title: Věc C-171/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  31. března 2006  T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve dis Ticaret A.S. proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (čtvrtý senát) dne  12. ledna 2006  ve věci T-147/03, Devinlec Développement Innovation Leclerc SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve Ticaret AS

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 31. března 2006 T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve dis Ticaret A.S. proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (čtvrtý senát) dne 12. ledna 2006 ve věci T-147/03, Devinlec Développement Innovation Leclerc SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve Ticaret AS
   (Věc C-171/06 P)
   (2006/C 121/17)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve dis Ticaret A.S. (zástupci: M. Francetti a F. Jacobacci, advokáti)

      Další účastníciřízení: Devinlec Développement Innovation Leclerc SA, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. ledna 2006 ve věci T-147/03, jelikož porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1);

               —

               připustil návrhová žádání předložená T.I.M.E. ve spisu ze dne 28. října 2003 během řízení na první stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že rozsudek Soudu prvního stupně má být zrušen z toho důvodu, že Soud porušil a nesprávně použil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 tím, že:

               —

               nepřihlédl ke stupni rozlišitelnosti starší ochranné známky („QUANTIEME“), což je základní skutečností, k níž musí být přihlíženo při posuzování nebezpečí záměny;

               —

               učinil závěr, že, přestože jsou obě ochranné známky koncepčně vzdálené, existuje stále nebezpečí záměny s ohledem na jejich fonetickou a vizuální podobnost.

      (1)  Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1-36.


title: Věc C-200/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 12. dubna 2016 – Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA v. ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA a další

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/36

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 12. dubna 2016 – Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA v. ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA a další
      (Věc C-200/16)
      (2016/C 211/47)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal de Justiça

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA

         Odpůrci: ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA, Arthur George Resendes, Jorge Alberto Rodrigues Pereira, José Manuel Duque Medeiros, José Octávio Pimentel do Couto Macedo, Márcio Aurélio Mendes, Marco Paulo Viveiros Câmara, Milton César Pimentel Freitas, Milton Miguel Miranda Santos, Nelson Manuel Rego Sousa, Osvaldo Manuel Rego Arruda, Pedro Miguel Amaral Pacheco, Pedro Miguel Costa Tavares, Rui Miguel Costa Tavares, Rui Sérgio Gouveia Terra, Jaime Amorim Amaral Melo, Marcos Daniel Varandas Carvalho, Valter Eurico Rocha da Silva e Sousa

         Předběžné otázky

                  1)

                  Představuje situace popsaná v projednávané věci převod podniku nebo závodu tím, že došlo k převodu podniku společnosti ICTS na podnik společnosti Securitas na základě konání veřejného zadávacího řízení, v němž byla společnosti Securitas, vybrané v tomto zadávacím řízení, přidělena zakázka na poskytování služeb ostrahy a zabezpečení v přístavu Ponta Delgada na ostrově São Miguel (Azory), a představuje převod hospodářské jednotky podle ustanovení čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2001/23/ES (1) ze dne 12. března 2001?

                  2)

                  Představuje situace popsaná v projednávané věci pouhou navazující výměnu konkurenčních podniků na základě přidělení zakázky na poskytování služeb podniku vybranému ve veřejném zadávacím řízení, takže nespadá pod pojem převodu podniku nebo závodu pro účely uvedené směrnice?

                  3)

                  Je ustanovení 13 odst. 2 zmíněné kolektivní smlouvy, uzavřené mezi AES [Associação de Empresas de Segurança Privada], AESIRF [Associação Nacional das Empresas de Segurança] a STAD [Sindicato dos Trabalhadores dos Serviços de Portaria, Vigilância, Limpeza Domésticas e Atividades Diversas] a dalšími odborovými svazy, jelikož stanoví, že „pod pojem převodu podniku nebo závodu nespadá ztráta klienta u jednoho subjektu přidělením služby jinému subjektu“, v rozporu s unijním právem týkajícím se definice převodu podniku nebo závodu vyplývající ze směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001?

         (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. 2001, L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98).


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 29. července 2016 ve věci E-32/15 – Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví (nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení do vnitrostátního práva – směrnice 2006/126/ES – směrnice 2011/94/EU – směrnice 2012/36/EU)

text:
               6.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/15

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 29. července 2016
   ve věci E-32/15
   Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví
   (nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení do vnitrostátního práva – směrnice 2006/126/ES – směrnice 2011/94/EU – směrnice 2012/36/EU)
   (2017/C 108/13)
   Ve věci E-32/15, Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví – NÁVRH na prohlášení, že Lichtenštejnské knížectví nesplnilo své povinnosti vyplývající z aktů uvedených v bodě 24f přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (přepracované znění), směrnice Komise 2011/94/EU ze dne 28. listopadu 2011, kterou se mění směrnice 2006/126/ES, a směrnice Komise 2012/36/EU ze dne 19. listopadu 2012, kterou se mění směrnice 2006/126/ES), začleněných do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a z článku 7 Dohody o EHP tím, že nepřijalo opatření nezbytná k provedení uvedených aktů ve stanovené lhůtě, nebo o skutečnosti v každém případě neinformovalo Kontrolní úřad ESVO, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, dne 29. července 2016 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Prohlašuje, že Lichtenštejnské knížectví nesplnilo své povinnosti vyplývající z aktů uvedených v bodě 24f přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (přepracované znění), směrnice Komise 2011/94/EU ze dne 28. listopadu 2011, kterou se mění směrnice 2006/126/ES, a směrnice Komise 2012/36/EU ze dne 19. listopadu 2012, kterou se mění směrnice 2006/126/ES), začleněných do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a z článku 7 Dohody o EHP tím, že nepřijalo opatření nezbytná k provedení uvedených aktů ve stanovené lhůtě.

               2.

               Ukládá Lichtenštejnskému knížectví uhradit náklady řízení.


title: Věc T-391/08: Žaloba podaná dne 15. září 2008 – Ellinika Nafpigeia v. Komise

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/29

         Žaloba podaná dne 15. září 2008 – Ellinika Nafpigeia v. Komise
   (Věc T-391/08)
   (2008/C 327/55)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ellinika Nafpigeia (Skaramagkas, Řecko) (zástupci: I. Drosos, K. Loukopoulos, A. Chiotellis, Ch. Panagouleas, P. Tzioumas, A. Ballas, B. Voutsakis a X. Gioustas, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 2. července 2008„týkající se podpor C 16/2004 (předtím NN 29/2004, CP 71/2002 a CP 133/2005), které Řecko poskytlo společnosti Ellinika Nafpigeia A.E.“ v souladu s čl. 1 odst. 2, články 2, 3, 5 a 6, čl. 8 odst. 2 a články 9, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 18 a 19;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně (dále jen „ENAE“) napadá dvanáct ze šestnácti opatření, která jí byla uložena rozhodnutím Komise K(2008) 3118 konečné ze dne 2. července 2008 o podporách C 16/2004 (předtím NN 29/2004, C 71/2002 a C 133/2005), když na podporu svého návrhu na zrušení uplatňuje devět žalobních důvodů.
   Na základě prvního žalobního důvodu směřujícího ke zrušení žalobkyně uvádí, že Komise nepoužila článek 298 ES, třebaže napadené rozhodnutí připouští, že je ENAE vojenskou loděnicí.
   Na základě druhého žalobního důvodu směřujícího ke zrušení se žalobkyně domnívá, že napadené rozhodnutí nepoužilo článek 296 ES nebo že jej použilo nesprávným způsobem.
   Na základě třetího žalobního důvodu směřujícího ke zrušení žalobkyně tvrdí, že je napadené rozhodnutí stiženo zjevně nesprávným posouzením, podpůrně pak že není dostatečně odůvodněno, přičemž připouští, že ENAE měla mezi rokem 1997 a červnem 1999 omezenou úvěruschopnost a že následně neměla žádnou úvěruschopnost. Konkrétněji napadené rozhodnutí: a) nepřezkoumalo úvěruschopnost ENAE v souvislosti s jejím zvláštním postavením vojenské průmyslové entity, b) bezdůvodně zpochybnilo hospodářské údaje týkající se ENAE, ale rovněž záruky, které mohla poskytnout pro získání financování od soukromé banky, c) bezdůvodně nezohlednilo a nesprávně posoudilo zájem Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxis (Řecká banka pro průmyslový rozvoj – dále jen „ETVA“) jakožto většinového akcionáře ENAE, co se týče hodnoty a výnosů z její účasti v podniku.
   Na základě čtvrtého žalobního důvodu směřujícího ke zrušení, týkajícího se zneužití podpory ve formě zrušení dluhů ve výši 160 milionů eur, žalobkyně uvádí, že sporné rozhodnutí C 10/1994 nestanovilo podmínky a ani nebylo uplatněno zneužívajícím způsobem, podpůrně že výše uvedená částka nebyla ENAE přiznána celá, a v důsledku toho nepřiznané částky nemohou být navráceny. Krom toho se žalobkyně domnívá, že je třeba článek 296 ES použít jak pro posouzení, zda jde o podporu, tak pro určení prospěchu, který je třeba navrátit. Konečně podle žalobkyně navrácení podpory porušuje zásady proporcionality, právní jistoty a legitimního očekávání příjemce podpory.
   Na základě pátého žalobního důvodu směřujícího ke zrušení, týkajícího se zneužití podpory na uzavření zařízení, co se týče částky ve výši 29,5 milionů eur, která byla schválena v roce 2002, z důvodu údajného nedodržení kompenzační podmínky týkající se toho, že žalobkyně omezí kapacitu provádění oprav, žalobkyně uvádí, že rozhodnutí o schválení N 513/2001 bylo použito nesprávným způsobem.
   Na základě šestého a sedmého žalobního důvodu směřujících ke zrušení, které se týkají zneužití podpory na investice ve výši 22,9 milionů eur a údajně protiprávní účasti ETVA na navýšeních základního kapitálu za účelem provedení této investice, žalobkyně uvádí, že rozhodnutí o schválení N 401/1997 bylo použito nesprávným způsobem, že došlo k porušení čl. 87 odst. 1 ES, neboť Komise měla nesprávně za to, že opatření E 10 představuje protiprávní státní podporu, že došlo k porušení zásady legitimního očekávání a že nebyl použit článek 296 ES.
   Na základě osmého žalobního důvodu směřujícího ke zrušení, týkajícího se úvěrů a záruk, které žalobkyně získala během sporného období 1997–2001, kromě třetího žalobního důvodu směřujícího ke zrušení, který s tím souvisí, pokud jde o nesprávné posouzení její úvěruschopnosti, žalobkyně uvádí: a) nesprávné použití kritéria soukromého investora za podmínek tržního hospodářství, b) nesprávné použití čl. 87 odst. 2 ES, článku 3 nařízení (ES) č. 1540/1998 (1) a článku 4 směrnice 90/648/EHS (2), c) porušení zásady proporcionality a zjevně nesprávné posouzení, pokud jde o úvěruschopnost ENAE po její celkové privatizaci v červnu 2002, v souvislosti s určením částek, které je třeba navrátit z důvodu dotčených opatření, jelikož napadené rozhodnutí nesnížilo použitelnou referenční úrokovou sazbu, a d) nesprávné skutkové zjištění v souvislosti s úvěry a zárukami, které ETVA poskytla žalobkyni, jelikož napadené rozhodnutí nezohlednilo skutečnost, že po privatizaci ETVA dotčená opatření neobsahují žádný prvek státní podpory.
   Na základě devátého žalobního důvodu směřujícího ke zrušení, týkajícího se protiprávního financování nevojenské činnosti ENAE prostřednictvím její vojenské činnosti, žalobkyně uvádí: a) porušení článků 296 ES a 298 ES a čl. 88 odst. 1 ES, b) nesprávné použití kritéria soukromého investora na vojenské smlouvy, a c) chybějící odůvodnění a nesprávné posouzení, pokud jde o určení částek, které je třeba navrátit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998 o podporách na stavbu lodí (Úř. věst. L 202, s. 1).

      (2)  Směrnice Rady 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podporách na stavbu lodí (Úř. věst. L 380, s. 27).


title: Věc C-374/14 P: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. února 2015 – Walcher Meßtechnik GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) „Kasační opravný prostředek — Jednací řád Soudního dvora — Článek 181 — Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky HIPERDRIVE — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 7 odst. 1 písm. c) — Obecná zásada rovného zacházení“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/12

         Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. února 2015 – Walcher Meßtechnik GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-374/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Jednací řád Soudního dvora - Článek 181 - Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky HIPERDRIVE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 7 odst. 1 písm. c) - Obecná zásada rovného zacházení“)
   (2015/C 146/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Walcher Meßtechnik GmbH (zástupce: S. Walter, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Walcher Meßtechnik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


title: Věc T-284/05: Žaloba podaná dne 14. července 2005 Christosem Michailem proti Komisi Evropských společenství

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/33

         Žaloba podaná dne 14. července 2005 Christosem Michailem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-284/05)
   (2005/C 229/71)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. července 2005 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Christosem Michailem, s bydlištěm v Bruselu, Belgie, zastoupeným Charálamposem Meïdanisem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil sporná rozhodnutí-právní akty;

               —

               určil, že žalobci přísluší náhrada škody za způsobenou nehmotnou újmu ve výši 90 000 eur;

               —

               rozhodl o náhradě nákladů řízení v souladu s právními předpisy.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, který je úředníkem Komise, požaduje zrušení zprávy o vývoji jeho služebního postupu pro období od 1. dubna 2003 do 31. prosince 2003, jakož i poskytnutí náhrady škody za tvrzenou utrpěnou nehmotnou újmu. Ve svém návrhu žalobce uplatňuje, že sporná zpráva neobsahovala popis jeho funkce, vzhledem k tomu, že jednoduše navíc v referenční době nezastával žádnou funkci. Krom toho žalobce uplatňuje, že sporná zpráva neobsahovala ani popis zvláštních cílů, kterých má být dosaženo, že neobsahovala žádné odůvodnění posudku, který na něho byl vypracován, že byla vypracována nepříslušnou institucí a osobou a že nebyla vytvořena na základě jeho skutečné činnosti, ale byla založena na hodnocení obsaženém v předchozí zprávě o vývoji služebního postupu žalobce. S ohledem na tyto skutečnosti se žalobce dovolává porušení článku 43 služebního řádu úředníků, jakož i souboru prováděcích ustanovení, porušení článku 12a uvedeného služebního řádu týkajícího se psychického obtěžování, zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o skutkový stav, neexistujícího nebo přinejmenším nedostatečného odůvodnění napadených aktů, zneužití pravomoci ze strany Komise a porušení zásady spravedlivého a rovného zacházení se zaměstnanci a zásady řádné správy.


title: Věc C-518/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemsko) — UPC Nederland BV v. Gemeente Hilversum ( „Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 97/66/ES, 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/21/ES a 2002/22/ES — Věcná působnost — Poskytování základní nabídky rozhlasových a televizních programů přístupné prostřednictvím kabelové sítě — Prodej kabelové sítě obce soukromé společnosti — Smluvní klauzule týkající se výše poplatku — Pravomoci vnitrostátních regulačních orgánů — Zásada loajální spolupráce“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemsko) — UPC Nederland BV v. Gemeente Hilversum
   (Věc C-518/11) (1)

   (Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 97/66/ES, 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/21/ES a 2002/22/ES - Věcná působnost - Poskytování základní nabídky rozhlasových a televizních programů přístupné prostřednictvím kabelové sítě - Prodej kabelové sítě obce soukromé společnosti - Smluvní klauzule týkající se výše poplatku - Pravomoci vnitrostátních regulačních orgánů - Zásada loajální spolupráce)
   2014/C 9/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te Amsterdam

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: UPC Nederland BV

      Žalovaná: Gemeente Hilversum

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gerechtshof te Amsterdam — Výklad čl. 8 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349), jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) — Šíření volně přístupných rozhlasových a televizních programů prostřednictvím kabelu — Obec, která převedla svůj kabelový podnik — Omezení maloobchodních cen — Pravidla hospodářské soutěže — Uplatňování předpisů vnitrostátními soudy

      Výrok

               1)

               Článek 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) musí být vykládán v tom smyslu, že služba spočívající v poskytování základní nabídky rozhlasových a televizních programů přístupné prostřednictvím kabelové sítě, za jejíž poskytování jsou účtovány jak náklady na přenos, tak i odměna placená vysílacím organizacím a autorské poplatky placené organizacím pro kolektivní správu autorských práv v souvislosti s šířením obsahů děl, spadá pod pojem „služby elektronických komunikací“, a tudíž do oblasti věcné působnosti jak této směrnice, tak i směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), které tvoří nový právní rámec v odvětví služeb elektronických komunikací, pokud tato služba zahrnuje především přenos televizního obsahu prostřednictvím sítě kabelového televizního vysílání až do připojovacího bodu konečného spotřebitele.

               2)

               Tyto směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že od uplynutí lhůty k jejich provedení nepovolují takovému subjektu, jako je subjekt dotčený v původním řízení, který nemá postavení vnitrostátního regulačního orgánu, aby přímo zasahoval do stanovení cen za poskytování základní nabídky rozhlasových a televizních programů přístupné prostřednictvím kabelové sítě, které jsou účtovány konečnému spotřebiteli.

               3)

               Tytéž směrnice musejí být vykládány v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti původního řízení, a s ohledem na zásadu loajální spolupráce neumožňují, aby se subjekt, který nemá postavení vnitrostátního regulačního orgánu, vůči poskytovateli základní nabídky rozhlasových a televizních programů přístupné prostřednictvím kabelové sítě dovolával ustanovení smlouvy uzavřené před přijetím nového právního rámce v oblasti služeb elektronických komunikací, které omezuje svobodu tohoto poskytovatele při stanovení cen.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc F-58/14: Žaloba podaná dne 23. června 2014 – ZZ v. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/63

         Žaloba podaná dne 23. června 2014 – ZZ v. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)
   (Věc F-58/14)
   2014/C 292/82
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Rodrigues, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí EMA neobnovit pracovní smlouvu žalobce – dočasného zaměstnance a náhrada údajně utrpěné škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí EMA ze dne 12. září 2013 o neobnovení pracovní smlouvy žalobce;

               —

               zároveň v nezbytném rozsahu zrušit rozhodnutí EMA ze dne 13. března 2014, kterým se zamítá stížnost žalobce ze dne 19. listopadu 2014 proti výše uvedenému rozhodnutí;

               —

               nahradit majetkovou škodu utrpěnou žalobcem;

               —

               nahradit nemajetkovou újmu utrpěnou žalobcem, a to v odhadované výši 20  000 eur;

               —

               uložit EMA náhradu všech nákladů vynaložených žalobcem v tomto řízení.


title: Věc F-49/13: Žaloba podaná dne 22. května 2013 — ZZ v. Rada

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/20

         Žaloba podaná dne 22. května 2013 — ZZ v. Rada
   (Věc F-49/13)
   2013/C 215/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nezohlednit žádost žalobkyně o volné pracovní místo v Radě.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Útvaru pro mobilitu Generálního sekretariátu Rady ze dne 17. ledna 2013, kterým bylo odmítnuto zohlednit žádost žalobkyně o pracovní místo 2244 DGA 2A, jež bylo v důsledku námitky žalobkyně potvrzeno rozhodnutím Útvaru pro mobilitu ze dne 12. ledna 2013;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-270/08: Žaloba podaná dne 24. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Maďarská republika

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/35

         Žaloba podaná dne 24. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Maďarská republika
   (Věc C-270/08)
   (2008/C 209/53)
   Jednací jazyk: maďarština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a V. Bottka, zmocněnci)

      Žalovaná: Maďarská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Maďarská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (1), a v každém případě tím, že neoznámila zmíněné předpisy Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 19 výše uvedené směrnice;

               —

               uložit Maďarské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 12. června 2007.

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Věc C-363/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Portugalsko) dne 21. července 2010 — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues v. Companhia de Seguros Zurich SA

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Portugalsko) dne 21. července 2010 — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues v. Companhia de Seguros Zurich SA
      (Věc C-363/10)
      ()
      (2010/C 288/31)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Maria de Jesus Barbosa Rodrigues

         Žalovaný: Companhia de Seguros Zurich SA

         Předběžná otázka

      Je ustanovení, které v případě srážky motorových vozidel, kdy nelze přičíst žádnému z řidičů zavinění nehody, v jejímž důsledku byl jeden z řidičů usmrcen, umožňuje stanovit rozdělení odpovědnosti za provoz (čl. 506 odst. 1 a 2 Código Civil) způsobem, který má přímý dopad na výši náhrady škody, jež má být vyplacena osobám, které na ni mají právo — rodičům oběti — (neboť obnáší snížení této částky ve stejném poměru), v rozporu s právem Společenství, konkrétně s čl. 3 odst. 1 První směrnice (72/166/EHS), čl. 2 odst. 1 Druhé směrnice (84/5/EHS) a článkem 1 Třetí směrnice (90/232/EHS), jak jsou vykládány Soudním dvorem?


title: Věc T-717/13: Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 — Chair Entertainment Group v. OHIM — Libelle (SHADOW COMPLEX)

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/23

      Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 — Chair Entertainment Group v. OHIM — Libelle (SHADOW COMPLEX)
      (Věc T-717/13)
      (2014/C 71/43)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Chair Entertainment Group LLC (Utah, Spojené státy americké) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Libelle AG (Stuttgart, Německo)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. října 2013 ve věci R 776/2011-2;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

         Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SHADOW COMPLEX“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 9 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 235 434

         Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „DBShadow“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 1 457 944, slovní ochranná známka „BusinessShadow“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3 749 439, německá slovní ochranná známka „BusinessShadow“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 42 a německá slovní ochranná známka „FSShadow“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 42

         Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce

         Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc F-157/12: Žaloba podaná dne 21. prosince 2012 — ZZ v. Parlament

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/31

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2012 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-157/12)
   2013/C 71/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převedení žalobce na jiné pracovní místo a implicitního rozhodnutí, kterým byl se zpětnou účinností ukončen výkon jeho funkcí na pozici poradce ředitele ředitelství Evropského parlamentu, a návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 20. června 2012, kterým byla zamítnuta jeho stížnost proti rozhodnutí o převedení na jiné pracovní místo ze dne 20. března 2012;

               —

               zrušit rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 20. března 2012, kterým byl se zpětnou účinností od 15. března 2012 ukončen výkon funkcí žalobce na pozici poradce ředitele a kterým byl k témuž datu převeden v pozici poradce na jiné ředitelství;

               —

               uznat újmu, kterou žalobce utrpěl v několika ohledech (zdraví, důstojnost, profesionální pověst, ztráta rovnosti šancí na vývoj služebního postupu) z důvodu obtěžování a nesprávného úředního postupu, k nimž docházelo nepřetržitě od roku 2009;

               —

               uložit náhradu této újmy a přiznat žalobci náhradu škody, jejíž výše může být spravedlivě stanovena na 400 000 eur;

               —

               uložit Parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc C-52/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Stockholms tingsrätt — Švédsko) — Konkurrensverket v. TeliaSonera AB ( „Řízení o předběžné otázce — Článek 102 SFEU — Zneužití dominantního postavení — Ceny účtované telekomunikačním operátorem — Vstupní produkty ADSL — Poskytování širokopásmového připojení koncovým uživatelům — Stlačování marží soutěžitelů nebo „tarifní nůžkový“ efekt“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Stockholms tingsrätt — Švédsko) — Konkurrensverket v. TeliaSonera AB
   (Věc C-52/09) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 102 SFEU - Zneužití dominantního postavení - Ceny účtované telekomunikačním operátorem - Vstupní produkty ADSL - Poskytování širokopásmového připojení koncovým uživatelům - Stlačování marží soutěžitelů nebo „tarifní nůžkový“ efekt)
   2011/C 103/03
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Stockholms tingsrätt

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Konkurrensverket

      Žalovaná: TeliaSonera AB

      Za přítomnosti: Tele2 Sverige AB

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Stockholms tingsrätt — Výklad článku 82 ES — Tarifní nůžkový efekt — Ceny účtované telekomunikačním operátorem, který měl dříve historický monopol na přístup ADSL — Rozdíl mezi cenami účtovanými operátorem ostatním operátorům za dodání přístupu ADSL na velkoobchodním trhu a tarify uplatňovanými operátorem vůči spotřebitelům za přístup ADSL, jenž nepostačuje k pokrytí dodatečných nákladů, které nese sám operátor za dodání těchto služeb na maloobchodním trhu

      Výrok

   Neexistuje-li žádné objektivní odůvodnění může představovat zneužití ve smyslu článku 102 SFEU skutečnost, že vertikálně integrovaný podnik, který má dominantní postavení na velkoobchodním trhu vstupních produktů asymetrické digitální účastnické přípojky, používá takovou tarifní praktiku, že rozdíl mezi cenami uplatňovanými na tomto velkoobchodním trhu a cenami uplatňovanými na maloobchodním trhu služeb širokopásmového připojení poskytovaných koncovým uživatelům není dostatečný k tomu, aby pokryl konkrétní náklady, které vznikly témuž podniku v souvislosti s přístupem na posledně uvedený trh.
   V rámci posouzení zneužívající povahy takové praktiky je třeba vzít v úvahu veškeré okolnosti každého projednávaného případu. Zejména:

               —

               je třeba v zásadě a přednostně vzít v úvahu ceny a náklady dotyčného podniku na trhu maloobchodních služeb. Pouze tehdy, není-li možné s ohledem na okolnosti odkázat na tyto ceny a náklady, je třeba přezkoumat ceny a náklady soutěžitelů na tomtéž trhu, a

               —

               je nutné prokázat, že tato praktika má, zejména s ohledem na nezbytnost velkoobchodního výrobku, přinejmenším potenciální protisoutěžní účinek na maloobchodním trhu, aniž je to jakkoli hospodářsky odůvodněné.

         Pro účely takového posouzení nejsou v zásadě relevantní:

               —

               neexistence jakékoli právní povinnosti dotyčného podniku k dodávkám vstupních produktů spočívajících v asymetrické digitální účastnické přípojce na velkoobchodním trhu, na kterém má dominantní postavení;

               —

               stupeň dominantního postavení, které má tento podnik na daném trhu;

               —

               okolnost, že uvedený podnik nemá dominantní postavení rovněž na maloobchodním trhu služeb širokopásmového připojení poskytovaných koncovým uživatelům;

               —

               okolnost, že zákazníci, vůči nimž je taková tarifní praktika uplatňována, jsou novými nebo stávajícími zákazníky dotyčného podniku;

               —

               nemožnost dominantního podniku nahradit případné ztráty, které mu může způsobit zavedení takové tarifní praktiky, ani

               —

               stupeň zralosti dotčených trhů a skutečnost, že na nich existuje nová technologie, jež vyžaduje vysoké investice.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc C-117/12: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Burgos — Španělsko) — La Retoucherie de Manuela S. L. v. La Retoucherie de Burgos S. C. ( „Článek 99 Jednacího řádu — Hospodářská soutěž — Dohody mezi podniky — Článek 81 ES — Blokové výjimky vztahující se na vertikální dohody — Nařízení (ES) č. 2790/1999 — Článek 5 písm. b) — Zákaz soutěžit uložený kupujícímu ve franšízové smlouvě — prostory a pozemky, ve kterých kupující působil během smluvního období“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/8

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Burgos — Španělsko) — La Retoucherie de Manuela S. L. v. La Retoucherie de Burgos S. C.
   (Věc C-117/12) (1)

   (Článek 99 Jednacího řádu - Hospodářská soutěž - Dohody mezi podniky - Článek 81 ES - Blokové výjimky vztahující se na vertikální dohody - Nařízení (ES) č. 2790/1999 - Článek 5 písm. b) - Zákaz soutěžit uložený kupujícímu ve franšízové smlouvě - prostory a pozemky, ve kterých kupující působil během smluvního období)
   2013/C 108/16
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Burgos

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: La Retoucherie de Manuela S. L.

      Odpůrkyně: La Retoucherie de Burgos S. C.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Audiencia Provincial de Burgos — Výklad čl. 5 písm. b) nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě (Úř. věst. L 336, s. 21) — Blokové výjimky — Narušení hospodářské soutěže, na která se nevztahují výjimky — Podmínky uložené kupujícímu ve franšízové smlouvě — Pojem „prostory a pozemky, ve kterých kupující působil během smluvního období“

      Výrok

   Článek 5 písm. b) nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 [ES] na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě musí být vykládán v tom smyslu, že část věty „prostory a pozemky, ve kterých kupující působil během smluvního období“ se vztahuje pouze na prostory, v nichž je prodáváno zboží nebo poskytovány služby, a nikoliv na celé území, na němž může být podle franšízové smlouvy zboží prodáváno nebo služby poskytovány.

      (1)  Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


title: Věc T-358/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Sociedad Agricola Requingua v. OHIM — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (TORO DE PIEDRA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky TORO DE PIEDRA — Starší obrazová ochranná známka Společenství D. ORIGEN TORO — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo být vyslechnut — Povinnost odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Sociedad Agricola Requingua v. OHIM — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (TORO DE PIEDRA)
   (Věc T-358/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky TORO DE PIEDRA - Starší obrazová ochranná známka Společenství D. ORIGEN TORO - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Povinnost odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2011/C 160/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sociedad Agricola Requingua Ltda (Santiago, Čile) (zástupci: E. Vorbuchner, C. Ley a M. Heidelberg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Crespo Carrillo a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (Toro, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. června 2009 (věc R 1117/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro a Sociedad Agricola Requingua Ltda.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Sociedad Agricola Requingua Ltda se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-610/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2016 paní Anastasií-Soultana Gaki proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 19. září 2016 ve věci T-112/16, Gaki v. Parlament

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2016 paní Anastasií-Soultana Gaki proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 19. září 2016 ve věci T-112/16, Gaki v. Parlament
   (Věc C-610/16 P)
   (2017/C 195/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Anastasia-Soultana Gaki (zástupce: G. Keisers, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Evropský parlament
   Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) zamítl usnesením ze dne 6. dubna 2017 kasační opravný prostředek a rozhodl, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-46/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2014 – Faci v. Komise „Hospodářská soutěž  — Kartelové dohody — Evropský trh tepelných stabilizátorů ESBO/esterů  — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP  — Stanovení cen, rozdělení trhů, jakož i zákazníků a výměna citlivých obchodních informací  — Důkaz o jednom z aspektů protiprávního jednání  — Pokuty  — Rovné zacházení  — Řádná správa  — Přiměřená lhůta  — Proporcionalita“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2014 – Faci v. Komise
   (Věc T-46/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh tepelných stabilizátorů ESBO/esterů - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen, rozdělení trhů, jakož i zákazníků a výměna citlivých obchodních informací - Důkaz o jednom z aspektů protiprávního jednání - Pokuty - Rovné zacházení - Řádná správa - Přiměřená lhůta - Proporcionalita“)
   2014/C 142/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Faci SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: S. Piccardo, advokát, S.Crosby, solicitor, a S. Santoro, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně K. Mojzesowicz, F. Ronkes Agerbeek a J. Bourke, poté F. Ronkes Agerbeek, J. Bourke a F. Castilla Contreras a nakonec F. Ronkes Agerbeek, F. Castilla Contreras a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C.38.589 – Tepelné stabilizátory), nebo podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty, která byla uložena žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Faci SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010


title: Věc T-31/05: Žaloba podaná dne 25. ledna 2005 Sergio Rossi S.p.A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/30

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2005 Sergio Rossi S.p.A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-31/05)
   (2005/C 93/60)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. ledna 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Sergio Rossi S.p.A., se sídlem v San Mauro Pascoli (Itálie), zastoupenou A. Ruo, advokátem.
   K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, se sídlem ve Weilheim (Německo) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Úřadu pro Harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „ROSSI“ pro výrobky ve třídě 25 (Oděv svrchní a spodní prádlo; rukavice, šály na krk, šátky, šály, kravaty, pokrývky hlavy) – přihláška č. 876 094

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Sergio Rossi

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky „SERGIO ROSSI“ pro výrobky ve třídě 25 (oděvní výrobky, včetně obuvi, domácí obuvi, šátků, šál, kravat,…)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Vyhovění námitkám

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení článku 8 nařízení Rady 40/94.


title: Věc T-146/08: Žaloba podaná dne 17. dubna 2008 – Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM – Redrock Construction (REDROCK)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/19

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2008 – Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM – Redrock Construction (REDROCK)
   (Věc T-146/08)
   (2008/C 158/32)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Německo) (zástupkyně: S. Beckmann, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Redrock Construction s.r.o. (Praha, Česká republika)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 18. února 2008, číslo R 506/2007-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Redrock Construction s.r.o.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „REDROCK“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 2, 17, 19, 36 a 37 (přihláška č. 3 866 365).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „Rock“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 6–8, 17, 19, 37 a 42 (č. 302 29 274), přičemž námitka směřuje proti zápisu pro všech třídách s výjimkou zápisu pro třídu 36.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce a částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož u ochranných známek, které jsou předmětem sporu, existuje nebezpečí záměny, či přinejmenším nebezpečí asociace.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-136/06: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2006 – Reali v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/38

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2006 – Reali v. Komise
   (Věc F-136/06)
   (2007/C 20/58)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Enzo Reali (Sofie, Bulharsko) (zástupce: S.A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 30. srpna 2006, které je odpovědí na stížnost předloženou dne 7. července 2006 Enzem Realim;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce je smluvním zaměstnancem zařazeným do funkční skupiny IV, platové třídy 14. Tvrdí, že měl být zařazen do platové třídy 16, jelikož při výpočtu délky jeho odborné praxe měla Komise posoudit jeho stupeň vzdělání (Laurea in Scienze Agrarie) jako bakalářské plus magisterské vzdělání.
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí, že:

               —

               Komise porušila směrnici 89/48/EHS (1), ve znění směrnice 2001/19/ES (2), a zásadu subsidiarity tím, že odmítla uznat, že stupeň vzdělání žalobce je rovnocenný „bakalářskému plus magisterskému stupni vzdělání“, i když byla rovnocennost již jednoznačně uznána na vnitrostátní úrovni jeho univerzitou;

               —

               Komise porušila zásadu zákazu diskriminace tím, že neoprávněné odmítla započítat žalobcovo magisterské vzdělání jako rok odborné praxe;

               —

               napadené rozhodnutí je protiprávní z důvodu zjevného nesprávného posouzení skutkového stavu při výpočtu odborné praxe žalobce a chybějícího odůvodnění;

               —

               zamítnutí stížnosti je založeno na prováděcích opatřeních [čl. 3 odst. 1 písm. c) Obecných prováděcích ustanovení o procesech přijímání a využívání smluvních zaměstnanců v Komisi], která překračují meze pravomoci přiznané Komisi čl. 86 odst. 6 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství.

      (1)  Směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. 1989 L 19, s. 16).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/48/EHS a 92/51/EHS o obecném systému pro uznávání odborných kvalifikací a směrnice Rady 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 85/432/EHS, 85/433/EHS a 93/16/EHS o povolání zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči (ošetřovatele odpovědného za všeobecnou péči), zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, architekta, farmaceuta a lékaře (Úř. věst. L 2006, s. 1).


title: Věc C-588/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 18. prosince 2014 – Sergiu Octav Constantinescu v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 18. prosince 2014 – Sergiu Octav Constantinescu v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj
      (Věc C-588/14)
      (2015/C 107/23)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Sergiu Octav Constantinescu

         Odpůrkyně: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s ohledem na ustanovení zákona č. 9/2012 a na účel daně stanovené tímto zákonem nutno mít za to, že článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát Unie zavedl daň z emisí škodlivých látek, která se uplatní při registraci motorových vozidel z jiného státu Unie, avšak se neuplatní při registraci v případě převodu vlastnického práva k tuzemským motorovým vozidlům, za která taková daň nebo obdobná daň byly již uhrazeny, za podmínky, že hodnota této zůstatkové daně zahrnutá do hodnoty vozidel nacházejících se na tuzemském trhu je nižší než nová daň?

                  2)

                  Je s ohledem na ustanovení zákona č. 9/2012 a na účel daně stanovené tímto zákonem nutno mít za to, že článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát Unie zavedl daň z emisí škodlivých látek, která se uplatní při registraci motorových vozidel z jiných států Unie a která je v případě tuzemských motorových vozidel splatná pouze při převodu vlastnického práva k takovémuto vozidlu, čehož důsledkem je to, že zahraniční vozidlo nelze užívat, aniž by tato daň byla zaplacena, kdežto tuzemské vozidlo lze časově neomezeně užívat bez zaplacení uvedené daně, a to až do doby převodu vlastnického práva k uvedenému vozidlu a jeho následné registrace novým vlastníkem, pokud k takovému převodu dojde?


title: Věc C-553/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2010 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. září 2010 ve věci T-452/04, Éditions Jacob v. Evropská komise

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2010 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. září 2010 ve věci T-452/04, Éditions Jacob v. Evropská komise
   (Věc C-553/10 P)
   2011/C 46/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, O. Beynet a S. Noë, zmocněnci)

      Další účastníce řízení: Éditions Odile Jacob SAS, Wendel Investissement SA, Lagardère SCA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek ze dne 13. září 2010, Éditions Odile Jakob SAS v. Komise (T-452/04) v rozsahu, v němž zrušuje rozhodnutí Komise D(2004) 203365 ze dne 30. července 2004 o schválení společnosti Wendel Investissement jako nabyvatele aktiv převedených v souladu s rozhodnutím Komise 2004/422/ES ze dne 7. ledna 2004 prohlašujícím spojení za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Věc COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) (1);

               —

               rozhodnout případně pravomocně o otázkách, které jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku a zamítnout žalobu na neplatnost a

               —

               uložit navrhovatelce [Éditions Jacob] náhradu nákladů obou řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka se dovolává tří důvodů na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   Prvním důvodem kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když nepřezkoumal důsledky nedostatku nezávislosti zplnomocněnce na společnosti Editis při plnění úkolů ve vztahu ke společnosti Wendel. Podle navrhovatelky totiž nedostatek nezávislosti osoby pověřené hodnocením uchazeče má právní dosah pouze tehdy, pokud tato osoba vezme v úvahu při svém hodnocení jiný zájem než správný výkon svého úkolu.
   Druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka vytýká Soudu, že se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkových okolností, jelikož dospěl k závěru, že zpráva zplnomocněnce měla rozhodující vliv na napadené rozhodnutí, zatímco ve skutečnosti, i když jí Komise musí vzít v úvahu, není povinna se držet názoru zplnomocněnce a musí provést nezbytné šetření k prokázání, že nabyvatel splňuje kritéria pro schválení.
   Třetím důvodem kasačního opravného prostředku, který se skládá ze dvou částí, Komise uplatňuje nesprávný výklad práva, pokud jde o účinnost prvního žalobního důvodu navrhovatelky týkajícího se platnosti napadeného rozhodnutí a dále porušení povinnosti uvést odůvodnění v tomto ohledu.

      (1)  Úř. věst. L 125, s. 54.


title: Věc T-210/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2006 – British Aggregates v. Komise ( Státní podpory — Environmentální daň z kameniva ve Spojeném království — Rozhodnutí Komise nevznést námitky — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Osobně dotčená osoba — Selektivní povaha — Povinnost uvést odůvodnění — Pečlivý a nestranný přezkum )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2006 – British Aggregates v. Komise
   (Věc T-210/02) (1)

   („Státní podpory - Environmentální daň z kameniva ve Spojeném království - Rozhodnutí Komise nevznést námitky - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Osobně dotčená osoba - Selektivní povaha - Povinnost uvést odůvodnění - Pečlivý a nestranný přezkum“)
   (2006/C 281/48)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: British Aggregates Association (Lanark, Spojené království) (zástupci: C. Pouncey, solicitor, a L. Van den Hende, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Flett a S. Meany, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně P. Ormond, poté T. Harris a R. Caudwell, zmocněnkyně, původně ve spolupráci s J. Stratfordem a M. Hallem, barristers, poté ve spolupráci s M. Hallem)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K (2002) 1478 konečné ze dne 24. dubna 2002 o státní podpoře N 863/01 – Spojené království/Daň z kameniva
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vedle vlastních nákladů řízení náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 219, 14.9.2002.


title: Věc C-567/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Nóra Baczó, János István Vizsnyiczai v. Raiffeisen Bank Zrt „Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitele — Směrnice 93/13/EHS — Článek 7 — Smlouva o hypotečním úvěru — Rozhodčí doložka — Zneužívající povaha — Žaloba spotřebitele — Vnitrostátní procesní pravidlo — Nepříslušnost soudu, k němuž byla podána žaloba na neplatnost smlouvy uzavřené adhezním způsobem, rozhodovat o návrhu na určení zneužívající povahy smluvních klauzulí obsažených v téže smlouvě“

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Nóra Baczó, János István Vizsnyiczai v. Raiffeisen Bank Zrt
   (Věc C-567/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 93/13/EHS - Článek 7 - Smlouva o hypotečním úvěru - Rozhodčí doložka - Zneužívající povaha - Žaloba spotřebitele - Vnitrostátní procesní pravidlo - Nepříslušnost soudu, k němuž byla podána žaloba na neplatnost smlouvy uzavřené adhezním způsobem, rozhodovat o návrhu na určení zneužívající povahy smluvních klauzulí obsažených v téže smlouvě“)
   (2015/C 118/11)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Nóra Baczó, János István Vizsnyiczai

      Žalovaná: Raiffeisen Bank Zrt

      Výrok

   Článek 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátnímu procesnímu pravidlu, podle kterého místní soud příslušný rozhodovat o žalobě spotřebitele na neplatnost smlouvy uzavřené adhezním způsobem není příslušný rozhodovat o návrhu uvedeného spotřebitele na určení zneužívající povahy smluvních klauzulí obsažených v téže smlouvě, ledaže by vyšlo najevo, že skutečnost, že se místní soud prohlásí za nepříslušný, vede k procesním nevýhodám, které mohou nadměrně ztěžovat výkon práv, která spotřebiteli přiznává právní řád Evropské unie. Vnitrostátnímu soudu přísluší provést v tomto ohledu nezbytná ověření.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Věc T-125/10: Žaloba podaná dne 18. března 2010 — Amecke Fruchtsaft v. OHIM — Uhse (69 Sex up)

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/34

         Žaloba podaná dne 18. března 2010 — Amecke Fruchtsaft v. OHIM — Uhse (69 Sex up)
   (Věc T-125/10)
   2010/C 148/59
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG (Menden, Německo) (zástupci: R. Kaase a J. C. Plate, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Beate Uhse Einzelhandels GmbH (Flensburg, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu spolu s podanými přílohami, která směřuje proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2010 ve věci R 612/2009-1, za přípustnou a;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí pro neslučitelnost s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Beate Uhse Einzelhandels GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „69 Sex up“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5, 9, 29, 30, 32, 33, 38 a 41 (přihláška č. 5 418 108)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „sex:h:up“ č. 305 31 669.9 pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám u všech napadených výrobků.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-440/10: Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Mahmoudian v. Rada

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/34

         Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Mahmoudian v. Rada
   (Věc T-440/10)
   ()
   2010/C 328/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fereydoun Mahmoudian (Teherán, Írán) (zástupce: A. Kronshagen, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit odstavec 2 oddílu I A přílohy nařízení Rady (EU) č. 668/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, jakož i rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se domáhá zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 (1), jakož i zrušení rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (2) o omezujících opatřeních vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní, a to v rozsahu, v němž bylo žalobcovo jméno zařazeno na seznam osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje se podle tohoto ustanovení zmrazují.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, které žalobce uplatňuje, jsou stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné ve věci T-439/10, Fulmen v. Rada, která se týká společnosti, jejímž je žalobce generálním ředitelem.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).


title: Věc C-317/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 5. února 2015 – Evropská komise v. Belgické království „Nesplnění povinnosti státem – Článek 45 SFEU – Nařízení (EU) č. 492/2011 – Volný pohyb pracovníků – Přístup k zaměstnání – Místní veřejná služba – Jazykové znalosti – Způsob dokazování“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/14

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 5. února 2015 – Evropská komise v. Belgické království
      (Věc C-317/14) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 45 SFEU - Nařízení (EU) č. 492/2011 - Volný pohyb pracovníků - Přístup k zaměstnání - Místní veřejná služba - Jazykové znalosti - Způsob dokazování“)
      (2015/C 107/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren a D. Martin, zmocněnci)

         Žalovaný: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck, J. Van Holm a M. Jacobs, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Belgické království tím, že od uchazečů o pracovní místa v místních službách zřízených ve francouzsky nebo německy mluvících oblastech, z jejichž diplomů nebo osvědčení, které byly vyžadovány, nevyplývá, že vzdělání absolvovali v dotčeném jazyce, požadovalo, aby po složení zkoušky pořádané jediným belgickým úředním orgánem na belgickém území doložili jazykové znalosti na základě jediného typu osvědčení, které vydává výlučně výše uvedený orgán, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 45 SFEU a z nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie.

                  2)

                  Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-198/07: Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Cementownia Warta v. Komise

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/39

         Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Cementownia „Warta“ v. Komise
   (Věc T-198/07)
   (2007/C 170/74)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cementownia „Warta“ SA (zástupci: P. K. Rosiak, právní poradce a F. Puel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 26. března 2007 týkající se národního alokačního plánu přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Polskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1), kterým Komise konstatovala, že některé aspekty polského národního alokačního plánu přidělování povolenek na emise CO2 pro období 2008–2012, oznámeného Komisi dne 30. června 2006, nejsou slučitelné s čl. 9 odst. 1 a 3, článkem 10 a čl. 13 odst. 2, jakož i kritérii přílohy III směrnice 2003/87/ES. Napadené rozhodnutí snižuje horní hranici emisí CO2pro období 2008–2012 o 26,7 % oproti horní hranici, kterou Polsko navrhlo v národním alokačním plánu přidělování povolenek oznámeném Komisi.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty odpovídají žalobním důvodům a hlavním argumentům ve věci T-195/07.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32).


title: Věc C-340/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce House of Lords — Spojené království) — The Queen, M a další v. Her Majesty’s Treasury ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem — Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů — Nařízení (ES) č. 881/2002 — Článek 2 odst. 2 — Zákaz zpřístupnit prostředky osobám uvedeným v příloze I tohoto nařízení — Rozsah — Dávky sociálního zabezpečení nebo sociální pomoci poskytnuté manželce osoby uvedené ve zmíněné příloze I“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/6

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce House of Lords — Spojené království) — The Queen, M a další v. Her Majesty’s Treasury
      (Věc C-340/08) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů - Nařízení (ES) č. 881/2002 - Článek 2 odst. 2 - Zákaz zpřístupnit prostředky osobám uvedeným v příloze I tohoto nařízení - Rozsah - Dávky sociálního zabezpečení nebo sociální pomoci poskytnuté manželce osoby uvedené ve zmíněné příloze I“)
      (2010/C 161/08)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      House of Lords

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: The Queen, M a další

         Odpůrce: Her Majesty’s Treasury

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — House of Lords — Výklad čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9; Zvl. vyd. 18/04, s. 294) — Rozsah zákazu zpřístupnit hospodářské zdroje osobám vyjmenovaným v příloze I — Dávky sociálního zabezpečení nebo sociální pomoci přiznané státem manželce nebo manželovi takové osoby

         Výrok

      Článek 2 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu, ve znění nařízení Rady (ES) č. 561/2003 ze dne 27. března 2003, musí být vykládán tak, že se nevztahuje na dávky sociálního zabezpečení nebo sociální pomoci vyplacené státem manželce osoby označené výborem zřízeným na základě odstavce 6 rezoluce Rady bezpečnosti Spojených národů 1267 (1999) a uvedené v příloze I zmíněného nařízení, v pozměněném znění, z toho pouhého důvodu, že tato manželka žije s uvedenou označenou osobou a využije nebo může využít část těchto dávek na koupi zboží nebo služeb, které označená osoba spotřebuje nebo z nich bude mít rovněž prospěch.

         (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc C-205/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Sibiu (Rumunsko) dne 30. dubna 2015 – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov v. Vasile Toma, Birou Executor Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Sibiu (Rumunsko) dne 30. dubna 2015 – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov v. Vasile Toma, Birou Executor Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci
   (Věc C-205/15)
   (2015/C 245/08)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Sibiu

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)

      Žalovaní: Vasile Toma, Birou Executor Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci

      Předběžné otázky

   Lze čl. 4 odst. 3 SEU, jakož i články 20, 21 a 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je článek 16 ústavy a článek 30 mimořádného nařízení vlády č. 80/2013, která zakotvuje rovnost před zákonem jen mezi občany jakožto fyzickými osobami, a nikoliv mezi fyzickými osobami a právnickými osobami založenými podle veřejného práva, a která a priori osvobozuje právnické osoby založené podle veřejného práva od zaplacení kolku a složení kauce za účelem přístupu k soudu, přičemž přístup fyzických osob k soudu podmiňuje zaplacením kolku/kauce?


title: Věc F-60/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. února 2011 — Chiavegato v. Komise

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/28

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. února 2011 — Chiavegato v. Komise
   (Věc F-60/10) (1)

   2011/C 89/54
   Jednací jazyk: francouzština
   V důsledku smírného urovnání sporu rozhodl předseda prvního senátu o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010, s. 28.


title: Věc C-149/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Nizozemština) dne 28. března 2011 — Leno Merken BV v. Hagelkruis Beheer BV

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Nizozemština) dne 28. března 2011 — Leno Merken BV v. Hagelkruis Beheer BV
   (Věc C-149/11)
   2011/C 179/18
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te ’s-Gravenhage

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Leno Merken BV

      Žalovaný: Hagelkruis Beheer BV

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 (1) o ochranné známce Společenství vykládán v tom smyslu, že k existenci skutečného užívání ochranné známky Společenství postačí, jestliže se ochranná známka užívá v jediném členském státě, v rozsahu, v němž je toto užívání — jedná-li se o národní ochrannou známku — považováno za skutečné užívání v dotčeném státě (viz Společné prohlášení č. 10 k článku 15 nařízení Rady [ES] č. 40/94 (2) ze dne 20. prosince 1993 a pokyny týkající se námitkového řízení před OHIM)?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Nelze výše uvedené užívání ochranné známky Společenství v jediném členském státě nikdy považovat za skutečné užívání ve Společenství ve smyslu čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) 207/2009?

               3)

               Jestliže užívání ochranné známky Společenství v jediném členském státě nelze nikdy považovat za skutečné užívání ve Společenství, jaké požadavky musejí být v tomto případě při posuzování skutečného užívání ve Společenství — vedle ostatních ukazatelů — kladeny na velikost oblasti, v níž se ochranná známka užívá?

               4)

               Je naopak nutno — na rozdíl od výše uvedeného — vykládat článek 15 nařízení o ochranné známce Společenství v tom smyslu, že při posuzování skutečného užívání ve Společenství se k hranicím území jednotlivých členských států vůbec nepřihlíží (a navazuje se například na podíly ochranné známky na [trhu výrobku/prostorovém trhu])?

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 11, S. 1; Zvl. vyd. 17/01 s. 146 — 180


               16.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 216/8

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2015 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-30/15)
   (2016/C 216/05)
   Dne 16. prosince 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium) Carstenem Zatschlerem, Clémence Perrinovou a Marlene Lie Hakkebovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Island.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z právního aktu uvedeného v bodě 15q kapitole XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o zabránění vstupu padělaných léčivých přípravků do legálního dodavatelského řetězce), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a z článku 7 Dohody o EHP tím, že ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, a že o této skutečnosti v každém případě neinformoval Kontrolní úřad ESVO;

               2.

               uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v této žalobě se uvádí, že Island nejpozději do 14. března 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 14. ledna 2015 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o zabránění vstupu padělaných léčivých přípravků do legálního dodavatelského řetězce, uvedenou v bodě 15q kapitole XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“),

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-113/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 26. února 2016 – Günter Horváth v. Vas Megyei Kormányhivatal

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 26. února 2016 – Günter Horváth v. Vas Megyei Kormányhivatal
      (Věc C-113/16)
      (2016/C 211/30)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Günther Horváth

         Žalovaný: Vas Megyei Kormányhivatal

         Předběžné otázky

                  1)

                  Dochází v důsledku takové právní úpravy členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která zachování požívacích a užívacích práv zřízených k zemědělským pozemkům váže na doložení blízkého příbuzenského vztahu se zřizovatelem takových práv s tím, že když poživatel nebo uživatel nemůže doložit blízký příbuzenský vztah, jeho právo ex lege a bez náhrady zaniká, k omezení v rozporu s články 49 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie?

                  2)

                  Má s ohledem na články 49 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie taková právní úprava členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která zachování požívacích a užívacích práv zřízených k zemědělským pozemkům váže na doložení blízkého příbuzenského vztahu se zřizovatelem takových práv s tím, že když poživatel nebo uživatel nemůže doložit blízký příbuzenský vztah, jeho právo ex lege a bez náhrady zaniká, skutečný dopad ve stejné míře na státní příslušníky dotyčného členského státu a na státní příslušníky jiných členských států?


title: Věc C-515/16: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Versailles – Francie) – Enedis, SA v. Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Články 107 a 108 SFEU — Státní podpora — Pojem ‚státní zásah nebo státních prostředků prostřednictvím‘ — Sluneční energie — Povinnost výkupu za cenu vyšší, než je tržní cena — Plná kompenzace — Neprovedení přechozího oznámení“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/19

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Versailles – Francie) – Enedis, SA v. Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
   (Věc C-515/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Články 107 a 108 SFEU - Státní podpora - Pojem ‚státní zásah nebo státních prostředků prostřednictvím‘ - Sluneční energie - Povinnost výkupu za cenu vyšší, než je tržní cena - Plná kompenzace - Neprovedení přechozího oznámení“)
   (2017/C 168/24)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Versailles

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Enedis, SA

      Žalované: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

      Výrok

               1)

               Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že takový mechanismus povinného výkupu elektřiny vyrobené zařízeními využívajícími energii slunečního záření za cenu vyšší, než je tržní cena, a který je financován konečnými spotřebiteli elektřiny, jako je mechanismus zavedený vnitrostátní právní úpravou dotčenou ve věci v původním řízení, musí být považován za podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků.

               2)

               Článek 108 odst. 3 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že není-li vnitrostátní opatření představující státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU Evropské komisi předem oznámeno, přísluší vnitrostátním soudům vyvodit z tohoto protiprávního jednání všechny důsledky, zejména pokud jde o platnost aktů, kterými se provádí toto opatření.

      (1)  Úř. věst. C 475, 19.12.2016.


title: Věc T-512/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – AN v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Psychické obtěžování — Článek 22a odst. 3 služebního řádu — Chybějící rozhodnutí — Zkreslení skutkových okolností“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/49

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – AN v. Komise
   (Věc T-512/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Psychické obtěžování - Článek 22a odst. 3 služebního řádu - Chybějící rozhodnutí - Zkreslení skutkových okolností“)
   (2015/C 046/62)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: AN (Brusel, Belgie) (zástupci: É. Boigelot a R. Murru, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Ehrbar, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 11. července 2013, AN v. Komise (F-111/10, Sb. VS, EU:F:2013:114), jenž směřuje ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu), AN v. Komise (F-111/10, Sb. VS, EU:F:2013:114), se zrušuje z důvodu chybějícího rozhodnutí o žalobním důvodu vycházejícím z nesrovnalostí v šetření pod značkou CMS 07/041.

               2)

               Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Žaloba podaná AN k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-111/10 se zamítá.

               4)

               AN ponese vlastní náklady řízení, nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí, jež souvisejí jak s řízením před Soudem pro veřejnou službu, tak s tímto řízením.

               5)

               Komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení souvisejících jak s řízením před Soudem pro veřejnou službu, tak s tímto řízením.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc C-395/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel (Lucembursko) dne 27. srpna 2012 — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines v. Edenred Luxembourg SA

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel (Lucembursko) dne 27. srpna 2012 — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines v. Edenred Luxembourg SA
   (Věc C-395/12)
   2012/C 366/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines

      Odpůrkyně: Edenred Luxembourg SA

      Předběžná otázka

   Jsou plnění poskytovaná v Lucembursku vydavatelem stravovacích poukázek smluvním restauračním zařízením v rámci sítě přijímající stravovací poukázky zcela nebo zčásti osvobozena od DPH podle ustanovení čl. 13 části B písm. d) bodu 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1), v platném znění, platí-li, že stravovací poukázka není plnohodnotným platebním prostředkem a že účelem uvedených plnění není záruka úhrady jídla pořízeného zaměstnancem podniku odebírajícího stravovací poukázky (tamtéž část B písm. d) bod 2), pokud jde o stravovací poukázky poskytnuté zaměstnavatelem svým zaměstnancům v rámci (…) státní právní úpravy a s ohledem na to, že začlenění do sítě přijímající stravovací poukázky umožňuje získat klientelu tvořenou zaměstnanci podniků, které jsou zákazníky provozovatele systému stravovacích poukázek a že tento provozovatel nese náklady na zpracování stravovacích poukázek?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1, Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc C-110/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 23. března 2009 — Inter-Environnement Wallonie ASBL v. Région wallonne

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 23. března 2009 — Inter-Environnement Wallonie ASBL v. Région wallonne
   (Věc C-110/09)
   2009/C 129/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Inter-Environnement Wallonie ASBL

      Žalovaný: Région wallonne

      Předběžné otázky

               1)

               Je program hospodaření s dusíkem týkající se vymezených ohrožených oblastí, jehož zavedení je stanoveno v čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (1), plánem nebo programem uvedeným v čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (2), který je připraven v odvětvích zemědělství, lesnictví, rybolovu, energetiky, průmyslu, dopravy, nakládání s odpady, vodohospodářství, telekomunikací, turistiky, územního plánování nebo využívání půdy a vymezuje tento program rámec pro budoucí schvalování záměrů uvedených v přílohách I a II směrnice 85/337/EHS (3)?

               2)

               Je program hospodaření s dusíkem týkající se vymezených ohrožených oblastí, jehož zavedení je stanoveno v čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, plánem nebo programem uvedeným v čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, u něhož je vyžadováno posouzení podle článků 6 a 7 směrnice 92/43/EHS (4) s ohledem na jeho možný vliv na území, zejména když se předmětný program hospodaření s dusíkem uplatní na všechny vymezené ohrožené oblasti Valonského regionu?

               3)

               Je program hospodaření s dusíkem týkající se vymezených ohrožených oblastí, jehož zavedení je stanoveno v čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, plánem nebo programem jiným, než jsou plány nebo programy uvedené v čl. 3 odst. 2 směrnice, který vymezuje rámec pro budoucí schvalování záměrů, u nichž členské státy musí podle čl. 3 odst. 4 určit, zda mohou mít významný vliv na životní prostředí v souladu s odstavcem 5?

      (1)  Úř. věst. L 375, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 68.

      (2)  Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.

      (3)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248).

      (4)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102).


title: Věc C-162/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundeskommunikationssenat — Rakousko) — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks v. Österreichischer Rundfunk

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundeskommunikationssenat — Rakousko) — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks v. Österreichischer Rundfunk
   (Věc C-162/11) (1)

   2011/C 311/50
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011.


title: Věc T-374/06: Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – Rath v. OHIM – Grandel (Epican)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/26

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – Rath v. OHIM – Grandel (Epican)
   (Věc T-374/06)
   (2007/C 42/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Matthias Rath (Kapské město, Jihoafrická republika) (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Dr. Grandel GmbH
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. října 2006 v té části, v níž se přihláška ochranné známky Společenství k zápisu zamítá, tj. ve vztahu k výrobkům zařazeným do třídy 5 „výživové doplňky pro nelékařské účely, které jsou tvořeny zejména vitamíny, aminokyselinami, minerály a stopovými prvky, dietní přípravky pro nelékařské účely, zejména aminokyseliny a stopové prvky; výše uvedené výrobky, které nejsou určeny pro použití jako antiepileptikum“;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Epican“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 30 a 32 (přihláška č. 2 524 510).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Dr. Grandel GmbH.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „EPIGRAN“ původně zapsaná pro výrobky zařazené do tříd 1, 3 a 5, nyní pouze pro výrobky zařazené do třídy 3 (ochranná známka Společenství č. 560 292), přičemž námitky směřovaly pouze proti zápisu ve třídě 5.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám, částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení.

      Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť mezi srovnávanými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-20/15: Žaloba podaná dne 14. ledna 2015 – Henkell & Co. Sektkellerei v. OHIM – Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini (PICCOLOMINI)

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/34

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2015 – Henkell & Co. Sektkellerei v. OHIM – Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini (PICCOLOMINI)
   (Věc T-20/15)
   (2015/C 089/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Henkell & Co. Sektkellerei KG (Wiesbaden, Německo) (zástupce: J. Flick, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini Società Agricola (Milán, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „PICCOLOMINI“- Přihláška č. 10 564 573

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. října 2014 ve věci R 2265/2013-1.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-59/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2015 – Blackrock v. OHIM (INVESTING FOR A NEW WORLD) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství INVESTING FOR A NEW WORLD — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2015 – Blackrock v. OHIM (INVESTING FOR A NEW WORLD)
   (Věc T-59/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství INVESTING FOR A NEW WORLD - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 089/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Blackrock, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, barrister, K. Gilbert a M. Blair, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. října 2013 (věc R 573/2013-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení INVESTING FOR A NEW WORLD jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Blackrock, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28.4.2014.