlem v Berlíně (Německo), zastoupení H.-P. Schneiderem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: K. Wiedner, ve spolupráci s A. Böhlkem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení článku 1 a s ním související tabulky 1 přílohy rozhodnutí Komise 2003/312/ES ze dne 9. dubna 2003 o zveřejnění odkazu na normy týkající se tepelněizolačních výrobků, geotextilií, stabilních hasicích zařízení a sádrových tvárnic podle směrnice Rady 89/106/EHS (Úř. věst. L 114, s. 50), Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 25. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2.

               Žalobci ponesou své náklady, jakož i náklady vzniklé Komisi, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení o předběžném opatření T-264/03 R.

      (1)  Úř. věst. C 239, 4.10.2003.


title: Věc F-142/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2013 — A v. Komise ( „Veřejná služba — Sociální zabezpečení — Úraz nebo nemoc z povolání — Článek 73 služebního řádu — Trvalá částečná invalidita — Návrh na náhradu škody“ )

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/20

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2013 — A v. Komise
   (Věc F-142/12) (1)

   (Veřejná služba - Sociální zabezpečení - Úraz nebo nemoc z povolání - Článek 73 služebního řádu - Trvalá částečná invalidita - Návrh na náhradu škody)
   2014/C 31/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: A (S., Francie) (zástupci: B. Cambier, A. Paternostre a G. Ladrière, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Joris, zmocněnec, C. Mélotte, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise o žádosti o uznání nemoci z povolání, kterou žalobce podal na základě článku 73 služebního řádu, jímž se žalobce uznává trvale částečně invalidním ve 20 % míře a je stanoveno datum konsolidace na 25. února 2010, a návrh na náhradu jeho nemajetkové a majetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. ledna 2012, jímž se ukončuje řízení zahájené na základě článku 73 služebního řádu úředníků Evropské unie v důsledku nemoci z povolání, kterou trpěl A, se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit A částku ve výši 3 500 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené A.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 77.


title: Věc C-507/04: Žaloba podaná dne 8. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/16

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
   (Věc C-507/04)
   (2005/C 45/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 8. prosince 2004 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Michaelem Van Beekem a Bernhardem Schimou, za podpory advokáta Matthiase Langa, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr rozhodl takto:

               1.

               Rakouská republika tím, že úplně, respektive správně neprovedla do rakouského práva čl. 1 odst. 1 a 2, článek 5, čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 1 a 4, článek 8, čl. 9 odst. 1 a 2 a článek 11 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 (1) o ochraně volně žijících ptáků, nesplnila svou povinnost správně, respektive úplně provést tuto směrnici.

               2.

               Rakouská republika ponese náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise se touto žalobou obrací proti nesprávnému provedení směrnice 79/409/EHS do rakouského práva příslušnými, Komisi oznámenými, respektive podle jejích vědomostí přijatými právními předpisy zemí Burgenlandsko, Korutany, Dolní Rakousko, Horní Rakousko, Salcbursko, Štýrsko, Tyrolsko, Vorarlbersko a Vídeň.
   Podle názoru Komise nebyla úplně provedena, respektive byla nesprávně provedena pro oblast jednotlivých spolkových zemí ustanovení týkající se rozsahu působnosti směrnice (čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice), obecné právní úpravy ochrany druhů ptáků (článek 5 směrnice), zákazu obchodování (čl. 6 odst. 1 směrnice), předpisů o lovu druhů uvedených v příloze II (čl. 7 odst. 1 směrnice), pravidel zachování populace (čl. 7 odst. 4 směrnice), předpisů týkajících se zakázaných metod a prostředků lovu a odchytu (článek 8 směrnice), kritérií pro odchýlení se od článků 5 až 8 (čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice) a předpisů o vysazování volně žijících druhů ptáků (článek 11 směrnice).

      (1)  Úř. věst. L 103, s. 1.


title: Věc T-359/14: Žaloba podaná dne 27. května 2014 – Federación Nacional de Cafeteros de Colombia v. OHIM – Accelerate (COLOMBIANO COFFEE HOUSE)

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/44

         Žaloba podaná dne 27. května 2014 – Federación Nacional de Cafeteros de Colombia v. OHIM – Accelerate (COLOMBIANO COFFEE HOUSE)
   (Věc T-359/14)
   2014/C 253/59
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia (Bogotá, Kolumbie) (zástupci: A. Pomares Caballero a M. Pomares Caballero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Accelerate s.a.l. (Beirut, Libanon)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil usnesení pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. března 2014 ve věci R 1200/2013-5 v tom smyslu, aby určovalo, že v projednávané věci jsou splněny podmínky pro uplatnění buď relativního důvodu neplatnosti podle čl. 53 odst. 1 písm. c) č. 207/2009, nebo absolutního důvodu neplatnosti podle čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009, nebo důvodu neplatnosti stanoveného v článku nařízení č. 510/2006; a to ve vztahu ke všem produktům a službám, kterých se týká návrh na určení neplatnosti;

               —

               nebo podpůrně, aby zrušil napadené usnesení v rozsahu, v jakém se týká nevyhovění žádosti o určení neplatnosti pro produkty „rýže, tapioka, ságo, kávové náhražky; mouka a výrobky z obilnin, chléb, jemné pečivo a cukrovinky, zmrzlina; med, melasový sirup; droždí, prášek do pečiva; sůl, hořčice; ocet, zálivky na ochucení; koření; led na osvěžení“ třídy 30 a „Restaurační služby (stravování); ubytovací služby“ třídy 43;

               —

               a v každém případě uložil OHIM náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka se slovními prvky „COLOMBIANO COFFEE HOUSE“ pro produkty a služby tříd 30 a 43 – Ochranná známka Společenství č. 4 6 35  553

      Majitelka ochranné známky Společenství: Accelerate s.a.l.

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Chráněné zeměpisné označení původu „Café de Colombia“

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení článku 14 nařízení č. 510/2006;

               —

               porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 ve vztahu k článku 13 nařízení č. 510/2006;

               —

               porušení formy následkem nedostatku odůvodnění;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. k) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. g) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-514/09 R: Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 5. února 2010 — De Post v. Komise ( Předběžné opatření — Veřejné zakázky — Nabídkové řízení Společenství — Návrh na odklad provádění a předběžné opatření — Nedostatek naléhavosti )

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/25

         Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 5. února 2010 — De Post v. Komise
   (Věc T-514/09 R)
   („Předběžné opatření - Veřejné zakázky - Nabídkové řízení Společenství - Návrh na odklad provádění a předběžné opatření - Nedostatek naléhavosti“)
   2010/C 80/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: De Post NV van publiek recht (Brusel, Belgie) (zástupci: R. Martens a B. Schutyser, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh týkající se zaprvé odkladu provádění rozhodnutí, kterým Úřad pro publikace Evropské unie přidělil zakázku uvedenou ve výzvě k podávání nabídek číslo 10234 „Každodenní přeprava a distribuci Úředního věstníku, tiskovin, dalších periodik a publikací“ společnosti „Enterprises des Postes et Télécommunications Luxembourg“ a nikoliv žalobkyni; zadruhé, nařízení, aby nebylo přistoupeno k podpisu smlouvy uvedené ve výzvě k podávání nabídek, a zatřetí, pokud již smlouva byla uzavřena, odložení jejího provádění až do doby, kdy Tribunál rozhodne ve věci samé.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-27/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Itálie) – Pippo Pizzo v. CRGT Srl „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Účast v zadávacím řízení — Možnost splnit požadované podmínky využitím schopností jiných podniků — Nezaplacení poplatku, který není výslovně stanoven — Vyloučení uchazeče bez možnosti napravit tento nedostatek“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Itálie) – Pippo Pizzo v. CRGT Srl
   (Věc C-27/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Účast v zadávacím řízení - Možnost splnit požadované podmínky využitím schopností jiných podniků - Nezaplacení poplatku, který není výslovně stanoven - Vyloučení uchazeče bez možnosti napravit tento nedostatek“)
   (2016/C 287/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pippo Pizzo

      Žalovaná: CRGT Srl

      za přítomnosti: Autorità Portuale di Messina, Messina Sud Srl, Francesco Todaro, Myleco Sas

      Výrok

               1)

               Články 47 a 48 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje hospodářskému subjektu, aby využil schopnosti jednoho či více třetích subjektů ke splnění minimálních požadavků účasti v zadávacím řízení, které tento hospodářský subjekt splňuje pouze částečně.

               2)

               Zásada rovného zacházení a povinnost transparentnosti musí být vykládány v tom smyslu, že brání vyloučení hospodářského subjektu ze zadávacího řízení z důvodu, že tento subjekt nesplnil povinnost, která nevyplývá přímo z dokumentace týkající se zadávacího řízení či z platného vnitrostátního zákona, avšak z výkladu tohoto zákona a těchto dokumentů, jakož i z doplnění chybějících ustanovení uvedených dokumentů vnitrostátními správními orgány nebo soudy. Za těchto okolností musí být zásady rovného zacházení a proporcionality vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby hospodářský subjekt mohl napravit svou situaci a splnit uvedenou povinnost ve lhůtě stanovené zadavatelem.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc T-4/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2014 – Communicaid Group v. Komise „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování služeb jazykového vzdělávání pro pracovníky orgánů, subjektů a agentur Unie sídlících v Bruselu — Odmítnutí nabídek uchazeče — Zásada transparentnosti — Zákaz diskriminace — Rovné zacházení — Článek 94 finančního nařízení — Výběrová kritéria — Povinnost uvést odůvodnění — Kritéria zadání — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2014 – Communicaid Group v. Komise
   (Věc T-4/13) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování služeb jazykového vzdělávání pro pracovníky orgánů, subjektů a agentur Unie sídlících v Bruselu - Odmítnutí nabídek uchazeče - Zásada transparentnosti - Zákaz diskriminace - Rovné zacházení - Článek 94 finančního nařízení - Výběrová kritéria - Povinnost uvést odůvodnění - Kritéria zadání - Zjevně nesprávné posouzení“)
   2014/C 245/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Communicaid Group Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: C. Brennan, solicitor, F. Randolph, QC a M. Gray, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a S. Lejeune, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na úplné nebo částečné zrušení rozhodnutí, kterými Komise odmítla zařadit společnost Communicaid Group Ltd na první místo pro části č. 1, 2, 3, 7, 8 a 9 veřejné zakázky HR/R3/PR/2012/002 na rámcové smlouvy na poskytování jazykového vzdělávání pro pracovníky orgánů, subjektů a agentur Evropské unie sídlících v Bruselu (Belgie).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Communicaid Group Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9. 3. 2013.