201808030152050062018/C 294/463972018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180615333421Věc C-397/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Barcelona (Španělsko) dne 15. června 2018 – Ana María Páez Juárez v. Nobel Plastiques Ibérica, S.A.
 ---documentbreak--- C2942018CS3310120180615CS0046331342Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Barcelona (Španělsko) dne 15. června 2018 – Ana María Páez Juárez v. Nobel Plastiques Ibérica, S.A.
   (Věc C-397/18)2018/C 294/46Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ana María Páez Juárez

      Žalovaná: Nobel Plastiques Ibérica S.A.

      Další účastníci: Fondo de Garantía Salarial (FOGASA) a Ministerio Fiscal

      Předběžné otázky

            1)

            Mají být pro účely uplatňování směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (
                  1
               ), jak ji vykládá judikatura Soudního dvora Evropské unie, považovány za osoby se zdravotním postižením zaměstnanci kvalifikovaní jako mimořádně citliví na určitá rizika, pokud jsou s ohledem na jejich osobní vlastnosti či známý biologický stav mimořádně citliví na rizika plynoucí z práce, a proto nemohou zastávat určitá pracovní místa představující riziko pro jejich zdraví či pro jiné osoby?
            V případě kladné odpovědi na první otázku se pokládají následující otázky:

            2)

            Je projevem přímé či nepřímé diskriminace ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/78 rozhodnutí o propuštění zaměstnankyně z hospodářských, technických, organizačních a výrobních důvodů, pokud má tato osoba uznané zdravotní postižení, protože je kvůli svému fyzickému postižení mimořádně citlivá na vykonávání některých pracovních míst, což způsobuje obtíže při dosahování požadované úrovně produktivity, aby nebyla kandidátem na propuštění?

            3)

            Je projevem přímé či nepřímé diskriminace ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/78 rozhodnutí o propuštění zaměstnankyně z hospodářských, technických, organizačních a výrobních důvodů, pokud má tato osoba uznané zdravotní postižení, přičemž byla uznána za „mimořádně citlivou“ na vykonávání některých pracovních míst kvůli svému fyzickému postižení, a rozhodnutí se zakládá – kromě jiného – na všestrannosti na všech pracovních místech, včetně těch, které nemůže zastávat osoba se zdravotním postižením?

            4)

            Je projevem přímé či nepřímé diskriminace ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/78 rozhodnutí o propuštění zaměstnankyně z hospodářských, technických, organizačních a výrobních důvodů, pokud má tato osoba uznané zdravotní postižení, přičemž byla uznána za „mimořádně citlivou“ na vykonávání některých pracovních míst kvůli svému fyzickému postižení, které způsobilo její dlouhou nepřítomnost v práci nebo stav pracovní neschopnosti před propuštěním, a rozhodnutí se kromě jiného zakládá na nepřítomnosti této osoby v práci?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2000, L 303, p. 16.


201808030762050752018/C 294/643432018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180603505011Věc T-343/18: Žaloba podaná dne 3. června 2018 – Tokin Corporation v. Komise
 ---documentbreak--- C2942018CS5010120180603CS0064501501Žaloba podaná dne 3. června 2018 – Tokin Corporation v. Komise
   (Věc T-343/18)2018/C 294/64Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tokin Corporation (Sendai City, Japonsko) (zástupci: C. Thomas, T. Yuen a M. Perez, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil článek 2 písm. f) rozhodnutí Komise C(2018) 1768 ze dne 21. března 2018 v rozsahu, v němž ukládá společnosti TOKIN Corporation společně a nerozdílně se společností NEC Corporation pokutu ve výši 5036000 eur;

            —

            snížil pokutu uloženou podle čl. 2 písm. 2 uvedeného rozhodnutí společně a nerozdílně společnostem TOKIN Corporation a NEC Corporation;

            —

            zrušil čl. 2 písm. g) uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž společnosti TOKIN Corporation ukládá pokutu ve výši 8814000 eur;

            —

            snížil výši pokuty uložené podle čl. 2 písm. g) uvedeného rozhodnutí společnosti TOKIN Corporation;

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 (
                  1
               ) a zásadu rovného zacházení tím, že při určení hodnoty jejích prodejů vycházela z roků 2011/2012 jakožto referenčního období.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/203 a zásadu osobní odpovědnosti, když ve vztahu k aspektu protiprávního jednání, za který byla žalobkyně shledána odpovědnou, použila snížení základní částky pokuty z důvodu polehčujících okolností namísto snížení koeficientu závažnosti, který byl použit pro výpočet základní výše pokuty.

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


201808030142050442018/C 294/473982018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180615343521Věc C-398/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 15. června 2018 – Antonio Bocero Torrico v. Instituto Nacional de la Seguridad Social a Tesorería General de la Seguridad Social
 ---documentbreak--- C2942018CS3410120180615CS0047341352Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 15. června 2018 – Antonio Bocero Torrico v. Instituto Nacional de la Seguridad Social a Tesorería General de la Seguridad Social
   (Věc C-398/18)2018/C 294/47Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Účastníci původního trestního řízení

      Odvolatel: Antonio Bocero Torrico

      Žalovaní: Instituto Nacional de la Seguridad Social y Tesorería General de la Seguridad Social

      Předběžná otázka

   Je třeba článek 48 SFEU vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která jako podmínku pro odchod do předčasného starobního důchodu stanoví, že příslušející částka důchodu musí přesahovat minimální důchod, který by dotyčné osobě příslušel podle téže vnitrostátní právní úpravy, je-li tento „příslušející důchod“ vykládán jako skutečný důchod k tíži pouze příslušného členského státu (v tomto případě Španělska), aniž se do ní započítává také skutečný důchod, který by tato osoba mohla pobírat na základě jiné dávky stejného druhu k tíži jiného nebo jiných členských států?


201808030402049852018/C 294/10572017CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL201806288811Věc C-57/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Španělsko) – Eva Soraya Checa Honrado v. Fondo de Garantía Salarial „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele – Směrnice 2008/94/ES – Článek 3 první pododstavec – Platba zajištěná záruční institucí – Odstupné při skončení pracovního poměru – Přenesení místa výkonu práce vyžadující změnu bydliště zaměstnance – Změna podstatné náležitosti pracovní smlouvy – Ukončení pracovní smlouvy zaměstnancem – Zásada rovného zacházení a zákazu diskriminace“
 ---documentbreak--- C2942018CS810120180628CS00108181Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Španělsko) – Eva Soraya Checa Honrado v. Fondo de Garantía Salarial
   (Věc C-57/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele — Směrnice 2008/94/ES — Článek 3 první pododstavec — Platba zajištěná záruční institucí — Odstupné při skončení pracovního poměru — Přenesení místa výkonu práce vyžadující změnu bydliště zaměstnance — Změna podstatné náležitosti pracovní smlouvy — Ukončení pracovní smlouvy zaměstnancem — Zásada rovného zacházení a zákazu diskriminace““2018/C 294/10Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eva Soraya Checa Honrado

      Žalovaný: Fondo de Garantía Salarial

      Výrok

   Článek 3 první pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že se podle dané vnitrostátní právní úpravy na některé formy zákonem stanoveného odstupného, které má být vyplaceno z důvodu ukončení pracovní smlouvy ze strany zaměstnance, jakož i na odstupné, které má být vyplaceno v případě propuštění z takových objektivních důvodů, jako jsou důvody uvedené předkládajícím soudem, vztahuje pojem „odstupné při skončení pracovního poměru“ ve smyslu tohoto ustanovení, musí se tentýž pojem vztahovat rovněž na zákonem stanovené odstupné, které je třeba vyplatit v případě ukončení pracovní smlouvy ze strany zaměstnance z důvodu přenesení místa výkonu práce zaměstnavatelem, jež vyžaduje změnu zaměstnancova bydliště.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


201808030262049762018/C 294/483992018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180618353511Věc C-399/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 18. června 2018 – Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV v. Autoriteir Consumet en Markt
 ---documentbreak--- C2942018CS3510120180618CS0048351351Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 18. června 2018 – Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV v. Autoriteir Consumet en Markt
   (Věc C-399/18)2018/C 294/48Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV

      Žalovaný: Autoriteir Consumet en Markt

      Předběžná otázka

   Je jednotná kapacitní sazba, která nerozlišuje podle druhu uživatele soustavy, nýbrž rozlišuje podle smluvní kapacity, v souladu s čl. 13 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 (
         1
      ) o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám a o zrušení nařízení (ES) č. 1775/2005 (nařízení o plynu)?
   (
         1
      ) – Úř. věst. 2009, L 211, s. 36.


201808030522049962018/C 294/11902017CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL201806279911Věc C-90/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Turbogás Produtora Energética SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/96 – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Čl. 21 odst. 5 třetí pododstavec – Subjekt vyrábějící elektřinu pro vlastní použití – Malí výrobci elektřiny – Článek 14 odst. 1 písm. a) – Energetické produkty použité k výrobě elektřiny – Povinné osvobození od daně“
 ---documentbreak--- C2942018CS910120180627CS00119191Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Turbogás Produtora Energética SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-90/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2003/96 — Zdanění energetických produktů a elektřiny — Čl. 21 odst. 5 třetí pododstavec — Subjekt vyrábějící elektřinu pro vlastní použití — Malí výrobci elektřiny — Článek 14 odst. 1 písm. a) — Energetické produkty použité k výrobě elektřiny — Povinné osvobození od daně““2018/C 294/11Jednací jazyk: portugalština
      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Turbogás Produtora Energética SA

      Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Výrok

   Článek 21 odst. 5 třetí pododstavec a čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, musejí být vykládány v tom smyslu, že takový subjekt, jako je subjekt dotčený ve věci v původním řízení, který vyrábí elektřinu pro vlastní použití, bez ohledu na její množství a ekonomickou činnost, kterou vykonává v rámci své hlavní činnosti, musí být považován za „distributora“ ve smyslu prvně uvedeného ustanovení, na jehož spotřebu elektřiny pro účely její výroby se však vztahuje povinné osvobození od daně podle uvedeného čl. 14 odst. 1 písm. a).
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc C-410/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif (Lucembursko) dne 22. června 2018 – Nicolas Aubriet v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif (Lucembursko) dne 22. června 2018 – Nicolas Aubriet v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche
      (Věc C-410/18)
      (2018/C 301/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal administratif

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Nicolas Aubriet

         Žalovaný: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

         Předběžná otázka

      Je podmínka uložená studentům, kteří nemají bydliště v Lucemburském velkovévodství, podle čl. 3 odst. 5 písm. b) pozměněného zákona ze dne 24. července 2014 o státní finanční podpoře na vysokoškolské studium bez zohlednění jakéhokoli jiného kritéria vazby, a sice podmínka, že žadatel musí být dítětem pracovníka, který byl zaměstnán nebo vykonával svou činnost v Lucembursku po dobu nejméně pěti let během referenčního období sedmi let k okamžiku podání žádosti o finanční podporu, nezbytná k dosažení cíle sledovaného lucemburským zákonodárcem, a sice usilovat o podporu zvýšení podílu osob, které jsou držiteli vysokoškolského diplomu?


title: Věc T-104/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. července 2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. REA „Řízení o předběžných opatřeních – Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) – Inkasování vyplacených částek – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/38

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. července 2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. REA
      (Věc T-104/18 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Inkasování vyplacených částek - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2018/C 301/50)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Fundación Tecnalia Research & Innovation (San Sebastián, Španělsko) (zástupci: P. Palacios Pesquera a M. Rius Coma, advokáti)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (REA) (zástupkyně: S. Payan-Lagrou a V. Canetti, zmocněnkyně, ve spolupráci s J. Rivas Andrésem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí REA vyžadovat úplné vrácení dotace poskytnuté na projekt Food-Watch.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-16/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – APF v. Parlament „Institucionální právo – Evropský parlament – Rozhodnutí, kterým byl politické straně poskytnut příspěvek – Předběžné financování stanovené ve výši 33 % z maximální částky poskytnutého příspěvku – Povinnost zřídit bankovní záruku za předběžné financování – Finanční nařízení – Prováděcí pravidla k finančnímu nařízení – Nařízení (ES) č. 2004/2003 o statutu a financování politických stran na evropské úrovni – Přiměřenost – Zneužití pravomoci“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – APF v. Parlament
      (Věc T-16/17) (1)

      („Institucionální právo - Evropský parlament - Rozhodnutí, kterým byl politické straně poskytnut příspěvek - Předběžné financování stanovené ve výši 33 % z maximální částky poskytnutého příspěvku - Povinnost zřídit bankovní záruku za předběžné financování - Finanční nařízení - Prováděcí pravidla k finančnímu nařízení - Nařízení (ES) č. 2004/2003 o statutu a financování politických stran na evropské úrovni - Přiměřenost - Zneužití pravomoci“)
      (2018/C 301/37)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Alliance for Peace and Freedom (APF) (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Richter, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz, C. Burgos a S. Alves, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu FINS-2017-15 ze dne 12. prosince 2016, o poskytnutí příspěvku žalobkyni, jelikož toto rozhodnutí omezuje výši předběžného financování na 33 % maximální částky příspěvku a jeho vyplacení podřizuje zřízení bankovní záruky.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Alliance for Peace and Freedom (APF) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc C-390/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Törvényszék – Maďarsko) – řízení zahájeném proti Dánielu Bertoldu Ladovi „Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Rámcové rozhodnutí 2008/675/SVV – Zohlednění předchozího odsouzení vydaného v jiném členském státě při novém trestním řízení – Zvláštní řízení o uznání odsouzení vydaného v jiném členském státě – Přezkum a změna právní kvalifikace předchozího rozhodnutí – Zásada vzájemného uznávání – Článek 82 odst. 1 SFEU“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/2

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Törvényszék – Maďarsko) – řízení zahájeném proti Dánielu Bertoldu Ladovi
      (Věc C-390/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2008/675/SVV - Zohlednění předchozího odsouzení vydaného v jiném členském státě při novém trestním řízení - Zvláštní řízení o uznání odsouzení vydaného v jiném členském státě - Přezkum a změna právní kvalifikace předchozího rozhodnutí - Zásada vzájemného uznávání - Článek 82 odst. 1 SFEU“)
      (2018/C 301/02)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Szombathelyi Törvényszék

         Účastník původního řízení

      Dániel Bertold Lada

         Výrok

      Rámcové rozhodnutí Rady 2008/675/SVV ze dne 24. července 2008 o zohledňování odsouzení v členských státech Evropské unie při novém trestním řízení ve spojení s článkem 82 SFEU, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby při novém trestním řízení zahájeném proti určité osobě bylo v členském státě zohlednění pravomocného odsouzení v trestním řízení, vydaného předtím soudem jiného členského státu proti téže osobě za jiné skutky, podmíněno konáním takového předchozího zvláštního uznávacího řízení, jako je řízení, o které jde v původním řízení, vedeného soudy prvně uvedeného členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 350, 26.9.2016.


title: Věc C-24/18: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 31. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság – Maďarsko – István Bán v. KP 2000 kft., Edit Kovács „Řízení o předběžné otázce – Základní svobody – Články 49 a 63 SFEU – Čistě vnitrostátní situace – Nedostatečné upřesnění skutkového a právního rámce sporu v původním řízení – Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora – Zjevná nepřípustnost“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/11

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 31. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság – Maďarsko – István Bán v. KP 2000 kft., Edit Kovács
      (Věc C-24/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Základní svobody - Články 49 a 63 SFEU - Čistě vnitrostátní situace - Nedostatečné upřesnění skutkového a právního rámce sporu v původním řízení - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevná nepřípustnost“)
      (2018/C 301/14)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: István Bán

         Žalovaní: KP 2000 kft., Edit Kovács

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (soud II. a III. obvodu v Budapešti, Maďarsko) ze dne 12. prosince 2017 je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 221, 25.6.2018.


title: Věc T-406/18: Žaloba podaná dne 3. července 2018 – de Volksbank v. SRB

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/14

      Žaloba podaná dne 3. července 2018 – de Volksbank v. SRB
      (Věc T-406/18)
      (2018/C 311/15)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: de Volksbank NV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: M. van Loopik, A. Kleinhout, A. ter Haar a T. Waterbolk, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 12. dubna 2018 o výpočtu příspěvků předem do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2018 (SRB/ES/SRF/2018/3);

                  —

                  podpůrně, zrušil výše uvedené sporné rozhodnutí a podle článku 277 SFEU určil, že nařízení Komise v přenesené pravomoci 2015/63 (dále jen „nařízení v přenesené pravomoci“) (1) je částečně nebo plně nepoužitelné;

                  —

                  v každém případě uložil SRB náhradu nákladů probíhajícího řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení čl. 103 odst. 2 směrnice 2014/59/EU, (2) čl. 70 odst. 2 nařízení 806/2014 (3) a čl. 4 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci tím, že k určení čistých závazků žalobkyně byly použity neporovnatelné údaje.

                              —

                              Ze znění a cílů čl. 103 odst. 2 směrnice 2014/59/EU a čl. 70 odst. 2 nařízení 806/2014 vyplývá, že by SRB měl k výpočtu čistých závazků v souladu s těmito ustanoveními použít údaje ze stejného okamžiku nebo období.

                              —

                              Ze znění a cílů čl. 4 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci ve světle směrnice 2014/59/EU a nařízení 806/2014 vyplývá, že SRB musí použít porovnatelné údaje, aby zajistil spravedlivý výpočet příspěvku na základě rizikového profilu banky.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod podpůrně k prvnímu žalobnímu důvodu vychází z porušení čl. 103 odst. 2 a čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU a článku 290 SFEU, neboť nařízení v přenesené pravomoci, v rozsahu, v němž bylo uplatněno ze strany SRB ve sporném rozhodnutí, překračuje zmocnění Evropské komise, což vede k nepoužitelnosti nařízení v přenesené pravomoci podle článku 277 SFEU.

                              —

                              Nařízení v přenesené pravomoci v rozporu s článkem 290 SFEU doplňuje podstatné prvky směrnice 2014/59/EU.

                              —

                              Pokud lze čl. 4 odst. 1, čl. 4 odst. 2 a čl. 16 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci vykládat pouze v tom smyslu, že SRB musí použít neporovnatelné údaje, není nařízení v přenesené pravomoci v celkovém souladu se zněním a cíli směrnice 2014/59/EU.

                              —

                              V rozsahu, v němž nařízení v přenesené pravomoci stanoví pravidla pro výpočet základního ročního příspěvku, překračuje nařízení v přenesené pravomoci obsah zmocnění stanoveného v čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality tím, že nebyly správně zohledněny pojištěné vklady žalobkyně.

                              —

                              Metodika pro výpočet, kterou použil SRB, je nevhodná pro dosažení cílů směrnice 2014/59/EU, nařízení 806/2014 a nařízení v přenesené pravomoci.

                              —

                              Metodika pro výpočet, kterou použil SRB, rovněž překračuje rámec toho, co je třeba pro dosažení cílů sledovaných právní úpravou.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty tím, že nebyly správně zohledněny pojištěné vklady žalobkyně.

                              —

                              Žalobkyně nemohla předvídat výklad nařízení v přenesené pravomoci ze strany SRB.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení tím, že nebyly správně zohledněny pojištěné vklady žalobkyně.

                              —

                              Žalobkyně musí do Jednotného fondu pro řešení krizí zaplatit výrazně vyšší příspěvek než jiné banky o stejné či podobné velikosti a se stejným či podobným rizikovým profilem.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).


title: Věc C-526/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Göteborg (Švédsko) dne 13. srpna 2018 – AA v. Migrationsverket

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Göteborg (Švédsko) dne 13. srpna 2018 – AA v. Migrationsverket
      (Věc C-526/18)
      (2018/C 381/17)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Förvaltningsrätten i Göteborg

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: AA

         Odpůrce: Migrationsverket

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání ustanovení úmluvy o provedení Schengenské dohody nebo „Schengenský hraniční kodex“ takovým vnitrostátním pravidlům, jako jsou pravidla uvedená v článku 16f zákona č. 752 z roku 2016 o dočasných omezeních možnosti získat povolení k pobytu ve Švédsku, jež stanoví, že povolení k pobytu pro účely studia vyššího sekundárního vzdělávání lze vydat státnímu příslušníkovi třetí země, který se nachází v této zemi, i tehdy, je-li totožnost cizince nejistá a cizinec nemůže věrohodně prokázat jím uvedenou totožnost?

                  2)

                  Je-li třeba mít v takové situaci za to, že schengenské acquis obsahuje požadavek na zjištění totožnosti s určitostí nebo na to, aby tato byla věrohodně prokázána, lze ustanovení směrnice „o navracení“ (1) nebo jiného nástroje unijního práva vykládat v tom smyslu, že připouštějí odchylku od uvedeného požadavku v oblasti totožnosti?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 348, s. 98).


title: Věc T-494/18: Žaloba podaná dne 17. srpna 2018 – PO v. ESVČ

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/29

      Žaloba podaná dne 17. srpna 2018 – PO v. ESVČ
      (Věc T-494/18)
      (2018/C 381/34)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: PO (zástupce: N. de Montigny, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil:

                              —

                              přehled výpočtu (mzdy) ze dne 17. října 2017, který mu oddělení lidských zdrojů ESVČ zaslalo téhož dne emailem;

                              —

                              email ze dne 16. ledna 2018, který mu zaslalo oddělení lidských zdrojů ESVČ a který potvrzuje neexistenci právního základu pro překročení stropu stanoveného služebním řádem v případě jeho syna a dcery;

                              —

                              v rozsahu, v němž je to nezbytné, rozhodnutí o zamítnutí stížnosti ze dne 17. ledna 2018, které bylo žalobci doručeno dne 17. května 2018;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z námitky protiprávnosti, neboť napadené rozhodnutí, oznámení ze dne 15. dubna 2016 a oznámení ze dne 22. září 2016, o která se napadené rozhodnutí opírá a Guidelines (Pokyny) jsou v rozporu se Služebním řádem úředníků Evropské unie a jeho přílohou X.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti individuálního rozhodnutí napadeného z následujících důvodů:

                              —

                              porušení zásad předvídatelnosti, legitimního očekávání a právní jistoty a porušení zásady řádné správy, jakož i nabytých práv;

                              —

                              porušení práva na rodinu a práva na vzdělání;

                              —

                              porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace;

                              —

                              nezvážení zájmů a nedodržení zásady proporcionality u přijatého opatření.


title: Věc C-549/18: Žaloba podaná dne 27. srpna 2018 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/17

      Žaloba podaná dne 27. srpna 2018 – Evropská komise v. Rumunsko
      (Věc C-549/18)
      (2018/C 381/18)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. Scharf, G. von Rintelen, L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Žalované: Rumunsko

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Konstatovat, že Rumunsko tím, že nejpozději do 26. června 2017 neuvedlo v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (1) či případně tím, že tato opatření opomnělo sdělit Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě článku 67 uvedené směrnice;

                  —

                  uložit Rumunsku v souladu s ustanoveními čl. 260 odst. 3 SFEU platbu penále ve výši 21 974,40 eur za každý den prodlení ode dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci za nesplnění povinnosti sdělit opatření provádějící směrnici (EU) 2015/849;

                  —

                  uložit Rumunsku v souladu s ustanoveními čl. 260 odst. 3 SFEU platbu paušální částky, která odpovídá denní částce 6 016,80 eur vynásobené počtem dní od uplynutí prováděcí lhůty stanovené ve směrnici a dnem, kdy Rumunsko splní své povinnosti, nebo pokud by Rumunsko své povinnosti nesplnilo, dnem vyhlášení rozsudku Soudního dvora, s výhradou uložení minimální paušální částky 1 887 000 eur;

                  —

                  uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

                  1.

                  Na základě článku 67 směrnice (EU) 2015/849 byly členské státy povinny uvést v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 26. června 2017. Z důvodu nesdělení prováděcích opatření ze strany Rumunska se Komise se rozhodla obrátit na Soudní dvůr.

                  2.

                  Komise ve své žalobě žádá Soudní dvůr, aby Rumunsku uložil platbu paušální částky a penále na základě čl. 260 odst. 3 SFEU.

         (1)  JO 2015, L 141, p. 73.


title: Věc T-55/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2018 – Healy v. Komise „Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Přijímání – Interní výběrové řízení – Vytvoření rezervního seznamu k přijetí na místa asistentů – Podmínka pro přijetí týkající se počtu let odsloužených v rámci Komise – Nepřipuštění k účasti na testech v rámci výběrového řízení“

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2018 – Healy v. Komise
      (Věc T-55/17) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Přijímání - Interní výběrové řízení - Vytvoření rezervního seznamu k přijetí na místa asistentů - Podmínka pro přijetí týkající se počtu let odsloužených v rámci Komise - Nepřipuštění k účasti na testech v rámci výběrového řízení“)
      (2018/C 381/25)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: John Morrison Healy (Celbridge, Irsko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí výběrové komise interního výběrového řízení COM/02/AST/16 (AST 2), kterým byla odmítnuta přihláška žalobce do výběrového řízení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Johnu Morrisonovi Healymu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc T-521/18: Žaloba podaná dne 29. srpna 2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGC BROKERAGE)

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/34

      Žaloba podaná dne 29. srpna 2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGC BROKERAGE)
      (Věc T-521/18)
      (2018/C 392/42)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: BGC Partners LP (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: P. Walsh, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bankgirocentralen BGC AB (Stockholm, Švédsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie BGC BROKERAGE – Ochranná známka Evropské unie č. 3 812 195

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. června 2018, ve věci R 2186/2014-5.

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž odvolací senát konstatoval, že by měl být zápis prohlášen za neplatný pro „finanční záležitosti, peněžní záležitosti bankovní služby, finanční služby, finanční clearing zařazené do třídy“ 36;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v tomto řízení.

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí, pokud jde o náklady řízení a uložil neúspěšné další účastnici řízení v souladu s čl. 134 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu nahradit náklady vynaložené v řízení před odvolacím senátem a v námitkovém řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Odvolací senát nesprávně konstatoval, že důkaz o užívání postačoval k doložení skutečného užívání ochranné známky;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-732/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – Sberbank of Russia v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině – Zařazení názvu žalobkyně na seznam subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, a jeho následné ponechání na seznamu – Nesprávné posouzení skutkového stavu – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Právo na vlastnictví – Právo vykonávat hospodářskou činnost“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/14

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – Sberbank of Russia v. Rada
      (Věc T-732/14) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině - Zařazení názvu žalobkyně na seznam subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, a jeho následné ponechání na seznamu - Nesprávné posouzení skutkového stavu - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Právo na vlastnictví - Právo vykonávat hospodářskou činnost“)
      (2018/C 392/17)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sberbank of Russia OAO (Moskva, Rusko) (zástupci: D. Rose, M. Lester, QC, J.-A. Fearns a P. Crowther, solicitors)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert a J.-P. Hix, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: D. Gauci, L. Havas a T. Scharf, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU znějící na zrušení, zaprvé rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 13), ve znění rozhodnutí Rady 2014/659/SZBP ze dne 8. září 2014 (Úř. věst. 2014, L 271, s. 54), rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/971 ze dne 22. června 2015 (Úř. věst. 2015, L 157, s. 50), rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/2431 ze dne 21. prosince 2015 (Úř. věst. 2015, L 334, s. 22), rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/1071 ze dne 1. července 2016 (Úř. věst. 2016, L 178, s. 21), rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/2315 ze dne 19. prosince 2016 (Úř. věst. 2016, L 345, s. 65), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1148 ze dne 28. června 2017 (Úř. věst. 2017, L 166, s. 35), a zadruhé nařízení (EU) č. 833/2014 ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 1), ve znění nařízení Rady (EU) č. 960/2014 ze dne 8. září 2014 (Úř. věst. 2014, L 271, s. 3), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Sberbank of Russia OAO ponese vedle vlastních nákladů řízení náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 16, 19.1.2015.


title: Věc T-522/18: Žaloba podaná dne 28. srpna 2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (AUREL BGC)

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/35

      Žaloba podaná dne 28. srpna 2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (AUREL BGC)
      (Věc T-522/18)
      (2018/C 392/43)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: BGC Partners LP (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: P. Walsh, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bankgirocentralen BGC AB (Stockholm, Švédsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „AUREL BGC“ – Přihláška č. 11 092 707

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. června 2018, ve věci R 2194/2014-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž odvolací senát konstatoval, že přihláška by měla být zamítnuta pro konkrétní služby tříd 35 a 36;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní;

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí ohledně náhrady nákladů řízení a uložil podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu vedlejší účastnici řízení, která neměla ve věci úspěch, náhradu nákladů řízení v průběhu řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  odvolací senát nesprávně konstatoval, že důkaz o užívání byl dostatečný k prokázání řádného užívání ochranné známky;

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-734/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – VTB Bank v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině – Zařazení názvu žalobkyně na seznam subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, a jeho následné ponechání na seznamu – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Právo na vlastnictví – Právo vykonávat hospodářskou činnost“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – VTB Bank v. Rada
      (Věc T-734/14) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině - Zařazení názvu žalobkyně na seznam subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, a jeho následné ponechání na seznamu - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Právo na vlastnictví - Právo vykonávat hospodářskou činnost“)
      (2018/C 392/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: VTB Bank PAO, dříve VTB Bank OAO (Petrohrad, Rusko) (zástupci: J. Ruiz Calzado, advokát, C. Claypoole, solicitor a M. Lester, QC)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a S. Boelaert, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: L. Havas, T. Scharf a D. Gauci, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 13), ve znění rozhodnutí Rady 2014/659/SZBP ze dne 8. září 2014 (Úř. věst. 2014, L 271, s. 54), a zadruhé na zrušení nařízení Rady (EU) č. 833/2014 ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 1), ve znění nařízení Rady (EU) č. 960/2014 ze dne 8. září 2014 (Úř. věst. 2014, L 271, s. 3), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  VTB Bank PAO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 16, 19.1.2015.


title: Věc T-618/17: Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2018 – Activa Minoristas del Popular v. ECB a SRB („Žaloba na neplatnost — Hospodářská a měnová politika — Přijetí programu řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español — Žaloba na neplatnost — Spolek vzniklý po přijetí napadeného aktu — Neexistence přímého dotčení — Zjevná nepřípustnost“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/70

      Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2018 – Activa Minoristas del Popular v. ECB a SRB
      (Věc T-618/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Hospodářská a měnová politika - Přijetí programu řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español - Žaloba na neplatnost - Spolek vzniklý po přijetí napadeného aktu - Neexistence přímého dotčení - Zjevná nepřípustnost“)
      (2018/C 427/93)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Activa Minoristas del Popular. Asociación para la tutela de los inversores minoristas afectados por la resolución, supervisión y gestión del Banco Popular (Madrid, Španělsko) (zástupce: C. Arredondo Díaz, advokát)

         Žalovaní: Evropská centrální banka (zástupci: R. Ugena Torrejon a A. Lefterov, zmocněnci), Jednotný výbor pro řešení krizí (zástupci: původně B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, L. Baudenbacher a S. Ianc, poté B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, S. Ianc a M. Rickert, advokáti)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017, kterým se přijímá program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  O návrzích podaných společnostmi Banco Santander, SA, a Banco Popular Español, SA, Španělským královstvím, Evropskou komisí a společností Chavela Inmuebles, SL, na vstup vedlejšího účastníka do řízení již není důvodné rozhodovat.

                  3)

                  Spolku Activa Minoristas del Popular. Asociación para la tutela de los inversores minoristas afectados por la resolución, supervisión y gestión del Banco Popular se ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou nákladů souvisejících s návrhy na vstup vedlejších účastníků do řízení.

                  4)

                  Banco Santander, Banco Popular Español, Španělské království, Komise a Chavela Inmuebles ponesou vlastní náklady řízení související s jejich návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

         (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2018.


title: Věc T-387/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2018 – Terna v. Komise „Finanční pomoc – Projekty společného zájmu v oblasti transevropské dopravní a energetické sítě – Určení konečné výše finanční pomoci – Zpráva o auditu identifikující nesrovnalosti – Neuznatelné výdaje – Povinnost uvést odůvodnění – Legitimní očekávání – Přiměřenost“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2018 – Terna v. Komise
      (Věc T-387/16) (1)

      („Finanční pomoc - Projekty společného zájmu v oblasti transevropské dopravní a energetické sítě - Určení konečné výše finanční pomoci - Zpráva o auditu identifikující nesrovnalosti - Neuznatelné výdaje - Povinnost uvést odůvodnění - Legitimní očekávání - Přiměřenost“)
      (2018/C 436/49)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Řím, Itálie) (zástupci: A. Police, L. Di Via, F. Degni, F. Covone a D. Carria, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: O. Beynet, L. Di Paolo, A. Tokár a G. Gattinara, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení dopisů Komise ze dne 6. července 2015, 23. května a 14. června 2016 týkajících se určitých nákladů vynaložených v rámci dvou projektů v oblasti transevropských energetických sítí (Projekty 209-E255/09-ENER/09/TEN-E-S 12.564583 a 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S 07.91403) na základě finanční pomoci poskytnuté Komisí žalobkyni

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Terna – Rete elettrica nazionale SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 326, 5.9.2016.


title: Věc T-788/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2018 – Szabados v. EUIPO – Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MicroSepar – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie SeparSolidaria – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001]“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2018 – Szabados v. EUIPO – Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar)
      (Věc T-788/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MicroSepar - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie SeparSolidaria - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001]“)
      (2018/C 436/69)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Andreas Szabados (Grünwald, Německo) (zástupce: S. Wobst, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Hanf a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (Barcelona, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. září 2017 (věc R 2420/2016-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Andreasem Szabadosem a společností Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Andreasi Szabadosovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29.1.2018.


title: Věc T-518/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2018 – Carreras Sequeros a další v. Komise „Veřejná služba – Úředníci a smluvní zaměstnanci – Reforma služebního řádu z 1. ledna 2014 – Článek 6 přílohy X služebního řádu – Nová ustanovení o dovolené za kalendářní rok použitelná na úředníky vykonávající služební povinnosti ve třetích zemích – Námitka protiprávnosti – Účel dovolené za kalendářní rok“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2018 – Carreras Sequeros a další v. Komise
      (Věc T-518/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci a smluvní zaměstnanci - Reforma služebního řádu z 1. ledna 2014 - Článek 6 přílohy X služebního řádu - Nová ustanovení o dovolené za kalendářní rok použitelná na úředníky vykonávající služební povinnosti ve třetích zemích - Námitka protiprávnosti - Účel dovolené za kalendářní rok“)
      (2019/C 44/28)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Francisco Carreras Sequeros, (Addis-Abeba, Etiopie), a dalších pět žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, poté G. Gattinara a A.-C. Simon, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: J. Steele a E. Taneva, zmocněnci); a Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer a M. Veiga, poté M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě na článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí, kterými byl snížen počet dnů dovolené za kalendářní rok žalobců od roku 2014

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí, kterými se v roce 2014 snižuje počet dnů dovolené za kalendářní rok u Francisca Carreras Sequerose a dalších úředníků nebo zaměstnanců Evropské komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se zrušují.

                  2)

                  Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené F. Carreras Sequerosem a dalšími úředníky nebo zaměstnanci Komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze.

                  3)

                  Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-88/14 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-98/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Multifit v. EUIPO (MULTIFIT) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské MULTIFIT – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/56

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Multifit v. EUIPO (MULTIFIT)
      (Věc T-98/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské MULTIFIT - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 82/67)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Německo) (zástupci: N. Weber a L. Thiel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Sesma Merino, D. Walicka, M. Fischer a M. Eberl, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. listopadu 2017 (věc R 846/2017-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení MULTILIFT jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Multifit Tiernahrungs GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 134, 16.4.2018.


title: Věc C-430/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. ledna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV „Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Směrnice 2011/83/EU – Smlouvy uzavřené na dálku – Článek 6 odst. 1 písm. h) – Povinnost poskytnout informace o právu odstoupit od smlouvy – Článek 8 odst. 4 – Smlouva uzavřená na základě prostředku komunikace na dálku, který poskytuje jen omezený prostor nebo čas pro uvedení informací – Pojem ‚omezený prostor nebo čas pro uvedení informací‘ – Leták založený v periodickém tisku – Objednávkový korespondenční lístek obsahující hypertextový odkaz na informace o právu odstoupit od smlouvy“

text:
               11.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/13

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. ledna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV
      (Věc C-430/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 2011/83/EU - Smlouvy uzavřené na dálku - Článek 6 odst. 1 písm. h) - Povinnost poskytnout informace o právu odstoupit od smlouvy - Článek 8 odst. 4 - Smlouva uzavřená na základě prostředku komunikace na dálku, který poskytuje jen omezený prostor nebo čas pro uvedení informací - Pojem ‚omezený prostor nebo čas pro uvedení informací‘ - Leták založený v periodickém tisku - Objednávkový korespondenční lístek obsahující hypertextový odkaz na informace o právu odstoupit od smlouvy“)
      (2019/C 93/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

         Výrok

      Posouzení toho, zda prostředek komunikace v konkrétním případě poskytuje jen omezený prostor nebo čas pro uvedení informací podle čl. 8 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, je třeba provést s přihlédnutím ke všem technickým vlastnostem obchodní komunikace obchodníka. V tomto ohledu je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda by s ohledem na prostor a čas, který zabírá předmětná komunikace, a na minimální velikost typografických znaků, která by byla vhodná pro průměrného spotřebitele, na něhož tato komunikace cílí, mohly být v rámci této komunikace objektivně uvedeny všechny informace vyjmenované v čl. 6 odst. 1 této směrnice.
      Článek 6 odst. 1 písm. h) a čl. 8 odst. 4 směrnice 2011/83 musí být vykládány v tom smyslu, že pokud se smlouva uzavírá na základě prostředku komunikace na dálku, který poskytuje jen omezený prostor nebo čas pro uvedení informací, a pokud lze využít práva odstoupit od smlouvy, obchodník je povinen spotřebiteli v rámci předmětného prostředku před uzavřením smlouvy poskytnout informaci o podmínkách, lhůtě a postupech pro uplatnění tohoto práva. Vzorový formulář pro odstoupení od smlouvy uvedený v části B přílohy I této směrnice musí obchodník spotřebiteli v takovém případě poskytnout jasným a srozumitelným jazykem prostřednictvím jiného zdroje.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-881/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2019 – HJ v. EMA „Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Částečná nepřípustnost – Návrh na vydání soudního příkazu – Přístup úředníků k jejich osobnímu spisu – Články 26 a 26a služebního řádu – Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Osobní spis zpřístupněný všem zaměstnancům EMA – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů ze strany unijních orgánů a institucí – Odpovědnost – Nemajetková újma“

text:
               11.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2019 – HJ v. EMA
      (Věc T-881/16) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Částečná nepřípustnost - Návrh na vydání soudního příkazu - Přístup úředníků k jejich osobnímu spisu - Články 26 a 26a služebního řádu - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Osobní spis zpřístupněný všem zaměstnancům EMA - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů ze strany unijních orgánů a institucí - Odpovědnost - Nemajetková újma“)
      (2019/C 93/58)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobce: HJ (zástupci: L. Levi et A. Blot, advokáti)

         Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (zástupci: I. Ratescu a F. Cooney, zmocněnci, ve spolupráci s S. Orlandim a T. Martinem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na náhradu nemajetkové újmy, která žalobci údajně vznikla v důsledku zpřístupnění jeho osobního spisu ostatním zaměstnancům EMA, a na vynětí dvou dokumentů z tohoto spisu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) zaplatí HJ symbolickou částku ve výši jednoho eura jako náhradu způsobené nemajetkové újmy.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  EMA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené HJ.

         (1)  Úř. věst. C 46, 13.2.2017.


title: Věc T-31/19: Žaloba podaná dne 15. ledna 2019 – AF v. FRA

text:
               18.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/50

      Žaloba podaná dne 15. ledna 2019 – AF v. FRA
      (Věc T-31/19)
      (2019/C 103/65)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: AF (zástupkyně: L. Levi a N. Flandin, advokátky)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 9. května 2018, kterým se stanoví seznam dočasných zaměstnanců, jež měli být za rok 2017 povýšeni, na kterém nebylo uvedeno jméno žalobce;

                  —

                  případně zrušil i rozhodnutí FRA, které bylo žalobci doručeno dne 5. října 2018 a kterým byla zamítnuta jeho stížnost proti uvedenému rozhodnutí FRA;

                  —

                  uložil náhradu majetkové újmy, která žalobci vznikla;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článku 54 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (dále jen „pracovní řád“), jakož i článku 30 Přílohy XIII služebního řádu a článku 3 rozhodnutí výkonné rady agentury FRA č. 2016/01, kterým se upravují obecná prováděcí ustanovení k článku 54 pracovního řádu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že došlo k porušení práva na řádnou správu podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že došlo k porušení zásady právní jistoty a legitimního očekávání.


title: Věc T-811/17: Žaloba podaná dne 12. prosince 2017 – Classic Media v. EUIPO – Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER)

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/38

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2017 – Classic Media v. EUIPO – Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER)
   (Věc T-811/17)
   (2018/C 052/50)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Classic Media AG (Zug, Švýcarsko) (zástupce: A. Masberg, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pirelli Tyre SpA (Milano, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky „CLASSIC DRIVER“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 108 587

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. října 2017, ve věci R 59/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               námitku zamítl a uložil jejímu navrhovateli náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


               22.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 67/13

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2017 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-14/17)
   (2018/C 67/13)
   Dne 21. prosince 2017 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Catherine Howdleovou a Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttirovou, žalobu k Soudu ESVO proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               Prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, neboť do svého vnitrostátního právního řádu nezačlenil akt uvedený v bodě 31bbb přílohy IX Dohody o EHP (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 447/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se stanoví postup pro správce alternativních investičních fondů, kteří se rozhodnou, že se na ně bude vztahovat směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU), začleněný do Dohody o EHP protokolem č. 1.

               2.

               Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žaloba se týká skutečnosti, že Island nejpozději do 12. září 2017 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. července 2017, které se zabývá neprovedením prováděcího nařízení Komise (EU) č. 447/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se stanoví postup pro správce alternativních investičních fondů, kteří se rozhodnou, že se na ně bude vztahovat směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, uvedeného v bodě 31bbb přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněného do uvedené dohody protokolem č. 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“), do islandského právního řádu.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení uvedeného aktu, a tím nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 7 Dohody o EHP.


               22.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 67/10

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2017 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-11/17)
   (2018/C 67/10)
   Dne 20. prosince 2017 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Catherine Howdleovou a Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttirovou, žalobu k Soudu ESVO proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               Prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodech 30, 31bb, 31eb, 31i a 31d přílohy IX Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010), začleněného do Dohody o EHP protokolem č. 1, a podle článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení uvedeného aktu, a/nebo o opatřeních přijatých k provedení uvedeného aktu neinformoval Kontrolní úřad ESVO.

               2.

               Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žaloba se týká skutečnosti, že Island nejpozději do 12. září 2017 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. července 2017, které se zabývá neprovedením směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010, uvedené v bodech 30, 31bb, 31eb, 31i a 31d přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněné do uvedené dohody protokolem č. 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“), do islandského právního řádu.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


               22.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 67/14

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2017 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-15/17)
   (2018/C 67/14)
   Dne 21. prosince 2017 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Catherine Howdleovou a Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttirovou, žalobu k Soudu ESVO proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               Prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, neboť do svého vnitrostátního právního řádu nezačlenil akt uvedený v bodě 31bbd přílohy IX Dohody o EHP (nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 694/2014 ze dne 17. prosince 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2011/61/EU, pokud jde o regulační technické normy určující typy správců alternativních investičních fondů), začleněný do Dohody o EHP protokolem č. 1.

               2.

               Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žaloba se týká skutečnosti, že Island nejpozději do 12. září 2017 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. července 2017, které se zabývá neprovedením nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 694/2014 ze dne 17. prosince 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2011/61/EU, pokud jde o regulační technické normy určující typy správců alternativních investičních fondů, uvedeného v bodě 31bbd přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněného do uvedené dohody protokolem č. 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“), do islandského právního řádu.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení uvedeného aktu, a tím nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-380/16: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. února 2018 – Evropská komise v. Spolková republika Německo „Nesplnění povinností státem — Daně — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 73 — Základ daně — Články 306 až 310 — Zvláštní režim pro cestovní kanceláře — Vyloučení prodejů podnikům podléhajícím dani z tohoto režimu — Celkové určení základu daně pro dané období — Neslučitelnost“

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/3

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. února 2018 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-380/16) (1)

   („Nesplnění povinností státem - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 73 - Základ daně - Články 306 až 310 - Zvláštní režim pro cestovní kanceláře - Vyloučení prodejů podnikům podléhajícím dani z tohoto režimu - Celkové určení základu daně pro dané období - Neslučitelnost“)
   (2018/C 123/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnici řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Owsiany-Hornung a M. Wasmeier, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a R. Kanitz, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: M. K. Bulterman, C. S. Schillemans a B. Koopman, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že ze zvláštního režimu daně z přidané hodnoty pro cestovní kanceláře vyloučila cestovní služby poskytované osobám podléhajícím dani, které je využívají na účet svého podniku, a tím, že povolila cestovním kancelářím v rozsahu, v němž podléhají uvedenému režimu, určit obecně základ daně z přidané hodnoty pro skupiny služeb nebo pro všechny služby poskytnuté během zdaňovacího období, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 73 a článků 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 314, 29.8.2016.


title: Věc T-210/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. února 2018 – International Gaming Projects v. EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TRIPLE TURBO — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie TURBO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. února 2018 – International Gaming Projects v. EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO)
   (Věc T-210/17) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TRIPLE TURBO - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie TURBO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 123/26)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (zástupce: M. Garayalde Niño, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Zitro IP Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. února 2017 (věc R 119/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Zitro IP a International Gaming Projects

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 8. února 2017 (věc R 119/2016-4) se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností International Gaming Projects Ltd.

               3.

               Zitro IP Sàrl ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


title: Věc T-222/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2018 – Hansen Medical v. EUIPO – Covidien (MAGELLAN) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Evropské unie MAGELLAN — Skutečné užívání — Důkazní břemeno — Článek 15 a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 18 a čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] — Procesní nesrovnalost, které se dopustilo zrušovací oddělení — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009 [nyní článek 94 nařízení 2017/1001] — Ústní část řízení — Článek 77 nařízení č. 207/2009 [nyní článek 96 nařízení 2017/1001]“

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2018 – Hansen Medical v. EUIPO – Covidien (MAGELLAN)
   (Věc T-222/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie MAGELLAN - Skutečné užívání - Důkazní břemeno - Článek 15 a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 18 a čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Procesní nesrovnalost, které se dopustilo zrušovací oddělení - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009 [nyní článek 94 nařízení 2017/1001] - Ústní část řízení - Článek 77 nařízení č. 207/2009 [nyní článek 96 nařízení 2017/1001]“)
   (2018/C 134/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hansen Medical, Inc. (Mountain View, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: R. Kunze, G. Würtenberger a T. Wittmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Gája a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Covidien AG (Neuhausen am Rheinfall, Švýcarko) (zástupci: R. Ingerl a D. Wiedemann, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. února 2016 (věci R 3092/2014-2 a R 3118/2014-2) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Hansen Medical a Covidien.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Hansen Medical, Inc. ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Věc T-104/18: Žaloba podaná dne 22. února 2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. REA

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/36

         Žaloba podaná dne 22. února 2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. REA
   (Věc T-104/18)
   (2018/C 134/52)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostia-San Sebastián, Španělsko) (zástupci: P. Palacios Pesquera a M. Rius Coma, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (REA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu a v ní obsažené žalobní návrhy za přípustné;

               —

               vyhověl žalobním návrhům předloženým v této žalobě a v důsledku toho zrušil napadené rozhodnutí a určil, že není důvodné vracet částky odpovídající úkolům plněným nadací TECNALIA;

               —

               uložil REA náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí ve věci týkající se sporu o zpětné vymáhání finančních částek z grantové dohody k projektu FP7-SME-2013-605879-FOODWATCH. Rozhodnutí vypovědět grantovou dohodu k projektu FoodWatch se opírá o údajnou neinformovanost žalobkyně o existenci projektu BreadGuard, který podle názoru REA vykazuje výraznou podobnost s projektem FoodWatch co do cílů, metodiky práce a co do očekávaných výsledků.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí, neboť nebyly zohledněny skutečnosti svědčící ve prospěch žalobkyně, které nadace TECNALIA předložila v průběhu šetření.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení přílohy II grantové dohody k projektu FoodWatch, neboť žalovaná nesdělila totožnost nezávislých odborníků, již vypracovali znalecké posudky o skutečnostech, na kterých je založeno napadené rozhodnutí, což nadaci TECNALIA znemožnilo navrhnout jejich vyloučení.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení zásady zavinění, neboť žalovaná nezohlednila míru účasti nadace TECNALIA na páchání vytýkaných skutků.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady trestnosti, neboť projekty byly provedeny správně a TECNALIA se nedopustila žádného porušení nebo nesplnění závazků, jež na sebe převzala.

               5.

               Pátý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady proporcionality, neboť nebyla zohledněna míra zavinění jednotlivých subjektů, jež se účastnily vytýkaného jednání.


title: Věc T-766/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. března 2018 – Hércules Club de Fútbol v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Podpory poskytnuté Španělskem některým profesionálním fotbalovým klubům — Veřejná záruka poskytnutá veřejnoprávním subjektem — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné s vnitřním trhem — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               28.5.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/22

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. března 2018 – Hércules Club de Fútbol v. Komise
   (Věc T-766/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Podpory poskytnuté Španělskem některým profesionálním fotbalovým klubům - Veřejná záruka poskytnutá veřejnoprávním subjektem - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné s vnitřním trhem - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2018/C 182/25)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španělsko) (zástupci: S. Rating a Y. Martínez Mata, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Luengo, B. Stromsky a P. Němečková, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Španělské království (zástupce: A. Gavela Llopis, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise (EU) 2017/365 ze dne 4. července 2016 o státní podpoře SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) poskytnuté Španělskem ve prospěch klubů Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva a Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva (Úř. věst. 2017, L 55, s. 12).

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 11. listopadu 2016 vydané ve věci Hércules Club de Fútbol v. Komise (T-766/16 R) se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-161/18: Žaloba podaná dne 5. března 2018 – Braesch a další v. Komise

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/31

         Žaloba podaná dne 5. března 2018 – Braesch a další v. Komise
   (Věc T-161/18)
   (2018/C 190/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Anthony Braesch (Lucemburk, Lucembursko), Trinity Investments DAC (Dublin, Irsko), Bybrook Capital Master Fund LP (Grand Cayman, Kajmanské ostrovy), Bybrook Capital Hazelton Master Fund LP (Grand Cayman), Bybrook Capital Badminton Fund LP (Grand Cayman) (zástupci: M. Siragusa, A. Champsaur, G. Faella, a L. Prosperetti, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2017) 4690 final ze dne 4. července 2017 (1) ve věci SA.47677 (2017/N);

               —

               případně zrušil uvedené rozhodnutí v tom rozsahu, v němž se týká použití nástrojů FRESH (2);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení žalobců a dalších nákladů a výdajů vzniklých v souvislosti s tímto řízením;

               —

               přijal jakákoli jiná opatření, která Tribunál bude považovat za přiměřená, včetně organizačních procesních opatření ve smyslu čl. 89 odst. 3 anebo důkazních opatření ve smyslu čl. 91 odst. 1 písm. b) Jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise protiprávně schválila opatření k rozdělení zátěže v souvislosti s preventivní rekapitalizací, a to v rozporu s články 18 a 21 nařízení (EU) č. 806/2014 (nedostatek odůvodnění). (3)

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise protiprávně požadovala zrušení smluv FRESH (zjevné právní a skutkové pochybení tím, že se odchýlila od Sdělení o bankovnictví z roku 2013 (4); porušení zásady ochrany legitimních očekávání a rovného zacházení, nedostatek odůvodnění).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí zachází s majiteli dluhopisů FRESH diskriminačně (porušení práva na rovné zacházení, které je zakotveno v článcích 20 a 21 Listiny základních práv EU („Listina“) a v článku 14 a Protokolu 12 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod („EÚLP“); zjevně nesprávné posouzení; nedostatek odůvodnění).

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje majetková práva majitelů dluhopisů FRESH (porušení práva na vlastnictví zakotvené v článku 17 Listiny a článku 1 Protokolu 1 EÚLP; nedostatek odůvodnění).

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory vážným pochybnostem o slučitelnosti opatření s unijním právem (porušení čl. 108 odst. 2 a 3 SFEU; porušení čl. 4 odst. 3 a 4 nařízení Rady 2015/1589; (5) zjevně nesprávné posouzení; nedostatek odůvodnění).

      (1)  Úř. věst 2018 C 40, s. 7.

      (2)  Floating Rate Equity-linked Subordinated Hybrid (hybridní kapitál s pohyblivou úrokovou sazbou) (druh dluhopisu).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014 , kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014 L 225, s. 1).

      (4)  Sdělení Komise o použití pravidel pro poskytování státní podpory ve prospěch bank v souvislosti s finanční krizí od 1. srpna 2013 („Sdělení o bankovnictví“) (Úř. věst. 2013 C 216, s. 1).

      (5)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015 L 248, s. 9).


title: Věc C-206/17: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 7. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Heinrich Denker v. Gemeinde Thedinghausen, za přítomnosti: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/19

         Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 7. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Heinrich Denker v. Gemeinde Thedinghausen, za přítomnosti: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Věc C-206/17) (1)

   (2018/C 190/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda prvního senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


201806150551955122018/C 231/542872018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180504424211Věc T-287/18: Žaloba podaná dne 4. května 2018 – M. I. Industries v. EUIPO – Natural Instinct (Nature’s Variety Instinct)
 ---documentbreak--- C2312018CS4210120180504CS0054421421Žaloba podaná dne 4. května 2018 – M. I. Industries v. EUIPO – Natural Instinct (Nature’s Variety Instinct)
   (Věc T-287/18)2018/C 231/54Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Spojené státy) (zástupci: M. Montañá Mora a S. Sebe Marin, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Natural Instinct Ltd (Camberley, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Nature’s Variety Instinct“ – přihláška č. 14 290 589

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. března 2018 ve věci R 1659/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí,

            —

            uložil EUIPO a případně osobě, která podala námitky, společně a nerozdílně náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001


201806150511955362018/C 231/562902018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180504434422Věc T-290/18: Žaloba podaná dne 4. května 2018 – Agmin Italy v. Komise
 ---documentbreak--- C2312018CS4320120180504CS0056432442Žaloba podaná dne 4. května 2018 – Agmin Italy v. Komise
   (Věc T-290/18)2018/C 231/56Jednací jazyk: italština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Agmin Italy SpA (Verona, Itálie) (zástupce: F. Guardascione, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            nejprve shledal a prohlásil nicotnost nebo neplatnost nebo neúčinnost anebo neexistenci napadeného rozhodnutí z důvodu porušení práva, porušení zásady oddělení vyšetřovací funkce a rozhodovací funkce, porušení zásady kontradiktornosti, překročení pravomoci vzhledem ke zkreslení a nesprávnému posouzení skutkových okolností, zjevné nelogičnosti a rozporuplnosti, jakož i nedostatečného vyšetřování a nerovného zacházení, a aby ze všech uvedených důvodů totéž prohlásil ve vztahu k aktům předcházejícím danému rozhodnutí či následujícím po daném rozhodnutí, a v každém případě k aktům koordinovaným nebo spojeným s takovým rozhodnutím, a to se všemi právními důsledky;

            —

            v každém případě zrušil rozhodnutí DG NEAR ze dne 7. března 2018 (ARES – 2018 – 1288022) oznámené dne 9. března 2018 v části, která je žalobou napadena, a následně zrušil sankce s ním spojené;

            —

            podpůrně vyloučil anebo snížil sankci uvalenou na společnost Agmin, neboť je příliš vysoká a nepřiměřená ve vztahu k jednání, jehož se společnost Agmin dopustila;

            —

            podpůrně každopádně shledal, že popsané skutkové okolnosti umožňují, aby došlo ke zrušení vyloučení společnosti Agmin ve smyslu čl. 106 odst. 9 nařízení č. 966/2012;

            —

            uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je podána proti opatření Evropské komise ze dne 7. března 2018 (ARES – 2018 – 1288022), kterým byla žalobkyně vyloučena z možnosti účastnit se zadávacího řízení na poskytnutí grantů financovaných z rozpočtu Evropské unie a Evropského rozvojového fondu na maximální dobu stanovenou v čl. 106 odst. 14 písm. c) nařízení č. 966/2012 (
         1
      ), která činí tři roky, a na základě kterého byla zveřejněna na stránkách Komise kvůli nedodání objednaného zboží (položky 9 a 11) v rámci podmínek dohodnutých ve smlouvě o dodávce ENPI/2014/351-804 a kvůli nenahrazení záruky (pre-financing guarantee ve výši 89430,71 eur), kterou společnost Agmin poskytla zadavateli dne 19. listopadu 2014. Tato záruka byla totiž vystavena entitou, která podle informací obdržených od Banca d’Italia měla oprávnění vystavovat záruky pouze ve prospěch bank a finančních institucí oprávněných poskytovat úvěry, ale nikoli ve prospěch takových osob či entit, jako je zadavatel.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z toho, že v projednávaném případě došlo k překročení pravomoci, a to především vzhledem k porušení zásady oddělení vyšetřovací funkce a rozhodovací funkce, porušení zásady kontradiktornosti, zjevné nelogičnosti a nedostatku odůvodnění.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z porušení nebo nesprávného použití „zásad evropského smluvního práva z roku 2002“, které se uplatní ve smyslu článku 41 všeobecných smluvních podmínek.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality sankcí ve smyslu článku 5 SEU, neboť Evropská komise uložila společnosti Agmin maximální použitelnou sankci v podobě vyloučení na dobu tří let.

      Žalobkyně zejména uvádí, že napadené rozhodnutí poškozuje její práva, neboť Komise přijala rozhodnutí, aniž řádně zohlednila skutečnost, že nedodání zboží bylo způsobeno v návaznosti nebo, podpůrně, v souběhu s odpovědností zadavatele, který svévolně a neoprávněně odmítl nahradit dodavatele zboží jiným výrobcem, který vyjádřil ochotu dodat výrobky s rovnocennou nebo vyšší jakostí, než jaká je uvedena v technických specifikacích stanovených v oznámení o zadání zakázky.
   (
         1
      ) – Nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, 26.10.2012).


201806150731955382018/C 231/287122016TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180516232422Věc T-712/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2018 – Deutsche Lufthansa v. Komise „Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Trh letecké dopravy — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje spojení podniků za slučitelné s vnitřním trhem s výhradou dodržení určitých závazků — Žádost o osvobození od části povinností, jež jsou předmětem závazků — Proporcionalita — Legitimní očekávání — Zásada řádné správy — Zneužití pravomoci“
 ---documentbreak--- C2312018CS2320120180516CS0028232242Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2018 – Deutsche Lufthansa v. Komise
   (Věc T-712/16) (
         1
      )
   „„Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Trh letecké dopravy — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje spojení podniků za slučitelné s vnitřním trhem s výhradou dodržení určitých závazků — Žádost o osvobození od části povinností, jež jsou předmětem závazků — Proporcionalita — Legitimní očekávání — Zásada řádné správy — Zneužití pravomoci““2018/C 231/28Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: S. Völcker, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, H. Leupold a I. Zaloguin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 4964 final ze dne 25. července 2016 zamítajícího žádost podanou žalobkyní týkající se osvobození od některých závazků učiněných závaznými rozhodnutím Komise ze dne 4. července 2005 o schválení spojení podniků ve věci COMP/M.3770 – Lufthansa/Swiss.

      Výrok rozsudku

            1)

            Rozhodnutí Komise C(2016) 4964 final ze dne 25. července 2016 zamítající žádost podanou společností Deutsche Lufthansa AG týkající se osvobození od některých závazků učiněných závaznými rozhodnutím Komise ze dne 4. července 2005 o schválení spojení podniků ve věci COMP/M.3770 – Lufthansa/Swiss se zrušuje v rozsahu, v němž se týká trasy Curych-Stockholm.

            2)

            Ve zbývající části se žaloba zamítá.

            3)

            Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 462, 12.12.2016.


201806150811955072018/C 231/432562018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180424343521Věc T-256/18: Žaloba podaná dne 24. dubna 2018 – Arezzo Indústria e Comércio v. EUIPO (SCHUTZ)
 ---documentbreak--- C2312018CS3410120180424CS0043341352Žaloba podaná dne 24. dubna 2018 – Arezzo Indústria e Comércio v. EUIPO (SCHUTZ)
   (Věc T-256/18)2018/C 231/43Jednací jazyk: portugalština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arezzo Indústria e Comércio SA (Belo Horizonte, Brazílie) (zástupci: A. Sebastião a J. Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „SCHUTZ“ – Přihláška k zápisu č. 15723265

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2018 ve věci R661/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 7 odst. 1 písm. a) a b) a odst. 2 nařízení č. 2017/1001.