title: Věc T-589/10: Usnesení Tribunálu ze dne 4. července 2013 — Just Music Fernsehbetriebs v. OHIM — France Télécom (Jukebox) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zrušení starší ochranné známky — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/41

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. července 2013 — Just Music Fernsehbetriebs v. OHIM — France Télécom (Jukebox)
   (Věc T-589/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zrušení starší ochranné známky - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   2013/C 260/72
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Just Music Fernsehbetriebs GmbH (Landshut, Německo) (zástupce: T. Kaus, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: France Télécom (Paříž, Francie) (zástupce: C. Bertheux Scotte, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. října 2010 (věc R 1408/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi France Télécom a Just Music Fernsehbetriebs GmbH.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Just Music Fernsehbetriebs GmbH a France Télécom ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc C-497/10 PPU: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Barbara Mercredi v. Richard Chaffe ( „Justiční spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Věci manželské a rodičovská zodpovědnost — Dítě nesezdaných rodičů — Pojem „obvyklé bydliště“ kojence — Pojem „právo péče o dítě“  “ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/17

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Barbara Mercredi v. Richard Chaffe
   (Věc C-497/10 PPU) (1)

   (Justiční spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Věci manželské a rodičovská zodpovědnost - Dítě nesezdaných rodičů - Pojem „obvyklé bydliště“ kojence - Pojem „právo péče o dítě“)
   2011/C 55/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Barbara Mercredi

      Odpůrce: Richard Chaffe

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England Wales) (Civil Division) — Výklad článků 8 a 10 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243) — Pojem obvyklého bydliště — Dítě narozené ve Spojeném království britskému otci a francouzské matce, které má matčinu státní příslušnost, přičemž jeho rodiče nejsou sezdáni — Dítě přemístěné matkou na Réunion — Přemístění zákonným způsobem v okamžiku, kdy k němu došlo, protože v daném okamžiku byla matka nositelem rodičovské zodpovědnosti vůči dítěti — Následné návrhy podané otcem britským soudům na přiznání rodičovské zodpovědnosti, na určení bydliště pro účely střídavé péče a na přiznání práva na styk s dítětem — Rozhodnutí High Court, kterým je nařízeno navrácení dítěte do Spojeného království — Rozhodnutí napadené matkou z důvodu, že dítě v době podání návrhu k soudu již nemělo své obvyklé bydliště ve Spojeném království

      Výrok

               1)

               Pojem „obvyklé bydliště“ ve smyslu článků 8 a 10 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že toto bydliště odpovídá místu, které vykazuje určitou míru integrace dítěte v rámci sociálního a rodinného prostředí. Za tímto účelem je třeba — pokud jde o situaci kojence, který se svou matkou pobývá pouze několik dní v jiném členském státě, než je členský stát jeho obvyklého bydliště, do něhož byl přemístěn — přihlédnout zejména k trvání, pravidelnosti, podmínkám a důvodům pobytu na území tohoto členského státu a přestěhování se matky do tohoto státu, a dále — zejména z důvodu věku dítěte — k zeměpisnému a rodinnému původu matky, jakož i k rodinným a sociálním vazbám, které matka a dítě udržují v tomtéž členském státě. Vnitrostátnímu soudu přísluší určit obvyklé bydliště dítěte s přihlédnutím ke všem konkrétním skutkovým okolnostem v každém jednotlivém případě.
               V případě, že by použití výše uvedených kritérií ve věci v původním řízení vedlo k závěru, že obvyklé bydliště dítěte nelze určit, by musel být příslušný soud určen na základě kritéria „přítomnosti dítěte“ ve smyslu článku 13 nařízení.

               2)

               Rozhodnutí soudu členského státu, kterými se podle Haagské úmluvy ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí zamítá žádost o bezodkladné navrácení dítěte na území, pro něž je dána místní příslušnost soudu jiného členského státu a která se týkají rodičovské zodpovědnosti ve vztahu k tomuto dítěti, nemají žádný vliv na rozhodnutí, která mají být vydána v tomto jiném členském státě v řízeních ve věcech rodičovské zodpovědnosti, která byla zahájena dříve a stále v tomto státě probíhají.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-46/09: Žaloba podaná dne 6. února 2009 – Řecká republika v. Komise

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/27

         Žaloba podaná dne 6. února 2009 – Řecká republika v. Komise
   (Věc T-46/09)
   2009/C 90/44
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: V. Kontolaimos, I. Chalkias a S. Charitaki, právní poradci státu, a S. Papaïoannou, soudní zmocněnec Právní rady státu)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit nebo změnit napadené rozhodnutí podle toho, co je blíže upřesněno v žalobě;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K(2008) 7820 konečné ze dne 8. prosince 2008, které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF), oznámenému žalobkyni pod č. GS-Kancelář D 207864/09-12-2008.
   Žalobkyně uvádí na podporu svých argumentů dvanáct žalobních důvodů směřujících ke zrušení.
   Konkrétněji, v oblasti citrusového ovoce a na podporu prvního žalobního důvodu směřujícího ke zrušení žalobkyně uvádí, že pokud jde o výši navržené opravy, Komise vykonala nesprávný výklad a uplatnění dokumentů Komise AGRI VI 5330/97, AGRI 61495/2002/REV I a AGRI /60637/2006 [výpočet finančních důsledků při vyrovnání (clearance) účtů EZOZF – pokyny – opakované slabiny – recidiva], protože nedošlo ani k nedostatku klíčových kontrol ani k opakovaným slabinám v systému podpory citrusového ovoce, zatímco ve druhém žalobním důvodu uvádí, že Komise nesprávně posoudila skutkové okolnosti a uložila nepřiměřenou finanční opravu, protože byly vykonány správní a účetní kontroly; pokud jde o placení v hotovosti, týkalo se jen jednoho případu.
   V oblasti podpory bavlny žalobkyně na podporu třetího žalobního důvodu vznáší pět konkrétnějších argumentů: a) oprava je podle ní svévolná a nepřiměřená, protože se nepřihlédlo ke zlepšení systému a opožděné změně systému podpory bavlny v roce 2001; b) oprava měla být každý rok rozdílná, protože situace systému kontroly nebyla v průběhu obou období stejná; c) účetnictví systému podpory bavlny bylo zabezpečené ze strany integrovaného systému ISKS; d) opatření týkající se životního prostředí byla kontrolována včas a e) vykonání ověření ploch (5 %) na místě se uskutečnilo včas a bylo účinné.
   Co se týče prémie za hovězí maso a v rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je nesprávné, protože bylo přijato mimo období, ve kterém se mělo řízení o vyrovnání účtů rozumně skončit a že vyžaduje zrušení v rozsahu, v němž bylo přijato orgánem, který nebyl ratione temporis příslušný a/nebo v rozsahu, v němž bylo přijato v návaznosti na zneužití práva Komisí a/nebo v rozsahu, v němž porušuje právní jistotu členských států.
   Svým pátým žalobním důvodem Řecká republika podpůrně uplatňuje, že rozhodnutí Komise je třeba zrušit, protože se týká, s cílem uložení oprav, období předcházejícího společnému smírčímu dopisu nebo období předcházejícího poslednímu dopisu s připomínkami.
   Šestým žalobním důvodem, zejména pokud jde o důvody uložení oprav, Řecká republika uvádí, že došlo k nesprávnému výkladu a použití článku 7 nařízení (ES) č. 1258/1999 (1) a pokynů, k chybě při posouzení skutkových okolností a důkazů nebo došlo k nesprávným skutkovým zjištěním a nedostatku odůvodnění.
   V oblasti podpory olivového oleje a v rámci sedmého žalobního důvodu se uvádí, že napadené rozhodnutí je chybné, protože bylo přijato mimo období, ve kterém se mělo řízení o vyrovnání účtů rozumně skončit a že vyžaduje zrušení v rozsahu, v němž bylo přijato orgánem, který nebyl ratione temporis příslušný a/nebo v rozsahu, v němž bylo přijato v návaznosti na zneužití práva Komisí a/nebo v rozsahu, v němž porušuje právní jistotu členských států.
   Osmým žalobním důvodem se podpůrně uvádí, že napadené rozhodnutí se týká s cílem uložení oprav, období předcházejícího společnému smírčímu dopisu nebo poslednímu dopisu s připomínkami.
   Devátým žalobním důvodem a zejména pokud jde o důvody uložení oprav, žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí je třeba zrušit, protože došlo k nesprávnému výkladu a použití nařízení (ES) č. 1258/1999 a nařízení (ES) č. 1663/95 (2), pokynů VI/5330/97 a AGRI/61495/2002, a pro dotčený režim konkrétnějších ustanovení nařízení (EHS) č. 2261/84 (3) (článek 16), nařízení (ES) č. 2366/98 (4) (články 27 a 28) a nařízení (ES) č. 1638/98 (5) (články 2 a 2a), k chybě ohledně skutkových zjištění, k nesprávnému posouzení skutkových zjištění, k nedostatku odůvodnění a porušení zásady proporcionality.
   Konečně, pokud jde o překročení peněžních limitů finančními opravami mimo lhůty, desátým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno v rozsahu, v němž se týká šetření FA/2005/70, pro porušení pravidel řízení o vyrovnání účtů a nařízení (ES) č. 817/2004 (6), pro nedostatek odůvodnění a porušení zásady proporcionality.
   Jedenáctým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí Komise musí být zrušeno rovněž pokud jde o jeho kapitolu, která se týká šetření účtů FA/2006/108 pro porušení pravidel řízení o vyrovnání účtů, nesprávné použití nařízení (ES) č. 296/96 (7), nesprávné posouzení skutkových okolností, nedostatek odůvodnění a porušení zásady proporcionality, zatímco nakonec dvanáctým žalobním důvodem tvrdí, že kapitola napadeného rozhodnutí, která se týká šetření FA/2006/137 je stižena nedostatkem odůvodnění.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999, ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 103).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (Úř. věst. L 158, s. 6).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2261/84, ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje (Úř. věst. L 208, s. 3).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 2366/98, ze dne 30. října 1998, kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje pro hospodářské roky 1998/99, 1999/2000 a 2000/01 (Úř. věst L 293, s. 50).

      (5)  Nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky (Úř. věst. L 210, s. 32).

      (6)  Nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 15. s. 31).

      (7)  Nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88 (Úř. věst. L 39, s. 5).


title: Věc T-174/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2011 — ara v. OHIM — Allrounder (písmeno A se dvěma trojúhelníkovými ornamenty) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis, ve kterém je vyznačeno Evropské společenství — Obrazová ochranná známka znázorňující písmeno A se dvěma trojúhelníkovými ornamenty — Starší národní slovní ochranná známka A — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2011 — ara v. OHIM — Allrounder (písmeno „A“ se dvěma trojúhelníkovými ornamenty)
   (Věc T-174/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis, ve kterém je vyznačeno Evropské společenství - Obrazová ochranná známka znázorňující písmeno „A“ se dvěma trojúhelníkovými ornamenty - Starší národní slovní ochranná známka „A“ - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 319/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: společnost ara AG (Langenfeld, Německo) (zástupci: původně M. Gail, poté M. Gail a H. Pernez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Allrounder SARL (Sarrebourg, Francie) (zástupce: N. Boespflug, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. ledna 2010 (věc R 481/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi ara AG a Allrounder SARL.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost ara AG ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc C-211/13: Žaloba podaná dne 19. dubna 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/23

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-211/13)
   2013/C 171/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně se domáhá, aby bylo určeno následující

               —

               Spolková republika Německo porušila své závazky plynoucí z článku 63 SFEU tím, že vydala a zachovala předpisy, podle kterých je při uplatnění dědické a darovací daně na nemovitost, která se nachází v Německu, poskytnuta pouze nízká osvobozená částka, pokud mají darující nebo zůstavitel a nabyvatel v okamžiku dědění nebo darování bydliště v jiném členském státě, zatímco je poskytnuta značně vyšší osvobozená částka, pokud alespoň jeden z obou účastníků měl v daném okamžiku bydliště v Německu.

               —

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Zdanění dědictví a darů je v německém právu zmírněno relativně vysokými částkami, které nepodléhají dani, zejména v případě dědění a darů mezi manžely, rodiči a dětmi, jakož i určitými příbuznými. Tyto vysoké osvobozené částky se však použijí jen tehdy, pokud má Německo neomezené právo ukládat daně, zatímco u omezeného práva ukládat daně platí nižší osvobozená částka. Podle kritérií, které stanovil Soudní dvůr v rozsudku Mattner
       (1), je tato úprava neslučitelná s článkem 63 SFEU.

      (1)  Rozsudek ze dne 22. dubna 2010, Mattner, C-510/08, Sb. rozh. 2010, 1-3553


title: Věc C-134/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Německo) dne 19. března 2015 – Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG v. Freistaat Sachsen

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Německo) dne 19. března 2015 – Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG v. Freistaat Sachsen
   (Věc C-134/15)
   (2015/C 205/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Sächsisches Oberverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Freistaat Sachsen

      Předběžné otázky

               1)

               Je čl. 5 odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 543/2008 (1) slučitelný s čl. 6 odst. 1 prvním pododstavcem Smlouvy o Evropské unii (SEU) ve spojení s čl. 15 odst. 1 a článkem 16 Listiny základních práv Evropské unie (Listina základních práv)?

               2)

               Je čl. 5 odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 543/2008 slučitelný s čl. 40 odst. 2 druhým pododstavcem SFEU?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 543/2008 ze dne 16. června 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o obchodní normy pro drůbeží maso (Úř. věst. L 157, s. 46).


title: Věc C-259/08: Žaloba podaná dne 17. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/32

         Žaloba podaná dne 17. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-259/08)
   (2008/C 209/48)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a D. Recchia)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná k úplnému nebo správnému provedení povinností vyplývajících z čl. 3 odst. 1 a 2, čl. 4 odst. 1, článku 5 a čl. 8 odst. 1 směrnice 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Komise přezkoumala slučitelnost opatření, která Řecká republika přijala k provedení směrnice 79/409/EHS, s právem Společenství. Z tohoto přezkumu vyplynulo, že některá ustanovení směrnice nebyla provedena úplně nebo nebyla provedena správně.

               2.

               Komise zvláště tvrdí, že Řecká republika neprovedla čl. 3 odst. 1 směrnice 79/409/EHS, neboť nepřijala všechna nezbytná opatření na ochranu, zachování nebo obnovení dostatečné rozmanitosti a rozlohy stanovišť pro všechny druhy ptáků, na které se vztahuje článek 1.

               3.

               Komise rovněž tvrdí, že čl. 3 odst. 2 směrnice 79/409/EHS nebyl proveden úplně a správně s ohledem na to, že prováděcí akt nepřipouští kontrolu oprávněnosti označení lokality jako zvláště chráněné oblasti, neobsahuje žádné ustanovení pro ochranu stanovišť nacházejících se mimo zvláště chráněné oblasti, které ale s těmito zvláště chráněnými oblastmi sousedí, a krom toho neobsahuje žádné ustanovení týkající se otázky obnovy zničených biotopů a vytváření nových biotopů, ačkoli jde o významné cíle směrnice.

               4.

               Komise také zdůrazňuje, že čl. 4 odst. 1 směrnice 79/409/EHS nebyl proveden správně v rozsahu, v němž nebyl stanoven žádný formální postup pro označování lokalit jako zvláště chráněných oblastí, nebyl uveden výslovný odkaz a spojení mezi druhy uvedenými v příloze I a povinnostmi označování zvláště chráněných oblastí a nebyl uveden žádný odkaz na povinnost zohlednit trendy a kolísání početnosti populací chráněných druhů.

               5.

               Komise dále konstatuje, že článek 5 směrnice 79/409/EHS nebyl proveden úplně a správně, neboť řecká právní úprava neobsahuje žádné obecné ustanovení o ochraně druhů, jak stanoví směrnice, ale je zaměřena na lov. Navíc nebyly provedeny zákazy úmyslného usmrcování chráněných druhů a sběru vajec.

               6.

               Nakonec Komise tvrdí, že čl. 8 odst. 1 směrnice 79/409/EHS nebyl proveden správně, neboť řecká právní úprava neobsahuje obecný zákaz všech prostředků, zařízení nebo metod, jimiž jsou ptáci ve velkém měřítku nebo nevýběrovým způsobem chytáni a usmrcováni nebo jejichž použití by mohlo způsobit vymizení druhů v určitých územích.

               7.

               Komise tudíž tvrdí, že Řecká republika neprovedla úplně nebo správně povinnosti, které vyplývají z čl. 3 odst. 1 a 2, čl. 4 odst. 1, článku 5 a čl. 8 odst. 1 směrnice 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků.

      (1)  Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd 15/01, s. 98.


title: Věc C-311/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Consiglio Nazionale degli Ingegneri v. Ministero della Giustizia, Marco Cavallera ( Uznávání diplomů — Směrnice 89/48/EHS — Uznání rovnocennosti akademického titulu — Inženýr )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Consiglio Nazionale degli Ingegneri v. Ministero della Giustizia, Marco Cavallera
   (Věc C-311/06) (1)

   („Uznávání diplomů - Směrnice 89/48/EHS - Uznání rovnocennosti akademického titulu - Inženýr“)
   (2009/C 69/03)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Žalovaní: Ministero della Giustizia, Marco Cavallera
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Výklad směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337) – Použitelnost v případě italského státního příslušníka zapsaného do španělského rejstříku po uznání jeho diplomu inženýra, který však toto povolání nikdy ve Španělsku nevykonával a který žádá o zápis do italského rejstříku na základě diplomu vydaného ve Španělsku, který jej opravňuje k výkonu povolání
   Výrok
   Ustanovení směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy se pro účely přístupu k regulovanému povolání v hostitelském členském státě nemůže dovolávat držitel dokladu o dosažené kvalifikaci vydaného orgánem jiného členského státu, který nepotvrzuje žádné vzdělání, které je součástí vzdělávacího systému tohoto členského státu, a nespočívá ani na zkoušce, ani na odborné zkušenosti získané v uvedeném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc C-74/11: Žaloba podaná dne 21. února 2011 — Evropská komise v. Finská republika

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/9

         Žaloba podaná dne 21. února 2011 — Evropská komise v. Finská republika
   (Věc C-74/11)
   2011/C 113/18
   Jednací jazyk: finština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Koskinen a D. Triantafyllou)

      Žalovaná: Finská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Finská republika tím, že připouští přijetí osob nepodléhajících dani z přidané hodnoty do skupiny podléhající dani z přidané hodnoty a omezuje použití systému skupinové registrace na poskytovatele finančních a pojišťovacích služeb, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 9 a 11 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1);

               —

               uložit Finské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle článku 11 směrnice o společném systému daně z přidané hodnoty mohou členské státy považovat za jedinou osobu povinnou k dani několik osob, jež jsou sice právně nezávislé, avšak jsou navzájem úzce propojeny finančními, hospodářskými a organizačními vazbami. V čl. 9 odst. 1 směrnice je definován pojem „osoby povinné k dani“, použitelný v oblasti daně z přidané hodnoty.
   Podle názoru Komise neumožňuje směrnice 2006/112/ES osobám, které nejsou povinné k dani, aby byly přijaty do skupiny podléhající dani z přidané hodnoty, a tím rozšířit práva a povinnosti osob povinných k dani na osoby k dani nepovinné. Finské právní předpisy, které připouštějí přijetí osoby nepovinné k dani do skupiny podléhající dani z přidané hodnoty jsou tedy podle Komise v rozporu se směrnicí. Výklad Komise je podle jejího názoru také v souladu s účelem článku 11, jímž je zjednodušení správy a zabránění zneužití předpisů.
   Skupinová registrace upravená ve finských předpisech je navíc v rozporu s článkem 11 směrnice 2006/112/ES v rozsahu, v němž je působnost skupinové registrace ve finském daňovém právu omezena na podniky, jež působí ve finanční nebo pojišťovací oblasti. Systém skupinové registrace musí být podle Komise použitelný na všechny podniky usazené v daném členském státě, bez ohledu na to, jaký druh činnosti daný podnik vykonává. Společný systém daně z přidané hodnoty je jednotným systémem; pokud v něm bude přijata zvláštní úprava, musí být zásadně použitelná všeobecně. Znění článku 11 směrnice 2006/112/ES podle názoru Komise neobsahuje žádný odkaz na to, že členský stát smí použití registrace skupiny podléhající dani z přidané hodnoty omezit na určité skupiny činné v určité oblasti. Také s ohledem na svůj účel musí být článek 11 podle Komise vykládán tak, že zahrnuje všechny podniky nezávisle na jejich oblasti činnosti. Tím, že skupinovou registraci omezují na určité skupiny, jsou finské předpisy upravující daň z přidané hodnoty rovněž v rozporu s obecnou zásadou rovného zacházení zakotvenou v právu Unie.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc F-131/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. prosince 2008 – Baniel-Kubinova v. Evropský parlament ( Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci a pomocní zaměstnanci jmenovaní úředníky ve zkušební době — Článek 10 přílohy VII služebního řádu — Nárok na denní příspěvek po obdržení části příspěvku na zařízení )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. prosince 2008 – Baniel-Kubinova v. Evropský parlament
   (Věc F-131/07) (1)

   („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci a pomocní zaměstnanci jmenovaní úředníky ve zkušební době - Článek 10 přílohy VII služebního řádu - Nárok na denní příspěvek po obdržení části příspěvku na zařízení“)
   (2009/C 19/72)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Barbora Baniel-Kubinova (Alzingen, Lucembursko) a třináct dalších úředníků Evropského parlamentu (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: R. Ignătescu a S. Seyr, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení několika rozhodnutí orgánu Parlamentu oprávněného ke jmenování, kterými se zamítá přiznání žalobcům denního příspěvku uvedeného v článku 10 přílohy VII služebního řádu úředníků.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008, s. 32.


title: Věc T-155/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Tomra Systems a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Trh zařízení na výkup použitých nápojových obalů — Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES a článku 54 Dohody o EHP — Výhradní dohody, množstevní závazky a věrnostní slevy, které jsou součástí strategie vyloučení konkurentů z trhu — Pokuta — Proporcionalita“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Tomra Systems a další v. Komise
      (Věc T-155/06) (1)

      (Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh zařízení na výkup použitých nápojových obalů - Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES a článku 54 Dohody o EHP - Výhradní dohody, množstevní závazky a věrnostní slevy, které jsou součástí strategie vyloučení konkurentů z trhu - Pokuta - Proporcionalita)
      (2010/C 288/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Tomra Systems (Asker, Norsko), Tomra Europe AS (Asker), Tomra Systems GmbH (Hilden, Německo), Tomra Systems BV (Apeldoorn, Nizozemsko), Tomra Leergutsysteme GmbH (Vídeň, Rakousko), Tomra Systems AB (Sollentuna, Švédsko) a Tomra Butikksystemer AS (Asker) (zástupci: původně A. Ryan, solicitor a J. Midthjell, advokát, poté A. Ryan a N. Frey, solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupce: É. Gippini Founier, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 734 v konečném znění ze dne 29. března 2006 v řízení podle článku 82 ES a článku 54 Dohody o EHP (Věc COMP/E.-1/38-113/Prokent-Tomra).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB a Tomra Butikksystemer AS ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


title: Věc C-480/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 AceaElectrabel Produzione SpA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 8. září 2009 ve věci T-303/05, AceaElectrabel Produzione SpA v. Komise Evropských společenství

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/40

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 AceaElectrabel Produzione SpA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 8. září 2009 ve věci T-303/05, AceaElectrabel Produzione SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-480/09 P)
   2010/C 24/70
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AceaElectrabel Produzione SpA (zástupci: L. Radicati di Brozolo, M. Merola, T. Ubaldi a E. Marasà, advokáti)

      Další účastnice řízení: Electrabel, Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním uplatněným v žalobě v prvním stupni, nebo podpůrně vrátit věc Tribunálu ve smyslu článku 61 Statutu Soudního dvora;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Zkreslení opravných prostředků, nesprávné právní posouzení, jakož i nelogické a rozporné odůvodnění s ohledem na označení příjemce podpory a na posouzení diskreční pravomoci Komise při vymezení tohoto příjemce podpory.
               Prvním důvodem kasačního opravného prostředku se navrhovatelka AceaElectrabel Produzione SpA (dále jen „AEP“ nebo „navrhovatelka“) dovolává závažných vad rozsudku v rozsahu, v němž Tribunál zamítl žalobní důvod týkající se nesprávného označení příjemce podpory, které představovalo subjektivní předpoklad vyžadovaný pro uplatnění na projednávaný případ zásady vyplývající z „judikatury Deggendorf“ (podle které vyplacení nové podpory prohlášené jako takové za slučitelnou může být za určitých okolností přerušeno až do navrácení předcházející protiprávní podpory přiznané témuž podniku). Zaprvé navrhovatelka napadá prohlášení nepřípustnosti tohoto důvodu v části, v níž se týká porušení článku 88 ES a nařízení č. 659/99 (1). AEP tvrdí, že Tribunál zkreslil tuto část žalobního důvodu, kterým navrhovatelka zamýšlela pouze uvést, že nesprávné označení příjemce podpory je jednou ze specifických vad správního aktu. Tribunál tím, že učinil závěr, že otázka porušení pravidel týkajících se navrácení podpory zcela nesouvisí s projednávanou věcí, ukázal, že zkreslil argumenty, na kterých byla založena tato část důvodu. Mimoto navrhovatelka napadá rozsudek v části, v níž neprohlásil rozhodnutí protiprávním navzdory závažnému pochybení spočívajícímu ve ztotožnění AEP (příjemce nové podpory) se skupinou ACEA (příjemce nenavrácené podpory) založeném na nesprávném, nelogickém a rozporném použití pojmu hospodářské jednotky skupiny podniků vypracovaného judikaturou Společenství. Navrhovatelka zpochybňuje, že se tento pojem může použít na případ joint venture ovládaného společně dvěma rozdílnými skupinami (jak je tomu v případě AEP), jelikož ustálená judikatura v oblasti hospodářské jednotky podniků odkazuje pouze na případy, ve kterých je více podniků ovládaných výlučně jedinou jednotkou. Pochybení je o to vážnější, že Soud považoval za nerelevantní okolnost, že 70 % základního kapitálu AEP je v různých hospodářských skupinách, což nemá nic společného s příjemcem podpory, jež nebyla navrácena. Soud rovněž pochybil při použití pojmu funkčně autonomního podniku, když se domníval, že navrhovatelka nemůže být považována za funkčně autonomní, neboť je společně ovládána dvěma podniky.

               2.

               Zkreslení opravných prostředků, nesprávné právní posouzení, jakož i nelogické a rozporné odůvodnění s ohledem na argumenty uplatněné navrhovatelkou, pokud jde o dosah judikatury Deggendorf pro účely posouzení projednávaného případu.
               Druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka zdůrazňuje, že v rozsudku byla nesprávně posouzena judikatura Deggendorf v části, v níž potvrzuje posouzení Komise, i pokud jde o existenci objektivní podmínky vyžadované pro uplatnění judikatury Deggendorf. Navrhovatelka napadá zejména vývody Tribunálu v části, v níž potvrzuje, že Komise neměla povinnost předložit přesné a podrobné důkazy pro prokázání, že kumulace první a druhé podpory by nepříznivě ovlivnila obchod ve Společenství s následkem, že by nová podpora byla neslučitelná se společným trhem. Důkazní břemeno nemůže být pro účely posouzení neslučitelnosti oznámené podpory svévolně odmítnuto, a to zejména tehdy, když Komise nepoužila nástroje, které jí jednací řád dává k dispozici. Tribunál se těmito argumenty navrhovatelky nezabýval a nekriticky potvrdil rozhodnutí Komise. Konečně Tribunál ani nepochopil a ani se nezabýval žalobním důvodem uplatněným navrhovatelkou v rozsahu, v němž poukazovala na to, že cílem doktríny Deggendorf není vytvořit sankční nástroj pro podniky, které nevrátily předcházející podporu, nýbrž pouze se vyhnout tomu, aby kumulace více podpor jediným podnikem mohla ovlivnit obchod ve Společenství s následkem, že nová podpora by byla neslučitelná, dokud by nebyla vrácena předcházející podpora.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-517/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult v. EUIPO (Limbic® Sales) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Limbic® Sales — Neexistence popisného charakteru — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/47

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult v. EUIPO (Limbic® Sales)
   (Věc T-517/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Limbic® Sales - Neexistence popisného charakteru - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 104/66)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gruppe Nymphenburg Consult AG (Mnichov, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. června 2015 (věc R 1972/2014-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení Limbic® Sales jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 23. června 2015 (věc R 1972/2014-1) se zrušuje.

               2)

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Gruppe Nymphenburg Consult AG.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Věc T-92/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. března 2007 Jacquesem Frankinem a dalšími proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. ledna 2007 ve věci F-3/06, Jacques Frankin a další v. Komise Evropských společenství

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/31

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. března 2007 Jacquesem Frankinem a dalšími proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. ledna 2007 ve věci F-3/06, Jacques Frankin a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-92/07 P)
   (2007/C 117/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Navrhovatel: Jacques Frankin (Sorée, Belgie) a 482 dalších navrhovatelů (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatelů

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. ledna 2007 vydaný ve věci F-3/06, jejímž hlavním předmětem je žaloba na neplatnost výslovného rozhodnutí ze dne 10. června 2005, kterým Komise odmítla navrhovatelům pomoc na základě článku 24 služebního řádu;

               —

               rozhodnout o poplatcích, nákladech a odměnách a uložit Komisi jejich náhradu.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelé uplatňují, že se Soud prvního stupně tím, že zamítl jejich žalobu v prvním stupni, dopustil nesprávného právního posouzení při přezkumu žalobních důvodů dovolávaných v prvním stupni vycházejících jednak z porušení článku 24 služebního řádu a povinnosti péče, a jednak z porušení zásady zákazu diskriminace.


title: Věc T-249/15: Žaloba podaná dne 3. července 2015 – JT v. OHIM – Carrasco Pirard a další (QUILAPAYÚN)

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/13

         Žaloba podaná dne 3. července 2015 – JT v. OHIM – Carrasco Pirard a další (QUILAPAYÚN)
   (Věc T-249/15)
   (2015/C 337/16)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: JT (Paříž, Francie) (zástupkyně: A. Mena Valenzuela, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastníci v řízení před odvolacím senátem: Eduardo Carrasco Pirard (Santiago de Chile, Chile), Guillermo García Campos (Brusel, Belgie), Luis Hernán Gómez Larenas (Paříž, Francie), Hugo Lagos Vásquez (Taverny, Francie), Ismael Oddo Méndez (Santiago de Chile, Chile), Carlos Quezada Salas (Colombes, Francie), Ricardo Venegas Carhart (Santiago de Chile, Chile), Sebastián Quezada (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník/účastnice/účastníci v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „QUILAPAYÚN“ – Přihláška č. 9 267 287

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. března 2015, ve věci R 354/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zamítl přihlášku obrazové ochranné známky „QUILAPAYÚN“ pro výrobky a služby tříd 9 a 41, kterou podali dne 16. září 2010 k OHIM přihlašovatelé Eduardo Carrasco Pirard, Guillermo García Campos, Luis Hernán Gómez Larenas, Hugo Lagos Vásquez, Ismael Oddo Méndez, Carlos Quezada Salas, Ricardo Venegas Carhart a Sebastián Quezada.

      Dovolávaný žalobní důvod

   Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. c) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 6bis odst. 1 Pařížské úmluvy.


title: Věc T-529/14: Žaloba podaná dne 14. července 2014 – adp Gauselmann v. OHIM (Multi Win)

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/53

         Žaloba podaná dne 14. července 2014 – adp Gauselmann v. OHIM (Multi Win)
   (Věc T-529/14)
   2014/C 303/63
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Německo) (zástupkyně: P. Koch Moreno, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. dubna 2014 ve věci R 1326/2013-1

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Multi Win“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 28 a 41 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 2 06  364

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení 207/2009


title: Spojené věci C-299/11 a C-230/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Passau — Německo) — Alexander Heimann (C-229/11), Konstantin Toltschin (C-230/11) v. Kaiser GmbH ( „Sociální politika — Směrnice 2003/88/ES — Zkrácení pracovní doby ( „Kurzarbeit“ ) — Krácení nároku na placenou dovolenou za kalendářní rok v závislosti na zkrácení pracovní doby — Finanční náhrada“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/14

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Passau — Německo) — Alexander Heimann (C-229/11), Konstantin Toltschin (C-230/11) v. Kaiser GmbH
   (Spojené věci C-299/11 a C-230/11) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 2003/88/ES - Zkrácení pracovní doby („Kurzarbeit“) - Krácení nároku na placenou dovolenou za kalendářní rok v závislosti na zkrácení pracovní doby - Finanční náhrada)
   2013/C 9/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht Passau

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Alexander Heimann (C-229/11), Konstantin Toltschin (C-230/11)

      Žalovaná: Kaiser GmbH

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Arbeitsgericht Passau — Výklad čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. C 83, s. 389) a čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381) — Zkrácení obvyklé pracovní doby uplatněné v podniku z důvodu částečné nezaměstnanosti („Kurzarbeit“) — Vnitrostátní právní úprava stanovící krácení nároku na placenou dovolenou za kalendářní rok v závislosti na snížení počtu pracovních dní pro částečně nezaměstnaného

      Výrok

   Článek 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovým vnitrostátním právním předpisům nebo praktikám, jako je sociální plán, který dotčený podnik uzavřel se svou radou zaměstnanců, na základě nichž je nárok pracovníka se zkrácenou pracovní dobou na placenou dovolenou za kalendářní rok vypočítán podle pravidla výpočtu „poměrným dílem“.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-18/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2008 – Marcuccio v. Komise ( Sociální zabezpečení — Žádost o převzetí nákladů na lékařské výdaje — Implicitní zamítnutí žádosti )

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/18

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2008 – Marcuccio v. Komise
   (Věc T-18/04) (1)

   („Sociální zabezpečení - Žádost o převzetí nákladů na lékařské výdaje - Implicitní zamítnutí žádosti“)
   (2008/C 183/37)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupci: původně A. Distante, poté G. Cipressa, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Curral, zmocněnci, ve spolupráci s A. Da. Ferrem, advokátem)
   Předmět věci
   Zaprvé, návrh na zrušení implicitního rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým se zamítá žádost žalobce ze dne 25. listopadu 2002, podaná za účelem získání 100 % náhrady lékařských výdajů podle článku 72 služebního řádu úředníků Evropských společenství, zadruhé, návrh na zrušení implicitního rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce podané proti zamítnutí jeho žádosti ze dne 25. listopadu 2002, zatřetí, návrh směřující k určení nároku žalobce, ve smyslu článku 72 služebního řádu, na získání 100 % náhrady lékařských výdajů vynaložených na léčbu potíží, kterými je žalobce postižen, a začtvrté, návrh směřující k tomu, aby bylo Komisi uloženo vyplatit 100 % těchto lékařských výdajů.
   Výrok rozsudku

               1)

               Implicitní rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 25. listopadu 2002 se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc C-372/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London – Spojené království) – Asda Stores Ltd v. Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Celní kodex Společenství — Prováděcí opatření — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Příloha 11 — Nepreferenční původ zboží — Televizní přijímací přístroje — Pojem podstatné zpracování nebo opracování — Kritérium přidané hodnoty — Platnost a výklad — Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Rozhodnutí Rady přidružení č. 1/95 — Přímý účinek — Výklad)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/21

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London – Spojené království) – Asda Stores Ltd v. Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-372/06) (1)

   (Celní kodex Společenství - Prováděcí opatření - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Příloha 11 - Nepreferenční původ zboží - Televizní přijímací přístroje - Pojem „podstatné zpracování nebo opracování“ - Kritérium přidané hodnoty - Platnost a výklad - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí Rady přidružení č. 1/95 - Přímý účinek - Výklad)
   (2008/C 51/33)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   VAT and Duties Tribunal, London
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Asda Stores Ltd

      Žalovaný: Commissioners of Her Majesty's Revenue and Customs
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – VAT and Duties Tribunal, London –Platnost přílohy 11 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) – Kritéria určení nepreferenčního původu zboží – Televizní přijímače vyrobené v Turecku se zabudovanými obrazovkami pocházejícími z Číny nebo Koreje
   Výrok

               1)

               Přezkum první položené otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost ustanovení uvedených ve sloupci 3 u čísla 8528 kombinované nomenklatury uvedeného v příloze 11 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství.

               2)

               Ustanovení uvedená ve sloupci 3 u čísla 8528 kombinované nomenklatury uvedeného v příloze 11 nařízení č. 2454/93 musí být vykládána v tom smyslu, že za účelem provedení výpočtu navýšení hodnoty získané barevnými televizními přijímacími přístroji v důsledku jejich výroby za takových podmínek jako ve věci v původním řízení není třeba zvlášť určovat nepreferenční původ takového samostatného dílu, jako je šasi.

               3)

               Ustanovení článku 44 rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko č. 1/95 ze dne 22. prosince 1995 o provádění závěrečné etapy celní unie ve spojení s ustanoveními čl. 47 odst. 1 až 3 Dodatkového protokolu podepsaného dne 23. listopadu 1970 v Bruselu a uzavřeného, schváleného a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972, připojeného k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, která byla podepsána dne 12. září 1963 v Ankaře Tureckou republikou, jakož i členskými státy Evropského hospodářského společenství a Společenstvím, uzavřené, schválené a potvrzené jménem Společenství rozhodnutím Rady 64/732/EHS ze dne 23. prosince 1963, a ustanoveními článků 45 a 46 rozhodnutí č. 1/95 nemají u vnitrostátních soudů přímý účinek, a tedy neumožňují jednotlivým hospodářským subjektům dovolávat se jejich porušení, aby se mohly bránit proti úhradě jinak splatných antidumpingových cel. Ustanovení článku 47 rozhodnutí č. 1/95 mají přímý účinek a jednotlivci, ve vztahu k nimž se použijí, mají právo se jich dovolávat u soudů členských států.

               4)

               Ustanovení článku 47 rozhodnutí č. 1/95 musí být vykládána v tom smyslu, že nevyžadují, aby byly hospodářské subjekty obeznámeny s informacemi, jež musí smluvní strany, které přijaly antidumpingová opatření, poskytnout Smíšenému výboru pro celní unii podle článku 46 rozhodnutí č. 1/95 nebo Radě přidružení podle čl. 47 odst. 2 Dodatkového protokolu.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-438/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Karlsruhe – Německo) – Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff v. Standesamt der Stadt Karlsruhe, Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe „Řízení o předběžné otázce — Občanství Unie — Článek 21 SFEU — Svoboda pohybu a pobytu v členských státech — Zákon členského státu, kterým se ruší výsady a zakazuje se udělovat nové šlechtické tituly — Příjmení zletilé osoby, příslušníka uvedeného státu, získané při obvyklém pobytu v jiném členském státě, jehož státní příslušnost má tato osoba také — Jméno obsahující šlechtické prvky — Bydliště v prvním členském státě — Odmítnutí orgánů prvního členského státu zapsat do matriky jméno získané ve druhém členském státě — Odůvodnění — Veřejný pořádek — Neslučitelnost se základními zásadami německého práva“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Karlsruhe – Německo) – Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff v. Standesamt der Stadt Karlsruhe, Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe
   (Věc C-438/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Článek 21 SFEU - Svoboda pohybu a pobytu v členských státech - Zákon členského státu, kterým se ruší výsady a zakazuje se udělovat nové šlechtické tituly - Příjmení zletilé osoby, příslušníka uvedeného státu, získané při obvyklém pobytu v jiném členském státě, jehož státní příslušnost má tato osoba také - Jméno obsahující šlechtické prvky - Bydliště v prvním členském státě - Odmítnutí orgánů prvního členského státu zapsat do matriky jméno získané ve druhém členském státě - Odůvodnění - Veřejný pořádek - Neslučitelnost se základními zásadami německého práva“)
   (2016/C 287/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Karlsruhe

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff

      Žalovaní: Standesamt der Stadt Karlsruhe, Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe

      Výrok

   Článek 21 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že orgány členského státu nejsou povinny uznat jméno státního příslušníka tohoto členského státu, pokud má rovněž státní příslušnost jiného členského státu, v němž získal toto jméno zvolené na základě svého volného uvážení a obsahující několik šlechtických titulů, které právo prvního členského státu neuznává, jestliže se prokáže, což musí ověřit předkládající soud, že takové odmítnutí uznání je v tomto kontextu ospravedlněno důvody souvisejícími s veřejným pořádkem, jelikož je vhodné a nezbytné k zajištění dodržování zásady rovnosti všech občanů uvedeného členského státu před zákonem.

      (1)  Úř. věst. C 462, 22. 12. 2014.


title: Věc T-145/06: Žaloba podaná dne  18. května 2006  – Omya v. Komise

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/32

         Žaloba podaná dne 18. května 2006 – Omya v. Komise
   (Věc T-145/06)
   (2006/C 165/64)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Omya AG (Oftringen, Švýcarsko) (zástupci: C. Ahlborn, C. Berg, C. Pinto Correira, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté Evropskou komisí dne 8. března 2006 ve věci COMP/M.3796 – Omya/J.M. Huber PCC;

               —

               určit, že spojení, které bylo předmětem věci COMP/M.3796 – Omya/J.M. Huber PCC mělo být prohlášeno za slučitelné se společným trhem; a

               —

               uložit Komise náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně požaduje zrušení rozhodnutí Komise C (2006)795 ze dne 8. března 2006 ve věci spojení podniků COMP/M.3796, podle kterého se po žalobkyni na základě čl. 11 odst. 3 nařízení ES o spojování podniků (1) požaduje předložit Komisi přesné a úplné informace týkající se převzetí podniku se sráženým uhličitanem vápenatým od společnosti J.M. Huber Corporation („napadené rozhodnutí“). V důsledku napadeného rozhodnutí byl harmonogram převzetí pozastaven a lhůta pro konečné rozhodnutí o oznámeném spojení byla posunuta ze dne 31. března 2006 na den 28. června 2006.
   Komise v napadeném rozhodnutí uvádí, že v odpovědi na dřívější žádost o informace žalobkyně poskytla alespoň částečně nepřesné informace. Žalobkyně tvrdí, že toto tvrzení je v rozporu s dřívějším dopisem Komise, ve kterém Komise potvrdila poskytnutí úplných informací.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje porušení čl. 11 odst. 1 a 3 nařízení ES o spojování podniků, neboť (i) informace požadované napadeným rozhodnutím nebyly pro posouzení spojení nezbytné, (ii) požadované informace byly v plném rozsahu poskytnuty již dříve a (iii) Komise nejednala bezodkladně v rozporu se zásadou právní jistoty.
   Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí představuje zneužití pravomoci Komise na základě článku 11 odst. 3 nařízení ES o spojování podniků vzhledem k tomu, že při přijetí napadeného rozhodnutí bylo podle žalobkyně hlavním cílem Komise dosažení prodloužení lhůt stanovených nařízením ES o spojování podniků, spíše než shromáždění nezbytných informací.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje legitimní očekávání žalobkyně v tom, že splnila svoji povinnost poskytnout požadované informace a že lhůta pro vydání konečného rozhodnutí o oznámeném spojení uplynula dne 31. března 2006. Žalobkyně uvádí, že toto očekávání vyplynulo z předchozího dopisu Komise, ve kterém Komise potvrdila, že byly poskytnuty úplné informace, a z následného jednání Komise.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování) (Úř. věst. L 24, s. 1).


title: Věc T-152/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Kido v. OHIM — Amberes (SCORPIONEXO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SCORPIONEXO — Starší národní obrazová ochranná známka ESCORPION — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Kido v. OHIM — Amberes (SCORPIONEXO)
      (Věc T-152/08) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SCORPIONEXO - Starší národní obrazová ochranná známka ESCORPION - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
      (2010/C 288/64)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kido Industrial Ltd (Yangcheon-gu, Korea) (zástupce: M. Mall, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Amberes, SA (Igualada, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. ledna 2008 (věc R 287/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Amberes, SA a Kido Industrial Ltd.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Kido Industrial Ltd. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Věc C-363/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Romana Slanina v. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien ( Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Rodinné dávky — Zamítnutí — Státní příslušnice jednoho členského státu, která se se svým dítětem usadila v jiném členském státě, přičemž otec dítěte pracuje na území prvně uvedeného členského státu )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Romana Slanina v. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
   (Věc C-363/08) (1)

   („Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Rodinné dávky - Zamítnutí - Státní příslušnice jednoho členského státu, která se se svým dítětem usadila v jiném členském státě, přičemž otec dítěte pracuje na území prvně uvedeného členského státu“)
   2010/C 24/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Romana Slanina

      Žalovaný: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien,

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) — Výklad článku 73 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví rodinné dávky (Familienbeihilfe) osobám s bydlištěm v tuzemsku, majícím v péči dítě — Zamítnutí přiznání dávky, proti čemuž se staví státní příslušnice tohoto státu, která se se svým dítětem usadila v jiném členském státě, přičemž otec dítěte má stále bydliště na území tohoto státu a vykonává tam své povolání

      Výrok

               1)

               Článek 73 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, musí být vykládán v tom smyslu, že rozvedené osobě, které byly vypláceny rodinné dávky příslušným orgánem členského státu, ve kterém měla své bydliště a ve kterém její bývalý manžel nadále žije a pracuje, je zachován nárok na tyto dávky pro její dítě, a to za podmínky, že je toto dítě považováno za „rodinného příslušníka“ tohoto bývalého manžela ve smyslu čl. 1 písm. f) bodu i) uvedeného nařízení, i když tato rozvedená osoba opustí tento stát za účelem usazení se se svým dítětem v jiném členském státě, ve kterém nepracuje, a třebaže by tento její bývalý manžel mohl uvedené dávky v členském státě svého bydliště pobírat.

               2)

               Výkon pracovní činnosti osobou, která se nachází v takové situaci, jako je situace žalobkyně v původním řízení, v členském státě jejího bydliště, na základě kterého vzniká nárok na rodinné dávky, má v souladu s článkem 76 nařízení č. 1408/71 za následek pozastavení nároku na rodinné dávky vyplácené podle právních předpisů členského státu, na jehož území bývalý manžel této osoby vykonává pracovní činnost, do výše stanovené právními předpisy členského státu jeho bydliště.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc T-324/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Endoceutics v. OHIM – Merck (FEMIVIA) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FEMIVIA — Starší slovní ochranná známka Společenství FEMIBION — Mezinárodní zápis označující Evropské společenství starší obrazové ochranné známky femibion — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Endoceutics v. OHIM – Merck (FEMIVIA)
   (Věc T-324/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FEMIVIA - Starší slovní ochranná známka Společenství FEMIBION - Mezinárodní zápis označující Evropské společenství starší obrazové ochranné známky femibion - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 292/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Endoceutics, Inc. (Québec, Kanada) (zástupce: M. Wahlin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Merck KGaA (Darmstadt, Německo) (zástupci: M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. dubna 2013 (věc R 1021/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Merck KGaA a Endoceutics, Inc.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Endoceutics, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc T-258/12: Usnesení Tribunálu ze dne 2. července 2013 — Mederer v. OHIM — Katjes Fassin (SOCCER GUMS) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/10

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. července 2013 — Mederer v. OHIM — Katjes Fassin (SOCCER GUMS)
   (Věc T-258/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   2013/C 233/17
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mederer GmbH (Fürth, Německo) (zástupci: O. Ruhl a C. Sachs, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Marten a R. Pethke, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich s. Rhein, Německo) (zástupci: T. Schmitz a C. Osterrieth, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. dubna 2012 (věc R 225/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Mederer GmbH a Katjes Fassin GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich ponese polovinu nákladů řízení žalovaného.

      (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc C-91/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 28. února 2008 – Wall AG v. Stadt Frankfurt am Main, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 28. února 2008 – Wall AG v. Stadt Frankfurt am Main, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)
   (Věc C-91/08)
   (2008/C 142/17)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Frankfurt am Main
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Wall AG

      Žalovaní: Stadt Frankfurt am Main, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

      Vedlejší účastnice: DSM Deutsche Städte Medien GmbH
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat zásadu rovného zacházení a zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti vyjádřené také v článcích 12 ES, 43 ES a 49 ES tak, že z nich vyplývající povinnosti transparentnosti pro veřejné orgány, které spočívají v tom, že zadávací řízení ohledně koncesí na služby je třeba otevřít hospodářské soutěži s odpovídajícím stupněm zveřejnění a umožnit kontrolu nestrannosti zadávacího řízení (viz rozsudky Soudního dvora ze dne 7. prosince 2000, Telaustria, C-324/98, body 60 až 62, ze dne 21. července 2005, Coname, C-231/03, body 17 až 22, ze dne 13. října 2005, Parking Brixen, C-458/03, body 46 až 50, ze dne 6. dubna 2006, ANAV, C-410/04, bod 21, a ze dne 13. září 2007, Komise v. Itálie, C-260/04, bod 24), vyžadují, aby vnitrostátní právo přiznalo neúspěšnému uchazeči nárok na to, aby nedošlo k hrozícímu porušení těchto povinností nebo aby bylo zakázáno pokračovat v porušování těchto povinností?

               2)

               V případě, že bude odpověď na předběžnou otázku č. 1 záporná, patří shora uvedené povinnosti transparentnosti k obyčejovému právu Evropských společenství v tom smyslu, že jsou dlouhodobě a stále, rovnoměrně a všeobecně užívány a že jsou dotčenými osobami uznány za závazné normy?

               3)

               Vyžadují povinnosti transparentnosti uvedené v bodě 1 také v případě zamýšlené změny smlouvy o koncesi na služby – včetně změny subdodavatele zmíněného v rámci soutěže –, aby byla jednání za tímto účelem znovu otevřena hospodářské soutěži s odpovídajícím stupněm zveřejnění, resp. podle jakých kritérií by bylo znovuotevření zadávacího řízení vyžadováno?

               4)

               Je třeba zásady a povinnosti transparentnosti uvedené v předběžné otázce č. 1 vykládat tak, že pokud jde o koncese na služby, je nutné v případě porušení povinnosti vypovědět smlouvu, jejímž cílem je založení nebo změna dlouhodobého závazkového vztahu a která byla uzavřena v důsledku porušení?

               5)

               Je třeba zásady a povinnosti transparentnosti uvedené v předběžné otázce č. 1 a v čl. 86 odst. 1 ES případně s použitím čl. 2 odst. 1 písm. b) a odst. 2 směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky (1) a čl. 1 odst. 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (2) vykládat tak, že podnik jako veřejný podnik, resp. veřejný zadavatel podléhá těmto povinnostem, pokud

                           —

                           byl založen za účelem odstraňování odpadu a čištění ulic územně správním celkem, ale současně také působí na volném trhu,

                           —

                           tomuto celku patří obchodní podíl ve výši 51 % na tomto podniku, ovšem k přijetí rozhodnutí společníků je třeba tříčtvrtinová většina hlasů,

                           —

                           tento celek ustanovuje pouze jednu čtvrtinu členů dozorčí rady podniku včetně předsedy dozorčí rady a

                           —

                           tento podnik dosahuje více než polovinu svého obratu na základě smluv o odstraňování odpadu a čištění ulic na území tohoto celku, přičemž tento celek se za tímto účelem refinancuje prostřednictvím komunálních poplatků svých obyvatel?

      (1)  Úř. věst. L 195, s. 35; směrnice Komise 2000/52/ES ze dne 26. července 2000, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky (Úř. věst. L 193, s. 75; Zvl. vyd. 18/02, s. 11).

      (2)  Úř. věst. L 134, s. 114.


title: Věc T-212/12: Usnesení Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Ålands Industrihus v. Komise

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Ålands Industrihus v. Komise
   (Věc T-212/12) (1)

   2012/C 355/83
   Jednací jazyk: švédština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc F-35/09: Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Visser — Fornt Raya v. Europol

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/26

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Visser — Fornt Raya v. Europol
   (Věc F-35/09)
   2009/C 167/49
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maria Teresa Visser — Fornt Raya (Haag, Nizozemsko) (zástupkyně: P. de Casparis)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí.

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým žalovaný oznámil žalobkyni, že jí nemůže nabídnout trvalý pracovní poměr, jakož i rozhodnutí o stížnosti vydané dne 7. ledna 2009, kterým byly námitky, jež žalobkyně uplatnila proti rozhodnutí ze dne 12. června 2008, označeny za neopodstatněné;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-337/12: Žaloba podaná dne 30. července 2012 — El Hogar Perfecto del Siglo XXI v. OHIM — Wenf International Advisers (vývrtka)

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/38

         Žaloba podaná dne 30. července 2012 — El Hogar Perfecto del Siglo XXI v. OHIM — Wenf International Advisers (vývrtka)
   (Věc T-337/12)
   2012/C 287/68
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: C. Ruiz Gallegos a E. Veiga Conde, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Wenf International Advisers Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. června 2012 ve věci R 89/2011-3;

               —

               uložil OHIM a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: průmyslový vzor vývrtky — průmyslový vzor Společenství č. 0 0083 0831-0001

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Wenf International Advisers Ltd

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: vnitrostátní průmyslový vzor otvíráku na lahve

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 4 a čl. 6 odst. 1 nařízení č. 6/2002

               —

               porušení článku 4 a čl. 6 odst. 2 nařízení č. 6/2002


title: Věc C-586/08: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Itálie) — Angelo Rubino v. Ministero dell'Università e della Ricerca ( Směrnice 2005/36/ES — Uznávání diplomů — Pojem ( regulované povolání ) — Výběr předem vymezeného počtu osob na základě srovnávacího hodnocení, který uděluje doklad o kvalifikaci s časově omezenou platností — Vnitrostátní vědecká způsobilost — Univerzitní profesor )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/11

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Itálie) — Angelo Rubino v. Ministero dell'Università e della Ricerca
   (Věc C-586/08) (1)

   („Směrnice 2005/36/ES - Uznávání diplomů - Pojem („regulované povolání“) - Výběr předem vymezeného počtu osob na základě srovnávacího hodnocení, který uděluje doklad o kvalifikaci s časově omezenou platností - Vnitrostátní vědecká způsobilost - Univerzitní profesor“)
   2010/C 51/17
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Angelo Rubino

      Žalované: Ministero dell'Università e della Ricerca

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Výklad čl. 3 odst. 1 písm. c) a 47 odst. 1 ES směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací — Vnitrostátní právní úprava neumožňující uznání odborné kvalifikace univerzitního profesora získané v jiném členském státě

      Výrok

   Skutečnost, že je přístup k tomuto povolání vyhrazen uchazečům, kteří byli vybráni na základě přijímacího řízení, který směřuje k výběru předem vymezeného počtu osob, spíše na základě srovnávacího hodnocení uchazečů než uplatněním absolutních kritérií, a v jehož rámci je udělen doklad o kvalifikaci, jehož platnost je striktně časově omezena, nemá za následek, že uvedené povolání je regulovaným povoláním ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 6. července 2005 o uznávání odborných kvalifikací.
   Články 39 ES a 43 ES nicméně ukládají, aby kvalifikace získané v jiných členských státech byly v rámci takového přijímacího řízení odpovídajícím způsobem uznávány a bylo k nim řádně přihlíženo.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc F-53/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. září 2010 — Hecq v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/69

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. září 2010 — Hecq v. Komise
   (Věc F-53/10)
   ()
   2011/C 30/138
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.


title: Věc C-550/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 29. prosince 2009 — Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof v. E a F

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 29. prosince 2009 — Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof v. E a F
   (Věc C-550/09)
   2010/C 148/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Žalovaní: E, F

      Předběžné otázky

               1)

               Má být — případně s přihlédnutím k postupu pozměněnému na základě rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 28. června 2007 (2007/445/ES) (1) — zařazení organizace, která nepodala žalobu proti rozhodnutí, které se jí týká, do seznamu na základě článku 2 nařízení (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 (2) považováno za od počátku účinné, i když bylo provedeno v rozporu se základními procesními zárukami?

               2)

               Mají být články 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 vykládány v tom smyslu, že o zpřístupnění finančních prostředků nebo jiných finančních nebo hospodářských zdrojů právnické osobě, skupině nebo subjektu uvedeným v seznamu podle čl. 2 odst. 3 nařízení, o podílení se na takovém poskytování nebo o účast na činnostech, jejichž cílem je obejít článek 2, se může jednat i v tom případě, kdy poskytovatel těchto prostředků je sám členem této právnické osoby, skupiny nebo subjektu?

               3)

               Mají být články 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 vykládány v tom smyslu, že o zpřístupnění finančních prostředků nebo jiných finančních nebo hospodářských zdrojů právnické osobě, skupině nebo subjektu uvedeným v seznamu podle čl. 2 odst. 3 nařízení, o podílení se na takovém poskytování nebo o účast na činnostech, jejichž cílem je obejít článek 2, se může jednat i v tom případě, kdy tato právnická osoba, skupina nebo subjekt již poskytnutými finančními aktivy (byť nepřímo) disponuje?

      (1)  2007/445/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES (Úř. věst. L 169, s. 58).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207).


title: Věc T-753/14: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – Ice Mountain Ibiza v. OHIM – Etyam (ocean beach club ibiza)

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/36

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – Ice Mountain Ibiza v. OHIM – Etyam (ocean beach club ibiza)
   (Věc T-753/14)
   (2015/C 026/47)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Španělsko) (zástupci: J. L. Gracia Albero a F. Miazzetto, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Etyam, SL (Baleárské ostrovy, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „ocean beach club ibiza“ – Přihláška č. 1 0 6 10  491

      Řízení před OHIM: Částečné námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. července 2014 ve věci R 2293/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a

               —

               určil, že náklady tohoto řízení ponese OHIM, a to včetně veškerých nákladů dosud vynaložených v rámci nižších řízení před námitkovým oddělením a před prvním odvolacím senátem OHIM, která předcházela této žalobě.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-594/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Simona Kornhaas v. Thomas Dithmar jednající jako insolvenční správce společnosti Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Úpadková řízení — Nařízení (ES) č. 1346/2000 — Článek 4 odst. 1 — Určení rozhodného práva — Právní úprava členského státu, která stanoví povinnost jednatele společnosti nahradit této společnosti platby, které byly poskytnuty poté, co se společnost stala platebně neschopnou — Použití této právní úpravy na společnost založenou v jiném členském státě — Články 49 SFEU a 54 SFEU — Omezení svobody usazování — Neexistence“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/5

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Simona Kornhaas v. Thomas Dithmar jednající jako insolvenční správce společnosti Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
   (Věc C-594/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Úpadková řízení - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Článek 4 odst. 1 - Určení rozhodného práva - Právní úprava členského státu, která stanoví povinnost jednatele společnosti nahradit této společnosti platby, které byly poskytnuty poté, co se společnost stala platebně neschopnou - Použití této právní úpravy na společnost založenou v jiném členském státě - Články 49 SFEU a 54 SFEU - Omezení svobody usazování - Neexistence“)
   (2016/C 048/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Simona Kornhaas

      Žalovaný: Thomas Dithmar jednající jako insolvenční správce společnosti Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd

      Výrok

               1)

               Článek 4 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že do jeho působnosti spadá žaloba směřující proti řediteli společnosti založené podle anglického nebo waleského práva, na jejíž majetek bylo zahájeno úpadkové řízení v Německu, která byla podána k německému soudu správcem podstaty této společnosti a směřuje na základě takového vnitrostátního ustanovení, jako je § 64 odst. 2 první věta zákona o společnostech s ručením omezeným, na náhradu plateb, které tento ředitel poskytl před zahájením úpadkového řízení, avšak poté, co bylo určeno, že se tato společnost stala platebně neschopnou.

               2)

               Články 49 SFEU a 54 SFEU nebrání použití takového ustanovení vnitrostátního práva, jako je § 64 odst. 2 první věta zákona o společnostech s ručením omezeným, vůči řediteli společnosti založené podle anglického nebo waleského práva, na jejíž majetek bylo zahájeno úpadkové řízení v Německu.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


title: Věc C-469/08: Žaloba podaná dne 30. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/14

         Žaloba podaná dne 30. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-469/08)
   (2009/C 6/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a V. Peere, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1), a v každém případě tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2005/36/ES uplynula dne 20. října 2007. Žalovaná strana přitom k datu předložení této žaloby dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo je v každém případě neoznámila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 22.


title: Věc C-49/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Efeteio Athinon – Řecko) – Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE) v. Elliniko Dimosio (Články 82 ES a 86 ES — Pojem podnik — Neziskové sdružení, které v Řecku zastupuje Mezinárodní motocyklovou federaci — Pojem hospodářská činnost — Zvláštní právo stanovené zákonem vydávat souhlasné stanovisko k žádostem o povolení předloženým za účelem organizace motocyklových závodů — Souběžný výkon takových činností, jako je organizace motocyklových závodů, jakož i uzavírání sponzorských, reklamních a pojistných smluv)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/10

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Efeteio Athinon – Řecko) – Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE) v. Elliniko Dimosio
   (Věc C-49/07) (1)

   (Články 82 ES a 86 ES - Pojem „podnik“ - Neziskové sdružení, které v Řecku zastupuje Mezinárodní motocyklovou federaci - Pojem „hospodářská činnost“ - Zvláštní právo stanovené zákonem vydávat souhlasné stanovisko k žádostem o povolení předloženým za účelem organizace motocyklových závodů - Souběžný výkon takových činností, jako je organizace motocyklových závodů, jakož i uzavírání sponzorských, reklamních a pojistných smluv)
   (2008/C 209/13)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Dioikitiko Efeteio Athinon
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE)

      Žalovaný: Elliniko Dimosio
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Dioikitiko Efeteio Athinon – Výklad článků 82 ES a 86 ES – Pojem „podnik“ – Neziskové automobilové sdružení (ELPA), které v Řecku zastupuje Mezinárodní motocyklovou federaci a které má výlučné právo povolovat závody v motoristických disciplínách – Sdružení, které souběžně vykonává takové hospodářské činnosti, jako je reklama, pojištění, uzavírání sponzorských smluv a financování cen
   Výrok
   Právnická osoba, jejíž činnosti spočívají nejen v účasti na správních rozhodnutích povolujících organizaci motocyklových závodů, ale rovněž v tom, že sama takové závody organizuje a v tomto rámci uzavírá sponzorské, reklamní a pojistné smlouvy, spadá do působnosti článků 82 ES a 86 ES. Tyto články brání vnitrostátní právní úpravě, která právnické osobě, která organizuje motocyklové závody a v tomto rámci uzavírá sponzorské, reklamní a pojistné smlouvy, přiznává pravomoc vydávat souhlasné stanovisko k žádostem o povolení předloženým za účelem organizace takových závodů, aniž by tato pravomoc podléhala omezením, povinnostem a kontrole.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-250/17: Žaloba podaná dne 24. dubna 2017 – avanti v. EUIPO (avanti)

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/43

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2017 – avanti v. EUIPO (avanti)
   (Věc T-250/17)
   (2017/C 195/58)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: avanti GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: M. Bahmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „avanti“ – Přihláška č. 14 646 038

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. února 2017, ve věci R 801/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               povolil zápis přihlášky ochranné známky podané dne 6. října 2015 u Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) pod č. 01464038 a ochrannou známku zveřejnil za účelem pokračování přihlašovacího řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 7 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-605/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-120/14, PT Ciliandra Perkasa v. Rada

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/34

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-120/14, PT Ciliandra Perkasa v. Rada
   (Věc C-605/16 P)
   (2017/C 030/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: H. Marcos Fraile, zmocněnec, N. Tuominen, advokát)

      Další účastníci řízení: PT Ciliandra Perkasa, Evropská komise, European Biodiesel Board (EBB)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016, oznámený Radě dne 16. září 2016, ve věci T-120/14, PT Ciliandra Perkasa v. Rada Evropské unie;

               —

               zamítl žalobu podanou v prvním stupni směřující ke zrušení napadeného nařízení; a

               —

               uložil žalobkyni v prvním stupni náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Podpůrně,

               —

               vrátil věc Tribunálu k novému posouzení;

               —

               o nákladech vynaložených v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku rozhodl později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                  Zaprvé, Tribunál uplatnil nesprávné právní kritérium při posuzování, zda Rada měla k dispozici důkazy umožňující rozhodnout, že tuzemské ceny surovin obsažené v účetních záznamech příslušných indonéských vývozců byly natolik zkresleny, že je důvodné je nezohlednit a použít metodu stanovenou v čl. 2 odst. 5) druhém pododstavci základního nařízení (1). Tribunál tímto uvalil na dotyčný orgán příliš velké důkazní břemeno.

               2.

                  Zadruhé, závěr Tribunálu, že důkazy předložené orgány nebyly dostačující k prokázání značného zkreslení cen hlavních surovin v Indonésii jakožto důsledku systému RVD, není náležitě odůvodněn.

               3.

                  Zatřetí, výrok napadeného rozsudku, který zrušuje antidumpingové clo v rozsahu, v němž se týká žalobkyně v prvním stupni, je ve vztahu k jedinému žalobnímu důvodu ke zrušení zkoumanému Tribunálem nepřiměřený a vyvolává nežádoucí účinky spojené se zjištěním protiprávnosti.

               4.

               Rada doloží, že napadený rozsudek je stižen několika vadami spočívajícími v nesprávném právním posouzení, jimiž je dotčena jeho platnost. Dále Rada tvrdí, že skutečnosti, na kterých se zakládá třetí žalobní důvod, byly dostatečně prokázány, a Soudní dvůr tak může o tomto žalobnímu důvodu rozhodnout a žalobu zamítnout.

               5.

               Rada proto navrhuje, aby napadený rozsudek byl zrušen a žaloba na neplatnost napadeného nařízení podaná v prvním stupni byla zamítnuta.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51) („základní nařízení“).


title: Věc T-174/15: Žaloba podaná dne 8. dubna 2015 – EFB v. Komise

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/35

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2015 – EFB v. Komise
   (Věc T-174/15)
   (2015/C 205/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: European Federation of Biotechnology (EFB) (Lutych, Belgie) (zástupce: M. Troncoso Ferrer a S. Moya Izquierdo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               uložil Evropské komisi, aby žalobci zaplatila 36  457,79 eur;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce v žalobě navrhuje, aby Tribunál určil, že Evropská komise porušila své smluvní povinnosti vyplývající ze Smlouvy o plánu pro European Federation of Biotechnology Latin American Action on Functional Foods ze dne 24. ledna 2007, č. CT-2006-043158 (dále jen „smlouva“), a požaduje zaplacení konečné částky ve výši 36  457,79 eur.
   Na podporu žaloby žalobce uplatňuje šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení některých uznatelných nákladů, což představuje nesprávné posouzení důkazu v rozporu s článkem 1315 belgického občanského zákoníku.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článků II.20 a II.6 všeobecných smluvních podmínek.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 1134 belgického občanského zákoníku a zásady plnění smlouvy v dobré víře.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise nedostatečně zdůvodnila, proč odmítla nahradit některé náklady.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z nejednoznačnosti pravidel použitelných na 6. rámcový program výzkumu a technologického rozvoje („RP6“).