title: Věc C-68/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 13. února 2015 – X, další účastník řízení: Ministerraad

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 13. února 2015 – X, další účastník řízení: Ministerraad
   (Věc C-68/15)
   (2015/C 146/24)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Grondwettelijk Hof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Ministerraad

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno článek 49 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, na jejímž základě

                           a)

                           společnosti se sídlem v jiném členském státě, které mají belgickou stálou provozovnu a rozhodnou o rozdělení zisku, jenž není zahrnutý do konečných zdanitelných příjmů společnosti, podléhají dani bez ohledu na to, zda zisk belgické stálé provozovny plynul mateřské společnosti, zatímco společnosti se sídlem v jiném členském státě, které mají belgickou dceřinou společnost a rozhodnou se rozdělit zisk, jenž není zahrnutý do konečných zdanitelných příjmů společnosti, takové dani nepodléhají, bez ohledu na to, zda dceřiná společnost vyplatila dividendy či nikoli;

                           b)

                           společnosti se sídlem v jiném členském státě, které mají belgickou stálou provozovnu, podléhají v případě převedení belgického zisku v plné výši do rezervního fondu dani, pokud se rozhodnou rozdělit zisk, jenž nebyl zahrnut do konečných zdanitelných příjmů společnosti, zatímco belgické společnosti v případě převedení zisku v plné výši do rezervního fondu takové dani nepodléhají?

               2)

               Je nutno čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 2011/96/EU (1) ze dne 30. listopadu 2011 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států vykládat v tom smyslu, že se o srážkovou daň jedná v případě, že ustanovení vnitrostátního práva stanoví, že v případě rozdělení zisku dceřiné společnosti se mateřské společnosti uloží daň, neboť dividendy jsou vypláceny v témže zdaňovacím období a zdanitelné příjmy se zcela nebo zčásti sníží v důsledku odpočtu za rizikový kapitál nebo převáděných daňových ztrát, zatímco tento zisk by na základě vnitrostátních daňových předpisů dani nepodléhal, pokud by zůstal u dceřiné společnosti a nebyl by rozdělen mateřské společnosti?

               3)

               Je nutno vykládat čl. 4 odst. 3 směrnice 2011/96 v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, na jejímž základě je vybírána daň z výplaty dividend, pokud má tato právní úprava za následek, že společnost podléhá dani ohledně té části dividend, která překračuje maximální částku stanovenou v uvedeném čl. 4 odst. 3 směrnice, pokud se přijaté dividendy vyplatí později než v roce, kdy je sama obdržela, zatímco této dani nepodléhá v případě, že tato společnost vyplatí dividendy opětovně v roce, v němž je obdrží?

      (1)  Úř. Věst. L 345, s. 8.


title: Věc T-103/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2007 – P v. Komise ( Úředníci — Odměna — Neoprávněná nepřítomnost — Ztráta nároku na odměnu — Článek 59 statutu — Lékařské potvrzení )

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/12

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2007 – P v. Komise
   (Věc T-103/05) (1)

   („Úředníci - Odměna - Neoprávněná nepřítomnost - Ztráta nároku na odměnu - Článek 59 statutu - Lékařské potvrzení“)
   (2008/C 8/22)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: P (Barcelona, Španělsko) (zástupce: M. Griful i Ponsati, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně J. Currall a L. Lozano Palacios, poté J. Currall a I. Martínez del Peral, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. května 2004, kterým byla nepřítomnost žalobkyně prohlášena od 16. března 2004 za neoprávněnou a kterým jí bylo od 15. dubna 2004 zastaveno vyplácení její odměny až do doby, kdy nastoupí do své funkce na generálním ředitelství „Tisk a Komunikace“ v Bruselu.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc T-387/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Úřadu pro úřední tisky — Poskytování počítačových služeb — Odmítnutí nabídky uchazeče — Žaloba na neplatnost — Zadávací kritéria a podkritéria — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Transparentnost — Zjevně nesprávné posouzení — Zneužití pravomoci — Žaloba na náhradu škody“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
      (Věc T-387/08) (1)

      (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Úřadu pro úřední tisky - Poskytování počítačových služeb - Odmítnutí nabídky uchazeče - Žaloba na neplatnost - Zadávací kritéria a podkritéria - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Transparentnost - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Žaloba na náhradu škody)
      (2010/C 288/66)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a Paraskevi Katsimani, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyck, advokát)

         Předmět věci

      Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Úřadu pro publikace Evropské unie ze dne 20. června 2008 o odmítnutí nabídky předložené žalobkyní v rámci nabídkového řízení č. AO 10185 pro počítačové služby údržby systémů SEI-BUD/AMD/CR a související služby, jakož i rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči, a jednak návrh na náhradu škody.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese 90 % vlastních nákladů a uhradí 90 % nákladů vynaložených Evropskou komisí, přičemž Evropská komise ponese 10 % svých nákladů a uhradí 10 % nákladů vynaložených Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis.

         (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. března 2005 ve věci T-283/02, EnBW Kernkraft GmbH proti Komisi Evropských společenství (Program TACIS — Služby poskytnuté ve vztahu k jaderné elektrárně na Ukrajině — Nezaplacení odměny — Pravomoc Soudu — Žaloba na náhradu škody — Mimosmluvní odpovědnost)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/24

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 16. března 2005
   ve věci T-283/02, EnBW Kernkraft GmbH proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Program TACIS - Služby poskytnuté ve vztahu k jaderné elektrárně na Ukrajině - Nezaplacení odměny - Pravomoc Soudu - Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost)
   (2005/C 132/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-283/02, EnBW Kernkraft GmbH, bývalá Gemeinschaftskernkraftwerk Neckar GmbH, se sídlem v Neckarwestheim (Německo), zastoupená S. Zickgrafem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: S. Fries a F. Hoffmeister), jejímž předmětem je návrh na náhradu škody podle článku 288 ES, směřující k nápravě údajné škody utrpěné žalobkyní z důvodu toho, že jí Komise nezaplatila odměnu za služby týkající se jaderné elektrárny v Zaporožie (Ukrajina), které žalobkyně poskytla v rámci programu TACIS, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a V. Vadapalas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 16. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Spojené věci T-37/07 a T-323/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. září 2009 — El Morabit v. Rada ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření v rámci boje proti terorismu — Zmrazení prostředků — Seznam osob, skupin a subjektů — Žaloba na neplatnost )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. září 2009 — El Morabit v. Rada
   (Spojené věci T-37/07 a T-323/07) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření v rámci boje proti terorismu - Zmrazení prostředků - Seznam osob, skupin a subjektů - Žaloba na neplatnost“)
   2009/C 256/42
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohamed El Morabit (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: U. Sarikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan, G. Van Hegelsom a B. Driessen, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci na podporu návrhových žádání žalované: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a M. de Mol, jakož i ve věci T-37/07 M. de Grave a ve věci T-323/07 Y. de Vries a M. Noort, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: ve věci T-37/07 S. Boelaert a J. Aquilina, zmocněnci, a ve věci T-323/07 P. van Nuffel a S. Boelaert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení jednak rozhodnutí Rady 2007/445/ES ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES (Úř. věst. L 169, s. 58) a dále rozhodnutí Rady ze dne 21. prosince 2006, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 379, s. 123), v části, ve které je jméno žalobce uvedeno na seznamu osob, skupin a subjektů, na které se vztahují tato opatření.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Mohamed El Morabit ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Rady.

               3)

               Komise Evropských společenství a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-229/10: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Cível da Comarca do Porto — Portugalsko) — Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira v. Companhia de Seguros Tranquilidade SA ( „Článek 99 jednacího řádu — Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Směrnice 72/166/EHS, 84/5/EHS a 90/232/EHS — Právo na náhradu škody z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Občanskoprávní odpovědnost pojištěného — Podíl poškozeného na škodě — Vyloučení nebo omezení práva na náhradu škody“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/39

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Cível da Comarca do Porto — Portugalsko) — Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira v. Companhia de Seguros Tranquilidade SA
   (Věc C-229/10) (1)

   (Článek 99 jednacího řádu - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 72/166/EHS, 84/5/EHS a 90/232/EHS - Právo na náhradu škody z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Občanskoprávní odpovědnost pojištěného - Podíl poškozeného na škodě - Vyloučení nebo omezení práva na náhradu škody)
   2013/C 225/66
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Cível da Comarca do Porto

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira

      Žalovaná: Companhia de Seguros Tranquilidade SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Výklad směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 103, s. 1), směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. 1984, L 8, s. 17), směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33, zejména jejího článku 1a), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES ze dne 16. května 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a o změně směrnic Rady 73/239/EHS a 88/357/EHS (Čtvrtá směrnice o pojištění motorových vozidel) (Úř. věst. L 181, s. 65) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 149, s. 14) — Vnitrostátní ustanovení vylučující odpovědnost za rizika vyplývající z provozu motorových vozidel v případě nehody, a to z důvodu výlučné odpovědnosti chodce, který byl obětí uvedené nehody, a umožňující vyloučení nebo omezení práva oběti nehody na náhradu škody v případě společného zavinění, jestliže se poškozený podílel na vzniku škody

      Výrok

   Směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, druhá směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním ustanovením spadajícím pod právo občanskoprávní odpovědnosti, která na základě individuálního posouzení výlučného či částečného podílu poškozeného v rámci nehody na škodě, která mu vznikla, umožňují vyloučit či omezit právo tohoto poškozeného požadovat poskytnutí náhrady škody z titulu pojištění občanskoprávní odpovědnosti motorového vozidla, které se nehody účastnilo.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc T-384/06: Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – IBP a International Building Products France v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/32

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – IBP a International Building Products France v. Komise
   (Věc T-384/06)
   (2007/C 20/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: IBP Ltd (Tipton, Spojené království) a International Building Products France SA (Sartrouville, Francie) (zástupci: M. Clough, QC, a A. Aldred, advokát)

      Žalovaná: Komise evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyň ohledně období od 23. listopadu 2001 do 1. dubna 2004;

               —

               v každém případě, zrušit pokutu uloženou žalobkyním nebo takovou pokutu snížit o částku, kterou bude Soud považovat dle všech okolností za přiměřenou;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 ve věci COMP/F-1/38.121 – Tvarovky, kterým Komise rozhodla, že žalobkyně společně s dalšími podniky porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že stanovily ceny, uzavíraly dohody o cenících, slevách a rabatech a o mechanismech pro provedení zvýšení cen, přidělovaly si vnitrostátní trhy, přidělovaly si zákazníky a vyměňovaly si další obchodní informace.
   Na podporu své žaloby žalobkyně předkládají, že Komise porušila článek 81 ES tím, že dospěla k závěru, že žalobkyně byly účastnicemi jednoho, komplexního a trvajícího porušení článku 81 ES v období od 23. listopadu 2001 do 1. dubna 2004, přičemž jí předložené důkazy podle žalobkyň takový závěr vyvracejí.
   Navíc žalobkyně tvrdí, že Komise v rozporu s článkem 253 ES neuvedla odůvodnění nebo uvedla nedostatečné odůvodnění pro své závěry.
   Kromě toho žalobkyně uplatňují, že Komise porušila jejich právo být vyslechnut, když rozhodla o porušení, aniž by dříve uvedla případ v oznámení o námitkách nebo umožnila žalobkyním se vyjádřit před přijetím napadeného rozhodnutí.
   Co se týče zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyním, tyto předkládají, že:

               a)

               Komise nepoužila čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 (1), čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (2) a čl. 5 písm. a) Pokynů o metodě stanovování pokut z roku 1998 (3);

               b)

               Komise uložila společnosti International Building Products France pokutu ve výši 5,63 milionu euro dvakrát za totéž jednání;

               c)

               Komise nesprávně použila Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 1998; a

               d)

               Komise nesprávně použila Sdělení o spolupráci z roku 1996 (4).

      (1)  Nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962: První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 [nyní 81 a 82] Smlouvy (Úř. věst. 1962, 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (3)  Sdělení Komise ze dne 14. ledna 1998 s názvem „Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO“ (Úř. věst. 1998 C 9, s. 3; Zvl. vyd. 08/01, s. 171).

      (4)  Sdělení Komise o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod (Úř. věst. 1996 C 207, s. 4).


title: Věc T-240/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. června 2016 – Grupo Bimbo v. EUIPO (Tvar tyčinky se čtyřmi kruhy) „Ochranná známky Evropské unie — Přihláška třírozměrné ochranné známky Evropské unie — Tvar tyčinky se čtyřmi kruhy — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo se v řízení účinně bránit — Článek 75 nařízení č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. června 2016 – Grupo Bimbo v. EUIPO (Tvar tyčinky se čtyřmi kruhy)
   (Věc T-240/15) (1)

   („Ochranná známky Evropské unie - Přihláška třírozměrné ochranné známky Evropské unie - Tvar tyčinky se čtyřmi kruhy - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo se v řízení účinně bránit - Článek 75 nařízení č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 251/31)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexiko, Mexiko) (zástupce: N. Fernández Fernández Pacheco, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Muñiz Rodríguez a A. Schifko, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. března 2015 (věc R 1602/2014-1) týkajícímu se přihlášky třírozměrného označení tvořeného tvarem tyčinky se čtyřmi kruhy jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Grupo Bimbo, SAB de CV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 236, 20.7.2015.


title: Věc C-219/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 9. května 2012 — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr v. Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 9. května 2012 — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr v. Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz
   (Věc C-219/12)
   2012/C 243/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatel: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Odpůrce: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

      Vedlejší účastník řízení: Thomas Fuchs

      Předběžné otázky

   Zakládá provoz fotovoltaického zařízení řízeného sítí bez vlastní možnosti akumulace elektřiny na nebo vedle rodinného domu, sloužícímu soukromým obytným účelům, které je technicky nastaveno tak, že výroba elektřiny zařízení trvale nedosahuje množství elektřiny v rodinném domu, kterou provozovatel zařízení celkově soukromě spotřebovává, „hospodářskou činnost“ ve smyslu článku 4 šesté směrnice 77/388/EHS (1) provozovatele zařízení?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-612/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Stephan Naumann v. Austrian Airlines AG

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/22

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Stephan Naumann v. Austrian Airlines AG
   (Věc C-612/14) (1)

   (2015/C 213/41)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


title: Věc T-157/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. března 2009 – People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/38

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. března 2009 – People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada
   (Věc T-157/07) (1)

   2009/C 90/59

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc C-45/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Brussel (Belgie) dne 8. února 2008 – Spector Photo Group N.V. a Chris Van Raemdonck v. Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Brussel (Belgie) dne 8. února 2008 – Spector Photo Group N.V. a Chris Van Raemdonck v. Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA)
   (Věc C-45/08)
   (2008/C 107/21)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van Beroep te Brussel
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Spector Photo Group N.V. a Chris Van Raemdonck

      Žalovaná: Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA)
   Předběžné otázky

               1)

               Představují ustanovení směrnice o zneužívání trhu (1), zejména její článek 2, s výjimkou ustanovení, která členským státům výslovně ponechávají volnost při provádění opatření, úplnou harmonizaci, nebo se týkají vesměs pouze minimální harmonizace?

               2)

               Musí být čl. 2 odst. 1 směrnice o zneužívání trhu vykládán v tom smyslu, že pouhá skutečnost, že osoba ve smyslu čl. 2 prvního pododstavce této směrnice drží důvěrnou informaci a na vlastní účet nebo na účet třetí strany nabývá nebo zcizuje finanční nástroje nebo se pokouší o nabytí nebo zcizení finančních nástrojů, na které se tato informace vztahuje, zároveň znamená, že tato osoba svých důvěrných informací používá?

               3)

               Je v případě záporné odpovědi na druhou otázku nutno mít za to, že použití článku 2 směrnice o zneužívání trhu předpokládá vědomé rozhodnutí o použití důvěrných informací?
               Je nezbytné, aby v případě, že takové rozhodnutí může být rovněž nepsané, vyplývalo rozhodnutí o použití takových informací ze skutečností, které nepřipouštějí žádný jiný výklad, nebo stačí, že tyto skutečnosti mohou být v tomto smyslu vykládány?

               4)

               Je nutno mít za to, pokud pro stanovení přiměřenosti sankce uložené ve správním řízení ve smyslu článku 14 směrnice o zneužívání trhu je nutno zohlednit dosažený zisk, že uveřejnění skutečnosti, kterou je třeba považovat za důvěrnou informaci, mělo ve skutečnosti významný dopad na cenu finančního nástroje?
               Pokud ano, jak velká musí být minimální hodnota pohybu cen, aby mohl být považován za významný?

               5)

               Nezávisle na tom, zda pohyb cen po uveřejnění informace musí být významný či nikoliv: jaké časové období po uveřejnění informace musí být zohledněno, aby byla zjištěna úroveň pohybu cen, a z jakého okamžiku je třeba vycházet pro určení přiměřené sankce při výpočtu dosaženého majetkového prospěchu?

               6)

               Musí být článek 14 směrnice o zneužívání trhu při posuzování přiměřenosti sankce vykládán v tom smyslu, že pokud členský stát vedle sankce uložené ve správním řízení zavedl možnost trestní sankce, musí být při přezkumu přiměřenosti zohledněna možnost nebo výše peněžitého trestu v trestním řízení?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (Úř. věst. L 96, 12.4.2003, s. 16).


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 3. října 2014 ve věci E-21/13 – The Fédération Internationale de Football Association v. Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na neplatnost – televizní vysílání – článek 14 směrnice 2010/13/EU – opatření týkající se událostí zásadního společenského významu pro stát EHP – mistrovství světa ve fotbale – volný pohyb služeb – právo na vlastnictví – odůvodnění)

text:
               7.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 150/9

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 3. října 2014
   ve věci E-21/13
   The Fédération Internationale de Football Association v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na neplatnost – televizní vysílání – článek 14 směrnice 2010/13/EU – opatření týkající se událostí zásadního společenského významu pro stát EHP – mistrovství světa ve fotbale – volný pohyb služeb – právo na vlastnictví – odůvodnění)
   (2015/C 150/09)
   Ve věci E-21/13, The Fédération Internationale de Football Association v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na částečnou neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 309/13/KOL ze dne 16. července 2013 o slučitelnosti opatření, která má přijmout Norsko podle článku 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (Úř. věst. L 95, 15.4.2010, s. 1), s právem EHP, Soudní dvůr ve složení Per Christiansen (úřadující předseda), Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj) a Martin Ospelt (soudce ad hoc) vynesl dne 3. října 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Žalobu zamítá.

               2.

               Ukládá organizaci Fédération Internationale de Football Association uhradit náklady řízení.


title: Věc T-427/13: Žaloba podaná dne 12. srpna 2013 — Gruppo Norton v. OHIM — Marín Nicolás (Gruppo Norton S.r.l.)

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/30

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2013 — Gruppo Norton v. OHIM — Marín Nicolás (Gruppo Norton S.r.l.)
   (Věc T-427/13)
   2013/C 313/56
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gruppo Norton Srl (Carini, Itálie) (zástupkyně: M. García Lirola, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Victoriano Marín Nicolás (Alcantarilla, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vydal rozsudek, jímž posoudí meritum věci a jímž se vyhoví přihlášce ochranné známky pro všechny výrobky v ní uvedené.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Gruppo Norton S.r.l.“ pro výrobky zařazené do tříd 7 a 9 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 169 753

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Victoriano Marín Nicolás

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská ochranná známka „NORTON HISPANO“ pro výrobky zařazené do třídy 9

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: nepřípustnost odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009


title: Věc T-11/98: Usnesení Tribunálu ze dne 7. ledna 2010 — van Hest v. Rada a Komise

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/50

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. ledna 2010 — van Hest v. Rada a Komise
   (Věc T-11/98) (1)

   2010/C 63/88

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 72, 7.3.1998.


title: Věc T-797/14: Žaloba podaná dne 6. prosince 2014 – Skype v. OHIM – Sky International (SKYPE)

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/58

         Žaloba podaná dne 6. prosince 2014 – Skype v. OHIM – Sky International (SKYPE)
   (Věc T-797/14)
   (2015/C 046/74)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Skype (Dublin, Irsko) (zástupci: A. Carboni a M. Browne, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Sky International AG (Zug, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „SKYPE“– Přihláška č. 9 7 24  394

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. září 2014 ve věci R 1075/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a vrátil OHIM přihlášku k zápisu za účelem pokračování řízení;

               —

               uložil OHIM a dalším účastníkům v řízení, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem a náklady odvolacího řízení před čtvrtým odvolacím senátem ve věci R 1075/2013-4 a námitkového řízení B 1 8 70  834 před námitkovým oddělením.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/1

         (2008/C 128/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 116, 9.5.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 107, 26.4.2008

      Úř. věst. C 92, 12.4.2008

      Úř. věst. C 79, 29.3.2008

      Úř. věst. C 64, 8.3.2008

      Úř. věst. C 51, 23.2.2008

      Úř. věst. C 37, 9.2.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-565/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal d'instance d'Orléans (Francie) dne 6. prosince 2012 — LCL Le Crédit Lyonnais, SA v. Fesih Kalhan

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal d'instance d'Orléans (Francie) dne 6. prosince 2012 — LCL Le Crédit Lyonnais, SA v. Fesih Kalhan
   (Věc C-565/12)
   2013/C 38/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně/Odvolatelka: LCL Le Crédit Lyonnais, SA

      Žalovaný/Odpůrce: Fesih Kalhan

      Předběžná otázka

   Brání požadavek účinných přiměřených a odrazujících sankcí podle článku 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru (1) v případě, že věřitelé poruší povinnosti stanovené směrnicí, existenci pravidel umožňujících věřiteli, jemuž byla uložena sankce zániku jeho práva na úroky tak, jak je upravena podle francouzského práva, bez dalšího po uložení sankce nabýt práva na vymahatelné úroky ve výši zákonné sazby zvýšené o pět procentních bodů z částek, jež má spotřebitel ještě uhradit, dva měsíce poté, co se soudní rozhodnutí stalo vykonatelným?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66).


title: Věc C-354/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Verden (Německo) dne 27. června 2016 – Ute Kleinsteuber v. Mars GmbH

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Verden (Německo) dne 27. června 2016 – Ute Kleinsteuber v. Mars GmbH
   (Věc C-354/16)
   (2016/C 350/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht Verden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ute Kleinsteuber

      Žalovaná: Mars GmbH

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Je třeba vykládat relevantní unijní právo, zejména ustanovení 4 body 1 a 2 Rámcové dohody o částečném pracovním úvazku obsažené v příloze směrnice 97/81 (1) o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS ve znění směrnice 98/23 (2), jakož i článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES (3) ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání ve spojení se směrnicí Rady 2000/78/ES (4) ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, v tom smyslu, že brání vnitrostátním zákonným ustanovením nebo praxi, které při výpočtu výše nároku zaměstnaneckého penzijního pojištění rozlišují mezi pracovním příjmem, který je nižší než vyměřovací základ zákonného důchodového pojištění, a příjmem, který je vyšší než tento vyměřovací základ (tzv. „dělený vzorec důchodu“), a přitom nezacházejí s příjmem ze zaměstnání na částečný pracovní úvazek tak, že by byl nejprve vypočítán příjem, který by byl zaplacen za příslušný plný úvazek, z čehož by byl následně vypočítán podíl, který je vyšší a který je nižší než vyměřovací základ pro výpočet příspěvků a tento poměr by pak byl uplatněn na snížený příjem z částečného pracovního úvazku?
                           V případě záporné odpovědi na otázku 1 a):

                           b)

                           Je třeba vykládat relevantní unijní právo, zejména ustanovení 4 body 1 a 2 Rámcové dohody o částečném pracovním úvazku obsažené v příloze směrnice 97/81 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS ve znění směrnice 98/23, jakož i článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání ve spojení se směrnicí Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, v tom smyslu, že brání vnitrostátním zákonným ustanovením nebo praxi, které při výpočtu výše nároku zaměstnaneckého penzijního zabezpečení rozlišují mezi pracovním příjmem, který je nižší než vyměřovací základ příspěvků na zákonné důchodového pojištění, a příjmem, který je vyšší než tento vyměřovací základ (tzv. „dělený vzorec důchodu“), a u zaměstnankyně, která pracovala zčásti na plný pracovní úvazek, zčásti na částečný pracovní úvazek, nerealizuje rozdělený přístup podle časových úseků (např. jednotlivých kalendářních let), nýbrž vypočítají jednotnou míru zaměstnanosti pro celkovou dobu trvání pracovního poměru a dělený vzorec důchodu použijí následně na z toho vyplývající průměrnou mzdu?

               2)

               Je třeba vykládat relevantní unijní právo, zejména zákaz diskriminace na základě věku, který je zakotven v článku 21 Listiny základních práv Evropské unie a upřesněn ve směrnici Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a zejména v článcích 1, 2 a 6 uvedené směrnice, tak, že brání vnitrostátním zákonným ustanovením nebo praxi, které stanoví výši nároku na zaměstnanecké penzijní pojištění ve výši, která odpovídá v zákonném důchodovém pojištění poměru doby trvání pracovního poměru u podniku k době od začátku pracovního poměru u podniku do dosažení obvyklého věku pro odchod do důchodu (poměrný výpočet podle principu pro rata temporis), a provádějí přitom maximální omezení uznatelných odpracovaných let, což vede k tomu, že zaměstnanci, kteří ukončili pracovní poměr v podniku v mladším věku, obdrží nižší podnikový důchod než zaměstnanci, kteří pracovali v podniku ve vyšším věku, ačkoli u obou zaměstnanců je doba trvání pracovního poměru v podniku stejná?

      (1)  Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 14, 20.1.1998, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267).

      (2)  Směrnice Rady 98/23/ES ze dne 7. dubna 1998, kterou se oblast působnosti směrnice 97/81/ES o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS rozšiřuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska (Úř. věst. L 131, 5.5.1998, s. 10; Zvl. vyd. 05/03, s. 278).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. L 204, 26.7.2006, s. 23).

      (4)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, 2.12.2000, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc C-51/16: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 26. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Noord-Holland – Nizozemsko) – Stryker EMEA Supply Chain Services BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond „Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Položky sazebníku — Zařazení zboží — Implantační šrouby určené k zavedení do lidského těla k léčbě zlomenin nebo upevnění protéz — Kombinovaná nomenklatura — Číslo 9021 — Prováděcí nařízení (EU) č. 1212/2014 — Platnost“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/4

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 26. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Noord-Holland – Nizozemsko) – Stryker EMEA Supply Chain Services BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Věc C-51/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Položky sazebníku - Zařazení zboží - Implantační šrouby určené k zavedení do lidského těla k léčbě zlomenin nebo upevnění protéz - Kombinovaná nomenklatura - Číslo 9021 - Prováděcí nařízení (EU) č. 1212/2014 - Platnost“)
   (2017/C 195/05)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Noord-Holland

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stryker EMEA Supply Chain Services BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

      Výrok

   Číslo 9021 kombinované nomenklatury společného celního sazebníku, která tvoří přílohu I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1101/2014 ze dne 16. října 2014, musí být vykládáno v tom smyslu, že pod něj spadají takové lékařské implantační šrouby, jako jsou šrouby dotčené ve věci v původním řízení, pokud vykazují charakteristiky, které je odlišují od běžných výrobků vysokou úrovní jejich konečné úpravy a velkou přesností, jakož i způsobem výroby a zvláštností jejich funkce. Především skutečnost, že takové lékařské implantační šrouby, jako jsou šrouby dotčené v původním řízení, mohou být zavedeny do lidského těla pouze prostřednictvím zvláštních lékařských nástrojů, a nikoli pomocí běžných nástrojů, představuje charakteristiku, kterou je nutno vzít v úvahu při odlišení těchto lékařských implantačních šroubů od běžných výrobků.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc C-244/09: Žaloba podaná dne 3. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/4

         Žaloba podaná dne 3. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-244/09)
   2009/C 233/07
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a W. Mölls, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že degresivní odpis za opotřebení podle § 7 odst. 5 Einkommensteuergesetz (zákona o dani z příjmů) omezila na budovy nacházející se na území Spolkové republiky Německo, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 ES.

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem této žaloby jsou ustanovení německého Einkommensteuergesetz (zákona o dani z příjmů), podle kterých je při daňovém zacházení s nemovitostmi takzvaný degresivní odpis za opotřebení, tedy použití vyšších sazeb odpisu nežli lineárních sazeb v průběhu první fáze odpisového období, omezen na budovy nacházející se na území Spolkové republiky Německo.
   Toto rozdílné zacházení s nemovitostmi nacházejícími se na území Spolkové republiky Německo nebo mimo ně je údajně porušením volného pohybu kapitálu zajištěného v článku 56 ES. Podle ustálené judikatury toto ustanovení údajně zakazuje veškerá opatření, která znevýhodňují přeshraniční pohyb kapitálu vůči čistě vnitrostátnímu pohybu kapitálu a tím osoby usazené na vnitrostátním území odrazují od přeshraničního pohybu kapitálu.
   V důsledku dotčené právní úpravy je údajně likviditní situace investorů majících daňovou povinnost v případě zahraniční nemovitosti méně příznivá než v případě vnitrostátní nemovitosti. To má podle žalobkyně za následek, že se investice do nemovitostí nacházejících se v zahraničí ve srovnání s investicemi do vnitrostátních nemovitostí staly méně atraktivními a investoři mohou být odrazováni od toho, aby stavěli nebo nabývali budovu v jiném členském státě. Zlepšení likviditní situace v případě investice do vnitrostátních nemovitostí údajně podle judikatury představuje daňovou výhodu, která musí být zohledněna, pokud se jedná o srovnání mezi daným přístupem k čistě vnitrostátním a přeshraničním skutkovým okolnostem.
   Účinek vytýkané diskriminační právní úpravy je sice omezen na budovy, pro něž byla žádost o stavební povolení podána resp. kupní smlouva uzavřena přede dnem 1. ledna 2006, avšak omezení volného pohybu kapitálu tím údajně není odstraněno, jelikož degresivní odpis za opotřebení představuje trvalé skutkové okolnosti.
   Podle názoru spolkové vlády je výše uvedené omezení odůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu; účelem dotčeného ustanovení je podle ní podpořit výstavbu nájemních bytů v Německu.
   K tomu je třeba podotknout, že podle ustálené judikatury podpora vnitrostátního hospodářství nepředstavuje cíl, který by mohl odůvodnit omezení základních svobod. I kdyby byl cíl podpořit výstavbu nájemních bytů uznán za nehospodářský cíl, nebylo by přísné omezení degresivního odpisu budovy nacházející se ve vnitrozemí ani nezbytné ani přiměřené. Podpora výstavby nájemního bydlení v Německu by nebyla negativně ovlivněna postižena, kdyby byl degresivní odpis poskytnut i v případě nemovitostí v jiných členských státech.
   Spolková vláda tak údajně nepředložila žádné důvody, které by mohly odůvodnit zjištěný zásah do volného pohybu kapitálu.


title: Věc T-140/10: Žaloba podaná dne 26. března 2010 — Hans Günter Söns v. OHIM — Settimio (VELKÁ ČÍNSKÁ ZEĎ)

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/39

         Žaloba podaná dne 26. března 2010 — Hans Günter Söns v. OHIM — Settimio (VELKÁ ČÍNSKÁ ZEĎ)
   (Věc T-140/10)
   2010/C 148/66
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hans Günter Söns (Wehr, Německo) (zástupce: M. Schwabe, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Alfredo Settimio (Los Angeles, Spojené státy)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. ledna 2010 ve věci R 281/2009-1;

               —

               uložit žalovanému, aby prohlásil za neplatnou zapsanou ochrannou známku Společenství, která je předmětem návrhu na neplatnost; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní označení „VELKÁ ČÍNSKÁ ZEĎ“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 24 a 25

      Majitel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Účastník řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Žalobce

      Rozhodnutí zrušovacího rozhodnutí: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 písm. c) a g) nařízení Rady č. 207/2009 z důvodu, že odvolací senát nesprávně použil dotčené právní předpisy; porušení mezinárodních dohod týkajících se ochrany zeměpisných označení


title: Věc C-172/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein — Německo) — Georges Erny v. Daimler AG — Werk Wörth ( „Volný pohyb pracovníků — Článek 45 SFEU — Nařízení (EHS) č. 1612/68 — Článek 7 odstavec 4 — Zásada zákazu diskriminace — Dorovnávací částka mzdy vyplácená pracovníkům pracujícím v režimu částečného pracovního úvazku před odchodem do starobního důchodu — Příhraniční pracovníci podléhající dani z příjmu v členském státě svého bydliště — Fiktivní zohlednění daně ze mzdy členského státu zaměstnání“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein — Německo) — Georges Erny v. Daimler AG — Werk Wörth
   (Věc C-172/11) (1)

   (Volný pohyb pracovníků - Článek 45 SFEU - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Článek 7 odstavec 4 - Zásada zákazu diskriminace - Dorovnávací částka mzdy vyplácená pracovníkům pracujícím v režimu částečného pracovního úvazku před odchodem do starobního důchodu - Příhraniční pracovníci podléhající dani z příjmu v členském státě svého bydliště - Fiktivní zohlednění daně ze mzdy členského státu zaměstnání)
   2012/C 258/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Georges Erny

      Žalovaná: Daimler AG — Werk Wörth

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein, Auswärtige Kammern Landau — Výklad článku 45 SFEU a čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) — Dorovnávací částka mzdy vyplácená pracovníkům pracujícím v režimu částečného pracovního úvazku před odchodem do starobního důchodu — Nevýhodnější zacházení s příhraničními pracovníky, kteří podléhají dani z příjmů jen ve státě bydliště, v důsledku zohlednění daně ze mzdy při výpočtu této dorovnávací částky, kterou ve státě zaměstnání teoreticky dluží

      Výrok

   Článek 45 SFEU a čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství brání ustanovením kolektivních a individuálních smluv, podle nichž musí být taková dorovnávací částka, jako je částka, o kterou se jedná ve sporu v původním řízení, která je vyplácena zaměstnavatelem v rámci režimu práce na částečný pracovní úvazek zaměstnance v předdůchodovém věku, vypočítána tak, že se při určování vyměřovacího základu této dorovnávací částky fiktivně odečte daň ze mzdy pracovníka, kterou by odvedl v členském státě zaměstnaní, i když podle smlouvy o zamezení dvojímu zdanění platy, mzdy a odměny za práci, jež jsou obdobné těm, jež jsou vypláceny pracovníkům, kteří nemají bydliště v členském státě zaměstnání, podléhají daňové povinnosti v členském státě bydliště posledně uvedených osob. Podle uvedeného čl. 7 odst. 4 jsou taková ustanovení od počátku neplatná. Článek 45 SFEU, jakož i ustanovení nařízení č. 1612/68 ponechávají členským státům nebo sociálním partnerům svobodu volby mezi různými řešeními vhodnými k uskutečnění cíle, který sledují tato ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc T-580/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2017 – Azoulay a další v. Parlament „Veřejná služba — Úředníci — Dočasní zaměstnanci — Odměňování — Rodinné přídavky — Příspěvek na vzdělávání — Odmítnutí náhrady výdajů na vzdělávání — Článek 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu — Legitimní očekávání — Rovné zacházení — Zásada řádné správy“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2017 – Azoulay a další v. Parlament
   (Věc T-580/16) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Dočasní zaměstnanci - Odměňování - Rodinné přídavky - Příspěvek na vzdělávání - Odmítnutí náhrady výdajů na vzdělávání - Článek 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu - Legitimní očekávání - Rovné zacházení - Zásada řádné správy“)
   (2017/C 195/38)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Irit Azoulay (Brusel, Belgie), Andrew Boreham (Wansin-Hannut, Belgie), Mirja Bouchard (Villers-la-Ville, Belgie) a Darren Neville (Ohain, Belgie) (zástupce: Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: E. Taneva a L. Deneys, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 270 SFEU, kterým je usilováno o zrušení individuálních rozhodnutí Parlamentu ze dne 24. dubna 2015, kterými se odmítá přiznání příspěvků na vzdělávání za rok 2014/2015, a, bude-li toho třeba, o zrušení individuálních rozhodnutí Parlamentu ze dne 17. a 19. listopadu 2015, kterými se částečně zamítají stížnosti žalobců ze dne 20. července 2015.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Iritě Azoulay, Andrew Borehamovi, Mirje Bouchard a Darrenovi Nevillovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 25.4 2016 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-9/16 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-357/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2012 — Bimbo v. OHIM — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO) ( „Ochranná známka společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství GRUPO BIMBO — Starší národní slovní ochranná známka BIMBO — Relativní důvody zamítnutí — Ochranná známka s dobrým jménem — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2012 — Bimbo v. OHIM — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO)
   (Věc T-357/11) (1)

   (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství GRUPO BIMBO - Starší národní slovní ochranná známka BIMBO - Relativní důvody zamítnutí - Ochranná známka s dobrým jménem - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 38/34
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bimbo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico City, Mexiko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. dubna 2011 (věc R 1272/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Bimbo, SA, a Grupo Bimbo, SAB de CV.

      Výrok

               1)

               Body 1, 2 a 4 výroku rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. dubna 2011 (věc R 1272/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Bimbo, SA, a Grupo Bimbo, SAB de CV, se zrušují.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Spojené věci C-549/12 P a C-54/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. června 2015 – Spolková republika Německo v. Evropská komise, Španělské království, Francouzská republika, Nizozemské království „Kasační opravný prostředek — Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) — Snížení finanční podpory — Metoda výpočtu pomocí extrapolace — Postup přijímání rozhodnutí Evropskou komisí — Nedodržení stanovené lhůty — Důsledky“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. června 2015 – Spolková republika Německo v. Evropská komise, Španělské království, Francouzská republika, Nizozemské království
   (Spojené věci C-549/12 P a C-54/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) - Snížení finanční podpory - Metoda výpočtu pomocí extrapolace - Postup přijímání rozhodnutí Evropskou komisí - Nedodržení stanovené lhůty - Důsledky“)
   (2015/C 279/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, zmocněnec, ve spolupráci s U. Karpensteinem, C. Johannem, C. von Donatem a J. Lipinsky, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: B. Conte a A. Steiblytė, zmocněnci), Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a N. Rouam, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman a B. Koopman, zmocněnkyně) (C-54/13 P)

      Výrok

               1)

               Rozsudky Tribunálu Evropské unie Německo v. Komise (T-265/08, EU:T:2012:434) a Německo v. Komise (T-270/08, EU:T:2012:612) se zrušují.

               2)

               Rozhodnutí Komise C(2008) 1690 final ze dne 30. dubna 2008 o snížení finanční podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) poskytnuté operačnímu programu v regionu spolkové země Durynsko (Německo) spadajícím pod cíl 1 (1994–1999) podle rozhodnutí Komise C(94) 1939/5 ze dne 5. srpna 1994, a rozhodnutí Komise C(2008) 1615 final ze dne 29. dubna 2008, kterým byla snížena finanční podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), poskytnutá rozhodnutím Komise C(94) 1973 ze dne 5. srpna 1994 operačnímu programu pro východní část Berlína (Německo) spadající pod cíl 1 (1994–1999), se zrušují.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Spolkovou republikou Německo a ponese vlastní náklady řízení, a to jak v prvním stupni, tak v rámci projednaného kasačního opravného prostředku.

               4)

               Španělské království, Francouzská republika a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.

      Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Spojené věci C-53/15 P až C-56/15 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 17. prosince 2015 – Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL, (C-55/15 P), Global Steel Wire SA (C-56/15 P) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Evropský trh předepjaté oceli — Rozhodnutí Komise, kterým se upravuje výše pokut uložených některým podnikům a poskytuje nová lhůta k jejich zaplacení — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby u ostatních podniků, v jejichž případě zůstala výše pokuty nezměněna — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/3

         Usnesení Soudního dvora ze dne 17. prosince 2015 – Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL, (C-55/15 P), Global Steel Wire SA (C-56/15 P) v. Evropská komise
   (Spojené věci C-53/15 P až C-56/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh předepjaté oceli - Rozhodnutí Komise, kterým se upravuje výše pokut uložených některým podnikům a poskytuje nová lhůta k jejich zaplacení - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby u ostatních podniků, v jejichž případě zůstala výše pokuty nezměněna - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2016/C 078/03)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL, (C-55/15 P), Global Steel Wire SA (C-56/15 P) (zástupci: F. González Díaz a A. Tresandi Blanco, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Společnosti Moreda-Riviere Trefilerías SA se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci C-53/15 P, společnosti Trefilerías Quijano SA náhrada nákladů řízení ve věci C-54/15 P, společnosti Trenzas y Cables de Acero PSC SL náhrada nákladů řízení ve věci C-55/15 P a společnosti Global Steel Wire SA náhrada nákladů řízení ve věci C-56/15 P.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc T-515/08: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2008 – Mauerhofer v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/50

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2008 – Mauerhofer v. Komise
   (Věc T-515/08)
   (2009/C 44/89)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Volker Mauerhofer (Vídeň, Rakousko) (zástupce: J. Schartmüller, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit sporné opatření v rozsahu, ve kterém se týká žalobce;

               —

               podpůrně, určit, že žalované tím, že protiprávně přijala sporné opatření, vznikla mimosmluvní odpovědnost;

               —

               uložit žalované zaplatit žalobci částku 5 500 eur za utrpěnou mimosmluvní újmu, plynoucí ze sporného opatření, navýšenou o úroky ve výši 4 %, plynoucí od 4. listopadu 2008 do doručení rozsudku vydaného v projednávané věci.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce požaduje zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. září 2008, kterým tato přijala správní rozhodnutí snižující počet pracovních dnů poskytnutých žalobci na plnění jeho úkolů v rámci expertní smlouvy č. MC/5043/025/001/2008, uzavřené mezi žalobcem a poradcem pro účast v projektu „Value Chain Mapping Analysis“, založeném na rámcové smlouvě „EuropeAid/123314/C/SER/multi“ realizované v Bosně a Hercegovině a uzavřené mezi poradcem a Komisí. Dále žalobce požaduje náhradu za újmu utrpěnou v důsledku sporného rozhodnutí.
   Žalobce uplatňuje na podporu svých návrhových žádání následující žalobní důvody:
   Zaprvé, žalobce tvrdí, že Komise sporné opatření přijala při porušení procesních náležitostí týkajících se předložení písemného návrhu poradce před přijetím rozhodnutí Komisí, tak jak vyžadují obecné podmínky a zvláštní pokyny použitelné na návrh rámcové smlouvy „Value Chain Mapping Analysis“.
   Zadruhé, žalobce tvrdí, že sporné opatření bylo přijato při porušení jeho práva být vyslechnut nestranným orgánem.
   Zatřetí, žalobce tvrdí, že sporné opatření bylo přijato při porušení jeho práva jednat s orgánem nenacházejícím se ve střetu zájmů.
   Žalobce dále tvrdí, že při přijímání sporného opatření neprovedla žalovaná správné a spravedlivé stanovení a analýzu počtu pracovních dní odečítaných od celkového počtu dní poskytnutých žalobci k plnění jeho úkolů.
   A konečně, žalobce tvrdí, že se Komise při přijímání sporného opatření dopustila zneužití pravomoci, jelikož při posuzování počtu pracovních dní poskytnutých žalobci nezohlednila pochybení, kterých se dopustil poradce.


title: Věc C-80/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 25. února 2008 – Ministero delle Finanze v. Michele Franchetto

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 25. února 2008 – Ministero delle Finanze v. Michele Franchetto
   (Věc C-80/08)
   (2008/C 116/21)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte Suprema di Cassazione
   Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ministero delle Finanze

      Odpůrce: Michele Franchetto
   Předběžné otázky

               1)

               Jsou daňová opatření poskytující úlevy družstevním společnostem podle článků 10, 11, 12, 13 a 14 nařízení prezidenta republiky č. 601 z roku 1973 slučitelná s právní úpravou hospodářské soutěže a lze je v projednávané věci kvalifikovat jako státní podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES, zejména neupravuje-li legislativní nařízení dočasné hlavy státu č. 1577 z roku 1947 odpovídající systém dohledu a sankcí pokud jde o zneužití?

               2)

               Mohou být tato opatření, zejména pro účely problematiky kvalifikace napadených zvýhodňujících daňových opatření jako státní podpory, považována za přiměřená vzhledem k účelu družstevního podniku? Může se posuzování proporcionality týkat kromě jednotlivého opatření i výhod poskytovaných opatřeními jako celkem s následným narušením hospodářské soutěže?
               Za účelem odpovědi na předcházející otázky je třeba vzít v úvahu skutečnost, že systém dohledu je vážně oslaben reformou v oblasti práva společností, zejména co se týče družstev s převažující, avšak nikoli úplnou vzájemností podle zákona č. 311 z roku 2004.

               3)

               Bez ohledu na kvalifikaci dotyčných zvýhodňujících opatření jako státní podpory, může být použití formy družstevní společnosti, i pokud se nejedná o podvod, kvalifikováno jako zneužití práva, pokud k použití této formy dojde s výhradním nebo hlavním cílem docílit úspory na daních?


title: Věc T-89/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2015 – Pollmeier Massivholz v. Komise „Státní podpory — Státní opatření týkající se zřízení pily ve Spolkové zemi Hesensko — Žaloba na neplatnost — Dopis určený stěžovatelům — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory — Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení — Závažné obtíže — Výpočet prvku podpory u veřejných záruk — Sdělení Komise o státních podporách ve formě záruk — Podnik v obtížích — Prodej veřejného pozemku — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2015 – Pollmeier Massivholz v. Komise
   (Věc T-89/09) (1)

   („Státní podpory - Státní opatření týkající se zřízení pily ve Spolkové zemi Hesensko - Žaloba na neplatnost - Dopis určený stěžovatelům - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Závažné obtíže - Výpočet prvku podpory u veřejných záruk - Sdělení Komise o státních podporách ve formě záruk - Podnik v obtížích - Prodej veřejného pozemku - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2015/C 146/44)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (Creuzburg, Německo) (zástupci: původně J. Heithecker a F. von Alemann, poté J. Heithecker, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a F. Erlbacher, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková země Hesensko (Německo) (zástupci: U. Soltész a P. Melcher, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 6017 final ze dne 21. října 2008, státní podpory N 512/2007 – Německo, Abalon Hardwood Hessen GmbH, a dále rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise D/55056 ze dne 15. prosince 2008 o řízení o státních podporách CP 195/2007 – Abalon Hardwood Hessen GmbH.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2008) 6017 final ze dne 21. října 2008, státní podpory N 512/2007 – Německo, Abalon Hardwood Hessen GmbH, se zrušuje v rozsahu, v němž je třeba mít za to, že státní záruky poskytnuté Spolkovou zemí Hesensko nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí a čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených Spolkovou zemí Hesensko.

               4)

               Komise ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu pětinu nákladů řízení vynaložených Pollmeier Massivholz.

               5)

               Spolková země Hesensko ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc T-476/12: Žaloba podaná dne 31. října 2012 — Saint-Gobain Glass Deutschland v. Komise

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/41

         Žaloba podaná dne 31. října 2012 — Saint-Gobain Glass Deutschland v. Komise
   (Věc T-476/12)
   2013/C 9/74
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Aachen, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a C. Dittrich, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil konkludentní rozhodnutí Komise ze dne 4. září 2012 (spisová značka GestDem č. 3273/2012), kterým byl odepřen přístup k údajům Umweltbundesamt (spolkový úřad pro životní prostředí) Spolkové republiky Německo, které tento úřad v souvislosti se zařízeními žalobkyně předložil Evropské komisi v rámci seznamu zařízení na území Německa, na která se vztahuje směrnice 2003/87/ES, který byl Komisi předložen podle čl. 15 odst. 1 rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. dubna 2011 (2011/278/EU),

               —

               podpůrně zrušil konkludentní rozhodnutí Komise ze dne 25. září 2012 (spisová značka GestDem č. 3273/2012), kterým byl v každém případě odmítnut přístup k požadovaným informacím,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1)

               Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že nebyly splněny podmínky pro prodloužení lhůty pro zodpovězení její druhé žádosti, z tohoto důvodu již 4. září 2012 existovalo zamítavé rozhodnutí Komise.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 první věty nařízení (ES) č. 1367/2006 (2) ve spojení s čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001
               Žalobkyně tvrdí, že konkludentní zamítnutí její žádosti je v rozporu s čl. 3 první větou nařízení č. 1367/2006 ve spojení s čl. 2 odst. 1 nařízení č. 1049/2001, protože na základě těchto předpisů má nárok na přístup k požadovaným informacím o životním prostředí, a že důvody pro zamítnutí, které je třeba vykládat restriktivně, nejsou dány.
               Žalobkyně má za to, že se neuplatní výjimka podle čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení č. 1049/2001. Požadované dokumenty se vztahují výlučně k údajům, které byly Komisi předloženy Spolkovou republikou Německo, a ne probíhajícího procesu přezkoumávání těchto údajů Komisí. Obavy z vážného ohrožení rozhodovacího procesu Komise proto nejsou na místě.
               Žalobkyně dále tvrdí, že i dosud nepředložené stanovisko dotázaných orgánů nepředstavuje důvod pro zamítnutí její žádosti. V této souvislosti uvádí, že výjimku podle čl. 4 odst. 5 nařízení č. 1049/2001 není možné vykládat natolik široce, že tento článek poskytuje dotyčnému členskému státu právo veta, na základě kterého by tento stát mohl podle volné úvahy odporovat poskytnutí přístupu k požadovaným dokumentům. Toto by bylo v rozporu s cílem Aarhuské úmluvy, kterým je vytvoření a podpora transparentnosti v rámci rozhodování o otázkách životního prostředí.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění
               Jako poslední žalobkyně tvrdí, že došlo k porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).


title: Věc T-301/16: Žaloba podaná dne 13. června 2016 – Jindal Saw a Jindal Saw Italia v. Komise

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/25

         Žaloba podaná dne 13. června 2016 – Jindal Saw a Jindal Saw Italia v. Komise
   (Věc T-301/16)
   (2016/C 314/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Jindal Saw Ltd (Nové Dillí, Indie) a Jindal Saw Italia SpA (Terst, Itálie) (zástupci: R. Antonini a E. Monard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/388 ze dne 17. března 2016 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz trub a trubek z tvárné litiny (známé také jako litina s kuličkovým grafitem) pocházejících z Indie v rozsahu, v němž se týká žalobkyň; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila čl. 2 odst. 8 a 9, čl. 3 odst. 2, 3 a 6 a čl. 9 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, tím, že určila vývozní ceny.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila čl. 3 odst. 2, 3, 5, 6, 7 a 8, čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 4 a čl. 9 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 tím, že vymezila účinky cen, újmu a příčinnou souvislost.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že neuvedením podstatných skutečností a úvah a neposkytnutím dostatečného času k předložení připomínek došlo k porušení čl. 20 odst. 4 a 5 nařízení Rady č. 1225/2009.


title: Věc T-301/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — AEM v. Komise ( Státní podpory — Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem — Žaloba na neplatnost — Osobní dotčení — Přípustnost — Existující podpory nebo nové podpory — Článek 87 odst. 3 písm. c) ES )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/39

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — AEM v. Komise
   (Věc T-301/02) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem - Žaloba na neplatnost - Osobní dotčení - Přípustnost - Existující podpory nebo nové podpory - Článek 87 odst. 3 písm. c) ES“)
   2009/C 180/70
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: AEM SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: A. Giardina, C. Croff, A. Santa Maria a G. Pizzonia, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Di Bucci, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalobkyně: ASM Brescia SpA (Brescia, Itálie) (zástupci: G. Caia, V. Salvadori, N. Pisani a F. Capelli, advokáti)

      Předmět

   Návrh na zrušení článků 2 a 3 rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytované Itálií ve formě osvobození od daně a půjček za zvýhodněných podmínek podnikům poskytujícím veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (Úř. věst. 2003, L 77, s. 21).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               AEM SpA ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

               3)

               ASM Brescia SpA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc C-385/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Barcelona (Španělsko) dne 19. července 2011 — Isabel Elbal Moreno v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) a Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Barcelona (Španělsko) dne 19. července 2011 — Isabel Elbal Moreno v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) a Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Věc C-385/11)
   2011/C 290/05
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Isabel Elbal Moreno

      Žalovaní: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) a Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá takový starobní důchod, jako je starobní důchod zavedený španělským systémem sociálního zabezpečení v oblasti příspěvkové a který závisí na příspěvcích, jež ve svůj prospěch odvádějí pracovníci v průběhu celého svého pracovního života, pod pojem „pracovní podmínky“ uvedený v souvislosti se zákazem diskriminace v ustanovení 4 směrnice 97/81 (1)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku a pokud se bude mít za to, že takový starobní důchod, jako je starobní důchod zavedený španělským systémem sociálního zabezpečení v oblasti příspěvkové, spadá pod pojem „pracovní podmínky“ uvedený v ustanovení 4 směrnice 97/81, je třeba zásadu zákazu diskriminace, zavedenou uvedeným ustanovením, vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která v důsledku dvojího uplatnění „zásady poměrným dílem“ (pro rata temporis) vyžaduje, aby zaměstnanci na částečný úvazek dovršili ve srovnání se zaměstnanci na plný úvazek poměrně delší příspěvkovou dobu nezbytnou pro vznik nároku na starobní důchod příspěvkového typu, jehož výše je snížena úměrně ke snížení jejich pracovního úvazku?

               3)

               Otázka doplňující předchozí otázky: lze takovou právní úpravu, jako je španělská právní úprava systému zabezpečení starobního důchodu zaměstnanců na částečný úvazek ve smyslu příspěvků a nároku na tento důchod a výpočtu jeho výše (obsažená v dodatkovém ustanovení č. 7 LGSS), považovat za jedno z „hledisek a podmínek odměňování“, na které odkazuje zákaz diskriminace uvedený v článku 4 směrnice 2006/54 (2) i samotný článek 157 konsolidovaného znění Smlouvy o Evropské unii (bývalý článek 141 ES)?

               4)

               Otázka alternativní k předchozím otázkám: je třeba v případě, že by se mělo za to, že španělský starobní důchod příspěvkového typu nespadá pod pojem „pracovní podmínky“ ani pod pojem „odměňování“, vykládat zákaz přímé i nepřímé diskriminace na základě pohlaví, stanovený v článku 4 směrnice 79/7 (3), v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která v důsledku dvojího uplatnění zásady „poměrným dílem“ (pro rata temporis) vyžaduje, aby zaměstnanci na částečný úvazek (v převážné většině ženy) dovršili ve srovnání se zaměstnanci na plný úvazek poměrně delší příspěvkovou dobu nezbytnou pro vznik nároku na starobní důchod příspěvkového typu, jehož výše je snížena úměrně ke snížení jejich pracovního úvazku?

      (1)  Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Příloha: Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku
   Úř. věst. L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění)
   Úř. věst. L 204, s. 23

      (3)  Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení
   Úř. věst. L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215


title: Věc T-553/10: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2010 — Biodes v. OHIM — Manasul International (FARMASUL)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/53

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2010 — Biodes v. OHIM — Manasul International (FARMASUL)
   (Věc T-553/10)
   ()
   2011/C 30/94
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Biodes, S.L. (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Manresa Medina, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Manasul Internacional S.L. (Ponferrada, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 3. září 2010 ve věci R 1034/2009-1;

               —

               uložit žalovanému a případným jej podporujícím dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „FARMASUL“ pro výrobky tříd 5, 30 a 31.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Manasul Internacional S.L.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazové ochranné známky „MANASUL“ a „MANASUL ORO“ pro výrobky tříd 5, 30 a 31.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek a připuštění požadované ochranné známky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zamítnutí přihlašované ochranné známky.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož kolidující ochranné známky si nejsou podobné, podavatel námitek nezkoumal druhou licenční smlouvu, kterou byla změněna první licenční smlouva, a namítaná ochranná známka nemá uváděnou proslulost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-345/16: Žaloba podaná dne 27. června 2016 – Blackmore v. EUIPO – Paice (DEEP PURPLE)

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/29

         Žaloba podaná dne 27. června 2016 – Blackmore v. EUIPO – Paice (DEEP PURPLE)
   (Věc T-345/16)
   (2016/C 314/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Richard Hugh Blackmore (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: A. Edwards-Stuart, Barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ian Paice (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „DEEP PURPLE“ – Přihláška č. 11 772 721

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2016, ve věci R 880/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a odvolání vyhověl;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, které žalobci vznikly v souvislosti s uvedeným odvoláním.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Odvolací senát pochybil, když připustil důkaz předložený dne 5. listopadu 2014;

               —

               Odvolací senát pochybil, když dospěl k závěru, že existence goodwillu je na základě včas předložených důkazů dostatečně prokázána;

               —

               Odvolací senát pochybil, když konstatoval, že existují dostatečné důkazy pro závěr o tom, že ten, kdo podal námitky, má právo na podíl na jakémkoli goodwillu.


title: Věc C-180/14: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 23. prosince 2015 – Evropská komise v. Řecká republika „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/88/ES — Úprava pracovní doby — Denní doba odpočinku — Týdenní doba odpočinku — Maximální délka týdenní pracovní doby“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/6

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 23. prosince 2015 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-180/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Denní doba odpočinku - Týdenní doba odpočinku - Maximální délka týdenní pracovní doby“)
   (2016/C 068/07)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: A. Samoni-Rantou, N. Dafniou a S. Vodina, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nezavedla maximální průměrnou týdenní pracovní dobu nepřekračující 48 hodin a nezajistila minimální dobu denního odpočinku ani rovnocennou náhradní dobu odpočinku bezprostředně následující po pracovní době, kterou má posledně zmíněná doba nahradit, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014.


title: Věc T-499/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – nMetric v. OHIM (SMARTER SCHEDULING) „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis s vyznačením Společenství — Slovní ochranná známka SMARTER SCHEDULING — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – nMetric v. OHIM (SMARTER SCHEDULING)
   (Věc T-499/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s vyznačením Společenství - Slovní ochranná známka SMARTER SCHEDULING - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 096/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: nMetric LLC (Costa Mesa, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: T. Fuchs a A. Münch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. června 2013 (věc R 887/2012-2) týkajícímu se mezinárodního zápisu slovní ochranné známky SMARTER SCHEDULING s vyznačením Evropského společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               nMetric LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 5.2.2013.


title: Věc C-61/11: Rozsudek Soudního dvora (prvniho senátu) ze dne 28. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte di Appello di Trento — Itálie) — trestní řízení proti Hassenovi El Dridimu, alias Soufimu Karimovi ( „Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Směrnice 2008/115/ES — Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Články 15 a 16 — Vnitrostátní právní úprava, jež pro neoprávněně pobývající státní příslušníky třetích zemí, kteří odmítnou uposlechnout příkaz k opuštění území členského státu, stanoví trest odnětí svobody — Slučitelnost“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvniho senátu) ze dne 28. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte di Appello di Trento — Itálie) — trestní řízení proti Hassenovi El Dridimu, alias Soufimu Karimovi
   (Věc C-61/11) (1)

   (Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/ES - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Články 15 a 16 - Vnitrostátní právní úprava, jež pro neoprávněně pobývající státní příslušníky třetích zemí, kteří odmítnou uposlechnout příkaz k opuštění území členského státu, stanoví trest odnětí svobody - Slučitelnost)
   2011/C 186/14
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte di Appello di Trento

      Účastník původního trestního řízení

   Hassen El Dridi alias Karim Soufi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte di Appello di Trento — Výklad článků 15 a 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98) — Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Podmínky pro zajištění za účelem vyhoštění — Přímá použitelnost — Vnitrostátní právní předpisy stanovící trest odnětí svobody na jeden rok až čtyři roky pro státního příslušníka třetí země, který poté, co mu byl doručen výjezdní příkaz, nadále neoprávněně pobývá na vnitrostátním území

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, zejména její články 15 a 16, musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, jež stanoví uložení trestu odnětí svobody neoprávněně pobývajícímu státnímu příslušníkovi třetí země pouze z toho důvodu, že v rozporu s příkazem k opuštění území tohoto státu v určité lhůtě setrvává na uvedeném území, aniž k tomu má legitimní důvod.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Věc T-335/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Davó Lledó v. OHIM Administradora y Franquicias América a Inversiones Ged (DoggiS) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství DoggiS — Starší národní obrazové ochranné známky DoggiS — Starší národní slovní ochranné známky DOGGIS a DOGGIBOX — Starší národní obrazové ochranné známky představující postavu ve tvaru hotdogu — Dodatečné důkazy předložené poprvé před odvolacím senátem — Článek 76 nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 — Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Davó Lledó v. OHIM Administradora y Franquicias América a Inversiones Ged (DoggiS)
   (Věc T-335/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství DoggiS - Starší národní obrazové ochranné známky DoggiS - Starší národní slovní ochranné známky DOGGIS a DOGGIBOX - Starší národní obrazové ochranné známky představující postavu ve tvaru hotdogu - Dodatečné důkazy předložené poprvé před odvolacím senátem - Článek 76 nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 - Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“)
   (2016/C 098/47)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José-Manuel Davó Lledó (Cartagena, Španělsko) (zástupci: J.-V. Gil Martí, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Administradora y Franquicias América, SA (Santiago, Chile) a Inversiones Ged Ltda (Santiago)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. března 2014 (věc R 1824/2013-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Administradora y Franquicias América, SA a Inversiones Ged Ltda na straně jedné a José-Manuelem Davó Lledóem na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               José-Manuelovi Davó Lledóvi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc C-1/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de A Coruña – Španělsko) – Abanca Corporación Bancaria SA v. María Isabel Vázquez Rosende

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de A Coruña – Španělsko) – Abanca Corporación Bancaria SA v. María Isabel Vázquez Rosende
   (Věc C-1/16) (1)

   (2017/C 129/17)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc C-529/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 7. října 2015 – Gert Folk

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 7. října 2015 – Gert Folk
   (Věc C-529/15)
   (2015/C 406/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Gert Folk

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES (1) ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES ze dne 23. dubna 2009, Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 114 (dále jen „směrnice o odpovědnosti za životní prostředí“) také na škody, které jsou sice způsobovány ještě i po datu uvedeném v čl. 19 odst. 1 směrnice o odpovědnosti za životní prostředí, ale vyplývají z provozu zařízení (vodní elektrárny) povoleného a spuštěného do provozu před tímto datem a na které se vztahuje povolení podle právních předpisů v oblasti ochrany vod?

               2)

               Brání směrnice o odpovědnosti za životní prostředí, zejména její články 12 a 13, vnitrostátnímu ustanovení, které zakazuje osobám, jež mají povolení k rybolovu, zajistit provedení přezkumného řízení ve smyslu článku 13 směrnice o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti se škodami na životním prostředí ve smyslu čl. 2 bodu 1 písm. b) této směrnice?

               3)

               Brání směrnice o odpovědnosti za životní prostředí, zejména její čl. 2 bod 1 písm. b), vnitrostátnímu ustanovení, které z pojmu „škoda na životním prostředí“ vylučuje škodu, která má závažný nepříznivý účinek na ekologický, chemický nebo kvantitativní stav nebo ekologický potenciál dotčených vod, pokud se na tuto škodu vztahuje povolení udělené na základě vnitrostátního zákonného ustanovení?

               4)

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku:

         Má být v případech, ve kterých nebyla při příležitosti povolení uděleného na základě vnitrostátních předpisů přezkoumána kritéria podle čl. 4 odst. 7 směrnice 2000/60/ES (resp. kritéria podle prováděcích vnitrostátních předpisů), při posuzování otázky, zda jde o škody na životním prostředí ve smyslu čl. 2 bodu 1 písm. b) směrnice o odpovědnosti za životní prostředí, přímo použit čl. 4 odst. 7 směrnice 2000/60/ES a má být přezkoumáno, zda jsou splněna kritéria podle tohoto ustanovení?

      (1)  Úř. věst. L 143, S. 56, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES – Prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst., L 102, s. 15, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES ze dne 23. dubna 2009 o geologickém ukládání oxidu uhličitého a o změně směrnice Rady 85/337/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES, 2001/80/ES, 2004/35/ES, 2006/12/ES a 2008/1/ES a nařízení (ES) č. 1013/2006, Úř. věst. L 140, S. 114.