title: Věc C-404/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság – Maďarská republika) – Trestní řízení zahájené Győrgy Katzem v. Istvánu Rolandu Sósovi (Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Rámcové rozhodnutí 2001/220/SVV — Postavení obětí v trestním řízení — Soukromý žalobce nahrazující státního zástupce — Svědecká výpověď oběti)

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság – Maďarská republika) – Trestní řízení zahájené Győrgy Katzem v. Istvánu Rolandu Sósovi
   (Věc C-404/07) (1)

   (Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2001/220/SVV - Postavení obětí v trestním řízení - Soukromý žalobce nahrazující státního zástupce - Svědecká výpověď oběti)
   (2008/C 301/20)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předkládající soud
   Fővárosi Bíróság
   Účastníci původního trestního řízení
   Győrgy Katz/István Roland Sós
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Fővárosi Bíróság – Výklad článků 2 a 3 rámcového rozhodnutí Rady ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení (Úř. věst. L 82, s. 1) – Vnitrostátní právní úprava vylučující možnost vyslechnout oběť jako svědka v trestním řízení, které tato osoba zahájila jako náhradní soukromý žalobce
   Výrok
   Články 2 a 3 rámcového rozhodnutí Rady 2001/220/SVV ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení musejí být vkládány v tom smyslu, že neukládají vnitrostátnímu soudu povinnost umožnit oběti trestného činu, aby byla vyslechnuta jako svědek v rámci takového řízení zahájeného na základě náhradní soukromé obžaloby, jaké je dotčeno v původním řízení. Nicméně v případě, že taková možnost neexistuje, musí být oběti umožněno, aby podala výpověď, která může být zohledněna jako důkaz.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-462/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 31. srpna 2015 – Verners Pudāns

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 31. srpna 2015 – Verners Pudāns
   (Věc C-462/15)
   (2015/C 381/21)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Verners Pudāns

      Odpůrkyně: Valsts ieņēmumu dienests

      Předběžná otázka

   Má být čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (1), kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, vykládán v tom smyslu, že v zásadě umožňuje členskému státu vybírat daň z příjmu z plateb vyplacených v rámci režimů podpory uvedených v příloze I tohoto nařízení?

      (1)  Úř. věst. L 30, s. 16.


title: Věc T-598/11: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2011 — MPDV Mikrolab v. OHIM (Lean Performance Index)

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/29

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2011 — MPDV Mikrolab v. OHIM (Lean Performance Index)
   (Věc T-598/11)
   2012/C 32/60
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (Mosbach, Německo) (zástupce: W. Göpfert, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. září 2011 ve věci R 131/2011-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Lean Performance Index“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35 a 42.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009, protože dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost a není popisná.


title: Věc C-568/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze v. Data Medical Service srl „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky na služby — Směrnice 92/50/EHS — Článek 1 písm. c) a článek 37 — Směrnice 2004/18/ES — Článek 1 odst. 8 první pododstavec a článek 55 — Pojmy, poskytovatel služeb‘ a, hospodářský subjekt‘ — Veřejné nemocniční univerzitní zařízení — Zařízení, které má právní subjektivitu, jakož i podnikatelskou a organizační autonomii — Činnost, která primárně není vykonávána za účelem dosahování zisku — Institucionální cíl spočívající v poskytování zdravotnických služeb — Možnost poskytovat obdobné služby na trhu — Připuštění účasti v řízení o zadání veřejné zakázky“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/14

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze v. Data Medical Service srl
   (Věc C-568/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na služby - Směrnice 92/50/EHS - Článek 1 písm. c) a článek 37 - Směrnice 2004/18/ES - Článek 1 odst. 8 první pododstavec a článek 55 - Pojmy, poskytovatel služeb‘ a, hospodářský subjekt‘ - Veřejné nemocniční univerzitní zařízení - Zařízení, které má právní subjektivitu, jakož i podnikatelskou a organizační autonomii - Činnost, která primárně není vykonávána za účelem dosahování zisku - Institucionální cíl spočívající v poskytování zdravotnických služeb - Možnost poskytovat obdobné služby na trhu - Připuštění účasti v řízení o zadání veřejné zakázky“)
   (2015/C 065/19)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze

      Odpůrkyně: Data Medical Service srl

      Výrok

               1)

               Článek 1 písm. c) směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby brání vnitrostátním právním předpisům, které takové veřejné nemocniční zařízení, jako je zařízení dotčené ve věci v původním řízení, vylučují z účasti v řízeních o zadání veřejných zakázek z důvodu jeho postavení veřejného hospodářského subjektu, pokud toto zařízení je oprávněno působit na trhu v souladu se svými institucionálními a statutárními cíli a v rozsahu, v němž tomu tak je.

               2)

               Ustanovení směrnice 92/50, a zvláště obecné zásady volné hospodářské soutěže, zákazu diskriminace a proporcionality, na nichž stojí tato směrnice, musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním právním předpisům, které umožňují takovému veřejnému nemocničnímu zařízení, jako je zařízení dotčené ve věci v původním řízení, účastnícímu se zadávacího řízení, aby podalo nabídku, jíž nelze nijak konkurovat, díky veřejnému financování, které je mu poskytováno. V rámci přezkumu mimořádně nízké nabídky na základě článku 37 této směrnice však s ohledem na možnost takovou nabídku odmítnout může veřejný zadavatel zohlednit existenci veřejného financování, které je takovému zařízení poskytováno.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22. 2. 2014.


title: Věc C-379/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Brussel — Belgie) — Maurits Casteels v. British Airways plc ( „Volný pohyb pracovníků — Články 45 SFEU a 48 SFEU — Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Zachování nároků z penzijního připojištění — Nečinnost Rady — Zaměstnanec, který byl stejným zaměstnavatelem zaměstnán postupně v několika členských státech“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Brussel — Belgie) — Maurits Casteels v. British Airways plc
   (Věc C-379/09) (1)

   (Volný pohyb pracovníků - Články 45 SFEU a 48 SFEU - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Zachování nároků z penzijního připojištění - Nečinnost Rady - Zaměstnanec, který byl stejným zaměstnavatelem zaměstnán postupně v několika členských státech)
   2011/C 139/08
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Arbeidshof te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maurits Casteels

      Žalovaná: British Airways plc

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Arbeidshof te Brussel — Výklad článků 39 ES a 42 ES a směrnice Rady 98/49/ES ze dne 29. června 1998 o ochraně nároků zaměstnanců a samostatně výdělečně činných osob, kteří se pohybují ve Společenství, na penzijní připojištění (Úř. věst. L 209, s. 46; Zvl. vyd. 05/03, s. 323) — Nečinnost Rady — Zaměstnanec, který byl stejným zaměstnavatelem postupně zaměstnáván v různých provozovnách v různých členských státech (nikoliv v rámci vyslání) a který vždy podléhal režimu penzijního připojištění platnému v daném místě.

      Výrok

               1)

               Článek 48 SFEU nemá přímý účinek, kterého by se mohl jednotlivec dovolávat vůči zaměstnavateli ze soukromého sektoru v rámci sporu vedeného před vnitrostátními soudy.

               2)

               Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání v rámci povinného použití kolektivní smlouvy tomu,

                           —

                           aby při určení doby pro nabytí konečných nároků na plnění z penzijního připojištění v určitém členském státě nebyly zohledněny roky zaměstnání odpracované pro stejného zaměstnavatele v jeho provozovnách nacházejících se v různých členských státech a na základě téže rámcové pracovní smlouvy, a

                           —

                           aby byl zaměstnanec, který byl přeložen z provozovny svého zaměstnavatele nacházející se v jednom členském státě do provozovny téhož zaměstnavatele nacházející se v jiném členském státě, považován za zaměstnance, který odešel od tohoto zaměstnavatele na vlastní přání.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-53/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2015 Carsten René proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 29. ledna 2016 ve věci T-640/14, Beul v. Parlament a Rada

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2015 Carsten René proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 29. ledna 2016 ve věci T-640/14, Beul v. Parlament a Rada
   (Věc C-53/16 P)
   (2016/C 191/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carsten René Beul (zástupci: H.-M. Pott a T. Eckhold, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropský parlament, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 23. listopadu 2015;

               —

               zrušit napadené nařízení (EU) č. 537/2014, podpůrně, vrátit věc Tribunálu Evropské unie;

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Žalobou podanou k Tribunálu Evropské unie chtěl žalobce dosáhnout zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 537/2014 (1) ze dne 16. dubna 2014 o specifických požadavcích na povinný audit subjektů veřejného zájmu a o zrušení rozhodnutí Komise 2005/909/ES.
   Žalobce je v Německu zapsaný auditor (kromě toho je i statutární auditor podle práva Lucemburského velkovévodství a Italské republiky). Je oprávněn provádět povinný audit subjektů veřejného zájmu. Jako auditor podléhá jeho veškerá činnost dozoru ze strany komory auditorů, veřejnoprávního subjektu, jejímiž členy jsou auditoři, kteří volí její orgány.
   Napadené nařízení (dále jen „nařízení“) stanoví, že statutární auditoři při auditu subjektů veřejného zájmu podléhají dohledu, který vykonává nezávislý, to znamená i na pokynech státu nezávislý, orgán. V tomto orgánu nesmí v žádném případě působit aktivní auditor a bývalý auditor v něm může působit až po uplynutí delšího časového odstupu po jeho činnosti jako auditor.
   Žalobce považuje novou právní úpravu za znevýhodňující. Tvrdí, že nařízení je v rozporu s unijním právem.
   Tribunál Evropské unie jeho žalobu odmítl jako nepřípustnou. Žalobce nepovažuje za oprávněného nařízení napadnout. Tribunál to odůvodňuje tím, že žalobce není nařízením osobně dotčen, protože patří do okruhu osob abstraktně podléhajících této právní normě a nemůže uplatnit žádná individuální práva.
   Žalobce naproti tomu tvrdí, že je touto právní normou bezprostředně a osobně dotčen. Zejména tvrdí, že okruh adresátů této právní normy je otevřený, v neposlední řadě také proto, že mezi vydáním nařízení a jeho nabytím účinnosti leží časový prostor, v němž může do okruhu členů této profese přibýt neurčitý počet osob.
   Žalobce tvrdí, že je dotčen nejen bezprostředně, ale i osobně. Tribunál tuto skutečnost pominul. Okruh členů této profese je zejména při použití dohledu, který se opírá o unijní právo, v každém okamžiku určitý. Zda mezi vydáním a nabytím účinnosti leží určitý časový úsek, nemůže rozhodovat o existenci právní ochrany.
   Žalobce se dále domnívá, že v případě přijetí neexistence osobní dotčenosti vzniká mezera v právní ochraně. Tato mezera musí být s ohledem na Listinu základních práv, která chrání i svobodu povolání, a Evropskou úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod vyplněna. Odpovědnost za to by nesly soudy Evropské unie, protože tyto by vytvořily okolnosti, které by vedly ke vzniku této mezery v právní ochraně.

      (1)  Úř. věst. L 158, s. 77.


title: Věc C-542/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Pordenone (Itálie) dne 28. listopadu 2012 — trestní řízení proti Giorgiu Fidenatovi

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Pordenone (Itálie) dne 28. listopadu 2012 — trestní řízení proti Giorgiu Fidenatovi
   (Věc C-542/12)
   2013/C 63/13
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Pordenone

      Účastník původního trestního řízení

   Giorgio Fidenato

      Předběžné otázky

               1)

               Je souhlas stanovený v čl. 1 odst. 2 legislativního nařízení č. 212 ze dne 24. dubna 2001 s významem, jenž mu přiznává vnitrostátní judikatura, v souladu s pravidly směrnice 2001/81/ES (1) nebo je s nimi v rozporu?

               2)

               Zejména tehdy, podřizuje-li členský stát pěstování geneticky modifikovaných organismů souhlasu specificky zaměřenému na ochranu zásady koexistence, je takovýto zvláštní souhlas nezbytný i pro geneticky modifikované organismy, které jsou již zapsány do společného katalogu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1).


title: Věc T-420/08: Žaloba podaná dne 29. září 2008 – SAZAS v. Komise

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/42

         Žaloba podaná dne 29. září 2008 – SAZAS v. Komise
   (Věc T-420/08)
   (2008/C 313/77)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije (Sazas) (Trzin, Slovinsko) (zástupce: M. Favart, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce:

               —

               zrušit článek 3 rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP (věc COMP/C2/38.698-CISAC) a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobce domáhá na základě článku 230 ES zrušení článku 3 rozhodnutí Komise K(2008) 3435 ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC), který stanoví, že 24 společností CISAC (1) usazených v EHP, včetně žalobce, jednalo ve vzájemné shodě tím, že „mezi sebou koordinovaly územní rozdělení mandátů na vzájemné zastupování takovým způsobem, jaký omezuje působnost licence každé z organizací kolektivní správy práv na příslušné domovské území.“
   Hlavní žalobní důvody a argumenty jsou obdobné nebo totožné s žalobními důvody a argumenty uplatňovanými ve věci T-413/08.

      (1)  International Confederation of Societies of Authors and Composers (Mezinárodní konfederace společností autorů a skladatelů) („CISAC“).


title: Věc C-564/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung v. Pfeifer & Langen KG ( „Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Ochrana finančních zájmů Evropské unie — Články 3 a 4 — Správní opatření — Navrácení neoprávněně získaných výhod — Kompenzační úroky a úroky z prodlení dlužné podle vnitrostátního práva — Použití pravidel o promlčení stanovených nařízením č. 2988/95 na vymáhání těchto úroků z prodlení — Dies a quo promlčecí doby — Pojem „zastavení běhu“ — Pojem „přerušení“  “ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung v. Pfeifer & Langen KG
   (Věc C-564/10) (1)

   (Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Články 3 a 4 - Správní opatření - Navrácení neoprávněně získaných výhod - Kompenzační úroky a úroky z prodlení dlužné podle vnitrostátního práva - Použití pravidel o promlčení stanovených nařízením č. 2988/95 na vymáhání těchto úroků z prodlení - Dies a quo promlčecí doby - Pojem „zastavení běhu“ - Pojem „přerušení“)
   2012/C 151/12
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Žalovaná: Pfeifer & Langen KG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesverwaltungsgericht — Výklad článku 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340) — Vrácení protiprávně vyplacené pomoci — Použitelnost článku 3 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 na promlčení nároků na úroky, které jsou podle vnitrostátního práva dlužné společně s vrácením protiprávně obdržené částky

      Výrok

   Článek 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství musí být vykládán v tom smyslu, že promlčecí doba, kterou stanoví pro vymáhání hlavního nároku, který odpovídá vrácení výhody neoprávněně získané z unijního rozpočtu, se nepoužije na vymáhání úroků vzniklých z této pohledávky, jsou-li tyto úroky dlužné nikoli na základě unijního práva, nýbrž pouze na základě vnitrostátního práva.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/1

         (2009/C 32/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 19, 24.1.2009

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 6, 10.1.2009

      Úř. věst. C 327, 20.12.2008

      Úř. věst. C 313, 6.12.2008

      Úř. věst. C 301, 22.11.2008

      Úř. věst. C 285, 8.11.2008

      Úř. věst. C 272, 25.10.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-10/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. dubna 2016 – GABO:mi v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Dotace — Šestý a sedmý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006 a 2007-2013) — Dopisy s žádostí o vrácení části udělených dotací — Výzva k úhradě — Návrh na odklad vykonatelnosti — Přípustnost — Nedostatek naléhavosti“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/33

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. dubna 2016 – GABO:mi v. Komise
   (Věc T-10/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Dotace - Šestý a sedmý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006 a 2007-2013) - Dopisy s žádostí o vrácení části udělených dotací - Výzva k úhradě - Návrh na odklad vykonatelnosti - Přípustnost - Nedostatek naléhavosti“)
   (2016/C 191/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Mnichov, Německo) (zástupci: M. Ahlhaus a C. Mayer, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude, S. Lejeune a M. Sickierzyńska, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti dvou dopisů Komise ze dne 2. prosince 2015, jimiž byla žalobkyně informována, že Komise bude vymáhat zpět část dotací, které jí byly uděleny v rámci šestého a sedmého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006 a 2007-2013), a na odklad vykonatelnosti výzvy k úhradě Komise, kterou jí byla nařízeno vyplacení částky 1 770 417,29 eur nejpozději do 15. ledna 2016.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 18. ledna 2016 vydané ve věci T-10/16 R se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-253/16: Žaloba podaná dne 17. května 2016 – Cleversafe v. EUIPO (Storage Beyond Scale)

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/23

         Žaloba podaná dne 17. května 2016 – Cleversafe v. EUIPO (Storage Beyond Scale)
   (Věc T-253/16)
   (2016/C 287/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cleversafe, Inc. (Chicago, Illinois, Spojené státy americké) (zástupce: A. Lingenfelser, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „Storage Beyond Scale“ – Přihláška č. 13 975 446

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. března 2016 ve věci R 2240/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Slova tvořící ochrannou známku nemají jen vychvalující význam, jak uvedl průzkumový referent.


title: Věc T-239/14: Usnesení Tribunálu ze dne 26. srpna 2015 – Monard v. Komise

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. srpna 2015 – Monard v. Komise
   (Věc T-239/14) (1)

   (2015/C 381/72)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc T-855/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. března 2017 – Fertisac v. ECHA „Řízení o předběžných opatřeních — REACH — Poplatek za registraci látky — Snížení pro mikropodniky a malé a střední podniky — Rozhodnutí, kterým se ukládá administrativní poplatek a dodatečný poplatek — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/47

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. března 2017 – Fertisac v. ECHA
   (Věc T-855/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - REACH - Poplatek za registraci látky - Snížení pro mikropodniky a malé a střední podniky - Rozhodnutí, kterým se ukládá administrativní poplatek a dodatečný poplatek - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 144/65)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fertisac SL (Atarfe, Španělsko) (zástupce: J. Gomez Rodriguez, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: E. Maurage, J.-P Trnka a M. Heikkilä, zmocněnci, ve spolupráci s C. Molyneuxem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU na odklad vykonatelnosti rozhodnutí SME (2016) 5150 ze dne 15. listopadu 2016, kterým se konstatuje, že žalobkyně nemůže využít snížení poplatku vztahujícího se na střední podniky, a faktur vystavených na základě uvedeného rozhodnutí, a sice faktur ECHA č. 10060160 a č. 10060161 ze dne 15. listopadu 2016.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-413/06 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. července 2008 – Bertelsmann AG, Sony Corporation of America v. Komise Evropských společenství, Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, association internationale), Sony BMG Music Entertainment BV (Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kontrola spojování podniků — Společný podnik Sony BMG — Opravný prostředek proti zrušení rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje spojení za slučitelné se společným trhem — Soudní přezkum — Dosah — Důkazní požadavky — Úloha oznámení námitek — Posílení nebo vytvoření společného dominantního postavení — Odůvodnění rozhodnutí, která povolují spojení podniků — Použití důvěrných informací)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. července 2008 – Bertelsmann AG, Sony Corporation of America v. Komise Evropských společenství, Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, association internationale), Sony BMG Music Entertainment BV
   (Věc C-413/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kontrola spojování podniků - Společný podnik Sony BMG - Opravný prostředek proti zrušení rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje spojení za slučitelné se společným trhem - Soudní přezkum - Dosah - Důkazní požadavky - Úloha oznámení námitek - Posílení nebo vytvoření společného dominantního postavení - Odůvodnění rozhodnutí, která povolují spojení podniků - Použití důvěrných informací)
   (2008/C 223/10)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Bertelsmann AG (zástupci: P. Chappatte a J. Boyce, solicitors), Sony Corporation of America (zástupci: N. Levy, barrister, R. Snelders, advokát, T. Graf, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Independent Music Publishers and Labels Association (Impala) (zástupci: S. Crosby a J. Golding, solicitors, I. Wekstein-Steg, advokátka), Komise Evropských společenství (zástupci: A. Whelan a K. Mojzesowicz, zmocněnci), Sony BMG Music Entertainment BV (zástupci: N. Levy, barrister, R. Snelders, advokát, T. Graf, Rechtsanwalt)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 13. července 2006 ve věci Impala v. Komise (T-464/04), kterým Soud prvního stupně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2004, kterým se za slučitelnou se společným trhem a s Dohodou o EHP prohlašuje fúze směřující k vytvoření společného podniku, kterým se spojují činnosti společností Sony a Bertelsmann v oblasti hudebních nahrávek (věc č. COMP/M.3333-Sony/BMG)
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 13. července 2006, Impala v. Komise (T-464/04), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Soudu prvního stupně Evropských společenství.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-900/16: Žaloba podaná dne 21. prosince 2016 – Casual Dreams v. EUIPO – López Fernández (Dayaday)

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/12

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2016 – Casual Dreams v. EUIPO – López Fernández (Dayaday)
   (Věc T-900/16)
   (2017/C 095/21)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Casual Dreams, SLU (Manresa, Španělsko) (zástupkyně: A. Tarí Lázaro, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Dayday“ – Přihláška č. 13 243 563

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. října 2016, ve věci R 375/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil usnesení druhého odvolacího senátu ze dne 6. října 2016 ve věci R 375/2016-2, kterým se částečně zamítá odvolání proti usnesení námitkového oddělení EUIPO č. B 2 469 545 ze dne 17. prosince 2015;

               —

               zamítl přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 13 243 563 podanou dalším účastníkem řízení pro všechny výrobky třídy 9 a pro část výrobků tříd 16 a 24, ve vztahu k nimž odvolací senát zamítl odvolání;

               —

               podpůrně částečně zrušil napadené usnesení na základě čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Evropské unie, v rozsahu, v němž potvrdilo zamítnutí námitky a odvolání pro výrobky tříd 9, 16 a 24, a aby vrátil spis odvolacímu senátu k novému přezkumu v plném rozsahu a rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů, které žalobkyně vynaložila v řízení před odvolacím senátem EUIPO.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Spojené věci C-171/07 a C-172/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht des Saarlandes — Německo) — Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Fritz Trennheuser, Deutscher Apothekerverband eV (C-171/07), Helga Neumann-Seiwert (C-172/07) v. Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales ( Svoboda usazování — Článek 43 ES — Veřejné zdraví — Lékárny — Předpisy opravňující k provozování lékáren pouze lékárníky — Odůvodnění — Spolehlivé a kvalitní zásobování obyvatelstva léčivy — Profesní nezávislost lékárníků )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht des Saarlandes — Německo) — Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Fritz Trennheuser, Deutscher Apothekerverband eV (C-171/07), Helga Neumann-Seiwert (C-172/07) v. Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales
   (Spojené věci C-171/07 a C-172/07) (1)

   („Svoboda usazování - Článek 43 ES - Veřejné zdraví - Lékárny - Předpisy opravňující k provozování lékáren pouze lékárníky - Odůvodnění - Spolehlivé a kvalitní zásobování obyvatelstva léčivy - Profesní nezávislost lékárníků“)
   2009/C 153/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht des Saarlandes

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Fritz Trennheuser, Deutscher Apothekerverband eV, (C-171/07), Helga Neumann-Seiwert (C-172/07)

      Žalovaní: Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales
   za přítomnosti: DocMorris NV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht des Saarlandes — Výklad článků 10 ES, 43 ES a 48 ES — Oprávnění k provozování lékárny vyhrazené podle vnitrostátních právních předpisů pouze lékárníkovi, který lékárnu osobě řídí — Povolení udělené vnitrostátními orgány právnické osobě se zřetelem k užitečnému účinku práva Společenství — Podmínky pro nepoužití vnitrostátního práva

      Výrok

   Články 43 ES a 48 ES nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, která je dotčena původním řízením a která nedovoluje vlastnit a provozovat lékárny osobám, které nejsou lékárníky.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-200/04: Žaloba podaná dne 28. května 2004 autonomním regionem Sardinie proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/24

         Žaloba podaná dne 28. května 2004 autonomním regionem Sardinie proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-200/04)
   (2004/C 217/45)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství autonomním regionem Sardinie, zastoupeným Domenicem Dodarem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž prohlašuje, že podpory stanovené Itálií na základě článku 5 zákona č. 22 regionu Sardinie ze dne 17. listopadu 2000, jsou neslučitelné se společným trhem;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Komise zahájila v projednávané věci řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy napadeným rozhodnutím, které prohlašuje, že podpory stanovené v článku 5 regionálního zákona č. 22/2000 o zásazích ve prospěch chovatelů za účelem čelení epizootii, nazvané „katarální horečka ovcí (blue tongue)“, jsou neslučitelné se společným trhem. Tento zákon stanoví řadu zásahů ve prospěch chovatelů, kteří byli postiženi negativními dopady „blue tongue“.
   Na podporu svých tvrzení se žalobce dovolává následujících žalobních důvodů:

               —

               porušení podstatných formálních náležitostí, jelikož šetření vedené žalovanou za účelem posouzení slučitelnosti podpory bylo nedostatečné, neboť nebyly vzaty v úvahu informace dostupné v oznámení a informace následně doplněné regionem Sardinie, a zejména následující okolnosti:

                           —

                           podpora není určena zpracovatelským podnikům, ale je nezbytným dodatečným opatřením směřujícím k odškodnění ztráty příjmu výrobců, která je následkem vyššího dopadu fixních nákladů družstev na rozdělování čistých zisků;

                           —

                           příčinnou souvislost mezi epizootií a snížením příspěvků nelze abstraktně prokázat, neboť závisí na praktickém provedení právního předpisu týkajícího se podpory, který je strukturován takovým způsobem, že vylučuje udělení podpory v případech, které nesouvisejí s „blue tongue“. Odkaz na hypotetické případy, které nesouvisejí se snížením příspěvků, není dostatečně odůvodněný a je v rozporu se skutečnostmi známými Komisi Evropských společenství;

                           —

                           družstva přijímající podporu nemají žádnou možnost přístupu k náhradním zdrojům zásobování.

               —

               porušení ustanovení Smlouvy o ES a právních zásad týkajících se jejího použití, jelikož:

                           —

                           Komise porušila zásadu užitečného účinku tím, že vyloučila použití čl. 87 odst. 2 písm. b), a to také z důvodu, že toto ustanovení neuplatnily italské orgány. Podle žalobce měla žalovaná povinnost uvést příslušné důvody takového nepoužití. Použití tohoto ustanovení nemůže být s ohledem na zásadu užitečného účinku v žádném případě vyloučeno z důvodu, že ho italské orgány neuplatnily.

                           —

                           Komise porušila čl. 87 odst. 3 písm. c), neboť neuznala totožnost povahy opatření považovaných za neslučitelné a opatření, které schválila v rozhodnutí SG(01) D/285817 ze dne 2. února 2001, jež se týká článku 3 regionálního zákona č. 22/2000.


title: Věc T-287/04: Žaloba podaná dne 13. července 2004 Lorte, Sociedad Limitada, Oleo Unión, Federación Empresarial de Organizaciones de Productores de Aceite de Oliva a Unaproliva, Unión de organizaciónes de productores de Aceite de Oliva proti Radě Evropské unie

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/17

         Žaloba podaná dne 13. července 2004 Lorte, Sociedad Limitada, Oleo Unión, Federación Empresarial de Organizaciones de Productores de Aceite de Oliva a Unaproliva, Unión de organizaciónes de productores de Aceite de Oliva proti Radě Evropské unie
   (Věc T-287/04)
   (2004/C 284/37)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. července 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Lorte, Sociedad Limitada, se sídlem v Estepa (Španělsko), Oleo Unión, Federación Empresarial de Organizaciones de Productores de Aceite de Oliva, se sídlem v Seville (Španělsko), a Unaproliva, Unión de organizaciónes de productores de Aceite de Oliva, se sídlem v Jaén (Španělsko), zastoupenými Rafaelem Illescas Ortizem, advokátem Madridské advokátní komory.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               vyhověl podané žalobě na zrušení nařízení Rady (ES) č. 864/2004 a 865/2004 ze dne 29. dubna 2004 a zejména, pokud jde o nařízení (ES) č. 864/2004, aby Soud zrušil následující ustanovení:

                           i)

                           čl. 1 bod 7, v tom že doplňuje nový pododstavec v čl. 37 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003;

                           ii)

                           čl. 1 bod 11, v tom že doplňuje nový pododstavec v čl. 44 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003 (Úř. věst. L 270, 21.10.2003);

                           iii)

                           čl. 1 bod 20, v tom že vložením nové kapitoly 10b – „Podpora na olivové háje“ – doplňuje do nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003 (Úř. věst. L 270, 21.10.2003) nový článek 110h, a zejména bod b) tohoto článku;

                           iv)

                           přílohu, v tom že mění přílohu VI nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003 (Úř. věst. L 270, 21.10.2003) tak, že se do ní doplňují čtyři nové řádky, a zejména druhý řádek, týkající se olivového oleje, který odkazuje na článek 5 nařízení č.136/66/EHS – Podpora produkce olivového oleje, který stanoví národní zaručené množství (NZM) pro Španělsko ve výši 760 027 tun;

               —

               pokud jde o nařízení č. 865/2004, navrhují, aby Soud zrušil následující ustanovení:

                           —

                           článek 22, v tom, že zrušuje čl. 5 první pododstavec nařízení (EHS) č. 1638/98, výlučně pokud jde o jeho druhý a třetí pododstavec, a to pouze v té míře, v jaké představují základní kritéria pro určení podpory příjmů pěstitelů oliv zřízené v souladu s novým režimem založeným na nařízení (ES) č. 1782/2003.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobkyně tvrdí, že výslovným zrušením, krom jiného, již historického nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky napadená nařízení zavádí nový režim podpor producentům olivového oleje a stolních oliv, jakož i novou společnou organizaci trhu s uvedenými produkty do společné zemědělské politiky. Oproti historickému mechanismu podpory produkce nový systém, zavedený předmětnými nařízeními, zrušuje přímé podpory producentovi a zavádí režim jednotné platby, což bude znamenat v odvětví olivového oleje od roku 2006 přechod od politiky podpory cen a produkce k nové politice podpory příjmů pěstitelů oliv.
   Žalobkyně soudí, že uvedená reforma nevychází ze správných informací a odvětvové analýzy, jak plyne z určení 760 027 tun olivového oleje nejprve jako národního zaručeného množství (NZM) a nyní, v novém režimu podpor, jako základu vyčíslení nových podpor, které nahrazují zrušenou podporu produkce.
   Na podporu své žádosti žalobkyně uvádějí:

               —

               porušení zásady legitimního očekávání. V tomto ohledu jednak tvrdí, že dotčení producenti se cítí obzvláště zklamáni, co se týče očekávání vyvolaných společnou organizací trhu, která je nyní předmětem reformy v té míře, v jaké jsou dotčeni pěstitelé oliv, kteří se vzhledem k podmínkám tohoto odvětví rozhodli k investici s předpokladem výnosnosti v dlouhodobém horizontu, a jednak že referenční období pro nové podpory (od 1999/2000 do 2002/2003) se kryje s obdobím, ve kterém pěstitelé oliv, kteří provedli výsadbu v roce 1998, nemají výraznou produkci.

               —

               zneužití pravomoci. V tomto ohledu se žalobkyně dovolávají zvláště existence závazku přijatého Komisí a Radou v roce 1998 a obnoveného v roce 2001 ohledně jejich získání věrohodných informací o odvětví olivového oleje jako předchozí podmínky jeho reformy, jakož i nezbytnosti vzít v úvahu vývoj produkce a potenciál olivových hájů ve Španělsku a Portugalsku. Jak však tvrdí žalobkyně, věrohodné informace ohledně produkce oliv ve Španělsku byly samotnou Komisí již poskytnuty Mezinárodní radě pro olivový olej (Consejo Oleícola Internacional), a tyto informace tedy musely být jak Komisi, tak Radě známy.

               —

               nedodržení povinnosti odůvodnění stanovené článkem 253 Smlouvy o ES.

               —

               porušení zásady zákazu diskriminace mezi producenty v rámci Společenství ve smyslu čl. 12 prvního pododstavce Smlouvy o ES.


title: Věc T-407/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. října 2008 – Miguelez Herreras v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Veřejná služba — Povýšení — Udělení prioritních bodů )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. října 2008 – Miguelez Herreras v. Komise
   (Věc T-407/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Veřejná služba - Povýšení - Udělení prioritních bodů“)
   (2008/C 313/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Benedicta Miguelez Herreras (Brusel, Belgie) (zástupci: původně M. van der Woude a V. Landes, poté M. van der Woude, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně H. Tserepa-Lacombe a V. Joris, poté V. Joris a G. Berscheid, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení:

               —

               rozhodnutí generálního ředitele právní služby Komise udělit žalobkyni dva prioritní body generálního ředitelství za hodnocené období 2003, sdělené dne 2. července 2003 a potvrzené rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování oznámenýmu dne 16. prosince 2003;

               —

               následujících rozhodnutí: rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování udělit žalobkyni celkem 23 bodů za hodnocené období 2003; seznamu zásluh úředníků platové třídy C 2 za hodnocené období 2003 zveřejněného ve Správních informacích č. 71-2003 ze dne 25. listopadu 2003; seznamu úředníků povýšených do platové třídy C 1 za hodnocené období 2003 zveřejněného ve Správních sděleních č. 76-2003 ze dne 3. prosince 2003; každopádně rozhodnutí nezapsat jméno žalobkyně na uvedené seznamy;

               —

               v případě potřeby rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. června 2004, kterým se zamítá stížnost podaná žalobkyní dne 24. února 2004;

               —

               rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. dubna 2007, kterým se žalobkyni neuděluje žádný další prioritní bod za hodnocené období 2003;

         a směřující k prohlášení za nicotné všech rozhodnutí přijatých během hodnoceného období 2003 napadených v rámci této žaloby a nenahrazených v roce 2007, a zejména seznamu zásluh úředníků platové třídy C 2 za hodnocené období 2003 zveřejněného ve Správních sděleních č. 71-2003 ze dne 25. listopadu 2003 a seznamu úředníků povýšených do platové třídy C 1 za hodnocené období 2003 zveřejněného ve Správních sděleních č. 76-2003 ze dne 3. prosince 2003, a k získání náhrady škody ve výši 5 000 eur.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise, kterými se stanoví celkový počet bodů pro povýšení žalobkyně na 23 bodů a zamítá její zapsání na seznam úředníků povýšených do platové třídy C 1 za hodnocené období 2003, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc F-60/10: Žaloba podaná dne 22. července 2010 — Chiavegato v. Komise

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/28

         Žaloba podaná dne 22. července 2010 — Chiavegato v. Komise
   (Věc F-60/10)
   ()
   2010/C 260/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fulvia Chiavegato (Bettembourg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení seznamu úředníků povýšených v rámci hodnotícího období 2009, jakož i, incidenčně, přípravných aktů k tomuto rozhodnutí.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit seznam úředníků povýšených v rámci hodnotícího období 2009 přijatý orgánem oprávněným ke jmenování dne 13. listopadu 2009 v rozsahu, v němž neobsahuje jméno žalobkyně, jakož i incidenčně přípravné akty k tomuto rozhodnutí;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Výmaz věci T-324/04 R

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/41

         Výmaz věci T-324/04 R
   (2005/C 57/71)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 15. prosince 2004 rozhodl předseda Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-324/04 R: F proti Komisi Evropských společenství.


title: Věc C-486/04: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/9

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-486/04)
   (2005/C 31/18)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 25. listopadu 2004 žaloba směřující proti Italské republice, podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou M. Van Beekem, F. Louisem a A. Capobiancem, jako zmocněnci.
   Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Italská republika tím, že:

                           1)

                           nepředložila za účelem posuzování vlivů na životní prostředí podle článků 5 a 10 směrnice 85/337/EHS (1), ve znění změn, záměr zařízení na zneškodňování spalováním palivového odpadu z derivátů a biomasy z Massafry, které spadá do působnosti přílohy I směrnice 85/337/EHS ve znění směrnice 97/11/EHS (2),

                           2)

                           přijala právní úpravu (článek 3 odst. 1 písm. i) až l) DPCM ze dne 3. září 1999, kterým se mění příloha A DPR ze dne 12.dubna 1996), které vylučují z procesu posuzování vlivů na životní prostředí některé záměry spadající do působnosti přílohy I směrnice 85/337/EHS, ve znění změn, (záměry zařízení na regeneraci nebezpečných odpadů a jiných odpadů, které mají kapacitu větší než 100 tun za den, pokud podléhaly zjednodušenému procesu povolování podle článku 11 směrnice 75/442/EHS (3)) a

                           3)

                           přijala právní úpravu (čl. 3. odst. 1 písm. i) až l) DPCM ze dne 3. září 1999, kterým se mění příloha A DPR ze dne 12. dubna 1996), které pro účely určení, zda vliv na životní prostředí záměru spadajícího do působnosti přílohy II směrnice 85/337, ve znění změn, má nebo nemá být posouzen, stanovuje nevhodné kritérium, jelikož může vést k vyloučení povinnosti posouzení některých záměrů, jenž mají významný dopad na životní prostředí,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 a z čl. 4 odst. 1, 2 a 3 směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 97/11/EHS;

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise uplatňuje, že Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 97/11/EHS, z důvodů uvedených v žalobě.

      (1)  Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40.

      (2)  Úř. věst. L 73, 14.03.1997, s. 5.

      (3)  Úř. věst. L 194, s. 39.


title: Věc C-601/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – J. N. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie „Řízení o předběžné otázce — Naléhavé řízení o předběžné otázce — Normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu — Směrnice 2008/115/ES — Oprávněný pobyt — Směrnice 2013/32/EU — Článek 9 — Právo setrvat v členském státě — Směrnice 2013/33/EU — Článek 8 odst. 3 první pododstavec písm. e) — Zajištění — Ochrana národní bezpečnosti nebo veřejného pořádku — Platnost — Listina základních práv Evropské unie — Články 6 a 52 — Omezení — Proporcionalita“

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/13

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – J. N. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-601/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu - Směrnice 2008/115/ES - Oprávněný pobyt - Směrnice 2013/32/EU - Článek 9 - Právo setrvat v členském státě - Směrnice 2013/33/EU - Článek 8 odst. 3 první pododstavec písm. e) - Zajištění - Ochrana národní bezpečnosti nebo veřejného pořádku - Platnost - Listina základních práv Evropské unie - Články 6 a 52 - Omezení - Proporcionalita“)
   (2016/C 145/15)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: J. N.

      Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Výrok

   Přezkum čl. 8 odst. 3 prvního pododstavce písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu, neodhalil nic, čím by mohla být dotčena platnost tohoto ustanovení z hlediska článku 6 a čl. 52 odst. 1 a 3 Listiny základních práv Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc F-131/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 4. května 2016 – Dun v. Komise „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Důchody — Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Nároky na důchod nabyté ve vnitrostátním důchodovém systému před vstupem do služebního poměru v Unii — Převod do unijního důchodového systému — Návrh orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy na započtení příspěvkových let, který dotyčný nepřijal okamžitě — Nový návrh na započtení založený na nových obecných prováděcích ustanoveních — Pojem akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Zjevná nepřípustnost — Článek 81 jednacího řádu“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/39

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 4. května 2016 – Dun v. Komise
   (Věc F-131/11) (1)

   („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Nároky na důchod nabyté ve vnitrostátním důchodovém systému před vstupem do služebního poměru v Unii - Převod do unijního důchodového systému - Návrh orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy na započtení příspěvkových let, který dotyčný nepřijal okamžitě - Nový návrh na započtení založený na nových obecných prováděcích ustanoveních - Pojem akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Zjevná nepřípustnost - Článek 81 jednacího řádu“)
   (2016/C 222/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Peter Dun (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a S. Orlandi, advokáti, poté D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti a nakonec J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Martin a J. Baquero Cruz, zmocněnci, poté MM. J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec a nakonec G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o převodu nároků na důchod nabytých před vstupem do služebního poměru u Komise na základě nového návrhu Úřadu pro správu a výplatu individuálních nároků (PMO).

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Peter Dun ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3. 3. 2012, s. 23.


title: Věc T-88/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2008 – Kypr v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/58

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2008 – Kypr v. Komise
   (Věc T-88/08) (1)

   (2008/C 223/106)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc C-207/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. prosince 2009 — Evropská komise v. Slovenská republika

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. prosince 2009 — Evropská komise v. Slovenská republika
   (Věc C-207/09) (1)

   2010/C 51/54

      Jednací jazyk: slovenština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc C-226/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Expedia Inc. v. Autorité de la concurrence a další ( „Hospodářská soutěž — Článek 101 odst. 1 SFEU — Kartelová dohoda — Výraznost omezení — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 3 odst. 2 — Vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž — Praktika, která může ovlivnit obchod mezi členskými státy — Stíhání a sankcionování — Nepřekročení prahů podílu na trhu stanovených v oznámení „de minimis“ — Zamýšlená omezení“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Expedia Inc. v. Autorité de la concurrence a další
   (Věc C-226/11) (1)

   (Hospodářská soutěž - Článek 101 odst. 1 SFEU - Kartelová dohoda - Výraznost omezení - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 3 odst. 2 - Vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž - Praktika, která může ovlivnit obchod mezi členskými státy - Stíhání a sankcionování - Nepřekročení prahů podílu na trhu stanovených v oznámení „de minimis“ - Zamýšlená omezení)
   2013/C 38/05
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Expedia Inc.

      Žalovaní: Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce, IDTGV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Francie) — Výklad čl. 101 odst. 1 SFEU a čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1) — Vztah mezi články 101 a 102 SFEU a vnitrostátními právy hospodářské soutěže — Možnost vnitrostátních soudů a orgánů pro hospodářskou soutěž stíhat a sankcionovat kartelové dohody, které mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy, ale nepřekračují prahové hodnoty podílů na trhu stanovené Komisí — Kartelová dohoda, jež má protisoutěžní účel

      Výrok

   Článek 101 odst. 1 SFEU a čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž použil čl. 101 odst. 1 SFEU na dohodu mezi podniky, která může ovlivnit obchod mezi členskými státy, ale nedosahuje prahových hodnot stanovených Evropskou komisí v jejím oznámení o dohodách menšího významu, které výrazně neomezují hospodářskou soutěž podle čl. 81 odst. 1 [ES] (de minimis), za předpokladu, že tato dohoda představuje výrazné omezení hospodářské soutěže ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc C-481/15: Žaloba podaná dne 10. září 2015 – Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/16

         Žaloba podaná dne 10. září 2015 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-481/15)
   (2015/C 371/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls, F. Wilman, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby bylo rozhodnuto následovně:

               —

               Spolková republika Německo tím, že opomněla zajistit v nezbytném rozsahu a v nezbytné četnosti pravidelné sledování určitých společných základních norem pro ochranu letectví, jakož i tím, že opomněla zajistit dostatečný počet revizorů pro provádění opatření kontroly kvality, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 11 nařízení (ES) č. 300/2008 (1), jakož i z bodů 4.1, 4.2, 7.5 a 14 přílohy II tohoto nařízení;

               —

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně následující:
   Článek 11 nařízení (ES) č. 300/2008, jakož i body 4.1, 4.2, 7.5 a 14 přílohy II tohoto nařízení, ukládají každému členskému státu povinnost zajistit v nezbytném rozsahu a v nezbytné četnosti pravidelné sledování určitých společných základních norem pro ochranu letectví, jakož i dostatečný počet revizorů pro provádění opatření kontroly kvality.
   Německo tuto povinnost neplní.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008 ze dne 11. března 2008 o společných pravidlech v oblasti ochrany civilního letectví před protiprávními činy a o zrušení nařízení (ES) č. 2320/2002 (Úř. věst. L 97, s. 72) ve znění nařízení Komise (EU) č. 18/2010 ze dne 8. ledna 2010 (Úř. věst. L 7, s. 3).


title: Věc T-30/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Reagens v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh cínových tepelných stabilisátorů — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Stanovení cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací — Doba trvání porušení — Pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 — Základní částka — Polehčující okolnosti — Platební schopnost — Rovné zacházení — Proporcionalita — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci — Přiměřenost výše pokuty“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Reagens v. Komise
   (Věc T-30/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh cínových tepelných stabilisátorů - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací - Doba trvání porušení - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Základní částka - Polehčující okolnosti - Platební schopnost - Rovné zacházení - Proporcionalita - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Přiměřenost výše pokuty“)
   2014/C 202/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Reagens SpA (San Giorgio di Piano, Itálie) (zástupci: B. O’Connor, solicitor, L. Toffoletti, E. De Giorgi a D. Gullo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Bourke, F. Ronkes Agerbeek a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory) nebo podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty, která byla uložena žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Reagens SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27. 3. 2010.


title: Věc C-473/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Association nationale pour la protection des eaux et rivières – TOS, Association OABA v. Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables ( Znečištění a škodliviny — Směrnice 96/61/ES — Příloha I — Bod 6.6 písm. a) — Intenzivní chov drůbeže — Definice — Pojem,drůbež' — Maximální počet zvířat připadajících na zařízení )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Association nationale pour la protection des eaux et rivières – TOS, Association OABA v. Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
   (Věc C-473/07) (1)

   („Znečištění a škodliviny - Směrnice 96/61/ES - Příloha I - Bod 6.6 písm. a) - Intenzivní chov drůbeže - Definice - Pojem,drůbež' - Maximální počet zvířat připadajících na zařízení“)
   (2009/C 69/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Association nationale pour la protection des eaux et rivières – TOS, Association OABA

      Žalované: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
   za přítomnosti: Association France Nature Environnement
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'État (Francie) – Výklad směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 257, s. 26) – Působnost směrnice ratione materiae – Zařízení intenzivního chovu drůbeže s prostorem větším než pro 40 000 kusů (podléhající povolovacímu režimu) (bod 6.6a) přílohy I směrnice) – Pojmy „drůbež“ a „prostor“ – Zahrnutí nebo nezahrnutí křepelek, koroptví a holubů do oblasti působnosti směrnice? – V případě kladné odpovědi, přípustnost vnitrostátní právní úpravy provádějící vážení počtu zvířat připadajících na prostor podle druhů?
   Výrok

               1)

               Pojem „drůbež“, který je uveden v bodě 6.6 písm. a) přílohy I směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje křepelky, koroptve a holuby.

               2)

               Bod 6.6 písm. a) přílohy I směrnice 96/61, ve znění nařízení č. 1882/2003, brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčená v původním řízení, vedoucí k výpočtu prahových hodnot pro povolení zařízení intenzivního chovu na základě systému ekvivalentů zvířat, jenž je založen na vážení zvířat připadajících na prostor podle druhů za účelem zohlednění množství dusíku skutečně vylučovaného jednotlivými druhy ptactva.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-460/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2012 — Scandic Distilleries v. OHIM — Bürgerbräu, Röhm & Söhne (BÜRGER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BÜRGER — Starší slovní ochranná známka Společenství Bürgerbräu — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2012 — Scandic Distilleries v. OHIM — Bürgerbräu, Röhm & Söhne (BÜRGER)
      (Věc T-460/11) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BÜRGER - Starší slovní ochranná známka Společenství Bürgerbräu - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
      (2012/C 331/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Scandic Distilleries SA (Bihor, Rumunsko) (zástupce: Á. László, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Bürgerbräu, August Röhm & Söhne KG (Bad Reichenhall, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. května 2011 (věc R 1962/2010-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Bürgerbräu, August Röhm & Söhne KG a Scandic Distilleries SA.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Scandic Distilleries SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Věc C-172/13: Žaloba podaná dne 5. dubna 2013 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/3

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2013 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-172/13)
   2013/C 207/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels, R. Lyal, zmocněnci)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království tím, že stanovilo podmínky pro získání přeshraniční úlevy pro skupiny společností, které prakticky znemožňují takovou úlevu získat, a omezilo ji na období po 1. dubnu 2006, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 49 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru

               —

               uložit Spojenému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V návaznosti na rozsudek ve věci C-446/03 Marks & Spencer změnilo Spojené království právní předpisy upravující způsob, kterým lze ztráty obchodních společností, jež jsou členy skupiny, převést a využít jinou společností skupiny pro účely snížení daňové zátěže (pravidla pro úlevy skupinám společností). Ustanovení upravující ztráty společností nerezidentů jsou nyní obsažena v části 5 Corporation Tax Act 2010 (zákon o korporační dani z roku 2010).
   Podle stávající platné legislativy Spojeného království může společnost patřící do skupiny získat daňovou úlevu za ztráty společnosti skupiny nerezidenta pouze tehdy, pokud tato druhá společnost nemůže získat úlevu ve státě, kde je rezidentem. Pokud jde o možnost budoucí úlevy, Spojené království v podstatě znemožňuje prokázat, že tato podmínka byla splněna, poněvadž tato možnost se určuje „v době bezprostředně po skončení“ daňového roku, během něhož ztráta vznikla. Z praktických důvodů je tato podmínka nesplnitelná. Z toho vyplývá, že tato legislativa neumožňuje jakoukoli úlevu za ztráty dceřiné společnosti nerezidenta, což je v rozporu se svobodou usazování ve smyslu věci C-446/03 Marks & Spencer.
   Zadruhé, nová úprava úlev pro skupiny společností za ztráty vzniklé v zahraničí se použije pouze na ztráty vzniklé po 1. dubna 2006, tj. k datu vstupu těchto ustanovení v platnost. Toto omezení časové působnosti (tj. vyloučení úlevy na základě právní úpravy u ztrát, které vznikly před tímto datem) je v rozporu se svobodou usazování.


title: Věc T-419/05: Žaloba podaná dne  18. listopadu 2005  – Bain a další v. Komise

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/36

         Žaloba podaná dne 18. listopadu 2005 – Bain a další v. Komise
   (Věc T-419/05)
   (2006/C 48/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Neil Bain (Brusel, Belgie), Obhijit Chatterjee (Brusel, Belgie), Richard Fordham (Bergen, Nizozemsko) a Roger Hurst (Bergen, Nizozemsko) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit výplatní listy žalobců za měsíc únor, březen a duben 2005 a všechny následné výplatní listy, v rozsahu ve kterém jsou provedením protiprávních ustanovení nařízení č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků Evropských společenství, jakož i nařízení č. 856/2004, kterým se stanoví nové opravné koeficienty a nařízení č. 31/2005, které je upravuje;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 29. července 2005, kterým se zamítají stížnosti žalobců (R/458.14/05, R/458.5/05, R/458.12/05 a R/458.2/05);

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a argumenty uplatněné žalobci jsou totožné jako žalobní důvody a argumenty uplatněné žalobcem ve věci T-393/05.


title: Věc T-148/06: Žaloba podaná dne 26. května 2006 – Marie Claire v. OHIM – Marie Claire Album (MARIE CLAIRE)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/23

         Žaloba podaná dne 26. května 2006 – Marie Claire v. OHIM – Marie Claire Album (MARIE CLAIRE)
   (Věc T-148/06)
   (2006/C 190/42)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marie Claire, S.A. (Castellón, Španělsko) (zástupci: T. Fernández Mateos a T. Marín Bataller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Marie Claire Album SA
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 6. března 2006 ve věci R-530/2004-2;

               —

               následně určit, že na přihlašovanou ochrannou známku Společenství se nevztahují důvody pro zamítnutí zápisu uvedené v čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, a že je tedy nelze v projednávaném případě použít;

               —

               určit, že přihlašovaná ochranná známka Společenství č. 77 834, „MARIE CLAIRE“, bez řádného důvodu netěží neprávem z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména namítané starší ochranné známky, ani jim není na újmu;

               —

               určit, že na přihlašovanou ochrannou známku Společenství se nevztahují ani důvody pro zamítnutí zápisu uvedené v čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, k čemuž dospěly jak námitkové oddělení, tak druhý odvolací senát OHIM ve svých příslušných rozhodnutích;

               —

               schválit zápis ochranné známky Společenství č. 77 834„MARIE CLAIRE“ pro „koupací oděv; prádlo a spodní prádlo“ ve třídě 25 mezinárodní nomenklatury ve prospěch žalobkyně;

               —

               uložit OHIM, jakož i případnému vedlejšímu účastníku řízení, náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MARIE CLAIRE“ pro výrobky třídy 25 – přihláška č. 2 389 567.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Marie Claire Album SA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky „MARIE CLAIRE“ pro výrobky a služby tříd 1, 3, 14, 16, 18, 20-22, 24-28, 41 a 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a vyhovění námitkám.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odstavce 5 nařízení (ES) č. 40/94.


title: Věc C-252/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (Spojené království) dne 29. května 2007 – Intel Corporation Inc. v. CPM United Kingdom Limited

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (Spojené království) dne 29. května 2007 – Intel Corporation Inc. v. CPM United Kingdom Limited
   (Věc C-252/07)
   (2007/C 183/33)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal (Civil Division)
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Intel Corporation Inc.

      Žalovaná: CPM United Kingdom Limited
   Předběžné otázky

               1)

               Pro účely čl. 4 odst. 4 písm. a) první směrnice Rady 89/104 (1) ze dne 21. prosince 1988, pokud:

                           a)

                           starší ochranná známka získala velmi dobré jméno pro určité druhy zboží nebo služeb,

                           b)

                           toto zboží nebo tyto služby jsou odlišné nebo jsou odlišné podstatným způsobem od zboží nebo služeb, na něž se vztahuje pozdější ochranná známka,

                           c)

                           starší ochranná známka je jedinečná ve vztahu k veškerému zboží nebo veškerým službám,

                           d)

                           starší ochranná známka se vybaví průměrnému spotřebiteli, který se setká s pozdější ochrannou známkou užívanou pro služby, na něž se vztahuje pozdější ochranná známka,

                     jsou tyto skutečnosti samy o sobě postačující k tomu, aby vznikla i) „spojitost“ ve smyslu bodů 29 a 30 rozsudku Soudního dvora ze dne 23. října 2003, Adidas-Salomon AG v. Fitnessworld Trading Ltd (C-408/01, Recueil, s. I-12537), nebo vznikl ii) neoprávněný prospěch nebo újma ve smyslu tohoto článku?

               2)

               Pokud tomu tak není, jaké faktory musí vzít vnitrostátní soud v úvahu při rozhodování, zda tyto skutečnosti postačují? Konkrétně, jaký význam musí být při celkovém posuzování, zda existuje „spojitost“, přikládán zboží nebo službám, pro něž byla zapsána pozdější ochranná známka?

               3)

               Co je třeba v rámci čl. 4 odst. 4 písm. a) k tomu, aby byla splněna podmínka újmy způsobené rozlišovací způsobilosti? Konkrétně, i) musí být starší ochranná známka jedinečná, ii) působí újmu rozlišovací způsobilosti již první neoprávněné použití a iii) je třeba, aby měla újma způsobená rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky vliv na hospodářské chování spotřebitele?

      (1)  Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 1.


title: Věc T-649/14: Usnesení Tribunálu ze dne 10. července 2017 – NTS Energie- und Transportsysteme v. EUIPO – Schütz (X-Windwerk) „Ochranná známka Evropské unie — Jmenování nového zástupce — Nečinnost žalobkyně — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/47

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. července 2017 – NTS Energie- und Transportsysteme v. EUIPO – Schütz (X-Windwerk)
   (Věc T-649/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Jmenování nového zástupce - Nečinnost žalobkyně - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 283/73)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NTS Energie- und Transportsysteme GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: S. Mach a W. Plewinski, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Schütz GmbH & Co. KGaA (Selters, Německo) (zástupci: D. Oerter a E. Tuchscherer, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. května 2014 (věc R 978/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Schütz a NTS Energie- und Transportsysteme.

      Výrok

               1.

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Společnost NTS Energie- und Transportsysteme GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Schütz GmbH & Co. KGaA.

      (1)  Úř. věst. C 395, 10. 11. 2014.


title: Věc C-533/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Spojené království) – O2 Holdings Limited & O2 (UK) Limited v. Hutchison 3G UK Limited (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Článek 5 odst. 1 — Výlučné právo majitele ochranné známky — Užívání označení totožného nebo podobného ochranné známce ve srovnávací reklamě — Omezení účinků ochranné známky — Srovnávací reklama — Směrnice 84/450/EHS a 97/55/ES — Článek 3a odst. 1 — Podmínky přípustnosti srovnávací reklamy — Použití ochranné známky soutěžitele nebo označení podobného této ochranné známce)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Spojené království) – O2 Holdings Limited & O2 (UK) Limited v. Hutchison 3G UK Limited
   (Věc C-533/06) (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 5 odst. 1 - Výlučné právo majitele ochranné známky - Užívání označení totožného nebo podobného ochranné známce ve srovnávací reklamě - Omezení účinků ochranné známky - Srovnávací reklama - Směrnice 84/450/EHS a 97/55/ES - Článek 3a odst. 1 - Podmínky přípustnosti srovnávací reklamy - Použití ochranné známky soutěžitele nebo označení podobného této ochranné známce)
   (2008/C 209/12)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: O2 Holdings Limited & O2 (UK) Limited

      Žalovaná: Hutchison 3G UK Limited
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour of Appeal – Výklad čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) první směrnice Rady 89/104/ES ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) a čl. 3a směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy (Úř. věst. L 250, s. 17; Zvl. vyd. 15/01, s. 227) – Užívání ochranné známky jiného soutěžitele v reklamě za účelem srovnání vlastností a zvláště ceny zboží nebo služeb prodávaných zadavatelem reklamy se zbožím nebo službami tohoto soutěžitele
   Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 1 a 2 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách a čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, je nutno vykládat tak, že majitel zapsané ochranné známky není oprávněn zakázat ve srovnávací reklamě, která splňuje všechny podmínky přípustnosti stanovené ve výše uvedeném čl. 3a odst. 1, užívání označení shodného nebo podobného jeho ochranné známce třetími osobami.
               Nicméně, jestliže jsou splněny podmínky vyžadované v čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 89/104 pro zákaz použití označení totožného nebo podobného zapsané ochranné známce, je vyloučeno, aby srovnávací reklama, ve které je zmiňované označení použito, splňovala podmínku přípustnosti upravenou v čl. 3a odst. 1 písm. d) směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55.

               2)

               Článek 5 odst. 1 písm. b) směrnice 89/104 je nutno vykládat tak, že majitel zapsané ochranné známky není oprávněn zakázat, aby třetí osoby ve srovnávací reklamě užívaly označení podobné této ochranné známce pro zboží nebo služby totožné s těmi, pro něž byla zmiňovaná ochranná známka zapsána, nebo jim podobné, jestliže toto užívání nezpůsobí u veřejnosti nebezpečí záměny, a to bez ohledu na skutečnost, zda srovnávací reklama splňuje všechny podmínky přípustnosti uvedené v článku 3a směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-616/15: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/17

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-616/15)
   (2016/C 098/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Owsiany-Hornung a B.-R. Killmann, zmocněnec)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Spolková republika Německo tím, že omezila osvobození od daně z přidané hodnoty pro služby, které svým členům poskytují nezávislá seskupení osob, jež uskutečňují činnost, která je osvobozená od daně nebo při níž nejsou osobami povinnými k dani, a které jsou přímo nezbytné k tomu, aby tito členové mohli vykonávat uvedenou činnost, vyžadují–li tato seskupení od svých členů výlučně náhradu přesně odpovídající jejich podílu na společných výdajích, na seskupení osob, jejichž členové vykonávají omezený počet povolání, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice o dani z přidané hodnoty (1);

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně následující:
   Německo omezuje osvobození od daně z přidané hodnoty pro plnění, která svým členům poskytují nezávislá seskupení osob, jež uskutečňují činnost, která je osvobozená od daně nebo při níž nejsou osobami povinnými k dani, a která jsou přímo nezbytná k tomu, aby tito členové mohli vykonávat uvedenou činnost, na přesně stanovené skupiny povolání. Osvobození od daně podle německé právní úpravy v oblasti daně z obratu se týká pouze seskupení osob, jejichž členové jsou buď lékaři nebo pomocný zdravotní personál, jakož i nemocnice nebo zařízení podobné nemocnicím.
   Toto je v rozporu s čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty. Ani znění, ani účel či historie vzniku čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice 2006/112/ES neodůvodňují takové omezení osvobození od daně z přidané hodnoty na určité skupiny povolání. Osvobození od daně je třeba naopak zajistit pro všechna seskupení osob všech povolání, pokud tyto osoby vykonávají činnosti osvobozené od daně.
   Omezení v německé právní úpravě v oblasti daně z obratu není odůvodněno ani na základě možného obecného narušení hospodářské soutěže. Narušení hospodářské soutěže v případě použití osvobození od daně lze posoudit pouze na základě okolností projednávaného případu. Narušení hospodářské soutěže nelze obecně posoudit pro služby poskytované určitými skupinami povolání, jakož pro služby, poskytovanými v souvislosti s tímto seskupením.

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1.)


title: Věc C-166/08: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Büdingen — Německo) — trestní řízení proti Guidu Weberovi ( Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Směrnice 89/397/EHS — Úřední dozor nad potravinami — Právo osob, u kterých se provádí dozor, na revizní znalecký posudek — Pojem osoba, u které se provádí dozor )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/15

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Büdingen — Německo) — trestní řízení proti Guidu Weberovi
   (Věc C-166/08) (1)

   („Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Směrnice 89/397/EHS - Úřední dozor nad potravinami - Právo osob, u kterých se provádí dozor, na revizní znalecký posudek - Pojem osoba, u které se provádí dozor“)
   2009/C 205/27
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Büdingen (Německo)

      Účastník původního trestního řízení

   Guido Weber

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Amtsgericht Büdingen — Výklad čl. 7 odst. 1 druhé věty směrnice Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami (Úř. věst. L 186, s. 23; Zvl. vyd. 13/10, s. 5) — Právo osob, u kterých se provádí dozor, na revizní znalecký posudek při úředním dozoru nad potravinami — Povaha distributora nesoucího trestní nebo správní odpovědnost za stav a označování potraviny na etiketách jako „osoby, u které se provádí dozor“

      Výrok

   Článek 7 odst. 1 druhý pododstavec směrnice Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami musí být vykládán v tom smyslu, že za „osobu, u které se provádí dozor,“ ve smyslu tohoto ustanovení musí být považována společnost, která dovezla a poté uvedla na trh potravinářský výrobek a proti jejímuž jednateli může být na základě analýzy vzorků tohoto výrobku odebraných v maloobchodě vedeno správní nebo trestní řízení s ohledem na stav nebo označení na etiketách tohoto výrobku.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc C-222/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce a – Dánsko) – TDC A/S v. Erhvervsstyrelsen „Řízení o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/22/ES — Článek 32 — Povinné doplňkové služby — Mechanismus náhrady nákladů spojených s poskytováním těchto služeb — Pojem ‚soud‘ ve smyslu článku 267 SFEU — Nepříslušnost Soudního dvora“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce a – Dánsko) – TDC A/S v. Erhvervsstyrelsen
   (Věc C-222/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/22/ES - Článek 32 - Povinné doplňkové služby - Mechanismus náhrady nákladů spojených s poskytováním těchto služeb - Pojem ‚soud‘ ve smyslu článku 267 SFEU - Nepříslušnost Soudního dvora“)
   (2014/C 439/05)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Teleklagenævnet

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: TDC A/S

      Žalovaná: Erhvervsstyrelsen

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie není příslušný odpovědět na otázky položené Teleklagenævnet (Dánsko) v jejím rozhodnutí ze dne 22. dubna 2013.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-285/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 30. června 2008 – Moteurs Leroy Somer v. Dalkia France, Société Ace Europe

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 30. června 2008 – Moteurs Leroy Somer v. Dalkia France, Société Ace Europe
   (Věc C-285/08)
   (2008/C 236/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Moteurs Leroy Somer

      Odpůrkyně: Dalkia France, Société Ace Europe
   Předběžná otázka
   Brání články 9 a 13 směrnice Rady ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky (1) (85/374/EHS) takovému výkladu vnitrostátního právního předpisu nebo ustálené vnitrostátní judikatury, jenž umožňuje poškozené osobě požadovat náhradu škody způsobené na věci určené k podnikatelské činnosti a použité pro tento účel, pokud tato poškozená osoba předloží pouze důkaz o škodě, vadě výrobku a příčinné souvislosti mezi touto vadou a škodou?

      (1)  Úř. věst. L 210, s. 29; Zvl. vyd. 15/01, s. 257.


               9.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/21

         Žaloba společností DB Schenker ze dne 7. prosince 2016 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-7/12 COSTS)
   (2017/C 73/11)
   Společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS (společně označované jako „společnosti DB Schenker“), zastoupené Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norsko, podaly dne 7. prosince 2016 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobkyně požadují, aby Soudní dvůr rozhodl takto:

               1.

               Celková výše zbývajících nákladů, jež má Kontrolní úřad ESVO uhradit společnostem Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS, se stanoví ve výši 125 657 EUR.

               2.

               Z této částky nabíhají úroky z prodlení, a to ode dne, kdy bude toto usnesení doručeno účastníkům řízení, až do dne, kdy bude uvedená částka skutečně uhrazena. Použitelnou úrokovou sazbou je sazba, kterou Evropská centrální banka uplatňuje na své hlavní refinanční operace a která je vyhlášena v první kalendářní den měsíce splatnosti, zvýšená o tři a půl procentního bodu.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žalobkyně, společně označované jako „společnosti DB Schenker“, vykonávají podnikatelskou činnost v oblasti pozemní, námořní a železniční přepravy v Norsku, Švédsku a Dánsku. Společnosti DB Schenker vystupovaly jako žalobkyně ve věci E-7/12 proti Kontrolnímu úřadu ESVO projednávané u Soudního dvora ESVO.

               —

               Ustanovení čl. 70 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora ESVO stanoví:

                  „V případě sporu o přiznání náhrady nákladů řízení rozhodne na návrh dotčeného účastníka řízení a po vyjádření druhého účastníka řízení Soud, a to usnesením s odůvodněním.“

               —

               V rozsudku ve věci E-7/12 Soudní dvůr ESVO uložil Kontrolnímu úřadu ESVO náhradu nákladů, které vznikly v souvislosti s jeho nečinností, a poloviny nákladů, které vznikly žalobkyním v souvislosti s podáním žaloby na mimosmluvní odpovědnost.


title: Věc C-104/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 29. února 2012 — Finanzamt Köln-Nord v. Wolfram Becker

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 29. února 2012 — Finanzamt Köln-Nord v. Wolfram Becker
   (Věc C-104/12)
   2012/C 138/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanzamt Köln-Nord

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Wolfram Becker

      Předběžné otázky

               1)

               Určuje se přímá a bezprostřední souvislost, kterou považuje judikatura Soudního dvora Evropské unie za relevantní při výkladu pojmu „pro účely jejích zdanitelných plnění“ ve smyslu čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice 77/388/EHS (1),

                           —

                           podle objektivního obsahu plnění přijatého osobou povinnou k dani (zde: činnost obhájce v trestním řízení směřující k tomu, aby nedošlo k odsouzení fyzické osoby) nebo

                           —

                           podle skutečnosti rozhodné pro vznik přijatého plnění (zde: hospodářská činnost osoby povinné k dani, při které fyzická osoba údajně spáchala trestný čin)?

               2)

               V případě, že relevantní je skutečnost rozhodná pro vznik přijatého plnění: Má osoba povinná k dani, která spolu se zaměstnancem objedná plnění, podle čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice 77/388/EHS, nárok na úplný nebo částečný odpočet daně na vstupu, a jaké požadavky na vystavení faktury existují při přijetí plnění několika příjemci podle čl. 22 odst. 3 písm. b) páté odrážky směrnice 77/388/EHS [ve znění směrnice 2001/115/ES]?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-575/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 7. prosince 2012 — AS „Air Baltic Corporation“ v. Valsts robežsardze

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 7. prosince 2012 — AS „Air Baltic Corporation“ v. Valsts robežsardze
   (Věc C-575/12)
   2013/C 38/24
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Administratīvā apgabaltiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: AS „Air Baltic Corporation“

      Žalovaný: Valsts robežsardze

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006 (1), kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), vykládat v tom smyslu, že vstup státních příslušníků třetích zemí podléhá povinné podmínce existence platného víza vyznačeného v platném cestovním dokladu?

               2)

               Podle ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 (2) o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex), znamená prohlášení cestovního dokladu, do nějž je připojen vízový štítek, za neplatný, že se stane neplatným rovněž vízum vydané [dotčené] osobě?

               3)

               Jsou vnitrostátní ustanovení, která stanoví pro vstup státních příslušníků třetích zemí povinnou podmínku existence platného víza vyznačeného v platném cestovním dokladu, v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex)?

      (1)  Úř. věst. L 105, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 243, s. 1.