title: Věc C-112/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná A (B a další) dne 8. března 2013 — A v. B a další

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná A (B a další) dne 8. března 2013 — A v. B a další
   (Věc C-112/13)
   (2013/C 226/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce a účastník řízení podávající opravný prostředek „Revision“: A

      Žalovaný a odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: B a další

      Předběžné otázky

               1)

               Lze při použití práva Evropské unie na procesní systém, ve kterém jsou sice obecné soudy rozhodující ve věci samé povinny zkoumat i protiústavnost zákonů, je jim však zakázáno je obecně rušit, což bylo vyhrazeno zvláště organizovanému ústavnímu soudu, dovodit ze, zásady rovnocennosti‘ evropského práva, že se obecné soudy v případě, že zákon porušuje článek 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), musí během řízení obrátit i na ústavní soud se žádostí o obecné zrušení zákona a nemohou zákon v konkrétním případě pouze nepoužít?

               2)

               Má být článek 47 Listiny vykládán v tom smyslu, že brání procesnímu ustanovení, podle kterého soud, který nemá mezinárodní příslušnost, ustanoví účastníkovi řízení, jehož pobyt nelze zjistit, opatrovníka pro případ nepřítomnosti a tento opatrovník může následně tím, že se, dostaví k jednání‘, závazně založit mezinárodní příslušnost tohoto soudu?

               3)

               Má být článek 24 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (dále jen, nařízení č. 44/2001) „vykládán tak, že dostavení se žalovaného k jednání“ ve smyslu tohoto ustanovení je dáno pouze tehdy, pokud sám žalovaný nebo jím zmocněný právní zástupce učiní příslušný procesní úkon nebo to platí bez omezení i u opatrovníka pro případ nepřítomnosti ustanoveného podle práva příslušného členského státu?


title: Věc T-222/11: Žaloba podaná dne 20. dubna 2011 — Rautenbach v. Rada a Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/29

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2011 — Rautenbach v. Rada a Komise
   (Věc T-222/11)
   2011/C 186/55
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Muller Conrad Rautenbach (Harare, Zimbabwe) (zástupci: S. Smith QC, M. Lester, Barristers, a W. Osmond, Solicitor)

      Žalované: Rada Evropské unie a Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2011/101/SZBP ze dne 15. února 2011 o omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. 2011, L 42, s. 6) a nařízení Komise (EU) č. 174/2011 ze dne 23. února 2011, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 314/2004 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. 2011, L 49, s. 23) v rozsahu, v němž se použijí na žalobkyni, a

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: nařízení Komise (EU) č. 174/2001 ani rozhodnutí Rady 2011/101/SZBP nebyla přijata na platném právním základě, jelikož dotčené orgány překročily meze své pravomoci.

               2)

               Druhý žalobní důvod: žalované nemají oprávnění uložit žalobkyni restriktivní opatření; uložení těchto opatření žalobkyni spočívá na zjevně nesprávném posouzení, jelikož žalované dospěly k chybnému závěru, že jejich uložení je odůvodněné.

               3)

               Třetí žalobní důvod: sporná opatření porušují práva žalobkyně na obhajobu a práva na účinný soudní přezkum.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: žalované porušily povinnost uvést odůvodnění, jelikož jimi uvedené odůvodnění neodpovídá příslušné povinnosti, která orgánům EU náleží.

               5)

               Pátý žalobní důvod: napadená opatření vedou k neodůvodněnému a nepřiměřenému omezení základních práv žalobkyně, a to především jejího vlastnického práva, svobody podnikání a práva na respektování jejího dobrého jména a rodinného života.


title: Věc F-51/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. května 2016 – FR v. EASA

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/37

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. května 2016 – FR v. EASA
   (Věc F-51/15) (1)

   (2016/C 232/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Samosoudce nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015, s. 37.


title: Věc T-504/08: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2008 – Mologen v. OHIM (dSLIM)

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/49

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2008 – Mologen v. OHIM (dSLIM)
   (Věc T-504/08)
   (2009/C 44/86)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mologen AG (Berlín, Německo) (zástupce: C. Klages, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 17. září 2008 ve věci R 1077/2007-4,

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „dSLIM“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 5, 10, 42 a 44 (přihláška č. 5 355 136).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože označení nechybí ani rozlišovací způsobilost ani se nejedná o popisný údaj.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-181/04: Žaloba podaná dne 17. května 2004 Nathalií Heinen proti Komisi Evropských společenství

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/19

         Žaloba podaná dne 17. května 2004 Nathalií Heinen proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-181/04)
   (2004/C 190/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Nathalií Heinen, s bydlištěm v Ottignies (Belgie), zastoupenou Sébastienem Orlandi, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí zkušební komise výběrového řízení COM/PB/02, kterým zkušební komise odmítla zapsat jméno žalobkyně na seznam vhodných kandidátů;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobkyně, která se účastnila zkoušek vnitřního výběrového řízení COM/PB/02 pro přechod z kategorie C do kategorie B, brojí proti rozhodnutí zkušební komise o tom, že ji nezapíše na seznam vhodných kandidátů tohoto výběrového řízení kvůli výsledkům, kterých dosáhla na ústní zkoušce, které nebyly dostačující, ač byly vyšší než výsledky, které jsou v zásadě vyžadovány.
   Na podporu svých požadavků žalobkyně uvádí porušení oznámení o výběrovém řízení a porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace.
   Žalobkyně v tomto ohledu upřesňuje, že ačkoliv oznámení o výběrovém řízení stanoví, že účastníci musejí ve své přihlášce uvést pro předvýběrové testy a pro ústní zkoušku jazyk podle svého výběru, s možností výběru jiného jazyka pro ústní zkoušku s tím, že tento výběr je definitivní, někteří kandidáti mohli změnit jazyk po podání přihlášky a někteří dokonce v den ústní zkoušky.


title: Věc C-68/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 12. února 2007 – Kerstin Sundelind Lopez v. Miquel Enrique Lopez Lizazo

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 12. února 2007 – Kerstin Sundelind Lopez v. Miquel Enrique Lopez Lizazo
   (Věc C-68/07)
   (2007/C 82/40)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Högsta domstolen.
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kerstin Sundelind Lopez.

      Žalovaný: Miquel Enrique Lopez Lizazo.
   Předběžná otázka
   Odpůrce ve věci týkající se rozvodu nemá ani bydliště ve členském státě, ani není státním příslušníkem členského státu. Může být tato věc projednána soudem členského státu, který není příslušný na základě článku 3 (1) [nařízení Brusel II], ačkoli soud v jiném členském státě může být příslušný na základě jednoho z pravidel pro určení příslušnosti stanovených ve článku 3?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003, Úř. věst. L 338, s. 1.


title: Spojené věci C-256/13 a C-264/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Provincie Antwerpen v. Belgacom NV van publiek recht (C-256/13), Mobistar NV (C-264/13) „Řízení o předběžné otázce – Sítě a služby elektronických komunikací – Směrnice 2002/20/ES – Článek 6 – Podmínky, které mohou být spojeny s obecným oprávněním a s právy na užívání rádiových frekvencí a čísel, a zvláštní povinnosti – Článek 13 – Poplatky za práva na užívání a za práva na instalování zařízení – Regionální právní předpisy ukládající podnikům povinnost odvádět poplatek z provozoven“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/16

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Provincie Antwerpen v. Belgacom NV van publiek recht (C-256/13), Mobistar NV (C-264/13)
      (Spojené věci C-256/13 a C-264/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES - Článek 6 - Podmínky, které mohou být spojeny s obecným oprávněním a s právy na užívání rádiových frekvencí a čísel, a zvláštní povinnosti - Článek 13 - Poplatky za práva na užívání a za práva na instalování zařízení - Regionální právní předpisy ukládající podnikům povinnost odvádět poplatek z provozoven“)
      (2014/C 395/19)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van beroep te Antwerpen

         Účastnice původních řízení

         Navrhovatelka: Provincie Antwerpen

         Odpůrkyně: Belgacom NV van publiek recht (C-256/13), Mobistar NV (C-264/13)

         Výrok

      Články 6 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby operátoři zajišťující sítě a poskytující služby elektronických komunikací byli z důvodu, že podpěry, sloupy nebo antény mobilních radiokomunikačních systémů nezbytných pro jejich činnost jsou umístěny na veřejném nebo soukromém majetku, osobami povinnými odvádět obecný poplatek z provozoven.

         (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  6. října 2005  ve věci C-9/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): trestní řízení proti Geharo BV (Směrnice 88/378/EHS — Hračky — Směrnice 91/338/EHS — Nejvyšší povolený obsah kadmia)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 6. října 2005
   ve věci C-9/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): trestní řízení proti Geharo BV (1)

   (Směrnice 88/378/EHS - Hračky - Směrnice 91/338/EHS - Nejvyšší povolený obsah kadmia)
   (2005/C 296/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-9/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 23. prosince 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 12. ledna 2004, v trestním řízení proti Geharo BV, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts (zpravodaj), N. Colneric, K. Schiemann a E. Levits, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 6. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 1 věta druhá směrnice Rady 91/338/EHS ze dne 18. června 1991, kterou se podesáté mění směrnice 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby se zákaz prodávat výrobky s vyšším než povoleným obsahem kadmia stanovený touto směrnicí použil na hračky, kterých se týká směrnice Rady 88/378/EHS ze dne 3. května 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnosti hraček.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc C-532/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln — Německo) — Susanne Leichenich v. Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis ( „Směrnice 77/388/EHS — DPH — Osvobození od daně — Článek 13 část B písm. b) — Pacht nebo nájem nemovitého majetku — Hausbót bez vlastního pohonu trvale umístěný podél břehu řeky — Nájem hausbótu včetně k němu přiléhajícího mola, pozemku a vodní plochy — Výhradní určení ke stálému využívání jako restaurace s diskotékou — Jediné plnění“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/21

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln — Německo) — Susanne Leichenich v. Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis
   (Věc C-532/11) (1)

   (Směrnice 77/388/EHS - DPH - Osvobození od daně - Článek 13 část B písm. b) - Pacht nebo nájem nemovitého majetku - Hausbót bez vlastního pohonu trvale umístěný podél břehu řeky - Nájem hausbótu včetně k němu přiléhajícího mola, pozemku a vodní plochy - Výhradní určení ke stálému využívání jako restaurace s diskotékou - Jediné plnění)
   2013/C 9/33
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Susanne Leichenich

      Žalovaní: Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis

      za přítomnosti: Dr. Leyh, Dr. Kossow & Dr. Ott KG, Wirtschaftsprüfungsgesellschaft, Steuerberatungsgesellschaft

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Köln — Výklad čl. 13 části B písm. b) směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Rozsah osvobození od DPH stanoveného tímto ustanovením v případě pachtu nebo nájmu nemovitého majetku — Nájem vodní plochy a lodě určené ke komerčnímu využití jako restaurace a noční klub

      Výrok

               1)

               Článek 13 část B písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládán tak, že pojem „pacht nebo nájem nemovitého majetku“ zahrnuje nájem hausbótu, včetně k němu přiléhajícího prostoru a mola, který je pomocí obtížně uvolnitelných úchytů upevněn ke břehům a ke korytu řeky, spočívá na vymezeném a identifikovatelném stanovišti na řece a je podle nájemní smlouvy určen výhradně k trvalému užívání jako restaurace s diskotékou na tomto stanovišti. Takový nájem představuje jediné plnění osvobozené od daně, aniž je třeba rozlišovat mezi nájmem hausbótu a nájmem mola.

               2)

               Takový hausbót není vozidlem ve smyslu v čl. 13 části B písm. b) bodu 2 směrnice 77/388.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc T-467/13: Žaloba podaná dne 28. srpna 2013 — Arrow Group a Arrow Generics v. Komise

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/32

         Žaloba podaná dne 28. srpna 2013 — Arrow Group a Arrow Generics v. Komise
   (Věc T-467/13)
   2013/C 313/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arrow Group ApS (Roskilde, Dánsko) a Arrow Generics Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Kon, C. Firth, a C. Humpe, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil články 1, 2 a 3 rozhodnutí Komise C(2013) 3803 final ze dne 19. června 2013 ve věci COMP/39.226 — Lundbeck v části, v níž se týkají společnosti Arrow, nebo

               —

               podpůrně zrušil článek 2 rozhodnutí Komise C(2013) 3803 final ze dne 19. června 2013 ve věci COMP/39.226 — Lundbeck v části, v níž byla společnosti Arrow uložena pokuta za britskou a dánskou dohodu, nebo

               —

               ještě podpůrněji zrušil článek 2 rozhodnutí Komise C(2013) 3803 final ze dne 19. června 2013 ve věci COMP/39.226 — Lundbeck v části, v níž byla společnosti Arrow uložena pokuta za dánskou dohodu, a odpovídajícím způsobem pokutu snížil, nebo

               —

               zcela podpůrně snížil pokutu uloženou v článku 2 rozhodnutí Komise C(2013) 3803 final ze dne 19. června 2013 ve věci COMP/39.226 — Lundbeck a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila podstatné procesní náležitosti v řízení, jež vedlo k vydání rozhodnutí, jelikož (i) nezahájila řízení a nepokračovala ve svém šetření v přiměřené lhůtě, (ii) nezajistila včasný a vhodný přístup ke spisu a (iii) nevydala doplňující oznámení námitek.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise právně dostačujícím způsobem neprokázala, že společnosti Arrow a Lundbeck byly potenciálními konkurenty, když obě dohody uzavíraly.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise právně dostačujícím způsobem neprokázala, že obě dohody měly za cíl omezit hospodářskou soutěž v rozporu s článkem 101 SFEU.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že při ukládání pokuty společnosti Arrow porušila Komise zásadu proporcionality, zásadu nullum crimen nulla poena sine lege a zásadu právní jistoty.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází podpůrně z toho, že Komise pochybila, když britskou a dánskou dohodu kvalifikovala jako jediné a pokračující protiprávní jednání porušující článek 101 SFEU, a porušila článek 25 nařízení 1/2003 (1), když společnosti Arrow uložila pokutu za dánskou dohodu po uplynutí promlčecí doby v oblasti ukládání pokut.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází podpůrněji z toho, že se Komise dopustila pochybení při výpočtu pokuty, když uložila pokutu, která je nepřiměřená závažnosti tvrzených protiprávních jednání porušujících článek 101 SFEU.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy.


title: Věc T-47/13: Žaloba podaná dne 30. ledna 2013 — Goldsteig Käsereien Bayerwald v. OHIM — Vieweg (goldstück)

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/25

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2013 — Goldsteig Käsereien Bayerwald v. OHIM — Vieweg (goldstück)
   (Věc T-47/13)
   2013/C 86/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Goldsteig Käsereien Bayerwald (Cham, Německo) (zástupce: S. Biagosch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Christin Vieweg (Sonneberg, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. listopadu 2012 ve věci R 2589/2011-1

               —

               uložil OHIM náhradu vlastních nákladů řízení a nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Christin Vieweg

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „goldstück“, pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 153 677

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „GOLDSTEIG“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 29 a 43

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce bylo vyhověno

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Rozhodnutí námitkového oddělení bylo zrušeno a námitka žalobkyně byla zamítnuta

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-242/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 8. května 2017 – Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA v. Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA a další

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 18. května 2017 – Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA v. Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA a další
   (Věc C-242/17)
   (2017/C 283/21)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA

      Odpůrci: Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Evropské unie, a konkrétně čl. 18 odst. 7 směrnice 2009/28/ES (1), ve spojení s rozhodnutím Komise 2011/438/EU (2) ze dne 19. července 2011, vnitrostátním právním předpisům, představovaným ministerskou vyhláškou ze dne 23. ledna 2012, a zejména články 8 a 12 této vyhlášky, která ukládá specifické povinnosti, jež jsou odlišné a širší než povinnosti vyplývající z přistoupení k dobrovolnému systému, který je předmětem rozhodnutí Evropské komise přijatého ve smyslu odstavce 4 výše uvedeného článku 18?

               2)

               V případě záporné odpovědi na předchozí otázku, musí být na hospodářské subjekty, které jsou zapojeny do dodavatelského řetězce výrobku, i když se jedná o subjekty, které vykonávají pouze funkci trader neboli pouhého prostředníka bez jakékoli fyzické dispozice s výrobkem, nahlíženo tak, že podléhají evropské právní úpravě uvedené v předchozí [otázce]?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. 2009, L 140, s. 16 a oprava v Úř. věst. 2009, L 295, s. 20).

      (2)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2011/438 ze dne 19. července 2011 o uznání režimu „International Sustainability and Carbon Certification“ pro prokázání souladu s kritérii udržitelnosti podle směrnic Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES a 2009/30/ES (Úř. věst. 2011, L 190, s. 79).


title: Věc C-287/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'appello di Roma (Itálie) dne 24. července 2009 — Aduo Pisaneschi v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'appello di Roma (Itálie) dne 24. července 2009 — Aduo Pisaneschi v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Věc C-287/09)
   2009/C 233/15
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte d'appello di Roma

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Aduo Pisaneschi

      Odpůrce: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Předběžná otázka

   Mají být články 17, 39 a 42 Smlouvy a příslušná ustanovení nařízení č. 1408/71 vykládány v tom smyslu, že se zásada sčítání všech dob pojištění pro účely vzniku, získání a zachování nároku na dávky — tedy zásada zavedená poté, co Rada přijala nařízení č. 1408/71 — použije ve všech případech, v nichž je nezbytné použít systém sčítání a poměrných výpočtů pro uznání nároku na danou dávku, z čehož vyplývá, že je třeba brát za tímto účelem v úvahu jak období pojištění podle právních předpisů každého členského státu, tak období pojištění v systému sociálního zabezpečení použitelném pro úředníky orgánů Společenství?


title: Věc T-428/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2008 – Keinhorst v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Mezitímní rozsudek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/34

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2008 – Keinhorst v. Komise
   (Věc T-428/03) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Mezitímní rozsudek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2008/C 301/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gerhard Keinhorst (Overijse, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně C. Berardis-Kayser a L. Lozano Palacios, poté C. Berardis-Kayser a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. prosince 2002 a ze dne 14. dubna 2003, kterými došlo ke změně zařazení žalobce do platové třídy, v rozsahu, ve kterém stanovují jeho zařazení do platového stupně, ke dni jeho jmenování do platové třídy A6 prvního platového stupně, ve kterém stanovují den počátku jejich finančních dopadů na 5. října 1995 a ve kterém neumožnily služební postup žalobce, a návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 4. září 2003 a 24. listopadu 2003, kterými byly zamítnuty stížnosti žalobce, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok

               1)

               Již není třeba o projednávané žalobě rozhodnout.

               2)

               Komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc F-42/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 4. května 2016 – Bouvret v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Nároky na důchod nabyté před nástupem do služebního poměru v Unii ve vnitrostátním důchodovém systému — Převod do důchodového systému Unie — Návrh na započtení příspěvkových let, který dotyčná osoba přijala, na základě nových obecných prováděcích ustanovení — Námitka nepřípustnosti — Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ — Článek 83 jednacího řádu“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/42

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 4. května 2016 – Bouvret v. Komise
   (Věc F-42/12) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Nároky na důchod nabyté před nástupem do služebního poměru v Unii ve vnitrostátním důchodovém systému - Převod do důchodového systému Unie - Návrh na započtení příspěvkových let, který dotyčná osoba přijala, na základě nových obecných prováděcích ustanovení - Námitka nepřípustnosti - Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ - Článek 83 jednacího řádu“)
   (2016/C 222/54)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Florence Bouvret (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a S. Orlandi, advokáti, poté D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti, a nakonec, J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Martin a J. Baquero Cruz, zmocněnci, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec, a nakonec G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení návrhu na převod nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru u Komise, vyhotoveného na základě výpočtu zohledňujícího nová OPU, jež vstoupila v platnost poté, co žalobkyně předložila žádost o převod

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Florence Bouvret ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23. 6. 2012, s. 25.


title: Věc T-660/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Polytetra v. OHIM – EI du Pont de Nemours (POLYTETRAFLON) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství POLYTETRAFLON — Starší slovní ochranná známka Společenství TEFLON — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Konečný výrobek obsahující složku — Užívání starší ochranné známky pro konečné výrobky třetích osob — Povinnost odůvodnění“

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Polytetra v. OHIM – EI du Pont de Nemours (POLYTETRAFLON)
   (Věc T-660/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství POLYTETRAFLON - Starší slovní ochranná známka Společenství TEFLON - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Konečný výrobek obsahující složku - Užívání starší ochranné známky pro konečné výrobky třetích osob - Povinnost odůvodnění“)
   (2015/C 262/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polytetra GmbH (Mönchengladbach, Německo) (zástupkyně: R. Schiffer, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Spojené státy) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. září 2011 (věc R 2005/2010-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi EI du Pont de Nemours and Company a Polytetra GmbH

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. září 2011 (věc R 2005/2010-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Polytetra GmbH.

               3)

               Společnost EI du Pont de Nemours and Company ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc C-330/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Gergely Szemerey v. Miniszterelnökséget vezető miniszter, který vstoupil do práv Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve „Řízení o předběžné otázce — Společná zemědělská politika — Opatření na podporu rozvoje venkova — Agroenvironmentální platby — Nařízení (ES) č. 1122/2009 — Články 23 a 58 — Nařízení (ES) č. 1698/2005 — Nařízení (ES) č. 1975/2006 — Podpora na pěstování vzácného rostlinného druhu — Žádost o zaplacení — Obsah — Požadavek osvědčení — Sankce v případě nepředložení“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Gergely Szemerey v. Miniszterelnökséget vezető miniszter, který vstoupil do práv Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Věc C-330/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Opatření na podporu rozvoje venkova - Agroenvironmentální platby - Nařízení (ES) č. 1122/2009 - Články 23 a 58 - Nařízení (ES) č. 1698/2005 - Nařízení (ES) č. 1975/2006 - Podpora na pěstování vzácného rostlinného druhu - Žádost o zaplacení - Obsah - Požadavek osvědčení - Sankce v případě nepředložení“)
   (2016/C 068/13)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gergely Szemerey

      Žalovaný: Miniszterelnökséget vezető miniszter, který vstoupil do práv Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Výrok

               1)

               Článek 23 nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína, vykládaný ve spojení s nařízením Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), ve znění nařízení Rady (ES) č. 473/2009 ze dne 25. května 2009, a s nařízením Komise (ES) č. 1975/2006 ze dne 7. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova, ve znění nařízení Komise (ES) č. 484/2009 ze dne 9. června 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, vyžadovala, aby žadatel o agroenvironmentální podporu předložil platební agentuře současně se svou žádostí o podporu osvědčení o vzácném rostlinném druhu, na základě něhož mu vzniká právo na vyplacení této podpory, za podmínky, že tato právní úprava umožnila dotčeným subjektům, aby za přiměřených podmínek splnily požadavky této právní úpravy, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Článek 58 třetí pododstavec nařízení č. 1122/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že sankce stanovená v tomto ustanovení se nepoužije na žadatele o agroenvironmentální podporu, který ke své žádosti o podporu nepřiloží takový doklad, jako je osvědčení dotčené ve věci v původním řízení, na základě něhož mu vzniká právo na vyplacení této podpory. Článek 23 odst. 1 třetí pododstavec tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že takové nepředložení v zásadě způsobuje nepřípustnost žádosti o platbu agroenvironmentální podpory.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc C-438/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 26. srpna 2011 — Lagura Vermögensverwaltung GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 26. srpna 2011 — Lagura Vermögensverwaltung GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Věc C-438/11)
   2011/C 347/12
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lagura Vermögensverwaltung GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Předběžné otázky

   Je třeba za okolností daných v původním řízení, za nichž orgán třetí země již nemůže přezkoumat, zda se jím vystavené osvědčení zakládá na správném vylíčení skutečností, odepřít dlužníku cla možnost dovolávat se ochrany legitimního očekávání podle čl. 220 odst. 2 písm. b) druhého a třetího pododstavce celního kodexu (1), když okolnosti týkající se neobjasnitelnosti obsahové správnosti osvědčení o původu zboží spadají do „sféry“ vývozce, nebo platí, že přechod důkazního břemene z celního orgánu na dlužníka cla podle ustanovení čl. 220 odst. 2 písm. b) třetího pododstavce první části celního kodexu pouze — popřípadě naopak — předpokládá, že se příčina neobjasnitelnosti nalézá mimo „sféru“ orgánu země vývozu, popřípadě v nedbalosti, kterou je nutné přičítat pouze vývozci?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000 (Úř. věst. L 311, s. 17; Zvl. vyd. 02/10, s. 239).


title: Věc C-225/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Cortona (Itálie) dne 19. června 2009 — Joanna Jakubowlka Edyta v. Alessandro Maneggia

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Cortona (Itálie) dne 19. června 2009 — Joanna Jakubowlka Edyta v. Alessandro Maneggia
   (Věc C-225/09)
   2009/C 205/43
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di pace di Cortona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Joanna Jakubowlka Edyta

      Žalovaný: Alessandro Maneggia

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 3 písm. g) a články 4, 10, 81 a 98 Smlouvy o založení Evropského společenství vykládány tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká vyplývá z článků 1 a 2 zákona č. 339 ze dne 25. listopadu 2003, kterými se opětovně zavádí neslučitelnost výkonu povolání advokáta zaměstnanci státní správy na částečný úvazek a zakazuje se těmto zaměstnancům, i když jsou způsobilí k výkonu povolání advokáta, vykonávat toto povolání, přičemž je stanoveno vyškrtnutí ze seznamu advokátů na základě rozhodnutí příslušné rady advokátní komory, neukončí-li zaměstnanec státní správy pracovní poměr?

               2)

               Musí být čl. 3 písm. g) a články 4, 10 a 98 Smlouvy o založení Evropského společenství vykládány tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká vyplývá z článků 1 a 2 zákona č. 339 ze dne 25. listopadu 2003, kterými se opětovně zavádí neslučitelnost výkonu povolání advokáta zaměstnanci státní správy na částečný úvazek a zakazuje se těmto zaměstnancům, i když jsou způsobilí k výkonu povolání advokáta, vykonávat toto povolání, přičemž je stanoveno vyškrtnutí ze seznamu advokátů na základě rozhodnutí příslušné rady advokátní komory, neukončí-li zaměstnanec státní správy pracovní poměr?

               3)

               Musí být článek 6 směrnice Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů (1) v rozsahu, v němž stanoví, že „každý členský stát může advokáty v pracovním poměru, kteří jsou vázáni pracovní smlouvou k veřejnému nebo soukromému podniku, vyloučit z výkonu činností zastupování nebo obhajování tohoto podniku v soudním řízení, pokud tyto činnosti nejsou oprávněni vykonávat advokáti působící v dotyčném státu“, vykládán tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, jaká vyplývá z článků 1 a 2 zákona č. 339 ze dne 25. listopadu 2003, kterými se opětovně zavádí neslučitelnost výkonu povolání advokáta zaměstnanci státní správy na částečný úvazek a zakazuje se těmto zaměstnancům, i když jsou způsobilí k výkonu povolání advokáta, vykonávat toto povolání, přičemž je stanoveno vyškrtnutí ze seznamu advokátů na základě rozhodnutí příslušné rady advokátní komory, neukončí-li zaměstnanec státní správy pracovní poměr, když se tato vnitrostátní úprava použije i pro advokáty v pracovním poměru, kteří vykonávají činnost advokáta na základě volného pohybu služeb?

               4)

               Musí být článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES (2) ze dne 16. února 1998 tam, kde zakotvuje, že „Advokát zapsaný v hostitelském členském státě pod profesním označením udělovaným v domovském státě může vykonávat činnost jako osoba v pracovním poměru u jiného advokáta, sdružení nebo právní firmy, veřejného nebo soukromého podniku do té míry, do jaké to hostitelský členský stát povoluje advokátům zapsaným pod profesním označením udělovaným v tomto státě“, vykládán tak, že se nepoužije na advokáty, kteří jsou zaměstnanci státní správy na částečný úvazek?

               5)

               Brání obecné zásady práva Společenství ochrany legitimního očekávání a nabytých práv vnitrostátní právní úpravě, jaká vyplývá z článků 1 a 2 zákona č. 339 ze dne 25. listopadu 2003, kterými se opětovně zavádí neslučitelnost výkonu povolání advokáta zaměstnanci státní správy na částečný úvazek a které se použijí i na advokáty, kteří jsou ke dni vstupu zákona č. 339 z roku 2003 v platnost již zapsáni v seznamech advokátů, přičemž článek 2 stanoví jen krátkou odkladnou lhůtu pro nezbytnou volbu mezi zaměstnáním a výkonem povolání advokáta?

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 17

      (2)  Úř. věst. L 77, s. 36


title: Věc C-264/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 2. června 2014 – Skatteverket v. David Hedqvist

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 2. června 2014 – Skatteverket v. David Hedqvist
   (Věc C-264/14)
   2014/C 245/09
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Skatteverket

      Odpůrce: David Hedqvist

      Předběžné otázky

               1.

               Má být čl. 2 odst. 1 směrnice o DPH (1) vykládán v tom smyslu, že operace ve formě popsané jako směna virtuálního oběživa za tradiční oběživo a naopak, které jsou prováděny za úplatu započítávanou poskytovatelem při stanovování směnných kurzů, představují poskytování služeb za úplatu?

               2.

               Pokud je odpověď na první otázku kladná, má být čl. 135 odst. 1 vykládán v tom smyslu, že výše uvedené směnné operace jsou osvobozeny od daně?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-341/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. srpna 2009 Acegas-APS SpA, původně Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas) proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. června 2009 ve věci T-309/02, Acegas v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/42

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. srpna 2009 Acegas-APS SpA, původně Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas) proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. června 2009 ve věci T-309/02, Acegas v. Komise
   (Věc C-341/09 P)
   2009/C 267/74
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Acegas-APS SpA, původně Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas) (zástupci: F. Ferletic a F. Spitaleri, advokáti, L. Daniele, profesor)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 ve věci T-309/02, ACEGAS-APS v. Komise a vrátit věc Soudu, aby rozhodl ve věci samé;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a vyhradit si rozhodnutí o nákladech řízení v prvním stupni.

         V případě, že Soudní dvůr rozhodne, že mu soudní řízení dovoluje rozhodnout o meritu sporu:

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí Komise 2003/193/ES (1) o státní podpoře poskytované Itálií ve formě osvobození od daně a půjček za zvýhodněných podmínek podnikům poskytujícím veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí;

               —

               podpůrně zrušit článek 3 napadeného rozhodnutí v části, v níž ukládá Itálii požadovat navrácení poskytnuté podpory příjemci;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů tohoto řízení a řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   První důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 230 čtvrtého pododstavce ES — Vyloučení právního zájmu ACEGAS-APS na základě nesprávných a nerelevantních skutkových okolností
   ACEGAS-APS zdůrazňuje, že ustálená judikatura Soudního dvora podřizuje oprávnění podat žalobu proti rozhodnutím Komise týkajícím se režimů podpor dvěma podmínkám: žalobce musí být skutečným příjemcem podpory poskytnuté na základě režimu, jenž je předmětem rozhodnutí; rozhodnutí musí obsahovat nařízení navrátit podporu. ACEGAS-APS uvádí, že v projednávaném případě tyto dvě podmínky nejsou splněny. Soud tudíž pochybil, když prohlásil žalobu za nepřípustnou na základě nesprávných a nerelevantních skutkových okolností, k jejichž přezkoumání není příslušný.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 230 čtvrtého pododstavce ES — nesprávné vzetí v úvahu, pro účely posouzení právního zájmu žalobkyně, skutečností a okolností následujících po dni přijetí rozhodnutí
   ACEGAS-APS tvrdí, že podmínky oprávnění k podání žaloby musejí být splněny v okamžiku přijetí napadeného rozhodnutí. Soud tudíž pochybil, když vyloučil právní zájem ACEGAS-APS na podání žaloby a vycházel z pozdějších skutkových okolností, které se týkají řízení zahájeného příslušnými italskými orgány za účelem navrácení poskytnuté údajné podpory.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení práva na obhajobu — vady řízení před Soudem týkající se dotčení zájmů žalobkyně — zkreslení důkazních prostředků — nedostatečné a rozporné odůvodnění
   V řízení v prvním stupni Soud písemně položil ACEGAS-APS a Italské republice otázky, kterými je požádal o sdělení výše údajné podpory získané žalobkyní. Soud tím, že položil tyto otázky, porušil právo na obhajobu ACEGAS-APS. Soud mimoto zkreslil obsah poskytnutých odpovědí, které potvrzovaly, že žalobkyně byla „skutečnou příjemkyní“ z režimu osvobození od daně z příjmů napadeného Komisí.

      (1)  Úř. věst. 2003, L 77, s. 21.


title: Věc T-588/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2013 — Dole Food a Dole Germany v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s banány — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Pojem jednání ve vzájemné shodě s protisoutěžním cílem — Systém výměny informací — Povinnost odůvodnění — Právo na obhajobu — Pokyny o metodě stanovování pokut — Závažnost protiprávního jednání“ )

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2013 — Dole Food a Dole Germany v. Komise
   (Věc T-588/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s banány - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Pojem jednání ve vzájemné shodě s protisoutěžním cílem - Systém výměny informací - Povinnost odůvodnění - Právo na obhajobu - Pokyny o metodě stanovování pokut - Závažnost protiprávního jednání)
   2013/C 123/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dole Food Company, Inc. (Westlake Village, Kalifornie, Spojené státy americké) a Dole Germany OHG (Hamburk, Německo) (zástupce: J. F. Bellis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis a M. Kellerbauer, poté M. Kellerbauer a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 5955 final ze dne 15. října 2008, v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/39.188 — Banány)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Dole Food Company, Inc. a Dole Germany OHG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-75/05 P: Opravný prostředek podaný dne 16. února 2005 (fax/email ze dne 11. února 2005) Spolkovou republikou Německo proti rozsudku vydanému dne 1. prosince 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým rozšířeným senátem) ve věci T-27/02, Kronofrance S.A. v. Komise Evropských společenství, podporovaná Glunz AG a OSB Deutschland GmbH

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/15

         Opravný prostředek podaný dne 16. února 2005 (fax/email ze dne 11. února 2005) Spolkovou republikou Německo proti rozsudku vydanému dne 1. prosince 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým rozšířeným senátem) ve věci T-27/02, Kronofrance S.A. v. Komise Evropských společenství, podporovaná Glunz AG a OSB Deutschland GmbH
   (Věc C-75/05 P)
   (2005/C 106/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 16. února 2005 (fax/email ze dne 11. února 2005) opravný prostředek podaný Spolkovou republikou Německo, zastoupenou ministerským radou Wolfem-Dieterem Plessingem a vládním radou z.A. Clarissou Schulze-Bahr, Spolkové ministerstvo financí, Wilhelmstraße 97, D-11016 Berlín, jakož i Dr. Marcem Núñez Millerem, advokátem, Latham & Watkins, Warburgstraße 50, D-20354 Hamburk, proti rozsudku vydanému dne 1. prosince 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým rozšířeným senátem) ve věci T-27/02, Kronofrance S.A. proti Komisi Evropských společenství, podporované Glunz AG a OSB Deutschland GmbH.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 1. prosince 2004 ve věci T-27/02 (1) v plném rozsahu,

               2.

               vydal ve věci konečné rozhodnutí a odmítl žalobu jako nepřípustnou, každopádně však jako neopodstatněnou,

               3.

               spojil projednávanou věc pro účely řízení a rozsudku s paralelně probíhající věcí zahájenou opravným prostředkem společnosti Glunz AG,

               4.

               uložil žalobkyni v řízení v prvním stupni náhradu nákladů řízení o opravném prostředku, jakož i náklady řízení v prvním stupni ve věci T-27/02.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Napadený rozsudek porušuje zejména čl. 230 čtvrtý pododstavec. 4 ES, čl. 87 odst. 3 písm. c) ES a článek 64 jednacího řádu Soudu prvního stupně.
   Zaprvé žalobkyně nemá aktivní legitimaci. Individuální dotčenost podle čl. 230 čtvrtého pododstavce ES totiž nevyplývá přímo ze způsobilosti být zúčastněnou stranou podle čl. 1 písm. h) nařízení č. 659/1999. Naopak smí být vycházeno pouze z obsahu napadeného právního aktu a soutěžního postavení žalobkyně. Soutěžitel podávající žalobu proti souhlasu s poskytnutím podpory v rámci předběžného řízení musí podle toho prokázat resp. dokázat, že byl odsouhlasenou podporou „citelně“ ohrožen; dokonce i kdyby se postačovalo „prosté“ ohrožení, musí být toto každopádně doloženo s odůvodněním. Žalobu v prvním stupni bylo podle toho třeba odmítnout jako nepřípustnou, neboť žalobkyně nedoložila prosté ani citelné ohrožení.
   Napadený rozsudek dále porušuje body 3.3, 3.4, 3.10, 3.10.1 multisektorálního rámce z roku 1998, neboť Soud ukládá Komisi také při dostačujících údajích k relevantnímu stupni využití kapacity také přezkoumání spotřeby a případného propadu relevantního trhu. Tím Soud porušil zároveň čl. 87 odst. 3 písm. c) ES, neboť nahradil posouzení, příslušející výhradně Komisi, svým.
   Konečně porušuje napadený rozsudek článek 64 jednacího řádu Soudu prvního stupně, neboť Soud opomenul zjistit údaje, jejichž vyhledání by bylo nezbytné pro stanovení aktivní legitimace a které je třeba zjišťovat bez návrhu. To platí zvláště pro intenzitu soutěžního vztahu mezi žalobkyní a příjemcem podpory.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005


title: Věc C-441/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău dne 13. září 2010 — Ioan Anghel v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău dne 13. září 2010 — Ioan Anghel v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău
   (Věc C-441/10)
   ()
   2010/C 328/26
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ioan Anghel

      Žalovaní: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 110 první pododstavec SFEU (bývalý článek 90 ES), podle kterého členské státy nepodrobí přímo ani nepřímo výrobky jiných členských států jakémukoli vyššímu vnitrostátnímu zdanění než je to, jemuž jsou přímo nebo nepřímo podrobeny podobné výrobky domácí, zavedení daně ze znečišťování životního prostředí pro motorová vozidla, která se ukládá při prvním přihlášení k registraci na území členského státu a která má znaky stanovené mimořádným nařízením č. 50/2008, tedy daně, jež může představovat vnitrostátní zdanění výrobků pocházejících z jiných členských států, s ohledem na to, že uvedená daň se neplatí při znovupřihlášení motorového vozidla k registraci v Rumunsku, které má stejné vlastnosti jako dovezené ojeté vozidlo?

               2)

               Brání čl. 110 druhý pododstavec SFEU (bývalý článek 90 ES), podle kterého členské státy nepodrobí výrobky jiných členských států vnitrostátnímu zdanění, které by poskytovalo nepřímou ochranu jiným výrobkům, zavedení daně ze znečišťování životního prostředí pro motorová vozidla, která se ukládá při prvním přihlášení k registraci na území členského státu a která má znaky stanovené mimořádným nařízením vlády č. 50/2008, s ohledem na to, že mimořádným nařízením vlády č. 218/2008 byla od povinnosti k platbě daně ze znečišťování životního prostředí osvobozena kategorie automobilových vozidel, která vykazuje technické vlastnosti automobilů vyrobených v Rumunsku?


title: Věc T-548/16: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2017 – Clarke v. EUIPO

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2017 – Clarke v. EUIPO
   (Věc T-548/16) (1)

   (2017/C 357/41)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 221, 6.7.2015 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-63/15 a přenesena/předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc F-92/09: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2009 — U v. Parlament

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/42

         Žaloba podaná dne 6. listopadu 2009 — U v. Parlament
   (Věc F-92/09)
   2010/C 11/80
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: U (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: F. Moyse a A. Salerno, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Parlamentu, kterým byl žalobce propuštěn, jakož i náhrada nemajetkové újmy

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 6. července 2009, kterým tento orgán rozhodl o propuštění žalobce s účinností od 1. září 2009;

               —

               přiznat náhradu způsobené nemajetkové újmy, vyčíslené, s výhradou jakýchkoli změn, na 15 000 eur;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-314/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Whirlpool Europe v. Rada ( „Dumping — Dovoz některých kombinovaných chladniček s mrazničkami pocházejících z Jižní Koreje — Vymezení dotčeného výrobku — Právo na obhajobu — Poradní výbor — Povinnost uvést odůvodnění — Volba metody vymezení dotčeného výrobku — Článek 15 odst. 2 a čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 15 odst. 2 a čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009)“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Whirlpool Europe v. Rada
   (Věc T-314/06) (1)

   (Dumping - Dovoz některých kombinovaných chladniček s mrazničkami pocházejících z Jižní Koreje - Vymezení dotčeného výrobku - Právo na obhajobu - Poradní výbor - Povinnost uvést odůvodnění - Volba metody vymezení dotčeného výrobku - Článek 15 odst. 2 a čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 15 odst. 2 a čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009))
   2010/C 301/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Whirlpool Europe Srl (Comerio, Itálie) (zástupci: M. Bronckers a F. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Italská republika (zástupce: G. Albenzio, avvocato dello Stato); Conseil européen de la construction d'appareils domestiques (CECED) (Brusel, Belgie) (zástupci: Y. Desmedt a A. Verheyden, advokáti)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a T. Scharf, zmocněnci); a LG Electronics, Inc. (Soul, Jižní Korea) (zástupci: původně L. Ruessmann a P. Hecker, poté L. Ruessmann a A. Willems, advokáti)

      Předmět věci

   Částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 1289/2006 ze dne 25. srpna 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých chladniček typu side by side pocházejících z Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 236, s. 11).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Whirlpool Europe Srl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a LG Electronics, Inc.

               3)

               Italská republika, Evropská komise a Conseil européen de la construction d’appareils domestiques (CECED) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-291/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie v. R. N. G. Eind (Volný pohyb osob — Pracovníci — Právo pobytu rodinného příslušníka, který je státním příslušníkem třetí země — Návrat pracovníka do členského státu, jehož je státním příslušníkem — Povinnost členského státu původu pracovníka přiznat právo pobytu rodinnému příslušníkovi — Existence této povinnosti v případě, že tento pracovník nevykonává skutečnou a efektivní činnost)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie v. R. N. G. Eind
   (Věc C-291/05) (1)

   (Volný pohyb osob - Pracovníci - Právo pobytu rodinného příslušníka, který je státním příslušníkem třetí země - Návrat pracovníka do členského státu, jehož je státním příslušníkem - Povinnost členského státu původu pracovníka přiznat právo pobytu rodinnému příslušníkovi - Existence této povinnosti v případě, že tento pracovník nevykonává skutečnou a efektivní činnost)
   (2008/C 51/14)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Raad van State
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie

      Žalovaná: R. N. G. Eind
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Raad van State, Nizozemsko – Výklad článku 10 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) a směrnice Rady 90/364/EHS ze dne 28. června 1990 o právu pobytu (Úř. věst. L 180, s. 26; Zvl. vyd. 20/01, s. 3) – Výklad článku 18 ES – Právo pobytu rodinného příslušníka, který je státním příslušníkem třetího státu – Existence tohoto práva v případě, že pracovník nevykonává skutečnou a efektivní činnost – Návrat pracovníka do jeho státu původu – Neexistence práva pobytu pro rodinného příslušníka v tomto státě
   Výrok

               1)

               V případě návratu pracovníka Společenství do členského státu, jehož má státní příslušnost, neukládá právo Společenství orgánům tohoto státu povinnost přiznat státnímu příslušníkovi třetí země, který je rodinným příslušníkem tohoto pracovníka, právo vstupu a pobytu z pouhého důvodu, že v hostitelském členském státě, kde tento pracovník vykonával zaměstnání, měl tento státní příslušník platné povolení k pobytu vydané na základě článku 10 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2434/92 ze dne 27. července 1992.

               2)

               Při návratu pracovníka do členského státu, jehož má státní příslušnost, poté, co vykonával zaměstnání v jiném členském státě, má státní příslušník třetí země, který je rodinným příslušníkem tohoto pracovníka, na základě ustanovení čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1612/68, ve znění nařízení č. 2434/92, které se použije analogicky, právo pobytu v členském státě, jehož má pracovník státní příslušnost, i když v něm tento pracovník nevykonává skutečnou a efektivní hospodářskou činnost. Skutečnost, že státní příslušník třetí země, který je rodinným příslušníkem pracovníka Společenství, před tím, než pobýval v členském státě, kde tento pracovník vykonával zaměstnání, neměl právo pobytu na základě vnitrostátního práva v členském státě, jehož má uvedený pracovník státní příslušnost, nemá vliv pro účely posouzení práva tohoto státního příslušníka pobývat v posledně uvedeném státě.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc C-143/14: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgerich Berlin-Brandenburg – Německo) – TMK Europe GmbH v. Hauptzollamt Frankfurt (Oder) „Řízení o předběžné otázce — Dumping — Dovoz některých trubek ze železa nebo oceli — Nařízení (ES) č. 384/96 — Článek 3 odst. 7 — Újma způsobená výrobnímu odvětví — Známé činitele — Příčinná souvislost — Nezohlednění šetření týkajícího se protisoutěžních praktik podniků Společenství působících v dotyčném odvětví — Nařízení (ES) č. 2320/97 — Platnost“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgerich Berlin-Brandenburg – Německo) – TMK Europe GmbH v. Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
   (Věc C-143/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Dumping - Dovoz některých trubek ze železa nebo oceli - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 3 odst. 7 - Újma způsobená výrobnímu odvětví - Známé činitele - Příčinná souvislost - Nezohlednění šetření týkajícího se protisoutěžních praktik podniků Společenství působících v dotyčném odvětví - Nařízení (ES) č. 2320/97 - Platnost“)
   (2015/C 198/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgerich Berlin-Brandenburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: TMK Europe GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Frankfurt (Oder)

      Výrok

   Přezkum položené otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost nařízení Rady (ES) č. 2320/97 ze dne 17. listopadu 1997 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Maďarska, Polska, Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky, zrušení nařízení (EHS) č. 1189/93 a o zastavení řízení týkajícího se těchto dovozů z Chorvatské republiky.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc T-85/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2014 – K-Swiss v. OHIM – Künzli SwissSchuh (souběžné pruhy na botě) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství znázorňující souběžné pruhy na botě — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2014 – K-Swiss v. OHIM – Künzli SwissSchuh (souběžné pruhy na botě)
   (Věc T-85/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství znázorňující souběžné pruhy na botě - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2014/C 245/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: K-Swiss, Inc. (Westlake, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: R. Niebel a K. Tasma, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Künzli SwissSchuh AG (Windish, Švýcarsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. října 2012 (věc R 174/2011-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Künzli SwissSchuh AG a K-Swiss, Inc.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti K-Swiss, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc T-276/13: Žaloba podaná dne 15. května 2013 — Growth Energy a Renewable Fuels Association v. Rada

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/11

         Žaloba podaná dne 15. května 2013 — Growth Energy a Renewable Fuels Association v. Rada
   (Věc T-276/13)
   (2013/C 226/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Growth Energy (Washington, Spojené státy), Renewable Fuels Association (Washington, Spojené státy) (zástupce: P. Vander Schueren, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 157/2013 ze dne 18. února 2013 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bioethanolu pocházejícího ze Spojených států amerických (Úř. věst. L 49, 22.2.2013, s. 10) v rozsahu, v němž se týká žalobců a jejich členů; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci následujících deset žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že Komise jednala v rozporu se základním nařízením, jelikož se rozhodla pro celostátní clo a odmítla vyčíslit clo jednotlivě, ačkoli k tomu měla všechny potřebné informace. Žalobci v tomto ohledu poznamenávají, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení relevantních skutečností, nesprávného právního posouzení, neuvedla důvody pro svůj závěr, porušila povinnost řádné péče a porušila práva na obhajobu, jakož i zásadu právní jistoty a legitimních očekávání žalobců.

               2)

               Druhý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že Komise neupravila vývozní ceny v rámci výpočtu dumpingového rozpětí, jelikož vývozní ceny za směsi dotčených výrobců směsí nezaokrouhlila nahoru, čímž se dopustila zjevně nesprávného posouzení relevantních skutečností a nesprávného právního posouzení.

               3)

               Třetí žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení relevantních skutečností a porušila základní nařízení a zásadu zákazu diskriminace tím, že nadhodnotila objem dovozu bioethanolu z USA a že s těmito dovozy nezacházela stejně jako s dovozy téhož výrobku ze třetích zemí.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila základní nařízení při výpočtech rozpětí újmy.

               5)

               Pátý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila základní nařízení, když pro účely vymezení podstatné újmy vycházela z unijního výrobního odvětví, které podobný výrobek nevyrábí, a výrobní odvětví vymezila před tím, než vymezila výrobek.

               6)

               Šestý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že napadené nařízení je vadné v důsledku zjevně nesprávného posouzení a právního posouzení, poněvadž podstatná újma, kterou upravuje, je vymezena na základě dat týkajících se nereprezentativního vzorku unijních výrobců.

               7)

               Sedmý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že i v případě dalších příčin podstatné újmy existuje příčinná souvislost mezi dotčenými dovozy a údajnou újmou vzniklou unijnímu výrobnímu odvětví.

               8)

               Osmý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Rada dopustila nesprávného právního posouzení a porušila zásadu proporcionality, když přijala dumpingové opatření, které nebylo nezbytné.

               9)

               Devátý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a porušila zásadu řádné správy a zákazu diskriminace závěrem, že její šetření bioetanolu pocházejícího z USA vycházelo z příslušné stížnosti, ačkoli tato stížnost nesplňovala požadavky stanovené základním nařízením.

               10)

               Desátý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že Komise opakovaně porušila právo na obhajobu žalobců a neuvedla důvody pro přijetí sporného nařízení vzhledem k tomu, že mezi konečnými informacemi, z nichž vycházelo, chybí podstatné skutečnosti a závěry pro přijetí konečných opatření. Komise rovněž změnila dobu platnosti opatření, aniž uvedla důvody, a žalobcům včas nezpřístupnila nedůvěrnou část spisu ani jim nedala dostatečnou lhůtu na vyjádření se ke konečným informacím.


title: Věc T-262/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Safariland v. OHIM — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Skutečnost, že OHIM vyhoví rozsudku zrušujícímu rozhodnutí jeho odvolacích senátů — Práva obhajoby — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 63 odst. 2, čl. 65 odst. 6 a články 75 a76 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Safariland v. OHIM — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)
   (Věc T-262/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečnost, že OHIM vyhoví rozsudku zrušujícímu rozhodnutí jeho odvolacích senátů - Práva obhajoby - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 63 odst. 2, čl. 65 odst. 6 a články 75 a76 nařízení č. 207/2009)
   2011/C 160/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Safariland LLC, dříve Defense Technology Corporation of America (Jacksonville, Florida, Spojené státy) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: DEF-TEC Defense Technology GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: původně H. Daniel a O. Haleen, poté O. Haleen, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2009 (věc R 493/2002-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Defense Technology Corporation of America a DEF-TEC Defense Technology GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Safariland LLC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností DEF TEC Defense Technology GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc T-303/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Wam Industriale v. Komise ( „Státní podpory — Usazení se podniku v některých třetích státech — Půjčky se sníženou sazbou — Rozhodnutí, kterým byla státní podpora prohlášena za částečně neslučitelnou se společným trhem a nařízeno její vrácení — Rozhodnutí přijaté po zrušení původního rozhodnutí týkajícího se téhož řízení Tribunálem — Výkon rozsudku Tribunálu — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádné správy — Povinnost řádné péče — Povinnost jednat s náležitou péčí“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Wam Industriale v. Komise
   (Věc T-303/10) (1)

   (Státní podpory - Usazení se podniku v některých třetích státech - Půjčky se sníženou sazbou - Rozhodnutí, kterým byla státní podpora prohlášena za částečně neslučitelnou se společným trhem a nařízeno její vrácení - Rozhodnutí přijaté po zrušení původního rozhodnutí týkajícího se téhož řízení Tribunálem - Výkon rozsudku Tribunálu - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádné správy - Povinnost řádné péče - Povinnost jednat s náležitou péčí)
   2012/C 355/53
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wam Industriale SpA (Modena, Itálie) (zástupci: G. M. Roberti a I. Perego, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a D. Grespan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise 2011/134/EU ze dne 24. března 2010, o státní podpoře C 4/03 (ex NN 102/02) poskytnuté Itálií ve prospěch společnosti WAM SpA (Úř. věst. L 57, s. 29).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Wam Industriale SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-579/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. prosince 2008 Messer Group GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 15. října 2008 ve věci T-305/06, Air Products and Chemicals Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. prosince 2008 Messer Group GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 15. října 2008 ve věci T-305/06, Air Products and Chemicals Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-579/08 P)
   (2009/C 55/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Messer Group GmbH (zástupci: W. Graf v. Schwerin a J. Schmidt, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Air Products adn Chemicals Inc., Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávajícího kasační opravný prostředek
   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 ve spojených věcech T-305/06, T-306/06 a T-307/06 a zamítl žalobu

               —

               uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení, a to včetně nákladů řízení navrhovatelky a vedlejší účastnice;

         podpůrně,

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 ve spojených věcech T-305/06, T-306/06 a T-307/06;

               —

               vrátil věc Soudu prvního stupně;

               —

               rozhodl o nákladech řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně nesprávně použil kritéria stanovená pro správné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1).
   Krom toho navrhovatelka tvrdí, že je sporné rozhodnutí Soudu prvního stupně založeno na věcné nesprávnosti v jeho shledání, pokud jde o určení relevantní veřejnosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství., Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


title: Věc C-443/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Limoges (Francie) dne 14. září 2010 — Philippe Bonnarde v. Agence de Services et de Paiement

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Limoges (Francie) dne 14. září 2010 — Philippe Bonnarde v. Agence de Services et de Paiement
   (Věc C-443/10)
   ()
   2010/C 317/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Limoges

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Philippe Bonnarde

      Žalovaná: Agence de Services et de Paiement

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení práva Evropské unie, zejména ustanovení Smlouvy o fungování Evropské unie, která mají zaručit volný pohyb, jakož i ustanovení směrnice Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel (1), ve znění směrnice 2003/127/ES (2), vykládat tak, že brání právním předpisům členského státu, které pro registraci vozidel zavádějí zvláštní doklad, jako je osvědčení o registraci, na němž má být uvedena poznámka „předváděcí vůz“, který lze považovat za doklad, jehož předmětem není dočasná registrace vozidla ve smyslu článku 1 směrnice Rady 1999/37/ES, a tedy tak, že tato ustanovení brání tomu, aby nárok na poskytnutí výhody byl vázán na předložení takového dokladu?

               2)

               Je třeba v případě záporné odpovědi na předchozí otázku tato ustanovení vykládat tak, že znamenají, že v případě nabytí vozidla v jiném členském státě nelze použít vnitrostátní právní úpravu, podle níž se podpora na pořízení ekologicky čistého vozidla, které již bylo zaregistrováno, poskytne za podmínky, že osvědčení o této registraci obsahuje podle právní úpravy členského státu poznámku „předváděcí vůz“, jestliže ani sám prodejce tohoto vozidla neměl na tuto podporu nárok a jestliže:

                           —

                           nabyvatel předloží osvědčení o registraci vydané ve druhém členském státě zvlášť pro vozidla určená k předvádění,

                           —

                           nebo vozidlo vykazuje znaky související zejména s datem jeho prvního uvedení do provozu, které vnitrostátní právní úprava vyžaduje k tomu, aby mohlo být považováno za předváděcí vůz?

      (1)  Úř. věst. L 138, s. 57; Zvl. vyd. 07/04, s. 351

      (2)  Směrnice Komise ze dne 23. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 1999/37/ES o registračních dokladech vozidel (Úř. věst. 2004, L 10, s. 29; Zvl. vyd. 07/07, s. 710)


title: Věc C-235/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-235/07) (1)

   (2008/C 171/51)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-389/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  16. ledna 2006  – Německo v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/51

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. ledna 2006 – Německo v. Komise
   (Věc T-389/04) (1)

   (2006/C 60/95)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc T-438/10: Usnesení Tribunálu ze dne 4. prosince 2013 — Forgital Italy v. Rada ( „Žaloba na neplatnost — Společný celní sazebník — Dočasné pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky, zemědělské produkty a produkty rybolovu — Změna popisu určitých pozastavení — Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. prosince 2013 — Forgital Italy v. Rada
   (Věc T-438/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Společný celní sazebník - Dočasné pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky, zemědělské produkty a produkty rybolovu - Změna popisu určitých pozastavení - Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost)
   2014/C 39/32
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Forgital Italy SpA (Velo d’Astico, Itálie) (zástupci: V. Turinetti di Priero a R. Mastroianni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně F. Florindo Gijón a A. Lo Monaco, poté M. Florindo Gijón a K. Pellinghelli, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a L. Keppenne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (EU) č. 566/2010 ze dne 29. června 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/96 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky, zemědělské produkty a produkty rybolovu (Úř. věst. L 163, s. 4) v rozsahu, ve kterém upravuje popis určitých výrobků, pro které jsou pozastavena všeobecná cla společného celního sazebníku.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Forgital Italy SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Spojené věci C-532/14 a C-533/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden - Nizozemsko) – Toorank Productions BV v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Číslo 2206 — Číslo 2208 — Alkoholické nápoje vyrobené kvašením a následnou filtrací — Přidání aditiv do alkoholických nápojů vyrobených kvašením a následnou filtrací — Nápoje, které ztratily vlastnosti nápojů spadajících do čísla 2206“

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden - Nizozemsko) – Toorank Productions BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Spojené věci C-532/14 a C-533/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Číslo 2206 - Číslo 2208 - Alkoholické nápoje vyrobené kvašením a následnou filtrací - Přidání aditiv do alkoholických nápojů vyrobených kvašením a následnou filtrací - Nápoje, které ztratily vlastnosti nápojů spadajících do čísla 2206“)
   (2016/C 243/10)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: Toorank Productions BV

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

               1)

               Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění plynoucím z nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005 a z nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007, musí být vykládána v tom smyslu, že do čísla 2208 KN patří takový nápoj, jako je Ferm Fruit, získaný kvašením jablečného koncentrátu, určený k přímé konzumaci nebo k použití jako základní složka jiných nápojů, barevně, čichově a chuťově neutrální v důsledku čištění, zejména ultrafiltrace, jehož obsah alkoholu je bez přidání destilovaného alkoholu 16 % objemových

               2)

               Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění plynoucím z nařízení č. 1719/2005 a z nařízení č. 1214/2007, musí být vykládána v tom smyslu, že nápoje, které mají obsah alkoholu 14 % objemových, jsou vyrobeny přidáním cukru, aromatických látek, barviv, zvýrazňovačů chuti, zahušťovadel a konzervačních látek a v jednom případě rovněž smetany do nápoje Ferm Fruit a neobsahují destilovaný alkohol, patří do čísla 2208 KN.

               3)

               Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění plynoucím z nařízení č. 1719/2005 a z nařízení č. 1214/2007, musí být vykládána v tom smyslu, že nápoj, jehož obsah alkoholu je 13,4 % objemových, který je vyroben přidáním cukru, aromatických látek, barviv, zvýrazňovačů chuti, zahušťovadel, konzervačních látek a destilovaného alkoholu do nápoje Ferm Fruit, přičemž destilovaný alkohol objemově a procentuálně nepřesahuje 49 % alkoholu nacházejícího se v nápoji a zbývajících 51 % je výsledkem kvašení, patří do čísla 2208 KN.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc T-53/16: Žaloba podaná dne 5. února 2016 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/30

         Žaloba podaná dne 5. února 2016 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise
   (Věc T-53/16)
   (2016/C 145/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) a Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zástupci: G. Berrisch, E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokáti, a B. Byrne, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil články 1, 4, 5 a 6 rozhodnutí Komise ze dne 23. července 2014 o státní podpoře SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN), které konstatovalo, že Ryanair a Airport Marketing Services obdržely v rámci souboru smluv uzavřených s letištěm Nîmes-Garons protiprávní státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí porušilo článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, zásadu řádné správy a právo na obhajobu žalobkyň, jelikož Komise žalobkyním neposkytla přístup k vyšetřovacímu spisu a nedala jim příležitost předložit svá vyjádření.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), neboť Komise sporná opatření nesprávně přičetla státu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť Komise měla nesprávně za to, zdroje společnosti Veolia Transport Aéroport de Nîmes, jednoho z provozovatelů letiště, jsou státními zdroji.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť Komise nepoužila správně kritérium hospodářského subjektu v tržním hospodářství. Komise chybně odmítla vycházet ze srovnávací analýzy, která by vedla ke konstatování neexistence podpory ve prospěch žalobkyň. Podpůrně Komise nesprávně vyhodnotila marketingové služby, chybně odmítla úvahy letiště týkající se nákupu takových služeb, jakož i pravděpodobnost, že by nákup části těchto služeb byl odůvodněn úvahami obecného zájmu, měla chybně za to, že správce letiště, Syndicat Mixte pour l’aménagement et le développement de l’aéroport de Nîmes –Alès – Camargue – Cévennes (SMAN), a jeho soukromý provozovatel, VTAN, tvoří jediný hospodářský subjekt, založila své závěry týkající se určení výnosnosti letiště na neúplných a nevhodných údajích, nezohlednila síťové externality, z nichž by mohlo letiště díky společnosti Ryanair těžit, a zanedbala srovnání údajů poskytnutých letištěm s údaji typickými pro správně řízená letiště. I kdyby byla žalobkyním poskytnuta výhoda, Komisi se v žádném případě nepodařilo prokázat, že tyto výhoda byla selektivní.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází podpůrně z porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU, neboť Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení a nesprávného právního posouzení tím, že měla za to, že podpora určená pro společnosti Ryanair a Airport Marketing Services představovala souhrnnou výši inkrementálních ztrát letiště (vypočtených Komisí) a nikoliv skutečnou výhodu získanou společnostmi Ryanair a Airport Marketing Services. Komise měla posoudit opatření, při němž by údajná výhoda byla skutečně poskytnuta zákazníkům společnosti Ryanair. Mimoto nevyčíslila žádnou konkurenční výhodu poskytnutou společnosti Ryanair prostřednictvím údajné podpory a nepředložila platné vysvětlení nutnosti vrácení výše podpory konkretizované v rozhodnutí k zajištění obnovení situace předcházející poskytnutí této podpory.


title: Věc T-325/14: Žaloba podaná dne 6. května 2014 – mobile.international v. OHIM – Rezon (mobile.de)

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/27

         Žaloba podaná dne 6. května 2014 – mobile.international v. OHIM – Rezon (mobile.de)
   (Věc T-325/14)
   2014/C 235/37
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: mobile.international GmbH (Kleinmachnow, Německo) (zástupce: T. Lührig, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Rezon OOD (Sofie, Bulharsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. ledna 2014 ve věci R 922/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „mobile.de“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 38 a 42 – ochranná známka Společenství č. 9 376 989

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Rezon OOD

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „mobile“ pro služby zařazené do tříd 35, 39 a 42

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: odvolání bylo vyhověno a věc byla vrácena zrušovacímu oddělení

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 57 odst. 2 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 22 odst. 2 nařízení č. 2868/95;

               —

               porušení čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 57 odst. 2 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 22 odst. 3 a 4 nařízení č. 2868/95;

               —

               porušení čl. 78 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení námitky zneužití práva ve spojení s čl. 56 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 a čl. 54 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-277/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 — Bimbo v. OHIM — Café do Brasil (Caffè KIMBO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Caffè KIMBO — Starší národní slovní ochranná známka — Relativní důvody zamítnutí — Všeobecně známá ochranné známky ve smyslu článku 6 bis Pařížské úmluvy — Článek 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 — Bimbo v. OHIM — Café do Brasil (Caffè KIMBO)
   (Věc T-277/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Caffè KIMBO - Starší národní slovní ochranná známka - Relativní důvody zamítnutí - Všeobecně známá ochranné známky ve smyslu článku 6 bis Pařížské úmluvy - Článek 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 129/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bimbo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Café do Brasil SpA (Melito di Napoli, Itálie) (zástupci: M. Mostardini, G. Galimberti a F. Mellucci, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. května 2012 (věc R 1017/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Bimbo, SA a Café do Brasil SpA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               Společnosti Bimbo, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc T-282/08: Žaloba podaná dne 17. července 2008 – Grazer Wechselseitige Versicherung v. Komise

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/16

         Žaloba podaná dne 17. července 2008 – Grazer Wechselseitige Versicherung v. Komise
   (Věc T-282/08)
   (2008/C 247/31)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Grazer Wechselseitige Versicherung AG (Graz, Rakousko) (zástupce: H. Wollmann, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 1625 konečné ze dne 30. dubna 2008 (č. K 56/2006, dříve NN 77/2006 – Privatizace Bank Burgenland) podle čl. 231 odst. 1 ES v plném rozsahu;

               —

               uložit žalované podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2008) 1625 konečné ze dne 30. dubna 2008, kterým Komise rozhodla, že státní podpora, kterou poskytlo Rakousko v rozporu s čl. 88 odst. 3 ES ve prospěch pojišťovací společnosti Grazer Wechselseitige Versicherung AG a GW Beteiligungerwerbs- und -verwaltungs-GmbH v souvislosti s privatizací HYPO Bank Burgenland AG, je neslučitelná se společným trhem.
   Žalobkyně uvádí k odůvodnění své žaloby zaprvé, že Komise několikrát nesprávně použila čl. 87 odst. 1 ES. Zejména se v tomto ohledu uvádí, že existuje řada indicií pro to, že tržní hodnota privatizované banky byla v okamžiku prodeje značně nižší než kupní cena nabízená žalobkyní, takže žalobkyně nebyla při prodeji zvýhodněna.
   Krom toho je žalované vytýkáno, že použila nesprávně Private – Vendor – Test. Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že tvrzení Komise, podle kterého „Ausfallhaftung“ (druh zákonného ručení) spolkové země Burgenland za určité závazky privatizované banky v rámci rozhodnutí o přijetí nabídky nemělo být zohledněno, je nesprávné. Žalobkyně v této souvislosti krom toho uvádí, že Komise nevycházela z koncepce skutečného soukromého investora v tržním hospodářství, avšak z fikce prodávajícího připraveného nést stoprocentní riziko.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise neprokázala, že nabídka žalobkyně by po provedení všech nabídnutých úprav byla ještě nominálně horší jako nabídka konkurenčních uchazečů.
   Podpůrně žalobkyně uvádí, že Komise opomněla přezkoumat, pokud se vychází z existence podpory, její slučitelnost se společným trhem ve světle čl. 87 odst. 3 písm. c) ES.
   Konečně žalobkyně namítá, že napadené rozhodnutí obsahuje řadu nedostatků odůvodnění.


title: Věc C-500/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. února 2014 – Evropská komise v. Polská republika

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/22

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. února 2014 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-500/12) (1)

   2014/C 184/30
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013.