title: Věc C-690/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Efeteio Thrakis – Řecko) – Trapeza Eurobank Ergasias AE v. Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE), Pavlos Sidiropoulos „Řízení o předběžné otázce — Státní podpory — Pojem — Článek 87 odst. 1 ES — Výsady udělené bankovnímu ústavu — Společnost plnící povinnosti v oblasti veřejných služeb — Existující podpory a nové podpory — Článek 88 odst. 3 ES — Pravomoci vnitrostátního soudu“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/9

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Efeteio Thrakis – Řecko) – Trapeza Eurobank Ergasias AE v. Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE), Pavlos Sidiropoulos
   (Věc C-690/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Pojem - Článek 87 odst. 1 ES - Výsady udělené bankovnímu ústavu - Společnost plnící povinnosti v oblasti veřejných služeb - Existující podpory a nové podpory - Článek 88 odst. 3 ES - Pravomoci vnitrostátního soudu“)
   (2015/C 198/12)
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Efeteio Thrakis

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Trapeza Eurobank Ergasias AE

      Odpůrci: Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE), Pavlos Sidiropoulos

      Výrok

               1)

               Článek 87 odst. 1 ES musí být vykládán v tom smyslu, že do jeho působnosti mohou spadat takové výsady, jako jsou výsady ve věci v původním řízení, v jejichž rámci má banka oprávnění jednostranně zřizovat zástavní právo k nemovitostem patřícím zemědělcům nebo jiným osobám vykonávajícím činnost související s činností zemědělskou, oprávnění dát podnět k exekuci na základě pouhé soukromoprávní listiny a oprávnění k osvobození od poplatků v souvislosti se zřízením tohoto zástavního práva. Je však na předkládajícím soudu, aby posoudil, zda tomu tak ve věci v původním řízení skutečně je.

               2)

               Odpověď na první otázku písm. a) může být ovlivněna skutečností, že takové výsady, jako jsou výsady ve věci v původním řízení, které byly nezávislé veřejně prospěšné bance uděleny vnitrostátními právními předpisy při jejím zřízení se zřetelem k tomu, že byla pověřena poskytováním zemědělských úvěrů a zvláštními úkoly, zůstávají nadále v platnosti i poté, co byly úkoly této banky rozšířeny na výkon veškerých bankovních činností a banka se stala akciovou společností. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda jsou s ohledem na veškeré relevantní skutkové a právní okolnosti splněny čtyři kumulativně stanovené podmínky, při jejichž splnění lze v souladu s judikaturou Soudního dvora považovat uvedené výsady za vyrovnání představující protihodnotu k úkonům prováděným touto bankou při plnění povinností v oblasti veřejných služeb, a nelze je tedy kvalifikovat jako státní podporu.

               3)

               Článek 87 odst. 1 ES musí být vykládán v tom smyslu, že pokud takové výsady, jako jsou výsady ve věci v původním řízení, spadají do působnosti tohoto ustanovení, je členský stát, který je zavedl, povinen dodržet postup předběžné kontroly upravený v čl. 88 odst. 3 ES za předpokladu, že se tyto výsady staly novou podporou po vstupu Smlouvy v platnost v příslušném členském státě a že neuplynula promlčecí lhůta stanovená v čl. 15 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES], což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               4)

               Článek 87 odst. 1 ES a čl. 88 odst. 3 ES musí být vykládány v tom smyslu, že pokud předmětné výsady podle názoru předkládajícího soudu představují z hlediska odpovědi na druhou otázku nové státní podpory, pak je předkládající soud povinen nepoužít vnitrostátní ustanovení, jimiž byly takové výsady zavedeny, z důvodu jejich neslučitelnosti s těmito ustanoveními Smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 78, 15.3.2014.


title: Věc T-613/14: Žaloba podaná dne 14. srpna 2014 – Industrias Tomás Morcillo v. OHIM – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits)

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/27

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2014 – Industrias Tomás Morcillo v. OHIM – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits)
   (Věc T-613/14)
   2014/C 339/33
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industrias Tomás Morcillo, SL (Albuixech, Španělsko) (zástupci: A. Sanz-Bermell a Martínez, abogado)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aucar Trailer, SL (Premia de Mar, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. května 2014 ve věci R 1735/2012-1, a v důsledku toho zamítl námitku podanou společností Aucar Trailer S.L., konstatoval přihlášení ochranné známky Společenství č. 9 6 90  314„Polycart A Whole Cart Full of Benefits“ pro výrobky požadované podle omezení ze dne 16. listopadu 2012, a zamítl proti němu podanou námitku;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka se slovními prvky „Polycart A Whole Cart Full of Benefits“ pro produkty tříd 12, 17 a 20 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 9690314

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Druhý účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka „POLYCAR“ pro produkty a služby tříd 12, 35 a 37

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 8 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-607/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 28. listopadu 2011 — ITV Broadcasting Limited a další v. TV Catch Up Limited

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 28. listopadu 2011 — ITV Broadcasting Limited a další v. TV Catch Up Limited
   (Věc C-607/11)
   2012/C 65/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ITV Broadcasting Limited a další

      Žalovaná: TV Catch Up Limited

      Předběžné otázky

   K výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (1) ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (směrnice o informační společnosti).:

               1)

               Vztahuje se právo udělit souhlas ke „sdělování děl veřejnosti po drátě či bezdrátově“, či toto sdělování zakázat, ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice na případ, kdy:

                           i)

                           autoři udělí souhlas se zahrnutím svých děl do pozemního volně šiřitelného televizního vysílání, které je určeno k tomu, aby bylo přijímáno buď na celém území členského státu nebo v geografické oblasti v členském státě;

                           ii)

                           třetí strana (tedy subjekt odlišný od původního poskytovatele vysílání) poskytuje službu, prostřednictvím které se jednotliví předplatitelé v rámci určené oblasti příjmu vysílání, kteří by mohli legálně přijímat vysílání na televizním přijímači ve svých domácnostech, mohou přihlásit na server třetí strany a přijímat obsah vysílání přes internetový streaming?

         Je odpověď na výše uvedenou otázku odlišná, jestliže:

               a)

               server třetí strany umožňuje každému předplatiteli pouze spojení jednoho s jedním (one-to-one), takže si každý jednotlivý předplatitel vytváří vlastní internetové spojení se serverem a každý balíček dat zasílaný serverem do internetu je určen pouze jednomu konkrétnímu předplatiteli?

               b)

               služba poskytovaná třetí stranou je financována reklamou, která je prezentována v podobě „pre-roll“ (tedy v době mezi přihlášením předplatitele a zahájením příjmu obsahu vysílání) nebo v podobě „in-skin“ (tedy v okně zobrazovacího softwaru, který zobrazuje přijímaný program na prohlížecím zařízení předplatitele, avšak mimo obraz programu), přičemž původní reklama obsažená ve vysílání se předplatiteli naopak zobrazuje v místě vysílání, v němž byla do programu zařazena poskytovatelem vysílání?

               c)

               zprostředkující subjekt:

                           i)

                           poskytuje alternativní službu ke službě původního poskytovatele vysílání a tím je ve vztahu k divákům přímým konkurentem původního poskytovatele vysílání; nebo

                           ii)

                           je přímým konkurentem původního poskytovatele vysílání, pokud jde o příjmy z reklam?

      (1)  Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230


title: Věc T-33/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Türkiye Garanti Bankasi v. OHIM – Card & Finance Consulting (bonus & more) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství bonus & more — Starší obrazová mezinárodní ochranná známka bonus net — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Türkiye Garanti Bankasi v. OHIM – Card & Finance Consulting (bonus & more)
   (Věc T-33/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství bonus & more - Starší obrazová mezinárodní ochranná známka bonus net - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 096/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Türkiye Garanti Bankasi AS (Istanbul, Turecko) (zástupce: J. Güell Serra, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: původně A. Pohlmann, poté A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Card & Finance Consulting GmbH (Norimberk, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost směřující proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. listopadu 2012 (věc R 1890/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Türkiye Garanti Bankasi AS a Card & Finance Consulting GmbH.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 12. listopadu 2012 (věc R 1890/2011-4) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Türkiye Garanti Bankasi AS.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-243/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Halle (Německo) dne 3. července 2009 — Günter Fuß v. Stadt Halle (Saale)

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Halle (Německo) dne 3. července 2009 — Günter Fuß v. Stadt Halle (Saale)
   (Věc C-243/09)
   2009/C 233/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Halle

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Günter Fuß

      Žalovaný: Stadt Halle (Saale)

      Předběžné otázky

               1)

               Má být újma obsažená v čl. 22 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 (1) o některých aspektech úpravy pracovní doby chápána v objektivním či subjektivním smyslu ?

               2)

               Existuje újma ve smyslu ustanovení čl. 22 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby v případě, že je úředník zásahových sil na základě své žádosti o dodržování maximální délky pracovní doby v budoucnosti, proti své vůli přeřazen na jinou práci, u které je vyžadována převážně služba na pracovišti?

               3)

               Je nutné nižší odměnu chápat jako újmu ve smyslu ustanovení čl. 22 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby, pokud v důsledku převedení na jinou práci dojde ke snížení rozsahu služby vykonávané v nevýhodné době (v noci nebo v neděli a o svátcích) a tím dojde také ke snížení výše příplatku za obtížnost, který je za tuto službu poskytován?

               4)

               V případě, že odpovědi na druhou a třetí otázku budou kladné: Je možné újmu, která vznikla v důsledku převedení na jinou práci kompenzovat prostřednictvím jiných výhod spojených s novým pracovním místem, jako například prostřednictvím kratší pracovní doby nebo dalšího vzdělávání?

      (1)  Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381


title: Věc C-149/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Řecko) dne 29. března 2010 — Zoi Chatzi v. Ypourgos Oikonomikon

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Řecko) dne 29. března 2010 — Zoi Chatzi v. Ypourgos Oikonomikon
   (Věc C-149/10)
   2010/C 148/30
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Dioikitiko Efeteio Thessalonikis

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Zoi Chatzi

      Žalované: Ypourgos Oikonomikon (ministerstvo financí)

      Předběžné otázky

               1)

               Je možné mít za to, že ustanovením 2 odst. 1 směrnice Rady 96/34/ES o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, vykládaným ve světle článku 24 Listiny základních práv Evropské unie, který se týká práv dítěte, a s ohledem na zvýšení úrovně ochrany těchto práv, které přinesla uvedená listina, je zároveň ustanoveno právo na rodičovskou dovolenou za každé dítě, takže by přiznání jediné rodičovské dovolené v případě narození dvojčat bylo v rozporu s článkem 21 Listiny základních práv Evropské unie, z důvodu diskriminace na základě narození a omezení práva dvojčat, které je neslučitelné se zásadou proporcionality?

               2)

               V případě záporné odpovědi na otázku 1), má být výraz „narození“ uvedený v ustanovení 2 odst. 1 směrnice 96/34/ES vykládán v tom smyslu, že pro pracující rodiče se stanoví dvojí nárok na rodičovskou dovolenou, který se opírá o skutečnost, že dvojčetné těhotenství končí dvěma po sobě následujícími narozeními (dvojčat), nebo v tom smyslu, že rodičovská dovolená se přiznává z pouhého důvodu narození, bez ohledu na počet narozených dětí, aniž by za tohoto předpokladu byla porušena rovnost před zákonem, která je zakotvena v článku 20 Listiny základních práv Evropské unie?


title: Věc T-804/16: Žaloba podaná dne 16. září 2016 – LG Electronics v. EUIPO (Dual Edge)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/46

         Žaloba podaná dne 16. září 2016 – LG Electronics v. EUIPO (Dual Edge)
   (Věc T-804/16)
   (2017/C 022/63)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Korejská republika) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Dual Edge“ – Přihláška č. 14 463 178

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. září 2016, ve věci R 832/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-368/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Lyon – Francie) – Cedilac SA v. Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Šestá směrnice o DPH — Nárok na odpočet — Zásady okamžitého odpočtu a daňové neutrality — Převod nadměrného odpočtu DPH do následujícího období nebo vrácení — Pravidlo jednoměsíčního odkladu — Přechodná opatření — Zachování osvobození od daně)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/20

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Lyon – Francie) – Cedilac SA v. Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Věc C-368/06) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Nárok na odpočet - Zásady okamžitého odpočtu a daňové neutrality - Převod nadměrného odpočtu DPH do následujícího období nebo vrácení - Pravidlo jednoměsíčního odkladu - Přechodná opatření - Zachování osvobození od daně)
   (2008/C 51/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal administratif de Lyon
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Cedilac SA

      Žalovaný: Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal administratif de Lyon – Výklad článku 17 a čl. 18 odst. 4 směrnice Rady 1977/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Způsoby výkonu práva na odpočet DPH uvalené na cenu zdanitelného plnění, pokud výše povolených odpočtů překročí výši daně splatné pro dané daňové období – Odklad přebytku na následující období nebo vrácení
   Výrok
   Článek 17 a čl. 18 odst. 4 šesté směrnice 77/388/EHS Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu opatření, jako je přechodné ustanovení stanovené v zákoně č. 93-859 ze dne 22. června 1993 o opravném finančním zákoně na rok 1993, přijaté v souvislosti se zrušením odchylného vnitrostátního ustanovení povoleného čl. 28 odst. 3 písm. d) téže směrnice, pokud bylo vnitrostátním soudem ověřeno, že použití tohoto ustanovení v projednávaném případě omezuje účinky tohoto odchylného vnitrostátního ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc F-8/13: Žaloba podaná dne 28. ledna 2013 — ZZ v. Parlament

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/39

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2013 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-8/13)
   2013/C 108/92
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepotvrzení žalobce ve funkci vedoucího oddělení a o jeho přeložení na Generální ředitelství pro vnitřní politiky.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 23. března 2012 o nepotvrzení žalobce ve funkci vedoucího oddělení a o převedení jeho pracovního místa na Generální ředitelství pro vnitřní politiky;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí předsedy předsednictva Evropského parlamentu ze dne 15. října 2012, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce z 22. června 2012;

               —

               uložit náhradu majetkové a nemajetkové újmy žalobce vyplývající z těchto rozhodnutí;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-99/12: Žaloba podaná dne 22. února 2012 — Syriatel Mobile Telecom v. Rada

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/30

         Žaloba podaná dne 22. února 2012 — Syriatel Mobile Telecom v. Rada
   (Věc T-99/12)
   2012/C 151/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že návrh žalobkyně je přípustný a opodstatněný;

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011, jakož i nařízení (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 a následné související prováděcí akty v rozsahu, v němž se dotýkají žalobkyně;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává čtyř žalobních důvodů, přičemž první tři jsou v zásadě totožné nebo podobné, jako jsou žalobní důvody uplatněné ve věcech T-432/11, Makhlouf v. Rada (1), a T-433/11, Makhlouf v. Rada (2).
   Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení, které vedlo k narušení hospodářské soutěže uvnitř Evropské unie, v Sýrii i mezi oběma těmito územími.

      (1)  Úř. věst. 2011, C 290, s. 13.

      (2)  Úř. věst. 2011, C 290, s. 14.


title: Spojené věci C-536/08 a C-539/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. dubna 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. X (C-536/08), fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV (C-539/08) ( „Šestá směrnice o DPH — Článek 17 odst. 2 a 3 — Článek 28b část A odst. 2 — Nárok na odpočet — Přechodná úprava zdanění obchodu mezi členskými státy — Místo pořízení zboží uvnitř Společenství“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/10

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. dubna 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. X (C-536/08), fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV (C-539/08)
      (Spojené věci C-536/08 a C-539/08) (1)

      („Šestá směrnice o DPH - Článek 17 odst. 2 a 3 - Článek 28b část A odst. 2 - Nárok na odpočet - Přechodná úprava zdanění obchodu mezi členskými státy - Místo pořízení zboží uvnitř Společenství“)
      (2010/C 161/13)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Staatssecretaris van Financiën

         Odpůrkyně: X (C-536/08), fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV (C-539/08)

         Předmět věci

      Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Výklad čl. 17 odst. 2 a 3 a čl. 28b odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Přechodná úprava zdanění obchodu mezi členskými státy — Místo pořízení zboží uvnitř Společenství

         Výrok

      Článek 17 odst. 2 a 3, jakož i čl. 28b část A odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), ve znění směrnice Rady 92/111/EHS ze dne 14. prosince 1992 (Úř. věst. L 384, s. 47; Zvl. vyd. 09/09, s. 224), musejí být vykládány v tom smyslu, že osoba povinná k dani, která se nachází v situaci popsané v prvním pododstavci tohoto posledně uvedeného ustanovení, nemá nárok na okamžitý odpočet daně z přidané hodnoty, kterou je na vstupu zatíženo pořízení zboží uvnitř Společenství.

         (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-195/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 13. dubna 2017 – Helga Krüsemann a další v. TUIfly GmbH

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 13. dubna 2017 – Helga Krüsemann a další v. TUIfly GmbH
   (Věc C-195/17)
   (2017/C 221/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Helga Krüsemann, Gabriele Heidenreich, Doris Manneck a Rita Juretschke

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-629/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Gliwicach (Polsko) dne 2. prosince 2013 — Adarco Invest sp. z o.o. se sídlem v Petrosani (Rumunsko), pobočka v Polsku v Tarnowskie Góry

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Gliwicach (Polsko) dne 2. prosince 2013 — Adarco Invest sp. z o.o. se sídlem v Petrosani (Rumunsko), pobočka v Polsku v Tarnowskie Góry
      (Věc C-629/13)
      (2014/C 71/10)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Gliwicach

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Adarco Invest sp. z o.o. se sídlem v Petrosani (Rumunsko), pobočka v Polsku v Tarnowskie Góry

         Předběžná otázka

      Brání články 49 a 54 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakož i článek 1 jedenácté směrnice Rady o zveřejňování poboček vytvořených v členském státě některými formami společností řídících se právem jiného členského státu (1), právní úpravě, podle které členský stát zamítne výmaz z obchodního rejstříku u pobočky společnosti, která má sídlo v jiném členském státě, pokud tato pobočka nebyla zrušena způsobem stanoveným pro zrušení tuzemské společnosti s ručením omezeným, přičemž pro výmaz pobočky tuzemské společnosti z rejstříku není provedení tohoto postupu nezbytné? V případě tuzemských společností se pobočky zapisují pouze do rejstříku tuzemské společnosti a tato společnost je povinna předložit konsolidovanou účetní závěrku zahrnující mateřskou společnost i její pobočky, zatímco pobočky zahraničních společností se zapisují do obchodního rejstříku samostatně a vkládají do něj pouze účetní závěrku pobočky.

         (1)  Úř. věst. L 395, s. 36; Zvl. vyd. 17/01, s. 100.


title: Věc C-531/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft v. LIBRO Handelsgesellschaft mbH (Volný pohyb zboží — Vnitrostátní právní úprava regulující cenu dovážených knih — Opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení dovozu — Odůvodnění)

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft v. LIBRO Handelsgesellschaft mbH
   (Věc C-531/07) (1)

   (Volný pohyb zboží - Vnitrostátní právní úprava regulující cenu dovážených knih - Opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení dovozu - Odůvodnění)
   2009/C 153/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft

      Žalovaná: LIBRO Handelsgesellschaft mbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof (Rakousko) — Výklad čl. 3 odst. 1 a článků 10, 28, 30, 81 a 151 Smlouvy o ES — Vnitrostátní právní předpisy, které zavazují dovozce knih v německém jazyce, aby stanovili maloobchodní prodejní cenu, která nemůže být nižší než prodejní cena stanovená v zemi původu

      Výrok

               1)

               Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje dovozcům knih v německém jazyce stanovit nižší cenu, než je koncová prodejní cena stanovená nebo doporučená vydavatelem ve státě, kde byla kniha vydána, představuje „opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení dovozu“ ve smyslu článku 28 ES.

               2)

               Vnitrostátní právní úpravu zakazující dovozcům knih v německém jazyce stanovit nižší cenu, než je koncová prodejní cena stanovená nebo doporučená vydavatelem ve státě, kde byla kniha vydána, nelze odůvodnit ani na základě článků 30 ES a 151 ES, ani naléhavými důvody obecného zájmu.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc T-463/11: Žaloba podaná dne 23. srpna 2011 — Dectane v. OHIM — Hella (DAYLINE)

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/28

         Žaloba podaná dne 23. srpna 2011 — Dectane v. OHIM — Hella (DAYLINE)
   (Věc T-463/11)
   2011/C 298/53
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dectane GmbH (Lipsko, Německo) (zástupci: P. Ehrlinger a T. Hagen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Hella KGaA Hueck & Co. (Lippstadt, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. června 2011;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení včetně nákladů, které vznikly v průběhu řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „DAYLINE“ pro výrobky zařazené do třídy 11 — přihláška č. 7 070 238.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Hella KGaA Hueck & Co.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka „Ledayline“ pro výrobky zařazené do třídy 11.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-632/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Intercon v. Komise „Rozhodčí doložka — Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) — Rozhodnutí Komise požadovat vrácení částek vyplacených žalobkyni — Smluvní povaha sporu — Článek 44 odst. 1 písm. c) a článek 5a jednacího řádu Tribunálu ze dne 2. května 1991 — Přípustnost — Rozsah auditu — Dokumenty a vyjádření předložené po uplynutí stanovených lhůt“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Intercon v. Komise
   (Věc T-632/14) (1)

   („Rozhodčí doložka - Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Rozhodnutí Komise požadovat vrácení částek vyplacených žalobkyni - Smluvní povaha sporu - Článek 44 odst. 1 písm. c) a článek 5a jednacího řádu Tribunálu ze dne 2. května 1991 - Přípustnost - Rozsah auditu - Dokumenty a vyjádření předložené po uplynutí stanovených lhůt“)
   (2016/C 410/15)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Intercon sp. z o.o. (Łódź, Polsko) (zástupce: B. Eger, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herbout-Borczak a S. Lejeune, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 272 SFEU směřující k tomu, aby bylo konstatováno, že Komise porušila ustanovení grantové dohody č. 224297, týkající se financování projektu ARTreat, a ke zrušení dopisu Komise ze dne 28. července 2014, kterým informovala žalobkyni, na základě auditu provedeného u ní, o vymáhání částky 258 479,21 eur, která jí byla neoprávněně vyplacena jako finanční příspěvek Evropské unie, a podpůrně návrh na základě článku 272 SFEU směřující k tomu, aby bylo konstatováno, že vyplacené částky odpovídají způsobilým nákladům a proto nemusí být vráceny.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Intercon sp. z o.o. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 380, 27.10.2014.


title: Věc T-414/13: Žaloba podaná dne 8. srpna 2013 — Tsujimoto v. OHIM — Kenzo (KENZO ESTATE)

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/20

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2013 — Tsujimoto v. OHIM — Kenzo (KENZO ESTATE)
   (Věc T-414/13)
   2013/C 304/34
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonsko) (zástupce: A. Wenninger-Lenz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kenzo (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. května 2013 ve věci R 333/2012-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka KENZO ESTATE pro výrobky zařazené do třídy 33 — mezinárodní zápis č. 953373

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka KENZO zapsaná jako ochranná známka Společenství pod č. 720 706 pro výrobky zařazené do tříd 3, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: přijetí odvolání a zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1).

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-325/14: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 19. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel – Belgie) – SBS Belgium NV v. Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM) „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2001/29/ES — Článek 3 odst. 1 — Sdělování veřejnosti — Pojmy ‚sdělování‘ a ‚veřejnost‘ — Distribuce televizních programů — Proces označovaný jako ‚přímé dodání‘“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/11

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 19. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel – Belgie) – SBS Belgium NV v. Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)
   (Věc C-325/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/29/ES - Článek 3 odst. 1 - Sdělování veřejnosti - Pojmy ‚sdělování‘ a ‚veřejnost‘ - Distribuce televizních programů - Proces označovaný jako ‚přímé dodání‘“)
   (2016/C 016/12)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SBS Belgium NV

      Žalovaný: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že vysílací organizace neprovádí sdělování veřejnosti ve smyslu tohoto ustanovení, když přenáší své programové signály výlučně distributorům signálů, aniž jsou tyto signály během tohoto přenosu a v souvislosti s ním přístupné veřejnosti, a tito distributoři uvedené signály následně přenášejí svým předplatitelům, kteří pak mohou tyto programy sledovat, ledaže by zásah dotyčných distributorů představoval pouhý technický prostředek, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 315, 15. 9. 2014.


title: Věc T-75/05: Žaloba podaná dne 17. února 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) NetScout Systems, Inc.

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/37

         Žaloba podaná dne 17. února 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) NetScout Systems, Inc.
   (Věc T-75/05)
   (2005/C 106/75)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. února 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) NetScout Systems, Inc., se sídlem ve Westford, Massachusetts (USA), zastoupenou M. Holahem, advokátem
   Kye Systems Corporation, se sídlem v Taipei Hsien (Tchaj-wan) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení;

               —

               případně změnil napadené rozhodnutí, zamítl námitky podané Kye Systems Corporation, připustil přihlášku ochranné známky k dalšímu zpracování a uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               NetScout Systems, Inc.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „NGENIUS“ pro výrobky a služby třídy 9, 16 a 42 (Počítače, počítače – hardware a počítačový software; tiskoviny; počítačové programy; …) – přihláška č. 1 830 900.

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Kye Systems Corporation

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní obrazová ochranná známka „GENIUS“ pro výrobky třídy 9 (počítače, diskové jednotky, tiskárny, faxy, …)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí přihlášky ochranné známky pro všechny výrobky náležející do třídy 9

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94


title: Věc T-266/00: Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Confartigianato Venezia a další v. Komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Confartigianato Venezia a další v. Komise
   (Věc T-266/00) (1)

   2011/C 347/80
   Jednací jazyk: italština
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


title: Věc T-567/17: Žaloba podaná dne 21. srpna 2017 – Disney Enterprises v. EUIPO – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN)

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/46

         Žaloba podaná dne 21. srpna 2017 – Disney Enterprises v. EUIPO – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN)
   (Věc T-567/17)
   (2017/C 347/60)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Disney Enterprises, Inc. (Burbank, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: M. Graf, lawyer)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Fabio Di Molfetta (Bisceglie, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „DiSNEY FROZEN“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 11 830 965

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2017, ve věci R 2342/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-615/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 29. září 2011 ve věci T-442/07, Ryanair Ltd v. Evropská komise, kterou podporuje Air One SpA

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 29. září 2011 ve věci T-442/07, Ryanair Ltd v. Evropská komise, kterou podporuje Air One SpA
   (Věc C-615/11 P)
   2012/C 65/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan, S. Noë, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Ryanair Ltd, Air One SpA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 29. září 2011, oznámený Komisi dne 30. září 2011, ve věci T-442/07, Ryanair Ltd v. Evropská komise, v rozsahu, v němž prohlašuje, že Komise Evropských společenství nesplnila své povinnosti, které má na základě Smlouvy o ES, tím, že nepřijala rozhodnutí, pokud jde o převod 100 zaměstnanců společnosti Alitalia, který jí v dopise ze dne 16. června 2006 oznámila Ryanair Ltd,

               —

               zamítnout návrh na určení nečinnosti Komise Evropských společenství spočívající v tom, že nepřijala rozhodnutí v souvislosti s převodem 100 zaměstnanců společnosti Alitalia, který jí v dopise ze dne 16. června 2006 oznámila Ryanair Ltd,

               —

               uložit společnosti Ryanair Ltd náhradu nákladů řízení,

               —

               podpůrně,

                           —

                           vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí,

                           —

                           rozhodnout, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek musí být zrušen z těchto důvodů:

               —

               Nesprávný výklad čl. 10 odst. 1 a čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 (1). Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při stanovení kritérií, na základě kterých se určuje, zda Komise měla k dispozici informace nebo stížnost týkající se údajné protiprávní podpory.

               —

               Nesprávné právní posouzení dopisu společnosti Ryanair ze dne 16. června 2006. Tribunál dospěl k závěru, že Komisi byla doručena stížnost nebo informace týkající se údajné protiprávní podpory, formou dopisu ze dne 16. června 2006. Komise uvádí, že tímto závěrem se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož tento dopis nesprávně posoudil.

               —

               Nesprávné právní posouzení Tribunálu při určení, zda byla Komise na základě článku 232 ES povinna jednat s odkazem k požadavkům čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES.


title: Věc T-422/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Emme v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise ukládající pokutu — Bankovní záruka — Návrh na odklad vykonatelnosti — Finanční újma — Neexistence mimořádných okolností — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/49

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Emme v. Komise
   (Věc T-422/10 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise ukládající pokutu - Bankovní záruka - Návrh na odklad vykonatelnosti - Finanční újma - Neexistence mimořádných okolností - Neexistence naléhavosti)
   2011/C 269/108
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Emme Holding SpA (Pescara, Itálie) (zástupci: G. Visconti, E. Vassallo di Castiglione, M. Siragusa, M. Beretta a P. Ferrari, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Gencarelli, V. Bottka a P. Manzini, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti článku 2 rozhodnutí Komise K(2010) 4387 v konečném znění ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.344 — Předpínací ocel) a dále návrh na osvobození od povinnosti zřídit bankovní záruku za účelem zabránění okamžitému inkasu pokuty uložené podle článku 2 uvedeného rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-307/08: Žaloba podaná dne 7. srpna 2008 – Aldi Einkauf v. OHIM – Goya Importaciones y Distribuciones (4 OUT Living)

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/15

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2008 – Aldi Einkauf v. OHIM – Goya Importaciones y Distribuciones (4 OUT Living)
   (Věc T-307/08)
   (2008/C 260/27)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks, C. Fürsen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Goya Importaciones y Distribuciones SL (4 OUT Living) (Cuarte de Huerva, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. května 2008 ve věci R 1199/2007-1 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „4 OUT Living“ pro výrobky a služby třídy 18, 25 a 28

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská obrazová ochranná známka č. 2 604 969 „Living & Co“ pro výrobky a služby třídy 3, 14, 16, 18, 21, 25, 34 a 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné přijetí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že existuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami.


title: Věc C-661/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 23. prosince 2011 — Martin y Paz Diffusion SA v. David Depuydt, Fabriek van Maroquinerie Gauquie SA

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 23. prosince 2011 — Martin y Paz Diffusion SA v. David Depuydt, Fabriek van Maroquinerie Gauquie SA
   (Věc C-661/11)
   2012/C 89/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Martin y Paz Diffusion SA

      Odpůrci: David Depuydt, Fabriek van Maroquinerie Gauquie SA

      Předběžné otázky

               1.1)

               Musejí být čl. 5 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (1), vykládány v tom smyslu, že výlučné právo vyplývající ze zapsané ochranné známky již nemůže její majitel s konečnou platností namítat vůči třetí osobě, pokud jde o všechny výrobky dotčené při zápisu:

                           —

                           jestliže během dlouhého období majitel sdílel užívání této ochranné známky s třetí osobou v rámci formy spoluvlastnictví, pokud jde o část dotčených výrobků;

                           —

                           jestliže v rámci tohoto sdílení poskytl této třetí osobě svůj neodvolatelný souhlas s tím, aby tato třetí osoba užívala tuto ochrannou známku pro tyto výrobky?

               1.2)

               Musejí být uvedené články vykládány v tom smyslu, že použití takového vnitrostátního pravidla, jako je pravidlo, podle něhož majitel práva jej nemůže vykonávat neoprávněným či zneužívajícím způsobem, může vést k tomu, že je s konečnou platností zabráněno výkonu tohoto výlučného práva pro část dotčených výrobků, nebo v tom smyslu, že toto použití musí být omezeno na sankcionování uvedeného neoprávněného či zneužívajícího výkonu práva jiným způsobem?

               2.1)

               Článek 5 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musejí být vykládány v tom smyslu, že jestliže majitel zapsané ochranné známky zruší svůj závazek vůči třetí osobě neužívat tuto ochrannou známku pro určité výrobky, a zamýšlí tak tuto ochrannou známku dále užívat sám, může nicméně vnitrostátní soud toto užívání samotným majitelem s konečnou platností zakázat z důvodu, že zakládá nekalou soutěž, neboť z toho pro majitele plyne prospěch vyplývající z reklamy, kterou předtím v souvislosti s ochrannou známkou provedla uvedená třetí osoba a vyplývá z toho možná záměna u zákazníků, anebo musejí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní soud musí přijmout jinou sankci, která by s konečnou platností nebránila tomuto dalšímu užívání samotným majitelem?

               2.2)

               Musejí být uvedené články vykládány v tom smyslu, že zákaz užívání majitelem s konečnou platností je odůvodněný, jestliže třetí osoba investovala po řadu let prostředky k tomu, aby se veřejnost seznámila s výrobky, pro které jí majitel povolil užívání ochranné známky?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 1.


title: Věc T-12/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. dubna 2009 — Itochu v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s konzolami videoher a herními kazetami slučitelnými s herními konzolami Nintendo — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Omezení paralelních vývozů — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Rozdílné zacházení — Odrazující účinek — Délka trvání protiprávního jednání — Polehčující okolnosti — Spolupráce během správního řízení )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. dubna 2009 — Itochu v. Komise
   (Věc T-12/03) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s konzolami videoher a herními kazetami slučitelnými s herními konzolami Nintendo - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Omezení paralelních vývozů - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Rozdílné zacházení - Odrazující účinek - Délka trvání protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Spolupráce během správního řízení“)
   2009/C 141/74
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Itochu Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: Y. Shibasaki, G. van Gerven, T. Franchoo, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně P. Hellström a O. Beynet, poté F. Castillo de la Torre a O. Beynet, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení článků 1, 3 a 5 rozhodnutí Komise 2003/675/ES ze dne 30. října 2002, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution a COMP/36.321 Omega — Nintendo) (Úř. věst. 2003, L 255, s. 33) v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně nebo podpůrně návrh na snížení pokuty, která jí byla uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Itochu Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc C-483/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 9. srpna 2017 – Neculai Tarola v. Minister for Social Protection

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 9. srpna 2017 – Neculai Tarola v. Minister for Social Protection
   (Věc C-483/17)
   (2017/C 347/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Neculai Tarola

      Odpůrce: Minister for Social Protection

      Předběžná otázka

   Když občan jiného členského státu EU po prvních dvanácti měsících, kdy vykonává své právo na volný pohyb, přicestuje do hostitelského státu a pracuje (na základě jiného titulu než je pracovní smlouva na dobu určitou) po dobu dvou týdnů, přičemž za tuto práci pobírá mzdu, a poté se nedobrovolně stane nezaměstnaným, zachová si tak tento občan takové postavení pracovníka alespoň po dobu šesti měsíců pro účely čl. 7 odst. 3 písm. c) a čl. 7 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/38/ES (1), které by jej opravňovalo k dávkám sociální pomoci nebo případně k dávkám sociálního zabezpečení za stejných podmínek, jako kdyby byl státním příslušníkem hostitelského státu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Zvl. vyd. 05/05, s. 46).


title: Věc T-631/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 – Raffinerie Heide v. Komise „Životní prostředí – Směrnice 2003/87/ES – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná od roku 2013 – Rozhodnutí 2011/278/EU – Vnitrostátní prováděcí opatření předložená Německem – Ustanovení týkající se případů tvrdosti – Svoboda podnikání – Právo vlastnit majetek – Proporcionalita“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 – Raffinerie Heide v. Komise
      (Věc T-631/13) (1)

      („Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná od roku 2013 - Rozhodnutí 2011/278/EU - Vnitrostátní prováděcí opatření předložená Německem - Ustanovení týkající se případů tvrdosti - Svoboda podnikání - Právo vlastnit majetek - Proporcionalita“)
      (2014/C 395/61)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Raffinerie Heide GmbH (Hemmingstedt, Německo) (zástupce: U. Karpenstein, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White, C. Hermes a K. Herrmann, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27) v rozsahu, v jakém bylo v čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí ve spojení s jeho přílohou I bodem A zamítnuto jednak začlenění zařízení s identifikačním kódem DE000000000000010 do seznamu zařízení podle čl. 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32), a jednak předběžné celkové množství bezplatných povolenek na emise pro toto zařízení

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Raffinerie Heide GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 31, 1.2.2014.


title: Věc C-254/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 15. května 2017 – Regina Lorenz a Prisca Sprecher v. TUIfly GmbH

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 15. května 2017 – Regina Lorenz a Prisca Sprecher v. TUIfly GmbH
   (Věc C-254/17)
   (2017/C 221/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Regina Lorenz a Prisca Sprecher

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc T-286/07: Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2010 — Torres v. OHIM — Torres de Anguix (A TORRES de ANGUIX)

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/53

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2010 — Torres v. OHIM — Torres de Anguix (A TORRES de ANGUIX)
   (Věc T-286/07) (1)

   ()
   2010/C 234/94
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc T-714/13: Žaloba podaná dne 23. prosince 2013 — Gold Crest v. OHIM (MIGHTY BRIGHT)

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/17

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2013 — Gold Crest v. OHIM (MIGHTY BRIGHT)
   (Věc T-714/13)
   2014/C 61/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gold Crest LLC (Santa Barbara, Spojené státy) (zástupci: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. října 2013 ve věci R 2038/2012-2;

               —

               určil, že ochranná známka, o jejíž zápis bylo požádáno, může být zapsána;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „MIGHTY BRIGHT“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 11 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 853 141

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 65 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-88/06: Žaloba podaná dne  17. března 2006  – Dorel Juvenile Group v. OHIM

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/28

         Žaloba podaná dne 17. března 2006 – Dorel Juvenile Group v. OHIM
   (Věc T-88/06)
   (2006/C 108/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dorel Juvenile Group (Canton, USA) (zástupce: Gesa Simon, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 11. ledna 2006 (věc R 616/2004-2) a

               —

               uložení žalovanému náhrady nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SAFETY 1st“ pro produkty tříd 12, 20, 21 a 28 – přihláška č. 2 258 697

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Odmítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 neboť přihlašovaná ochranná známka není zbavena rozlišovací způsobilosti, pokud jde o zboží, pro které je přihlašována.


title: Věc T-422/12: Žaloba podaná dne 26. září 2012 — Kappa Filter Systems v. OHIM (THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/35

         Žaloba podaná dne 26. září 2012 — Kappa Filter Systems v. OHIM (THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS)
   (Věc T-422/12)
   2012/C 355/74
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kappa Filter Systems GmbH (Steyr-Gleink, Rakousko) (zástupce: C. Hadeyer, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. července 2012 ve věci R 817/2012-4; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 11 a 37 — přihláška ochranné známky Společenství č. 010139749

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-459/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Francie) dne 31. července 2017 – Société SGI v. Ministère de l’Action et des Comptes Publics

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Francie) dne 31. července 2017 – Société SGI v. Ministère de l’Action et des Comptes Publics
   (Věc C-459/17)
   (2017/C 347/15)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d’État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Société SGI

      Žalovaný: Ministère de l’Action et des Comptes Publics

      Předběžná otázka

   Musí být ustanovení článku 17 šesté směrnice o DPH ze dne 17. května 1977 (1), jehož ustanovení byla v podstatě převzata v článku 168 směrnice ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (2), vykládána v tom smyslu, že je k odepření nároku na odpočet daně z přidané hodnoty uvedené na fakturách za zboží nebo poskytnuté služby, kterou musí osoba povinná k dani odvádět ze svých vlastních plnění, u nichž daňová správa stanoví, že této osobě ve skutečnosti nebyly poskytnuty, třeba v každém případě zkoumat, zda je prokázáno, že tato osoba věděla nebo musela vědět o tom, že uvedené plnění souvisí s podvodem v oblasti daně z přidané hodnoty, že byl tento podvod spáchán na podnět vystavitele faktury, jejího příjemce nebo třetí osoby?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc F-90/09: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. září 2010 — Ernotte v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/51

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. září 2010 — Ernotte v. Komise
   (Věc F-90/09) (1)

   ()
   2010/C 317/95
   Jednací jazyk: francouzština
   V důsledku smírného urovnání sporu rozhodl předseda prvního senátu o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010, s. 41.


               21.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/4

         Žádost Eidsivating lagmannsrett o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO podaná dne 31. března 2014 ve věci Enes Deveci a další v. Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden
   (Věc E-10/14)
   (2014/C 274/05)
   Dopisem ze dne 31. března 2014, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela 8. dubna 2014, požádal Eidsivating lagmannsrett (odvolací soud Eidsivating, Norsko) Soudní dvůr ESVO o stanovisko ve věci Enes Deveci a další v. Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, týkající se následujících otázek:

               1.

               Je v souladu s čl. 3 odst. 1 (srov. čl. 3 odst. 3) směrnice Rady 2001/23/ES, pokud podnik-nabyvatel přidělí jednotlivým zaměstnancům, na něž se vztahuje převod, ohodnocení podle platové tabulky stanovené v kolektivní smlouvě, která v podniku-nabyvateli platí, s účinkem ode dne následujícího po dni, kdy skončila platnost kolektivní smlouvy, která platila v převádějícím podniku, i v případě, že to povede ke snížení mzdy jednotlivých zaměstnanců?

               2.

               Závisí odpověď na první otázku na tom, zda byla kolektivní smlouva, jež se vztahovala na zaměstnance převodce, stále v platnosti v okamžiku, kdy pro zaměstnance, na něž se převod podniku vztahuje, začala platit kolektivní smlouva nabyvatele?

               3.

               Závisí odpověď na první o otázku na tom, zda je snížení mzdy významné, či nikoli?


title: Věc C-126/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 10. března 2017 – Czakó Orsolya v. ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 10. března 2017 – Czakó Orsolya v. ERSTE Bank Hungary Zrt.
   (Věc C-126/17)
   (2017/C 221/04)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Czakó Orsolya

      Odpůrkyně: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Předběžné otázky

               1.

               Jsou pro účely určení částky, jíž se týká úvěrová smlouva, požadavky jasnosti a srozumitelnosti stanovené v čl. 4 odst. 2 a článku 5 směrnice 93/13/EHS (1) splněny v případě takové formulace, jaká je obsažena v ujednáních I/1 a II/1 sporné smlouvy, v nichž se uvádí orientační částka 64 731 CHF a současně požadované finanční prostředky ve výši maximálně 8 280 000 HUF a v nichž je určení částky, jíž se týká úvěrová smlouva, vázáno na právně závazné prohlášení předložené stranou, jež uzavírá smlouvu se spotřebitelem, a na původně zaznamenané údaje?

               2.

               Pokud způsob, jakým se zmíněná částka určuje v ujednáních I/1 a II/1 smlouvy, nesplňuje požadavek jasnosti a srozumitelnosti, a pokud lze ověřit, zda jsou uvedená ujednání zneužívající, může být v případě konstatování zneužívající povahy těchto ujednání prohlášena neplatnost celé smlouvy, vzhledem k tomu, že podle vnitrostátních právních předpisů je právním následkem neurčení předmětu smlouvy neplatnost celé smlouvy?

               3.

               Pokud lze smlouvu prohlásit za platnou, může být částka určena způsobem, který je pro spotřebitele příznivější?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288; a oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26–32).


title: Věc C-491/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  23. února 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Manchester) – Dollond & Aitchison Ltd. v.Commissioners of Customs & Excise (Celní kodex Společenství — Celní hodnota — Dovozní clo — Dodání zboží společností se sídlem na Jersey a poskytování služeb ve Spojeném království)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/20

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Manchester) – Dollond & Aitchison Ltd. v.Commissioners of Customs & Excise
   (Věc C-491/04) (1)

   (Celní kodex Společenství - Celní hodnota - Dovozní clo - Dodání zboží společností se sídlem na Jersey a poskytování služeb ve Spojeném království)
   (2006/C 131/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   VAT and Duties Tribunal, Manchester
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dollond & Aitchison Ltd.

      Žalovaní: Commissioners of Customs & Excise
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – VAT and Duties Tribunal, Manchester – Výklad článků 29 a 30 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) – Celní hodnota dováženého zboží – Kontaktní čočky dodávané poštou společností se sídlem na území třetího státu (ostrov Jersey), patřící společnosti se sídlem na území členského státu, jež poskytuje vyšetření, porady a údržbu kontaktních čoček
   Výrok

               1)

               Článek 29 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, je třeba vykládat tak, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, platba za poskytování takových konkrétních služeb, jako jsou vyšetření, porada nebo žádost o následnou péči související s kontaktními čočkami a platba za určené zboží zahrnující uvedené čočky, čistící roztoky a misky na kontaktní čočky tvoří společně „hodnotu transakce“ ve smyslu článku 29 celního kodexu, a tudíž podléhá clu.

               2)

               Zásady vyslovené ve rozsudku ze dne 25. února 1999, CPP (C-349/96), nelze v projednávaném případě uplatnit za účelem určení prvků transakce, které je třeba vzít v úvahu pro účely použití článku 29 celního kodexu.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Věc C-184/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België dne 20. dubna 2012 — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV v. Navigation Maritime Bulgare

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België dne 20. dubna 2012 — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV v. Navigation Maritime Bulgare
   (Věc C-184/12)
   2012/C 200/11
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie van België

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV

      Žalovaná: Navigation Maritime Bulgare

      Předběžné otázky

   Musí být — rovněž s ohledem na kvalifikaci sporných ustanovení článků 18, 20 a 21 zákona ze dne 13. dubna 1995 o smlouvách o obchodním zastoupení belgickým právem jako zvláštních kogentních pravidel ve smyslu čl. 7 odst. 2 Římské úmluvy — článek 3 a čl. 7 odst. 2 Římské úmluvy, případně ve spojení se směrnicí Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců, vykládány v tom smyslu, že umožňují použití zvláštních kogentních ustanovení práva státu soudu, která poskytují širší ochranu, než je minimální ochrana stanovená touto směrnicí, i když je zjevné, že právo rozhodné pro smlouvu, je právem jiného členského státu Evropské unie, do jehož právního řádu byla minimální ochrana poskytovaná uvedenou směrnicí rovněž provedena?


title: Věc C-51/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Livorno ze dne  13. ledna 2006  ve věci Alberto Bianchi proti De Robert Calzature Srl

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Livorno ze dne 13. ledna 2006 ve věci Alberto Bianchi proti De Robert Calzature Srl
   (Věc C-51/06)
   (2006/C 86/22)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale di Livorno ze dne 13. ledna 2006 ve věci Alberto Bianchi proti De Robert Calzature Srl, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 1. února 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale di Livorno žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Má být na základě článku 17 směrnice Rady 86/653/EHS (1) ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců článek 19 téže směrnice vykládán tak, že ve vnitrostátních právních předpisech, které provádějí směrnici, může být stanoveno, že odškodnění obchodních zástupců je upraveno v kolektivní smlouvě, která je pro smluvní strany závazná a která nezohledňuje podmínky uvedené v první a druhé odrážce čl. 17 odst. 2 písm. a), a že výše odškodnění bude určena na základě kritérií vyplývajících z kolektivní smlouvy, a nikoliv ze směrnice, s tím důsledkem, že vyplacená částka odškodnění bude v mnoha případech podstatně nižší než nejvyšší částka odškodnění stanovená směrnicí?

               2)

               Má být výše odškodnění vypočítána analyticky tak, že se provede odhad pozdějších provizí, které zástupce mohl obdržet v nadcházejícím roce poté, co skončí obchodní zastoupení, ve vztahu k zákazníkům, které zástupce získal, nebo ve vztahu k nárůstu uzavřených obchodů, přičemž kritérium spravedlnosti se použije pouze pro úpravu částky, nebo mají být použity jiné souhrnnější metody výpočtu, které využívají ve větší míře kritérium spravedlnosti?

      (1)  Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177.


title: Věc C-133/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Folien Fischer AG, Fofitec AG v. Ritrama SpA ( „Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech — Zvláštní příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti — Negativní určovací žaloba ( „negative Feststellungsklage“ ) — Právo osoby, která údajně způsobila škodnou událost, aby podala žalobu proti potenciálnímu poškozenému u soudu místa, kde k této události údajně došlo nebo může dojít, za účelem určení neexistence deliktní odpovědnosti“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Folien Fischer AG, Fofitec AG v. Ritrama SpA
   (Věc C-133/11) (1)

   (Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Zvláštní příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Negativní určovací žaloba („negative Feststellungsklage“) - Právo osoby, která údajně způsobila škodnou událost, aby podala žalobu proti potenciálnímu poškozenému u soudu místa, kde k této události údajně došlo nebo může dojít, za účelem určení neexistence deliktní odpovědnosti)
   2012/C 399/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Folien Fischer AG, Fofitec AG

      Žalovaná: RITRAMA SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 5 bodu 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Zvláštní příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti — Negativní určovací žaloba (negative Feststellungsklage) — Právo osoby, která způsobila škodnou událost, aby podala žalobu proti poškozenému u soudu místa, kde k této události došlo nebo může dojít, za účelem určení neexistence deliktní odpovědnosti

      Výrok

   Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že negativní určovací žaloba, jejímž cílem je nechat určit neexistenci deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti, spadá do působnosti tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


title: Věc F-47/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. února 2012 — Zur Oven-Krockhaus v. Komise

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/28

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. února 2012 — Zur Oven-Krockhaus v. Komise
   (Věc F-47/11) (1)

   2012/C 126/53
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci po smírném vyřešení sporu.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011, s. 56.


title: Věc C-453/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landgericht Berlin ze dne 31. srpna 2004 ve věci zápisu innoventif Limited do obchodního rejstříku, účastník řízení: innoventif Limited

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landgericht Berlin ze dne 31. srpna 2004 ve věci zápisu innoventif Limited do obchodního rejstříku, účastník řízení: innoventif Limited
   (Věc C-453/04)
   (2005/C 6/53)
   jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Landgericht Berlin ze dne 31. srpna 2004 ve věci zápisu innoventif Limited do obchodního rejstříku, účastník řízení: innoventif Limited, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 28. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Landgericht Berlin žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je slučitelné se svobodou usazování společností podle článků 43, 48 Smlouvy o ES, že zápis do obchodního rejstříku pobočky založené ve Spolkové republice Německo kapitálové společnosti se sídlem ve Velké Británii je závislý na zaplacení zálohy, která je vyměřena podle očekávaných nákladů na zveřejnění předmětu podnikání společnosti tak, jak je stanoven v relevantních ustanoveních Memorandum of Association?


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2005 ve věci C-412/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten): Hotel Scandic Gåsabäck AB proti Riksskatteverket (Šestá směrnice o DPH — Článek 2, čl. 5 odst. 6 a čl. 6 odst. 2 — Poskytování stravy v jídelně obchodní společnosti za cenu nižší, než je cena výrobní — Základ daně)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 20. ledna 2005
   ve věci C-412/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten): Hotel Scandic Gåsabäck AB proti Riksskatteverket (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 2, čl. 5 odst. 6 a čl. 6 odst. 2 - Poskytování stravy v jídelně obchodní společnosti za cenu nižší, než je cena výrobní - Základ daně)
   (2005/C 57/21)
   Jednací jazyk: švédština
   Ve věci C-412/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Regeringsrätten (Švédsko) ze dne 29. září 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 3. října 2003, v řízení Hotel Scandic Gåsabäck AB proti Riksskatteverket, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts (zpravodaj), J. N. Cunha Rodrigues, E. Juházs a M. Ilešič, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 20. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 2, čl. 5 odst. 6 a čl. 6 odst. 2 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládány tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, která za použití zboží nebo služby pro osobní potřeby považuje plnění, za které je poskytnuto skutečné protiplnění, i když je toto protiplnění nižší, než je výrobní cena dodaného zboží či režijní cena poskytnuté služby.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc T-612/11: Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — Treofan Holdings a Treofan Germany v. Komise

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/34

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — Treofan Holdings a Treofan Germany v. Komise
   (Věc T-612/11)
   2012/C 32/70
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Treofan Holdings GmbH (Raunheim, Německo); a Treofan Germany GmbH & Co. KG (Neunkirchen, Německo) (zástupce: J. de Weerth, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 26. ledna 2011, K(2011) 275, ve znění opravy provedené rozhodnutím K(2011) 2628, v řízení o státní podpoře poskytnuté Německem C 7/2010 (ex CP 250/2009 a ex NN 5/2010) „KStG, Sanierungsklausel“ („zákon o dani z příjmů právnických osob, ustanovení umožňující převod daňových ztrát za účelem restrukturalizace podniku v obtížích“; dále jen „restrukturalizační ustanovení“);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně v zásadě následující žalobní důvody:

               1)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Odpočet ztráty není podporou poskytnutou ze státních prostředků
               Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uvádějí, že restrukturalizační ustanovení neposkytuje majetkovou výhodu, nýbrž neodnímá již existující majetkové postavení, a to formou převodu ztrát. Podle názoru žalobkyň zde proto nejde o financování ze státních prostředků.

               2)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivnost, protože nejde o výjimku z příslušného referenčního systému
               Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že příslušný referenční systém představuje obecnou právní úpravu týkající se odpočtu ztrát, která se použije na právnické osoby (§ 10d německého zákona o dani z příjmů ve spojení s § 8 odst. 1 KstG a § 10a německého zákona o dani z podnikání) a že omezení zakotvené v ustanovení § 8c KstG je pouze výjimkou z tohoto příslušného referenčního systému, který je zase omezen mimo jiné restrukturalizačním ustanovením jako částečná výjimka z této výjimky.

               3)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivnost, protože nelze rozlišovat mezi hospodářskými subjekty, které se vzhledem ke sledovanému cíli nacházejí ve srovnatelném faktickém nebo právním postavení
               Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že restrukturalizační ustanovení je ku prospěchu každého podniku povinného k dani a že nezvýhodňuje ani určitá odvětví resp. oblasti činnosti, ani podniky určité velikosti.

               4)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivnost v důsledku odůvodnění na základě povahy resp. vnitřní struktury daňového systému
               Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že restrukturalizační ustanovení se zakládá na důvodech týkajících se daňového systému, které jsou v souladu s ústavně právními zásadami, jako je zdanění podle platební schopnosti, zamezení nadměrnému zdanění a dodržování zásady proporcionality.

               5)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Zjevně nesprávné posouzení v důsledku nedostatečného posouzení stavu německého daňového práva
               Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že Komise nezohledňuje německé daňové právní předpisy týkající se odpočtu ztrát.

               6)

               Uplatnění zásady ochrany legitimního očekávání práva Společenství
               Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uvádějí, že Komise se zaměřila na daňové výhody směřující k restrukturalizaci podniku v případě nabytí podílů v souvislosti s odpočty ztrát poprvé v rámci formálního přezkumného řízení a že se v tomto ohledu jedná o neobvyklý postup, který nebyl zřejmý ani zákonodárci, ani specializovaným soudům, ani orgánům daňové správy, a tudíž ani podnikům, ani kdyby jim byly poskytnuty podrobné a odborné rady.


title: Věc C-153/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 28. března 2011 — OOD Klub v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ , gr. Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalna Agentsia po Prihodite

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 28. března 2011 — OOD Klub v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, gr. Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalna Agentsia po Prihodite
   (Věc C-153/11)
   2011/C 186/21
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: OOD Klub

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, gr. Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalna Agentsia po Prihodite

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 168 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládat v tom smyslu, že — poté co osoba povinná k dani uplatnila své právo volby a nemovitost, která představuje investiční majetek, začlenila do majetku podniku — platí domněnka (tzn. dokud není podán důkaz opaku), že je tato věc používána pro účely zdaněných plnění provedených osobou povinnou k dani?

               2)

               Je třeba čl. 168 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/112 vykládat v tom smyslu, že právo na odpočet daně při koupi nemovitosti, která byla začleněna do obchodního majetku osoby povinné k dani, vzniká bezprostředně ve zdaňovacím období, v němž nastala splatnost daně, a to nezávisle na okolnosti, že nemovitost vzhledem k nevydání zákonem stanoveného kolaudačního rozhodnutí nemůže být využívána?

               3)

               Je správní praxe, jako je ta, kterou uplatňuje Natsionalna Agentsia po Prihodite, podle níž je osobám povinným k dani z přidané hodnoty upřeno právo na odpočet daně s odůvodněním, že je tento majetek využíván pro soukromou potřebu vlastníků společností, aniž je při takovémto využívání vybrána daň z přidané hodnoty, v souladu se směrnicí a judikaturou k jejímu výkladu?

               4)

               Má v případě, jako je případ ve věci v původním řízení, žalobkyně právo na odpočet daně při koupi nemovitosti — mezonetového bytu v Sofii?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-57/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 9. února 2015 – United Video Properties Inc. v. Telenet NV

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 9. února 2015 – United Video Properties Inc. v. Telenet NV
   (Věc C-57/15)
   (2015/C 138/46)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: United Video Properties Inc.

      Žalovaná: Telenet NV

      Předběžné otázky

               1)

               Brání slovní obrat „rozumné a přiměřené náklady řízení“ v článku 14 směrnice o dodržování práv duševního vlastnictví (1) belgickým právním předpisům, které poskytují soudům možnost zohlednit přesně stanovené zvláštnosti věci, a ve vztahu k nákladům na pomoc advokáta stanoví systém různých paušálních sazeb?

               2)

               Brání slovní obrat „rozumné a přiměřené náklady řízení“ v článku 14 směrnice o dodržování práv duševního vlastnictví judikatuře, podle které je možno nahradit náklady na technického poradce pouze v případě (smluvního nebo mimosmluvního) pochybení?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45).


title: Věc T-432/10: Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Vivendi v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/40

         Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Vivendi v. Komise
   (Věc T-432/10)
   ()
   2010/C 317/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vivendi (Paříž, Francie) (zástupci: M. Struys, O. Fréget a J.-Y. Ollier, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2010 přijaté ve věci COMP/C-1/39.653 — Vivendi & Iliad/France Télécom, kterým Evropská komise zamítla stížnost podanou společností Vivendi v souladu s článkem 7 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 2. března 2009 ohledně jednání společnosti France Télécom považovaného za odporující článku 102 SFEU;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 4730 ze dne 2. července 2010, kterým se pro nedostatek zájmu Společenství zamítá stížnost podaná žalobkyní proti společnosti France Télécom týkající se údajného zneužívání dominantního postavení v rozporu s článkem 102 SFEU na francouzském trhu s vysokorychlostním připojením a telefonními službami, s tím, že se společnost France Télécom podle žalobkyně uchyluje ke strukturální diskriminaci při stanovování sazeb za velkoobchodní služby ve prospěch své maloobchodní divize a stálou sazbu za zpřístupnění účastnického vedení udržuje na příliš vysoké úrovni.
   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně několik žalobních důvodů, které vycházejí mimo jiné:

               —

               z nesprávného právního posouzení, zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a porušování povinnosti pozorného přezkumu při zkoumání zásahů do fungování vnitřního trhu způsobených oznámeným jednáním, přičemž se Komise omezila i) pouze na zkoumání průměrné úrovně cen nabídek vysokorychlostního připojení na maloobchodních trzích, aniž si položila otázku, zda je skutečně možné odhalit oznámené jednání na základě této cenové úrovně, a ii) na subjektivní posouzení zastaralosti telefonní služby;

               —

               z nedostatku odůvodnění, nesprávného právního posouzení, nesprávného skutkového zjištění a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, když Komise dospěla k závěru, že možnost prokázat existenci protiprávního jednání je velmi omezená, neboť se Komise podle žalobkyně:

                           —

                           nepokusila zkoumat otázku diskriminační povahy skutečně fakturovaných cen v porovnání se skutečně poskytnutými službami a nesprávně uvedla, že předběžné šetření neodhalilo žádné indicie, ani důkazy;

                           —

                           měla za to, že metodu výpočtu použitou společností France Télécom při stanovování sazeb za zpřístupnění účastnického vedení schválil Autorité de régulation des communications électroniques et des postes (l’ARCEP), a domnívala se, že ve vztahu k použité metodě nemá žádný vliv to, že společnost France Télécom tomuto úřadu sdělila nesprávné informace, aniž se je snažila opravit;

                           —

                           zkreslila účel testů ohledně vytlačování konkurence předložených žalobkyní, kterým bylo prokázat účinky oznámeného jednání;

               —

               z porušení záruk, které platí pro posuzování stížností a pro rozhodnutí o odložení věci v oblasti zneužívání dominantního postavení, přičemž žalobkyně i) neměla přímý přístup k písemnostem protistrany a písemnostem obsaženým ve spisu a ii) nebyla jí poskytnuta dostatečná lhůta k podání vyjádření k těmto dokumentům.


title: Věc F-66/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2010 — Saracco v. ECB ( „Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Pracovní volno z osobních důvodů — Maximální délka — Odmítnutí prodloužení“ )

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/19

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2010 — Saracco v. ECB
   (Věc F-66/09) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Pracovní volno z osobních důvodů - Maximální délka - Odmítnutí prodloužení)
   2011/C 38/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Roberta Saracco (Arona, Itálie) (zástupce: F. Parrat, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: F. Malfrère, G. Nuvoli, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí ECB, kterým bylo žalobkyni zamítnuto obnovení pracovního volna z osobních důvodů

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Roberta Saracco ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009, s. 51.


title: Věc C-380/10: Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 17. března 2011 — Evropská komise v. Finská republika

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/21

         Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 17. března 2011 — Evropská komise v. Finská republika
   (Věc C-380/10) (1)

   2011/C 211/44
   Jednací jazyk: švédština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.