title: Věc T-143/12: Žaloba podaná dne 30. března 2012 — Německo v. Komise

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/27

         Žaloba podaná dne 30. března 2012 — Německo v. Komise
   (Věc T-143/12)
   2012/C 165/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, K. Petersen a U. Soltész, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 rozhodnutí žalované K(2012) 184 v konečném znění ze dne 25. ledna 2012 o opatření Německa C 36/2007 (ex NN 25/2007) ve prospěch společnosti Deutsche Post AG;

               —

               zrušil články 4 až 6 rozhodnutí žalované K(2012) 184 v konečném znění ze dne 25. ledna 2012 o opatření Německa C 36/2007 (ex NN 25/2007) ve prospěch společnosti Deutsche Post AG;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně deset žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU konstatováním, že „dotování penzí“ zvýhodnilo jeden podnik.
               „Dotování penzí“ bylo poskytnuto přímo Postbeamtenversorgungskasse (PBVK), nepřímo poštovním úředníkům v penzi, a ne tedy žádnému podniku. Nejedná se ani o nepřímou podporu ve prospěch Deutsche Post AG (dále jen „DPAG“).

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU konstatováním, že „dotování penzí“ vyrovnalo náklady, které je „obvykle“ povinen nést podnik.
               „Dotování penzí“ vyrovnává v plném rozsahu sociální náklady, jež jsou v rámci hospodářské soutěže neobvyklé, které podniky „obvykle“ nejsou povinny nést. Náklady vyrovnané „dotováním penzí“ představují krom toho „zvláštní zatížení“ ve smyslu rozsudku Combus (1).

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU (podpůrně: čl. 107 odst. 3 SFEU) zohledněním výnosů z regulovaných cen.
               „Komparativní výhoda“ nemá svůj původ v „dotování penzí“ a je na něm zcela nezávislá. „Komparativní výhoda“ má svůj původ v regulovaných cenách a tedy v nestátních prostředcích (rozsudek Preussen Elektra (2)). Nedochází k žádnému dvojímu vyrovnávání nákladů. S vnitřním trhem tedy není prohlašována za neslučitelnou „podpora“ a u částky požadované k vrácení se nejedná o „podporu“. „Podpora“ je vzata pouze jako záminka pro odčerpání výnosů DPAG.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 a 108 SFEU a nařízení (ES) č. 659/1999 (3) nepřípustným odčerpáváním výnosů z regulovaných cen v řízení o státní podpoře — zneužití pravomoci/zneužití řízení.
               Výnosy může Komise touto formou přípustným způsobem odčerpávat pouze v rámci nařízení (ES) č. 1/2003 (4), ne však v řízení o státní podpoře.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 a 108 SFEU a nařízení č. 659/1999 nepřípustným stíháním „křížových dotací“ v řízení o státní podpoře — zneužití pravomoci/zneužití řízení.
               Jakékoli „křížové dotace“ pocházejí z regulovaných cen, z nestátních prostředků a nepochází tedy ze státní podpory. Takovéto „křížové dotace“ rovněž nemohou být stíhány v rámci řízení o státní podpoře.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU (podpůrně: čl. 107 odst. 3 SFEU) chybnými výpočty v rámci porovnání sociálních nákladů.
               Referenční hodnoty vytvořené Komisí při zahrnutí podílů zaměstnanců jsou chybně přemrštěné, protože zaměstnavatel podle německého práva upravujícího sociální pojištění nese pouze podíl připadající na zaměstnavatele. Vzhledem k tomu, že podíly připadající na zaměstnance byly Komisí zohledněny již v rámci platového základu („fiktivní hrubý plat“), vede opětovné zohlednění v rámci referenční hodnoty ke dvojímu započtení. Rovněž zvýšení platového základu je chybné, protože platy poštovních úředníků byly vyšší, než mzdová úroveň soukromých soutěžitelů.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU (podpůrně: čl. 107 odst. 3 SFEU) konstatováním, že „dotování penzí“ představuje i pokud jde o období 1995-2002 státní podporu (neslučitelnou s vnitřním trhem).

               8)

               Osmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a čl. 1 písm. b) bodu i) nařízení č. 659/1999 konstatováním, že dotování penzí představuje novou podporu.
               Konstatování Komise jsou založena na nedostatečném zabývání se skutkovým stavem.

               9)

               Devátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 14 odst. 1 a čl. 7 odst. 5 nařízení č. 659/1999 tím, že v čl. 4 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 bylo nařízeno požadovat vrácení a uložena povinnost zabránit, které právo upravující státní podpory nezná.
               Požadavku vrácení ve smyslu čl. 4 odst. 1 nepodléhá „podpora“, nýbrž výnosy DPAG z regulovaných cen za listovní služby. Nařízení ukončit protiprávní jednání nemůže být splněno prostřednictvím snížení „podpory“. Snížení „dotování penzí“ by na výši „komparativní výhody“ nemělo žádný dopad. Ukončení ve smyslu čl. 4 odst. 4 si vyžaduje změnu cenové regulace a zasahuje tedy do výsostného práva žalobkyně provádět regulaci.

               10)

               Desátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 6 SEU, článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, článku 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, zásady řádné správy, jakož i čl. 10 odst. 1 nařízení č. 659/1999 z důvodu nepřiměřeně dlouhé doby trvání řízení a z důvodu nečinnosti Komise.

      (1)  Rozsudek Soudu ze dne 16. března 2004, Danske Busvognmænd v. Komise (T-157/01, Recueil, s. II-917).

      (2)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 13. března 2001, Preussen Elektra (C-379/98, Recueil, s. I-2099).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1).


title: Věc T-368/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  25. října 2005  – De Bustamante Tello v. Rada Evropské unie ( Úředníci — Odměňování — Příspěvek za práci v zahraničí — Čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII Statutu — Práce konané pro některý jiný stát — Pojem bydliště — Zásada rovného zacházení )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2005 – De Bustamante Tello v. Rada Evropské unie
   (Věc T-368/03) (1)

   („Úředníci - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII Statutu - Práce konané pro některý jiný stát - Pojem bydliště - Zásada rovného zacházení“)
   (2005/C 330/47)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Rafael De Bustamante Tello (Brusel, Belgie) (zástupci: J. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez a A. Sayagués Torres, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Sims a D. Canga Fano, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 28. července 2003, kterým bylo žalobci zamítnuto přiznání příspěvku za práci v zahraničí stanoveného čl. 4 odst. 1 písm. a) Přílohy VII Statutu úředníků Evropských společenství, jakož i příspěvků s ním spojených.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2004 ve věci C-397/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles): Clinique La Ramée ASBL, Winterthur Europe Assurance SA proti Jean-Pierre Riehlovi, Radě Evropské Unie (Úředníci — Sociální výhody — Přechod práv úředníka vůči třetí osobě odpovědné za škodnou událost na Společenství)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 9. září 2004
   ve věci C-397/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles): Clinique La Ramée ASBL, Winterthur Europe Assurance SA proti Jean-Pierre Riehlovi, Radě Evropské Unie (1)

   (Úředníci - Sociální výhody - Přechod práv úředníka vůči třetí osobě odpovědné za škodnou událost na Společenství)
   (2004/C 262/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 397/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie), rozhodnutím ze dne 6. listopadu 2002, zapsaná do rejstříku dne 11. listopadu 2002 v řízení Clinique La Ramée ASBL, Winterthur Europe Assurance SA proti Jean-Pierre Riehlovi, Radě Evropské unie, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, A. Rosas, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 85a nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a zvláštní předpisy, které se dočasně uplatňují na úředníky Komise, ve znění nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 2799/85 ze dne 27. září 1985, musí být vykládán v tom smyslu, že nepřiznává Společenstvím právo obdržet od třetí osoby odpovědné za úmrtí úředníka úhradu celé částky pozůstalostního důchodu vypláceného pozůstalému manželovi podle článků 79 a 79a služebního řádu, jestliže zákon použitelný na pohledávku spočívající v náhradě škody stanoví, že právo na pozůstalostní důchod není spojeno s povinností původce protiprávního činu nahradit celkovou škodu, a jestliže škoda, kterou pozůstalý manžel utrpěl z důvodu ztráty příjmů zesnulé manželky, je nižší než výše pozůstalostního důchodu, který je mu vyplácen.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2003.


title: Věc T-40/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 – ASPLA a Armando Álvarez v. Evropská unie „Mimosmluvní odpovědnost — Přesnost žaloby — Promlčení — Přípustnost — Článek 47 Listiny základních práv — Přiměřená lhůta soudního rozhodování — Majetková újma — Úroky z částky neuhrazené pokuty — Náklady na bankovní záruku — Příčinná souvislost“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 – ASPLA a Armando Álvarez v. Evropská unie
   (Věc T-40/15) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Přesnost žaloby - Promlčení - Přípustnost - Článek 47 Listiny základních práv - Přiměřená lhůta soudního rozhodování - Majetková újma - Úroky z částky neuhrazené pokuty - Náklady na bankovní záruku - Příčinná souvislost“)
   (2017/C 112/45)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Plásticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Španělsko) a Armando Álvarez, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt a S. Moya Izquierdo, poté M. Troncoso Ferrer a S. Moya Izquierdo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Soudním dvorem Evropské unie (zástupci: původně A. Placco, poté J. Inghelram, Á. Almendros Manzano a P. Giusta, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: P. van Nuffel, F. Castilla Contreras et C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 268 SFEU směřující k získání náhrady škody, která žalobkyním údajně vznikla v důsledku délky řízení před Tribunálem v rámci věcí, ve kterých byl vydán rozsudek ze dne 16. listopadu 2011, ASPLA v. Komise (T-76/06, nezveřejněný, EU:T:2011:672), a rozsudek ze dne 16. listopadu 2011, Álvarez v. Komise (T-78/06, nezveřejněný, EU:T:2011:673).

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské unii, zastoupené Soudním dvorem Evropské unie, se ukládá uhradit společnosti Plásticos Españoles, SA (ASPLA) odškodnění ve výši 44 951,24 eura a společnosti Armando Álvarez, SA odškodnění ve výši 111 042,48 eura jako náhradu majetkové újmy, která vznikla každé z těchto společností v důsledku nedodržení přiměřené lhůty soudního rozhodování ve věcech, ve kterých byl vydán rozsudek ze dne 16. listopadu 2011, ASPLA v. Komise (T-76/06, nezveřejněný, EU:T:2011:672), a rozsudek ze dne 16. listopadu 2011, Álvarez v. Komise (T-78/06, nezveřejněný, EU:T:2011:673). Každé z těchto odškodnění bude navýšeno o kompenzační úroky od 27. ledna 2015 do vyhlášení tohoto rozsudku, v roční míře inflace, kterou pro dotčené období stanoví Eurostat (statistický úřad Evropské unie) v členském státě, kde jsou tyto společnosti usazeny.

               2)

               Každé z odškodnění uvedených v bodě 1) výše bude navýšeno o úroky z prodlení od vyhlášení tohoto rozsudku do úplného zaplacení, v sazbě stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace, zvýšené o dva procentní body.

               3)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Společnosti ASPLA a Armando Álvarez na straně jedné a Unie zastoupená Soudním dvorem Evropské unie na straně druhé ponesou vlastní náklady řízení.

               5)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015


title: Věc T-154/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2012 — Francie v. Komise ( „Státní podpory — Podpora, kterou Francie údajně poskytla společnosti La Poste ve formě neomezené implicitní záruky vyplývající z jejího postavení veřejné instituce — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Důkazní břemeno ohledně existence státní podpory — Výhoda“ )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2012 — Francie v. Komise
   (Věc T-154/10) (1)

   (Státní podpory - Podpora, kterou Francie údajně poskytla společnosti La Poste ve formě neomezené implicitní záruky vyplývající z jejího postavení veřejné instituce - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Důkazní břemeno ohledně existence státní podpory - Výhoda)
   2012/C 343/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: původně E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha, J. Gstalter a S. Menez, poté E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a S. Menez, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/605/EU ze dne 26. ledna 2010 o státní podpoře C 56/07 (dříve E 15/05), kterou Francie poskytla společnosti La Poste (Úř. věst. L 274, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc F-103/10: Žaloba podaná dne 20. října 2010 — Stephan Jaeger v. FEACVT

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/64

         Žaloba podaná dne 20. října 2010 — Stephan Jaeger v. FEACVT
   (Věc F-103/10)
   ()
   2011/C 30/126
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Stephan Jaeger (Dublin, Irsko) (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (FEACVT)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení opravené výplatní pásky žalobce pro období od července do prosince 2009 a výplatních pásek vydaných od 1. ledna 2010 v rámci roční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009

      Návrhová žádání žalobce

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí FEACVT o vydání jeho opravené výplatní pásky pro období od července do prosince 2009 a jeho výplatních pásek od 1. ledna 2010;

               —

               uložit FEACVT, aby žalobci zaplatila dlužné odměny navýšené o úroky z prodlení;

               —

               uložit FEACVT náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-166/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 11. května 2009 — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne v. Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland, dotčené třetí osoby: Electrabel Nederland NV a Burgemeester en Wethouders Rotterdam

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 11. května 2009 — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne v. Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland, dotčené třetí osoby: Electrabel Nederland NV a Burgemeester en Wethouders Rotterdam
   (Věc C-166/09)
   2009/C 193/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne

      Žalovaný: Gedeputeerde staten van Zuid-Holland.

      Dotčené třetí osoby: Electrabel Nederland NV a Burgemeester en Wethouders Rotterdam

      Předběžné otázky

               1.

               Znamená povinnost výkladu v souladu se směrnicí, že povinnosti vyplývající ze směrnice 2008/1/ES (1) o integrované prevenci a omezování znečištění provedené do Wet milieubeheer mohou a musí být vykládány tak, že při rozhodování o žádosti o udělení povolení v oblasti životního prostředí je třeba v plném rozsahu přihlížet k národním emisním stropům stanoveným pro SO2 a NOx podle směrnice 2001/81/ES (2) o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší (dále jen „směrnice NEC“), zejména pokud jde o povinnosti vyplývající z čl. 9 odst. 4 směrnice 2008/1?

               2. a)

               Platí povinnost členského státu zdržet se přijetí jakýchkoli opatření, jež by mohla vážně ohrozit dosažení cíle stanoveného směrnicí, i v období mezi 27. listopadem 2002 a 31. prosincem 2010 ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice NEC?

               2. b)

               Platí během daného období mezi 27. listopadem 2002 a 31. prosincem 2010 pro dotčený členský stát vedle nebo místo uvedené povinnosti na zdržení pozitivní povinnosti, pokud po uplynutí této lhůty dojde k překročení národních emisních stropů pro SO2 nebo NOx podle směrnice NEC nebo takové překročení hrozí?

               2. c)

               Je pro vyřešení otázek 2 a) a 2 b) významné, že z žádosti o udělení povolení v oblasti životního prostředí vztahujícího se na zařízení, které přispívá k překročení nebo hrozbě překročení národních emisních stropů SO2 nebo NOx stanovených směrnicí NEC, vyplývá, že provoz daného zařízení bude zahájen nejdříve v roce 2011?

               3. a)

               Přinášejí povinnosti uvedené v otázce 2 to, že členský stát musí povolení v oblasti životního prostředí, o jehož vydání se žádá, odepřít nebo je spojit s rozsáhlými podmínkami nebo omezeními, pokud není zaručeno, že zařízení, na něž se vztahuje žádost o udělení povolení v oblasti životního prostředí, nepřispěje k překročení nebo hrozbě překročení národních emisních stropů pro SO2 nebo NOx? Je pro vyřešení této otázky významné, v jaké míře dané zařízení přispívá k tomuto překročení nebo hrozícímu překročení?

               3. b)

               Nebo ze směrnice NEC vyplývá, že členský stát má za účelem dosažení cíle stanoveného touto směrnicí možnost přijmout jiné opatření jako jiné vyrovnání, místo aby povolení odepřel nebo je spojil s rozsáhlými podmínkami a omezeními, i pokud dojde k překročení národních emisních stropů pro SO2 nebo NOx nebo pokud takové překročení hrozí?

               4.

               Může se jednotlivec v případě, že se na členský stát vztahují povinnosti ve smyslu otázek 2 a 3, před vnitrostátními soudy dovolávat dodržování těchto povinností?

               5. a)

               Může se jednotlivec dovolávat přímo článku 4 směrnice NEC?

               5. b)

               Pokud ano, lze se jej přímo dovolávat od 27. listopadu 2002, nebo teprve po 31. prosinci 2010? Je pro vyřešení této otázky významné, že z žádosti o udělení povolení v oblasti životního prostředí vyplývá, že provoz daného zařízení bude zahájen nejdříve v roce 2011?

               6.

               Je jednotlivec v případě, že se udělením povolení v oblasti životního prostředí nebo jiným opatřením přispívá k překročení nebo hrozícímu překročení národních emisních stropů pro SO2 nebo NOx podle směrnice NEC, na základě článku 4 této směrnice konkrétně oprávněn

                           a)

                           odvodit obecný nárok na to, aby dotčený členský stát stanovil balíček opatření, na jejichž základě se do roku 2010 omezí roční národní emise SO2 a NOx na množství nepřekračující národní emisní stropy podle směrnice NEC, nebo pokud se toto nezdaří, balíček opatření, na jejichž základě se emise poté co nejrychleji omezí na tato množství;

                           b)

                           konkrétní nároky na to, aby dotčený členský stát přijal specifická opatření, například formou odepření povolení nebo spojením tohoto povolení s rozsáhlými podmínkami nebo omezeními, vztahující se na konkrétní zařízení, která přispívají k tomu, aby byly do roku 2010 omezeny roční národní emise SO2 a NOx na množství nepřekračující národní emisní stropy podle směrnice NEC, nebo pokud se toto nezdaří, specifická opatření, která přispívají k tomu, aby se emise poté co nejrychleji omezily na tato množství?

                           c)

                           Je pro vyřešení otázek 6 a) a 6 b) významné, v jaké míře dané zařízení přispívá k překročení nebo hrozícímu překročení?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (kodifikované znění) (Úř. věst. L 24, s. 8).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší (Úř. věst. L 309, s. 22; Zvl. vyd. 15/06, s. 320).


title: Věc C-444/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 25. září 2014 – Amira Osso v. Region Hannover

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 25. září 2014 – Amira Osso v. Region Hannover
   (Věc C-444/14)
   (2014/C 439/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Amira Osso

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Region Hannover

      Vedlejší účastník: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje povinnost mít bydliště v prostorově ohraničené oblasti (obec, okres, kraj) členského státu omezení svobody pohybu ve smyslu článku 33 směrnice 2011/95/EU (1), pokud se cizinec na území členského státu jinak může volně pohybovat a pobývat?

               2)

               Je povinnost bydliště uložená osobám požívajícím status doplňkové ochrany slučitelná s článkem 33 a/nebo článkem 29 směrnice 2011/95/EU, pokud je odůvodněna dosažením přiměřeného rozdělení zátěže veřejné sociální pomoci mezi příslušné orgány v rámci státního území?

               3)

               Je povinnost bydliště uložená osobám požívajícím status doplňkové ochrany slučitelná s článkem 33 a/nebo článkem 29 směrnice 2011/95/EU, pokud je založena na důvodech migrační a integrační politiky, například aby bylo zabráněno vzniku ohnisek sociálního nepokoje z důvodu hromadného usazování cizinců v určitých obcích či okresech? Dostačují v tomto smyslu abstraktní důvody migrační nebo integrační politiky nebo musejí být tyto důvody stanoveny konkrétně?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. Vest. L 337, s. 9).


title: Věc T-204/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2014 – Vila Vita Hotel und Touristik v. OHIM – Viavita (VIAVITA) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství VIAVITA — Starší národní slovní ochranná známka VILA VITA PARC a starší národní obrazová ochranná VILA VITA — Neexistence skutečného užívání starších ochranných známek — Článek 42 odst. 2 a 3 a čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2014 – Vila Vita Hotel und Touristik v. OHIM – Viavita (VIAVITA)
   (Věc T-204/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VIAVITA - Starší národní slovní ochranná známka VILA VITA PARC a starší národní obrazová ochranná VILA VITA - Neexistence skutečného užívání starších ochranných známek - Článek 42 odst. 2 a 3 a čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 292/41
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vila Vita Hotel und Touristik GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: G. Schoenen a V. Töbelmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Viavita (Paříž, Francie) (zástupce: M.-P. Escande, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. března 2012 (věc R 419/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Vila Vita Hotel und Touristik GmbH a Viavita.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Vila Vita Hotel und Touristik GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložily Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Viavita.

      (1)  Úř. věst. C 217, 21. 7. 2012.


title: Věc C-540/15: Žaloba podaná dne 15. října 2015 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/9

         Žaloba podaná dne 15. října 2015 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-540/15)
   (2016/C 007/15)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: Maria Patakia, Muriel Heller a Klara Talabér-Ritz, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU (1) ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES, a v každém případě tím, že tyto předpisy nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 28 odst. 1 dotčené směrnice;

               —

               uložit Řecké republice v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEU povinnost zaplatit denní penále ve výši 29 145,6 eur ode dne vyhlášení rozsudku Soudního dvora;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 se týká energetické účinnosti, mění směrnice 2009/125/ES a 2010/30/EU a zrušuje směrnice 2004/8/ES a 2006/32/ES (dále jen „směrnice“). Podle článku 1 výše uvedená směrnice zavádí společný rámec opatření na podporu energetické účinnosti v Unii s cílem zajistit do roku 2020 splnění hlavního 20 % cíle Unie pro energetickou účinnost a vytvořit podmínky pro další zvyšování energetické účinnosti i po tomto datu. Uvedená směrnice stanoví pravidla zaměřená na odstranění překážek na trhu s energií a překonání některých nedokonalostí trhu, jež brání účinnosti při dodávkách a využívání energie, a stanoví zavedení orientačních vnitrostátních cílů energetické účinnosti do roku 2020.

               2.

               V souladu s článkem 28 směrnice 2012/27/EU musejí členské státy uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí do 5. června 2014, a zejména s konkrétními povinnostmi uvedenými v daných článcích, na které odkazuje článek 28, ve lhůtách stanovených v těchto článcích, a sdělit Komisi opatření, která přijaly. Toto sdělení je nedílnou součástí povinnosti provést směrnice Evropské unie do práva členských států, jakož i povinnosti loajální spolupráce, přičemž tato skutečnost se odráží i v čl. 260 odst. 3 SFEU.

               3.

               Komise v souladu s postupem před zahájením soudního řízení ve smyslu čl. 258 druhého pododstavce SFEU konstatovala, že Řecká republika nepřijala ve lhůtách stanovených v příslušných ustanoveních směrnice opatření nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí 2012/27/EU, a doposud tak neučinila, a že v každém případě tato opatření nesdělila. Komise se rozhodla podat žalobu proti Řecké republice k Soudnímu dvoru za účelem určení dotčeného protiprávního jednání.

               4.

               Komise mimoto v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEU navrhuje, aby Soudní dvůr uložil Řecké republice penále. Penále navržené Komisí se vypočítá v souladu s kritérii a způsobem stanoveným Komisí v příslušném sdělení ze dne 15. ledna 2011.

      (1)  Úř. věst. L 315, 14.11.2012, s. 1.


title: Věc C-398/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. července 2016 – X BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. července 2016 – X BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-398/16)
   (2016/C 371/05)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: XBV

      Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat články 43 a 48 Smlouvy o ES (nyní články 49 a 54 SFEU) v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které mateřská společnost se sídlem v určitém členském státě nemůže provést odpočet úroků, které se týkají půjčky v souvislosti s navýšením kapitálu v dceřiné společnost v jiném členském státě, třebaže by na tento odpočet měla nárok, pokud by tato dceřiná společnost byla zahrnuta společně s touto mateřskou společností v jediné daňové jednotce, – která by vykazovala takové znaky, jako má nizozemská jediná daňová jednotka – neboť v takovém případě by nebyla z důvodu konsolidace vykazována žádná souvislost s takovým navýšením kapitálu?


title: Věc T-13/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. dubna 2009 — Nintendo a Nintendo of Europe v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s konzolami videoher a herními kazetami Nintendo — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Omezení paralelních vývozů — Pokuty — Odrazující účinek — Délka trvání protiprávního jednání — Přitěžující okolnosti — Vedoucí úloha při protiprávním jednání nebo podněcování k němu — Polehčující okolnosti — Spolupráce během správního řízení )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. dubna 2009 — Nintendo a Nintendo of Europe v. Komise
   (Věc T-13/03) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s konzolami videoher a herními kazetami Nintendo - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Omezení paralelních vývozů - Pokuty - Odrazující účinek - Délka trvání protiprávního jednání - Přitěžující okolnosti - Vedoucí úloha při protiprávním jednání nebo podněcování k němu - Polehčující okolnosti - Spolupráce během správního řízení“)
   2009/C 141/75
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nintendo Co., Ltd (Kyoto, Japonsko); a Nintendo of Europe GmbH (Grossostheim, Německo) (zástupci: I. Forrester, QC, J. Pheasant, M. Powell, C. Kennedy-Loest, solicitors a J. Killick, barrister)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně O. Beynet a A. Whelan, poté X. Lewis a O. Beynet, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyním čl. 3 první odrážkou rozhodnutí Komise 2003/675/ES ze dne 30. října 2002, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution a COMP/36.321 Omega — Nintendo) (Úř. věst. 2003, L 255, s. 33).

      Výrok rozsudku

               1)

               Výše pokuty uložené společnostem Nintendo Co., Ltd a Nintendo of Europe GmbH se stanoví na 119,2425 milionů eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


title: Věc C-636/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2015 August Storck KG proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 25. září 2015 ve věci T-366/14, August Storck v. EUIPO

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2015 August Storck KG proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 25. září 2015 ve věci T-366/14, August Storck v. EUIPO
   (Věc C-636/15 P)
   (2016/C 270/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: August Storck KG (zástupce: N. Gregor, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 11. května 2016 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc C-118/10: Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/35

         Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-118/10)
   2010/C 113/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2009/991/EU (1) ze dne 16. prosince 2009 o poskytování státní podpory orgány Lotyšské republiky na nákup zemědělské půdy v období od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2013;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Přijetím napadeného rozhodnutí Rada zvrátila rozhodnutí Komise vyplývající z návrhu potřebných opatření uvedených v bodě 196 pokynů z roku 2007 týkajících se zemědělského sektoru a jeho bezpodmínečného přijetí Lotyšskem, kterým byla posledně uvedenému uložena povinnost ukončit nejpozději k 31. prosinci 2009 stávající režim podpor na nákup zemědělské půdy. Za výjimečných okolností totiž Rada povolila Lotyšsku zachovat tento režim až do uplynutí platnosti pokynů z roku 2007 týkajících se zemědělského sektoru, tedy do 31. prosince 2013. Okolnosti uváděné Radou k odůvodnění jejího rozhodnutí nejsou zjevně výjimečnými okolnostmi, které by mohly odůvodnit napadené rozhodnutí a nezohledňují rozhodnutí Komise týkající se tohoto režimu. Komise na podporu své žaloby na neplatnost uvádí čtyři žalobní důvody:

               a)

               Zaprvé se domnívá, že Rada neměla pravomoc jednat podle čl. 108 odst. 2 třetího pododstavce SFEU, neboť podpora, kterou schválila, byla stávající podporou, jež se Lotyšsko, když přijalo potřebná opatření, která mu byla navržena Komisí, zavázalo ukončit ke konci roku 2009.

               b)

               Zadruhé se Rada tím, že povolila podpory do roku 2013, dopustila zneužití pravomoci, když se pokoušela neutralizovat rozhodnutí, podle něhož Lotyšsko mohlo zachovat tato opatření až do konce roku 2009, nikoli však po této době.

               c)

               Dále, podle třetího žalobního důvodu byla přijetím napadeného rozhodnutí porušena zásada loajální spolupráce, která se použije na členské státy a rovněž na orgány. Rada svým rozhodnutím zprostila Lotyšsko jeho povinnosti spolupracovat s Komisí, pokud jde o potřebná opatření přijatá tímto členským státem, v rámci spolupráce zakotvené v čl. 108 odst. 2 SFEU, v případě stávající podpory na nákup zemědělské půdy.

               d)

               Svým posledním žalobním důvodem Komise tvrdí, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož měla za to, že byly dány výjimečné okolnosti odůvodňující přijetí schváleného opatření.

      (1)  Úř. věst. L 339, s. 34


title: Věc F-18/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. srpna 2016 – McMichael v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/34

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. srpna 2016 – McMichael v. Komise
   (Věc F-18/13) (1)

   (2016/C 371/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013, s. 47.


title: Věc C-431/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2011 — Evropská komise v. Irsko ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/85/ES — Právo na azyl — Řízení o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka — Minimální normy — Neprovedení ve stanovené lhůtě“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2011 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-431/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/85/ES - Právo na azyl - Řízení o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka - Minimální normy - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2011/C 160/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Condou-Durande a A.-A. Gilly, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupce: D. O'Hagan, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 326, s. 13) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Irsko tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka, nesplnilo povinnosti, jež pro ně vyplývají z článku 43 této směrnice.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-223/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2014 – Siemens v. Komise „Rozhodčí doložka — Smlouva o výpůjčce štěpného materiálu pro Společné výzkumné středisko, pracoviště Ispra — Nesplnění smlouvy — Úrok z prodlení“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2014 – Siemens v. Komise
   (Věc T-223/11) (1)

   („Rozhodčí doložka - Smlouva o výpůjčce štěpného materiálu pro Společné výzkumné středisko, pracoviště Ispra - Nesplnění smlouvy - Úrok z prodlení“)
   2014/C 292/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Siemens AG (Mnichov, Německo) (zástupci: J. Risse, R. Harbst a H. Haller, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Mölls, zmocněnci, ve spolupráci s R. Van der Houtem a A. Krämerem, advokáty)

      Předmět věci

   Žaloba opírající se o rozhodčí doložku, kterou se žalobkyně domáhá, aby bylo Komisi uloženo jednak nahradit v plném rozsahu nebo zčásti náklady na přepracování štěpného materiálu, které žalobkyně vynaložila v rámci plnění smlouvy AG 2052 o výpůjčce štěpného materiálu pro Společné výzkumné středisko Komise, pracoviště Ispra (Itálie), a jednak zaplatit úrok z prodlení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Siemens AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


title: Věc C-94/07: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Bonn – Německo) – Andrea Raccanelli v. Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV (Článek 39 ES — Pojem pracovník — Veřejně prospěšná nevládní organizace — Doktorandské stipendium — Pracovní smlouva — Podmínky)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/12

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Bonn – Německo) – Andrea Raccanelli v. Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV
   (Věc C-94/07) (1)

   (Článek 39 ES - Pojem „pracovník“ - Veřejně prospěšná nevládní organizace - Doktorandské stipendium - Pracovní smlouva - Podmínky)
   (2008/C 223/19)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Arbeitsgericht Bonn
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Andrea Raccanelli

      Žalovaný: Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Arbeitsgericht Bonn – Výklad článku 7 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) – Charakteristika doktoranda jako pracovníka, zaměstnaného jako stipendista veřejně prospěšnou organizací založenou podle soukromého práva usazenou v jiném členském státě, která nabízí většině vnitrostátních doktorandů možnost uzavřít pracovní smlouvu – Nezbytnost poskytnout doktorandům, kteří pocházejí z jiných členských států, možnost vybrat si mezi stipendiem a pracovní smlouvou – Pojem pracovník
   Výrok

               1)

               Výzkumník nacházející se v takové situaci, jako je situace žalobce v původním řízení, to znamená připravující svou dizertační práci na základě stipendijní smlouvy uzavřené s Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV, musí být považován za pracovníka ve smyslu článku 39 ES, pouze pokud je jeho činnost vykonávána po určitou dobu, podle pokynů ústavu patřícího k tomuto sdružení a pokud jako protihodnotu za tuto činnost pobírá odměnu. Předkládajícímu soudu přísluší, aby provedl skutková šetření nezbytná pro posouzení toho, zda tomu tak je ve věci, která mu byla předložena.

               2)

               Takové sdružení soukromého práva, jako je Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV, musí vůči pracovníkům ve smyslu článku 39 ES dodržovat zásadu zákazu diskriminace. Předkládajícímu soudu přísluší zjistit, zda za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, došlo k nerovnému zacházení mezi tuzemskými a zahraničními doktorandy.

               3)

               V případě, že by se žalobce v původním řízení mohl opodstatněně dovolávat náhrady škody způsobené diskriminací vůči němu, příslušelo by předkládajícímu soudu, aby s ohledem na vnitrostátní právní předpisy použitelné v oblasti mimosmluvní odpovědnosti posoudil povahu náhrady škody, kterou může žalobce v původním řízení oprávněně uplatňovat.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc T-236/05: Žaloba podaná dne 17. června 2005 Willemem Aldershoffem proti Komisi Evropských společenství

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/32

         Žaloba podaná dne 17. června 2005 Willemem Aldershoffem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-236/05)
   (2005/C 205/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. června 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Willemem Aldershoffem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí týkající se jeho zprávy o vývoji služebního postupu v období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce nejprve uplatňuje zjevně nesprávné posouzení skutečnosti, že mu za jeho výkonnost nebylo uděleno posouzení „výborně“ nebo „velmi dobře“, byť dokonce překročil své cíle a to i přes konkrétní potíže, kterým čelil v místě zaměstnání.
   Žalobce se dále dovolává údajné nesoudržnosti mezi jednak komentářem k napadené zprávě, ze kterého bylo zjevné zlepšení z důvodu překročení jeho cílů, a jednak známkami, které mu byly přiděleny a které byly podprůměrné.
   Nakonec se žalobce dovolává nedostatku příslušného odůvodnění napadeného rozhodnutí.


title: Věc C-88/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2015 Ferriere Nord SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-90/10, Ferriere Nord v. Komise

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2015 Ferriere Nord SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-90/10, Ferriere Nord v. Komise
   (Věc C-88/15 P)
   (2015/C 146/30)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ferriere Nord SpA (zástupci: W. Viscardini, G. Donà, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (osmého senátu) ze dne 9. prosince 2014 vydaný ve věci T-90/10 v rozsahu, v němž se zamítá hlavní návrhové žádání společnosti Ferriere Nord směřující ke zrušení v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. září 2009 C(2009) 7492 final, ve znění změněném a doplněném rozhodnutím Evropské komise ze dne 8. prosince 2009 C(2009) 9912 final;

               —

               v důsledku toho zrušit výše uvedená rozhodnutí Komise;

               —

               podpůrně zrušit rozsudek Tribunálu (osmého senátu) ze dne 9. prosince 2014 vydaný ve věci T-90/10 v rozsahu, v němž se zamítá podpůrné návrhové žádání společnosti Ferriere Nord směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. září 2009 C(2009) 7492 final, ve znění změněném a doplněném rozhodnutím Evropské komise ze dne 8. prosince 2009 C(2009) 9912 final, a v důsledku toho snížit uloženou pokutu;

               —

               v důsledku toho částečně zrušit výše uvedená rozhodnutí Komise, a tím stanovit další snížení (kromě snížení již přiznaného Tribunálem) uložené sankce.

               —

               v každém případě uložit Evropské komisi náhradu nákladů v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               I —

               Zjevné zkreslení vyplývající z aktů, skutečností a důkazů, pokud jde o nedostatek pravomoci Komise sankcionovat společnost Ferriere Nord – Protiprávní neurčení zjevných rozporností v odůvodnění rozhodnutí Komise a nedostatečné odůvodnění – Porušení pravidel, kterými se řídí důkazní břemeno.

               II —

               Porušení článku 27 nařízení č. 1/2003 (1) z důvodu neoznámení nového „oznámení námitek“ předem – Porušení zásady legitimního očekávání – Zjevné zkreslení vyplývající z aktů, skutečností a důkazů – Porušení práva na obhajobu – Nedostatečné odůvodnění – Porušení práva na slyšení u úředníka pro slyšení.

               III —

               Porušení jednacího řádu Komise (a souvisejícího unijního primárního a sekundárního práva v oblasti mnohojazyčnosti) z důvodu, že závazná jazyková verze závěrečné zprávy úředníka pro slyšení byla vydána až po rozhodnutí přijatém sborem komisařů dne 30. září 2009.

               IV —

               Doba trvání účasti společnosti Ferriere Nord na kartelové dohodě – Nesprávné právní posouzení skutkových okolností: zkreslení důkazů – Porušení obecné zásady týkající se důkazního břemene a zásady in dubio pro reo – Rozporné odůvodnění.

               V —

               Porušení zásady proporcionality při určení základní částky pokuty uložené společnosti Ferriere Nord vzhledem k závažnosti a délce trvání kartelové dohody – Porušení zásady rovného zacházení – Nedostatečné odůvodnění.

               VI —

               Zjevně nesprávný výpočet (nebo každopádně zjevná nesprávnost) týkající se snížení pokuty přiznaného společnosti Ferriere Nord – Nesprávný výkon pravomoci přezkumu věci samé v plné jurisdikci – Nedostatečné odůvodnění.

               VII —

               Protiprávnost zvýšení základní částky pokuty z důvodu opakování protiprávního jednání v důsledku porušení práva na obhajobu.

               VIII —

               Protiprávnost zvýšení základní částky pokuty z důvodu opakování protiprávního jednání v důsledku uplynulé doby.

               IX —

               Protiprávnost zvýšení základní částky pokuty z důvodu opakování protiprávního jednání v důsledku porušení zásady proporcionality.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).


title: Věc T-594/13: Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2015 – Sanctuary Brands v. OHIM – Richter International (TAILORBYRD)

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2015 – Sanctuary Brands v. OHIM – Richter International (TAILORBYRD)
   (Věc T-594/13) (1)

   (2015/C 155/44)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc C-452/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. srpna 2015 Best-Lock (Europe) Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. června 2015 ve věci T-396/14, Best-Lock (Europe) v. EUIPO

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. srpna 2015 Best-Lock (Europe) Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. června 2015 ve věci T-396/14, Best-Lock (Europe) v. EUIPO
   (Věc C-452/15 P)
   (2016/C 270/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Best-Lock (Europe) Ltd (zástupce: J. Becker, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 14. dubna 2016 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc T-1/10: Usnesení Tribunálu ze dne 24. června 2014 – PPG a SNF v. ECHA „Žaloba na neplatnost — REACH — Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující mimořádné obavy — neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/48

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. června 2014 – PPG a SNF v. ECHA
   (Věc T-1/10) (1)

   („Žaloba na neplatnost - REACH - Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující mimořádné obavy - neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/81
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Brusel, Belgie); a SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francie) (zástupci: původně K. Van Maldegem a R. Cana, poté R. Cana, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, W. Broere a T. Zbihlej, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem a A. M. Vandrommem, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: B. Koopman, zmocněnec); a Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ECHA o identifikaci akrylamidu (EC č. 201- 73-7) jakožto látky splňující kritéria stanovená v článku 57 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1), přijatého na základě článku 59 uvedeného nařízení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) a SNF SAS ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro chemické látky(ECHA).

               3)

               SNF nese náklady řízení související s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Nizozemské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-526/15: Usnesení Tribunálu ze dne 5. dubna 2016 – HK Intertrade v. Rada

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/46

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. dubna 2016 – HK Intertrade v. Rada
   (Věc T-526/15) (1)

   (2016/C 191/65)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 371, 9.11.2015.


title: Věc T-151/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. května 2007 – Duales System Deutschland v. Komise ( Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Systém sběru a využití obalů s logem Der Grüne Punkt uvedených na trh v Německu — Rozhodnutí konstatující zneužití dominantního postavení — Překážka vstupu na trh — Poplatek splatný na základě smlouvy o užívání loga )

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. května 2007 – Duales System Deutschland v. Komise
   (Věc T-151/01) (1)

   („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Systém sběru a využití obalů s logem Der Grüne Punkt uvedených na trh v Německu - Rozhodnutí konstatující zneužití dominantního postavení - Překážka vstupu na trh - Poplatek splatný na základě ‚smlouvy o užívání loga‘)
   (2007/C 155/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH, dříve Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland AG (Kolín, Německo) (zástupci: W. Deselaers, B. Meyring, E. Wagner a C. Weidemann, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně S. Rating, poté P. Oliver a H. Gading a M. Schneider, a nakonec W. Mölls a R. Sauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Vfw AG (Kolín, Německo) (zástupci: H.F. Wissel a J. Dreyer, advokáti), Landbell AG für Rückhol-Systeme (Mayence, Německo) a BellandVision GmbH (Pegnitz, Německo) (zástupci: A. Rinne a A. Walz, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2001/463/ES ze dne 20. dubna 2001 v řízení podle článku 82 [ES] (Věc COMP D3/34493 – DSD) (Úř. věst. L 166, s. 1).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně, Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Komisi, Landbell AG Rückhol-Systeme a BellandVision GmbH, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

               3)

               Vfw AG ponese vlastní náklady řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 289, 13.10.2001.


title: Věc T-57/13: Žaloba podaná dne 29. ledna 2013 — Club Hotel Loutraki a další v. Komise

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/35

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2013 — Club Hotel Loutraki a další v. Komise
   (Věc T-57/13)
   2013/C 114/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Club Hotel Loutraki (Loutraki, Řecko); Vivere Entertainment AE (Athény, Řecko); Theros International Gaming, Inc. (Patra, Řecko); Elliniko Casino Kerkyras (Athény); Casino Rodos (Rhodos, Řecko) a Porto Carras AE (Alimos, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise COMP F3/MC/erg*2012/127386 ze dne 29. listopadu 2012, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobci dne 4. dubna 2012 týkající se údajného poskytnutí státní podpory OPAP řeckým státem.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.
   První žalobní důvod: porušení práva žalobců na slyšení upraveného v čl. 108 odst. 2 SFEU tím, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 4 odst. 4, článků 6 a 20 nařízení č. 659/1999, což znamená, že došlo ke zneužití pravomoci.

               —

               Komise porušila čl. 108 odst. 2 SFEU a článek 4 a násl. nařízení, jelikož provedla formální vyšetřovací řízení, aniž dodržela jeho formální požadavky a tím zbavila žalobce-stěžovatele, jakož i další zúčastněné jejich práva na slyšení.

               —

               Alternativně žalobci tvrdí, že v průběhu předběžné fáze šetření byla porušena jejich práva na propojení s případem.

         Druhý žalobní důvod: porušení povinnosti uvést odůvodnění a práva žalobců na řádnou správu podle článků 296 SFEU a 41 Listiny základních práv Evropské unie

               —

               Opomenutím veškerých rozhodujících hospodářských údajů a čísel nevyjadřuje sporné rozhodnutí jasně a jednoznačně argumentaci Komise tak, aby žalobci mohli pochopit důvody, pro které dospěla k závěru, že sporná opatření nepředstavují státní podporu. Tyto nedostatky nelze odůvodnit odkazem na povinnost zachování obchodního tajemství.

               —

               Žalobci také napadají důvěrnou povahu rozhodujících hospodářských velikostí.

         Třetí žalobní důvod: porušení práva žalobců na účinnou soudní ochranu podle článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.

               —

               Právo žalobců na účinnou soudní ochranu je porušeno ze stejných důvodů, které byly uvedeny v rámci druhého žalobního důvodu. Žalobci narážejí na obtíže při bezprostředním zpochybnění podstaty sporného rozhodnutí, jelikož nejsou schopni zjistit jakoukoli v něm obsaženou argumentaci, která je založena pouze na hospodářských údajích, které však nejsou zveřejněny.

         Čtvrtý žalobní důvod: zjevně nesprávné právní posouzení při vyhodnocení souladu dohody VLT a jejího dodatku a při konstatování, že tyto dokumenty nepřiznávají OPAP žádnou hospodářskou výhodu.

               —

               Přiznání hospodářských výhod, které je formálním požadavkem existence státní podpory, musí být posouzeno na odděleném trhu a nikoli po společném posouzení s dalšími podobnými opatřením, která byla přiznána ve prospěch stejného příjemce, avšak na odlišném trhu bez ohledu na to, zda je tento posledně uvedený trh srovnatelný s prvně uvedeným. Jinak by byla ochrana hospodářské soutěže z velké části neúplná.

               —

               Takové společné posouzení nelze každopádně provést u opatření, která se musí uplatňovat během různých časových období.


title: Věc C-28/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – Koninklijke KPN NV a další v. Autoriteit Consument en Markt (ACM) „Řízení o předběžné otázce — Společný předpisový rámec pro elektronické komunikační sítě a služby — Směrnice 2002/21/ES — Články 4 a 19 — Vnitrostátní regulační orgán — Harmonizační opatření — Doporučení 2009/396/ES — Právní dosah — Směrnice 2002/19/ES — Články 8 a 13 — Operátor, který byl označen za operátora s významnou tržní silou na určitém trhu — Povinnosti uložené vnitrostátním regulačním orgánem (VRO) — Regulace cen a povinnost nákladového účetnictví — Sazby za ukončení volání v pevných a mobilních sítích — Rozsah přezkumu, který může vykonávat vnitrostátní soud ve vztahu k rozhodnutím vnitrostátního regulačního orgánu“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – Koninklijke KPN NV a další v. Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Věc C-28/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný předpisový rámec pro elektronické komunikační sítě a služby - Směrnice 2002/21/ES - Články 4 a 19 - Vnitrostátní regulační orgán - Harmonizační opatření - Doporučení 2009/396/ES - Právní dosah - Směrnice 2002/19/ES - Články 8 a 13 - Operátor, který byl označen za operátora s významnou tržní silou na určitém trhu - Povinnosti uložené vnitrostátním regulačním orgánem (VRO) - Regulace cen a povinnost nákladového účetnictví - Sazby za ukončení volání v pevných a mobilních sítích - Rozsah přezkumu, který může vykonávat vnitrostátní soud ve vztahu k rozhodnutím vnitrostátního regulačního orgánu“)
   (2016/C 419/15)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Koninklijke KPN NV, KPN BV, T-Mobile Netherlands BV, Tele2 Nederland BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV, Ziggo Services BV, dříve UPC Nederland BV, Ziggo Zakelijk Services BV, dříve UPC Business BV

      Žalovaný: Autoriteit Consument en Markt

      Výrok

               1)

               Ustanovení čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, ve spojení s ustanoveními článků 8 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice), ve znění směrnice 2009/140, musí být vykládána v tom smyslu, že se vnitrostátní soudy projednávající právní spor týkající se zákonnosti cenové povinnosti, kterou uložil vnitrostátní regulační orgán v případě poskytování služeb ukončení volání v pevných a mobilních sítích, mohou odchýlit od doporučení Komise 2009/396 ze dne 7. května 2009 o regulaci sazeb za ukončení volání v pevných a mobilních sítích v EU, v němž je doporučována metodika výpočtu nákladů „PURE BULRIC“ (Bottom-Up Long-Run Incremental Costs) jakožto vhodné opatření k regulaci cen na trhu ukončení volání, pouze v případě, že mají za to, že to vyžadují důvody spojené s okolnostmi daného případu, zejména se zvláštním charakterem trhu dotčeného členského státu.

               2)

               Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátní soudy projednávající právní spor týkající se legality cenové povinnosti, kterou uložil vnitrostátní regulační orgán v případě poskytování služeb ukončení volání v pevných a mobilních sítích, mohou posoudit přiměřenost této povinnosti s ohledem na cíle uvedené v článku 8 směrnice 2002/21, ve znění směrnice 2009/140, jakož i v článku 13 směrnice 2002/19, ve znění směrnice 2009/140, a zohlednit skutečnost, že účelem uvedené povinnosti je prosazovat zájmy koncových uživatelů na maloobchodním trhu, který pro účely regulace nepřichází v úvahu.
               Vnitrostátní soud nemůže při soudním přezkumu rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu od tohoto orgánu vyžadovat, aby prokázal, že uvedená povinnost skutečně naplňuje cíle stanovené v článku 8 směrnice 2002/21, ve znění směrnice 2009/140.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc T-373/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – EOS v. OHIM (PrimeCast) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PrimeCast — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisná povaha — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – EOS v. OHIM (PrimeCast)
   (Věc T-373/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ‚PrimeCast‘ - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisná povaha - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 6/58)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: EOS GmbH Electro Optical Systems (Krailling, Německo) (zástupce: M. Mentjes, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Schäffner a G. Schneider, zmocněnci)
   Předmět
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. července 2007 (věc R 333/2005-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovní ochranné známky „PrimeCast“ jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               EOS GmbH Electro Optical Systems se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc T-427/16: Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Martín Osete v. EUIPO – Rey (AN IDEAL WIFE)

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/46

         Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Martín Osete v. EUIPO – Rey (AN IDEAL WIFE)
   (Věc T-427/16)
   (2016/C 343/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Isabel Martín Osete (Paříž, Francie) (zástupce: V. Wellens, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Daniella Rey (Toulouse, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „AN IDEAL WIFE“ – ochranná známka Evropské unie č. 5 276 894

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. dubna 2016, ve věci R 1528/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-436/16: Žaloba podaná dne 3. srpna 2016 – AEIM a Kazenas v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/19

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2016 – AEIM a Kazenas v. Komise
   (Věc T-436/16)
   (2016/C 371/21)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: L’application électronique industrielle moderne (AEIM) (Algrange, Francie), Philippe Kazenas (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: B. Wizel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované, aby žalobkyni zaplatila částku 536 912 eur, která představuje finanční ztrátu, jež jí vznikla v důsledku zmařených investic provedených v souvislosti s návštěvami před zadáním veřejných zakázek, k němuž došlo podvodným způsobem;

               —

               uložil žalované, aby žalobkyni zaplatila částku 2 092 650 eur jako ušlý zisk v souvislosti s veřejnými zakázkami, které mohla žalobkyně získat, kdyby byly zadány spravedlivě a nezkorumpovaným způsobem;

               —

               uložil žalované, aby žalobci nahradila náklady na odměny advokáta ve výši 85 000 eur, které musel zaplatit za svoji obhajobu v důsledku podplacení evropského úředníka;

               —

               uložil žalované, aby žalobci zaplatila částku 150 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               uložil žalované, aby žalobkyni zaplatila vyrovnávací úroky ze všech těchto částek od prosince 2005, kdy skončilo období protiprávního jednání;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů na odměny advokáta v tomto řízení ve výši 75 000 eur;

               —

               uložil žalované, aby uhradila úroky z prodlení ode dne vyhlášení rozsudku;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobci namítají protiprávní jednání úředníka Evropské komise v rámci zadávání veřejných zakázek, v jehož přímém důsledku jim byla způsobena vážná újma, jejíž náhrady se domáhají.
   Domnívají se, že jsou splněny všechny tři podmínky mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie, tj. protiprávní jednání orgánu nebo některého jeho zaměstnance, skutečná škoda a příčinná souvislost mezi jednáním tohoto zaměstnance a dovolávanou újmou.
   V projednávaném případě namítají, že podplacení evropského úředníka v rámci zadávání veřejných zakázek představuje dostatečně závažné porušení zásad rovného zacházení a transparentnosti, které musí veřejný zadavatel v zadávacích řízeních respektovat ve vztahu ke všem uchazečům.
   Žalobci mají za to, že v důsledku podvodného zadání veřejných zakázek v posuzované věci byla společnosti AEIM způsobena skutečná škoda, protože získala pouze zakázky týkající se zemí, jež jsou považovány za nebezpečné, které další dva uchazeči, kteří dávali úplatky, nechtěli, zatímco v případě nezkorumpovaného zadání všech zakázek by je mohla získat uvedená společnost, která se o jejich zadání jako jediná ucházela poctivě.
   Žalobci se dovolávají zásady řádné správy ze strany Komise, která se v projednávaném případě dopustila vážných pochybení, jakož i zásady ochrany legitimního očekávání, která se vztahuje na všechny hospodářské subjekty, u nichž orgán vzbudil odůvodněné očekávání.
   Žalobci se rovněž domnívají, že kromě finanční újmy jim byla způsobena i nemajetková újma, a to zejména v důsledku poškození jejich dobré pověsti a povinnosti bránit se obviněním, která se ukázala jako nepravdivá a smyšlená.


title: Věc C-458/12: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 6. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Trento – Itálie) – Lorenzo Amatori a další v. Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Převod podniků — Zachování práv zaměstnanců — Směrnice 2001/23/ES — Převod pracovních poměrů v případě smluvního převodu části závodu, kterou nelze označit za již existující samostatnou hospodářskou jednotku“

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/4

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 6. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Trento – Itálie) – Lorenzo Amatori a další v. Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl
   (Věc C-458/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Převod podniků - Zachování práv zaměstnanců - Směrnice 2001/23/ES - Převod pracovních poměrů v případě smluvního převodu části závodu, kterou nelze označit za již existující samostatnou hospodářskou jednotku“)
   2014/C 129/04
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Trento

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Lorenzo Amatori, Adrian Gottardi

      Žalované: Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Trento – Výklad čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16) – Smluvní převod na jiný podnik části závodu, kterou nelze označit za již existující samostatnou hospodářskou jednotku a vůči které má převádějící podnik po převodu nadřazené postavení na základě obchodní závislosti a sdílení podnikatelského rizika – Vnitrostátní právní předpisy, které neváží převod pracovních poměrů na souhlas zaměstnanců části převáděného podniku

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původním řízení, která při převodu části podniku umožňuje, aby na nabyvatele přešly pracovní poměry převodce v případě, kdy tato část podniku netvoří funkčně samostatnou hospodářskou jednotku, existující již před jejím převodem.

               2)

               Článek 1 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2001/23 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původním řízení, která umožňuje, aby na nabyvatele přešly pracovní poměry převodce v případě, kdy po převodu předmětné části podniku má tento převodce vůči tomuto nabyvateli silné nadřazené postavení.

      (1)  Úř. věst. C 389, 15.12.2012.


title: Věc T-9/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. února 2013 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování služeb týkajících se poskytování elektronických publikací — Odmítnutí nabídky předložené uchazečem — Udělení zakázky jinému uchazeči — Kritéria výběru a kritéria pro zadání zakázky — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. února 2013 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-9/10) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování služeb týkajících se poskytování elektronických publikací - Odmítnutí nabídky předložené uchazečem - Udělení zakázky jinému uchazeči - Kritéria výběru a kritéria pro zadání zakázky - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení)
   2013/C 108/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně E. Manhaeve a N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci původně s E. Petritsi, advokátkou, poté E. Petritsi a O. Graber-Soudry, solicitor, poté E. Manhaeve, ve spolupráci s M. Graberem-Soudrym)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství ze dne 29. října 2009, v rozsahu, v němž se jím odmítá nabídka předložená žalobkyní pro položku 2 nazvanou „Elektronické zveřejňování na základě Microsoft SharePoint Server“, a zejména uděluje zakázky úspěšným uchazečům, jakož i v rozsahu, v němž se jím udělují dvě zakázky z položky 3 nazvané „Elektronické zveřejňování na základě platforem open source“ členům dvou rozdílných konsorcií v rámci nabídkového řízení AO 10224 týkajícího se dodávek elektronického zveřejňování (Úř. věst. 2009/S 109-156511), a jednak návrh na náhradu škody podaný na základě článků 268 SFEU a 340 SFEU.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-360/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. ledna 2013 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Uplatňování snížené sazby — Článek 96 a čl. 98 odst. 2 — Příloha III body 3 a 4 —  „Farmaceutické výrobky obvykle užívané pro péči o zdraví, prevenci chorob, jakož i pro účely lékařské a veterinární péče“ —  „Lékařské vybavení, pomůcky a ostatní zařízení zpravidla určené k léčení zdravotního postižení nebo k zmírnění jeho důsledků, pro výlučnou osobní potřebu zdravotně postižených“  “ )

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. ledna 2013 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-360/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Uplatňování snížené sazby - Článek 96 a čl. 98 odst. 2 - Příloha III body 3 a 4 - „Farmaceutické výrobky obvykle užívané pro péči o zdraví, prevenci chorob, jakož i pro účely lékařské a veterinární péče“ - „Lékařské vybavení, pomůcky a ostatní zařízení zpravidla určené k léčení zdravotního postižení nebo k zmírnění jeho důsledků, pro výlučnou osobní potřebu zdravotně postižených“)
   2013/C 63/05
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: L. Lozano Palacios, zmocněnkyně)

      Žalované: Španělské království (zástupkyně: S. Centeno Huerta, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 98 vykládaného ve spojení s přílohou III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Dodání zboží a poskytnutí služeb, u kterých lze uplatnit snížené sazby

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že uplatnilo sníženou sazbu daně z přidané hodnoty

                           —

                           na léčebné látky, které lze používat obvyklým a vhodným způsobem při výrobě léčivých přípravků;

                           —

                           na zdravotnické prostředky, materiál, vybavení a zařízení, které, posuzováno objektivně, lze použít pouze k prevenci, stanovení diagnózy, léčbě zmírnění nebo vyléčení nemocí nebo obtíží lidí nebo zvířat, ale které nejsou obvykle určeny k léčení zdravotního postižení nebo ke zmírnění jeho důsledků a pro výlučnou osobní potřebu zdravotně postižených;

                           —

                           na pomůcky a vybavení, které lze používat převážně či zejména k léčbě tělesného postižení zvířat;

                           —

                           a konečně na pomůcky a vybavení, které lze používat převážně či zejména k léčbě tělesného postižení lidí, které však nejsou určeny pro výlučnou osobní potřebu zdravotně postižených,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 98 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení s přílohou III této směrnice.

               2)

               Španělské království ponese náhradu nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-582/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. června 2014 – El Corte Inglés, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Emilio Pucci International BV

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/45

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. června 2014 – El Corte Inglés, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Emilio Pucci International BV
   (Věc C-582/12) (1)

   2014/C 315/72
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc F-36/07: Žaloba podaná dne 19. dubna 2007 – Lebedef v. Komise

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/27

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2007 – Lebedef v. Komise
   (Věc F-36/07)
   (2007/C 129/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit Zprávu o vývoji služebního postupu žalobce za období 1.1.2005–31.12.2005, a konkrétněji část Zprávy o vývoji služebního postupu vypracovanou Eurostat za totéž období;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce jediný žalobní důvod, vycházející z porušení obecných prováděcích ustanovení článku 43 služebního řádu, a konkrétněji ustanovení týkajících se odborových a statutárních zástupců zaměstnanců, porušení zásady ochrany legitimního očekávání a pravidla „patere legem quam ipse fecisti“.


title: Věc C-171/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. července 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Články 56 ES a 43 ES — Volný pohyb kapitálu — Přednostní akcie ( „golden shares“ ) portugalského státu ve společnosti Portugal Telecom SGPS SA — Omezení pro nabývání kapitálové účasti a pro řízení privatizované společnosti — Státní opatření“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. července 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-171/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 56 ES a 43 ES - Volný pohyb kapitálu - Přednostní akcie („golden shares“) portugalského státu ve společnosti Portugal Telecom SGPS SA - Omezení pro nabývání kapitálové účasti a pro řízení privatizované společnosti - Státní opatření)
   2010/C 234/05
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Montaguti, M. Teles Romão a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, zmocněnec a M. Gorjão Henriques, advokát)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 56 ES — Zvláštní akcie („golden shares“) portugalského státu ve společnosti Portugal Telecom S.A.

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že ve společnosti Portugal Telecom SGPS SA zachovala taková zvláštní práva, jaká upravují stanovy uvedené společnosti ve prospěch státu a jiných veřejnoprávních subjektů, která jsou spojena s přednostními akciemi („golden shares“) státu ve společnosti Portugal Telecom SGPS SA, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 ES.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc T-541/15: Žaloba podaná dne 17. září 2015 – Industrie Aeronautiche Reggiane v. OHIM – Audi (NSU)

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/51

         Žaloba podaná dne 17. září 2015 – Industrie Aeronautiche Reggiane v. OHIM – Audi (NSU)
   (Věc T-541/15)
   (2015/C 381/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Itálie) (zástupce: M. Gurrado, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Audi AG (Ingolstadt, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „NSU – Přihláška k zápisu č. 9 593 492

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. července 2015 ve věci R 2132/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a v důsledku tohoto zrušení OHIM přistoupí k zápisu přihlášky ochranné známky Společenství;

               —

               rozhodl, že AUDI ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení žalobkyně včetně nákladů řízení před námitkovým oddělením a odvolacím senátem OHIM.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               AUDI neprokázala řádné užívání starší ochranné známky;

               —

               Existence rozdílu mezi částmi a dokončenými výrobky;

               —

               Existence rozdílu mezi jízdními koly a výrobky uvedenými v žádosti o omezení ze dne 16. října 2014.


title: Věc C-211/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. září 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo „Nesplnění povinnosti státem – Článek 63 SFEU – Volný pohyb kapitálu – Daň darovací a dědická – Vnitrostátní právní úprava stanovící nárok na vyšší nezdanitelnou částku daně, pokud má zůstavitel v době úmrtí, dárce či příjemce bydliště na území členského státu – Předmět žaloby pro nesplnění povinnosti – Omezení – Odůvodnění

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/15

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. září 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
      (Věc C-211/13) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 63 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Daň darovací a dědická - Vnitrostátní právní úprava stanovící nárok na vyšší nezdanitelnou částku daně, pokud má zůstavitel v době úmrtí, dárce či příjemce bydliště na území členského státu - Předmět žaloby pro nesplnění povinnosti - Omezení - Odůvodnění)
      (2014/C 395/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a W. Roels, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Henze a A. Wiedmann, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Spolková republika Německo tím, že přijala a zachovala v platnosti právní předpisy, podle nichž v případě dědické a darovací daně z nemovitosti nacházející se Německu, vzniká nárok na nižší nezdanitelnou částku daně, má-li zůstavitel ke dni úmrtí, dárce ke dni darování a příjemce ke dni vzniku daňové povinnosti bydliště v jiném členském státě, zatímco v případě, kdy alespoň jedna ze dvou stran měla k uvedeným datům bydliště v Německu, vzniká nárok na značně vyšší nezdanitelnou částku daně, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 SFEU.

                  2)

                  Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů.

                  3)

                  Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 171, 15. 6. 2013.


title: Věc T-359/15: Žaloba podaná dne 3. července 2015 – Arrom Conseil v. OHIM – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci)

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/81

         Žaloba podaná dne 3. července 2015 – Arrom Conseil v. OHIM – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci)
   (Věc T-359/15)
   (2015/C 294/97)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arrom Conseil (Paříž, Francie) (zástupci: C. Herissay Ducamp a J. Blanchard, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Nina Ricci SARL (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Žalobkyně: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „Roméo has a gun by Romano Ricci“ – Přihláška k zápisu č. 11 193 604

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. dubna 2015 ve věci R 1021/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-166/12: Žaloba podaná dne 10. dubna 2012 — Bolívar Cerezo v. OHIM — Renovalia Energy (RENOVALIA)

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/22

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2012 — Bolívar Cerezo v. OHIM — Renovalia Energy (RENOVALIA)
   (Věc T-166/12)
   2012/C 194/38
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Juan Bolívar Cerezo (Granada, Španělsko) (zástupce: I. M. Barroso Sánchez-Lafuente, abogado)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Renovalia Energy, SA (Villarobledo, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 26. ledna 2012 ve věci R 663/2011-1 a v důsledku toho zapsat ochrannou známku Společenství č. 8 631 814„RENOVALIA“ pro „pojistky; bankovnictví; bankovnictví měnové služby; správu nemovitostí“ zařazené do třídy 36

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „RENOVALIA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 11, 25, 35, 36, 37 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 631 814.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Renovalia Energy, SA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělské slovní ochranné známky „RENOVA ENERGY“ a „RENOVAENERGY“, jakož i obchodní jméno „RENOVALIA“ pro služby zařazené do třídy 36.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné přijetí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: existence nebezpečí záměny mezi španělskou ochrannou známkou žalobce č. 2 715 975„RENOVALIA“ a španělskými ochrannými známkami další účastnice řízení před odvolacím senátem a skutečnost, že žaloba na neplatnost posledně uvedených známek by měla být podána k příslušnému španělskému soudu, což by bránilo podání námitek proti zápisu požadované ochranné známky Společenství.


title: Věc T-363/10: Žaloba podaná dne 27. srpna 2010 — Abbott Laboratories v. OHIM (RESTORE)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/58

      Žaloba podaná dne 27. srpna 2010 — Abbott Laboratories v. OHIM (RESTORE)
      (Věc T-363/10)
      ()
      (2010/C 288/107)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Abbott Laboratories (Abbott Park, Illinois, Spojené státy americké) (zástupci: M. Kinkeldey, S. Schäffler a J. Springer, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. června 2010 ve věci R 1560/2009-1;

                  —

                  uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „RESTORE“ pro výrobky zařazené do třídy 10.

         Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

         Dovolávané žalobní důvody:

                  —

                  Porušení práva být vyslechnut, protože odvolací senát se v rozhodnutí odvolává na důkazy, které nebyly žalobkyni předloženy;

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože u přihlášené ochranné známky se nejedná o výraz, který by v souvislosti se zbožím, pro které byla známka přihlášena, byl přímo popisný;

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, protože přihlášená ochranná známka disponuje nezbytnou rozlišovací způsobilostí.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-360/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. července 2007 – FG Marine v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Rozhodnutí ukládající společnosti Stardust Marine vrátit státní podpory poskytnuté Francií — Zrušení rozhodnutí rozsudkem Soudního dvora )

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. července 2007 – FG Marine v. Komise
   (Věc T-360/04) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Rozhodnutí ukládající společnosti Stardust Marine vrátit státní podpory poskytnuté Francií - Zrušení rozhodnutí rozsudkem Soudního dvora“)
   (2007/C 211/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: FG Marine SA (Roissy Charles de Gaulle, Francie) (zástupce: M.-A. Michel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a C. Giolito, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na náhradu škody údajně vzniklé v důsledku rozhodnutí Komise 2000/513/ES ze dne 8. září 1999, týkajícího se vrácení podpor poskytnutých Francií podniku Stardust Marine
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako neopodstatněná.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-463/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2014 – Itálie v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování — Prémie pro skot — Olivový olej a tuky — Sušená krmiva — Účinnost kontrol — Sankční režim“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2014 – Itálie v. Komise
   (Věc T-463/07) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování - Prémie pro skot - Olivový olej a tuky - Sušená krmiva - Účinnost kontrol - Sankční režim“)
   2014/C 292/27
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. Aiello a F. Bucalo, avvocati dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2007/647/ES ze dne 3. října 2007, kterým se vylučují z financování Společenství některé výdaje uskutečněné členskými státy ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 261, s. 28), v části, v níž vylučuje některé výdaje uskutečněné Italskou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.