title: Věc T-642/19: Žaloba podaná dne 25. září 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium v. Komise

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/75

      Žaloba podaná dne 25. září 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium v. Komise
      (Věc T-642/19)
      (2019/C 383/83)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: JCDecaux Street Furniture Belgium (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Winckler a G. Babin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil článek 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž v něm byla konstatována existence neslučitelné státní podpory poskytnuté ve prospěch JCDecaux při provádění smlouvy z roku 1984, a články 2 až 4 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž je v nich nařízeno, aby belgický stát získal tuto podporu od JCDecaux zpět;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně uplatňuje na podporu žaloby proti rozhodnutí Komise C(2019) 4466 final ze dne 24. června 2019 o státní podpoře SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN), kterou poskytla Belgie ve prospěch JC Decaux Belgium Publicité, čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a z nesprávného právního posouzení, kterého se Komise dopustila tím, že měla za to, že využívání některých reklamních stojanů, na které se vztahovala smlouva ze dne 16. července 1984, po stanovené lhůtě ze strany žalobkyně představuje zvýhodnění.

                              —

                              Komise nesprávně dospěla k závěru o hospodářské výhodě navzdory mechanismu kompenzace, který uplatňovalo město Brusel na základě své povinnosti zachovat hospodářskou vyváženost smlouvy.

                              —

                              Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení a nesprávného právního posouzení, pokud měla za to, že žalobkyně v důsledku zvýhodnění ušetřila na nájmu a daních.

                  2.

                  Druhý podpůrně uplatněný žalobní důvod vychází ze slučitelnosti hypotetické státní podpory s vnitřním trhem podle sdělení Komise o rámci SOHZ (1) a rozhodnutí o službách obecného hospodářského zájmu z roku 2012 (2).

                  3.

                  Třetí podpůrně uplatněný žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění, pokud jde o odhad částky, která má být získána zpět.

                              —

                              Komise dostatečně nereagovala na okolnosti namítané účastníky řízení, o výši podpory, která má být získána zpět, předem rozhodla v tiskové zprávě a porušila svá interní procesní pravidla.

                              —

                              Vyčíslení částky hypotetické podpory nebylo možné a představovalo překážku jejího získání zpět.

                  4.

                  Čtvrtý podpůrně uplatněný žalobní důvod vychází z toho, že státní podpora konstatovaná v napadeném rozhodnutí je promlčená.

         (1)  Sdělení Komise - Rámec Evropské unie pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (2011) (Úř. věst. 2012, C 8, s. 15).

         (2)  Rozhodnutí Komise 2012/21/EU ze dne 20. prosince 2011 o použití čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby udělené určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (Úř. věst. 2012, L 7, s. 3).


title: Věc T-643/19: Žaloba podaná dne 26. září 2019 – Dermavita v. EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/76

      Žaloba podaná dne 26. září 2019 – Dermavita v. EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)
      (Věc T-643/19)
      (2019/C 383/84)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dermavita Co. Ltd (Bejrút, Libanon) (zástupce: D. Todorov, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Allergan Holdings France (Courbevoie, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Vlastník sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie JUVEDERM ULTRA – Ochranná známka Evropské unie č. 6 295 638

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. července 2019, ve spojených věcech R 1655/2018-4 a R 1723/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil napadené rozhodnutí o zamítnutí odvolání ve věci R 1723/2018-4 a rozhodnutí o nezrušení ochranné známky Evropské unie č. 6 295 638 pro zboží ve třídě 5, a

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady, které vynaložila žalobkyně ve všech fázích řízení o návrhu na zrušení a odvolacího řízení, včetně nákladů řízení před EUIPO a Tribunálem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Nesprávný výklad relevantních právních předpisů v souvislosti s posouzením povahy výrobků, pro které se ochranná známka používá;

                  —

                  Nesprávný výklad některých důkazů týkajících se používání ochranné známky třetími subjekty se souhlasem vlastníka ochranné známky;

                  —

                  Nedostatek důkazů týkajících se souhlasu vlastníka ochranné známky ve smyslu čl. 18 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-644/19: Žaloba podaná dne 26. září 2019 – Linde Material Handling v. EUIPO - Verti Aseguradora (VertiLight)

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/77

      Žaloba podaná dne 26. září 2019 – Linde Material Handling v. EUIPO - Verti Aseguradora (VertiLight)
      (Věc T-644/19)
      (2019/C 383/85)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Linde Material Handling GmbH (Aschaffenburg, Německo) (zástupci: J. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA (Madrid, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie VertiLight – Přihláška č. 16 161 788

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. července 2019, ve věci R 1849/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Nesplnění povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 94 odst. 1 první věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení práva být vyslechnut podle čl. čl. 94 odst. 1 druhé věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-646/19: Žaloba podaná dne 26. září 2019 – eSky Group IP v. EUIPO - Gröpel (e)

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/78

      Žaloba podaná dne 26. září 2019 – eSky Group IP v. EUIPO - Gröpel (e)
      (Věc T-646/19)
      (2019/C 383/86)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: eSky Group IP sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupce: P. Kurcman, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Gerhard Gröpel (Straubing, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie e tyrkysové, bílé, tmavě modré a světle růžové barvě – Přihláška č. 16 731 333

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. července 2019, ve věci R 223/2019 4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 29. listopadu 2018 vydané v námitkovém řízení č. B 2 957 168;

                  —

                  vrátil věc zpět EUIPO;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů vynaložených řízení před námitkovým oddělením, odvolacím senátem a Tribunálem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-659/19: Žaloba podaná dne 30. září 2019 – FF Group Romania v. EUIPO - KiK Textilien und Non-Food (_kix)

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/78

      Žaloba podaná dne 30. září 2019 – FF Group Romania v. EUIPO - KiK Textilien und Non-Food (_kix)
      (Věc T-659/19)
      (2019/C 383/87)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: FF Group Romania SRL (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: A. Căvescu, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: KiK Textilien und Non Food GmbH (Bönen, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie _kix v černé, bílé a zelené barvě – Přihláška č. 12 517 901

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. července 2019, ve věci R 353/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení článku 94 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení článku 95 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení pravidla 20 odst. 7 písm. c) nařízení č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 2018/625];

                  —

                  porušení pravidla 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95;

                  —

                  porušení zásad ochrany legitimního očekávání, právní jistoty, nestrannosti a rovnosti;

                  —

                  porušení práva být vyslechnut a práva na spravedlivý proces;

                  —

                  zneužití pravomocí.


title: Věc T-664/19: Žaloba podaná dne 30. září 2019 – Allergan Holdings France v. EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/79

      Žaloba podaná dne 30. září 2019 – Allergan Holdings France v. EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (Věc T-664/19)
      (2019/C 383/88)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Allergan Holdings France (Courbevoie, Francie) (zástupce: J. Day, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dermavita Co. Ltd (Bejrút, Libanon)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie JUVEDERM ULTRA – Ochranná známka Evropské unie č. 6 295 638

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. července 2019, ve spojených věcech R 1655/2018-4 a R 1723/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž jím byla zrušena ochranná známka Evropské unie č. 6295638 JUVEDERM ULTRA ve vztahu k předmětnému zboží;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a společnost Dermavita Co. Ltd. ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 a čl. 64 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-136/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État - Francie) – GC, AF, BH, ED v. Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL) („Řízení o předběžné otázce – Osobní údaje – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů uvedených na internetových stránkách – Směrnice 95/46/ES – Nařízení (EU) 2016/679 – Internetové vyhledávače – Zpracování údajů uvedených na internetové stránce – Zvláštní kategorie údajů ve smyslu článku 8 této směrnice a článků 9 a 10 tohoto nařízení – Použitelnost těchto článků na provozovatele vyhledávače – Rozsah povinností tohoto provozovatele podle uvedených článků – Zveřejnění údajů na internetových stránkách výlučně pro účely žurnalistiky nebo uměleckého či literárního projevu – Vliv na vyřízení žádosti o odstranění odkazu – Články 7, 8 a 11 Listiny základních práv Evropské unie“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État - Francie) – GC, AF, BH, ED v. Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
      (Věc C-136/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Osobní údaje - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů uvedených na internetových stránkách - Směrnice 95/46/ES - Nařízení (EU) 2016/679 - Internetové vyhledávače - Zpracování údajů uvedených na internetové stránce - Zvláštní kategorie údajů ve smyslu článku 8 této směrnice a článků 9 a 10 tohoto nařízení - Použitelnost těchto článků na provozovatele vyhledávače - Rozsah povinností tohoto provozovatele podle uvedených článků - Zveřejnění údajů na internetových stránkách výlučně pro účely žurnalistiky nebo uměleckého či literárního projevu - Vliv na vyřízení žádosti o odstranění odkazu - Články 7, 8 a 11 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2019/C 399/02)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: GC, AF, BH, ED

         Žalovaná: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

         za účasti: předseda vlády, Google LLC, právní nástupkyně Google Inc.

         Výrok

                  1)

                  Ustanovení čl. 8 odst. 1 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládána v tom smyslu, že zákaz nebo omezení zpracování zvláštních kategorií osobních údajů ve smyslu těchto ustanovení platí až na výjimky stanovené touto směrnicí i pro provozovatele vyhledávače v rámci jeho odpovědnosti, pravomocí a možností jakožto správce odpovědného za zpracovávání údajů při provozování tohoto vyhledávače, a to když tento provozovatel pod dohledem příslušných vnitrostátních orgánů provádí ověření na základě žádosti subjektu údajů.

                  2)

                  Ustanovení čl. 8 odst. 1 a 5 směrnice 95/46 musí být vykládána v tom smyslu, že provozovatel vyhledávače je na základě těchto ustanovení povinen až na výjimky stanovené touto směrnicí vyhovět žádostem o odstranění odkazů na internetové stránky, na kterých jsou uvedeny osobní údaje, které spadají do zvláštních kategorií ve smyslu těchto ustanovení.
                  Článek 8 odst. 2 písm. e) směrnice 95/46 musí být vykládán v tom smyslu, že podle tohoto ustanovení může takový provozovatel odmítnout vyhovět žádosti o odstranění odkazů, zjistí-li, že dotčené odkazy vedou na obsah, jehož součástí jsou osobní údaje, které spadají do zvláštních kategorií podle tohoto čl. 8 odst. 1, avšak na jejichž zpracování se vztahuje výjimka stanovená v uvedeném čl. 8 odst. 2 písm. e), pokud toto zpracování splňuje všechny ostatní zákonné podmínky stanovené touto směrnicí a pokud subjekt údajů nemá na základě článku 14 prvního pododstavce písm. a) uvedené směrnice právo vznést proti uvedenému zpracování námitku z vážných a legitimních důvodů souvisejících s jeho osobní situací.
                  Ustanovení směrnice 95/46 musí být vykládána v tom smyslu, že je-li provozovateli vyhledávače předložena žádost o odstranění odkazu na internetovou stránku, na níž jsou zveřejněny osobní údaje, které spadají do zvláštních kategorií podle čl. 8 odst. 1 a 5, musí tento provozovatel na základě všech relevantních okolností věci a s ohledem na závažnost zásahu do základního práva subjektu údajů na soukromí a na ochranu osobních údajů ve smyslu článků 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie ověřit, zda nejsou dány důvody významného veřejného zájmu podle čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice a zda se s ohledem na podmínky stanovené v tomto ustanovení jeví, že uvedení tohoto odkazu v seznamu výsledků zobrazeném po zadání jména subjektu údajů do vyhledavače je nezbytně nutné k tomu, aby bylo chráněno právo uživatelů internetu, kteří mají potenciálně zájem na tom mít přístup k této internetové stránce na základě zadání takového dotazu do vyhledávače, na svobodu informací chráněné článkem 11 Listiny.

                  3)

                  Ustanovení směrnice 95/46 musí být vykládána v tom smyslu, že

                              —

                              informace o soudním řízení vůči fyzické osobě, jakož i případně informace o odsouzení, ve které toto řízení vyústilo, představují údaje týkající se „protiprávního jednání“ a „odsouzení za trestné činy“ ve smyslu čl. 8 odst. 5 směrnice a

                              —

                              provozovatel vyhledávače je povinen vyhovět žádosti o odstranění odkazů na internetové stránky, na kterých jsou takové informace uvedeny, pokud se tyto informace týkají dřívější fáze dotčeného soudního řízení a s ohledem na jeho průběh již neodpovídají současnému stavu, jestliže se při ověřování toho, zda jsou dány důvody významného veřejného zájmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice, zjistí, že s ohledem na všechny okolnosti konkrétního případu převažují základní práva subjektu údajů zaručená články 7 a 8 Listiny nad zájmy potenciálně interesovaných uživatelů internetu chráněnými článkem 11 Listiny.

         (1)  Úř. věst. C 168, 29.5.2017.


title: Věc C-467/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rayonen sad Lukovit - Bulharsko) – trestní řízení proti EP („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Články 6, 47 a čl. 51 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie – Směrnice 2012/13/EU – Článek 8 odst. 2 – Směrnice 2013/48/EU – Článek 12 – Směrnice (EU) 2016/343 – Článek 3 – Vnitrostátní právní úprava, která pro účely léčby a bezpečnosti umožňuje psychiatrickou hospitalizaci osob, které ve stavu nepříčetnosti spáchaly činy nebezpečné pro společnost – Právo na informace o právech – Právo na přístup k obhájci – Právo na účinný procesní prostředek – Presumpce neviny – Zranitelná osoba“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/14

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rayonen sad Lukovit - Bulharsko) – trestní řízení proti EP
      (Věc C-467/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Články 6, 47 a čl. 51 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie - Směrnice 2012/13/EU - Článek 8 odst. 2 - Směrnice 2013/48/EU - Článek 12 - Směrnice (EU) 2016/343 - Článek 3 - Vnitrostátní právní úprava, která pro účely léčby a bezpečnosti umožňuje psychiatrickou hospitalizaci osob, které ve stavu nepříčetnosti spáchaly činy nebezpečné pro společnost - Právo na informace o právech - Právo na přístup k obhájci - Právo na účinný procesní prostředek - Presumpce neviny - Zranitelná osoba“)
      (2019/C 399/16)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Rayonen sad Lukovit

         Účastníci původního trestního řízení

      EP

         za účasti: Rayonna prokuratura Lom, KM, HO

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/48/EU ze dne 22. října 2013 o právu na přístup k obhájci v trestním řízení a řízení týkajícím se evropského zatýkacího rozkazu a o právu na informování třetí strany a právu na komunikaci s třetími osobami a konzulárními úřady v případě zbavení osobní svobody musí být vykládány v tom smyslu, že se použijí na takové soudní řízení, jako je řízení stanovené vnitrostátní právní úpravou dotčenou ve věci v původním řízení, v němž lze pro účely léčby a bezpečnosti hospitalizovat v psychiatrickém zařízení osoby, které ve stavu nepříčetnosti spáchaly činy nebezpečné pro společnost. Směrnice 2012/13 musí být vykládána v tom smyslu, že osoby podezřelé ze spáchání trestného činu musí být o svých právech informovány co nejdříve od okamžiku, kdy je podezření, které vůči nim existuje, důvodem k tomu – v jiných než naléhavých případech – aby příslušné orgány prostřednictvím donucovacích opatření omezily jejich svobodu, a to nejpozději před tím, než jsou poprvé vyslýchány policií.

                  2)

                  Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i čl. 8 odst. 2 směrnice 2012/13 a článek 12 směrnice 2013/48 musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, ve které je stanoveno soudní řízení, v němž lze pro účely léčby a bezpečnosti hospitalizovat v psychiatrickém zařízení osoby, které ve stavu nepříčetnosti spáchaly činy nebezpečné pro společnost, pokud tato právní úprava neumožňuje příslušnému soudu, aby ověřil, že v řízeních, která předcházela řízení probíhajícímu u tohoto soudu a která takovému soudnímu přezkumu nepodléhají, byla dodržena procesní práva stanovená v těchto směrnicích.

                  3)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem, a čl. 51 odst. 1 Listiny základních práv musí být vykládány v tom smyslu, že ani tato směrnice, ani toto ustanovení Listiny základních práv se nepoužijí na takové soudní řízení o psychiatrické hospitalizaci za účelem léčby, jako je řízení upravené v článku 155 a následujících Zakona za zdraveto (zákon o veřejném zdraví) dotčené ve věci v původním řízení, z důvodu, že vzhledem ke svému zdravotnímu stavu může dotyčná osoba ohrožovat své zdraví nebo zdraví třetích osob.

                  4)

                  Zásada presumpce neviny zakotvená v článku 3 směrnice 2016/343 musí být vykládána v tom smyslu, že v takovém soudním řízení o psychiatrické hospitalizaci – pro účely léčby a bezpečnosti – osob, které ve stavu nepříčetnosti spáchaly činy nebezpečné pro společnost, jako je řízení dotčené ve věci v původním řízení, vyžaduje, aby státní zastupitelství předložilo důkaz, že osoba, jejíž hospitalizace je navržena, je pachatelem činů, které mají představovat takové nebezpečí.

         (1)  Úř. věst. C 352, 1.10.2018.


title: Věc T-746/19: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2019 – GY v. ECB

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/33

      Žaloba podaná dne 5. listopadu 2019 – GY v. ECB
      (Věc T-746/19)
      (2020/C 36/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: GY (zástupkyně: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB ze dne 28. ledna 2019, kterým se žalobci nepřiznávají příspěvky na domácnost pro rok 2019

                  —

                  dále zrušil, pokud to bude nezbytné, rozhodnutí ze dne 24. dubna 2019 a 26. srpna 2019, která zamítají žalobcovu žádost o správní přezkum a jeho interní stížnost;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu diskriminace.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady nabytých práv.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení „užitečného účinku“ příspěvků na domácnost a článku 15 pracovního řádu ECB

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné péče.


title: Věc C-817/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 31. října 2019 – Ligue des droits humains v. Conseil des ministres

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 31. října 2019 – Ligue des droits humains v. Conseil des ministres
      (Věc C-817/19)
      (2020/C 36/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour constitutionnelle

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Ligue des droits humains

         Odpůrkyně: Conseil des ministres

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů – GDPR) (1) ve spojení s čl. 2 odst. 2 písm. d) tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že se použije na takovou vnitrostátní právní úpravu, jako je zákon ze dne 25. prosince 2016 o zpracování osobních údajů cestujících, který provádí směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/681 ze dne 27. dubna 2016 o používání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) pro prevenci, odhalování, vyšetřování a stíhání teroristických trestných činů a závažné trestné činnosti (2), jakož i směrnici Rady 2004/82/ES ze dne 29. dubna 2004 o povinnosti dopravců předávat údaje o cestujících (3) a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/65/EU ze dne 20. října 2010 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES (4)?

                  2)

                  Je příloha I směrnice 2016/681 slučitelná s články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie v tom smyslu, že údaje, které vyjmenovává, jsou velmi široké – zejména údaje uvedené v bodě 18 přílohy I směrnice 2016/681, které překračují údaje uvedené v čl. 3 odst. 2 směrnice 2004/82 – a pokud jako celek mohou odhalit citlivé údaje, a překročit tak meze toho, co je „nezbytně nutné“?

                  3)

                  Jsou body 12 a 18 přílohy I směrnice 2016/681 slučitelné s články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie v tom, že s ohledem na výraz „včetně“ jsou údaje, jichž se týkají, uvedeny příkladmo, a nikoli vyčerpávajícím způsobem, takže požadavek přesnosti a jasnosti pravidel týkajících se zásahu do práva na respektování soukromého života a do práva na ochranu osobních údajů není dodržen?

                  4)

                  Jsou čl. 3 bod 4 směrnice 2016/681 a příloha I téže směrnice slučitelné s články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, pokud se systém plošného shromažďování, předávání a zpracovávání údajů o cestujících, který tato ustanovení zavádějí, vztahuje na každou osobu, která použije dotčený dopravní prostředek, a to bez ohledu na jakoukoli objektivní skutečnost, na jejímž základě lze mít za to, že tato osoba může představovat riziko pro veřejnou bezpečnost?

                  5)

                  Musí být článek 6 směrnice 2016/681 ve spojení s články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako je napadený zákon, který jako účel zpracování údajů „PNR“ připouští monitorování činností sledovaných zpravodajskými a bezpečnostními službami, přičemž tento účel začleňuje do prevence, odhalování, vyšetřování a stíhání teroristických trestných činů a závažné trestné činnosti?

                  6)

                  Je článek 6 směrnice 2016/681 slučitelný s články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, pokud se jím upravené předběžné posuzování prostřednictvím porovnání s databázemi a s předem stanovenými kritérii vztahuje systematicky a plošně na údaje o cestujících bez ohledu na jakoukoli objektivní skutečnost, na jejímž základě lze mít za to, že tito cestující mohou představovat riziko pro veřejnou bezpečnost?

                  7)

                  Může být pojem „jiný příslušný vnitrostátní orgán“ uvedený v čl. 12 odst. 3 směrnice 2016/681 vykládán tak, že se vztahuje na Útvar pro informace o cestujících zřízený zákonem ze dne 25. prosince 2016, který by tedy mohl povolit přístup k údajům „PNR“ po uplynutí šestiměsíční lhůty v rámci konkrétního vyšetřování?

                  8)

                  Musí být článek 12 směrnice 2016/681 ve spojení s články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako je napadený zákon, které stanoví obecnou dobu pro uchovávání údajů v délce pěti let, a to bez rozlišení, zda při předběžném posuzování vyjde najevo, že dotčení cestující mohou či nemohou představovat riziko pro veřejnou bezpečnost?

                  9)

                              a)

                              Je směrnice 2004/82/ES slučitelná s čl. 3 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii a článkem 45 Listiny základních práv Evropské unie, pokud se povinnosti, které zavádí, vztahují na lety v rámci Evropské unie?

                              b)

                              Musí být směrnice 2004/82 ve spojení s čl. 3 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii a s článkem 45 Listiny základních práv Evropské unie vykládána v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako je napadený zákon, který za účelem boje proti nedovolenému přistěhovalectví a zlepšování hraničních kontrol povoluje systém shromažďování a zpracování údajů cestujících, „kteří jsou přepravováni na vnitrostátní území, z vnitrostátního území nebo přes něj“, což by mohlo nepřímo znamenat obnovení kontrol na vnitřních hranicích?

                  10

                  Pokud by měl Cour constitutionnelle (Ústavní soud) na základě odpovědí na výše uvedené předběžné otázky dospět k závěru, že je napadený zákon, který provádí zejména směrnici 2016/681, v rozporu s jednou nebo více povinnostmi vyplývajícími z ustanovení zmíněných v těchto otázkách, může dočasně zachovat účinky zákona ze dne 25. prosince 2016„o zpracování osobních údajů o cestujících“, aby zabránil právní nejistotě a zajistil možnost ještě využít již dříve shromážděné a uchovávané údaje pro účely stanovené tímto zákonem?

         (1)  Úř. věst. 2016, L 119, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2016, L 119, s. 132.

         (3)  Úř. věst. 2004, L 261, s. 24.

         (4)  Úř. věst. 2010, L 283, s. 1.


title: Věc T-760/19: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2019 – Imperial Brands a další v. Komise

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/34

      Žaloba podaná dne 8. listopadu 2019 – Imperial Brands a další v. Komise
      (Věc T-760/19)
      (2020/C 36/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Imperial Brands plc (Bristol, Spojené království), Imperial Tobacco Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Overseas Holdings Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Holdings Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Overseas Holdings (2) Ltd (Bristol) (zástupci: D. Slater, advokát a E. Burrows, N. Gardner a S. Mardell, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí C(2019) 25 26 final ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností;

                  —

                  v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů a výdajů vynaložených v souvislosti s těmito řízeními.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně deset žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise neposkytla dostatečné odůvodnění, dopustila se nesprávného právního posouzení nebo zjevně nesprávného posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že konstatovala, že pravidla ve Spojeném království týkající se ovládaných zahraničních společností (CFC) jsou relevantním referenčním systémem. Komise měla za referenční systém považovat režim daně z příjmů právnických osob ve Spojeném království.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU nebo zjevně nesprávného posouzení, když přijala nesprávný přístup k analýze pravidel CFC. Komise nesprávně posoudila ustanovení kapitoly 9 části 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [daňový zákon (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010], která obsahuje osvobození příjmů z financování v rámci skupiny formou vynětí z obecného zdanění stanoveného v kapitole 5 části 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [daňový zákon (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010].

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití článku 107 odst. 1 SFEU, když konstatovala, že osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny je selektivní, neboť s podniky nacházejícími se ve srovnatelné právní a skutkové situaci je zacházeno rozdílně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že osvobození příjmů z financování v rámci skupiny zakládá výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise dostatečně neodůvodnila konstatování, že osvobození příjmů z financování v rámci skupiny je z části neodůvodněné, čímž porušila článek 296 SFEU.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že „úplné“ osvobození podle oddílu 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [daňový zákon (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněné povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že 75 % osvobození podle oddílu 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [daňový zákon (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněné povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že zdanění ovládaných zahraničních společností, které splňují podmínky pro osvobození příjmů z financování v rámci skupiny, by porušilo svobodu usazování žalobkyň zakotvenou v článku 49 SFEU.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že analogicky použila ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), která nebyla ratione temporis použitelná.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že přijetím napadeného rozhodnutí Komise neoprávněně zasáhla do výlučné suverenity Spojeného království v oblasti přímých daní, čímž porušila články 4 a 5 SEU a článek 114 SFEU.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. L 193, 19.7.2016, s. 1).


title: Věc T-524/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2019 – Billa v. EUIPO – Boardriders IP Holdings (Billa) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Billa – Starší slovní ochranná známka Evropské unie BILLABONG – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Srovnání výrobků a služeb – Článek 8 odst. 1 písm. b nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2019 – Billa v. EUIPO – Boardriders IP Holdings (Billa)
      (Věc T-524/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Billa - Starší slovní ochranná známka Evropské unie BILLABONG - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Srovnání výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 36/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Billa AG (Wiener Neudorf, Rakousko) (zástupci: J. Rether, M. Kinkeldey, J. Rosenhäger a S. Brandstätter, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Boardriders IP Holdings LLC (Huntington Beach, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: J. Fish, solicitor a A. Bryson, barrister)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. června 2018 (věc R 2235/2017-4), ve znění opravy ze dne 4. října 2018, týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Boardriders IP Holdings a Billa.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro dušení vlastnictví (EUIPO) ze dne 21. června 2018 (věc R 2235/2017-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká produktů „hry“ spadajících do třídy 28 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, v platném znění, kterých se týká přihlášená ochranná známka.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc T-761/19: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2019 – Willis Europe v. Komise

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/35

      Žaloba podaná dne 8. listopadu 2019 – Willis Europe v. Komise
      (Věc T-761/19)
      (2020/C 36/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Willis Europe BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: N. Niejahr a B. Hoorelbeke, advokáti a A. Stratakis a P. O’Gara, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2019/1352 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností (Úř. věst. L 216, 2019, s. 1) v rozsahu, v němž se jím konstatuje, že údajné opatření podpory představuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a nařizuje se její vrácení spolu s úroky, a to i od žalobkyně;

                  —

                  podpůrně zrušil články 2, 3 a 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se jím nařizuje vrácení neslučitelné podpory spolu s úroky, a to i od žalobkyně;

                  —

                  uložil Komisi nést vlastní náklady řízení a uhradit náklady řízení žalobkyně v rámci tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU, když rozhodla, že údajné opatření podpory představuje selektivní výhodu pro společnosti, které využívají osvobození ve výši 75 % pro způsobilé úvěrové vztahy s nízkým rizikem, protože Komise:

                              —

                              nesprávně určila jako referenční systém britský režim ovládaných zahraničních společností (CFC),

                              —

                              dopustila se nesprávného právního posouzení, když dospěla k závěru, že osvobození od daně ve výši 75 % představuje odchylku z referenčního daňového systému, a to na základě, že:

                                          (i)

                                          konstatování odchylky se nesprávně zakládá na regulační technice,

                                          (ii)

                                          test významných rozhodovacích funkcí není ústředním testem britského režimu CFC, a

                                          (iii)

                                          kvalifikované a nekvalifikované úvěrové vztahy nejsou ve stejné právní a faktické situaci, přičemž Komise se v každém případě dopustila nesprávného právního posouzení, když nepřiměřeně vycházela z ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1) nebo tuto směrnici použila obdobně

                              —

                              dopustila se nesprávného posouzení a nesprávného právního posouzení, když dospěla k závěru, že osvobození od daně ve výši 75 % není odůvodněné povahou a celkovou strukturou daňového systému stejným způsobem jako osvobození od daně z příjmů z financování skupinových společností, které se použije na neobchodní finanční zisky podle oddílu 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daních z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení) (kapitálové investice ze Spojeného království)].

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož neprokázala, že údajné opatření podpory může ovlivnit obchod mezi členskými státy a ohrožuje narušit hospodářskou soutěž.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z podpůrného tvrzení, že Komise porušila článek 49 SFEU kvalifikací údajného opatření podpory jako neslučitelné státní podpory, která neporušuje svobodu usazování zaručenou článkem 49 SFEU.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila základní zásadu rovného zacházení/zákazu diskriminace:

                              —

                              tím, že s neobchodním finančním ziskem ze způsobilých úvěrů zacházela stejným způsobem jako s neobchodním finančním ziskem z nezpůsobilých úvěrů, a

                              —

                              tím, že zacházela odlišně s osvobozením od daně z příjmů z financování skupinových společností, podle toho, zda neobchodní zisk spadá pod oddíly 371EB nebo 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daních z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení)]

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z podpůrného tvrzení, že i když opatření podpory patří do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise porušila čl. 16 odst. 1 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) tím, že nařídila navrácení údajné neslučitelné finanční podpory příjemci údajného opatření podpory, protože takové navrácení je v rozporu s obecnými zásadami unijního práva, konkrétně se zásadou legitimní důvěry a právní jistoty.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. L 193, 19.7.2016, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).


title: Věc C-831/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 14. listopadu 2019 – Banco di Desio e della Brianza SpA a další v. YX, ZW

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 14. listopadu 2019 – Banco di Desio e della Brianza SpA a další v. YX, ZW
      (Věc C-831/19)
      (2020/C 36/22)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Milano

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Banco di Desio e della Brianza SpA, Banca di Credito Cooperativo di Carugate e Inzago sc, Intesa Sanpaolo SpA, Banca Popolare di Sondrio s.c.p.a, Cerved Credit Management SpA

         Žalovaní: YX, ZW

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání ustanovení článku 6 ve spojení s článkem 7 směrnice 93/13/EHS (1) a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, a za jakých podmínek, takovému vnitrostátnímu právnímu řádu, jako je právní řád v projednávané věci, který exekučnímu soudu brání, aby provedl vlastní přezkum exekučního titulu, který nabyl právní moci, v případě, že spotřebitel, který se dozvěděl o svém postavení (přičemž takovou znalost předtím soudy v rámci existujícího platného práva vylučovaly), navrhne, aby soud vykonal tento přezkum?

                  2)

                  Brání ustanovení článku 6 ve spojení s článkem 7 směrnice 93/13/EHS a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, a za jakých podmínek, takovému právnímu řádu, jako je vnitrostátní právní řád, který v případě implicitního rozhodnutí, jímž byla vyloučena zneužívající povaha smluvního ujednání, brání exekučnímu soudu, který má rozhodovat o námitkách spotřebitele proti navrhovanému výkonu rozhodnutí, aby tuto zneužívající povahu konstatoval, a lze uvedenou nemožnost přezkumu předpokládat i v případě, že nebylo možno - vzhledem k existujícím právním předpisům platným v době, kdy daný rozsudek nabyl právní moci - přezkoumat zneužívající povahu smluvního ujednání, a to v důsledku nemožnosti kvalifikovat ručitele jako spotřebitele?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách o [zneužívajících ujednáních] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288; oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26).


title: Věc T-648/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2019 – Super bock group v. EUIPO – Agus (Crystal) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Crystal – Starší národní slovní ochranná známka CRISTAL – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence podobnosti mezi výrobky – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2019 – Super bock group v. EUIPO – Agus (Crystal)
      (Věc T-648/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Crystal - Starší národní slovní ochranná známka CRISTAL - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence podobnosti mezi výrobky - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 36/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Super bock group, SGPS SA (Leça do Balio, Portugalsko) (zástupce: J. P. Mioludo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Agus sp. z o.o. (Varšava, Polsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. července 2018 (věc R 299/2018-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Unicer-Bebidas de Portugal, SGPS SA a Agus.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Super bock group, SGPS SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 16, 14.1.2019.


title: Věc C-853/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem Poprad (Slovensko) dne 22. listopadu 2019 – IM v. STING Reality s.r.o.

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem Poprad (Slovensko) dne 22. listopadu 2019 – IM v. STING Reality s.r.o.
      (Věc C-853/19)
      (2020/C 36/23)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Okresný súd Poprad

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: IM

         Žalovaná: STING Reality s.r.o.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (1) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004, vykládána v tom smyslu, že takové skutkové okolnosti, jaké nastaly v projednávané věci, za kterých fyzické osobě, jež se nachází se ve finanční a časové tísni a jejímž úmyslem je získat úvěrové prostředky na udržení si vlastnického práva k nemovité věci představující její jediné obydlí, předloží podnikatel v odvětví úvěrů smlouvu, kterou je tato osoba trvale zbavena vlastnického práva k nemovité věci navzdory tomu, že její vůlí bylo převést nemovitou věc na věřitele jen dočasně za účelem zajištění úvěrové smlouvy, představují nekalou obchodní praktiku?

                  2.

                  Musí být směrnice Rady 93/13[/EHS] (2) ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice 93/13“) vykládána v tom smyslu, že za skutkových okolností popsaných v [otázce č. 1] podléhá soudnímu přezkumu i kupní smlouva o převodu nemovité věci i navzdory argumentům podnikatele o individuálně sjednaných smluvních podmínkách, jestliže podnikatel odmítne předložit soudu smlouvy v jiných případech s cílem zjistit, zda jde o formulářový typ smluv používaných podnikatelem v jiných případech?

                  3.

                  Spadá-li věc do působnosti směrnice 93/13, musí být za okolnost relevantní pro účely čl. 4 odst. 1 této směrnice považován i stav před uzavřením smlouvy, a sice že k osobním údajům žalobce se žalovaný podnikatel dostal bez souhlasu žalobce?

         (1)  Úř. věst. 2005, L 149, s. 22.

         (2)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26.


title: Věc C-482/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. prosince 2019 – Česká republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie („Žaloba na neplatnost – Sbližování právních předpisů – Směrnice (EU) 2017/853 – Kontrola nabývání a držení zbraní – Platnost – Právní základ – Článek 114 SFEU – Změna stávající směrnice – Zásada proporcionality – Chybějící posouzení dopadů – Zásah do vlastnického práva – Přiměřenost přijímaných opatření – Opatření vytvářející překážky na vnitřním trhu – Zásada právní jistoty – Zásada ochrany legitimního očekávání – Opatření nutící členské státy k přijetí právní úpravy s retroaktivním účinkem – Zásada zákazu diskriminace – Výjimka pro Švýcarskou konfederaci – Diskriminace dotýkající se členských států Evropské unie nebo členských států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO) mimo Švýcarskou konfederaci“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. prosince 2019 – Česká republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
      (Věc C-482/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Sbližování právních předpisů - Směrnice (EU) 2017/853 - Kontrola nabývání a držení zbraní - Platnost - Právní základ - Článek 114 SFEU - Změna stávající směrnice - Zásada proporcionality - Chybějící posouzení dopadů - Zásah do vlastnického práva - Přiměřenost přijímaných opatření - Opatření vytvářející překážky na vnitřním trhu - Zásada právní jistoty - Zásada ochrany legitimního očekávání - Opatření nutící členské státy k přijetí právní úpravy s retroaktivním účinkem - Zásada zákazu diskriminace - Výjimka pro Švýcarskou konfederaci - Diskriminace dotýkající se členských států Evropské unie nebo členských států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO) mimo Švýcarskou konfederaci“)
      (2020/C 36/02)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, O. Serdula a J. Vláčil, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér, G. Koós a G. Tornyai, zmocněnci), Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Wiącek a D. Lutostańska, zmocněnci)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: O. Hrstková Šolcová a R. van de Westelaken, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: původně A. Westerhof Löfflerová, E. Moro a M. Chavrier, poté A. Westerhof Löfflerová a M. Chavrier, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalované: Francouzská republika (zástupci: A. Daly, E. de Moustier, R. Coesme a D. Colas, zmocněnci), Evropská komise (zástupkyně: M. Šimerdová, Y. G. Marinova a E. Kružíková, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Česká republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

                  3.

                  Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 357, 23.10.2017.


title: Věc T-667/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2019 – Pinto Teixeira v. ESVČ („Veřejná služba – Práva a povinnosti úředníků – Prohlášení o úmyslu vykonávat profesní činnost po ukončení výkonu funkce – Článek 16 služebního řádu – Nebezpečí střetu s oprávněnými zájmy orgánu – Lhůta pro odpověď na prohlášení o úmyslu vykonávat profesní činnost – Implicitní nepřímý souhlas – Zákaz výkonu profesní činnosti po ukončení výkonu funkce – Morální újma“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2019 – Pinto Teixeira v. ESVČ
      (Věc T-667/18) (1)

      („Veřejná služba - Práva a povinnosti úředníků - Prohlášení o úmyslu vykonávat profesní činnost po ukončení výkonu funkce - Článek 16 služebního řádu - Nebezpečí střetu s oprávněnými zájmy orgánu - Lhůta pro odpověď na prohlášení o úmyslu vykonávat profesní činnost - Implicitní nepřímý souhlas - Zákaz výkonu profesní činnosti po ukončení výkonu funkce - Morální újma“)
      (2020/C 36/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: José Manuel Pinto Teixeira (Oeiras, Portugalsko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. Spac, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ESVČ ze dne 21. února 2018, kterým se žalobci zakazuje výkon externí činnosti na základě článku 16 služebního řádu úředníků Evropské unie na jedné straně a na druhé straně náhrada újmy, kterou měl údajně utrpět z důvodu tohoto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) ze dne 21. února 2018, kterým se Josému Manuelovi Pinto Teixeirovi zakazuje výkon externí činnosti podle článku 16 služebního řádu úředníků Evropské unie, se zrušuje

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 16, 14.1.2019.


title: Věc C-432/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof - Německo) – Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena v. Balema GmbH („Řízení o předběžné otázce – Ochrana zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin – Nařízení (ES) č. 510/2006 a (EU) č. 1151/2012 – Článek 13 odst. 1 – Nařízení (ES) č. 583/2009 – Článek 1 – Zápis názvu „Aceto Balsamico di Modena“(CHZO) – Ochrana složek tohoto názvu, které nejsou zeměpisného charakteru – Rozsah“ )

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof - Německo) – Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena v. Balema GmbH
      (Věc C-432/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin - Nařízení (ES) č. 510/2006 a (EU) č. 1151/2012 - Článek 13 odst. 1 - Nařízení (ES) č. 583/2009 - Článek 1 - Zápis názvu „Aceto Balsamico di Modena“(CHZO) - Ochrana složek tohoto názvu, které nejsou zeměpisného charakteru - Rozsah“)
      (2020/C 36/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena

         Žalovaná: Balema GmbH

         Výrok

      Článek 1 nařízení Komise (ES) č. 583/2009 ze dne 3. července 2009 o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Aceto Balsamico di Modena (CHZO)] musí být vykládán v tom smyslu, že se ochrana názvu „Aceto Balsamico di Modena“ nevztahuje na použití jednotlivých výrazů tohoto názvu, které nejsou zeměpisného charakteru.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Spojené věci C-708/17 a 725/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rajonen sad Asenovgrad a Sofijski rajonen sad – Bulharsko) – „EVN Bulgaria Toplofikatsia“ EAD v. Nikolina Stefanova Dimitrova (C-708/17) a „Toplofikatsia Sofia“ EAD v. Mitko Simeonov Dimitrov (C-725/17) („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 2011/83/EU – Spotřebitelské právo – Článek 2 odst. 1 – Pojem „spotřebitel“ – Článek 3 odst. 1 – Smlouva uzavřená mezi obchodníkem a spotřebitelem – Smlouva na dodávky tepla z dálkového vytápění – Článek 27 – Setrvačný prodej – Směrnice 2005/29/ES – Nekalé obchodní praktiky podniků vůči spotřebitelům na vnitřním trhu – Článek 5 – Zákaz nekalých obchodních praktik – Příloha I – Nevyžádané dodání nebo poskytnutí – Vnitrostátní právní úprava ukládající každému vlastníku bytové jednotky v budovách ve společném vlastnictví připojených k síti dálkového vytápění, aby přispíval na úhradu nákladů na spotřebu tepla v rámci společných prostor a vnitřních rozvodů budovy – Energetická účinnost – Směrnice 2006/32/ES – Článek 13 odst. 2 – Směrnice 2012/27/EU – Článek 10 odst. 1 – Informace o vyúčtování – Vnitrostátní právní úprava stanovující, že v budově ve společném vlastnictví je spotřeba tepla v rámci vnitřních rozvodů každému vlastníku bytové jednotky vyúčtovávána v poměru k vytápěnému objemu jeho bytu“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rajonen sad Asenovgrad a Sofijski rajonen sad – Bulharsko) – „EVN Bulgaria Toplofikatsia“ EAD v. Nikolina Stefanova Dimitrova (C-708/17) a „Toplofikatsia Sofia“ EAD v. Mitko Simeonov Dimitrov (C-725/17)
      (Spojené věci C-708/17 a 725/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 2011/83/EU - Spotřebitelské právo - Článek 2 odst. 1 - Pojem „spotřebitel“ - Článek 3 odst. 1 - Smlouva uzavřená mezi obchodníkem a spotřebitelem - Smlouva na dodávky tepla z dálkového vytápění - Článek 27 - Setrvačný prodej - Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky podniků vůči spotřebitelům na vnitřním trhu - Článek 5 - Zákaz nekalých obchodních praktik - Příloha I - Nevyžádané dodání nebo poskytnutí - Vnitrostátní právní úprava ukládající každému vlastníku bytové jednotky v budovách ve společném vlastnictví připojených k síti dálkového vytápění, aby přispíval na úhradu nákladů na spotřebu tepla v rámci společných prostor a vnitřních rozvodů budovy - Energetická účinnost - Směrnice 2006/32/ES - Článek 13 odst. 2 - Směrnice 2012/27/EU - Článek 10 odst. 1 - Informace o vyúčtování - Vnitrostátní právní úprava stanovující, že v budově ve společném vlastnictví je spotřeba tepla v rámci vnitřních rozvodů každému vlastníku bytové jednotky vyúčtovávána v poměru k vytápěnému objemu jeho bytu“)
      (2020/C 36/03)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soudy

      Rajonen sad Asenovgrad a Sofijski rajonen sad

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: „EVN Bulgaria Toplofikatsia“ EAD, (C-708/17) a „Toplofikatsia Sofia“ EAD (C-725/17)

         Žalovaní: Nikolina Stefanova Dimitrova (C-708/17) a Mitko Simeonov Dimitrov (C-725/17)

         za přítomnosti: „Termokomplekt“ OOD (C-725/17)

         Výrok

                  1)

                  Článek 27 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, ve spojení s čl. 5 odst. 1 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že vlastníci bytu v budově ve společném vlastnictví připojeném k síti dálkového vytápění jsou povinni přispívat na náklady na spotřebu tepla ve společných prostorách a ve vnitřních rozvodech budovy, i když sami o dodávky tepla nepožádali a ve svých bytech ho nevyužívají.

                  2)

                  Článek 13 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/32/ES ze dne 5. dubna 2006 o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách a o zrušení směrnice Rady 93/76/EHS a čl. 10 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že u budov vlastněných společenstvím vlastníků je spotřeba tepla ve vnitřních rozvodech vyúčtovávána každému vlastníkovi bytu v budově v poměru k vytápěnému objemu jeho bytu.

         (1)  Úř. věst. C 94, 12.3.2018..


title: Věc C-857/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 26. listopadu 2019 – Slovak Telekom a.s. v. Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 26. listopadu 2019 – Slovak Telekom a.s. v. Protimonopolný úrad Slovenskej republiky
      (Věc C-857/19)
      (2020/C 36/24)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovensko)

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatelka: Slovak Telekom a.s.

         Další účastník řízení: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

         Předběžné otázky

      Otázka k výkladu čl. 11 odst. 6 věty první nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy:

                  1.

                  Znamená slovní spojení „ztrácejí orgány pro hospodářskou soutěž členských států příslušnost používat články 81 a 82 Smlouvy“ (2) ztrátu pravomoci orgánů členských států uplatňovat články 81 a 82 Smlouvy?

                  2.

                  Vztahuje se článek 50 (Právo nebýt dvakrát trestně stíhán nebo trestán za stejný trestný čin) Listiny základních práv Evropské unie, vyhlášené dne 7. prosince 2000 v Nice, i na případy správních deliktů ve formě zneužití dominantního postavení podle článku 102 Smlouvy o fungování Evropské unie, jež byly samostatně a nezávisle sankcionovány Komisí a orgánem členského státu při výkonu jejich pravomoci podle čl. 11 odst. 6 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002?

         (1)  Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.

         (2)  [v čl. 11 odst. 6 větě první nařízení Rady (ES) č. 1/2003]


title: Věc T-811/19: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2019 – Enoport – Produção de Bebidas v. EUIPO – Miguel Torres (CABEZA DE TORO)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/37

      Žaloba podaná dne 22. listopadu 2019 – Enoport – Produção de Bebidas v. EUIPO – Miguel Torres (CABEZA DE TORO)
      (Věc T-811/19)
      (2020/C 36/44)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Enoport – Produção de Bebidas L.da (Rio Maior, Portugalsko) (zástupkyně: R. Milhões, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem Miguel Torres, S. A. (Vilafranca del Penedès, Barcelona, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „CABEÇA DE TOIRO“ – Přihláška k zápisu č. 15626286

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. září 2019 ve věci R 394/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-323/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2019 – Banco Cooperativo Español v. SRB („Hospodářská a měnová unie – Bankovní unie – Jednotný mechanismus pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků – Jednotný fond pro řešení krizí – Rozhodnutí Jednotného výboru o příspěvcích předem na rok 2016 – Žaloba na neplatnost – Bezprostřední a osobní dotčení – Přípustnost – Podstatné formální náležitosti – Autentizace rozhodnutí – Postup pro přijetí rozhodnutí“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2019 – Banco Cooperativo Español v. SRB
      (Věc T-323/16) (1)

      („Hospodářská a měnová unie - Bankovní unie - Jednotný mechanismus pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků - Jednotný fond pro řešení krizí - Rozhodnutí Jednotného výboru o příspěvcích předem na rok 2016 - Žaloba na neplatnost - Bezprostřední a osobní dotčení - Přípustnost - Podstatné formální náležitosti - Autentizace rozhodnutí - Postup pro přijetí rozhodnutí“)
      (2020/C 36/25)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Banco Cooperativo Español, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: D. Sarmiento Ramírez-Escudero a J. Beltrán de Lubiano Sáez de Urabain, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB) (zástupci: F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch a S. Ianc, advokáti)

         Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Evropská komise (zástupci: J. Rius, A. Steiblytė a K.-P. Wojcik, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Jednotného výboru přijatého na výkonném zasedání dne 15. dubna 2016 a týkajícího se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/06) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 15. dubna 2016 týkající se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/06) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Banco Cooperativo Español, SA.

                  2)

                     Banco Cooperativo Español a Jednotný výbor pro řešení krizí ponesou vlastní náklady řízení.

                  3)

                     Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2018.


title: Věc T-824/19: Žaloba podaná dne 2. prosince 2019 – RY v. Komise

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/37

      Žaloba podaná dne 2. prosince 2019 – RY v. Komise
      (Věc T-824/19)
      (2020/C 36/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: RY (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 10. dubna 2019 o ukončení smlouvy dočasného zaměstnance podle čl. 2 písm. c) PŘOZ uzavřené s žalobcem,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU. Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že Komise jej měla opětovně začlenit do příslušného služebního útvaru v důsledku rozsudku ze dne 10. ledna 2019, RY v. Komise (T-160/17, EU:T:2019:1).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut, neboť žalobci nebylo umožněno účelně vyjádřit své stanovisko a mít vliv na předmětný rozhodovací proces.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci z důvodu, že napadené rozhodnutí bylo přijato výhradně za účelem poskytnout čistě potvrzujícímu rozhodnutí o ukončení smlouvy žalobce zdánlivou legalitu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práva nahlížet do spisu. Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že nebylo vyhověno jeho opakovaným žádostem o předání písemností, které si mezi sebou předaly kabinet člena Komise a Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost v návaznosti na rozsudek ze dne 10. ledna 2019, RY v. Komise (T-160/17, EU:T:2019:1).


title: Věc C-493/18: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation - Francie) – UB v. VA, Tiger SCI, WZ, jako insolvenční správce UB, Banque patrimoine et immobilier SA („Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Úpadková řízení – Nařízení (ES) č. 1346/2000 – Článek 3 odst. 1 – Žaloby, které vyplývají přímo z úpadkového řízení a úzce s ním souvisejí – Prodej nemovitosti a zřízení hypotečního zástavního práva – Odpůrčí žaloba podaná insolvenčním správcem – Článek 25 odst. 1 – Výlučná příslušnost soudů členského státu, v němž bylo zahájeno úpadkové řízení“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/10

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation - Francie) – UB v. VA, Tiger SCI, WZ, jako insolvenční správce UB, Banque patrimoine et immobilier SA
      (Věc C-493/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Úpadková řízení - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Článek 3 odst. 1 - Žaloby, které vyplývají přímo z úpadkového řízení a úzce s ním souvisejí - Prodej nemovitosti a zřízení hypotečního zástavního práva - Odpůrčí žaloba podaná insolvenčním správcem - Článek 25 odst. 1 - Výlučná příslušnost soudů členského státu, v němž bylo zahájeno úpadkové řízení“)
      (2020/C 36/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: UB

         Žalovaní: VA, Tiger SCI, WZ, jako insolvenční správce UB, Banque patrimoine et immobilier SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že žaloba insolvenčního správce jmenovaného soudem členského státu, na jehož území bylo zahájeno úpadkové řízení, jejímž cílem je prohlásit neúčinnost prodeje nemovitosti nacházející se v jiném členském státě, jakož i hypotečního zástavního práva k této nemovitosti vůči věřitelům jako celku, spadá do výlučné příslušnosti soudů prvního členského státu.

                  2)

                  Článek 25 odst. 1 nařízení č. 1346/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že rozhodnutí, jímž soud členského státu, v němž bylo zahájeno úpadkové řízení, opravňuje insolvenčního správce, aby podal žalobu v jiném členském státě, třebaže by tato žaloba spadala do výlučné příslušnosti tohoto soudu, nemůže mít za následek přiznání mezinárodní příslušnosti soudům tohoto jiného členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 364, 8.10.2018.


title: Věc C-117/18 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2019 – PGNiG Supply & Trading GmbH v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Vnitřní trh se zemním plynem – Směrnice 2009/73/ES – Článek 32 – Přístup třetích osob – Článek 41 odst. 6, 8 a 10 – Sazební pravidla – Článek 36 – Žádost o udělení výjimky – Pravidla provozování plynovodu OPAL – Vnitrostátní regulační orgán – Rozhodnutí o výjimce – Žádost o změnu – Rozhodnutí Evropské komise – Žaloba na neplatnost – Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU – Přípustnost – Rozhodnutí nedotýkající se žalobkyně bezprostředně“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2019 – PGNiG Supply & Trading GmbH v. Evropská komise
      (Věc C-117/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2009/73/ES - Článek 32 - Přístup třetích osob - Článek 41 odst. 6, 8 a 10 - Sazební pravidla - Článek 36 - Žádost o udělení výjimky - Pravidla provozování plynovodu OPAL - Vnitrostátní regulační orgán - Rozhodnutí o výjimce - Žádost o změnu - Rozhodnutí Evropské komise - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Přípustnost - Rozhodnutí nedotýkající se žalobkyně bezprostředně“)
      (2020/C 36/04)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníce řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: PGNiG Supply & Trading GmbH (zástupci: M. Jeżewski a O. Waluśkiewicz, adwokaci, E. Buczkowska a M. Trepka, radcowie prawni)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupkyně: K. Herrmann a O. Beynet, zmocněnkyně)

         Vedlejší účastnice podporující Komisi: Spolková republika Německo (zástupci: původně T. Henze, poté J. Möller, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost PGNiG Supply & Trading GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc T-835/19: Žaloba podaná dne 6. prosince 2019 – CrossFit v. EUIPO - Hochwarter (CROSSBOX)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/38

      Žaloba podaná dne 6. prosince 2019 – CrossFit v. EUIPO - Hochwarter (CROSSBOX)
      (Věc T-835/19)
      (2020/C 36/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: CrossFit Inc. (Scotts Valley, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: D. Mărginean, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Marlis Hochwarter (Vídeň, Rakousko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie CROSSBOX – Ochranná známka Evropské unie č. 12 503 471

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. října 2019, ve věci R 1832/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před Tribunálem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 2 písm. a) bodu i) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009;

                  —

                  Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-591/18 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. listopadu 2019 – Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh podzemních a podmořských silových kabelů – Rozdělení trhu v rámci projektů – Pokuty – Právo na obhajobu – Přístup ke spisu – Zásada presumpce neviny – Zkreslení důkazů“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/11

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. listopadu 2019 – Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding v. Evropská komise
      (Věc C-591/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh podzemních a podmořských silových kabelů - Rozdělení trhu v rámci projektů - Pokuty - Právo na obhajobu - Přístup ke spisu - Zásada presumpce neviny - Zkreslení důkazů“)
      (2020/C 36/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníce řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding (zástupci: A. Rinne, M. Lichtenegger a S. Schricker, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Leupold, H. van Vliet a C. Vollrath, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Brugg Kabel AG a Kabelwerke Brugg AG Holding se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc T-99/17: Usnesení Tribunálu ze dne 3. prosince 2019 – Eutelsat v. GSA

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 3. prosince 2019 – Eutelsat v. GSA
      (Věc T-99/17) (1)

      (2020/C 36/47)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc T-566/19: Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2019 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2019 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise
      (Věc T-566/19) (1)

      (2020/C 36/48)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 348, 14.10.2019.


title: Věc T-365/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2019 – Portigon v. SRB („Hospodářská a měnová unie – Bankovní unie – Jednotný mechanismus pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků – Jednotný fond pro řešení krizí – Rozhodnutí Jednotného výboru o příspěvcích předem na rok 2016 – Žaloba na neplatnost – Bezprostřední a osobní dotčení – Přípustnost – Podstatné formální náležitosti – Autentizace rozhodnutí – Postup pro přijetí rozhodnutí – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2019 – Portigon v. SRB
      (Věc T-365/16) (1)

      („Hospodářská a měnová unie - Bankovní unie - Jednotný mechanismus pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků - Jednotný fond pro řešení krizí - Rozhodnutí Jednotného výboru o příspěvcích předem na rok 2016 - Žaloba na neplatnost - Bezprostřední a osobní dotčení - Přípustnost - Podstatné formální náležitosti - Autentizace rozhodnutí - Postup pro přijetí rozhodnutí - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2020/C 36/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Portigon AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: D. Bliesener, V. Jungkind a F. Geber, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (zástupci: B. Meyring, T. Klupsch a S. Ianc, advokáti)

         Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė a K.-P. Wojcik, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Jednotného výboru přijatého na výkonném zasedání dne 15. dubna 2016 a týkajícího se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/06) a dále na zrušení rozhodnutí Jednotného výboru přijatého na výkonném zasedání dne 20. května 2016 a týkajícího se úpravy příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí, doplňujícího rozhodnutí Jednotného výboru přijatého na výkonném zasedání dne 15. dubna 2016 a týkajícího se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/13), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí přijaté na výkonném zasedání dne 15. dubna 2016 a týkající se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/06) a rozhodnutí Jednotného výboru přijaté na výkonném zasedání dne 20. května 2016 a týkající se úpravy příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí, doplňující rozhodnutí Jednotného výboru přijaté na výkonném zasedání dne 15. dubna 2016 a týkající se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/13), se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Portigon AG.

                  2)

                     Jednotný výbor pro řešení krizí ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Portigon.

                  3)

                     Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016.


title: Věc T-683/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2019 – Conte v. EUIPO – (CANNABIS STORE AMSTERDAM) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CANNABIS STORE AMSTERDAM – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Ochranná známka, která je v rozporu s veřejným pořádkem – Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (EU) 2017/1001 – Článek 7 odst. 2 nařízení 2017/1001“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2019 – Conte v. EUIPO – (CANNABIS STORE AMSTERDAM)
      (Věc T-683/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CANNABIS STORE AMSTERDAM - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Ochranná známka, která je v rozporu s veřejným pořádkem - Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (EU) 2017/1001 - Článek 7 odst. 2 nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 36/34)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Santa Conte (Neapol, Itálie) (zástupci: C. Demichelis, E. Ortaglio a G. Iorio Fiorelli, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. srpna 2018 (věc R 2181/2017-2), týkajícímu se přihlášky obrazového označení CANNABIS STORE AMSTERDAM k zápisu jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Santě Conte se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019.


title: Spojené věci T-377/16, T-645/16 a T-809/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2019 – Hypo Vorarlberg Bank v. SRB („Hospodářská a měnová unie – Bankovní unie – Jednotný mechanismus pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků – Jednotný fond pro řešení krizí – Rozhodnutí Jednotného výboru o příspěvcích předem na rok 2016 – Žaloba na neplatnost – Bezprostřední a osobní dotčení – Přípustnost – Podstatné formální náležitosti – Autentizace rozhodnutí – Postup pro přijetí rozhodnutí – Povinnost uvést odůvodnění – Omezení časových účinků rozsudku“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2019 – Hypo Vorarlberg Bank v. SRB
      (Spojené věci T-377/16, T-645/16 a T-809/16) (1)

      („Hospodářská a měnová unie - Bankovní unie - Jednotný mechanismus pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků - Jednotný fond pro řešení krizí - Rozhodnutí Jednotného výboru o příspěvcích předem na rok 2016 - Žaloba na neplatnost - Bezprostřední a osobní dotčení - Přípustnost - Podstatné formální náležitosti - Autentizace rozhodnutí - Postup pro přijetí rozhodnutí - Povinnost uvést odůvodnění - Omezení časových účinků rozsudku“)
      (2020/C 36/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hypo Vorarlberg Bank AG, dříve Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Rakousko) (zástupci: G. Eisenberger a A. Brenneis, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (zástupci: B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch a S. Ianc, advokáti)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Italská republika (zástupkyně: G. Palmieri, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Jednotného výboru přijatého na výkonném zasedání dne 15. dubna 2016 a týkajícího se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/06) a dále na zrušení rozhodnutí Jednotného výboru přijatého na výkonném zasedání dne 20. května 2016 a týkajícího se úpravy příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí, doplňujícího rozhodnutí Jednotného výboru přijatého na výkonném zasedání dne 15. dubna 2016 a týkajícího se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/13), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Ve věcech T-645/16 a T-809/16 se žaloby odmítají jako nepřípustné.

                  2)

                     Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí přijaté na výkonném zasedání dne 15. dubna 2016 a týkající se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/06) a rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí přijaté na výkonném zasedání dne 20. května 2016 a týkající se úpravy příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí, doplňující rozhodnutí Jednotného výboru přijaté na výkonném zasedání dne 15. dubna 2016 a týkající se příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/13), se ve věci T-377/16 zrušují v rozsahu, v němž se týkají Hypo Vorarlberg Bank AG.

                  3)

                     Jednotný výbor pro řešení krizí ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Hypo Vorarlberg Bank ve věci T-377/16.

                  4)

                     Hypo Vorarlberg Bank ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Jednotným výborem pro řešení krizí ve věcech T-645/16 a T-809/16, jakož i ve věci T-645/16 R.

                  5)

                     Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016.


title: Věc C-596/18 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. listopadu 2019 – LS Cable & System Ltd v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh s podzemními a podmořskými elektrickými kabely – Rozdělení trhu v rámci projektů – Pokuty – Důkazní břemeno – Zkreslení důkazů – Veřejné distancování se od kartelové dohody“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/12

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. listopadu 2019 – LS Cable & System Ltd v. Evropská komise
      (Věc C-596/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s podzemními a podmořskými elektrickými kabely - Rozdělení trhu v rámci projektů - Pokuty - Důkazní břemeno - Zkreslení důkazů - Veřejné distancování se od kartelové dohody“)
      (2020/C 36/15)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: LS Cable & System Ltd (zástupci: S. Spinks a S. Kinsella, solicitors)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: N. Khan a H. van Vliet, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti LS Cable & System Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-527/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2019 – Tàpias v. Rada („Veřejná služba – Reforma služebního řádu a pracovního řádu, jež vstoupila v platnost dne 1. ledna 2014 – Nařízení (EU, Euratom) č. 1023/2013 – Solidární odvod uplatňovaný od 1. ledna 2014 – Pozastavení uplatňování metody aktualizace odměn v letech 2013 a 2014“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2019 – Tàpias v. Rada
      (Věc T-527/16) (1)

      („Veřejná služba - Reforma služebního řádu a pracovního řádu, jež vstoupila v platnost dne 1. ledna 2014 - Nařízení (EU, Euratom) č. 1023/2013 - Solidární odvod uplatňovaný od 1. ledna 2014 - Pozastavení uplatňování metody aktualizace odměn v letech 2013 a 2014“)
      (2020/C 36/28)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Margarita Tàpias (Wavre, Belgie) (zástupkyně: L. Levi a N. Flandin, advokátky)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupkyně: E. Taneva a M. Ecker, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí o stanovení výše odměny žalobkyně za leden 2014, jak se konkretizuje ve výplatní pásce za uvedený měsíc, jež jí byla zaslána dne 14. ledna 2014 a byla první výplatní páskou, jejímž prostřednictvím se na žalobkyni uplatnil čl. 65 odst. 4 a článek 66a služebního řádu ve znění vycházejícím z čl. 1 bodů 44 a 46 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013 (Úř. věst. 2013, L 287, s. 15), kterými se stanoví pozastavení uplatňování metody aktualizace odměn v letech 2013 a 2014 a od 1. ledna 2014 zavádí solidární odvod.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Margaritě Tàpias se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                     Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015 (věc původně zapsána do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-121/14 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-642/18: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. prosince 2019 – Evropská komise v. Španělské království („Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 2008/98/ES – Články 30 a 33 – Plány pro nakládání s odpady – Autonomní společenství Baleárské ostrovy a Kanárské ostrovy (Španělsko) – Povinnost revize – Povinnost oznámení Komisi – Neexistence řádné výzvy dopisem – Předčasné zaslání výzvy dopisem – Nepřípustnost“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/13

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. prosince 2019 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-642/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2008/98/ES - Články 30 a 33 - Plány pro nakládání s odpady - Autonomní společenství Baleárské ostrovy a Kanárské ostrovy (Španělsko) - Povinnost revize - Povinnost oznámení Komisi - Neexistence řádné výzvy dopisem - Předčasné zaslání výzvy dopisem - Nepřípustnost“)
      (2020/C 36/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán, E. Sanfrutos Cano a F. Thiran, zmocněnci)

         Žalované: Španělské království (zástupce: L. Aguilera Ruiz, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 445, 10.12.2018