title: Věc C-292/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Ringkonnakohus — Estonsko) — Ragn-Sells AS v. Sillamäe Linnavalitsus ( „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2008/98/ES — Nakládání s odpady — Článek 16 odst. 3 — Zásada blízkosti — Nařízení (ES) č. 1013/2006 — Přeprava odpadů — Směsný komunální odpad — Průmyslové a stavební odpady — Postup udělování koncese na služby sběru a přepravy odpadu vzniklého na území obce — Povinnost budoucího úspěšného uchazeče přepravovat sebraný odpad do zařízení na zpracování určených orgánem udělujícím koncesi — Nejbližší vhodná zařízení na zpracování“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/14

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Ringkonnakohus — Estonsko) — Ragn-Sells AS v. Sillamäe Linnavalitsus
   (Věc C-292/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2008/98/ES - Nakládání s odpady - Článek 16 odst. 3 - Zásada blízkosti - Nařízení (ES) č. 1013/2006 - Přeprava odpadů - Směsný komunální odpad - Průmyslové a stavební odpady - Postup udělování koncese na služby sběru a přepravy odpadu vzniklého na území obce - Povinnost budoucího úspěšného uchazeče přepravovat sebraný odpad do zařízení na zpracování určených orgánem udělujícím koncesi - Nejbližší vhodná zařízení na zpracování)
   2014/C 52/22
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Ringkonnakohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ragn-Sells AS

      Žalovaný: Sillamäe Linnavalitsus

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tartu Ringkonnakohus — Výklad článku 102 SFEU et 106 odst. 1 SFEU, jakož i čl. 16 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008, o odpadech a o zrušení některých směrnic (Úř. věst. L 312, s. 3)- Postup při zadávání veřejných zakázek na organizovanou přepravu komunálních odpadů — Podmínka stanovená v dokladech o zakázce, která ukládá budoucímu koncesionáři přepravovat odpady pouze do určených zařízení pro zpracování odpadů, které působí na území dotčené obce, přestože na trhu existují jiní poskytovatelé služeb, kteří splňují stanovené podmínky — Výlučné právo ke zpracování komunálních odpadů- Zneužití dominantního postavení

      Výrok

               1)

               Ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů ve spojení s článkem 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic musejí být vykládána v tom smyslu, že

                           —

                           tato ustanovení opravňují místní samosprávný celek, aby podniku pověřenému sběrem odpadu na jeho území uložil povinnost přepravit směsný komunální odpad sebraný v soukromých domácnostech, jakož i případný odpad od jiných původců, do nejbližšího vhodného zařízení na zpracování odpadů usazeného v tomtéž členském státě jako tento samosprávný celek;

                           —

                           tato ustanovení neopravňují místní samosprávný celek, aby podniku pověřenému sběrem odpadu na jeho území uložil povinnost přepravovat průmyslové a stavební odpady vzniklé na jeho území do nejbližšího vhodného zařízení na zpracování odpadů usazeného v tomtéž členském státě jako tento samosprávný celek, jsou-li tyto odpady určeny k využití, pokud jsou původci uvedených odpadů sami povinni předat tento odpad uvedenému podniku nebo je svézt přímo do uvedeného zařízení.

               2)

               Články 49 SFEU a 59 SFEU se nepoužijí na takovou situaci, jako je situace v původním řízení, jejíž všechny relevantní prvky se nacházejí pouze uvnitř jednoho členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012


title: Věc F-67/14: Žaloba podaná dne 17. července 2014 – ZZ v. Rada

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/26

         Žaloba podaná dne 17. července 2014 – ZZ v. Rada
   (Věc F-67/14)
   2014/C 380/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Rada

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o propuštění žalobce na konci jeho zkušební doby a náhrada nemajetkové újmy, kterou údajně utrpěl

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Sekretariátu Rady ze dne 25. června 2013 a rozhodnutí OOJ Rady ze dne 8. dubna 2014, kterými byl žalobce propuštěn;

               —

               uložit žalované zaplacení částky vypočtené na základě jeho měsíčního platu jako AST 3 (3  500 eur), vynásobené počtem měsíců, které uplynou mezi 1. červencem 2013 a datem vyhlášení rozsudku v projednávané věci, z titulu náhrady škody;

               —

               uložit žalované zaplacení částky 40  000 eur jako náhrady nemajetkové újmy, kterou utrpěl;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem v řízení.


title: Věc T-271/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. prosince 2007 – Microsoft v. Komise

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/51

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. prosince 2007 – Microsoft v. Komise
   (Věc T-271/06) (1)

   (2008/C 22/96)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-423/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Švédsko) — Flora May Reyes v. Migrationsverket ( „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2004/38/ES — Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států — Právo státního příslušníka třetího státu, který je potomkem v přímé linii osoby, která má právo pobytu v členském státě, pobývat v tomto členském státě — Pojem „vyživovaná“ osoba“ )

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Švédsko) — Flora May Reyes v. Migrationsverket
   (Věc C-423/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/38/ES - Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států - Právo státního příslušníka třetího státu, který je potomkem v přímé linii osoby, která má právo pobytu v členském státě, pobývat v tomto členském státě - Pojem „vyživovaná“ osoba)
   2014/C 85/12
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Flora May Reyes

      Žalovaný: Migrationsverket

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Výklad čl. 2 odst. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) — Právo státního příslušníka třetí země staršího 21let, který je potomkem v přímé linii osoby, která má právo pobytu v členském státě, pobývat v tomto členském státě — Pojem „vyživovaná osoba“ — Povinnost potomka v přímé linii prokázat, že si neúspěšně hledal zaměstnání, žádal správní orgány státu svého původu o finanční podporu za účelem uspokojení potřeb anebo se pokoušel zajistit si obživu jakýmkoli jiným způsobem

      Výrok

               1)

               Článek 2 bod 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, neumožňuje členskému státu vyžadovat, aby potomek v přímé linii, který je starší 21 let, musel prokázat, má-li být možné na něj nahlížet jako na vyživovanou osobu, na kterou se vztahuje definice pojmu „rodinný příslušník“ uvedená v tomto ustanovení, že se neúspěšně pokoušel najít si zaměstnání nebo získat od orgánů země původu příspěvek na živobytí, anebo se pokoušel zajistit si obživu jakýmkoli jiným způsobem.

               2)

               Článek 2 bod 2 písm. c) směrnice 2004/38 musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že rodinný příslušník je z důvodu takových osobních okolností, jako jsou jeho věk, odborná kvalifikace a zdravotní stav, považován za osobu mající rozumné vyhlídky najít si zaměstnání a kromě toho má v úmyslu v hostitelském členském státě pracovat, nemá vliv na výklad podmínky „být vyživován“, jež je uvedena v tomto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc C-431/10: Žaloba podaná dne 1. září 2010 — Evropská komise v. Irsko

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/15

         Žaloba podaná dne 1. září 2010 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-431/10)
   ()
   2010/C 301/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Condou-Durande, A.-A. Gilly, zmocněnci)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2005/85/ES (1) ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka, nebo alespoň tím, že neuvědomilo o opatřeních pro plné provedení těchto předpisů do vnitrostátního právního řádu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. prosince 2007. Lhůta pro provedení článku 15 směrnice, jež musela být provedena, uplynula dne 1. prosince 2008.

      (1)  Úř. věst. L 326, s. 13.


title: Věc T-212/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2008 – MyTravel v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí, kterým se spojení prohlašuje za neslučitelné se společným trhem — Zrušení rozhodnutí rozsudkem Soudu — Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/15

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2008 – MyTravel v. Komise
   (Věc T-212/03) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí, kterým se spojení prohlašuje za neslučitelné se společným trhem - Zrušení rozhodnutí rozsudkem Soudu - Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům“)
   (2008/C 272/26)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: MyTravel Group plc (Rochdale, Lancashire, Spojené království) (zástupci: D. Pannick, QC, M. Nicholson a S. Cardell, solicitors, A. Lewis, barrister, a R. Gillis, QC)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně R. Lyal, A. Whelan a P. Hellström, poté R. Lyal a F. Arbault, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalované: Spolková republika Německo (zástupci: W.-D. Plessing a M. Lumma, zmocněnci)
   Předmět
   Žaloba na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla z důvodu vad spočívajících v protiprávnosti, kterými bylo postiženo řízení o kontrole slučitelnosti spojení mezi ní samou a společností First Choice plc se společným trhem.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               MyTravel Group plc ponese vlastní náklady řízení.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc T-721/14: Žaloba podaná dne 13. října 2014 — Belgie v. Komise

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/42

         Žaloba podaná dne 13. října 2014 — Belgie v. Komise
   (Věc T-721/14)
   (2014/C 431/66)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck a M. Jacobs, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Vlaemminckem a B. Van Voorenem, advokáty)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil doporučení Komise 2014/478/EU ze dne 14. července 2014 o zásadách pro ochranu spotřebitelů a hráčů služeb hazardních her online a pro prevenci hraní hazardních her online nezletilými osobami;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               Prvním žalobním důvodem je vytýkáno porušení zásady svěření pravomocí podle článku 5 SEU, neboť nebyl uveden hlavní právní základ, zmocňující Komisi k přijetí napadeného opatření.

               2.

               Druhým žalobním důvodem je vytýkáno porušení zásady svěření pravomocí, neboť Smlouvy nezmocňují Komisi, aby v oblasti hazardních her přijala právní akt s harmonizačním účinkem.

               3.

               Třetím žalobním důvodem je vytýkáno porušení zásady loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU a institucionální rovnováhy ve smyslu čl. 13 odst. 2 SEU, neboť Komise nerespektovala závěry Rady ze dne 10. prosince 2010 k „Rámci v oblasti hazardních her a sázek v členských státech Evropské unie“ (Dokument 16884/10).

               4.

               Čtvrtým žalobním důvodem je vytýkáno porušení zásady loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SFEU ve vztahu k členským státům.

               5.

               Pátým žalobním důvodem je vytýkáno porušení čl. 13 odst. 2 SEU, jakož i článků 288 SFEU a 289 SFEU, neboť napadené opatření představuje ve skutečnosti skrytou směrnici. Žalobce krom toho vytýká, že Komise porušila článek 52 Listiny základních práv Evropské unie tím, že k tomu, aby omezila svobodu projevů a informací, zakotvenou v článku 11 Listiny základních práv, nevyužila zákona.


title: Věc T-496/04: Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 NORTRAIL Transport GmbH proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/29

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 NORTRAIL Transport GmbH proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-496/04)
   (2005/C 93/58)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. prosince 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností NORTRAIL Transport GmbH, se sídlem v Kielu (Německo), zastoupenou J. Krause, advokátkou.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               Zrušil rozhodnutí Komise ze dne 1. října 2004 REM 15/02 o žádosti společnosti NORTRAIL Transport GmbH o vrácení dovozního cla podle článku 239 celního kodexu nařízení Rady (EHS) č. 2913/92;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně od července 1995 nepřetržitě dovážela z Norska zásilky s různými produkty rybolovu. Od 1. září 1995 požádala žalobkyně o bezcelní propuštění zboží do volného oběhu v rámci celních kvót poskytnutých nařízením (ES) č. 3061/95 (1). Příslušný celní úřad stanovil, že celní osvobození, o které žalobkyně požádála, nemůže být pro určitý počet dovážených zásilek poskytnuto a že je třeba použít obvyklou celní sazbu. Na základě toho požádal příslušný celní úřad žalobkyni o zaplacení dovozního cla za propuštění dotyčného zboží do volného oběhu. Žalobkyně část dovozního cla zaplatila.
   Žalobkyně uplatňuje, že existují zvláštní okolnosti ve smyslu článku 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 (2), které poskytují žalobkyni nárok na vrácení a prominutí dovozního cla.
   Žalobkyně zakládá své tvrzení mimo jiné na tom, že právní akt Společenství byl vydán se zpětnou účinností. Německým celním úřadům bylo sdělením Spolkového ministerstva financí ze dne 31. srpna 1995 oznámeno otevření celních kvót od 1. září 1995. Dne 4. října 1995 bylo nicméně německým celním úřadům oznámeno, že tyto celní kvóty byly otevřeny se zpětnou účinností ke dni 1. července 1995. V době od 1. září 1995, ve které žalobkyně požádala o bezcelní propuštění dotyčného zboží do volného oběhu, byly některé z celních kvót již vyčerpány, toto ale částečně nastalo z důvodu otevření se zpětnou účinností od 1. července 1995 již před 1. září 1995.
   Žalobkyně dále uvádí, že právní akt byl vydán nedostatečnou a nejasnou formou a že rozpor mezi okamžikem zveřejnění právního aktu Společenství a okamžikem otevření celních kvót, jež právní akt upravuje a jež platí se zpětnou účinností, je nejasný. Toto umožňuje národním celním orgánům rozdílný výklad okamžiku otevření celních kvót, což porušuje zákaz diskriminace.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 3061/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 992/95 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a produkty rybolovu pocházející z Norska ( Úř. věst. L 327, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).


title: Věc C-385/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Přistoupení nových členských států — Registrace generik referenčního léčivého přípravku Plavix — Podmíněná rozhodnutí o registraci léčivých přípravků — Porušení nabytých práv“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-385/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Přistoupení nových členských států - Registrace generik referenčního léčivého přípravku Plavix - Podmíněná rozhodnutí o registraci léčivých přípravků - Porušení nabytých práv)
   2011/C 145/02
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Šimerdová a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: M. Dowgielewicz a B. Majczyna, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a R. Mackevičienė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69), ve spojení s čl. 13 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (Úř. věst. L 214, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 151), jakož i s články 89 a 90 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229) — Registrace generik referenčního léčivého přípravku Plavix při porušení desetileté doby ochrany pro tento přípravek — Podmíněná rozhodnutí o registraci léčivých přípravků, která byla vydána před datem přistoupení Polska k Evropské unii, ale která nabyla účinnosti až po tomto datu — Rozhodnutí neslučitelná se směrnicí 2001/83/ES

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že:

                           —

                           ponechala v platnosti rozhodnutí ministra zdravotnictví o registraci generik referenčního léčivého přípravku Plavix, a

                           —

                           po 1. květnu 2004 uvedla na trh nebo ponechala na trhu léčivé přípravky, pro které nebylo vydáno rozhodnutí o registraci podle čl. 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků,

                     nesplnila povinnosti, jež pro ni vyplývají, ohledně první odrážky výše, z čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83, ve spojení s čl. 13 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků, jakož i s články 89 a 90 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky, a ohledně druhé odrážky výše, z čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Litevská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc C-369/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/52

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-369/05) (1)

   (2006/C 326/108)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc T-483/13 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Oikonomopoulos v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Vyšetřování, které vedl OLAF — Žaloba na náhradu škody — Finanční a morální újma, kterou žalobce údajně utrpěl — Návrh na předběžné opatření — Nepřípustnost — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/21

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Oikonomopoulos v. Komise
   (Věc T-483/13 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Vyšetřování, které vedl OLAF - Žaloba na náhradu škody - Finanční a morální újma, kterou žalobce údajně utrpěl - Návrh na předběžné opatření - Nepřípustnost - Neexistence naléhavosti)
   2014/C 24/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Athanassios Oikonomopoulos (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a I. Zarzoura, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a A. Sauka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na předběžná opatření podaný v rámci žaloby na náhradu škody směřující k nahrazení újmy, kterou žalobci měly v rámci jeho profesní činnosti a na jeho pověsti způsobit blíže určené údajně protiprávní úkony Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) v rámci vyšetřování vedeného jeho pracovníky.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-486/10: Žaloba podaná dne 14. října 2010 — Iberdrola v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/51

         Žaloba podaná dne 14. října 2010 — Iberdrola v. Komise
   (Věc T-486/10)
   ()
   2010/C 328/80
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iberdrola, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupci: J. Ruiz Calzado a E. Barbier de la Serre, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí a

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v tomto řízení je stejné jako ve věcech T-484/10, Gas Natural Denisa SDG v. Komise a T-490/10, Endesa v. Komise.
   Podle žalobkyně se Komise dopustila řady právních omylů a zjevně nesprávných posouzení, když po skončení předběžného přezkoumání podle ustanovení čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) měla za to, že vyrovnávací platby za závazek veřejné služby oznámené Španělským královstvím jsou odůvodněny, jelikož jsou v souladu s právními předpisy EU o státních podporách. Žalobkyně předkládá pět žalobních důvodu směřujících ke zrušení rozhodnutí.
   Prvním žalobním důvodem směřujícím ke zrušení rozhodnutí žalobkyně tvrdí, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení, přesto, že existovaly vážné pochybnosti o slučitelnosti oznámené podpory s vnitřním trhem. Proto žalobkyně tvrdí, že Komise zjevně porušila čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999.
   Druhým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení rozhodnutí, který tvoří dvě části, žalobkyně tvrdí v první části, že Komise se dopustila právních omylů a nesprávného posouzení, když měla za to, že podpora oznámená Španělským královstvím odpovídá nutnosti vyrovnat náklady na poskytování služby obecného hospodářského zájmu odůvodněného zajištěním zásobování, jelikož neexistují, ani nejsou střednědobě předvídatelné problémy se zajišťováním zásobování ve Španělsku. Ve druhé části se dovolává zjevně nesprávného posouzení, když Komise měla za to, že podpora oznámená Španělským královstvím je slučitelná s vnitřním trhem na základě čl. 106 odst. 2 SFEU a třetí směrnice o elektřině.
   Třetím žalobním důvodem směřujícím ke zrušení rozhodnutí žalobkyně tvrdí, že státní podpora schválená Komisí je v rozporu s věcnými a časovými mezemi stanovenými v nařízení (ES) č. 1407/2002 (2) a návrhu nařízení Rady o státní podpoře k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů.
   Čtvrtým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení rozhodnutí žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu řádné správy, která jí ukládá, aby pečlivě, podrobně a nestranně přezkoumala veškeré relevantní okolnosti věci, když nepovažovala za vhodné si vyžádat veškeré názory nezbytné k tomu, aby byla zcela informována o všech okolnostech věci předtím, než přijala své rozhodnutí a přijala oznámenou podporu v první fázi.
   Pátým žalobním důvodem, který tvoří tři části, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu stanovenou v judikatuře, která brání Komisi, aby prohlásila za slučitelnou se společným trhem státní podporu, jež porušuje jiná ustanovení Smlouvy, zvláště, když podpora je v rozporu s ustanoveními, která stanoví volný pohyb zboží, cíli sledovanými směrnicemi o elektřině a cíli udržitelnosti Evropské unie.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č- 1907/2002 ze dne 23. července 2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu (Úř. věst. L 205, s. 1)


title: Věc C-474/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. prosince 2008 – Evropský parlament v. Komise Evropských společenství

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. prosince 2008 – Evropský parlament v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-474/07) (1)

   (2009/C 69/58)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


title: Věc T-720/13: Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Gat Microencapsulation v. OHIM — BASF (KARIS)

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/24

      Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Gat Microencapsulation v. OHIM — BASF (KARIS)
      (Věc T-720/13)
      (2014/C 71/45)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Gat Microencapsulation AG (Ebenfurth, Rakousko) (zástupci: S. Soler Lerma a M. C. March Cabrelles, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Německo)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž bylo zamítnuto odvolání žalobkyně;

                  —

                  uložil OHIM a další účastnici řízení náhradu nákladu řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Gat Microencapsulation AG

         Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „KARIS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 5 a 35

         Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: BASF SE

         Namítaná ochranná známka nebo označení: ochranná známka Společenství „CARYX“ pro výrobky zařazené do tříd 1 a 5; mezinárodní ochranná známka „CARYX“ pro výrobky zařazené do tříd 1 a 5; maďarská, italská ochranná známka a ochranná známka Beneluxu „AKRIS“ pro výrobky zařazené do třídy 5

         Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-273/04: Žaloba podaná dne 28. června 2004 Polskou republikou proti Radě Evropské unie

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/6

         Žaloba podaná dne 28. června 2004 Polskou republikou proti Radě Evropské unie
   Věc C-273/04
   (2004/C 239/10)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 28. června 2004 žaloba směřující proti Radě Evropské unie podaná Polskou republikou, zastoupenou Jarosławem Pietrasem.
   Polská republika navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil čl. 1 bod 5 rozhodnutí Rady č. 2004/281/ES ze dne 22. března 2004, kterým se upravuje Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky a úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie v důsledku reformy zemědělské politiky (1),

               2.

               Polská republika současně navrhuje, aby:

                           —

                           jednacím jazykem řízení byla polština,

                           —

                           ve věci rozhodl velký senát,

                           —

                           byla Radě Evropské unie uložena náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Vláda Polské republiky má za to, že ustanovení článku 23 Aktu o přistoupení, vykládáno v souladu se zásadami výkladu mezinárodních smluv a rovněž v souladu se zásadami výkladu práva Společenství, není právním základem pro přijetí prostředků uvedených v čl. 1 bodě 5 rozhodnutí č. 2004/281/ES, jejichž podstatou je rozšíření neúplné výše plateb na nové přímé platby.
   Napadené opatření neuvádí Akt o přistoupení do souladu se změnami společné zemědělské politiky, nýbrž podstatně mění podmínky přistoupení zakotvené v tomto Aktu, a to v neprospěch Polské republiky a zemědělských producentů působících na území Polské republiky. Napadené opatření není v důsledku změny pravidel Společenství nezbytné. V důsledku toho Rada Evropské unie neměla podle vlády Polské republiky oprávnění rozšířit neúplný rozsah plateb formou rozhodnutí přijatého na základě článku 23 Aktu o přistoupení. Přijetím napadeného opatření Rada Evropské unie porušila článek 23 Aktu o přistoupení.
   Vláda Polské republiky navíc tvrdí, že napadené opatření je v rozporu s účelem Smlouvy o přistoupení, kterým je získání práv a povinností vyplývajících z členství v Evropské unii novými členskými státy, a porušuje zásadu nediskriminace zakotvenou v článku 12 a čl. 34 odst. 2 druhém pododstavci Smlouvy ES. Smlouva o přistoupení zakotvila zásadu přistoupení nových členských států dle stejných práv, tedy dodržujíc základní zásadu nediskriminace a rovného zacházení s producenty ze společenství patnáctí států, tak i z nových členských států. Tato základní zásada byla omezována pouze v případě taxativně vymezených nástrojů na podporu zemědělských producentů. Napadené opatření zavádí naopak odlišnou zásadu, jež má diskriminační charakter, a dle které budou všechny přímé platby, současné či budoucí, poskytovány dle nerovných zásad vyplývajících z mechanismu postupného zavádění. Napadené opatření v důsledku toho vede k neurčitému a nejistému okruhu odchylek od zásady nediskriminace a rovného zacházení.
   Vláda Polské republiky má rovněž za to, že napadené opatření tím, že přijalo jako zásadu nástroje, které měly ve Smlouvě o přistoupení výjimečnou povahu, znehodnocuje dosažený vyjednávací kompromis a je porušením zásady dobré víry. Vláda Polské republiky tvrdí, že od zahájení přístupových jednání uznávala mechanismus postupného zavádění jako výjimečný nástroj, jenž obsahuje pouze taxativně uvedené nástroje podpory, a ne jako zásadu podpory zemědělských příjmů na území Polské republiky.

      (1)  Úř. věst. L 93, 30.3.2004, s. 1.


title: Věc F-19/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby — Vlastnoruční podpis advokáta, který se liší od podpisu uvedeného v originálu žaloby zaslaném dopisem — Opožděné podání žaloby — Zjevná nepřípustnost — Neexistence“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/23

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-19/12) (1)

   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby - Vlastnoruční podpis advokáta, který se liší od podpisu uvedeného v originálu žaloby zaslaném dopisem - Opožděné podání žaloby - Zjevná nepřípustnost - Neexistence)
   2013/C 377/52
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise (zástupci: C. Berardis-Kayer a J. Baquero Cruz, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení zprávy Komise obsahující jedno nebo více rozhodnutí, které se týkají administrativní situace žalobce a návrh na náhradu škody

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s. 34.


title: Věc C-379/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2016 European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-556/11, European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2016 European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-556/11, European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-379/16 P)
   (2016/C 305/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupci: C.-N. Dede, D. Papadopoulou, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek se domáhají toho, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu, jde-li o zamítnutí nového žalobního důvodu týkajícího se přijetí nabídky zahrnující slevu;

               —

               zrušil rozhodnutí EUIPO v rozsahu, ve kterém přijal nabídku IECI, která v rozporu s požadavky zadávací dokumentace zahrnovala slevu;

               —

               uložil EUIPO, aby účastníkům řízení podávajícím kasační opravný prostředek uhradila právní a další náklady a výdaje vzniklé v souvislosti s původním řízením a tímto řízením.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek opírají svou žalobu o skutečnost, že Tribunál nesprávně vyložil argumenty žalovaného a poté, co Tribunál nařídil provedení důkazů, zkreslil důkazy předložené EUIPO, což bylo během jednání rovněž potvrzeno ze strany EUIPO. Tyto důkazy prokazovaly, že nabídka vítězného uchazeče zahrnovala slevu (která nebyla nabídnuta řádným způsobem) a že tato sleva byla při hodnocení vzata v úvahu. Tím, že nabídl slevu, zahrnul první vítězný uchazeč do své nabídky v rozporu se zadávací dokumentací variantu s ohledem na nabízenou cenu (jak to podporují odpovědi zadavatele na otázky uchazečů). Tribunál se zejména dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že EUIPO domněle nevzal pro účely posuzování ceny v úvahu slevu nabídnutou vítězným uchazečem a že tedy, jelikož taková sleva nebyla vzata v úvahu, EUIPO neporušil zadávací dokumentaci.


title: Věc T-33/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Zenab v. Komise ( Finanční podpora Společenství — Program na podporu rozvoje, distribuce a propagace evropských audiovizuálních děl (MEDIA Plus) — Výzva k předkládání návrhů — Nevybrání nabídky — Údajné protiprávní přenesení pravomocí svěřených Komisi — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost odůvodnění — Přístup k dokumentům — Žaloba na neplatnost a na náhradu škody )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Zenab v. Komise
   (Věc T-33/06) (1)

   („Finanční podpora Společenství - Program na podporu rozvoje, distribuce a propagace evropských audiovizuálních děl (MEDIA Plus) - Výzva k předkládání návrhů - Nevybrání nabídky - Údajné protiprávní přenesení pravomocí svěřených Komisi - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost odůvodnění - Přístup k dokumentům - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“)
   2009/C 205/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zenab SPRL (Brusel, Belgie) (zástupci: J. Windey a P. De Bandt, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-P. Keppenne a L. Pignataro-Nolin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé zrušení rozhodnutí Komise č. 648599 ze dne 9. listopadu 2005 a zadruhé určení mimosmluvní odpovědnosti Evropského společenství a uložení Komisi, aby žalobkyni uhradila částku 37 807 eur jako náhradu škody za náklady vzniklé v rámci výzvy k předkládání návrhů, částku odpovídající nemajetkové újmě z důvodu zásahu do pověsti a částku odpovídající majetkové újmě vyplývající z prodlení s prováděním projektu Euro VOD, jakož i ustanovení znalce k vyčíslení těchto škod.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Zenab SPRL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc C-32/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – ERSTE Bank Hungary Zrt v. Atilla Sugár „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule ve smlouvách uzavíraných mezi prodávajícím zboží nebo poskytovatelem služeb a spotřebitelem — Smlouva o hypoteční půjčce — Článek 7 odstavec 1 — Ukončení používání zneužívajících klauzulí — Přiměřené a účinné prostředky — Uznání dluhu — Notářská listina — Připojení doložky vykonatelnosti notářem — Exekuční titul — Povinnosti notáře — Přezkum zneužívajících klauzulí z úřední povinnosti — Soudní přezkum — Zásady rovnocennosti a efektivity“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – ERSTE Bank Hungary Zrt v. Atilla Sugár
   (Věc C-32/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule ve smlouvách uzavíraných mezi prodávajícím zboží nebo poskytovatelem služeb a spotřebitelem - Smlouva o hypoteční půjčce - Článek 7 odstavec 1 - Ukončení používání zneužívajících klauzulí - Přiměřené a účinné prostředky - Uznání dluhu - Notářská listina - Připojení doložky vykonatelnosti notářem - Exekuční titul - Povinnosti notáře - Přezkum zneužívajících klauzulí z úřední povinnosti - Soudní přezkum - Zásady rovnocennosti a efektivity“)
   (2015/C 381/04)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ERSTE Bank Hungary Zrt

      Žalovaný: Atilla Sugár

      Výrok

   Ustanovení čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládány v tom smyslu, že takový vnitrostátním právním předpisům, jako jsou předpisy dotčené v původním řízení, které umožňují notáři, který vyhotovil při dodržení formálních náležitostí veřejnou listinu týkající se smlouvy mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem, připojit k uvedené listině doložku vykonatelnosti nebo odmítnout její zrušení, aniž by v jednom či druhém stadiu došlo k přezkumu zneužívající povahy klauzulí smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc F-14/15: Žaloba podaná dne 26. ledna 2015 – ZZ a další v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/50

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2015 – ZZ a další v. Komise
   (Věc F-14/15)
   (2015/C 089/63)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterými se stanoví práva žalobců na náhrady ročních cestovních výdajů na základě článku 8 přílohy VII služebního řádu úředníků ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               prohlásit článek 8 přílohy VII služebního řádu za protiprávní a nepoužitelný;

               —

               zrušit rozhodnutí, kterými se stanoví částka náhrady ročních cestovních výdajů, přiznaná žalobcům za rok 2004;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-727/14: Žaloba podaná dne 10. října 2014 — Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition v. OHIM — H. Young Holdings (animal)

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/44

         Žaloba podaná dne 10. října 2014 — Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition v. OHIM — H. Young Holdings (animal)
   (Věc T-727/14)
   (2014/C 431/68)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition (New Brunswick, Spojené státy) (zástupce: S. Malynicz, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: H. Young Holdings plc (Newbury, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „animal“ – Ochranná známka Společenství č. 2 8 22  807

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. července 2014 ve věci R 2054/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM a další účastnici v řízení před odvolacím senátem povinnost nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 37 písm. b) bodu ii) nařízení č. 2868/95.


title: Věc T-109/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Rintisch v. OHIM — Valfleuri Pâtes alimentaires (PROTIVITAL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PROTIVITAL — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky PROTIPLUS, PROTI a PROTIPOWER — Opožděné předložení dokumentů — Posuzovací pravomoc přiznaná článkem 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) — Pojem,ustanovení, které stanoví jinak’ — Pravidlo 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95 — Pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Rintisch v. OHIM — Valfleuri Pâtes alimentaires (PROTIVITAL)
   (Věc T-109/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PROTIVITAL - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky PROTIPLUS, PROTI a PROTIPOWER - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc přiznaná článkem 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) - Pojem,ustanovení, které stanoví jinak’ - Pravidlo 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95 - Pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95)
   2012/C 32/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bernhard Rintisch (Bottrop, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Valfleuri Pâtes alimentaires SA (Wittenheim, Francie) (zástupce: F. Baujoin, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. ledna 2009 (věc R 1660/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Bernhardem Rintischem a společností Valfleuri Pâtes alimentaires SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Bernhardu Rintischovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc C-434/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of the United Kingdom — Spojené království) — Shirley McCarthy v. Secretary of State for the Home Department ( „Volný pohyb osob — Článek 21 SFEU — Směrnice 2004/38/ES — Pojem „oprávněné osoby“ — Článek 3 odst. 1 — Státní příslušník, který nikdy nevyužil svého práva volného pohybu a který vždy pobýval v členském státě, jehož je státním příslušníkem — Vliv státní příslušnosti dalšího členského státu — Čistě vnitrostátní situace“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of the United Kingdom — Spojené království) — Shirley McCarthy v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-434/09) (1)

   („Volný pohyb osob - Článek 21 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Pojem „oprávněné osoby“ - Článek 3 odst. 1 - Státní příslušník, který nikdy nevyužil svého práva volného pohybu a který vždy pobýval v členském státě, jehož je státním příslušníkem - Vliv státní příslušnosti dalšího členského státu - Čistě vnitrostátní situace“)
   2011/C 186/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Shirley McCarthy

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supreme Court of the United Kingdom — Výklad článků 3 a 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (Úř. věst. L 158, s. 77) — Pojmy „oprávněná osoba“ a „legální pobyt“ — Britská státní příslušnice, která je rovněž irskou státní příslušnicí a která celý život pobývá ve Spojeném království

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že se tato směrnice nepoužije na občana Unie, který nikdy nevyužil svého práva volného pohybu, který vždy pobýval v členském státě, jehož je státním příslušníkem, a který má mimoto státní příslušnost dalšího členského státu.

               2)

               Článek 21 SFEU se nepoužije na občana Unie, který nikdy nevyužil svého práva volného pohybu, který vždy pobýval v členském státě, jehož je státním příslušníkem, a který má mimoto státní příslušnost dalšího členského státu, pokud situace tohoto občana s sebou nenese použití opatření členského státu, v jejichž důsledku by byl zbaven možnosti skutečně využívat podstatné části práv plynoucích ze statusu občana Unie nebo by byl narušen výkon jeho práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc C-238/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunal Supremo (Španělsko) ze dne 13. dubna 2005 ve věci ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito, S.L. a Administración del Estado proti Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunal Supremo (Španělsko) ze dne 13. dubna 2005 ve věci ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito, S.L. a Administración del Estado proti Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC)
   (Věc C-238/05)
   (2005/C 205/14)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunal Supremo (Španělsko) ze dne 13. dubna 2005, ve věci ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito, S.L. a Administración del Estado proti Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 30. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal Supremo žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               A)

               Umožňuje výklad čl. 81 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství považovat za slučitelné se společným trhem dohody mezi finančními institucemi o výměně informací o solventnosti a neplnění závazků jejich klientů, jestliže tyto dohody ovlivňují finanční politiky Unie a společný úvěrový trh a jejich výsledkem je omezení hospodářské soutěže v odvětví finančních a úvěrových institucí?

               B)

               Umožňuje výklad čl. 81 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského společenství členskému státu povolit, prostřednictvím orgánů pro ochranu hospodářské soutěže, dohody mezi finančními institucemi o výměně informací o jejich klientech prostřednictvím zřízení informačního registru o úvěrech, jestliže má zřízení takového registru prospěšné účinky pro spotřebitele a uživatele těchto finančních služeb?


title: Věc T-429/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Monster Energy v. EUIPO – Mad Catz Interactive (MAD CATZ) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MAD CATZ — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Monster Energy v. EUIPO – Mad Catz Interactive (MAD CATZ)
   (Věc T-429/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MAD CATZ - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 314/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Mad Catz Interactive, Inc. (San Diego, Kalifornie, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. května 2015 (věc R 2176/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Monster Energy Company a Mad Catz Interactive.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Monster Energy Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28. 9. 2015.


title: Věc F-39/16: Žaloba podaná dne 4. srpna 2016 – ZZ v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/29

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2016 – ZZ v. Komise
   (Věc F-39/16)
   (2016/C 371/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepřipuštění žalobkyně k výběrovým zkouškám výběrového řízení EPSO/AD/309/15 (AD 11) – Lékaři pro pracoviště v Lucemburku a Ispře, a uložení žalované náhradu údajně vzniklé nemajetkové újmy ve výši 10 000 eur.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AD/309/15 (AD11) – Lékaři pro pracoviště v Lucemburku a Ispře (oblast: Lékaři pro pracoviště v Lucemburku), sdělené dne 28. září 2015, nepřipustit žalobkyni k výběrovým zkouškám, které se konaly v hodnotícím centru Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO);

               —

               uložit žalované zaplatit částku ve výši 10 000 eur z důvodu nemajetkové újmy, jež vznikla žalobkyni;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-182/15: Žaloba podaná dne 13. dubna 2015 – Sopra Steria Group v. Parlament

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/29

         Žaloba podaná dne 13. dubna 2015 – Sopra Steria Group v. Parlament
   (Věc T-182/15)
   (2015/C 262/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sopra Steria Group SA (Annecy-le-Vieux, Francie) (zástupci: A. Verlinden, R. Martens a J. Joossen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu neznámého data, která byla doručena dopisy s datem 13. února 2015 a kterými bylo vyloučeno konsorcium IBI IUS z části 2 a konsorcium STEEL z části 3 zadávacího řízení na zakázku PE/ITEC-ITS14;

               —

               určil, že smlouva (smlouvy) s ostatními uchazeči je (jsou) s ohledem na tato rozhodnutí o vyloučení neplatná (neplatné);

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení včetně nákladů na právní zastoupení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod spočívající v tom, že Evropský parlament porušil zásadu transparentnosti, zásadu proporcionality a zásadu rovného zacházení ve smyslu čl. 102 odst. 1 finančního nařízení, nerespektoval kritéria pro vyloučení ve smyslu čl. 107 odst. 1 písm. a) a b) finančního nařízení, porušil čl. 158 odst. 3 prováděcích pravidel a nerespektoval vlastní zadávací dokumentaci k zakázce ITS14, což má podle ní za následek neplatnost rozhodnutí neznámého data o vyloučení konsorcia IBI IUS z části 2 a o vyloučení konsorcia STEEL z části 3 zakázky ITS14, kterážto rozhodnutí byla oznámena v dopisech s datem 13. února 2015.
   V rámci první části jediného žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Evropský parlament neuplatnil správně vlastní zadávací dokumentaci k zakázce ITS14 a obecné procesní pravidlo patere legem quam ipse fecisti a porušil čl. 107 odst. 1 písm. a) a b) finančního nařízení z důvodu, že vyloučil žalobkyni a tím i konsorcium IBI IUS z části 2 a konsorcium STEEL z části 3 zakázky ITS14, což odůvodnil s poukazem na údajný (neprokázaný) střet zájmů a na to, že Evropskému parlamentu údajně (neprokazatelně) nebyly poskytnuty určité informace.
   V rámci druhé (podpůrné) části jediného žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Evropský parlament porušil zásadu transparentnosti, zásadu proporcionality a zásadu rovného zacházení (zákazu diskriminace) ve smyslu čl. 102 odst. 1 finančního nařízení, když vyloučil žalobkyni a tím i konsorcium IBI IUS z části 2 a konsorcium STEEL z části 3 zakázky ITS14, což odůvodnil s poukazem na údajný (neprokázaný) střet zájmů a na to, že Evropskému parlamentu údajně (neprokazatelně) nebyly poskytnuty určité informace.


title: Věc F-63/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2012 — Donati v. ECB ( „Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Stížnost na psychické obtěžování — Správní vyšetřování — Přístup k vyšetřovacímu spisu — Předání spisu osobám obviněným ve stížnosti — Povinnost zachování důvěrnosti — Dodržování práva na obhajobu“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/25

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2012 — Donati v. ECB
   (Věc F-63/09) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Stížnost na psychické obtěžování - Správní vyšetřování - Přístup k vyšetřovacímu spisu - Předání spisu osobám obviněným ve stížnosti - Povinnost zachování důvěrnosti - Dodržování práva na obhajobu)
   2013/C 46/45
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Paola Donati (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. Feyerbacher a N. Urban, zmocněnci, B. Wägenbaur, adovkát)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky nezabývat se tvrzeními žalobkyně o údajném psychickém obtěžování, které utrpěla, jakož i náhrada utrpěné nemajetkové újmy

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Paola Donati ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou centrální bankou.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009, s. 50.


title: Věc C-22/05: Žaloba podaná dne 25. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/9

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-22/05)
   (2005/C 82/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 25. ledna 2005 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou G. Rozetem a N. Yerrell, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               konstatoval, že Belgické království tím, že vyloučilo osoby zaměstnané na trzích a jarmarcích z působnosti vnitrostátních předpisů provádějících směrnici Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (1), porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 1 odst. 3 a z článku 17 této směrnice;

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Vyloučení osob zaměstnaných na trzích a jarmarcích z působnosti vnitrostátních předpisů provádějících směrnici Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby, není stanoveno v čl. 1 odst. 3 této směrnice, kde je definována její působnost. Podle tohoto ustanovení se tato směrnice totiž vztahuje na všechna odvětví činnosti, s výjimkou letecké, železniční, silniční, námořní a vnitrozemské říční a jezerní dopravy, mořského rybolovu, ostatních prací na volném moři a činností lékařů při jejich vzdělávání. Kategorie osob zaměstnaných na trzích a jarmarcích není v tomto článku uvedena a nesplňuje ani podmínky žádné z odchylek povolených článkem 17 směrnice, kterých se ostatně belgické orgány nedovolávaly. Zavedením výjimky, kterou směrnice sama nepředpokládá, Belgie tudíž nesprávně provedla uvedenou směrnici, což zakládá nesplnění povinností, které pro ni vyplývají.

      (1)  Úř. věst. L 307, 13.12.1993, s. 18.


title: Věc T-360/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. dubna 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços v. OHIM — Parfums Rochas (PATRIZIA ROCHA) ( „Ochranná známka společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PATRIZIA ROCHA — Starší národní slovní ochranná známka ROCHAS — Zamítnutí zápisu námitkovým oddělením — Nepřípustnost odvolání k odvolacímu senátu — Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. dubna 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços v. OHIM — Parfums Rochas (PATRIZIA ROCHA)
   (Věc T-360/11) (1)

   (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PATRIZIA ROCHA - Starší národní slovní ochranná známka ROCHAS - Zamítnutí zápisu námitkovým oddělením - Nepřípustnost odvolání k odvolacímu senátu - Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 147/31
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fercal — Consultadoria e Servicos, Lda (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: A. J. Rodrigues, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Parfums Rochas SAS (Paříž, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. dubna 2011 (věc R 2355/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Parfums Rochas SAS a Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc C-83/16: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – „Heta Asset Resolution Bulgaria“ OOD v. Nachalnik na Mitnitsa Stolichna „Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Celní kodex — Dodatečné vývozní celní prohlášení — Pojem ‚dostatečný důkaz‘ — Posouzení dostatečnosti důkazů“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/17

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – „Heta Asset Resolution Bulgaria“ OOD v. Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
   (Věc C-83/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Celní kodex - Dodatečné vývozní celní prohlášení - Pojem ‚dostatečný důkaz‘ - Posouzení dostatečnosti důkazů“)
   (2017/C 168/21)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„Heta Asset Resolution Bulgaria“ OOD

      Žalovaný: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Výrok

               1)

               Ustanovení čl. 161 odst. 5 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve spojení s článkem 788 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (EU) č. 430/2010 ze dne 20. května 2010, musí být vykládáno v tom smyslu, že prodejce usazený na celním území Evropské unie se považuje za vývozce ve smyslu tohoto prvního ustanovení v případě, kdy po uzavření smlouvy o prodeji dotčeného zboží přechází vlastnictví k tomuto zboží na nabyvatele usazeného mimo toto celní území.

               2)

               Článek 795 odst. 1 třetí pododstavec písm. b) nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 430/2010, musí být vykládán v tom smyslu, že celní orgány členských států mohou, kromě smlouvy o prodeji jachty osobě usazené ve třetím státě, požadovat důkazy o odhlášení této lodě z lodního rejstříku dotyčného členského státu, za podmínky, že tento požadavek je v souladu se zásadou proporcionality.

               3)

               Článek 795 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 430/2010, musí být vykládán v tom smyslu, že celní orgán, který je příslušný pro přijetí dodatečného vývozního celního prohlášení ve smyslu tohoto ustanovení, není za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, vázán posouzením dostatečnosti důkazů ve smyslu čl. 796da odst. 4 uvedeného nařízení, které provedl jiný celní orgán.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18. 4. 2016.


title: Věc C-646/13: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 22. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Galați – Rumunsko) – Casa Judeţeană de Pensii Brăila v. E.S. „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Článek 8 odst. 1 — Použitelnost úmluv o sociálním zabezpečení mezi členskými státy — Navrácený uprchlík pocházející z členského státu — Získání dob zaměstnání na území jiného členského státu — Žádost o přiznání dávky ve stáří — Odmítnutí“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/11

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 22. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Galați – Rumunsko) – Casa Judeţeană de Pensii Brăila v. E.S.
   (Věc C-646/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 8 odst. 1 - Použitelnost úmluv o sociálním zabezpečení mezi členskými státy - Navrácený uprchlík pocházející z členského státu - Získání dob zaměstnání na území jiného členského státu - Žádost o přiznání dávky ve stáří - Odmítnutí“)
   (2015/C 213/16)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Galați

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Casa Judeţeană de Pensii Brăila

      Žalovaný: E.S.

      Výrok

   Článek 8 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 988/2009 ze dne 16. září 2009 musí být vykládán v tom smyslu, že dvoustranná smlouva týkající se dávek sociálního zabezpečení státních příslušníků jednoho ze smluvních států, jež měli postavení politických uprchlíků na území druhého smluvního státu, která byla uzavřena v okamžiku, kdy některý z těchto smluvních států ještě nepřistoupil k Unii, a která není uvedena v příloze II tohoto nařízení, se nepoužije na situaci politických uprchlíků navrácených do státu původu před uzavřením této dvoustranné smlouvy a vstupem uvedeného nařízení v platnost.

      (1)  Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/1

         (2008/C 247/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 236, 13.9.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 223, 30.8.2008

      Úř. věst. C 209, 15.8.2008

      Úř. věst. C 197, 2.8.2008

      Úř. věst. C 183, 19.7.2008

      Úř. věst. C 171, 5.7.2008

      Úř. věst. C 158, 21.6.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-326/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 31. května 2017 – Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) a další v. Z

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 31. května 2017 – Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) a další v. Z
   (Věc C-326/17)
   (2017/C 293/19)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW), X, Y

      Další účastník řízení o kasačním opravném prostředku: Z

      Předběžné otázky

               1)

               Je směrnice Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel (1) použitelná na vozidla, která existovala již před 29. dubnem 2009, tj. okamžikem, od něhož členské státy musí použít právní a správní předpisy k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (2)?

               2)

               Jedná se v případě vozidla, které je jednak složeno z podstatných konstrukčních částí, které byly zhotoveny před dnem, kdy se použije tato směrnice 2007/46 a jednak z podstatných konstrukčních částí, které byly přidány teprve po dni použitelnosti této směrnice, o vozidlo, které existovalo již před dnem, kdy se použije tato směrnice nebo bylo takové vozidlo vyrobeno teprve po dni, kde se použije tato směrnice?

               3)

               Platí na základě čl. 3 odst. 2 směrnice 1999/37 požadavek pro registraci ve smyslu článku 4 této směrnice neomezeně, pokud v osvědčení o registraci v případě některých kódů Společenství (které musí být podle příloh směrnice nutně uvedeny) nebyly uvedeny údaje, pokud lze tyto údaje snadno zjistit?

               4)

               Je podle článku 4 směrnice 1999/37 přípustné uznat osvědčení o registraci jiného členského státu, avšak vozidlo podrobit technické kontrole ve smyslu čl. 24 odst. 6 směrnice 2007/46 a pokud vozidlo nesplňuje technické předpisy členského státu, vyvodit z toho takové důsledky, že vystavení osvědčení o registraci je zamítnuto?

      (1)  Úř. věst. 1999, L 138, s. 57.

      (2)  Úř. věst. 2007, L 263, s. 1.


title: Věc C-392/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Barcelona (Španělsko) dne 9. července 2013 — Andrés Rabal Cañas v. Nexea Gestión Documental S.A., Fondo de Garantía Salarial

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Barcelona (Španělsko) dne 9. července 2013 — Andrés Rabal Cañas v. Nexea Gestión Documental S.A., Fondo de Garantía Salarial
   (Věc C-392/13)
   2013/C 260/65
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Andrés Rabal Cañas

      Žalovaní: Nexea Gestión Documental S.A., Fondo de Garantía Salarial

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být pojem „hromadné propouštění“, stanovený v čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice 98/59 (1) a pod nějž spadá jakékoli „propouštění ze strany zaměstnavatele z jednoho nebo několika důvodů, které nesouvisí s osobou zaměstnance“, s přihlédnutím ke stanovenému početnímu limitu, vykládán vzhledem k tomu, že jde o pojem práva Společenství, tak, že znemožňuje nebo brání tomu, aby vnitrostátní prováděcí předpis omezil rozsah tohoto pojmu pouze na určitý druh skončení pracovního poměru, odpovídající „hospodářským, technickým, organizačním nebo výrobním důvodům“, jak činí čl. 51 odst. 1 Estatuto de los Trabajadores?

               2)

               Musí být pro účely stanovení počtu propuštěných osob, které je třeba započítat při zjišťování, zda vznikla situace „hromadného propouštění“ podle čl. 1 odst. 1 směrnice 98/59, ať již ve smyslu „propouštění ze strany zaměstnavatele“ [čl. 1 odst. 1 písm. a)] nebo ve smyslu „skončení pracovního poměru ze strany zaměstnavatele, z jednoho nebo několika důvodů, které se netýkají osoby zaměstnance, je-li propuštěných zaměstnanců nejméně pět“ [druhý pododstavec tohoto ustanovení], zohledněny také případy individuálního skončení pracovního poměru na dobu určitou (sjednaného na určité časové období, dílo nebo službu), jako jsou případy stanovené v čl. 49 odst. 1 písm. c) Estatuto de los Trabajadores?

               3)

               Je pojem „hromadná propouštění na základě pracovních smluv uzavřených na dobu určitou nebo pro vykonání určitých prací“ pro účely pravidla pro nepoužití směrnice 98/59 podle čl. [1 odst. ]2 písm. a) definován výlučně prostřednictvím striktně kvantitativního kritéria stanoveného v čl. 1 odst. 1 písm. a), nebo vyžaduje také to, aby příčina hromadného propouštění vyplývala z téhož rámce hromadného uzavírání pracovních smluv na stejnou dobu, tutéž službu nebo totéž dílo?

               4)

               Lze v souvislosti s pojmem „podnik [závod]“, jakožto „pojmem práva Společenství“ zásadním pro určení situací, jež mají být v kontextu čl. 1 odst. 1 směrnice 98/59 považovány za „hromadné propouštění“, a také s ohledem na skutečnost, že uvedená směrnice má povahu minimální normy, což stanoví její článek 5, připustit takový výklad, který umožňuje, aby předpis, který provádí směrnici do právního řádu členského státu, v případě Španělska čl. 51 odst. 1 Estatuto de los Trabajadores, odkazoval při stanovování početního limitu výlučně na celý „podnik“, čímž jsou vyloučeny situace, v nichž by v případě, že by byl referenční jednotkou „podnik [závod]“, došlo k překročení početního limitu, který uvedené ustanovení zavádí?

      (1)  Směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst. L 225, s. 16; Zvl. vyd. 05/03, s. 327).


title: Věc F-130/15: Žaloba podaná dne 1. října 2015 – ZZ v. ECB

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/52

         Žaloba podaná dne 1. října 2015 – ZZ v. ECB
   (Věc F-130/15)
   (2016/C 016/62)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí Výkonné rady ECB neposkytnout žalobci dodatečné zvýšení platu za rok 2015 v rámci každoročního přezkumu platů a na náhradu škody za utrpěnou majetkovou a nemajetkovou újmu

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Výkonné rady neposkytnout žalobci dodatečné zvýšení platu za rok 2015, přijaté dne 24. února 2015 a oznámené zaměstnancům dne 13. března 2015,

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí zvláštního odvolání ze dne 10. července 2014, doručené dne 20. července 2014,

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí příslušného vedoucího oddělení o neprovedení posouzení žalobce a jeho nenavržení na dodatečné zvýšení platu, implicitně oznámené rozhodnutím Výkonné rady ze dne 24. února 2015 a rozhodnutím o zamítnutí zvláštního odvolání ze dne 10. července 2015,

               —

               nařídit vyplacení náhrady majetkové újmy žalobce spočívající ve ztrátě příležitosti k dodatečnému zvýšení platu za rok 2015, odhadované na 49 102 eur, nebo zrušení řízení vedoucího k přijetí rozhodnutí ze dne 24. února 2015 a zorganizování nového řízení ECB ve věci přiznání dodatečného zvýšení platu za rok 2015,

               —

               nařídit vyplacení náhrady nemajetkové újmy žalobce odhadované ex aequo et bono na 10 000 eur,

               —

               uložit Evropské centrální bance náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc C-130/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven te 's-Gravenhage ze dne 17. března 2005 ve věci Coxon & Chatterton limited proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven te 's-Gravenhage ze dne 17. března 2005 ve věci Coxon & Chatterton limited proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-130/05)
   (2005/C 143/28)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven te 's-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 17. března 2005 ve věci Coxon & Chatterton limited proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, který došel kanceláři Soudního dvora dne 21. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven te 's-Gravenhage žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 97/78/ES (1) vykládán v tom smyslu, že důvod, který brání zpětnému zaslání zásilky, která nevyhovuje dovozním podmínkám, spočívá v tom, že dovozní podmínky Společenství nejsou splněny, nebo je třeba hledat v podmínkách, které platí na místě sjednaném s osobou odpovědnou za nakládku mimo území uvedená v příloze I směrnice 97/78/ES?

               2)

               Musí být čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice 97/78/ES ve spojení s čl. 22 odst. 2 směrnice 97/78/ES a s článkem 5 nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 (2) vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení ve všech případech, kdy z kontroly upravené ve směrnici 97/78/ES vyplyne, že by zásilka produktů mohla ohrozit zdraví lidí nebo zvířat, kogentně nařizuje zničení dotyčných zásilek živočišných produktů?

               3)

               Musí být článek 22 směrnice 97/78/ES ve spojení s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2377/90 vykládán v tom smyslu, že prokázání rezidua látky uvedené v příloze V nařízení (EHS) č. 2377/90 v zásilce již znamená, že dotyčná zásilka představuje takové nebezpečí pro zdraví lidí a zvířat, že je zpětné zaslání vyloučeno?

               4)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku, musí být čl. 17 odst. 2 směrnice 97/78/ES vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení slouží zároveň k ochraně zájmů třetí země, do níž má být zásilka po zpětném zaslání dovezena, i když tyto zájmy neobsahují zároveň ochranu zájmů existujících v členských státech Evropské unie?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství (Úř. věst. L 24, s. 9).

      (2)  Nařízení Rady ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Úř. věst. L 224, s. 1).


title: Věc C-422/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. září 2012 Industrias Alen SA de CV proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 10. července 2012 ve věci T-135/11, Clorox v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. září 2012 Industrias Alen SA de CV proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 10. července 2012 ve věci T-135/11, Clorox v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-422/12 P)
   2012/C 379/24
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Industrias Alen SA de CV (zástupce: A. Padial Martinez, advokát)

      Další účastník řízení: The Clorox Company a Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Návrhová žádání účastnice/účastníků řízení podávajícího/podávající/podávajících kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 10. července 2012 ve věci T-135/11.

               —

               Potvrdit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. prosince 2010 a v důsledku toho nevyhovět námitce vznesené THE CLOROX COMPANY.

               —

               Uložit THE CLOROX COMPANY náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993
                   (1)
                  o ochranné známce Společenství.

                           —

                           Pochybení Tribunálu při porovnání označení CLOROX v. CLORALEX.

                           —

                           Pochybení Tribunálu při posouzení nebezpečí záměny.

                           —

                           Souběžná existence pojmu CLOR ve třídách 3 a 5 v rejstříku OHIM.

                           —

                           Dohody o souběžné existenci uzavřené mezi účastníky ohledně ochranných známek CLOROX/CLORALEX v dalších zemích.

      (1)  Úř. věst. 1994, L 11, s. 1


title: Věc F-72/15: Žaloba podaná dne 4. května 2015 – ZZ v. Komise

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/55

         Žaloba podaná dne 4. května 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-72/15)
   (2015/C 279/70)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení návrhu na převod nároku žalobce na důchod do unijního důchodového systému, který uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit za protiprávní a tudíž za nepoužitelný článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 26. května 2014, přijaté dne 11. července 2014, o bonifikaci důchodových nároků nabytých žalobcem před jeho nástupem do služebního poměru, v rámci jejich převodu do důchodového systému orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Oprava oznámení věci C-561/16 v Úředním věstníku (Úř. věst. C 22, 23.1.2017)

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/32

         Oprava oznámení věci C-561/16 v Úředním věstníku
   (
         Úřední věstník Evropské unie C 22 ze dne 23. ledna 2017
      )
   (2017/C 070/42)
   Oznámení v Úř. věst. ve věci C-561/16, Saras Energía, má znít:

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Saras Energía S.A.

      Žalovaná: Administración del Estado

      Další účastnice řízení: Endesa S.A., Endesa Energía S.A., Endesa Energía XXI S.L.U., Viesgo Infraestructuras Energéticas S.L., Hidroeléctrica del Cantábrico S.A.U., Nexus Energía S.A., Nexus Renovables S.L.U., Engie España S.L., Villar Mir Energía S.L., Energya VM Gestión de Energía y Estaciones de Servicio de Guipúzcoa S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je právní úprava členského státu, která zavádí vnitrostátní systém povinného zvyšování energetické účinnosti, jejíž dosahování spočívá primárně v ročním finančním příspěvku do vnitrostátního fondu pro energetickou účinnost zřízeného podle ustanovení čl. 20 odst. 4 směrnice 2012/27/EU (1), slučitelná s čl. 7 odst. 1 a 9 této směrnice?

               2)

               Je vnitrostátní právní úprava, která zakotvuje možnost dosahovat povinných úspor energie prostřednictvím akreditace dosažených úspor jako alternativu k finančnímu příspěvku do vnitrostátního fondu pro energetickou účinnost, slučitelná s čl. 7 odst. 1 a čl. 20 odst. 6 směrnice 2012/27/EU?

               3)

               Je-li odpověď na předchozí otázku kladná, je stanovení uvedené alternativní možnosti dosahování povinných úspor energie slučitelné s uvedeným čl. 7 odst. 1 a čl. 20 odst. 6 směrnice, pokud její skutečná existence závisí na tom, zda ji vláda podle vlastního uvážení zavede prováděcím předpisem?
               A je v tomtéž smyslu taková právní úprava slučitelná, pokud vláda tuto alternativní možnost nezavede?

               4)

               Je vnitrostátní systém, podle kterého jsou stranami povinnými ke zvyšování energetické účinnosti pouze prodejci plynu a elektřiny a velkoobchodní prodejci ropných produktů a zkapalněných ropných plynů, a nikoli distributoři plynu a elektřiny a maloobchodní prodejci ropných produktů a zkapalněných ropných plynů, slučitelný s čl. 7 odst. 1 a 4 směrnice?

               5)

               Je v případě kladné odpovědi na předchozí otázku určení prodejců plynu a elektřiny a velkoobchodních prodejců ropných produktů a zkapalněných ropných plynů jako povinných subjektů, aniž jsou stanoveny důvody, které vedou k nezařazení distributorů plynu a elektřiny a maloobchodních prodejců ropných produktů a zkapalněných ropných plynů mezi povinné strany, slučitelné s uvedenými odstavci článku 7?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES (Úř. věst. L 315, 14.11.2012, s. 1).


title: Věc C-164/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. dubna 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 5. února 2015 ve věci T-473/12, Aer Lingus Ltd. v. Evropská komise

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. dubna 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 5. února 2015 ve věci T-473/12, Aer Lingus Ltd. v. Evropská komise
   (Věc C-164/15 P)
   (2015/C 205/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche, B. Stromsky, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Aer Lingus Ltd., Irsko

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (devátého senátu) ze dne 5. února 2015 ve věci T-473/12, Aer Lingus v. Komise, v části, v níž bylo tímto rozsudkem rozhodnuto, že se rozhodnutí Komise 2013/199/EU ze dne 25. července 2012 o státní podpoře SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Rozdílné sazby daně z letecké dopravy, které zavedlo Irsko (1), zrušuje v rozsahu, v němž se tímto rozhodnutím nařizuje navrácení podpory od příjemců ve výši stanovené v bodě 70 odůvodnění uvedeného rozhodnutí na 8 EUR na cestujícího, a

               —

               zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise 2013/199/EU ze dne 25. července 2012 o státní podpoře SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Rozdílné sazby daně z letecké dopravy, které zavedlo Irsko;

               —

               uložil žalobci v prvním stupni řízení náhradu nákladů řízení;
               a podpůrně,

                           —

                           vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí;

                           —

                           určil, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka jediný důvod.
   Navrhovatelka tvrdí, že zavedením nové ekonomické metody k určování částek, které mají být navraceny od příjemců státní podpory v podobě daňového opatření, jež stanoví nižší sazbu v porovnání se sazbou běžnou, porušil Tribunál čl. 108 odst. 3 SFEU a článek 14 nařízení č. 659/1999 (2).

      (1)  Úř. věst. L 119, s. 30

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc F-47/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 — Behmer v. Parlament ( Povýšení — Hodnotící období 2005 — Rozhodnutí týkající se politiky povyšování a plánování služebních postupů — Postup přidělování bodů nutných k povýšení Evropského parlamentu — Protiprávnost pokynů upravujících toto udělování — Projednání s Výborem pro služební řád — Srovnávací přezkum zásluh — Diskriminace zástupců zaměstnanců )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/70

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 — Behmer v. Parlament
   (Věc F-47/07) (1)

   („Povýšení - Hodnotící období 2005 - Rozhodnutí týkající se politiky povyšování a plánování služebních postupů - Postup přidělování bodů nutných k povýšení Evropského parlamentu - Protiprávnost pokynů upravujících toto udělování - Projednání s Výborem pro služební řád - Srovnávací přezkum zásluh - Diskriminace zástupců zaměstnanců“)
   2010/C 24/126
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Joachim Behmer (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: C. Burgos a R. Ignătescu, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí OOJ Parlamentu nepovýšit žalobce do platové třídy A*13 za hodnotící období 2005, a jednak konstatování protiprávnosti rozhodnutí předsednictva Parlamentu týkajícího se „politiky povyšování a plánování služebních postupů“ ze dne 6. července 2005 a „prováděcích opatření týkajících se udělování bodů za zásluhy a pro povýšení“ ze dne 25. července 2005

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007, s. 43.


20150731064616842015/C 270/61292015TFPC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150709454512Věc F-29/15: Usnesení prvního senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. července 2015 – Vecchio v. Entreprise commune ECSEL
 ---documentbreak--- C2702015CS4520120150709CS0061452451Usnesení prvního senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. července 2015 – Vecchio v. Entreprise commune ECSEL
   (Věc F-29/15) (
         1
      )2015/C 270/61Jednací jazyk: řečtinaPředseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 146, 4.5.2015, s. 50.


title: Věc C-4/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Christophe Bohez v. Ingrid Wiertz „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 1 odst. 2 a 49 — Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Vyloučené věci — Rodinné právo — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Článek 47 odst. 1 — Příslušnosti a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Rozhodnutí o právu na styk s dítětem, kterým se ukládá penále — Vymáhání penále“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Christophe Bohez v. Ingrid Wiertz
   (Věc C-4/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 1 odst. 2 a 49 - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Vyloučené věci - Rodinné právo - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Článek 47 odst. 1 - Příslušnosti a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Rozhodnutí o právu na styk s dítětem, kterým se ukládá penále - Vymáhání penále“)
   (2015/C 363/07)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Christophe Bohez

      Žalovaná: Ingrid Wiertz

      Výrok

               1)

               Článek 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se toto nařízení nepoužije na vymáhání penále, které bylo stanoveno v rozhodnutí vydaném v členském státě týkajícím se práva péče o dítě a práva na styk s dítětem za účelem zajištění dodržování tohoto práva na styk s dítětem ze strany nositele práva péče o dítě, v jiném členském státě.

               2)

               Na vymáhání penále, nařízeného soudem členského státu původu za účelem zajistit účinnost práva na styk s dítětem, o kterém tento soud meritorně rozhodl, se vztahuje stejný režim výkonu jako na rozhodnutí o právu na styk s dítětem, které uvedené penále zajišťuje, a toto penále musí být tedy prohlášeno za vykonatelné podle pravidel definovaných nařízením Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000.

               3)

               V rámci nařízení č. 2201/2003 jsou cizí soudní rozhodnutí o zaplacení penále v dožádaném členském státě vykonatelná pouze tehdy, jestliže je výše penále s konečnou platností stanovena soudy členského státu původu.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8. 3. 2014.


title: Věc T-242/01: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  24. listopadu 2005  – Rica Foods v. Komise

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/25

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. listopadu 2005 – Rica Foods v. Komise
   (Věc T-242/01) (1)

   (2006/C 22/45)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 3, 5.1.2002.