title: Věc C-83/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) — Spojené království) — Secretary of State for the Home Department v. Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman ( „Směrnice 2004/38/ES — Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států — Článek 3 odst. 2 — Povinnost usnadnit vstup a pobyt „ostatních rodinných příslušníků“ vyživovaných občanem Unie v souladu s vnitrostátními právními předpisy“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/6

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) — Spojené království) — Secretary of State for the Home Department v. Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman
      (Věc C-83/11) (1)

      (Směrnice 2004/38/ES - Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států - Článek 3 odst. 2 - Povinnost usnadnit vstup a pobyt „ostatních rodinných příslušníků“ vyživovaných občanem Unie v souladu s vnitrostátními právními předpisy)
      (2012/C 331/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Secretary of State for the Home Department

         Odpůrci: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upper Tribunal — Výklad čl. 3 odst. 2 a čl. 10 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) — Pojem „ostatní rodinný příslušník“ občana Unie ve smyslu čl. 3 odst. 2 směrnice — Závislí rodinní příslušníci manželského páru, v němž jeden z manželů je státním příslušníkem třetí země — Rodinní příslušníci, kteří nejsou příbuznými manželského páru v přímé vzestupné linii

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu:

                              —

                              že členské státy nemají povinnost vyhovět každé žádosti o vstup nebo pobyt podané rodinnými příslušníky občana Unie, na které se nevztahuje definice v čl. 2 bodu 2 uvedené směrnice, přestože v souladu s jejím čl. 10 odst. 2 prokáží, že jsou osobami vyživovanými uvedeným občanem;

                              —

                              že členské státy nicméně musí dbát na to, aby jejich vnitrostátní předpisy zahrnovaly kritéria, která uvedeným osobám umožní dosáhnout rozhodnutí o jejich žádosti o vstup a pobyt, jež bude vydáno na základě pečlivého posouzení jejich osobních poměrů a v případě zamítavého rozhodnutí bude odůvodněno;

                              —

                              že členské státy mají širokou posuzovací pravomoc ohledně volby uvedených kritérií, jež však musí být v souladu s obvyklým smyslem výrazu „usnadní“, jakož i výrazů, které se týkají závislosti, použitých v uvedeném čl. 3 odst. 2, a jež nezbaví toto ustanovení jeho užitečného účinku; a

                              —

                              že každý žadatel má právo na to, aby bylo ověřeno soudem, zda vnitrostátní právní úprava i její uplatňování splňují tyto podmínky.

                  2)

                  K tomu, aby určitá osoba spadala do kategorie rodinného příslušníka „vyživovaného“ občanem Unie uvedené v čl. 3 odst. 2 směrnice 2004/38, musí stav závislosti existovat v zemi, z níž přijíždí dotyčný rodinný příslušník, a to alespoň v době, kdy žádá o připojení se k občanovi Unie, na něhož je odkázán výživou.

                  3)

                  Článek 3 odst. 2 směrnice 2004/38 musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou při výkonu své posuzovací pravomoci uložit zvláštní požadavky týkající se povahy a doby trvání závislosti, pokud budou tyto požadavky v souladu s obvyklým smyslem výrazů týkajících se závislosti uvedené v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) směrnice 2004/38 a nezbaví toto ustanovení jeho užitečného účinku.

                  4)

                  Otázka, zda vydání pobytové karty uvedené v článku 10 směrnice 2004/38 může podléhat požadavku, aby stav závislosti ve smyslu čl. 3 odst. 2 prvního pododstavce písm. a) této směrnice dále trval v hostitelském členském státě, nespadá do působnosti uvedené směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc T-132/05: Žaloba podaná dne 16. března 2005 Nicolou Falcionem proti Komisi Evropských společenství

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/38

         Žaloba podaná dne 16. března 2005 Nicolou Falcionem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-132/05)
   (2005/C 143/73)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 16. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Nicolou Falcionem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 24. března 2004 o konečném pracovním zařazení při přijímání do platové třídy A5/4;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce byl rozhodnutím ze dne 24. března 2004 jmenován úředníkem do platové třídy A5/4. Ve své žalobě zpochybňuje své konečné pracovní zařazení při přijímání. Žalobce se na podporu své žaloby dovolává porušení článku 31 služebního řádu a zjevně nesprávného posouzení. Žalobce tvrdí, že Komise měla současně zohlednit jeho relevantní profesionální zkušenost a univerzitní vzdělání od 16. července 1974 do 28. února 1982. Komise nezohlednila tuto zkušenost z důvodu, že žalobce obdržel univerzitní diplom z ekonomie až dne 1. března 1982.


title: Věc C-502/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 30. září 2011 — společnost podle občanského práva Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi v. Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 30. září 2011 — společnost podle občanského práva Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi v. Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
   (Věc C-502/11)
   2011/C 347/30
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: společnost podle občanského práva Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi

      Odpůrce: Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Předběžné otázky

               1)

               Brání v zásadě právní řád Společenství, zvláště článek 6 směrnice 93/37/EHS (1) (dále jen článek 4 směrnice 2004/18/ES (2)), vnitrostátnímu ustanovení [jako je čl. 10 odst. 1 písm. a) zákona 109 z roku 1994 — dále jen čl. 34 odst. 1 písm. a) legislativního nařízení 163 z roku 2006], které omezuje možnost účastnit se řízení o zadání veřejných zakázek pouze na společnosti, které vykonávají obchodní činnosti, a tímto způsobem vylučuje některé zhotovitele (jako jsou společnosti podle občanského práva), které běžně a v převážné míře nevykonávají tento typ činnosti, anebo se dotčený zákaz jeví jako přiměřený a nediskriminační ve světle zvláštní úpravy a zvláštního majetkového režimu společností podle občanského práva?

         V případě záporné odpovědi na první otázku se Soudnímu dvoru pokládá následující další otázka:

               2)

               Umožňuje právní řád Společenství, a zvláště článek 6 směrnice 93/37/EHS (dále jen článek 4 směrnice 2004/18/ES), jakož i zásada svobody právní formy subjektů, které se mohou účastnit veřejných zakázek, aby vnitrostátní zákonodárce omezil právní způsobilost zhotovitele (nebo hospodářského subjektu na základě definice směrnice 2004/18/ES), s ohledem na zvláštnosti, které charakterizují vnitrostátní úpravu tohoto zhotovitele, když mu zabrání v účasti na veřejných zakázkách, nebo toto omezení porušuje zásady proporcionality a zákazu diskriminace?

      (1)  Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163.

      (2)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Věc C-561/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Obvodního soudu pro Prahu 1 – Česká republika) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané v. Česká republika – Ministerstvo zemědělství „Řízení o předběžné otázce — Společná zemědělská politika — Režimy podpor — Zavádění režimů podpor v nových členských státech — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Článek 143ba — Nařízení (ES) č. 73/2009 — Článek 126 — Oddělená platba na cukr — Oddělení této platby od produkce — Pojem ‚kritéria přijatá příslušnými členskými státy v roce 2006 a 2007‘  — Reprezentativní období“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/10

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Obvodního soudu pro Prahu 1 – Česká republika) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané v. Česká republika – Ministerstvo zemědělství
   (Věc C-561/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Režimy podpor - Zavádění režimů podpor v nových členských státech - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Článek 143ba - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Článek 126 - Oddělená platba na cukr - Oddělení této platby od produkce - Pojem ‚kritéria přijatá příslušnými členskými státy v roce 2006 a 2007‘ - Reprezentativní období“)
   (2014/C 462/16)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Obvodní soud pro Prahu 1

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Žalované: Česká republika – Ministerstvo zemědělství

      Výrok

   Článek 126 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, musí být vykládán tak, že pojem „kritéria přijatá příslušným členským státem v roce 2006 a 2007“ zahrnuje hospodářský rok, který měl tento členský stát do 30. dubna 2006 určit jako reprezentativní období pro účely poskytnutí oddělené platby na cukr podle čl. 143ba odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, ve znění nařízení Rady (ES) č. 319/2006 ze dne 20. února 2006, (ES) č. 2011/2006 ze dne 19. prosince 2006 a (ES) č. 2012/2006 ze dne 19. prosince 2006.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc C-232/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 4. května 2017 – VE v. WD

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 4. května 2017 – VE v. WD
   (Věc C-232/17)
   (2017/C 256/03)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Budai Központi Kerületi Bíróság (Soud pro centrální okres Buda, Maďarsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: VE

      Žalovaná: WD

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné se v souvislosti s výkladem možnosti prověření všech smluvních ujednání, na kterou odkazuje bod dvacet odůvodnění směrnice 93/13, a požadavku jasnosti a srozumitelnosti, který je stanoven v čl. 4 odst. 2 a v článku 5 téže směrnice, domnívat, že příslušná smluvní ujednání nejsou zneužívající, pokud se spotřebitel mohl seznámit pouze s hodnotou některého ze základních prvků úvěrové smlouvy (předmět smlouvy, tj. částka úvěru, výše splátek a úroky z dané transakce), a to po uzavření smlouvy (nikoli z důvodu objektivní nutnosti, nýbrž na základě ustanovení, jež v tomto smyslu vložil prodávající nebo poskytovatel v postavení smluvní strany do obecných smluvních podmínek a které nebylo individuálně sjednáno) prostřednictvím jednostranného projevu vůle (byť uváděného jakožto součást smlouvy) prodávajícího nebo poskytovatele v postavení smluvní strany, který je pro spotřebitele právně závazný

               2)

               Je nutné se v souvislosti s výkladem možnosti prověření všech smluvních ujednání, na kterou odkazuje bod dvacet odůvodnění směrnice 93/13, a požadavku jasnosti a srozumitelnosti, který je stanoven v čl. 4 odst. 2 a v článku 5 téže směrnice, domnívat, že příslušná smluvní ujednání nejsou zneužívající, pokud je v úvěrové smlouvě uveden pouze některý ze základních prvků (předmět smlouvy, tj. částka úvěru, výše splátek a úroky z dané transakce) ve spojení s výrazem „pro informaci“, aniž je upřesněno, zda je tento jednotlivý prvek, který byl sdělen jen pro informaci, právně závazný, případně zda má zakládat nároky a závazky?

               3.

               Je nutné se v souvislosti s výkladem možnosti prověření všech smluvních ujednání, na kterou odkazuje bod dvacet odůvodnění směrnice 93/13, a požadavku jasnosti a srozumitelnosti, který je stanoven v čl. 4 odst. 2 a v článku 5 téže směrnice, domnívat, že příslušná smluvní ujednání nejsou zneužívající, definuje-li úvěrová smlouva některý ze základních prvků nepřesnými výrazy, zvláště pokud se ve smlouvě o úvěru vyjádřeném v cizí měně (v níž se částka úvěru vyplývající z úvěrové smlouvy stanoví a registruje v cizí měně – dále jen „měna úvěru“ – a závazek splacení těchto částek úvěru musí být plněn v národní měně – dále jen „měna splacení“])

                           (1)

                           za částku úvěru označuje

                                       —

                                       částka úvěrové linky vyjádřená v měně úvěru; nebo

                                       —

                                       maximální částka úvěru vyjádřená v měně úvěru; nebo

                                       —

                                       finanční prostředky požadované spotřebitelem, vyjádřené v měně splacení; nebo

                                       —

                                       splátkový limit vyjádřený v měně splacení?

                           (2)

                           za splátky označuje maximální předpokládaná výše splátek vyjádřená v měně úvěru a/nebo v měně splacení?

               4.

               Je nutné se v souvislosti s výkladem možnosti prověřit si všechna smluvní ujednání, na kterou odkazuje bod dvacet odůvodnění směrnice 93/13, a požadavku jasnosti a srozumitelnosti, který je stanoven v čl. 4 odst. 2 a v článku 5 téže směrnice, domnívat, že příslušná smluvní ujednání nejsou zneužívající, pokud se ve smlouvě o úvěru vyjádřeném v cizí měně (nikoli z důvodu objektivní nutnosti, nýbrž na základě ustanovení, jež v tomto smyslu vložil prodávající nebo poskytovatel v postavení smluvní strany do obecných smluvních podmínek a které nebylo individuálně sjednáno) předmět smlouvy, tj. částka úvěru a výše splátek,

                           (1)

                           vyjádří v měně úvěru prostřednictvím konkrétní částky (kterou tvoří pouze řada znaků sestávající z číslic od 0 do 9) a v měně splacení nanejvýše prostřednictvím metody jednoznačného výpočtu?

                           (2)

                           vyjádří v měně splacení prostřednictvím konkrétní částky a v měně úvěru nanejvýše prostřednictvím metody jednoznačného výpočtu?

                           (3)

                           vyjádří v měně úvěru i v měně splacení nanejvýše prostřednictvím metody jednoznačného výpočtu?

                           (4)

                           v měně úvěru nevyjádří vůbec a v měně splacení se vyjádří nanejvýše prostřednictvím metody jednoznačného výpočtu?

                           (5)

                           v měně splacení nevyjádří vůbec a v měně úvěru se vyjádří nanejvýše prostřednictvím metody jednoznačného výpočtu?

                           4.1.

                           Pokud jde o otázku 4.(5) výše, je v případě, že není nutné určit konkrétní částku a uvést ji v úvěrové smlouvě v okamžiku jejího uzavření, zaručena v okamžiku uzavření smlouvy možnost jednoznačného výpočtu částky úvěru, pokud (nikoli z důvodu objektivní nutnosti, nýbrž na základě ustanovení, jež v tomto smyslu vložil prodávající nebo poskytovatel v postavení smluvní strany do obecných smluvních podmínek a které nebylo individuálně sjednáno)

                                       (1)

                                       úvěrová smlouva neuvádí konkrétní částku úvěru v žádné měně,

                                       (2)

                                       úvěrová smlouva uvádí konkrétní finanční prostředky požadované spotřebitelem nebo konkrétní splátkový limit, jež jsou vyjádřeny v měně splacení,

                                       (3)

                                       úvěrová smlouva neuvádí částku úvěru vyjádřenou v měně splacení prostřednictvím metody jednoznačného výpočtu, přičemž

                                       (4)

                                       v souvislosti s jednoznačným výpočtem částky úvěru vyjádřené v měně úvěru není v úvěrové smlouvě uveden přesný početní údaj, nýbrž pouze maximální výše (a sice konkrétní finanční prostředky požadované spotřebitelem nebo konkrétní splátkový limit, jež jsou vyjádřeny v měně splacení)?

                           4.2.

                                       4.2.1.

                                       Pro případ, že by nebylo nutné určit konkrétní částku a uvést ji v úvěrové smlouvě v okamžiku jejího uzavření, je v souvislosti s jednoznačným výpočtem:

                                                   (1)

                                                   z právního hlediska nutné, aby byla v úvěrové smlouvě uvedena částka předmětu smlouvy, tj. částka úvěru a výše splátek – v případě produktů s pohyblivou úrokovou sazbou výše splátek odpovídajících prvnímu úrokovému období, s použitím metody, která umožňuje provést v okamžiku uzavření smlouvy jednoznačný výpočet; nebo

                                                   (2)

                                                   postačuje, aby úvěrová smlouva v okamžiku svého uzavření obsahovala objektivně stanovené parametry, podle nichž lze tyto údaje (předmět smlouvy a výši splátek) vypočíst v budoucím okamžiku (v tom smyslu, že v úvěrové smlouvě jsou – v okamžiku jejího uzavření – uvedeny pouze parametry umožňující provést jednoznačný výpočet v budoucnosti)?

                                       4.2.2.

                                       Pro případ, že by postačovalo, aby mohla být částka předmětu smlouvy, tj. částka úvěru a výše splátek – v případě produktů s pohyblivou úrokovou sazbou výše splátek odpovídajících prvnímu úrokovému období, vypočtena v měně úvěru v budoucím okamžiku, je nutné, aby byl tento budoucí okamžik (který se logicky musí shodovat s okamžikem, kdy je určena částka smluvního úroku vyjádřená v měně úvěru) výslovně uveden v úvěrové smlouvě v okamžiku jejího uzavření, nebo může určení tohoto budoucího okamžiku spadat mezi výlučné diskreční pravomoci prodávajícího nebo poskytovatele v postavení smluvní strany?

                           4.3.

                           Pokud jde o produkty s periodicky pohyblivou úrokovou sazbou, má se považovat za dostatečné, a tudíž nezneužívající, jsou-li v souvislosti se splátkami určeny (a uvedeny v úvěrové smlouvě v okamžiku jejího uzavření) konkrétní částky a/nebo metoda jednoznačného výpočtu v měně úvěru a/nebo v měně splacení pro první úrokové období v rámci platnosti smlouvy, nebo je z právního hlediska nutné, aby byla určena (a uvedena v úvěrové smlouvě v okamžiku jejího uzavření) metoda jednoznačného výpočtu v měně úvěru a/nebo v měně splacení, a to pro všechna úroková období v rámci platnosti smlouvy?

                           4.4.

                           Je jediným nezneužívajícím způsobem, kterým lze zaručit jednoznačný výpočet, použití příslušného matematického vzorce, nebo lze použít jinou metodu?

                                       4.4.1.

                                       Pro případ, že by nebylo nutné zaručit jednoznačný výpočet použitím příslušného matematického vzorce, lze uvést dostatečně přesný slovní popis?

                                       4.4.2.

                                       Pro případ, že by nebylo nutné zaručit jednoznačný výpočet použitím příslušného matematického vzorce, lze dokonce jen odkázat bez dalšího vysvětlení na odborný pojem (například na roční vyúčtování nebo lineární umořování)?


title: Věc C-474/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Salerno (Itálie) dne 20. října 2014 – trestní řízení proti Cristianu Pontillo

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Salerno (Itálie) dne 20. října 2014 – trestní řízení proti Cristianu Pontillo
   (Věc C-474/14)
   (2014/C 462/27)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Salerno

      Účastník původního trestního řízení

   Cristiano Pontillo

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 16. února 2012 [ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10], vykládány v tom smyslu, že brání vyhlášení zadávacího řízení na udělení koncesí platných po kratší dobu, než byly koncese udělované v minulosti, když bylo uvedené zadávací řízení vyhlášeno za účelem nápravy důsledků plynoucích z nezákonného vyloučení určitého počtu subjektů z předchozích zadávacích řízení?

               2)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládány v tom smyslu, že brání možnosti, aby byla kratší doba platnosti koncesí udělovaných v zadávacím řízení, než byla doba platnosti koncesí udělovaných v minulosti dostatečně odůvodněná požadavkem stejného uplynutí doby platnosti koncesí?

               3)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládány v tom smyslu, že brání stanovení povinnosti bezplatně postoupit užití hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování her a sběru sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo z důvodu rozhodnutí o zániku nebo odnětí?


title: Věc T-143/06: Žaloba podaná dne  19. května 2006  – MTZ Polyfilms v. Rada

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/34

         Žaloba podaná dne 19. května 2006 – MTZ Polyfilms v. Rada
   (Věc T-143/06)
   (2006/C 178/63)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: MTZ Polyfilms (Mumbai, Indie) (zástupce: P. De Baere, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušení nařízení Rady (ES) č. 366/2006 ze dne 27. února 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 1676/2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyethylentereftalátového filmu pocházejícího mimo jiné z Indie;

               —

               uložení Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce vyrábí polyethylentereftalátový film a vyváží jej do Evropského společenství.
   Na podporu svého návrhu žalobkyně zaprvé tvrdí, že napadené nařízení porušuje čl. 2 odst. 8 a čl. 2 odst. 9 základního nařízení (1). Žalobkyně uplatňuje, že napadené nařízení vypočítává vývozní cenu žalobkyně do Společenství na základě jejích vývozních cen do třetích zemí, jelikož stávající vývozní ceny do Společenství nejsou údajně spolehlivým ukazatelem z důvodu existence minimálních dovozních cen.
   Podle žalobkyně nejsou její vývozní ceny nespolehlivé ve smyslu článku 2 odst. 9 základního nařízení. Krom toho žalobkyně tvrdí, že užitá metoda není v souladu se základním nařízením, které uvádí metody, které mohou být určeny pro určení vývozní ceny. Žalobkyně uplatňuje, že čl. 2 odst. 8 a 2 odst. 9 základního nařízení se stejně použijí na taková šetřeních týkající se přezkumů, jako je sporné řízení, bez ohledu na existenci závazků.
   Zadruhé žalobkyně uplatňuje porušení dohody o provádění článku VI GATT 1994 (2). Podle žalobkyně není její vývozní cena nespolehlivá ve smyslu čl. 2 odst. 1 a 2 odst. 3 této dohody. Krom toho žalobkyně uvádí, že použitá metoda není v souladu s čl. 2 odst. 1, čl. 2 odst. 3 a článkem 11 této dohody. Konečně žalobkyně uplatňuje, že čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 3 dohody se použijí stejně na taková přezkoumání provedená podle článku 11 dohody, jako je dotčené částečné předběžné přezkoumání.
   Žalobkyně konečně uplatňuje neexistenci právního základu pro metodu použitou pro stanovení vývozních cen žalobkyně do Společenství a porušení zásady právní jistoty tím, že bylo vyvážejícím výrobcům znemožněno určit si své chování v kontextu cenového závazku.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).

      (2)  Dohoda o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 (WTO-GATT 1994) – antidumpingová dohoda (Úř. věst. L 336, s. 103).


title: Věc C-440/05: Žaloba podaná dne  8. prosince 2005  Komisí Evropských společenství proti Radě Evropské unie

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/10

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2005 Komisí Evropských společenství proti Radě Evropské unie
   (Věc C-440/05)
   (2006/C 22/18)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 8. prosince 2005 předložena žaloba směřující proti Radě Evropské unie podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou W. Bogensbergerem a T. Troostersem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               shledal, že rámcové rozhodnutí Rady 2005/667/SVV ze dne 12. července 2005 k posílení rámce trestního práva pro boj proti znečištění z lodí (1) je protiprávní;

               —

               zrušil uvedené rámcové rozhodnutí;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   S ohledem na funkční přístup Soudního dvora v rozsudku ze dne 13. září 2005 ve věci C-176/03 (Komise v. Rada, dosud nezveřejněn ve Sbírce rozhodnutí), jakož i s ohledem na skutečnost, že opatření stanovená v článcích 1 až 10 rámcového rozhodnutí 2005/667/SVV představují opatření trestní povahy nezbytná pro zajištění efektivity společné dopravní politiky, jak je upravena ve směrnici 2005/35 ES (2), má Komise za to, že rámcové rozhodnutí v celém rozsahu porušuje článek 47 Smlouvy o Evropské unii, vzhledem ke své nedílnosti, a je tedy protiprávní.

      (1)  Úř. věst. L 255, 30. září 2005, s. 164.

      (2)  Směrnice Parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání, Úř. věst. L 255, 30. září 2005, s. 11.


title: Věc F-89/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. června 2013 — Goetz v. Výbor regionů ( „Veřejná služba — Úředníci — Mimosmluvní odpovědnost — Žaloba na náhradu škody — Přípustnost — Počátek běhu lhůty pro podání žaloby — Vyšetřování OLAF — Správní vyšetřování — Disciplinární řízení před disciplinární komisí — Povinnost administrativy jednat s náležitou péčí — Délka disciplinárního řízení — Odpovědnost za zahájení disciplinárního řízení ukončeného bez vydání sankce“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/43

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. června 2013 — Goetz v. Výbor regionů
   (Věc F-89/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Mimosmluvní odpovědnost - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost - Počátek běhu lhůty pro podání žaloby - Vyšetřování OLAF - Správní vyšetřování - Disciplinární řízení před disciplinární komisí - Povinnost administrativy jednat s náležitou péčí - Délka disciplinárního řízení - Odpovědnost za zahájení disciplinárního řízení ukončeného bez vydání sankce)
   2013/C 252/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Goetz (Linkebeek, Belgie) (zástupci: Mes N. Lhoëst a A.-A. Minet, advokáti)

      Žalovaný: Výbor regionů (zástupci: M. J. C. Cañoto Argüelles, jako zmocněnec, ve spolupráci s B. Cambierem, avocat)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí Výboru regionů o zamítnutí žádosti žalobce o náhradu škody za nemajetkovou a majetkovou újmu, kterou údajně utrpěl v rámci správního a disciplinárního řízení, předložené na základě čl. 90 odst. 1 služebního řádu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Pan Goetz ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Výborem regionů Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011, s. 45.


title: Věc C-678/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Mohammad Zadeh Khorassani v. Kathrin Pflanz „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2004/39/ES — Trhy finančních nástrojů — Článek 4 odst. 1 bod 2 — Pojem ‚investiční služby‘ — Příloha I oddíl A bod 1 — Přijímání a předávání příkazů týkajících se jednoho nebo více finančních nástrojů — Případné zahrnutí zprostředkování uzavření smlouvy o správě portfolia“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Mohammad Zadeh Khorassani v. Kathrin Pflanz
   (Věc C-678/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/39/ES - Trhy finančních nástrojů - Článek 4 odst. 1 bod 2 - Pojem ‚investiční služby‘ - Příloha I oddíl A bod 1 - Přijímání a předávání příkazů týkajících se jednoho nebo více finančních nástrojů - Případné zahrnutí zprostředkování uzavření smlouvy o správě portfolia“)
   (2017/C 277/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mohammad Zadeh Khorassani

      Žalovaná: Kathrin Pflanz

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 bod 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS, ve spojení s přílohou I oddílem A bodem 1 této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že investiční služba spočívající v přijímání a předávání příkazů týkajících se jednoho nebo více finančních nástrojů nezahrnuje zprostředkování za účelem uzavření smlouvy, jejímž předmětem je činnost správy portfolia.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Věc C-72/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 10. února 2016 – Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited, v. Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 10. února 2016 – Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited, v. Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-72/16)
   (2016/C 136/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited

      Žalovaní: Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předběžné otázky

               1.

               Brání články 49, 56 nebo 63 SFEU právním předpisům, jako je část 8ZA zákona o dani z příjmu právnických osob z roku 2010, která upravuje daňové úlevy pro výdaje uplatnitelné ve vztahu k ziskům společnosti zdanitelným ve Spojeném království, které poskytují vrtné služby v ropném průmyslu („ropný dodavatel“) z činností („dotčený obchod“), které zahrnují použití určitých typů aktiv („příslušná aktiva“) pronajatých od osoby „propojených“ s ropným dodavatelem tím, že:

                           1.1.

                           pro účely výpočtu zisků z dotčeného obchodu, ukládá předem stanovenou horní hranici pro započitatelnost plateb na leasing příslušných aktiv od propojených osob, vypočtenou na základě původní pořizovací ceny najatého aktiva;

                           1.2.

                           uvádí, že výše plateb, které byly takto zamítnuty na základě horní hranice, mohou být započteny vůči ziskům zdanitelným ve Spojeném království (pokud existují) ropného dodavatele nebo jiných společností v rámci stejné skupiny, které neplynou z dotčeného obchodu; a dále

                           1.3.

                           vyčleňuje zisky z dotčeného obchodu tím, že brání Spojenému království, aby vynaložené náklady nebo ztráty vzniklé ve Spojeném království či ztráty, které nevznikly ve Spojeném království kdekoliv ve skupině ropného dodavatele byly započteny vůči ziskům z dotčeného obchodu, ale umožňují mu započíst vůči jiným ziskům (pokud existují)?

               2.

               Konkrétně, brání články 49, 56 nebo 63 SFEU takové právní úpravě za okolností, kdy:

                           2.1.

                           ropný dodavatel podléhající britské korporační dani si najímá aktiva od propojené společnosti, která nepodléhá britské korporační dani a která je založena a má sídlo v jiném členském státě; nebo

                           2.2.

                           jsou dány okolnosti, jak je uvedeno v článku 2.1 výše a konkrétně ropný dodavatel je také založen a má sídlo v tomto jiném členském státě; nebo

                           2.3.

                           ropný dodavatel podléhající britské korporační dani je dceřinou společností mateřské společnosti, která má další dceřinou společnost, nepodléhající britské korporační dani, která je založena a má sídlo v třetí zemi a ropný dodavatel najímá svá aktiva od této dceřiné společnosti z třetí země;/nebo

                           2.4.

                           nastane jakákoliv jiná kombinace místa založení a/nebo platného režimu zdanění, která je relevantní pro ropného dodavatele nebo pronajímatele vlastnícího aktiva?

               3.

               Byly by některé z odpovědí výše jiné, pokud by obecně, nebo v tomto konkrétním případě [žalobkyň], skupiny vlastnící vrtné plošiny a poskytující vrtné služby ve Spojeném království neměly žádný významný čistý zisk ve Spojeném království krom vrtné činnosti?

               4.

               Byly by kterékoliv z odpovědí výše jiné, pokud by účelem napadených ustanovení bylo zabránit vyhýbání se dani zavedením uměle roztříštěné struktury společnosti, která by neměla žádné skutečné hospodářské odůvodnění mimo skupinu?


title: Věc T-438/09: Žaloba podaná dne 22. října 2009 — SE.RI.FO. v. Komise a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/41

         Žaloba podaná dne 22. října 2009 — SE.RI.FO. v. Komise a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast
   (Věc T-438/09)
   2009/C 312/68
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Serifo Srl (Neapol, Itálie) (zástupci: R. de Lorenzo, P. Kivel Mazuy, G. Ruberto, advokáti)

      Žalované: Komise Evropských společenství, Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit opatření, jehož datum a reference nejsou známé, kterým EACEA schválila v rámci Lifelong Learning Programme seznam projektů průřezového programu „KA3 ICT Multilateral Projects“ přijatých ke společnému financování Společenství a seznam náhradníků, v části, v níž byl projekt „V-3DAS“ č. 505690-2009-LLP-IT-KA3-KA3MP předložený společností Se.Ri.Fo. srl zařazen na seznam náhradníků, a nikoli na seznam financovaných projektů;

               —

               zrušit sdělení ze dne 21. září 2009, došlé dne 22. září 2009, kterým EACEA sdělila společnosti Se.Ri.Fo s.r.l. vyhodnocení projektu „V-3DAS“ externími odborníky agentury a přidělené body.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se účastnila nabídkového řízení pro rok 2009 v rámci akčního programu celoživotního vzdělávání („Lifelong Learning Programme“) předložením Výkonné agentuře pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (dále jen „EACEA“) projektu V-3DAS v rámci průřezového programu — klíčová činnost 3: „ICT“.
   Na základě praktické příručky pro uchazeče 2009 provedli externí odborníci agentury vyhodnocení nabídek. Projekt předložený žalobkyní, který obdržel 30,5 bodů ze 40 (a sice 76,3 % z maximálního počtu bodů), zatímco 31 bodů (a sice 77,5 % z maximálního počtu bodů) bylo nezbytných pro zařazení na seznam financovaných projektů, byl zařazen na seznam náhradníků, který může být použit pro pozdější poskytnutí grantů v případě, že budou disponibilní prostředky v důsledku zpětvzetí schválených projektů nebo v důsledku navýšení rozpočtu programu.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že vyhodnocení externími odborníky EACEA projektu, který předložila a body, které jí tito odborníci přidělili za každé kritérium pro zadání zakázky, jsou stiženy vadou v tom, že odůvodnění je apodiktické, použití kritérií pro zadání zakázky je nesprávné a vyhlášení zakázky si vzájemně odporují a jsou nelogická. Tyto vady lze považovat za rozhodující ve vyloučení projektu žalobkyně ze seznamu financovaných projektů, jelikož jí chybělo jen 0,5 bodu.
   V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že článek 109 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství stanoví, pokud jde o poskytování grantů, že: „[p]oskytování grantů musí dodržovat zásady průhlednosti a rovného zacházení“.


title: Věc T-27/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. března 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise ( „Předběžné opatření — Návrh na předběžná opatření — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/13

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. března 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise
   (Věc T-27/11 R)
   (Předběžné opatření - Návrh na předběžná opatření - Zjevná nepřípustnost)
   2011/C 120/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rheinischer Sparkassen- und Giroverband (Düsseldorf, Německo) (zástupce: A. Rosenfeld a I. Liebach, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, B. Martenczuk a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2010) 9525 v konečném znění ze dne 21. prosince 2010 o státní podpoře MC 8/2009 a C 43/2009 — Německo — WestLB postoupení v části, ve kterém z něho vyplývá, že nové operace Westdeutsche Immobilien Bank AG musejí být po 15. únoru 2011 ukončeny.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžná opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  12. ledna 2006  ve věci C-179/05: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (EHS) č. 2847/93 — Kontrolní režim v odvětví rybolovu — Informace týkající se odlovu a intenzity rybolovu)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 12. ledna 2006
   ve věci C-179/05: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (EHS) č. 2847/93 - Kontrolní režim v odvětví rybolovu - Informace týkající se odlovu a intenzity rybolovu)
   (2006/C 60/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-179/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 21. dubna 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Nolin) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. De Bergues a A. Colomb), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení J. Makarczyk, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že neoznámila údaje požadované čl. 19i první a třetí odrážkou nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2635/97 ze dne 18. prosince 1997, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného nařízení.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc F-78/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013 — BM v. ECB ( „Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Prodloužení zkušební doby se zpětnou účinností — Rozhodnutí ukončit smlouvu během zkušební doby — Disciplinární řízení“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/43

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013 — BM v. ECB
   (Věc F-78/11) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Prodloužení zkušební doby se zpětnou účinností - Rozhodnutí ukončit smlouvu během zkušební doby - Disciplinární řízení)
   2013/C 252/71
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: BM (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: původně P. Embley, M. López Torres a E. Carlini, zmocněnci, poté M. López Torres a E. Carlini, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ECB vypovědět smlouvu žalobce v průběhu zkušební doby z důvodu disciplinárního provinění, které bylo sankcionováno udělením důtky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Výkonné rady Evropské centrální banky ze dne 20. května 2011, kterým se ke dni 31. října 2011 ukončuje smlouva s BM, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská centrální banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené BM.

      (1)  Úř. věst. C 319, 29.10.2011, s. 30.


title: Věc T-243/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — Warsteiner Brauerei Haus Cramer v. OHIM — Stuffer (ALOHA 100 % NATURAL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ALOHA 100 % NATURAL — Starší národní slovní ochranná známka ALOA — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — Warsteiner Brauerei Haus Cramer v. OHIM — Stuffer (ALOHA 100 % NATURAL)
   (Věc T-243/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ALOHA 100 % NATURAL - Starší národní slovní ochranná známka ALOA - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 233/15
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG (původně International Brands Germany GmbH & Co. KG) (Warstein, Německo) (zástupci: B. Hein a M. H. Hoffmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider, poté A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Stuffer SpA (Bolzano, Itálie) (zástupce: F. Jacobacci, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. března 2012 (věc R 1058/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Stuffer SpA a Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG, původně International Brands Germany GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 2. prosince 2004 ve věci C-42/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Rybolov — Zachování a řízení zdrojů — Kontrolní opatření pro rybolovné činnosti)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 2. prosince 2004
   ve věci C-42/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Rybolov - Zachování a řízení zdrojů - Kontrolní opatření pro rybolovné činnosti)
   (2005/C 19/05)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-42/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 4. února 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: T. van Rijn a S. Pardo Quintillán) proti Španělskému království (zmocněnkyně: N. Díaz Abad), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr, J. Malenovský, a U. Lõhmus, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 2. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Španělské království tím, že pro každý rok rybolovu od 1990 do 1997

                           —

                           nestanovilo vhodné postupy pro použití kvót, které mu byly přiděleny a nepřistoupilo k inspekcím, jakož i k dalším kontrolám, které vyžadují použitelná nařízení Společenství,

                           —

                           dočasně nezakázalo rybolov po vyčerpání kvót a,

                           —

                           nepřijalo všechna opatření trestněprávní a správněprávní povahy, která bylo povinno uplatnit vůči kapitánům, kteří porušili tato nařízení nebo vůči jakékoliv jiné osobě odpovědné za toto protiprávní jednání,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 170/83 ze dne 25. ledna 1983, kterým se určuje systém Společenství pro zachování a řízení rybolovných zdrojů, čl. 9 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992, kterým se určuje systém Společenství pro rybolov a akvakulturu, článek 1 a čl. 11 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 2241/87 ze dne 23. července 1987, kterým se zavádí některá kontrolní opatření rybolovných činností, jakož i článek 2 a čl. 21 odst. 1 a 2 a 31 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o vytvoření kontrolního systému pro společnou rybářskou politiku.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2002.


title: Věc F-15/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (pléna) ze dne 24. června 2008 – Andres v. ECB ( Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Odměny — Konzultace Výboru zaměstnanců ECB — Metoda výpočtu roční opravy odměn — Provedení rozsudku soudu Společenství — Retroaktivita )

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/19

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (pléna) ze dne 24. června 2008 – Andres v. ECB
   (Věc F-15/05) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Odměny - Konzultace Výboru zaměstnanců ECB - Metoda výpočtu roční opravy odměn - Provedení rozsudku soudu Společenství - Retroaktivita“)
   (2008/C 260/34)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Carlos Andres a další (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: C. Zilioli a M. K. Sugar, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaur, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak zrušení výplatních pásek žalobců za červenec 2004 v rozsahu, v němž obsahují zvýšení výplaty stanovené na základě údajně protiprávní metody každoročního přizpůsobení odměn a v němž se toto zvýšení neuplatní se zpětným účinkem na roky 2001, 2002 a 2003, a jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005, s. 32 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-131/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-445/10: Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/17

         Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-445/10)
   ()
   2010/C 301/25
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Egerer a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Spolková republika Německo tím, že tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES ze dne 14. března 2007 o zřízení infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE) (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech v plném rozsahu neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               —

               Uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynule dne 14. května 2009.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 1.


title: Věc T-78/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. února 2011 Erika Lenz proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. prosince 2010 ve věci F-80/09, Lenz v. Komise

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. února 2011 Erika Lenz proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. prosince 2010 ve věci F-80/09, Lenz v. Komise
   (Věc T-78/11 P)
   2011/C 103/44
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Erika Lenz (Osnabrück, Německo) (zástupci: V. Lenz a J. Römer, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. prosince 2010 ve věci F-80/09 v plném rozsahu;

               —

               zachovat návrhová žádání předložená v prvním stupni v plném rozsahu;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka čtyři důvody:
   1)   První důvod kasačního opravného prostředku: nesprávný popis skutkového stavu v bodě 29 napadeného rozsudku a porušení jednacího řádu
   Navrhovatelka vytýká Soudu pro veřejnou službu, že označil „odůvodnění“ Komise v napadeném rozhodnutí jako odůvodnění a rovněž jej přijal, ačkoli nebylo předloženo v německém jazyce, a tedy nebylo navrhovatelkou výslovně uznáno. Soud pro veřejnou službu porušil jak článek 29 jednacího řádu, tak i nařízení Rady č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 1958, č. 17, s. 385). Podle navrhovatelky obsahuje bod 29 napadeného rozsudku nejen procesní pochybení, avšak i nesprávný popis skutkového stavu.
   2)   Druhý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávný popis povolání léčitele v Německu
   Navrhovatelka napadá skutečnost, že Soud pro veřejnou službu provedl věcně nesprávný popis lékařského povolání léčitele v Německu.
   3)   Třetí důvod kasačního opravného prostředku: nesprávný popis skutkového stavu vedoucí k předvolání svědkyně
   Navrhovatelka uvádí, že Soud pro veřejnou službu nesprávně popsal skutkový stav, který měl vést k předvolání svědkyně. Soud pro veřejnou službu v bodě 20 a 45 napadeného rozsudku nesprávně tvrdil, že se v žalobě jednalo o poskytnutí náhrady dotčené svědkyni. Podle navrhovatelky se však jednalo o potvrzení postupů v období, kdy žalobkyně byla činná pro společný systém zdravotního pojištění Evropské unie.
   4)   Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: chybějící skutečnosti při vydání rozsudku
   Navrhovatelka na tomto místě vytýká, že určitá tvrzení účastníků řízení na ústním jednání nebyla Soudem pro veřejnou službu v napadeném rozsudku přijata a tedy rovněž ani posouzena.


title: Věc C-573/10: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Timișoara — Rumunsko) — Sergiu Alexandru Micșa v. Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Vnitrostátní zdanění — Článek 110 SFEU — Daň ze znečišťování životního prostředí vybíraná při první registraci motorových vozidel )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/15

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Timișoara — Rumunsko) — Sergiu Alexandru Micșa v. Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Věc C-573/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Vnitrostátní zdanění - Článek 110 SFEU - Daň ze znečišťování životního prostředí vybíraná při první registraci motorových vozidel)
   2011/C 311/23
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Timișoara

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sergiu Alexandru Micșa

      Žalovaní: Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Curtea de Apel Timișoara — Registrace ojetých vozidel již dříve registrovaných v jiných členských státech — Daň ze znečišťování životního prostředí, které jsou podrobena motorová vozidla při jejich první registraci v členském státě — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy s článkem 110 SFEU — Platnost osvobození od platby daně u některých kategorií vozidel

      Výrok

   Článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl daň ze znečišťování životního prostředí, jíž jsou podrobena motorová vozidla při jejich první registraci v tomto členském státě, je-li toto daňové opatření nastaveno takovým způsobem, že odrazuje od uvádění ojetých vozidel zakoupených v jiných členských státech do provozu v uvedeném členském státě, aniž odrazuje od koupě ojetých vozidel téhož stáří a téhož opotřebení na tuzemském trhu.

      (1)  Úř. věst. C 46, 12.2.2011.


title: Věc T-119/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2008 – Kypr v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/59

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2008 – Kypr v. Komise
   (Věc T-119/08) (1)

   (2008/C 223/110)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc F-124/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2013 — Possanzini v. Frontex ( „Veřejná služba — Zaměstnanci agentury Frontex — Dočasný zaměstnanec — Hodnotící zpráva obsahující negativní posouzení hodnotitele, s nímž nebyla dotčená osoba seznámena — Neprodloužení smlouvy na dobu určitou — Rozhodnutí založené na názoru hodnotitele — Práva obhajoby — Porušení — Spor majetkoprávní povahy — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/30

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2013 — Possanzini v. Frontex
      (Věc F-124/11) (1)

      (Veřejná služba - Zaměstnanci agentury Frontex - Dočasný zaměstnanec - Hodnotící zpráva obsahující negativní posouzení hodnotitele, s nímž nebyla dotčená osoba seznámena - Neprodloužení smlouvy na dobu určitou - Rozhodnutí založené na názoru hodnotitele - Práva obhajoby - Porušení - Spor majetkoprávní povahy - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci)
      (2014/C 71/57)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Daniele Possanzini (Pisa, Itálie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex) (zástupci: S. Vuorensola a H. Caniard, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo zrušeno rozhodnutí prodloužit pracovní smlouvu na dobu určitou uzavřenou s žalobkyní.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 28. března 2011 neprodloužit pracovní smlouvu uzavřenou s M. Possanzini na dobu určitou, přijaté výkonným ředitelem Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, se zrušuje

                  2)

                  Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie se ukládá vyplatit M. Possanzini částku 5 000 eur jakožto náhradu škody.

                  3)

                  Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené M. Possanzini.

         (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012, s. 72.


title: Věc T-97/14: Žaloba podaná dne 13. února 2014 – Harry’s New York Bar v. OHIM – Harrys Pubar (HARRY’S NEW YORK BAR)

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/31

         Žaloba podaná dne 13. února 2014 – Harry’s New York Bar v. OHIM – Harrys Pubar (HARRY’S NEW YORK BAR)
   (Věc T-97/14)
   2014/C 129/38
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Harry’s New York Bar SA (Paříž, Francie) (zástupce: S. Arnaud, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Harrys Pubar AB (Göteborg, Švédsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. listopadu 2013 ve spojených věcech R 1038/2012-1 a R 1045/2012-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „HARRY’S NEW YORK BAR“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 30, 32 a 43 – přihláška ochranné známky Společenství č. 3 383 445

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Švédské ochranné známky čísel 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 pro výrobky a služby zařazené do tříd 25 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání ve věci R 1038/2012-1 a zamítnutí odvolání ve věci R 1045/2012-1

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 4 nařízení o ochranné známce společenství.


title: Věc C-430/12: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bacău — Rumunsko) — Elena Luca v. Casa de Asigurări de Sănătate Bacău ( „Článek 99 jednacího řádu — Sociální zabezpečení — Volný pohyb služeb — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 22 — Zdravotní pojištění — Nemocniční péče poskytnutá v jiném členském státě — Předchozí povolení — Výše náhrady pojištěné osobě“ )

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/3

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bacău — Rumunsko) — Elena Luca v. Casa de Asigurări de Sănătate Bacău
   (Věc C-430/12) (1)

   (Článek 99 jednacího řádu - Sociální zabezpečení - Volný pohyb služeb - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 22 - Zdravotní pojištění - Nemocniční péče poskytnutá v jiném členském státě - Předchozí povolení - Výše náhrady pojištěné osobě)
   2013/C 304/04
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elena Luca

      Žalovaný: Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Curtea de Apel Bacău — Výklad článku 56 SFEU a článku 22 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) ve znění pozdějších změn — Vnitrostátní právní úprava vyžadující předchozí souhlas pro plnou náhradu nákladů vynaložených za lékařskou péči v zahraničí — Stanovení výše náhrady nákladů vynaložených v jiném členském státě při neexistenci předchozího souhlasu podle kritérií pojišťujícího členského státu

      Výrok

   Článek 49 ES a článek 22 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění pozměněném nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 592/2008 ze dne 17. června 2008, v zásadě nebrání právní úpravě členského státu, jež podřizuje nárok na plnou náhradu nákladů vynaložených za nemocniční péči poskytnutou v jiném členském státě získání předchozího souhlasu. Tyto články však brání této právní úpravě vykládané v tom smyslu, že ve všech případech vylučuje, aby příslušný orgán plně nahradil tuto péči, jež byla poskytnuta bez předchozího souhlasu.
   Není-li zamítnutí náhrady nákladů vynaložených na nemocniční péči v jiném členském státě a uhrazených pojištěnou osobou z důvodu pouhé neexistence předchozího souhlasu, s přihlédnutím ke konkrétním okolnostem, opodstatněné, musí být uvedená péče této pojištěné osobě nahrazena příslušným orgánem ve výši určené právními předpisy tohoto členského státu. Pokud je tato částka nižší než částka, která by vyplynula z uplatnění právních předpisů platných v členském státě pobytu v případě hospitalizace v tomto členském státě, musí být mimoto tímto příslušným orgánem přiznána dodatečná náhrada až do výše skutečně vynaložených nákladů.
   Je-li toto zamítnutí opodstatněné, pojištěná osoba může na základě článku 49 ES požadovat náhradu nemocniční péče pouze do mezní hodnoty náhrady zaručované systémem zdravotního pojištění, v jehož rámci je pojištěna.

      (1)  Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


title: Věc C-428/06 až C-434/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španělsko) – Unión General de Trabajadores de La Rioja (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06) v. Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), a Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06) v. Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), a Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06) v. Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), a Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06) Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Státní podpory — Daňová opatření přijatá regionálním nebo místním územně správním celkem — Selektivní povaha)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španělsko) – Unión General de Trabajadores de La Rioja (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06) v. Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), a Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06) v. Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), a Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06) v. Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), a Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06) Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
   (Věc C-428/06 až C-434/06) (1)

   (Státní podpory - Daňová opatření přijatá regionálním nebo místním územně správním celkem - Selektivní povaha)
   (2008/C 285/08)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Unión General de Trabajadores de la Rioja UGT-RIOJA (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)

      Žalovaní: Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Státní podpory – Výklad čl. 87 odst. 1 ES – Daňová opatření přijatá entitou nepůsobící na úrovni státu – Snížená daňová sazba ve srovnání se státní sazbou a zavedení zvláštních daňových odpočtů
   Výrok
   Článek 87 odst. 1 ES musí být vykládán v tom smyslu, že pro posouzení selektivní povahy opatření je nutno zohlednit institucionální, procesní a hospodářskou autonomii, kterou má orgán, jenž přijímá toto opatření. Přísluší předkládajícímu soudu, který je jediný příslušný k určení použitelného vnitrostátního práva a jeho výkladu, jakož i k použití práva Společenství na spory, které mu byly předloženy, aby ověřil, zda Territorios Históricos a samosprávné společenství Baskicka mají takovou autonomii, což by znamenalo, že normy přijaté v mezích pravomocí, které byly těmto entitám nižší než státní úrovně svěřeny španělskou Ústavou z roku 1978 a dalšími ustanoveními španělského práva, nemají selektivní povahu ve smyslu pojmu „státní podpora“, jak jej stanoví čl. 87 odst. 1 ES.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-363/06: Usnesení Soudního dvora ze dne 20. února 2008 – Comunidad Autónoma de Valencia – Generalidad Valenciana v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Článek 119 jednacího řádu — Článek 19 statutu Soudního dvora — Zastoupení advokátem — Dodržování podstatných formálních náležitostí procesní povahy — Zásada zákazu diskriminace — Částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/15

         Usnesení Soudního dvora ze dne 20. února 2008 – Comunidad Autónoma de Valencia – Generalidad Valenciana v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-363/06) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Článek 19 statutu Soudního dvora - Zastoupení advokátem - Dodržování podstatných formálních náležitostí procesní povahy - Zásada zákazu diskriminace - Částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   (2008/C 128/25)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Comunidad Autónoma de Valencia – Generalidad Valenciana (zástupci: C. Fernaández Vicién, I. moreno-Tapia Rivas, M. J. Rodríguez Blasco, advokáti a J. V. Sánchez-Tarazaga Marcelino)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Španělské království (zástupce: N. Días Abad)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a L. Escobar Guerrero, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec a P. Gentili, avvocato dello Stato)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 5. července 2006 ve věci T-357/05, Comunidad Autónoma de Valencia – Generalidad Valenciana v. Komise (T-357/05), kterým Soud odmítl jako zjevně nepřípustnou žalobu navrhovatele, jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Komise K (2005) 1867 konečné ze dne 27. června 2005 o snížení původně poskytnuté finanční pomoci z Fondu soudržnosti na skupinu projektů č. 97/11/61/028 týkajících se shromažďování a čištění odpadních vod na pobřeží Středozemního moře Comunidad Autónoma de Valencia (Španělsko) – Zastoupení advokátem – Článek 19 statutu Soudního dvora
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Comunidad Autónoma de Valencia – Generalidad Valenciana se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc T-479/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2017 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (AROMASENSATIONS) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AROMASENSATIONS — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) a odstavec 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2017 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (AROMASENSATIONS)
   (Věc T-479/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AROMASENSATIONS - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) a odstavec 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 277/65)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: M. Zintler a A. Stolz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a M. Simandlova, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2016 (věc R 2482/2015-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení AROMASENSATIONS jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Colgate-Palmolive Co. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. dubna 2005 ve věci C-157/04: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Nakládání s odpady — Směrnice 75/442/EHS, 91/689/EHS a 1999/31/ES — Skládky v Punta de Avalos a Olvera)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 28. dubna 2005
   ve věci C-157/04: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nakládání s odpady - Směrnice 75/442/EHS, 91/689/EHS a 1999/31/ES - Skládky v Punta de Avalos a Olvera)
   (2005/C 171/08)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-157/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění smluvní povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 29. března 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a M. Konstantinidis) proti Španělskému království (zmocněnkyně: L. Fraguas Gadea), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předseda senátu, C. Gulmann a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k zajištění použití článků 4, 8, 9 a 13 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, článku 2 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991, o nebezpečných odpadech a článku 14 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených směrnic, pokud jde o nekontrolovanou skládku v oblasti Punta de Avalos, na ostrově Gomera (Autonomní oblast Kanárských ostrovů).

               2.

               Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k zajištění použití článků 4, 8, 9 a 13 směrnice 75/442, ve znění směrnice 91/156, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice, pokud jde o nekontrolovanou skládku v Olvera, v provincii Cadix (Autonomní oblast Andalusie).

               3.

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.04.2004.


               16.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 216/12

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2015 Kontrolním úřadem ESVO směřující proti Islandu
   (Věc E-34/15)
   (2016/C 216/09)
   Dne 17. prosince 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Øyvindem Bøem a Íris Ísbergovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nepřijal ve stanovené lhůtě opatření nutná k provedení právního aktu uvedeného v bodě 1a kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Komise 2012/46/EU ze dne 6. prosince 2012, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti vyplývající z uvedeného právního aktu a z článku 7 Dohody o EHP a v každém případě o této skutečnosti neinformoval Kontrolní úřad ESVO;

               2.

               uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v této žalobě se uvádí, že Island nejpozději do 13. července 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 13. května 2015 týkajícímu se skutečnosti, že tento stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Komise 2012/46/EU ze dne 6. prosince 2012, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje, uvedenou v bodě 1a kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“),

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc T-681/13: Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2016 – Colomer Italy v. OHIM – Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2016 – Colomer Italy v. OHIM – Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO)
   (Věc T-681/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 145/35)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colomer Italy SpA (Sala Bolognese, Itálie) (zástupci: M. Ricolfi, F. Tarocco a C. Mezzetti, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Farmaca International SpA (Turín, Itálie) (zástupci: M. Caramelli a S. Fierro, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. října 2013 (věc R 1186/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Farmaca International SpA a Colomer Italy SpA.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Společnosti Colomer Italy SpA a Farmaca International SpA ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 78, 15. 3. 2014.


title: Věc T-781/14: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2014 – TVR Automotive v. OHIM – Cardoni (TVR ENGINEERING)

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/42

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2014 – TVR Automotive v. OHIM – Cardoni (TVR ENGINEERING)
   (Věc T-781/14)
   (2015/C 026/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Spojené království) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Fabio Cardoni (Milán, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Přihláška č. 11 132 602

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2014 ve věci R 2532/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM a panu Cardonimu náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-152/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 10. března 2016 – Kozak v. Komise „Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/293/14 — Rozhodnutí výběrové komise o nepřipuštění uchazeče ke zkouškám v hodnotícím centru — Žádost o přezkum — Nové rozhodnutí výběrové komise potvrzující její první rozhodnutí — Odůvodněná odpověď ze strany EPSO — Čistě potvrzující akt — Lhůta pro podání žaloby — Zjevná nepřípustnost — Článek 81 jednacího řádu“

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/37

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 10. března 2016 – Kozak v. Komise
   (Věc F-152/15)
   („Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/293/14 - Rozhodnutí výběrové komise o nepřipuštění uchazeče ke zkouškám v hodnotícím centru - Žádost o přezkum - Nové rozhodnutí výběrové komise potvrzující její první rozhodnutí - Odůvodněná odpověď ze strany EPSO - Čistě potvrzující akt - Lhůta pro podání žaloby - Zjevná nepřípustnost - Článek 81 jednacího řádu“)
   (2016/C 145/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Małgorzata Kozak (Varšava, Polsko) (zástupce: J. Łojkowska-Paprocka, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí EPSO o nepřipuštění žalobkyně ke zkouškám v hodnotícím centru v rámci výběrového řízení EPSO/AD/293/14

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               M. Kozak ponese vlastní náklady řízení.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2005 ve věci T-297/03: Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C. proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/19

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. června 2005
   ve věci T-297/03: Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C. proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)
   (2005/C 229/41)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-297/03, Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C., se sídlem v Castegnero (Itálie), zastoupená M. Calabresem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci a P. Aalto, ve spolupráci s A. Abatem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Komise odpírajícího přístup k některým dokumentům týkajícím se režimu státních podpor prohlášených za slučitelné se společným trhem rozhodnutím Komise ze dne 12. července 2000 [SG (2000) D/105754 – podpora č. 715/99], Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 264 ze dne 1.11.2003.


title: Věc C-603/14 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. prosince 2015 – El Corte Inglés, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky The English Cut — Námitky majitele slovních a obrazových národních ochranných známek a ochranných známek Společenství obsahujících slovní prvky ‚El Corte Inglés‘ — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 5 — Nebezpečí, že dotčená veřejnost provede sblížení s ochrannou známkou, která má dobré jméno — Požadovaný stupeň podobnosti“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/6

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. prosince 2015 – El Corte Inglés, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-603/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky The English Cut - Námitky majitele slovních a obrazových národních ochranných známek a ochranných známek Společenství obsahujících slovní prvky ‚El Corte Inglés‘ - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 5 - Nebezpečí, že dotčená veřejnost provede sblížení s ochrannou známkou, která má dobré jméno - Požadovaný stupeň podobnosti“)
   (2016/C 048/08)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: El Corte Inglés, SA (zástupce: J. Rivas Zurdo, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 15. října 2014, El Corte Inglés v. OHIM – English Cut (The English Cut) (T-515/12, EU:T:2014:882), se zrušuje v rozsahu, v němž v něm bylo rozhodnuto, že z toho, že kolidující označení nevykazují stupeň podobnosti dostačující k tomu, aby byl použit čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, vyplývá, že v projednávané věci potažmo nejsou splněny ani podmínky pro použití odst. 5 tohoto článku.

               2)

               Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc T-477/09: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/66

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
   (Věc T-477/09)
   2010/C 24/116
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Miláno), Itálie]

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. září 2009 ve věci R 1008/2008-4,

               —

               uložit žalovanému (OHIM) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Bricocenter S.r.l.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „BRICOCENTER“ (přihláška č. 4 934 121) pro služby zařazené do třídy 35.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky Společenství, které obsahují slovní prvky „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 3 262 623) a „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 989 046) pro služby zařazené do tříd 35, 37 a 39.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek v plném rozsahu.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-20/10: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Trani — Itálie) — Vino Cosimo Damiano v. Poste Italiane SpA ( „Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Ustanovení 3 a 8 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou — Pracovní smlouvy uzavřené na dobu určitou ve veřejném sektoru — První nebo jediná smlouva — Povinnost uvést objektivní důvody — Zrušení — Snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců — Zásada zákazu diskriminace — Články 82 ES a 86 ES“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/14

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Trani — Itálie) — Vino Cosimo Damiano v. Poste Italiane SpA
   (Věc C-20/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Ustanovení 3 a 8 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou - Pracovní smlouvy uzavřené na dobu určitou ve veřejném sektoru - První nebo jediná smlouva - Povinnost uvést objektivní důvody - Zrušení - Snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců - Zásada zákazu diskriminace - Články 82 ES a 86 ES)
   2011/C 63/26
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Trani

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vino Cosimo Damiano

      Žalovaná: Poste Italiane SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Trani — Výklad ustanovení 3 a ustanovení 8 bodu 3 přílohy ke směrnici Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368) — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy, která do vnitrostátního právního řádu zavedla ustanovení, které nevyžaduje stanovení důvodu pro přijímání zaměstnanců společnosti SpA Poste Italiane na dobu určitou

      Výrok

               1)

               Ustanovení 3 a ustanovení 8 bodu 3 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je uvedena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání vnitrostátnímu právní úpravě, jako je právní úprava stanovená čl. 2 odst. 1a legislativního nařízení č. 368 o provádění směrnice 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (decreto legislativo n. 368, attuazione della direttiva 1999/70/CE relativa all’accordo quadro sul lavoro a tempo determinato concluso dall’UNICE, dal CEEP e dal CES) ze dne 6. září 2001, která na rozdíl od právního režimu použitelného před vstupem tohoto nařízení v platnost umožňuje podniku, jakým je Poste Italiane SpA, uzavřít za podmínky dodržení určitých podmínek první nebo jedinou pracovní smlouvu na dobu určitou se zaměstnancem, jako je C. Vino, bez povinnosti uvést objektivní důvody pro uzavření smlouvy na takovou dobu, neboť tato právní úprava nespočívá v provádění této rámcové smlouvy. V tomto ohledu je irelevantní, že cíl sledovaný touto právní úpravu není hoden ochrany přinejmenším rovnocenné ochraně zaměstnanců na dobu určitou stanovené touto rámcovou dohodou.

               2)

               Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k odpovědi na pátou předběžnou otázku předloženou Tribunále di Trani (Itálie).

               3)

               Pátá předběžná otázka předložená Tribunal di Trani je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.