title: Věc C-282/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Maribel Dominguez v. Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre ( „Sociální politika — Směrnice 2003/88/ES — Článek 7 — Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok — Podmínka vzniku nároku stanovená vnitrostátní právní úpravou — Nepřítomnost pracovníka — Délka nároku na dovolenou v závislosti na povaze nepřítomnosti — Vnitrostátní právní úprava odporující směrnici 2003/88 — Úloha vnitrostátního soudu“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Maribel Dominguez v. Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre
   (Věc C-282/10) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 2003/88/ES - Článek 7 - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Podmínka vzniku nároku stanovená vnitrostátní právní úpravou - Nepřítomnost pracovníka - Délka nároku na dovolenou v závislosti na povaze nepřítomnosti - Vnitrostátní právní úprava odporující směrnici 2003/88 - Úloha vnitrostátního soudu)
   2012/C 73/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maribel Dominguez

      Žalovaní: Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Francie) — Výklad článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381) — Placená dovolená za kalendářní rok pro pracovníky — Vznik nároku na dovolenou nezávisle na povaze nepřítomnosti pracovníka a délce jejího trvání — Vnitrostátní právní úprava podmiňující přiznání této dovolené skutečně odpracovanou dobou v trvání nejméně deseti dnů během referenčního roku — Povinnost vnitrostátního soudu nepoužít vnitrostátní právní ustanovení odporující unijnímu právu

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním předpisům nebo zvyklostem, podle nichž je nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok podmíněn skutečně odpracovanou dobou v trvání nejméně deseti dnů nebo jednoho měsíce během referenčního období.

               2)

               Předkládající soud musí, s přihlédnutím k veškerému vnitrostátnímu právu, zejména k článku L. 223-4 code du travail, a za použití jím uznané metody výkladu, za účelem zajistit plnou účinnost článku 7 směrnice 2003/88 a dojít k výsledku, který by byl v souladu s cílem sledovaným touto směrnicí, ověřit, zda může dospět k výkladu tohoto práva umožňujícímu nahlížet na nepřítomnost pracovníka z důvodu úrazu při cestě do či ze zaměstnání jako na jeden z případů zmíněných v uvedeném článku code du travail.
               Pokud takový výklad není možný, vnitrostátní soud musí ověřit, zda se s ohledem na právní povahu žalovaných v původním řízení vůči nim lze dovolávat přímého účinku čl. 7 odst. 1 směrnice 2003/88.
               Pokud vnitrostátní soud nemůže dosáhnout výsledku stanoveného článkem 7 směrnice 2003/88, může se nicméně účastník řízení poškozený neslučitelností vnitrostátního práva s unijním právem dovolávat rozsudku ze dne 19. listopadu 1991, Francovich a další (C-6/90 a C-9/90), aby případně dosáhl náhrady utrpěné škody.

               3)

               Článek 7 odst. 1 směrnice 2003/88 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátnímu ustanovení, které podle příčiny nepřítomnosti pracovníka, jenž má volno z důvodu nemoci, stanoví dobu trvání placené dovolené za kalendářní rok rovnající se minimální době čtyř týdnů zaručené touto směrnicí nebo delší.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc C-206/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 13. dubna 2016 – Marco Tronchetti Provera SpA a další v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 13. dubna 2016 – Marco Tronchetti Provera SpA a další v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Věc C-206/16)
   (2016/C 251/08)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Marco Tronchetti Provera SpA, Antares European Fund Limited, Antares European Fund II Limited, Antares European Fund LP, Luca Orsini Baroni, UniCredit SpA, Lauro Sessantuno SpA

      Odpůrkyně: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Předběžná otázka

   Brání správnému použití čl. 5 odst. 4 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES (1) ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí, s ohledem na obecné zásady stanovené v čl. 3 odst. 1 téže směrnice, jakož i správnému použití obecných zásad evropského práva, kterými jsou zásady právní jistoty, legitimního očekávání, proporcionality, přiměřenosti, transparentnosti a zákazu diskriminace, takové vnitrostátní právní předpisy, jako jsou čl. 106 odst. 3 písm. d) bod 2) legislativního nařízení č. 58 ze dne 24. února 1998 (úplné znění předpisů v oblasti finančního zprostředkování podle článků 8 a 21 zákona č. 52 ze dne 6. února 1996), ve znění pozdějších změn, a článek 47 g rozhodnutí Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob č. 11971 ze dne 14. května 1999 (prováděcí nařízení k legislativnímu nařízení č. 58 ze dne 24. února 1998 o emitentech), ve znění pozdějších změn, v rozsahu ve kterém uvedená ustanovení opravňují Consob k navýšení nabídky převzetí podle uvedeného článku 106, pokud je splněna podmínka, že došlo „ke koluzní dohodě mezi předkladatelem nabídky nebo osobami, které jednají ve shodě s ním, a jedním nebo více prodávajícími“, aniž by bylo konkrétně specifikováno jednání vytvářející takovouto situaci, tedy bez jasného určení okolností a kritérií, za kterých je Consob oprávněna upravit cenu nabídky převzetí směrem nahoru?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (Úř. věst. L 142, s. 12; Zv. vyd. 17/02, s. 20).


title: Věc C-326/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 1. července 2015 – AS „DNB Banka“ v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 1. července 2015 – AS „DNB Banka“ v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-326/15)
   (2015/C 311/32)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Administratīvā apgabaltiesa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: AS „DNB Banka“

      Další účastník řízení: Valsts ieņēmumu dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Je možné, aby existovalo nezávislé seskupení osob ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice (1), pokud jsou členové tohoto seskupení usazeni v různých členských státech Evropské unie, v nichž bylo toto ustanovení směrnice provedeno tak, že se stanoví různé, vzájemně neslučitelné podmínky?

               2)

               Může členský stát omezit nárok osoby povinné k dani na uplatnění osvobození od daně, které je stanoveno v čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice, pokud tato osoba splnila ve svém členském státě všechny podmínky k uplatnění osvobození od daně, ale do vnitrostátních právních řádů členských států ostatních členů tohoto seskupení bylo toto ustanovení provedeno způsobem, který omezuje možnost, aby osoby povinné k dani v jiných členských státech uplatnily ve svém státě příslušné osvobození od daně z přidané hodnoty?

               3)

               Je přípustné, aby bylo osvobození od daně stanovené v čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice uplatněno na služby v členském státě příjemce těchto služeb, jenž je osobou povinnou k dani z přidané hodnoty, pokud poskytovatel těchto služeb, který je osobou povinnou k dani z přidané hodnoty, na tyto služby uplatnil v jiném členském státě daň z přidané hodnoty podle běžného režimu, což znamená, že v souladu s článkem 196 směrnice je daň z přidané hodnoty za tyto služby splatná v členském státě příjemce těchto služeb?

               4)

               Má se výrazem „nezávislé seskupení osob“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice rozumět samostatná právnická osoba, jejíž existence musí být doložena zvláštní dohodou o zřízení nezávislého seskupení osob?
               Pokud bude tato otázka zodpovězena v tom smyslu, že není důvod k tomu považovat nezávislé seskupení osob za samostatný subjekt, má se mít za to, že nezávislé seskupení osob je seskupení vzájemně propojených podniků, které si v rámci své obvyklé hospodářské činnosti navzájem poskytují služby potřebné k provádění jejich obchodních činností, a že lze existenci takovéhoto seskupení prokázat uzavřenými smlouvami o službách nebo dokumentací týkající se převodních cen?

               5)

               Je členský stát oprávněn omezit nárok osoby povinné k dani uplatnit osvobození od daně z přidané hodnoty, které je stanoveno v čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice, v případě, že tato osoba uplatnila na určité transakce přirážku podle podmínek stanovených právními předpisy v oblasti přímého zdanění, platnými v členském státě, v němž je tato osoba usazena?

               6)

               Je osvobození od daně, které je stanoveno v čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice, použitelné na služby získané ze třetích zemí? Jinými slovy, je možné, aby člen nezávislého seskupení osob ve smyslu výše uvedeného ustanovení směrnice, který poskytuje v rámci tohoto seskupení služby jiným členům tohoto seskupení, byl daňovým poplatníkem třetí země?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-575/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 12. listopadu 2013 — Thomas Etzold a další v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 12. listopadu 2013 — Thomas Etzold a další v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-575/13)
   2014/C 15/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Thomas Etzold, Sandra Etzold, Toni Lennard Etzold

      Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Musejí se mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (1) vztahovat přímo na rezervovaný let?

               2)

               Pro případ, že jsou mimořádné okolnosti, které nastanou při předcházejících letech, relevantní pro pozdější let: musí se přiměřená opatření, která má provozující letecký dopravce přijmout podle čl. 5 odst. 3 nařízení, vztahovat pouze na zabránění mimořádným okolnostem nebo i na odvrácení delšího zpoždění?

               3)

               Je nutno zásahy třetích osob, které jednají na vlastní odpovědnost a na které byly přeneseny úlohy, jež jsou součástí provozu leteckého dopravce, považovat za mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004?

               4)

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku: Je při tomto posuzování relevantní, kým (leteckou společností, provozovatelem letiště atd.) byla třetí osoba pověřena?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91; Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc T-389/16: Žaloba podaná dne 22. července 2016 – AIA v. EUIPO – Casa Montorsi (MONTORSI F. & F.)

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/49

         Žaloba podaná dne 22. července 2016 – AIA v. EUIPO – Casa Montorsi (MONTORSI F. & F.)
   (Věc T-389/16)
   (2016/C 335/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agricola italiana alimentare SpA (AIA) (San Martino Buon Albergo, Itálie) (zástupce: S. Rizzo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Casa Montorsi Srl (Vignola, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „MONTORSI F. & F.“ – Ochranná známka Evropské unie č. 5 681 663

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2016, ve věci R 1239/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 53 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-546/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Nordmilch v. OHIM — Lactimilk (MILRAM) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MILRAM — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky RAM — Relativní důvod pro zamítnutí — Podobnost výrobků a označení — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Nordmilch v. OHIM — Lactimilk (MILRAM)
   (Věc T-546/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MILRAM - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky RAM - Relativní důvod pro zamítnutí - Podobnost výrobků a označení - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 200/25
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nordmilch AG (Brémy, Německo) (zástupce: R. Schneider, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: K. Klüpfel, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lactimilk, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: P. Casamitjana Lleonart, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. září 2010 (spojené věci R 1041/2009-4 a R 1053/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Lactimilk SA a Nordmilch AG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Nordmilch AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc T-267/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Deutsche Bahn a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Služby mezinárodní letecké přepravy — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU — Stanovení cen — Příplatky a mechanismy stanovování cen, které mají vliv na konečnou cenu — Důkazy obsažené v žádosti o ochranu před pokutami — Ochrana důvěrnosti komunikace mezi advokáty a klienty — Etické normy týkající se povinnosti loajality a zákazu dvojího zastoupení — Povinnosti při správě svěřeného majetku — Přičitatelnost protiprávního jednání — Výběr společností — Pokuty — Proporcionalita — Závažnost porušení — Polehčující okolnosti — Rovnost zacházení — Spolupráce — Částečná ochrana před pokutou — Soudní přezkum v plné jurisdikci — Transakce — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Deutsche Bahn a další v. Komise
   (Věc T-267/12) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Služby mezinárodní letecké přepravy - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Stanovení cen - Příplatky a mechanismy stanovování cen, které mají vliv na konečnou cenu - Důkazy obsažené v žádosti o ochranu před pokutami - Ochrana důvěrnosti komunikace mezi advokáty a klienty - Etické normy týkající se povinnosti loajality a zákazu dvojího zastoupení - Povinnosti při správě svěřeného majetku - Přičitatelnost protiprávního jednání - Výběr společností - Pokuty - Proporcionalita - Závažnost porušení - Polehčující okolnosti - Rovnost zacházení - Spolupráce - Částečná ochrana před pokutou - Soudní přezkum v plné jurisdikci - Transakce - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“)
   (2016/C 136/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo), Schenker AG (Essen, Německo), Schenker China Ltd (Shanghai, Čína), a Schenker International (HK) Ltd (Hong Kong, Čína) (zástupci: F. Montag, B. Kacholdt, F. Hoseinian, advokáti, D. Colgan a T. Morgan, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Dawes a N. von Lingen, poté A. Dawes a G. Meessen, zmocněnci, ve spolupráci s B. Kennelly a H. Mussa, barristers)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 1959 final ze dne 28. března 2012 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/39462 – Tranzit) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, jakož i návrh návrhu na změnu výše pokut, které jim byly uloženy v rámci tohoto rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd a Schenker International (HK) Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. června 2004 ve věci C-439/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Námořní doprava — Směrnice 95/21/ES — Námořní bezpečnost — Státní přístavní inspekce — Nedostatečný počet inspekcí)

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 22. června 2004
   ve věci C-439/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Námořní doprava - Směrnice 95/21/ES - Námořní bezpečnost - Státní přístavní inspekce - Nedostatečný počet inspekcí)
   (2004/C 201/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-439/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: K. Simonsson a W. Wils) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a P. Boussaroque), jejímž předmětem je určení, že Francouzská republika tím, že nevykonala ročně celkový počet inspekcí odpovídající nejméně 25 % počtu jednotlivých lodí, které vpluly do jejích přístavů v letech 1999 a 2000, nesplnila povinnosti, které jí jsou uloženy na základě čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) (Úř. věst. L 157, s. 1), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení C. Gulmann, předseda senátu, S. von Bahr a R. Silva de Lapuerta, (zpravodaj), soudci, generální advokát: F.G. Jacobs, tajemník: R. Grass, vydal dne 22. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nevykonala ročně celkový počet inspekcí odpovídající nejméně 25 % počtu jednotlivých lodí, které vpluly do jejích přístavů v letech 1999 a 2000, nesplnila povinnosti, které jí jsou uloženy na základě čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce).

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003


title: Věc C-149/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Řecko) — Zoi Chatzi v. Ypourgos Oikonomikon ( „Sociální politika — Směrnice 96/34/ES — Rámcová dohoda o rodičovské dovolené — Výklad ustanovení 2 bodu 1 rámcové dohody — Osoba, jíž svědčí právo na rodičovskou dovolenou — Rodičovská dovolená přiznaná v případě narození dvojčat — Pojem „narození“ — Zohlednění počtu narozených dětí — Zásada rovného zacházení“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Řecko) — Zoi Chatzi v. Ypourgos Oikonomikon
   (Věc C-149/10) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 96/34/ES - Rámcová dohoda o rodičovské dovolené - Výklad ustanovení 2 bodu 1 rámcové dohody - Osoba, jíž svědčí právo na rodičovskou dovolenou - Rodičovská dovolená přiznaná v případě narození dvojčat - Pojem „narození“ - Zohlednění počtu narozených dětí - Zásada rovného zacházení)
   2010/C 301/04
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Dioikitiko Efeteio Thessalonikis

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Zoi Chatzi

      Žalovaný: Ypourgos Oikonomikon

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Výklad ustanovení 2 odst. 1 směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 145, s. 4; Zvl. vyd. 05/02, s. 285) ve spojení s článkem 24 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. C 83, s. 389) — Rodičovská dovolená přiznaná v případě narození dvojčat — Přiznání jediné rodičovské dovolené v případě narození dvojčat — Porušení článku 21 Listiny základních práv z důvodu diskriminace na základě narození a z důvodu omezení práv dvojčat neslučitelné se zásadou proporcionality?

      Výrok

               1)

               Ustanovení 2 bod 1 rámcové dohody o rodičovské dovolené, uzavřené dne 14. prosince 1995 a tvořící přílohu směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 97/75/ES ze dne 15. prosince 1997, nemůže být vykládáno v tom smyslu, že poskytuje dítěti individuální nárok na rodičovskou dovolenou.

               2)

               Ustanovení 2 bod 1 uvedené rámcové dohody nemůže být vykládáno v tom smyslu, že narození dvojčat zakládá právo na počet rodičovských dovolených odpovídající počtu narozených dětí. Ve světle zásady rovného zacházení toto ustanovení nicméně ukládá vnitrostátnímu zákonodárci povinnost zavést režim rodičovské dovolené, který rodičům dvojčat zajistí v závislosti na situaci existující v dotyčném členském státě zacházení, které bude řádně zohledňovat jejich zvláštní potřeby. Je věcí vnitrostátního soudu, aby ověřil, zda vnitrostátní právní úprava tento požadavek splňuje, a případně poskytl v co největším možném rozsahu výklad této vnitrostátní právní úpravy, který bude v souladu s právem Unie.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc T-862/16: Žaloba podaná dne 7. prosince 2016 – fritz kulturgüter v. EUIPO – Sumol + Compal Marcas (fritz wasser)

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/48

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2016 – fritz kulturgüter v. EUIPO – Sumol + Compal Marcas (fritz wasser)
   (Věc T-862/16)
   (2017/C 038/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: fritz-kulturgüter GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: G Schindler, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sumol + Compal Marcas, SA (Oeiras Carnaxide, Portugalsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „fritz-wasser“ – Přihláška č. 12 314 753

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. října 2016, ve věci R 1510/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               pozměnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že se odvolání v plném rozsahu zamítá;

               —

               povolil zápis přihlášky č. 012 314 753;

               —

               uložil subjektu, který vznesl námitky, náhradu nákladů řízení vzniklých před odvolacím senátem a žalovanému náhradu dalších nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-7/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Palermo — Itálie) — trestní řízení proti Fabiu Caronnovi ( „Humánní léčivé přípravky — Směrnice 2001/83/ES — Článek 77 — Distribuce léčivých přípravků — Povinné zvláštní povolení pro lékárníky — Podmínky přiznání“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Palermo — Itálie) — trestní řízení proti Fabiu Caronnovi
   (Věc C-7/11) (1)

   (Humánní léčivé přípravky - Směrnice 2001/83/ES - Článek 77 - Distribuce léčivých přípravků - Povinné zvláštní povolení pro lékárníky - Podmínky přiznání)
   2012/C 258/07
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Palermo

      Účastník původního trestního řízení

   Fabio Caronna

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Palermo — Výklad třicátého šestého bodu odůvodnění, jakož i článků 76 až 84 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67) — Distribuce léčivých přípravků — Podmínky pro přiznání povolení k distribuci léčivých přípravků — Vnitrostátní právní předpisy, které distribuci léčivých přípravků lékárníky a osobami oprávněnými nebo zmocněnými vydávat léčivé přípravky veřejnosti podmiňují držením povolení uloženého pro distributory — Přípustnost

      Výrok

               1)

               Článek 77 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění vyplývajícím ze směrnice Komise 2009/120/ES ze dne 14. září 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost mít povolení k distribuci léčivých přípravků platí pro lékárníka, který má jako fyzická osoba podle vnitrostátních právních předpisů oprávnění rovněž k výkonu distribuce léčivých přípravků.

               2)

               Lékárník, který má na základě vnitrostátní právní úpravy oprávnění rovněž k výkonu distribuce léčivých přípravků, musí splňovat veškeré požadavky stanovené pro žadatele a držitele povolení k distribuci léčivých přípravků v článcích 79 až 82 směrnice 2001/83, ve znění vyplývajícím ze směrnice 2009/120.

               3)

               Tento výklad nemůže sám o sobě a nezávisle na zákonu přijatém členským státem stanovit nebo zpřísnit trestní odpovědnost lékárníka, který vykonával činnost distribuce bez požadovaného povolení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc T-417/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Poslovni Sistem Mercator v. OHIM — Mercator Multihull (MERCATOR STUDIOS) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MERCATOR STUDIOS — Starší národní a mezinárodní obrazové ochranné známky Mercator a Mercator Slovenska košarica — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence zásahu do dobrého jména — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Poslovni Sistem Mercator v. OHIM — Mercator Multihull (MERCATOR STUDIOS)
   (Věc T-417/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MERCATOR STUDIOS - Starší národní a mezinárodní obrazové ochranné známky Mercator a Mercator Slovenska košarica - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence zásahu do dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 138/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Poslovni Sistem Mercator d.d. (Ljubljana, Slovinsko) (zástupci: J. Güell Serra a M. Curell Aguilà, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Mercator Multihull, Inc. (Vancouver, Kanada)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. července 2009 (věc R 1031/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Poslovni Sistem Mercator d.d. a Mercator Multihull, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Poslovni Sistem Mercator d.d. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc C-667/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Loterie Nationale – Nationale Loterij NV van publiek recht v. Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2005/29/ES — Nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům — Klamavá obchodní praktika — Pyramidový program — Platby poskytnuté novými členy a odměny, které obdrží stávající členové — Nepřímá finanční souvislost“

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Loterie Nationale – Nationale Loterij NV van publiek recht v. Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW
   (Věc C-667/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům - Klamavá obchodní praktika - Pyramidový program - Platby poskytnuté novými členy a odměny, které obdrží stávající členové - Nepřímá finanční souvislost“)
   (2017/C 046/11)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Loterie Nationale – Nationale Loterij NV van publiek recht

      Odpůrci: Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW

      Výrok

   Bod 14 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení umožňuje určitou obchodní praktiku kvalifikovat jako „pyramidový program“ i v případě, že mezi platbami poskytnutými do takového programu novými členy a odměnami, které obdrží stávající členové, existuje pouze nepřímá souvislost.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Věc C-141/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale di Milano (Itálie) dne 2. března 2016 – Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani v. Agenzia delle dogane e dei Monopoli

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale di Milano (Itálie) dne 2. března 2016 – Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani v. Agenzia delle dogane e dei Monopoli
   (Věc C-141/16)
   (2016/C 191/15)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Regionale di Milano

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani

      Odpůrce: Agenzia delle dogane e dei Monopoli

      Předběžná otázka

   Brání články 56 a 52 Smlouvy o fungování Evropské unie, i s ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropské unie v oblasti služeb heren, kasin a sázkových kanceláří obsaženou v rozsudcích Gambelli, Placanica a Costa a Cifone, v oblasti daňové diskriminace obsaženou v rozsudcích Lindman, Komise v. Španělsko, a Bianco a Fabretti, a unijní právní zásady týkající se rovného zacházení, zákazu diskriminace a legitimního očekávání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je italská právní úprava dotčená v tomto sporu, která stanoví, že vnitrostátní zprostředkovatelé přenosu dat hazardních her jménem provozovatelů sázkových kanceláří, kteří jsou usazeni v jiném členském státě Evropské unie a zejména ti, kteří mají charakteristiky společnosti Stanleybet Malta Ltd., a případně tito provozovatelé sázkových kanceláří společně se svými vnitrostátními zprostředkovateli podléhají, a to i se zpětnou účinností, jednotné dani ze sázek a tipovacích soutěží stanovené v článcích 1 až 3 legislativního nařízení č. 504 ze dne 23. prosince 1998, ve znění čl. 1 odst. 66 písm. b) zákona o stabilitě z roku 2011?


title: Věc C-474/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Thi Ly Pham v. Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik „Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Směrnice 2008/115/ES — Společné normy a postupy v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Článek 16 odst. 1 — Zajištění za účelem vyhoštění — Zajištění ve věznici — Možnost zajistit státního příslušníka třetí země s jeho souhlasem v zařízení s běžnými vězni“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/23

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Thi Ly Pham v. Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik
   (Věc C-474/13) (1)

   („Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/ES - Společné normy a postupy v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Článek 16 odst. 1 - Zajištění za účelem vyhoštění - Zajištění ve věznici - Možnost zajistit státního příslušníka třetí země s jeho souhlasem v zařízení s běžnými vězni“)
   2014/C 315/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Thi Ly Pham

      Žalovaný: Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik

      Výrok

   Článek 16 odst. 1 druhá věta směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí musí být vykládán v tom smyslu, že členskému státu neumožňuje zajistit státního příslušníka třetí země za účelem vyhoštění ve věznici s běžnými vězni ani v případě, kdy tento státní příslušník s tímto umístěním souhlasí.

      (1)  Úř. věst. C 336, 16. 11. 2013.


title: Věc T-533/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. června 2011 — DTS Distribuidora de Televisión Digital v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Změna systému financování veřejnoprávního subjektu pro rozhlasové a televizní vysílání RTVE ve Španělsku — Rozhodnutí Komise, kterým byl nový systém financování prohlášen za slučitelný s vnitřním trhem — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/17

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. června 2011 — DTS Distribuidora de Televisión Digital v. Komise
   (Věc T-533/10 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Změna systému financování veřejnoprávního subjektu pro rozhlasové a televizní vysílání RTVE ve Španělsku - Rozhodnutí Komise, kterým byl nový systém financování prohlášen za slučitelný s vnitřním trhem - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti)
   2011/C 219/26
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: H. Brokelmann a M. Ganino, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Valero Jordana a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: J. Rodríguez Cárcamo, abogado del Estado); a Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) (Madrid, Španělsko) (zástupci: A. Martínez Sánchez, A. Vázquez-Guillén Fernández de la Riva a J. Rodríguez Ordóñez, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2001/1/EU ze dne 20. července 2010 o režimu podpory C 38/09 (ex NN 58/09), který hodlá Španělsko provést ve prospěch podniku RTVE (Úř. věst. 2011, L 1, s. 9).

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžných opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-3/07: Žaloba podaná dne 11. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/5

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-3/07)
   (2007/C 69/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande, R. Troosters, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/110/ES (1) ze dne 25. listopadu 2003 o pomoci při tranzitu za účelem vyhoštění leteckou cestou, nebo v každém případě jejich nesdělením Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/110/ES uplynula dne 5. prosince 2005.

      (1)  Úř. věst. L 321, s. 26 (Zvl. vyd. 19/06, s. 233).


title: Věc C-61/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-61/06) (1)

   (2007/C 183/48)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/1

         2010/C 113/01
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 100, 17.4.2010

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 80, 27.3.2010

      Úř. věst. C 63, 13.3.2010

      Úř. věst. C 51, 27.2.2010

      Úř. věst. C 37, 13.2.2010

      Úř. věst. C 24, 30.1.2010

      Úř. věst. C 11, 16.1.2010

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-14/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — CheckMobile v. OHIM (carcheck) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství carcheck — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — CheckMobile v. OHIM (carcheck)
   (Věc T-14/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství carcheck - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 145/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CheckMobile GmbH — The Process Solution Company (Hamburk, Německo) (zástupce: D. Lodigkeit, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. listopadu 2009 (věc R 595/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení carcheck jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti CheckMobile GmbH — The Process Solution Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-5/13: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Törvényszék – Maďarsko) – Ferenc Tibor Kovács v. Vas Megyei Rendőr-főkapitányság „Řízení o předběžné otázce — Článek 45 SFEU — Volný pohyb pracovníků — Vnitrostátní právní úprava, které pod hrozbou pokuty stanoví, že řidič používající vozidlo s cizí registrační značkou, má povinnost během silniční kontroly policii prokázat, že užívá vozidlo v souladu se zákonem“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/8

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Törvényszék – Maďarsko) – Ferenc Tibor Kovács v. Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
   (Věc C-5/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 45 SFEU - Volný pohyb pracovníků - Vnitrostátní právní úprava, které pod hrozbou pokuty stanoví, že řidič používající vozidlo s cizí registrační značkou, má povinnost během silniční kontroly policii prokázat, že užívá vozidlo v souladu se zákonem“)
   2014/C 102/09
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szombathelyi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ferenc Tibor Kovács

      Žalovaný: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Szombathelyi Törvényszék – Výklad zásady volného pohybu osob a zásady zákazu diskriminace, jakož i zásady práva na spravedlivý proces – Vnitrostátní právní úprava týkající se provozu na pozemních komunikacích, která stanoví, že mohou v tuzemsku používat dálnici vozidla opatřená vnitrostátním správním povolením a registrační značkou, přičemž splnění požadavků pro udělení výjimky z uvedeného ustanovení lze prokázat pouze během silniční kontroly – Povinnost obyvatele členského státu A pracujícího ve členském státu B, který má za účelem dopravy do místa výkonu práce k dispozici vozidlo zaměstnavatele opatřené registrační značkou členského státu B, prokázat během silniční kontroly, že užívá vozidlo ve členském státu A v souladu se zákonem – Neexistence možnosti, aby řidič předložil důkaz, že užívá vozidlo v souladu se zákonem, v pozdějším stádiu správního řízení

      Výrok

   Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví, že na pozemních komunikacích tohoto členského státu mohou v zásadě být používána pouze vozidla opatřená správním povolením a registrační značkou vydanými tímtéž členským státem, a že obyvatel téhož členského státu, který se chce od tohoto pravidla odchýlit na základě skutečnosti, že používá vozidlo, které mu poskytl jeho zaměstnavatel usazený v jiném členském státě, musí být schopen prokázat policii během silniční kontroly, že splňuje podmínky pro tuto odchylku stanovené dotčenou vnitrostátní právní úpravou pod hrozbou bezprostředního uložení pokuty a bez možnosti odpustit pokutu rovnající se pokutě ukládané v případě porušení povinnosti registrace vozidla.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc C-317/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 10. července 2007 – Lahti Energia Oy

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 10. července 2007 – Lahti Energia Oy
   (Věc C-317/07)
   (2007/C 211/48)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Lahti Energia Oy

      Další účastník řízení: Lahden ympäristölautakunta, Hämeen ympäristökeskus, Salpausselän luonnonystävät ry
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 3 bod 1 směrnice 2000/76/ES (1) v tom smyslu, že se směrnice nepoužije na spalování plynných odpadů?

               2)

               Je třeba na plynový generátor, v němž vzniká pyrolýzou z odpadů plyn, nahlížet jako na spalovací zařízení ve smyslu čl. 3 bodu 4 směrnice 2000/76/ES, ačkoliv v tomto zařízení neexistuje žádná spalovací linka?

               3)

               Je třeba nahlížet na spalování generátorového plynu v kotli elektrárny, vzniklého v plynovém generátoru a vyčištěného po procesu zplynování, jako na proces, který spadá pod článek 3 směrnice 2000/76/ES? Má pro odpověď na tuto otázku význam skutečnost, že vyčištěný generátorový plyn nahrazuje fosilní paliva a že emise elektrárny na vyrobenou jednotku energie při využití vyčištěného generátorového plynu vzniklého z odpadu jsou nižší než při využívání jiných paliv? Má pro výklad dosahu směrnice 2000/76/ES význam, zda plynový generátor a elektrárna tvoří z technicko-funkčního hlediska a při zohlednění jejich vzájemné vzdálenosti jediné zařízení nebo zda je vyčištěný generátorový plyn vzniklý v plynovém generátoru přepravován a může být využit jinde, např. k dodávce energie, jako palivo nebo k jiným účelům?

               4)

               Za jakých podmínek může být na vyčištěný generátorový plyn vzniklý v plynovém generátoru nahlíženo jako na výrobek, takže již nespadá pod předpisy o odpadech?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů Úř. věst. L 332, s. 91; Zvl. vyd. 15/05, s. 353.


title: Věc T-132/06: Žaloba podaná dne  12. května 2006  – Gorostiaga Atxalandabaso v. Parlament

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/28

         Žaloba podaná dne 12. května 2006 – Gorostiaga Atxalandabaso v. Parlament
   (Věc T-132/06)
   (2006/C 165/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Koldo Gorostiaga Atxalandabaso (Saint Pierre-d'Irube, Francie) (zástupce: D. Rouget, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhové žádání žalobce:

               —

               zrušit sporné rozhodnutí generálního tajemníka ze dne 22. března 2006;

               —

               uložit žalovanému náhradu vlastních nákladů řízení, jakož i nákladů vynaložených žalobcem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dne 22. prosince 2005 vydal Soud prvního stupně Evropských společenství v rámci řízení o žalobě podané žalobcem, bývalým evropským poslancem, rozsudek (věc T-146/04, Koldo Gorostiaga Atxalandabaso v. Parlement (1)), kterým zrušil z důvodu vad řízení rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 24. února 2004 týkající se navrácení částek, které byly žalobci vyplaceny z titulu parlamentních náhrad a příspěvků, neboť stanoví, že navrácení částky, které měl žalobce uhradit, bude provedeno vyrovnáním. Žaloba byla ve zbývající části zamítnuta. V návaznosti na tento rozsudek přijal generální tajemník Parlamentu dne 22. března 2006 nové rozhodnutí o navrácení částek vyplacených žalobci vyrovnáním. Jedná se o napadené rozhodnutí.
   Žalobce se na podporu své žaloby dovolává zaprvé žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásady věci rozsouzené, neboť postup, jakým bylo přijato napadené rozhodnutí, není podle něj v souladu s rozsudkem Soudu ze dne 22. prosince 2005. Druhý žalobní důvod vychází z údajného porušení Pravidel týkajících se náhrad a příspěvků evropských poslanců, zejména jejich čl. 27 odst. 3 a 4. Žalobce se krom toho dovolává existence vyšší moci, spočívající v nemožnosti přístupu k účetnictví, jakož i v odmítnutí orgánů jednoho ze členských států navrátit částku, která byla uhrazena při jiném řízení. Žalobce se dovolává rovněž porušení podstatných formálních náležitostí, neboť při přijímání napadeného rozhodnutí nedošlo k řádnému projednání. Žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásady objektivity, nestrannosti, rovnosti a zákazu diskriminace. Dále se dovolává žalobních důvodů vycházejících z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jakož i nedodržení pravidel ohledně oznamování rozhodnutí orgány při porušení Kodexu řádného správního postupu. Žalobce se nakonec na podporu své žaloby dovolává žalobního důvodu vycházejícího ze zneužití pravomoci a z nesprávného posouzení skutkových okolností.

      (1)  Dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí.


title: Věc T-385/06: Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Aalberts Industries a další v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/33

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Aalberts Industries a další v. Komise
   (Věc T-385/06)
   (2007/C 20/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aalberts Industries NV (Utrecht, Nizozemsko), Aquatis France (La Chapelle St. Mesmin, Francie) a Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Argenbühl-Eisenharz, Německo) (zástupci: R. Wesseling a M. van der Woude, advokáti)

      Žalovaná: Komise evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit článek 1, čl. 2 písm. a), článek 3;

               —

               zrušit čl. 2 písm. a) bod 2 v rozsahu, v němž se týkají Aquatis a Simplex;

               —

               podpůrně, podstatně snížit částku pokuty uložené žalobkyním;

               —

               uložit žalované v obou případech náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 ve věci COMP/F-1/38.121 – Tvarovky, kterým Komise rozhodla, že žalobkyně společně s dalšími podniky porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že stanovily ceny, uzavíraly dohody o cenících, slevách a rabatech a o mechanismech pro provedení zvýšení cen, přidělovaly si vnitrostátní trhy, přidělovaly si zákazníky a vyměňovaly si další obchodní informace.
   Na podporu své žaloby žalobkyně předkládají pět žalobních důvodů za účelem prokázání, že rozhodnutí Komise je založeno na zjevně nesprávném posouzení, porušení článku 81 ES a obecných zásad řádné správy.
   Zaprvé, žalobkyně předkládají, že Alberts neměla rozhodující vliv na obchodní jednání svých portfoliových společností Aquatis a Simplex Armaturen + Fittings a že Alberts vyvrátila domněnku rozhodujícího vlivu. Žalobkyně Alberts by tudíž neměla být zodpovědná za domnělá porušení Aquatis a Simplex Armaturen + Fittings.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že a) některé dokumenty a prohlášení učiněná proti žalobkyním nespadají do sporného období, jelikož se vztahují ke skutečnosti po 1. dubnu 2004, a b) další skutečnosti nelze uplatňovat proti žalobkyním, jelikož tyto nebyly součástí oznámení o námitkách určených žalobkyním. Žalobkyně taktéž tvrdí, že tyto dokumenty a prohlášení neprokazují, samostatně nebo souhrnně, porušení článku 81 ES z jejich strany.
   Zatřetí, žalobkyně předkládají, že skutečnosti, o které se opírá Komise, neprokazují dostatečně z právního hlediska, že všeobecný kartel existoval i po kontrolách v dubnu 2001. Ani že napadené rozhodnutí podle žalobkyň obsahuje odůvodnění pro spojení jednání žalobkyně na trhu s takovým domnělým systémem.
   Začtvrté, žalobkyně tvrdí, že pokutu je třeba snížit, jelikož Komise nesprávně použila pokyny o metodě stanovování výše pokut a dopustila se chyb při výpočtu pokuty tím, že protiprávně stanovila základní částku, jelikož a) údajné porušení nelze považovat za „velmi vážné“, b) skutečný dopad porušení nebyl správně zohledněn a c) velikost relevantního zeměpisného trhu byla nesprávně určena jako EHP.
   Navíc, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 253 ES, jelikož napadené rozhodnutí neobsahuje žádné odůvodnění ohledně uložení dodatečné pokuty ve výši 2,04 milionu euro žalobkyním Aquatis France a Simplex Amaturen + Fittings.
   Zapáté, žalobkyně uplatňují, že Komise porušila článek 2 nařízení č. 1/2003 (1) a zásadu rovnosti zbraní tím, že přesunula důkazní břemeno na žalobkyně, že se v plném rozsahu opřela o oznámení o shovívavosti a že nepoužila své vyšetřovací pravomoci. Navíc žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 11 odst. 2 nařízení č. 773/2004 (2) tím, že do napadeného rozhodnutí zahrnula námitky, které nebyly obsaženy v oznámení o námitkách.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. 2004 L 123, s. 18; Zvl. vyd. 08/03, s. 81).


title: Věc C-475/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság) (Maďarsko) dne 22. října 2012 — UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság) (Maďarsko) dne 22. října 2012 — UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
   (Věc C-475/12)
   2013/C 26/38
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: UPC DTH Sàrl

      Odpůrce: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 2 písm. c) rámcové směrnice, tedy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 (1), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009 (2) vykládat v tom smyslu, že službu, prostřednictvím které poskytovatel služby zajišťuje za protiplnění podmíněný přístup k programovému balíčku sestávajícímu z rozhlasových a televizních programů, který je přenášen družicí, lze považovat za službu elektronických komunikací?

               2)

               Je třeba Smlouvu o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že se na službu popsanou v první otázce vztahuje zásada volného pohybu služeb mezi členskými státy, jelikož se jedná o službu poskytovanou z Lucemburska na území Maďarska?

               3)

               Je třeba Smlouvu o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že v případě služby popsané v první otázce má země určení, do níž je služba poskytována, právo omezit poskytování tohoto druhu služeb tím, že stanoví, že [poskytovatel] služby musí být povinně registrován v členském státě a že musí být usazen jako pobočka nebo samostatný právní subjekt, jakož i požadavkem, že tento druh služby může být poskytován jen prostřednictvím k tomu zřízené pobočky nebo samostatného právního subjektu?

               4)

               Je třeba Smlouvu o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že správní řízení týkající se služeb popsaných v první otázce, bez ohledu na členský stát, v němž působí nebo je registrován podnik, který službu poskytuje, musí provést správní orgán členského státu, který k tomu má pravomoc na základě místa, v němž [je poskytována] služba?

               5)

               Je třeba čl. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 (rámcová směrnice) vykládat v tom smyslu, že služba popsaná v první otázce musí být považována za službu elektronických komunikací nebo musí být uvedená služba považována za službu podmíněného přístupu poskytovanou za použití systému podmíněného přístupu definovaného v čl. 2 písm. f) rámcové směrnice?

               6)

               Je třeba relevantní ustanovení na základě všech výše uvedených skutečností vykládat v tom smyslu, že poskytovatel služby popsané v první otázce musí být považován za poskytovatele služeb elektronických komunikací podle právní úpravy Společenství?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 337, s. 37).


title: Věc T-282/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  23. února 2006  – Cementbouw Handel & Industrie v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kontrola spojování podniků — Články 2, 3 a 8 nařízení (EES) č. 4064/89 — Pojem spojení — Vytvoření dominantního postavení — Povolení podmíněné dodržením určitých závazků — Zásada proporcionality )

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/10

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. února 2006 – Cementbouw Handel & Industrie v. Komise
   (Věc T-282/02) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kontrola spojování podniků - Články 2, 3 a 8 nařízení (EES) č. 4064/89 - Pojem spojení - Vytvoření dominantního postavení - Povolení podmíněné dodržením určitých závazků - Zásada proporcionality“)
   (2006/C 96/18)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cementbouw Handel & Industrie BV (Le Cruquius, Nizozemsko) (zástupci: W. Knibbeler, O. Brouwer a P. Kreijger, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A. Nijenhuis, K. Wiedner a W. Mölls, dále A. Nijenhuis, É. Gippini Fournier a A. Whelan, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise 2003/756/ES ze dne 26. června 2002 v řízení podle nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.2650 – Haniel/Cementbouw/JV [CVK]) (Úř. věst. 2003, L 282, s. 1, oprava Úř. věst. 2003, L 285, s. 52)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.11.2002


title: Věc T-401/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2010 — Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada ( Dumping — Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Individuální zacházení — Výběr vzorku — Podpora podnětu výrobním odvětvím Společenství — Definice dotčeného výrobku — Rovné zacházení — Újma — Legitimní očekávání — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2010 — Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada
   (Věc T-401/06) (1)

   („Dumping - Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Individuální zacházení - Výběr vzorku - Podpora podnětu výrobním odvětvím Společenství - Definice dotčeného výrobku - Rovné zacházení - Újma - Legitimní očekávání - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2010/C 113/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brosmann Footwear (HK) Ltd (Kowloon, Čína); Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd (Zhongshan, Čína); Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd (Guangzhou, Čína) a Risen Footwear (HK) Co., Ltd (Kowloon, Čína) (zástupci: L. Ruessmann a A. Willems, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a T. Scharf, zmocněnci) a Evropská konfederace obuvnického průmyslu (CEC) (Brusel, Belgie) (zástupci: původně P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn a S. Verhulst, poté P. Vlaemminck a A. Hubert, advokáti)

      Předmět věci

   Částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 275, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd a Risen Footwear (HK) Co., Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise a Evropská konfederace obuvnického průmyslu (CEC) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-335/12: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2017 – T & L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2017 – T & L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise
   (Věc T-335/12) (1)

   (2017/C 144/81)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc C-509/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bergamo — Itálie) — Luigi Scarpelli v. NEOS Banca SpA ( Směrnice 87/102/EHS — Ochrana spotřebitelů — Spotřebitelský úvěr — Nesplnění kupní smlouvy )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/13

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bergamo — Itálie) — Luigi Scarpelli v. NEOS Banca SpA
   (Věc C-509/07) (1)

   („Směrnice 87/102/EHS - Ochrana spotřebitelů - Spotřebitelský úvěr - Nesplnění kupní smlouvy“)
   2009/C 141/21
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bergamo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Luigi Scarpelli

      Žalovaná: NEOS Banca SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Bergamo — Výklad čl. 11 odst. 2 směrnice Rady 87/102/EHS ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru (Úř. věst. L 42, s. 48) — Spotřebitelský úvěr — Právo spotřebitele uplatňovat práva vůči poskytovateli úvěru v případě neplnění povinností vyplývajících z kupní smlouvy vztahující se na zboží financované z úvěru

      Výrok

   Článek 11 odst. 2 směrnice Rady 87/102/EHS ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jaká je ve věci v původním řízení, není dohoda mezi poskytovatelem úvěru a dodavatelem, na základě které tento poskytovatel úvěru poskytuje úvěr výhradně zákazníkům tohoto dodavatele, nezbytným předpokladem práva těchto zákazníků podat žalobu vůči uvedenému poskytovateli úvěru v případě nesplnění povinností uvedeného dodavatele za účelem zrušení smlouvy o úvěru a následného vrácení částek zaplacených finančnímu ústavu.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc T-135/04: Žaloba podaná dne 8. dubna 2004 GfK Aktiengesellschaft proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/16

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2004 GfK Aktiengesellschaft proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-135/04)
   (2004/C 190/27)
   Jednací jazyk bude určen podle čl. 131 odst. 2 jednacího řádu – jazyk, ve kterém byla žaloba podána: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. dubna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) GfK Aktiengesellschaft, se sídlem v Norimberku (Německo), zastoupenou U. Brückmannem a R. Langem, advokáty.
   BUS-Betreuungs-und Unternehmensberatungs-GmbH, se sídlem v Mnichově (Německo), byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. února 2004 (věc R 327/2003-1);

               —

               zamítl námitky vedlejšího účastníka ze dne 6. října 2000 týkající se německé slovní a obrazové ochranné známky „BUS Betreuungsverbund für Unternehmer und Selbständige e.V.“ (rejstříkové číslo DE 1 127 415);

               —

               uložil žalovanému úplnou náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „Online Bus“ pro služby třídy 35 (mimo jiné sestavování hospodářských statistik, marketing, průzkum a analýza trhu, podnikové poradenství a obchodní management)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných vnámitkovém řízení:

               BUS-Betreuungs- und Unternehmensberatungs-GmbH

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Německá obrazová ochranná známka „BUS“ pro služby tříd 35, 40, 41 a 42 (mimo jiné podnikové poradenství, zejména obchodní management a poradenství v oblasti podnikového hospodaření)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí přihlášky ochranné známky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání žalobkyně

               Dovolávané žalobní důvody:

                           —

                           Vedlejší účastník neprokázal užívání namítané ochranné známky a námitky je tedy třeba podle čl. 43 odst. 2 druhé věty nařízení (ES) č. 40/94 zamítnout.

                           —

                           Mezi srovnávanými ochrannými známkami neexistuje vzhledem k nedostatku podobnosti označení nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94.


title: Věc F-111/06: Žaloba podaná dne 25. září 2006 – Giannopoulos v. Rada

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/48

         Žaloba podaná dne 25. září 2006 – Giannopoulos v. Rada
   (Věc F-111/06)
   (2006/C 281/86)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Nikos Giannopoulos (Wezembeek-Oppem, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o zařazení žalobce, jak vyplývá z rozhodnutí o jeho jmenování ze dne 18. listopadu 2003, v rozsahu, v němž mu přiděluje platovou třídu A7;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování, kterým se zamítla stížnost žalobce;

               —

               oznámit Orgánu oprávněnému ke jmenování účinky zrušení napadených rozhodnutí, a zejména i) přeřazení žalobce do platové třídy A6 za účelem zohlednění výlučnosti jeho kvalifikací a zvláštního zájmu služby, se zpětným účinkem ke dni 18. listopadu 2003, ii) přeřazení žalobce do stupně, který zohlední jeho profesní zkušenosti a bude přinejmenším stejný jako stupeň, který mu byl přidělen ke dni jeho přijetí, iii) vyplacení žalobci rozdílu mezi platem odpovídajícím platové třídě a stupni, do kterých byl zařazen, a platem odpovídajícím platové třídě a stupni, do kterých měl být zařazen, včetně zákonné úrokové sazby úroků z prodlení ode dne, kdy se rozhodnutí stane vymahatelným;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úspěšný uchazeč obecného výběrového řízení EUR/A/127 (1) za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných pro přijetí jakožto administrátorů zařazených ve třídách A7/A6, byl přijat Generálním sekretariátem Rady a zařazen do platové třídy A7. Poté, co v roce 2005 žalobce zjistil, že další úspěšní uchazeči výběrových řízení pro platové třídy A7/A6 byly přijati Generálním sekretariátem do třídy A6 nebo přeřazeni do této třídy v důsledku vnitřní správní kontroly původních rozhodnutí o zařazení, podal žádost o přeřazení. Tato žádost byla zamítnuta správním orgánem, stejně jako následně podaná stížnost
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává prvního žalobního důvodu vycházejícího z porušení čl. 31 odst. 2 služebního řádu, zjevně nesprávného posouzení a právního pochybení v rozsahu, v němž byla porušena kritéria stanovená v judikatuře týkající se výlučnosti jeho kvalifikací a zvláštních zájmů služby. Dále se žalobce dovolává druhého žalobního důvodu vycházejícího z porušení povinnosti odůvodnění a třetího žalobního důvodu vycházejícího z nedodržení zásady rovného zacházení v rozsahu, v němž 10 až 15 jeho kolegů, jejichž právní a skutková situace nevykazovala zásadní rozdíly se situací žalobce, bylo na rozdíl od něj zařazeno nebo přeřazeno do platové třídy A6.

      (1)  Úř. věst. ES C 125/A 23. 4. 98, s. 10.


title: Věc T-356/10: Žaloba podaná dne 23. srpna 2010 — Nike International v. OHIM — Deichmann (VICTORY RED)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/55

      Žaloba podaná dne 23. srpna 2010 — Nike International v. OHIM — Deichmann (VICTORY RED)
      (Věc T-356/10)
      ()
      (2010/C 288/103)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Nike International Ltd (Oregon, USA.) (zástupce: M. De Justo Bailey, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Deichmann SE (Essen, Německo)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. května 2010 ve věci R 1309/2009-2;

                  —

                  uložit žalovanému náhradu nákladů řízení a

                  —

                  uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, pokud se v daném případě stane vedlejší účastnicí řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

         Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „VICTORY RED“ pro výrobky zařazené do třídy 18 a 28

         Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá ochranná známka č. 30318528 týkající se slovní ochranné známky „Victory“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 25 a 28; zápis mezinárodní ochranné známky č. 819143 týkající se slovní ochranné známky „Victory“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 25 a 28

         Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce ohledně všech sporných výrobků a zamítnutí přihlášky k zápisu v plném rozsahu

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně posoudil nebezpečí záměny, konkrétně podobnosti označení.


title: Věc T-382/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Izar Construcciones Navales v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/43

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Izar Construcciones Navales v. Komise
   (Věc T-382/03) (1)

   (2006/C 281/77)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


title: Věc T-444/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. srpna 2013 Evropskou agenturou pro léčivé přípravky (EMA) proti rozsudku vydanému Soudem pro veřejnou službu dne 26. června 2013 ve spojených věcech F-135/11, F-51/12 a F-110/12, BU v. EMA

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/40

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. srpna 2013 Evropskou agenturou pro léčivé přípravky (EMA) proti rozsudku vydanému Soudem pro veřejnou službu dne 26. června 2013 ve spojených věcech F-135/11, F-51/12 a F-110/12, BU v. EMA
   (Věc T-444/13 P)
   2013/C 325/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupce: T. Jabłoński a N. Rampal Olmedo, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Další účastník řízení: BU (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ve věcech F-135/11, F-51/12 a F-110/12 v rozsahu, v němž se zrušuje rozhodnutí EMA neprodloužit dalšímu účastníkovi řízení o kasačním opravném prostředku pracovní smlouvu a v němž se EMA ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených BU ve věcech F-135/11 a F-51/12;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelky uváděným v prvním stupni, a sice zamítnout žalobu jako zcela neopodstatněnou;

               —

               uložil dalšímu účastníkovi řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Soudem pro veřejnou službu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka čtyři důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Soud svým rozhodnutím, že má pravomoc ověřovat, zda důvody, kterými administrativa odůvodnila neprodloužení smlouvy, nemohou zpochybnit základní kritéria a podmínky, které zákonodárce stanovil ve služebním řádu úředníků Evropské unie a kterých účelem je zaručit smluvním zaměstnancům možnost dosáhnout při skončení smlouvy jisté kontinuity v zaměstnání (viz body 57 až 62 napadeného rozsudku), porušil zákaz rozhodovat ultra vires. EMA tvrdí, že pravomoc, které se Soud dovolává, postrádá veškerý právní základ.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, jehož se Soud dopustil při výkladu čl. 8 prvního pododstavce pracovního řádu ostatních zaměstnanců de Evropské unie (PŘOZ) tím, že dospěl k závěru, že příslušný orgán měl povinnost zjistit, zda neexistuje pracovní místo, na které by mohl být dočasný zaměstnanec, jehož smlouva brzy skončí, přijat nebo převeden.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Soud zkreslil pojem „zájem služby“, jelikož způsob, jakým jej Soud vykládá, zakládá domněnku, že zaměstnání žalobce je zachováno, nemůže-li příslušný orgán prokázat, že neexistuje žádné pracovní místo, na které by mohl být dočasný zaměstnanec, jehož smlouva brzy skončí, přijat nebo převeden.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v souvislosti s tím, že EMA bylo uloženo nahradit náklady řízení ve věci F-51/12, která byla jako nepřípustná odmítnuta.


title: Věc T-12/07: Žaloba podaná dne 16. ledna 2007 – Polimeri Europa v. Komise

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/37

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2007 – Polimeri Europa v. Komise
   (Věc T-12/07)
   (2007/C 56/69)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polimeri Europa SpA (Brindisi, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, F. M. Moretti a L. Nascimbene, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí v plném rozsahu a všechny s ním neoddělitelně související akty, a uložit v důsledku toho Komisi povinnost získat nazpět kopii nedůvěrného znění nového oznámení námitek předaného Michelin;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise COMP/F2/D (2006) 1095 přijatému dne 6. listopadu 2006 v rámci řízení zahájeného podle článku 81 ES (věc COMP/F/38.638 BR/ESBR), kterým žalovaná předala společnosti Manufacture Française des Pneumatiques Michelin (MFPM) kopii nedůvěrného znění oznámení námitek přijatého dne 6. dubna 2006. MFPM byl předtím povolen vstup do správního řízení jako třetí zúčastněné osobě a byla vyzvána k předložení případných vyjádření.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje:

               —

               porušení svých práv obhajoby. V tomto ohledu tvrdí, že Komise skrývala až do přijetí rozhodnutí skutečný záměr a povahu účasti Michelinu v řízení, čímž tak omezila možnosti obhajoby žalobkyně a negativně ovlivnila její procesní postavení.

               —

               protiprávnost rozhodnutí s ohledem na právní základ, ze kterého vychází, zejména článku 6 nařízení č. 773/2004 (1). V tomto bodě tvrdí, že Michelin nemůže být považován za stěžovatele, jelikož formulář C, který Michelin předložila, nemá povahu aktu, kterým lze zahájit řízení, které bylo zahájeno na základě stížnosti podle článku 7 nařízení č. 1/2003 (2). Z toho plyne, že rozhodnutí trpí vadou z důvodu porušení uvedeného ustanovení ve vzájemném spojení s článkem 7 nařízení č. 773/2004.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 18; Zvl. vyd. 08/03, s. 81).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/4

         Určení senátu pověřeného projednáváním věcí uvedených v článku 104b jednacího řádu Soudního dvora
   2010/C 317/07
   Soudní dvůr na schůzi konané dne 28. září 2010 určil na jednoleté období, které uplyne dne 6. října 2011, I. senát Soudního dvora jako senát, který je v souladu s čl. 9 odst. 1 druhým pododstavcem jednacího řádu Soudního dvora pověřen projednáváním věcí uvedených v článku 104b jednacího řádu.


title: Věc F-116/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 24. června 2008 – Cerafogli a Paolo Poloni v. ECB (Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Odměny — Metoda výpočtu roční opravy odměn — Provedení rozsudku soudu Společenství — Potvrzující akt — Nepřípustnost)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/68

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 24. června 2008 – Cerafogli a Paolo Poloni v. ECB
   (Věc F-116/05) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Odměny - Metoda výpočtu roční opravy odměn - Provedení rozsudku soudu Společenství - Potvrzující akt - Nepřípustnost)
   (2008/C 209/123)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Maria Concetta Cerafogli a Paolo Poloni (Frankfurt nad Mohanem, Německo), (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. Malfrère a K. Sugar, jako zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem)
   Předmět věci
   Zaprvé zrušení výplatních pásek žalobců od července 2001, tak jak byly vydány Evropskou centrální bankou v květnu 2005 v důsledku plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu ze dne 20. listopadu 2003, vydaného ve věci T-63/02, Cerafogli a Poloni v. ECB, jakož i zadruhé, návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2005 (věc původně zaregistrovaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-431/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-393/09: Žaloba podaná dne 2. října 2009 — NEC Dispaly Solutions Europe GmbH v. OHIM — Nokia (Na ViKey)

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/26

         Žaloba podaná dne 2. října 2009 — NEC Dispaly Solutions Europe GmbH v. OHIM — Nokia (Na ViKey)
   (Věc T-393/09)
   2009/C 297/38
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NEC Dispaly Solutions Europe GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: P. Munzinger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nokia Corp. (Helsinky, Finsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. června 2009 ve věci R 1143/2008-2;

               —

               zamítnout námitky podané další účastnicí řízení před odvolacím senátem proti zápisu dotčené ochranné známky Společenství;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení vynaložených žalobcem před odvolacím senátem; a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalobcem před odvolacím senátem za předpokladu, že by se stala vedlejší účastnicí v této věci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „NaVIKey“ pro výrobky zařazené ve třídě 9.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis slovní ochranné známky Společenství „NAVI“ pro výrobky a služby ve třídách 9 a 38; finský zápis slovní ochranné známky „NAVI“ pro výrobky ve třídě 9.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám v plném rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát (i) pochybil v určení relevantní veřejnosti, jejíž vnímání musí být vzato v úvahu; (ii) se dopustil nesprávného posouzení podobnosti mezi dotčenými ochrannými známkami a výrobky, k nimž se vztahují; a (iii) nevzal v úvahu skutečnosti, že další účastnice řízení před odvolacím senátem není oprávněna zakázat používání pozdějších ochranných známek obsahujících prvek „NAVI“ z důvodu, že postrádá rozlišovací schopnost nebo má rozlišovací schopnost nízké úrovně, takže se nemůže dovolávat čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 s cílem dosáhnout zamítnutí přihlášky dotčené ochranné známky Společenství; porušení článku 75 nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát neuvedl odůvodnění svého rozhodnutí, že mezi dotčenými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-260/09 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2010 — OHIM v. Simões Dos Santos ( Kasační opravný prostředek — Vzájemný kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Hodnotící období 2003 — Zrušení a nový výpočet bodů za zásluhy — Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu prvního stupně — Překážka věci rozsouzené — Právní základ — Neexistence zpětné působnosti — Legitimní očekávání — Majetková újma — Ztráta šance na povýšení — Morální újma )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2010 — OHIM v. Simões Dos Santos
   (Věc T-260/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Vzájemný kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Hodnotící období 2003 - Zrušení a nový výpočet bodů za zásluhy - Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu prvního stupně - Překážka věci rozsouzené - Právní základ - Neexistence zpětné působnosti - Legitimní očekávání - Majetková újma - Ztráta šance na povýšení - Morální újma)
   2011/C 13/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: I. de Medrano Caballero, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)

      Další účastník řízení: Manuel Simões Dos Santos (Alicante, Španělsko) (zástupce: A. Creus Carreras, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 5. května 2009, Simões Dos Santosv. OHIM (F-27/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Body 2 až 5 výrobku rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 5. května 2009, Simões Dos Santosv. OHIM (F-27/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), se zrušují.

               2)

               Hlavní a vzájemný kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítají.

               3)

               Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc C-14/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Společnost Euro Park Service, právní nástupkyně společnosti Cairnbulg Nanteuil v. Ministre des finances et des comptes publics „Řízení o předběžné otázce — Přímé daně — Společnosti z různých členských států — Společný systém zdanění — Fúze sloučením — Předchozí souhlas daňové správy — Směrnice 90/434/EHS — Článek 11 odst. 1 písm. a) — Daňový únik či vyhýbání se daňovým povinnostem — Svoboda usazování“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Společnost Euro Park Service, právní nástupkyně společnosti Cairnbulg Nanteuil v. Ministre des finances et des comptes publics
   (Věc C-14/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Přímé daně - Společnosti z různých členských států - Společný systém zdanění - Fúze sloučením - Předchozí souhlas daňové správy - Směrnice 90/434/EHS - Článek 11 odst. 1 písm. a) - Daňový únik či vyhýbání se daňovým povinnostem - Svoboda usazování“)
   (2017/C 144/15)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Společnost Euro Park Service, právní nástupkyně společnosti Cairnbulg Nanteuil

      Odpůrce: Ministre des finances et des comptes publics

      Výrok

               1)

               Vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států neprovádí úplnou harmonizaci, unijní právo umožňuje posoudit slučitelnost takových vnitrostátních právních předpisů, jako jsou právní předpisy dotčené ve věci v původním řízení, s ohledem na primární právo, třebaže byly tyto právní předpisy přijaty k provedení možnosti, poskytnuté v tomto ustanovení, do vnitrostátního práva.

               2)

               Článek 49 SFEU a čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice 90/434 musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy dotčené ve věci v původním řízení, které v případě operace přeshraniční fúze podmiňují přiznání daňových výhod použitelných na takovou operaci na základě této směrnice, v daném případě odkladu zdanění kapitálových zisků vztahujících se k majetku, který francouzská společnost převedla na společnost usazenou v jiném členském státě, postupem předchozího souhlasu, v rámci něhož musí daňový poplatník pro získání tohoto souhlasu prokázat, že je dotčená operace odůvodněná z hospodářského hlediska, že jejím hlavním cílem nebo jedním z jejích hlavních cílů není daňový únik či vyhýbání se daňovým povinnostem a že způsob, jakým je operace provedena, umožňuje v budoucnu zdanění kapitálových zisků, jejichž zdanění je odloženo, kdežto v případě operace vnitrostátní fúze se takový odklad přizná, aniž daňový poplatník podléhá takovému postupu.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Věc T-466/04: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2004 Elisabettou Dami proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/18

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2004 Elisabettou Dami proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-466/04)
   (2005/C 69/35)
   Jazyk, ve kterém byla žaloba podána: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. listopadu 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) Elisabettou Dami, s bydlištěm v Miláně (Itálie), zastoupenou Paolem Guidem Beduschim a Silviou Giudici, advokáty.
   The Stilton Cheese Makers Association byla rovněž účastníkem řízení u druhého odvolacího senátu.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               určil, že dopis ze dne 4. června 2004 adresovaný Úřadu a společně podepsaný neobsahuje prohlášení směřující k ukončení sporného řízení u odvolacího senátu, ale představuje pouze jednoduchý návrh na přerušení;

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu ze dne 20. září 2004 ve věci R 973/2002-2 a vrátil věc, která je předmětem sporu, odvolacímu senátu;

               —

               uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „GERONIMO STILTON“ pro výrobky nebo služby zařazené do tříd 16 (knihy atd.), 25 (oděvy atd.), 28 (hry atd.), 29 (maso atd.), 30 (listové, máslové, tukové těsto atd.) a 41 (služby poskytované v oblasti vzdělávání atd.) – přihláška č. 1 345 503

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

                The Stilton Cheese Makers Association

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní slovní ochranná známka „STILTON“; kontrolovaná označení původu WHITE STILTON CHEESE a BLUE STILTON CHEESE

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Námitkám vyhověno pro třídy 29 a 30

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Odvolací senát měl za to, že v důsledku změn v označení dotyčných výrobků v souladu se společným dopisem stran ze dne 4. června 2004 byly námitky vzaty zpět, a řízení tudíž skončilo. Vzhledem k tomu, že jedinou otázkou, kterou bylo třeba vyřešit, bylo podle odvolacího senátu rozvržení nákladů řízení, bylo rozhodnuto, že každá strana ponese sama své poplatky a výdaje námitkového řízení a odvolání.

               Dovolávané žalobní důvody:

               Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že dopis ze dne 4. června 2004 obsahoval pouze jednoduchý návrh na přerušení řízení, aby bylo stranám umožněno vyřešit mezi nimi doposud otevřenou otázku, a to jaké další výrobky, mimo mléčných výrobků a sýru, budou muset být odstraněny z třídy 29, aby mohla osoba, která podala námitky, vzít své námitky zpět. Odvolací senát pochybil, když měl za to, že žalobkyně, když souhlasila s návrhem na přerušení, přijala to, co požadovala osoba, která podala námitky.


title: Věc T-620/15: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2015 – Orthema Service v. OHIM (Gehen wie auf Wolken)

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/32

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2015 – Orthema Service v. OHIM (Gehen wie auf Wolken)
   (Věc T-620/15)
   (2016/C 007/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Orthema Service GmbH (Rotkreuz, Švýcarsko) (zástupce: M. Gail, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Gehen wie auf Wolken“ – Přihláška č. 13 121 868

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. září 2015, ve věci R 404/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-140/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 12. března 2007 – Hecht-Pharma GmbH v. Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 12. března 2007 – Hecht-Pharma GmbH v. Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg
   (Věc C-140/07)
   (2007/C 117/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hecht-Pharma GmbH

      Žalovaný: Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg

      Za účasti: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   Předběžné otázky

               1)

               Znamená úprava zavedená pro případ pochybností v čl. 2 odst. 2 směrnice 2001/83/ES (1) ve znění směrnice 2004/27/ES (2), že se směrnice 2001/83/ES použije na výrobek, který lze pravděpodobně klasifikovat jako léčivý přípravek, jehož charakter léčivého přípravku však není pozitivně prokázán? Jaká míra pravděpodobnosti a dle toho jaká míra objasnění věci je případně nutná, aby bylo odůvodněno použití směrnice 2001/83/ES?

               2)

               Může být výrobek, který není „prezentačním léčivým přípravkem“, považován za funkční léčivý přípravek ve smyslu čl. 1 bodu 2 směrnice 2001/83/ES ve znění směrnice 2004/27/ES, neboť obsahuje složku, která může při určitém dávkování přivodit fyziologické změny, což však v případě posuzovaného výrobku – při určeném užívání – nenastane? Je třeba tuto otázku přiřadit ke znaku „farmakologické účinky “nebo znaku „ovlivnění fyziologických funkcí u lidí“?

               3)

               Hrají ještě po nové úpravě definice léčivého přípravku směrnicí 2004/27/ES při klasifikaci léčivých přípravků úlohu vlastnosti prohlášené za relevantní vedle farmakologických vlastností judikaturou Evropského soudního dvora „podmínky použití, míra jeho rozšíření, znalost, kterou o něm mají spotřebitelé, a rizika, která může způsobit jeho užívání “(rozsudek ze dne 9. června 2005 – Věc C-211/03 – Sb. rozh. I 5141, 5217 bod 51)?

      (1)  Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69.

      (2)  Úř. věst. L 136, s. 34; Zvl. vyd. 13/34, s. 262.