title: Věc C-612/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 28. listopadu 2016 – C & J Clark International Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 28. listopadu 2016 – C & J Clark International Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-612/16)
   (2017/C 038/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: C & J Clark International Ltd

      Odpůrci: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahují se promlčecí lhůty na výběr antidumpingového cla uloženého prováděcím nařízením Komise (EU) 2016/1395 (1) ze dne 18. srpna 2016 a prováděcím nařízením Komise (EU) 2016/1647 (2) ze dne 13. září 2016 (dále jen společně „napadená nařízení“), a pokud ano, na základě kterého právního ustanovení?

               2)

               Jsou napadená nařízení neplatná, neboť nemají platný právní základ a jako taková jsou v rozporu s čl. 5 odst. 1 a 2 SEU?

               3)

               Jsou napadená nařízení neplatná, neboť jsou v rozporu s článkem 266 SFEU, jelikož neobsahují opatření nezbytná k zajištění souladu s rozsudkem Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14, C&J Clark International?

               4)

               Jsou napadená nařízení neplatná, neboť jsou v rozporu s čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) 2016/1036 (3) nebo se zásadou právní jistoty (zákazem zpětné působnosti), jelikož ukládají antidumpingové clo z dovozu některé usňové obuvi pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu, které se uskutečnily v době použitelnosti nařízení Rady (ES) 1472/2006 (4) a nařízení Rady (EU) 1294/2009 (5)?

               5)

               Jsou napadená rozhodnutí neplatná, neboť jsou v rozporu s článkem 21 nařízení (EU) 2016/1036, když opětovně ukládají antidumpingové clo, aniž je nově posouzen zájem Unie?

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1395 ze dne 18. srpna 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. a Win Profile Industries Ltd o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 225, s. 52).

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 245, s. 16).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. L 176, s. 21).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 275, s. 1).

      (5)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. L 352, s. 1).


title: Věc T-522/12: Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2014 – Alfa-Beta Vassilopoulos v. OHIM – Henkel (AB terra Leaf)

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/54

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2014 – Alfa-Beta Vassilopoulos v. OHIM – Henkel (AB terra Leaf)
   (Věc T-522/12) (1)

   2014/C 142/69
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2. 2. 2013.


title: Věc C-62/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2016 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/20

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2016 – Evropská komise v. Rumunsko
      (Věc C-62/16) (1)

      (2016/C 454/36)
      Jednací jazyk: rumunština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 145, 25.4.2016.


title: Věc C-358/14: Žaloba podaná dne 22. července 2014 – Polská republika v. Evropský parlament a Rada Evropské unie

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/42

         Žaloba podaná dne 22. července 2014 – Polská republika v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
   (Věc C-358/14)
   2014/C 315/69
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna)

      Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 2 bod 25, čl. 6 odst. 2 písm. b), čl. 7 odst. 1 až 5, odst. 7 první větu a odst. 12 až 14, jakož i čl. 13 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES (1),

               —

               uložit Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Polská republika ve své žalobě tvrdí, že napadená ustanovení obsahují komplexní a nová pravidla, poprvé stanovená ve směrnici 2014/40/EU, jež mají zavedením zákazu uvádění tabákových výrobků s charakteristickou tabákovou příchutí na trh a stanovením opatření, doprovázejících tento zákaz, za cíl úplné vyloučení takových výrobků, včetně mentolových cigaret, z vnitřního trhu. S ohledem na podíly mentolových cigaret na trhu tabákových výrobků Evropské unie má tento zákaz nejzávažnější dopad na výrobu mentolových cigaret.
   Ve vztahu k napadeným ustanovením vznáší Polská republika následující žalobní důvody:

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 114 SFEU. Zákaz uvádění mentolových cigaret na trh byl zaveden navzdory neexistenci rozdílů mezi vnitrostátními právními předpisy, které by mohly mít za následek omezení pohybu zboží. Tento zákaz nepřispívá ke zlepšení fungování vnitřního trhu, naopak vede ke vzniku překážek, jež před přijetím směrnice neexistovaly.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality. Zákaz uvádění mentolových cigaret na trh není vhodný ke sledování cílů směrnice. Mimoto tento zákaz porušuje požadavek, aby přijatá opatření byla nezbytná k dosažení sledovaných cílů. Náklady na zavedení takového zákazu značně překračují možné výhody.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady subsidiarity. Zákaz uvádění mentolových cigaret na trh porušuje zásadu subsidiarity, neboť otázka konzumace mentolových cigaret má jak s ohledem na vliv na veřejné zdraví, tak také s ohledem na případné společenské a hospodářské náklady zákazu jejich prodeje, regionální povahu, která je omezena na úzkou skupinu členských států. Tato otázka má být tudíž řešena na vnitrostátní úrovni a pouze v členských státech, ve kterých existuje velká konzumace a výroba těchto výrobků.

      (1)  Úř. Vest. L 127, s. 1.


title: Věc C-517/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel (Belgie) dne 11. prosince 2009 — RTL Belgium SA (dříve TVI SA) v. Conseil supérieur de l'audiovisuel

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel (Belgie) dne 11. prosince 2009 — RTL Belgium SA (dříve TVI SA) v. Conseil supérieur de l'audiovisuel
   (Věc C-517/09)
   2010/C 51/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel

      Ve věci: RTL Belgium SA (dříve TVI SA)

   Předběžná otázka
   Lze pojem „účinná kontrola výběru pořadů i jejich uspořádání“ uvedený v čl. 1 písm. c) směrnice ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (1), (směrnice o „audiovizuálních mediálních službách“) vykládat tak, že umožňuje se domnívat, že společnost usazená v některém členském státě a oprávněná na základě koncese vlády tohoto státu poskytovat audiovizuální mediální službu účinně provádí takovou kontrolu, když pověřila, s možností dalšího pověření, realizací a výrobou všech vlastních pořadů této televizní stanice, externí komunikací v oblasti programové skladby, jakož i výkonem finančních a právních služeb, řízením lidských zdrojů, správou infrastruktury a ostatních služeb spojených se zaměstnanci třetí společnost usazenou v jiném členském státě za odměnu o neurčité výši odpovídající celkovému obratu z reklamní činnosti vysílané na této televizní stanici, a když se zdá, že o programové skladbě, případných změnách programu a změnách skladby z důvodu aktuálních informací se rozhoduje a tyto činnosti jsou prováděny v sídle této třetí společnosti?

      (1)  Směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224).


title: Věc T-487/13: Žaloba podaná dne 6. září 2013 — Navarra de Servicios y Tecnologías v. Komise

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/34

         Žaloba podaná dne 6. září 2013 — Navarra de Servicios y Tecnologías v. Komise
   (Věc T-487/13)
   2013/C 313/64
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Navarra de Servicios y Tecnologías SA (Pamplona, Španělsko) (zástupce: A. Andérez González, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalující společnosti, a uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu poukazuje na neexistenci státní podpory, jelikož v daném případě nedošlo k zásahu státu prostřednictvím převodů státních prostředků, nebyly zvýhodněny podniky, které provozují hospodářskou činnost, a nebyla narušena hospodářská soutěž a ovlivněn obchod mezi členskými státy.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, jakož i protokolu o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech, který je přílohou Amsterodamské smlouvy ze dne 2. října 1997.
               Žalobkyně v tomto ohledu poukazuje na:

                           —

                           zákonnou podobu služeb obecného hospodářského zájmu, u jejichž uspořádání, organizace a financování je členským státům přiznán široký prostor k rozhodování,

                           —

                           neexistenci výhodnějšího soutěžního postavení získaného žalobkyní, a

                           —

                           dodržení kritérií stanovených ve věci Altmark v tomto případě, jelikož existuje jasné vymezení závazků veřejné služby a výslovné pověření k nim a bylo provedeno podrobné a objektivní hospodářské vyčíslení, které nepřesahuje výdaje vzniklé výkonem závazků veřejné služby.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jelikož v tomto případě existuje cíl společného zájmu, k jehož dosažení se sporné opatření zdá být vhodné a přiměřené a nevyvolává zbytečná narušení trhu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci mezi předmětem napadeného rozhodnutí a konečným cílem tohoto rozhodnutí, jakož i zjevná nepřiměřenost mezi sledovaným teoretickým cílem a důsledky jeho uplatnění, které jsou v rozporu s obecným zájmem a upřednostňují obchodní a hospodářské zájmy konkrétního provozovatele či provozovatelů.


title: Věc C-130/08: Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/25

         Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-130/08)
   (2008/C 128/46)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Kontou-Durande)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro zajištění v každém případě důkladného posouzení žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země, jenž byl na základě čl. 16 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 343/2003 vrácen do Řecka za účelem nového posouzení jeho žádosti o azyl, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 343/2003,

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Úřad vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) upozornil Komisi na otázku slučitelnosti řecké právní úpravy týkající se přiznání postavení uprchlíka s ustanoveními nařízení (ES) č. 343/2003 v případě, že cizinec svévolně opustí zemi a řízení o posouzení jeho žádosti o azyl bylo přerušeno rozhodnutím.

               2.

               Tento problém vyplývá z čl. 2 odst. 8 prezidentského dekretu č. 61/99 ze dne 6. dubna 1999 (zveřejněného ve FEK A' 63) o přerušení řízení o posouzení žádosti o azyl. Dané ustanovení staví svévolné vzdálení se žadatele o azyl bez předchozího oznámení na roveň zpětvzetí žádosti o azyl, kterým se přerušuje řízení o posouzení žádosti prostřednictvím rozhodnutí generálního tajemníka ministerstva pro veřejný pořádek oznámeného dotčenému v souladu s pravidly řízení v případech neznámého pobytu. Toto rozhodnutí může být zrušeno, pouze pokud se žadatel do tří měsíců od oznámení o přerušení řízení o posouzení žádosti znovu dostaví na příslušné úřady a poté, co předloží důkazy o tom, že jeho nepřítomnost byla způsobena vyšší mocí.

               3.

               Přesun bez předchozího oznámení žadatele o azyl ze členského státu, kde podal žádost o azyl, do jiného členského státu je jednou z klasických situací, které zvláště upravuje nařízení (ES) č. 343/2003 za účelem zajištění, aby žádost takového žadatele byla důkladně posouzena členským státem považovaným za příslušný k posouzení žádosti daného žadatele na základě čl. 16 odst. 1 uvedeného nařízení.

               4.

               Kombinace požadavků stanovených čl. 2 odst. 8 prezidentského dekretu však v praxi vede k nemožnosti soudně napadnout rozhodnutí o přerušení a mít účinný přístup k řízení o určení postavení uprchlíka.

               5.

               Řecká republika uznala, že řecká právní úprava může mít za následek potíže vzhledem k nařízení (ES) č. 343/2003, a je připravena přijmout v této souvislosti opatření. Navrhla také, že problém vyřeší přijetím prezidentského dekretu, jenž převezme do vnitrostátního práva směrnici Rady 2005/85/ES a stanoví, že sporná ustanovení se neuplatní v případě, kdy se použije nařízení (ES) č. 343/2003.

               6.

               Zároveň předložila záruky, podle kterých důsledně přezkoumá všechny žádosti o azyl osob vrácených k novému posouzení v rámci nařízení (ES) č. 343/2003 a zruší případně přijatá rozhodnutí o přerušení.

               7.

               Komise přijímá záruky Řecké republiky. Domnívá se však, že nestačí k zajištění právní jistoty nezbytné ke správnému uplatnění ustanovení nařízení ve všech případech žádostí o azyl, a zejména k důkladnému posouzení každé žádosti o azyl, za účelem zajištění účinného a skutečného přístupu k řízení o určení postavení uprchlíka.

               8.

               Na základě výše uvedeného má Komise za to, že Řecká republika tím, že nepřijala opatření nezbytná pro zajištění důkladného posouzení žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země, ve vztahu k němuž přijala rozhodnutí o přerušení z důvodu jeho svévolného odchodu, a který byl vrácen podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 343/2003, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z daného ustanovení.


title: Věc T-442/16: Žaloba podaná dne 4. srpna 2016 – Šroubárna Ždánice v. Rada

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/42

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2016 – Šroubárna Ždánice v. Rada
   (Věc T-442/16)
   (2016/C 392/55)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Šroubárna Ždánice a. s. (Kyjov, Česká republika) (zástupce: M. Osladil, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že Evropská unie je povinna na náhradě škody žalobkyni zaplatit částku ve výši 75 502 534,- Kč,

               —

               přikázal Evropské unii nahradit žalobkyni náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod, vycházející z naplnění všech předpokladů pro založení mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie za škodu dle čl. 268 SFEU ve spojení s čl. 340 odst. 2 SFEU:

               —

               uvalením antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky, později rozšířeného na dovoz z Malajsie, Evropská unie porušila své závazky plynoucí z členství ve WTO, konkrétně stanovené v antidumpingové dohodě;

               —

               porušením antidumpingové dohody došlo k porušení čl. 216 odst. 2 SFEU;

               —

               v důsledku protiprávního jednání ze strany Evropské unie vznikla žalobci škoda ve výši 75 502 534,- Kč;

               —

               výše popsaná škoda vznikla v příčinné souvislosti s protiprávním jednáním na straně Evropské unie.


title: Spojené věci C-217/13 a C-218/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – Oberbank AG (C-217/13), Banco Santander SA (C-218/13), Santander Consumer Bank AG (C-218/13) v. Deutscher Sparkassen- und Giroverband eV „Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Směrnice 2008/95/ES — Článek 3 odstavce 1 a 3 — Ochranná známka sestávající z červené barvy bez obrysů, zapsaná pro bankovní služby — Návrh na prohlášení neplatnosti — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Důkaz — Průzkum mezi spotřebiteli — Okamžik, kdy musí být rozlišovací způsobilost užíváním získána — Důkazní břemeno“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – Oberbank AG (C-217/13), Banco Santander SA (C-218/13), Santander Consumer Bank AG (C-218/13) v. Deutscher Sparkassen- und Giroverband eV
   (Spojené věci C-217/13 a C-218/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Článek 3 odstavce 1 a 3 - Ochranná známka sestávající z červené barvy bez obrysů, zapsaná pro bankovní služby - Návrh na prohlášení neplatnosti - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Důkaz - Průzkum mezi spotřebiteli - Okamžik, kdy musí být rozlišovací způsobilost užíváním získána - Důkazní břemeno“)
   2014/C 282/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Oberbank AG (C-217/13), Banco Santander SA (C-218/13), Santander Consumer Bank AG (C-218/13)

      Žalovaná: Deutscher Sparkassen- und Giroverband eV

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že brání výkladu vnitrostátního práva, podle kterého je v rámci řízení, která se zabývají otázkou, zda barevná ochranná známka bez obrysů získala rozlišovací způsobilost užíváním, ve všech případech nutné, aby výsledek průzkumu mezi spotřebiteli dosáhl stupně rozpoznatelnosti této ochranné známky nejméně ve výši 70 %.

               2)

               Pokud členský stát nevyužil možnosti stanovené v čl. 3 odst. 3 druhé větě směrnice 2008/95, musí být čl. 3 odst. 3 první věta této směrnice vykládán v tom smyslu, že v rámci řízení o prohlášení neplatnosti ochranné známky postrádající vlastní rozlišovací způsobilost je třeba za účelem posouzení, zda tato ochranná známka získala rozlišovací způsobilost užíváním, přezkoumat, zda byla taková způsobilost získána před dnem podání přihlášky k zápisu této ochranné známky. V tomto ohledu je irelevantní, že majitel sporné ochranné známky tvrdí, že tato známka v každém případě získala rozlišovací způsobilost užíváním po podání přihlášky k zápisu, ale před jejím zápisem.

               3)

               Pokud členský stát nevyužil možnosti stanovené v čl. 3 odst. 3 druhé větě směrnice 2008/95, musí být čl. 3 odst. 3 první věta uvedené směrnice vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v rámci řízení o prohlášení neplatnosti byla sporná ochranná známka prohlášena za neplatnou, pokud postrádá vlastní rozlišovací způsobilost a její majitel není schopen prokázat, že tato ochranná známka získala před podáním přihlášky k zápisu rozlišovací způsobilost v důsledku svého užívání.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-189/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 8. května 2008 – Zuid-Chemie BV v. Philippo's Mineralenfabriek N.V./S.A, dříve a nyní PMF Productions

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 8. května 2008 – Zuid-Chemie BV v. Philippo's Mineralenfabriek N.V./S.A, dříve a nyní PMF Productions
   (Věc C-189/08)
   (2008/C 183/25)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Zuid-Chemie BV

      Žalovaná: Philippo's Mineralenfabriek N.V./S.A
   Předběžné otázky

               a)

               Jakou škodu je třeba při protiprávním jednání, na kterém je založen návrh Zuid-Chemie, považovat za původní škodu vzniklou v důsledku tohoto jednání: škodu, která vznikne dodáním vadného výrobku, nebo škodu, která vznikne tehdy, když je výrobek běžně užíván k účelu, pro který byl určen?

               b)

               Pokud se jedná o druhý případ: může být místo, kde došlo ke škodě, považováno za „místo, kde došlo ke škodné události“ ve smyslu čl. 5 bodu 3 nařízení č. 44/2001 (1) pouze tehdy, pokud škoda spočívá ve fyzické újmě osob a věcí, nebo je toto rovněž možné, pokud vznikla (nejprve) pouze majetková újma?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-315/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Kompas MTS v. Parlament a další „Žaloba na náhradu škody — Údajná újma v důsledku provedení směrnice týkající se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků do rakouského práva — Označování tabákových výrobků — Restriktivní opatření proti dovozu tabákových výrobků — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Kompas MTS v. Parlament a další
   (Věc T-315/13) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Údajná újma v důsledku provedení směrnice týkající se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků do rakouského práva - Označování tabákových výrobků - Restriktivní opatření proti dovozu tabákových výrobků - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   2014/C 315/101
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kompas mejni turistični servis d.d. (Kompas MTS d.d.) (Lublaň, Slovinsko) (zástupce: J. Tischler, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio a P. Schonard, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a J. Herrmann, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: původně C. Cattabriga a F. Schatz, poté C. Cattabriga a S. Grünheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody založená na ustanoveních článku 268 SFEU ve spojení s čl. 340 druhým pododstavcem SFEU, směřující k náhradě újmy, kterou měla žalobkyně údajně utrpět z důvodu zavedení množstevních omezení při dovozu tabákových výrobků na rakouské území v důsledku přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků (Úř. věst. L 194, s. 26)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kompas mejni turistični servis d.d. (Kompas MTS d.d.) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 233, 10.8.2013.


title: Věc C-86/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Siegburg (Německo) dne 12. února 2010 — Hüseyin Balaban v. Zelter GmbH

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Siegburg (Německo) dne 12. února 2010 — Hüseyin Balaban v. Zelter GmbH
   (Věc C-86/10)
   2010/C 113/38
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht Siegburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hüseyin Balaban

      Žalovaná: Zelter GmbH

      Předběžné otázky

   Je třeba článek 6 směrnice Rady 2000/78/ES (1) ze dne 27. listopadu 2000 vykládat tak, že brání vnitrostátní úpravě, která umožňuje, aby v případě výběru zaměstnance, se kterým má být ukončen pracovní poměr z organizačních důvodů, byly za účelem zachování věkové struktury zaměstnanců vytvořeny věkové skupiny a aby byl výběr takového zaměstnance proveden tímto způsobem mezi srovnatelnými zaměstnanci tak, aby poměr mezi počtem vybraných zaměstnanců z každé věkové skupiny ve vztahu k celkovému počtu srovnatelných zaměstnanců, se kterými má být ukončen pracovní poměr, odpovídal poměru mezi počtem zaměstnanců v každé věkové skupině ve vztahu k počtu všech srovnatelných zaměstnanců daného podniku?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc C-386/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Brita GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen ( Dohoda o přidružení ES-Izrael — Územní působnost — Dohoda o přidružení ES-OOP — Rozhodnutí nepřiznat preferenční celní režim poskytovaný produktům s původem v Izraeli, produktům pocházejícím ze Západního břehu Jordánu — Pochybnosti ohledně původu produktů — Schválený vývozce — Dodatečné ověřování prohlášení na faktuře celními orgány státu dovozu — Vídeňská úmluva o smluvním právu — Zásada relativního účinku smluv )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Brita GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Věc C-386/08) (1)

   („Dohoda o přidružení ES-Izrael - Územní působnost - Dohoda o přidružení ES-OOP - Rozhodnutí nepřiznat preferenční celní režim poskytovaný produktům s původem v Izraeli, produktům pocházejícím ze Západního břehu Jordánu - Pochybnosti ohledně původu produktů - Schválený vývozce - Dodatečné ověřování prohlášení na faktuře celními orgány státu dovozu - Vídeňská úmluva o smluvním právu - Zásada relativního účinku smluv“)
   2010/C 100/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Firma Brita GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Hamburg — Výklad Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé podepsané v Bruselu dne 20. listopadu 1995 (Úř. věst. 2000, L 147, s. 3; Zvl. vyd. 11/55, s. 167) a zejména článků 32 a 33 protokolu č. 4 k uvedené dohodě, jakož i Evropsko-středomořské prozatímní dohody o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé podepsané v Bruselu dne 24. února 1997 (Úř. věst. L 187, s. 3; Zvl. vyd. 11/26, s. 124) — Odmítnutí uplatnit preferenční celní režim poskytovaný výrobkům pocházejícím z Izraele ve vztahu k výrobkům pocházejícím z území izraelských osad na Západním břehu Jordánu — Pravomoc orgánů státu dovozu provádět zpětnou kontrolu dokladů o původu zboží v případě, že není pochyb o původu dotčených výrobků, ale existují pochyby vyplývající z rozdílného výkladu pojmu „území státu Izrael“ stranami Dohody o přidružení EHS-Izrael, aniž by byl za účelem výkladu tohoto pojmu nejprve proveden postup pro řešení sporů stanovený v článku 33 protokolu č. 4 k uvedené dohodě

      Výrok

               1)

               Celní orgány členského státu dovozu mohou odmítnout přiznat preferenční zacházení zavedené Evropsko-středomořskou dohodou zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 20. listopadu 1995, pokud dotčené zboží pochází ze Západního břehu Jordánu. Krom toho se celní orgány členského státu dovozu nemohou opírat o souběh kvalifikací a ponechat nerozhodnutou otázku, která z těchto dvou dohod, jež přicházejí v úvahu, tj. Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé nebo Evropsko-středomořská prozatímní dohoda o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé, podepsaná v Bruselu dne 24. února 1997, se použije v projednávaném případě a zda doklad o původu zboží musí vydat izraelské či palestinské orgány.

               2)

               V rámci postupu upraveného v článku 32 protokolu č. 4 připojeného k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé nejsou celní orgány státu dovozu vázány předloženým dokladem o původu a odpovědí celních orgánů státu vývozu, pokud uvedená odpověď neobsahuje dostatečné informace ve smyslu čl. 32 odst. 6 tohoto protokolu k určení skutečného původu produktů. Krom toho celní orgány státu dovozu nemají povinnost předložit spor týkající se výkladu územní působnosti uvedené dohody Výboru pro celní spolupráci, který byl zřízen článkem 39 uvedeného protokolu.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc C-303/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 21. června 2012 — Guido Imfeld, Nathalie Garcet v. Belgický stát

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 21. června 2012 — Guido Imfeld, Nathalie Garcet v. Belgický stát
   (Věc C-303/12)
   2012/C 287/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Guido Imfeld, Nathalie Garcet

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžné otázky

   Brání článek 39 Smlouvy o Evropské unii tomu, aby v důsledku belgického daňového režimu vyplývajícího z článku 155 CIR/92 a čl. 134 odst. 1 druhého pododstavce CIR/92, ať již s ohledem nebo bez ohledu na oběžník č. Ci.RH.331/575.420 ze dne 12. března 2008, byly příjmy žalobce z výdělečné činnosti v Německu, které jsou osvobozeny od daně podle článku 17 Smlouvy o zamezení dvojího zdanění uzavřené mezi Německem a Belgií, zahrnuty do výpočtu belgické daně, zohledněny při uplatnění daňových výhod upravených CIR/92 a aby byl nárok na uvedené výhody, jako je nezdanitelná částka přiznaná na základě rodinné situace žalobce, snížen nebo poskytnut v menším rozsahu než v případě, že by oba žalobci pobírali příjmy ze zdrojů v Belgii a žalobkyně by byla namísto žalobce poplatníkem s nejvyššími příjmy, zatímco v Německu žalobce zdanil své příjmy z výdělečné činnosti jako jednotlivec a nemohl tedy využít všechny daňové výhody související s jeho osobní a rodinnou situací, kterou německé daňové orgány zohlednily jen zčásti?


title: Věc C-118/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Rakousko) dne 1. dubna 2009 — Mag. lic. Robert Koller v. Rechtsanwaltsprüfungskommission beim Oberlandesgericht Graz

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Rakousko) dne 1. dubna 2009 — Mag. lic. Robert Koller v. Rechtsanwaltsprüfungskommission beim Oberlandesgericht Graz
   (Věc C-118/09)
   2009/C 141/48
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Mag. lic. Robert Koller

      Odpůrkyně: Rechtsanwaltsprüfungskommission beim Oberlandesgericht Graz

      Předběžné otázky

               1.

               Použije se směrnice 89/48/EHS (1) v případě rakouského státního příslušníka, pokud tento státní příslušník:

                           a)

                           úspěšně ukončil v Rakousku diplomované studium právních věd a na základě složení slibu mu byl udělen akademický titul „Magister der Rechtswissenschaften“,

                           b)

                           následně mu bylo prostřednictvím osvědčení o uznání ministerstva pro vzdělání a vědu španělského království po složení doplňujících zkoušek na španělské univerzitě, přičemž však délka tohoto studia nepřesahovala tři roky, uděleno oprávnění používat španělský titul „Licenciado en Derecho“, který je rovnocenný s titulem rakouským a

                           c)

                           přihlášením u madridské advokátní komory získal oprávnění používat profesní označení „abogado“ a skutečně ve Španělsku vykonával povolání advokáta, a to po dobu tří týdnů před podáním žádosti a nejvýše pět měsíců k okamžiku přijetí rozhodnutí v prvním stupni?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Je výklad § 24 EuRAG slučitelný se směrnicí 89/48/EHS v tom smyslu, že získání rakouského diplomu v oblasti právních věd a získání oprávnění k užívání španělského titulu „Licenciado en Derecho“ po složení doplňujících zkoušek na španělské univerzitě v období kratším než tři roky není dostatečné pro připuštění ke zkoušce způsobilosti v Rakousku podle § 24 odst. 1 EuRAG bez prokázání praxe požadované vnitrostátním právem (§ 2 odst. 2 RAO) v případě, že bylo žadateli ve Španělsku, kde není srovnatelný požadavek praxe vyžadován, povoleno působit jakožto „abogado“, a pokud zde před podáním žádosti vykonával toto povolání po dobu tří týdnů a k okamžiku přijetí rozhodnutí v prvním stupni po dobu nejvýše pěti měsíců?

      (1)  Úř. věst. L19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337.


title: Věc T-202/05: Žaloba podaná dne 18. května 2005 Caroline Ogou proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/33

         Žaloba podaná dne 18. května 2005 Caroline Ogou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-202/05)
   (2005/C 193/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Caroline Ogou, s bydlištěm v Abidjan (Pobřeží slonoviny), zastoupenou Marc-Albertem Lucasem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil oznámení o výběrovém řízení COM/PB/04 ze dne 6. dubna 2004 a pokyny ohledně elektronického zápisu, na které toto oznámení odkazuje, nebo zrušil přinejmenším bod IX. 1 oznámení;

               —

               určil, že překážka její přihlášky, která vyplynula z nemožnosti přístupu k formuláři určenému k elektronickému zápisu, která nastala dne 12. května 2004, přestože se žalobkyně řídila postupem stanoveným v oznámení o výběrovém řízení, je protiprávní;

               —

               zrušil rozhodnutí „Task Force Concours Interne“, které jí bylo oznámeno prostřednictvím elektronické zprávy ze dne 12. května 2004, týkající se zamítnutí přihlášky, kterou mu žalobkyně zaslala téhož dne jiným způsobem;

               —

               zrušil následné akty vydané v rámci výběrového řízení, a zejména:

                           —

                           seznam uchazečů, kteří splňují podmínky stanovené v bodech a) b) a c) článku 28 služebního řádu, sestavený Orgánem oprávněným ke jmenování a předaný výběrové komisi společně s osobními spisy uchazečů,

                           —

                           seznam uchazečů, kteří splňují podmínky stanovené v oznámení o výběrovém řízení, sestavený výběrovou komisí,

                           —

                           seznam vhodných uchazečů, sestavený výběrovou komisí po ukončení výběru

                           —

                           rozhodnutí o jmenování, která byla nebo budou na tomto základě přijata Orgánem oprávněným ke jmenování;

               —

               zrušil v případě potřeby rozhodnutí Generálního ředitele pro personál a administrativu ze dne 3. února 2005, kterým se zamítá její stížnost ze dne 12. srpna 2004 směřující proti předcházejícím napadeným aktům,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyni, místní zaměstnankyni Komise nebylo umožněno přihlásit se do vnitřního výběrového řízení na postup z kategorie C do kategorie B COM/PB/04 elektronickou cestou, v souladu s oznámením o výběrovém řízení, neboť Komise vytvořila informační systém pro zápis tak, aby zabránila podání přihlášky místními zaměstnanci.
   Žalobkyně uplatňuje, že bod III. 1 oznámení o výběrovém řízení, který stanoví, že se tohoto výběrového řízení mohou zúčastnit úředníci a dočasní zaměstnanci, a který tedy vylučuje místní zaměstnance, je v rozporu s články 4 a 27 a čl. 29 odst. 1 písm. b) služebního řádu, jakož i se zásadou rovného zacházení. Překážka jejího zápisu „on-line“ je v důsledku toho protiprávní. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že místní zaměstnanci, kteří jsou ve službách orgánu z důvodu veřejnoprávního vztahu, jsou součástí vnitřního personálu nebo personálu, jenž podléhá služebnímu řádu, a mají v zásadě právo zúčastnit se vnitřních výběrových řízení, že jim jsou svěřovány tytéž úkoly jako úředníkům nebo dočasným zaměstnancům a že jejich vyloučení z vnitřních výběrových řízení není odůvodněno požadavky na místa, která mají být obsazena, a není ani v souladu se zájmem služby.
   Žalobkyně rovněž uplatňuje, že bod IX oznámení o výběrovém řízení, jakož i bod 2 pokynů pro uchazeče je v rozporu s články 2, 4 a 5 přílohy III služebního řádu, jelikož stanoví povinný postup elektronického zápisu, který může zabránit podání její přihlášky.


title: Věc C-262/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 14. května 2013 — Ekkehard Aleweld v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 14. května 2013 — Ekkehard Aleweld v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-262/13)
   2013/C 215/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ekkehard Aleweld

      Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Existuje nárok na vyplacení náhrady podle článku 7 nařízení (1) také v případě, že odlet zarezervovaného letu je zpožděn o více než tři hodiny a cestující změní rezervaci letu k jiné letecké společnosti, čímž se výrazně sníží zpoždění při příletu původního letu, avšak jak původní, tak i náhradní let dosáhnou původního cíle se zpožděním daleko delším než tři hodiny?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: je v této souvislosti relevantní, že uplynula či neuplynula doba v délce pěti hodin uvedená v čl. 6 odst. 1 bodu iii) pro účely uplatnění čl. 8 odst. 1 nařízení?

               3)

               Je relevantní, zda změnu rezervace uskutečnil samotný cestující nebo zda ji provedl s pomocí žalované?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc T-228/10: Žaloba podaná dne 21. května 2010 — Telefónica v. Komise

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/28

         Žaloba podaná dne 21. května 2010 — Telefónica v. Komise
   (Věc T-228/10)
   2010/C 195/44
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníce řízení

      Žalobkyně: Telefónica SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller a J. Domínguez Pérez, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů vynaložených v řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí, proti němuž směřuje tato žaloba je totožné s rozhodnutími ve věcech T-219/10, Autogrill España v. Komise, T-221/10, Iberdrola v. Komise, T-225/10, Banco Bilbao Vizcaya v. Komise, a T-227/10, Banco Santander v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uváděným v daných řízeních.


title: Věc C-168/13 PPU: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil Constitutionnel — Francie) — Jeremy F. v. Premier ministre ( „Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV — Článek 27 odst. 4 a čl. 28 odst. 3 písm. c) — Evropský zatýkací rozkaz a postupy předávání mezi členskými státy — Zásada speciality — Žádost o rozšíření evropského zatýkacího rozkazu odůvodňujícího předání nebo žádost o další předání jinému členskému státu — Rozhodnutí justičního orgánu vykonávajícího členského státu udělit souhlas — Opravný prostředek s odkladným účinkem — Přípustnost“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/38

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil Constitutionnel — Francie) — Jeremy F. v. Premier ministre
   (Věc C-168/13 PPU) (1)

   (Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 27 odst. 4 a čl. 28 odst. 3 písm. c) - Evropský zatýkací rozkaz a postupy předávání mezi členskými státy - Zásada speciality - Žádost o rozšíření evropského zatýkacího rozkazu odůvodňujícího předání nebo žádost o další předání jinému členskému státu - Rozhodnutí justičního orgánu vykonávajícího členského státu udělit souhlas - Opravný prostředek s odkladným účinkem - Přípustnost)
   2013/C 225/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil Constitutionnel

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jeremy F

      Žalovaný: Premier ministre

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil Constitutionnel — Výklad článků 27 a 28 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34) — Rozšíření účinků evropského zatýkacího rozkazu — Existence opravného prostředku (kasačního opravného prostředku) proti rozhodnutí vykonávajícího justičního orgánu, v projednávaném případě vyšetřovacího senátu odvolacího soudu, v dožádaném státě — Lhůta 30 dnů

      Výrok

   Článek 27 odst. 4 a čl. 28 odst. 3 písm. c) rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV musí být vykládány tak, že nebrání tomu, aby členské státy stanovily opravný prostředek s odkladným účinkem pro vykonatelnost rozhodnutí justičního orgánu, který musí nejpozději do 30 dnů od obdržení žádosti rozhodnout o tom, zda dá souhlas k tomu, aby osoba byla stíhána, odsouzena nebo držena ve vazbě za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody za jiný trestný čin, než kvůli kterému byla na základě evropského zatýkacího rozkazu předána a kterého se dopustila před svým předáním, nebo aby osoba byla na základě evropského zatýkacího rozkazu vydaného kvůli trestnému činu, který byl spáchán před předáním této osoby, předána jinému členskému státu, než je vykonávající členský stát, bude-li pravomocné rozhodnutí přijato ve lhůtách stanovených v článku 17 téhož rámcového rozhodnutí.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc C-439/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Brussel (Belgie) dne 6. října 2008 – VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers VEBIC , další účastníci řízení: Raad voor de Mededinging a Minister van Economie

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Brussel (Belgie) dne 6. října 2008 – VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers „VEBIC“, další účastníci řízení: Raad voor de Mededinging a Minister van Economie
   (Věc C-439/08)
   (2008/C 313/28)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van Beroep te Brussel (Belgie)
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers „VEBIC“

      Další účastníci řízení: Raad voor de Mededinging, Minister van Economie
   Předběžné otázky

               1)

               Mají být ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (1), zejména článek 2, čl. 15 odst. 3 a čl. 35 odst. 1 vykládána v tom smyslu, že vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž jsou přímo na základě těchto ustanovení oprávněny předkládat písemná vyjádření k důvodům uplatněným v žalobě podané proti jejich rozhodnutí a taktéž předkládat právní a skutkové důvody a že toto oprávnění nemůže být v důsledku toho odňato členským státem?

               2)

               Mají být uvedená ustanovení vykládána v tom smyslu, že za účelem ochrany všeobecných zájmů jsou z důvodu účinného uplatnění pravidel hospodářské soutěže Společenství veřejné orgány, které jsou příslušné jako orgány pro hospodářskou soutěž, nejen oprávněny, ale i povinny účastnit se řízení o žalobě proti jejich rozhodnutím tím, že vyjádří své stanovisko k uvedeným právním a skutkovým důvodům?

               3)

               Mají být tato ustanovení – v případě kladné odpovědi na první a druhou otázku – vykládána v tom smyslu, že pokud neexistují žádné vnitrostátní předpisy o účasti orgánu pro hospodářskou soutěž na řízení před orgánem rozhodujícím o žalobě a jsou-li příslušné různé orgány, řízení o žalobě proti svému rozhodnutí se zúčastní ten orgán, který je příslušný pro vydání rozhodnutí uvedeného v článku 5 nařízení č. 1/2003?

               4)

               Je odpověď na předchozí otázky odlišná v případě, pokud orgán pro hospodářskou soutěž jedná podle vnitrostátní právní úpravy jako soud, nebo pokud je konečné rozhodnutí přijato po provedeném šetření, které vedl orgán patřící k soudu, který je pověřený vypracovat námitky a návrh rozhodnutí?

      (1)  Úř. věst. L 1, s. 1.


title: Věc F-52/08: Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Plasa v. Komise

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/35

         Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Plasa v. Komise
   (Věc F-52/08)
   (2008/C 183/69)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Wolfgang Plasa (Alžír, Alžírsko) (zástupce: G. Vandersanden, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 8. května 2008 přeložit žalobce od 1. srpna 2008 do sídla v Bruselu a jednak návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy způsobené tímto rozhodnutím.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 8. května 2008 přeložit žalobce od 1. srpna 2008 do sídla v Bruselu;

               —

               nařídit náhradu majetkové a nemajetkové újmy způsobené tímto rozhodnutím, přičemž je majetková újma odhadnuta na 150 000 eur a morální újma na částku odpovídající ročnímu platu, tedy 150 000 eur, přičemž oba tyto odhady byly učiněny dočasně a s výhradou doplnění;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. prosince 2016 ve věci E-6/16 – Fjarskipti hf. v. islandská Správa pošt a telekomunikací (Poskytování telekomunikačních služeb – Směrnice 2002/21/ES – Síť elektronických komunikací – Služba elektronických komunikací – Veřejná komunikační síť)

text:
               27.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/6

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 22. prosince 2016
   ve věci E-6/16
   Fjarskipti hf. v. islandská Správa pošt a telekomunikací
   (Poskytování telekomunikačních služeb – Směrnice 2002/21/ES – Síť elektronických komunikací – Služba elektronických komunikací – Veřejná komunikační síť)
   (2017/C 133/06)
   Ve věci E-6/16, Fjarskipti hf. v. islandská Správa pošt a telekomunikací — ŽÁDOST podaná Soudnímu dvoru okresním soudem v Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora ohledně výkladu článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 22. prosince 2016 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Definici pojmu „síť elektronických komunikací“ v čl. 2 písm. a) směrnice 2002/21/ES je třeba vykládat v tom smyslu, že zahrnuje systém umožňující přenos signálů zapsaných v podobě textové (SMS) zprávy na koncovém zařízení uživatele, které je připojeno pomocí webového prohlížeče prostřednictvím internetu k softwarovému skriptu v jazyce PHP na webové doméně telekomunikačního podniku, přičemž tento skript signály přijímá, zpracovává a dále přenáší na SMS server v komunikačním systému daného podniku a tento server je následně přenáší po síti na telefonní číslo příjemce.

               2.

               Definice pojmu „služba elektronických komunikací“ v čl. 2 písm. c) směrnice 2002/21/ES zahrnuje službu, která spočívá v přenosu signálů po komunikační síti, jak je popsáno v první otázce, bez ohledu na to, zda je za takovou službu vybírán poplatek, za předpokladu, že služba je obvykle poskytována za úplatu.

               3.

               Definici pojmu „veřejná komunikační síť“ v čl. 2 písm. d) směrnice 2002/21/ES je třeba vykládat v tom smyslu, že zahrnuje síť popsanou v první otázce, která slouží k poskytování služeb popsaných v druhé otázce, bez ohledu na to, zda jsou tyto služby k dispozici pouze účastníkům konkrétního podniku, za předpokladu, že síť slouží zcela nebo převážně k poskytování takových veřejně dostupných služeb.


title: Věc C-126/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Sveda“ UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos „Řízení o předběžné otázce — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 168 — Nárok na odpočet — Odpočet daně zaplacené na vstupu z pořízení nebo výroby investičního majetku — Zážitková stezka, která je přímo určena pro bezplatné využití veřejností — Využití zážitkové stezky jako prostředku pro uskutečnění zdanitelných plnění“

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Sveda“ UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-126/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 168 - Nárok na odpočet - Odpočet daně zaplacené na vstupu z pořízení nebo výroby investičního majetku - Zážitková stezka, která je přímo určena pro bezplatné využití veřejností - Využití zážitkové stezky jako prostředku pro uskutečnění zdanitelných plnění“)
   (2015/C 414/04)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně:„Sveda“ UAB

      Žalovaná: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Další účastník: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Výrok

   Článek 168 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti, jež jsou dány ve věci v původním řízení, přiznává osobě povinné k dani nárok na odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu v souvislosti s pořízením nebo výrobou investičního majetku pro účely zamýšlené ekonomické činnosti související s agroturistikou a rekreační turistikou, který je na jedné straně přímo určen pro bezplatné využití veřejností a na druhé straně může být prostředkem uskutečnění zdanitelných plnění, pokud existuje přímá a bezprostřední souvislost mezi výdaji týkajícími se plnění na vstupu a jedním nebo několika plněními na výstupu, jež zakládají nárok na odpočet, nebo se všemi ekonomickými činnostmi osoby povinné k dani, což musí ověřit předkládající soud na základě objektivních skutečností.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


title: Věc T-265/16: Žaloba podaná dne 27. května 2016 – Puratos a další v. Komise

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/33

         Žaloba podaná dne 27. května 2016 – Puratos a další v. Komise
   (Věc T-265/16)
   (2016/C 279/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Puratos (Dilbeek, Belgie), Delta Light (Wevelgem, Belgie) a Ontex (Buggenhout, Belgie) (zástupci: H. Gilliams a J. Bocken, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2015) 9873 final ze dne 11. ledna 2016 týkající se režimu státních podpor SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) v souvislosti s osvobozením nadměrného zisku od daně uplatňovaného Belgickým královstvím;

               —

               podpůrně zrušil články 2 až 4 napadeného rozhodnutí;

               —

               v každém případě zrušil články 2 až 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž (a) nařizují, aby jiné entity, než jsou entity, kterým byla adresována „předběžná daňová rozhodnutí týkající se nadměrných zisků“, které jsou definovány v napadeném rozhodnutí, a (b) nařizují vrácení částky rovnající se osvobození adresátů rozhodnutí od daně, aniž by Belgie mohla zohlednit úpravy ve formě zvýšení provedené jinou daňovou správou;

               —

               uložil Komise náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení, zneužití pravomoci a nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž rozhodnutí Komise C(2015) 9873 final ze dne 11. ledna 2016 týkající se režimu státních podpor SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) v souvislosti s osvobozením nadměrného zisku od daně uplatňovaného Belgickým královstvím konstatuje existenci režimu podpory;

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU, porušení povinnosti uvést odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž kvalifikuje údajný režim podpory jako selektivní opatření.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU a povinnosti uvést odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí tvrdí, že údajný režim poskytuje zvýhodnění.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU, porušení legitimního očekávání, ze zjevně nesprávného posouzení, zneužití pravomoci a neuvedení odpovídajícího odůvodnění v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí ukládá Belgii vrácení podpory.


title: Věc T-266/04: Žaloba podaná dne 1. července 2004 Španělským královstvím proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/36

         Žaloba podaná dne 1. července 2004 Španělským královstvím proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-266/04)
   (2004/C 217/65)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Španělským královstvím, s adresou pro účely doručování na Velvyslanectví Španělska v Lucemburku, Boulevard Emmanuel Servais 4-6, zastoupeným advokátem Fernandem Díez Morenem, jako zmocněncem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 29. dubna 2004 ve vztahu ke Španělsku, pokud jde o vyloučení finančního vyrovnání za stažení ovoce a zeleniny z trhu (5 253 604,00 EUR) a o vyloučení v odvětví kulturních plodin a prémií na chov dobytka, s výjimkou částky týkající se hospodářského roku 2000/2001 v La Rioja v odvětví kulturních plodin (1 659 053,00 EUR), a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Pokud jde o žalující stát, napadené rozhodnutí zahrnuje čtyři vyloučení: a) finanční vyrovnání za stažení ovoce a zeleniny z trhu; b) podporu na zpracování citronů; c) dodávky potravin z intervenčních zásob určených k distribuci nejchudším osobám; a d) kulturní plodiny a prémie na chov dobytka. Předložená žaloba se vztahuje pouze na vyloučení finančního vyrovnání za stažení ovoce a zeleniny z trhu (5 253 601 EUR, kvůli údajným nedostatečným kontrolám v oblastech Murcia a Valencia) a na vyloučení v odvětví kulturních plodin a prémií na chov dobytka, s výjimkou částky týkající se hospodářského roku 2000/2001 v La Rioja, ve vztahu ke kulturním plodinám, a částka, jejíž vyloučení je považováno za nepřípustné, tudíž činí v tomto odvětví 1 659 053 EUR.
   K podpoře svých požadavků Španělsko uvádí následující žalobní důvody:

               —

               Finanční vyrovnání za stažení ovoce a zeleniny z trhu
               V této části je zdůrazněno, že přestože španělské úřady v důsledku mylného výkladu neprovedly kontrolu 100 % staženého zboží, přijaly opatření ke změně postupu neprodleně poté, co byly na omyl upozorněny Evropským účetním dvorem. K tomu je dále doplněno, že není logické, aby bylo Španělsko penalizováno za problém vzniklý mylným výkladem právního předpisu, který byl napraven neprodleně, jakmile mu byl oznámen, maje na zřeteli jednak to, že španělské úřady vynaložily řádnou péči k nápravě problému zjištěného Účetním dvorem, a jednak to, že nad rámec předepsaných kontrol byly ve zvýšené míře prováděny kontroly na místě.

               —

               Kulturní plodiny a prémie na chov dobytka
               Ohledně této záležitosti je tvrzeno, že v souladu s čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/99 ve vztahu k čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70 měly být vyloučeny z finanční opravy veškeré výdaje País Vasco (Baskicko), které se týkaly hospodářského roku 1998/1999 a hospodářského roku 1999/2000 a jejichž platby byly uskutečněny před 31. lednem 1999, respektive 31. lednem 2000. Obdobné tvrzení platí pro La Rioja.
               Na druhé straně lze jen obtížně dovodit, že v oblasti prémií na chov dobytka byla dodržena podmínka sdělení stanovená článkem 8 nařízení (EHS) 1663/95.
               Španělské království tvrdí, že ve skutečnosti byly příslušné platby na prémie na chov dobytka za zúčtovací období 1998, 1999 a 2000 již předmětem auditu a vyúčtování při šetření 2000/07. Tudíž pokud jde o žádosti z roku 1998, 1999 a 2000 pro País Vasco a žádosti z roku 1998 a 2000 pro La Rioja, Komise provádí finanční opravu bez zohlednění toho, že její služby při tomto zmíněném šetření došly k závěru, že ve vztahu k uvedeným žádostem není třeba provádět finanční opravy. Šetření 2000/2011 tedy nyní sleduje znovuotevření již dříve uzavřeného případu s tím, že by se útvar odlišný od EZOZF zabýval stejnými žádostmi z let 1998 až 2000, které již byly ve své době prověřeny, včetně zkoumání stejné stránky použití sankcí s odlišnými závěry ve vztahu k rozsahu použití vyloučení z financování.


title: Věc T-498/09 P: Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2010 — Kerstens v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povyšování — Hodnotící období — Přidělování prioritních bodů — Důkazní břemeno — Právo na obhajobu — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2010 — Kerstens v. Komise
   (Věc T-498/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Hodnotící období - Přidělování prioritních bodů - Důkazní břemeno - Právo na obhajobu - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2010/C 317/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. září 2009, Kerstens v. Komise (F-102/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá

               2)

               Petrus Kerstens ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v prvním stupni řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc C-221/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 11. května 2011 — Leyla Ecem Demirkan v. Německá spolková republika

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 11. května 2011 — Leyla Ecem Demirkan v. Německá spolková republika
   (Věc C-221/11)
   2011/C 232/25
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Leyla Ecem Demirkan

      Žalovaná: Německá spolková republika

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá pod pojem volného pohybu služeb ve smyslu čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem ze dne 23. listopadu 1970 (1) i pasivní volný pohyb služeb?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Vztahuje se asociačně právní ochrana pasivního volného pohybu služeb podle čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu i na turecké státní příslušníky, kteří — jako žalobkyně — chtějí přicestovat do Spolkové republiky Německo nikoliv za účelem využití konkrétní služby, nýbrž za účelem návštěvy příbuzných na dobu pobytu kratší než 3 měsíce a odvolávají se na pouhou možnost přijímání služeb na spolkovém území?

      (1)  Úř. věst. 1972, L 293, s. 4.


title: Věc C-473/11: Žaloba podaná dne 16. září 2011 — Evropská komise v. Nizozemské království

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/13

         Žaloba podaná dne 16. září 2011 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-473/11)
   2011/C 347/19
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a W. Roels)

      Žalovaný: Nizozemské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že uplatnilo zvláštní režim DPH na plnění uskutečňovaná cestovními kancelářemi, jak je stanoven ve výnosu č. B71/2260 z března 1971, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 43, 96, 98 a 306 až 310 směrnice o společném systému daně z přidané hodnoty (1);

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle názoru Komise Nizozemsko neprovedlo zvláštní režim DPH na plnění uskutečňovaná cestovními kancelářemi. To vyplývá z výnosu č. B71/2260 ze dne 22. března 1971 ve znění pozdějších předpisů, který je jasně v rozporu se zvláštním režimem DPH na plnění uskutečňovaná cestovními kancelářemi, stanoveným v článcích 306 až 310 směrnice o DPH.

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-461/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Moreda-Riviere Trefilerías, S.A., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Moreda-Riviere Trefilerías, S.A., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise
   (Věc C-461/16 P)
   (2016/C 392/23)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (zástupci: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10, a zejména ve věci T-426/10, Moreda-Riviere Trefilerías v. Evropská komise;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   K právnímu nástupnictví společnosti MRT:

               1.

               Tribunál se uplatněním nesprávného právního základu dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování právního nástupnictví společností, konkrétně právního nástupnictví společnosti MRT vůči společnosti Trenzas y Cables.

               2.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při právní kvalifikaci skutkových okolností, když dospěl k závěru, že MRT nese coby údajná právní nástupkyně společnosti Trenzas y Cables odpovědnost za jednání společnosti Trenzas y Cables v období od 10. června 1993 do 19. října 1996.

               3.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v nedostatku odůvodnění, když odmítl tvrzení navrhovatelky ohledně dvojího přičtení.

         K dalším okolnostem:

               4.

               Tribunál se při uplatnění vhodného právního základu dopustil nesprávného právního posouzení a jeho rozhodnutí trpí nedostatkem odůvodnění, neboť nevysvětlil, proč nejsou místopřísežná prohlášení generálních ředitelů společnosti Trenzas y Cables, na které poukazuje MRT, opodstatněná.

               5.

               Tribunál nesprávně kvalifikoval skutkové okolnosti, a sice dojmy konkurentů, když dospěl k závěru, že tyto dojmy představují pro účely prokázání existence jedné hospodářské jednotky tvořené společnostmi Trenzas y Cables, GSW a společnostmi, v nichž má GSW podíl, další indicii, potažmo indicii právně relevantní. Tribunál se dopustil i nesprávného právního posouzení spočívajícího ve zkreslení skutkových okolností a důkazů vztahujících se k chápání konkurentů.

               6.

               Tribunál nesprávně kvalifikoval skutkové okolnosti, a sice překrývání personálu v společnostech Trenzas y Cables, GSW a ve společnostech, v nichž má GSW podíl, když dospěl k závěru, že toto překrývání představuje pro účely prokázání, že společnosti, v nichž má GSW podíl, nejsou na své mateřské společnosti nezávislé, další indicii, potažmo indicii právně relevantní.

               7.

               Tribunál se při kvalifikování blíže určených skutkových okolností, a sice setkání společnosti Trenzas y Cables s jedním konkurentem, dopustil nesprávného právního posouzení, když toto setkání považoval za další indicii k prokázání, že Trenzas y Cables – jejíž právní nástupkyní má MRT být, což není pravda – je součástí jedné hospodářské jednotky, jejíž mateřskou společností je GSW.

         Ke skutečnostem předloženým k vyvrácení domněnky:

               8.

               Tribunál se při posuzování důkazů dopustil nesprávného právního posouzení a v každém případě porušil své povinnosti v oblasti soudního přezkumu, když odmítl argument navrhovatelky, že tato nepatří do jedné hospodářské jednotky tvořené společnostmi Trenzas y Cables, GSW a společnostmi, v nichž má GSW podíl, a to bez sebemenšího pokusu o posouzení důkazů předložených k vyvrácení údajné domněnky výkonu rozhodujícího vlivu.

               9.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v porušení práv, když učinil závěr, že Komise vzhledem k tomu, že při posuzování platební schopnosti navrhovatelky vycházela ze skutečností, které tato předložila a o kterých věděla, neporušila právo navrhovatelky být vyslechnuta.

               10.

               Tribunál se dopustil při posuzování důkazů nesprávného právního posouzení a v každém případě své pravomoci v oblasti soudního přezkumu neuplatnil v souladu s právem. Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v porušení povinnosti uvést odůvodnění. Konečně a v každém případě se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího ve zkreslení skutkových okolností a důkazů vztahujících se k možnosti navrhovatelky získat financování z vnějších zdrojů.

               11.

               Tribunál se při posuzování důkazů dopustil nesprávného právního posouzení a v každém případě porušil svou povinnost provést soudní přezkum v plné jurisdikci, když dospěl k závěru, že navrhovatelka neposkytla Komisi informace nezbytné k posouzení velikosti majetku svých akcionářů. Rozhodnutí Tribunálu trpí navíc nedostatkem odůvodnění, neboť v něm není vysvětleno, proč zprávy společnosti Deloitte, na které tato účastnice řízení odkázala, postrádají veškerou hodnotu i coby neúplný důkaz.


title: Věc T-669/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2013 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 7. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-97/12, Thomé v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/40

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2013 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 7. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-97/12, Thomé v. Komise
   (Věc T-669/13 P)
   2014/C 52/76
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Florence Thomé (Brusel, Belgie)

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. října 2013 ve věci F-97/12, Thomé v. Komise;

               —

               odmítl žalobu podanou F. Thomé ve věci F-97/12 jako nepřípustnou, nebo ji každopádně zamítl jako neopodstatněnou;

               —

               určil, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka pět důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení smyslu pojmu „akt nepříznivě zasahující do právního postavení“. Komise uvádí, že akt, který již orgán oprávněný ke jmenování (OOJ) zrušil v rámci řízení o stížnosti, nemůže být zrušen v rámci soudního řízení a že rozhodnutí, kterým bylo vyhověno požadavku dotyčné osoby, nelze kvalifikovat jako akt nepříznivě zasahující do právního postavení (body 28 až 37 napadeného rozsudku).

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází jednak z nesprávného právního posouzení při vymezení rozsahu kontrolní pravomoci OOJ a Soudu pro veřejnou službu, pokud jde o rozhodnutí výběrových komisí, a pravomoci soudního přezkumu, kterou má SVS, a dále ze zkreslení předmětu sporu a porušení zásady kontradiktornosti (body 50 až 52 napadeného rozsudku). Komise tvrdí, že SVS uplatnil na rozhodnutí, která mu byla předložena, tedy rozhodnutí OOJ, nevhodné kritérium soudního přezkumu a překročil tak meze svého soudního přezkumu.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení právních pravidel týkajících se posouzení existence vysokoškolského diplomu z hlediska oznámení o výběrovém řízení (body 56 až 58 napadeného rozsudku) Komise tvrdí, že SVS se dopustil nesprávného právního posouzení, když profesní hodnotu diplomu považoval za jeho akademickou hodnotu a měl za to, že neoficiální diplom, jako je dokument, který vydalo soukromé vzdělávací zařízení a jehož akademická hodnota nebyla žádným způsobem uznána, musí vzít OOJ v úvahu.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, neboť SVS nevysvětlil, jak byl ke dni podání žádosti žalobkyně v prvním stupni o pracovní místo její diplom v souladu s podmínkou stanovenou v oznámení o výběrovém řízení, když byl tento soulad prokázán až a posteriori během řízení o stížnosti (body 56, 57 a 60 až 64 napadeného rozsudku).

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávných právních posouzení, neboť SVS měl za to, že žalobkyně v prvním stupni ztratila šanci být přijata na pracovní místo a měla by jí být za to poskytnuta náhrada škody (bod 74 napadeného rozsudku).


title: Věc T-227/17: Žaloba podaná dne 19. dubna 2017 – Falmouth University v. Komise

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/29

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2017 – Falmouth University v. Komise
   (Věc T-227/17)
   (2017/C 221/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Falmouth University (Falmouth, Spojené království) (zástupci: V. Sloane, barrister, F. Harmel, advokátka a T. Kotsonis, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise, v němž se v souvislosti s programovým obdobím EFRR 2007-2013 konstatuje, že v rámci operace „Enhancing the Creative Knowledge Base of Cornwall“ došlo k nesrovnalostem, takže je třeba uplatnit paušální finanční opravu ve výši 25 %;

               —

               rozhodl, že Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že kritéria pro výběr jsou v rozporu s čl. 44 odst. 2 směrnice 2004/18/ES (1), je nesprávné.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise nemohla oprávněně hledat oporu ve třech dalších údajných nesrovnalostech.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že konstatování Komise, že došlo k dalším třem údajným nesrovnalostem, je v každém případě nesprávné.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise tím, že rozhodla, že výše finanční opravy je 25 %, jednala zjevně iracionálně a nepřiměřeně.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004, L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc T-288/13 P: Usnesení Tribunálu ze dne 26. května 2014 – AK v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnocení za roky 2001/2002, 2004, 2005 a 2008 — Opožděné vyhotovení posudků o vývoji služebního postupu — Nemajetková újma — Ztráta naděje na povýšení — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/59

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. května 2014 – AK v. Komise
   (Věc T-288/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnocení za roky 2001/2002, 2004, 2005 a 2008 - Opožděné vyhotovení posudků o vývoji služebního postupu - Nemajetková újma - Ztráta naděje na povýšení - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2014/C 315/99
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AK (Esbo, Finsko) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, poté D. De Abreu Caldas a Louis, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 13. března 2013, AK v. Komise (F-91/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

               2)

               AK ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 233, 10.8.2013.


title: Věc C-570/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 6. listopadu 2013 — Karoline Gruber

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 6. listopadu 2013 — Karoline Gruber
   (Věc C-570/13)
   2014/C 24/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: Karoline Gruber

      Dotčený orgán: Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten

      Vedlejší účastník řízení: EMA Beratungs- und Handels GmbH

      Další zúčastněná strana: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      Předběžné otázky

               1)

               Brání unijní právo, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Směrnice 2011/92) (1) a zejména její článek 11 vnitrostátní právní úpravě, podle níž má rozhodnutí, kterým bylo určeno, že u určitého záměru není třeba provádět posuzování vlivu na životní prostředí, závazný účinek i pro sousedy, kteří neměli v předchozím určovacím řízení postavení účastníka řízení, a v následujících schvalovacích řízeních může být uplatňováno proti nim, i když v těchto schvalovacích řízeních mají možnost vznést proti záměru své námitky (ve věci v původním řízení to znamená námitky v tom smyslu, že vlivy záměru je ohrožen jejich život, zdraví nebo vlastnictví nebo jsou nepřiměřeně obtěžováni zápachem, hlukem, kouřem, prachem, otřesy nebo jiným způsobem)?
               V případě kladné odpovědi na otázku 1:

               2)

               Vyžaduje unijní právo, a na základě svého přímého použití zejména směrnice 2011/92, konstatovat neexistenci závazného účinku popsaného v první otázce?

      (1)  Úř. věst. 2012, L 26, s. 1.


title: Věc C-45/11 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2011 — Deutsche Bahn AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Žádost o zápis ochranné známky Společenství skládající se z horizontální kombinace šedé a červené barvy — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 7 odst. 1 písm. b)“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/3

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2011 — Deutsche Bahn AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-45/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Žádost o zápis ochranné známky Společenství skládající se z horizontální kombinace šedé a červené barvy - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 7 odst. 1 písm. b))
   2012/C 109/05
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (zástupce: K. Schmidt-Hern, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 11. listopadu 2010, Deutsche Bahn v. OHIM (T-404/09), kterým byla zamítnuta žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2009, kterým bylo zamítnuto její odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta, který zamítl její žádost o zápis barevného označení, které se skládá z kombinace šedé a červené barvy, jako ochranné známky Společenství pro některé služby třídy 39 — Rozlišovací způsobilost označení skládajícího se z kombinace barev

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Deutsche Bahn AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc T-349/10: Žaloba podaná dne 26. srpna 2010 — Milux v. OHIM (OVUMCONTROL)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/53

      Žaloba podaná dne 26. srpna 2010 — Milux v. OHIM (OVUMCONTROL)
      (Věc T-349/10)
      ()
      (2010/C 288/98)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Milux Holding SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Bojs, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. června 2010 ve věci R 1436/2009-4;

                  —

                  uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „OVUMCONTROL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 10 a 44

         Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně použil zásadu zákazu diskriminace ve vztahu ke skutkovým okolnostem v projednávané věci; podpůrně porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že přihlašovaná ochranná známka nemá dostatečnou inherentní rozlišovací způsobilost.


title: Věc T-42/05: Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Rhiannon Williams proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/34

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Rhiannon Williams proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-42/05)
   (2005/C 93/65)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 31. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Rhiannon Williams, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupenou S. Crosbym a C. Bryantem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 19. listopadu 2004, kterým byla zamítnuta žádost o přístup k dokumentům, jejichž existenci je třeba předpokládat i přesto, že nejsou uvedeny v napadeném rozhodnutí;

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2004, kterým byla zamítnuta žádost o přístup k dokumentům označeným v napadeném rozhodnutí čísly 9, 16, 17, 27, 29, 32, 33, 34 a 46;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je doktorandskou výzkumnou pracovnicí uskutečňující projekt týkající se dopadů globalizace na právo a politiku Společenství v oblasti životního prostředí a rozvojové spolupráce. Za tímto účelem žalobkyně požádala o přístup k dokumentům, aby mohla přezkoumat podklady pro nejnovější předpisy o geneticky modifikovaných organismech (GMO). Na základě žádosti žalobkyně jí byl povolen přístup pouze k části dokumentů.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává porušení článku 8 nařízení č. 1049/2001 (1) a nedostatku odůvodnění podle článku 253 ES. Podle žalobkyně poskytla Komise neúplnou odpověď na žádost o přístup a neoznačila všechny dokumenty, na které se žádost vztahuje. Žalobkyně tvrdí, že existují další dokumenty, u kterých nebylo zamítnutí přístupu odůvodněno, a pro které nebyla uplatněna žádná výjimka.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávně použila výjimku zakotvenou v čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci a čl. 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážce nařízení č. 1049/2001. Žalobkyně rovněž uplatňuje, že Komise neuvedla důvody a nesprávně se domnívala, že zpřístupnění by závažně narušilo rozhodovací proces, že neexistuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění dokumentů a že dotčené dokumenty by oslabily pozici Komise před panelem Světové obchodní organizace ohledně faktického moratoria na povolování a uvádění biotechnologických výrobků na trh.
   Žalobkyně rovněž uplatňuje porušení zásady proporcionality a nedostatek odůvodnění pro částečné zamítnutí přístupu k dokumentům.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc T-277/04: Žaloba podaná dne 9. července 2004 Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/41

         Žaloba podaná dne 9. července 2004 Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-277/04)
   (2004/C 300/82)
   Jednací jazyk: bude určen v souladu s čl. 131 odst. 2 jednacího řádu – Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. července 2004 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG, se sídlem v Brémách (Německo), zastoupenou U. Sanderem.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Johnson's Veterinary Products Limited, se sídlem v Sutton Coldfield (Spojené království).
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu R 560/2003-1 ze dne 27. dubna 2004;

               —

               uložil žalovanému úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Johnson's Veterinary Products Limited

               Přihlášená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „VITACOAT“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 21 (šampóny, kondicionéry, přípravky na vlasy a pleť, deodoranty, prostředky na hubení roztočů, vší, blech a ostatních parazitů; vše pro zvířata, jakož i kartáče a hřebeny pro zvířata)

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Německá slovní ochranná známka „VITAKRAFT“

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání žalobkyně

               Žalobní důvody:

                           —

                           Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94;

                           —

                           nesprávné posouzení původní rozlišovací způsobilosti a používáním zvýšené rozlišovací způsobilosti namítané ochranné známky;

                           —

                           nesprávné posouzení vlivu totožnosti sporných označení začínajících „VITA“;

                           —

                           nesprávné posouzení fonetické a pojmové podobnosti sporných označení;

                           —

                           chybějící zohlednění rozsáhlé totožnosti výrobků.