title: Věc T-319/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. dubna 2014 – ABN Amro Group v. Komise „Státní podpory — Finanční odvětví — Podpora určená k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu — Článek 107 odst. 3 písm. b) SFEU — Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem — Podmínky schválení podpory — Zákaz uskutečnit akvizice — Slučitelnost se sděleními Komise o podporách pro finanční odvětví v souvislosti s finanční krizí — Přiměřenost — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na vlastnictví“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. dubna 2014 – ABN Amro Group v. Komise
   (Věc T-319/11) (1)

   („Státní podpory - Finanční odvětví - Podpora určená k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu - Článek 107 odst. 3 písm. b) SFEU - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem - Podmínky schválení podpory - Zákaz uskutečnit akvizice - Slučitelnost se sděleními Komise o podporách pro finanční odvětví v souvislosti s finanční krizí - Přiměřenost - Rovné zacházení - Zásada řádné správy - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na vlastnictví“)
   2014/C 159/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ABN Amro Group NV (Amsterdam, Nizozemí) (zástupci: W. Knibbeler a P. van den Berg, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2011/823/EU ze dne 5. dubna 2011, o opatřeních C 11/2009 (ex NN 53b/2008, NN 2/2010 a N 19/2010) provedených Nizozemským státem ve prospěch skupiny ABN AMRO NV (vytvořené po spojení mezi Fortis Bank Nederland a ABN Amro N) (Úř. věst. L 333, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               ABN Amro Group NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-227/06: Žaloba podaná dne 25. srpna 2006 – RSA Security Ireland v. Komise

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/15

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2006 – RSA Security Ireland v. Komise
   (Věc T-227/06)
   (2006/C 249/37)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: RSA Security Ireland Ltd (Shannon, Irsko) (zástupci: B. Conway, Barrister a S. Daly, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit nařízení Komise (ES) č. 888/2006 ze dne 16. června 2006, jelikož nezařazuje výrobek žalobkyně pro účely tarifního zařazení podle kombinované nomenklatury na základě objektivní povahy a vlastností výrobku.

               —

               Podpůrně, zrušit rozhodnutí Komise (ES) č. 888/2006 z důvodu, že jeho přijetím Komise zneužila své pravomoci nebo porušila podstatné procesní náležitosti.

               —

               Prohlásit, že celní zařazení výrobku je třeba provést na základě vnitřní vlastnosti výrobku, jež má charakter zařízení pro automatické zpracování dat, a je třeba jej zařadit do čísla 8471 kombinované nomenklatury.

               —

               Podpůrně, prohlásit, že podstatnou vlastností výrobku je zvláštní schopnost generovat a provádět matematické výpočty stanovené uživatelem v okamžiku koupě, a tudíž je třeba jej zařadit jako počítací stroj do čísla 8470 kombinované nomenklatury.

               —

               Prohlásit, že v souladu s přijatými zásadami pro zařazování výrobku pro celní účely není podstatnou vlastností výrobku bezpečnostní přístroj umožňující přístup k záznamům uloženým v zařízení pro automatické zpracování dat nebo jinak.

               —

               Uložit zaplacení ve prospěch žalobkyně takového cla, jaké žalobkyně zaplatila při dovozu výrobku do Společenství ode dne vstupu v platnost nařízení Komise (ES) č. 888/2006 včetně úroků.

               —

               Uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně dováží do a prodává ve Společenství výrobek „RSA SecurID authenticator“. Společnost se domáhá zrušení nařízení Komise č. 888/2006 (1), ve kterém byl tento výrobek zařazen do čísla 8543 kombinované nomenklatury.
   Žalobkyně tvrdí, že přijetím nařízení č. 888/2006 Komise nestanovila podstatné vlastnosti výrobku, a v popisu výrobku obsaženém v příloze k nařízení č. 888/2006 popsala výrobek nesprávně jako „bezpečnostní přístroj“ a jako zařízení „[umožňující] přístup k záznamům uloženým v zařízení pro automatizované zpracování dat“. Žalobkyně tvrdí, že tyto omyly a nesprávná právní posouzení odůvodňují zrušení nařízení.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 888/2006 ze dne 16. června 2006 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 165, s. 6).


title: Věc T-76/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2015 – Compagnie des montres Longines, Francillon v. OHIM – Staccata (QUARTODIMIGLIO QM) „Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Společenství QUARTODIMIGLIO QM – Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší mezinárodní obrazové ochranné známky znázorňující dvě roztažená křídla a starší mezinárodní obrazové ochranné známky LONGINES – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 – Neexistence zásahu do dobrého jména – Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2015 – Compagnie des montres Longines, Francillon v. OHIM – Staccata (QUARTODIMIGLIO QM)
      (Věc T-76/13) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství QUARTODIMIGLIO QM - Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší mezinárodní obrazové ochranné známky znázorňující dvě roztažená křídla a starší mezinárodní obrazové ochranné známky LONGINES - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence zásahu do dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
      (2015/C 107/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (Saint-Imier, Švýcarsko) (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Staccata Srl (Como, Itálie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. listopadu 2012 (věc R 62/2012-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Compagnie des montres Longines, Francillon SA a Staccata Srl.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Compagnie des montres Longines, Francillon SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/27

         Složení přísahy nových soudců Soudu pro veřejnou službu Evropské unie
   (2005/C 271/50)
   Paní Boruta, p. Gervasoni, p. Kanninen, p. Kreppel, p. Mahoney, p. Tagaras a p. van Raepenbusch, jmenovaní od 1. října 2005 soudci Soudu pro veřejnou službu Evropské unie rozhodnutím Rady ze dne 22. července 2005 o jmenování soudců Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (1), složili dne 5. října 2005 před Soudním dvorem přísahu.

      (1)  Úř. věst. L 197, 28.7.2005, s. 28.


title: Věc C-104/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/11

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-104/07) (1)

   (2007/C 235/20)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-458/10: Žaloba podaná dne 27. září 2010 — McBride v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/39

         Žaloba podaná dne 27. září 2010 — McBride v. Komise
   (Věc T-458/10)
   ()
   2010/C 328/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Peter McBride (Downings, Irsko) (zástupci: A. Collins SC, N. Travers, barrister a D. Barry, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2010, které bylo Irsku oznámeno pod číslem K(2010) 4758, kterým se zamítá žádost o zvýšení bezpečnostní kapacity pro nové rybářské plavidlo Peadar Elaine II, a které bylo přijato za účelem nahrazení rozhodnutí týkajícího se této žádosti obsaženého v rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů VOP IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (Úř. věst. L 90, s. 48), které bylo zrušeno v rozsahu, v něž se týká žalobce, rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2006 ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03 Boyle a další v. Komise (Sb. rozh. s. II-1699), a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá podle článku 263 SFEU zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2010, které bylo Irsku oznámeno pod číslem K(2010) 4758, kterým se zamítá žádost o zvýšení bezpečnostní kapacity pro nové rybářské plavidlo Peadar Elaine II, a které bylo přijato za účelem nahrazení rozhodnutí týkajícího se této žádosti obsaženého v rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů VOP IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (neoficiální překlad) (Úř. věst. L 90, s. 48), které bylo zrušeno v rozsahu, v něž se týká žalobce, rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2006 ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03 Boyle a další v. Komise (Sb. rozh. s. II-1699).
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí následující žalobní důvody:

               Zaprvé žalobce tvrdí, že žalovaná jednala bez právního základu. Článek 4 odst. 2 rozhodnutí Rady 97/413/ES ze dne 26. června 1997 o cílech a pravidlech restrukturalizace rybolovu Společenství v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2001 k vytvoření trvalé rovnováhy mezi zdroji a jejich využíváním (neoficiální překlad) (Úř. věst. L 175, s. 27) i nadále představuje vhodný právní základ pro napadené rozhodnutí, a Komisi tudíž údajně chyběl právní základ pro přijetí rozhodnutí jako ad hoc rozhodnutí.

               Zadruhé žalobce tvrdí, že Komise porušila podstatné formální náležitosti. Žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí mělo být podle rozhodnutí Rady č. 97/413/ES přijato podle postupu řídícího výboru a že Komise tím, že přijala rozhodnutí ad hoc, jednala v rozporu s podstatnými formálními náležitostmi.

               Zatřetí žalobce tvrdí, že v důsledku nesprávného výkladu čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Rady 97/413/ES Komise překročila své pravomoci, zejména tím, že se opírala o irelevantní kritéria a nezohlednila definici „intenzity rybolovu“ stanovenou v rozhodnutí Rady č. 97/413/ES a v právních předpisech Společenství pro oblast rybolovu, použitelné v době podání žádosti žalobce o bezpečnou tonáž v prosinci 2001.

               Krom toho žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí obsahuje několik zjevných vad týkajících se posouzení žádosti žalobce o bezpečnou tonáž. Žalobce zejména tvrdí, že rozhodnutí Komise zamítající žádost na základě použití náhradní kapacity z několika menších plavidel pro pravidlo Peadar Elaine II, čímž nedošlo ke zvýšení celkové kapacity víceúčelového úseku irského loďstva v okamžiku registrace plavidla, je neodůvodněné.

               Nakonec žalobce tvrdí, že Komise porušila právo na řádnou správu. Tvrdí, že odmítnutí Komise posoudit opodstatněnost jeho žádosti představuje porušení jejích povinností podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, zejména porušení jeho práva na „spravedlivé posouzení jeho žádosti v přiměřené lhůtě“ podle čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Rady 97/413/ES.


title: Věc T-444/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. února 2013 — Esge v. OHIM — De’Longhi Benelux (KMIX) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství KMIX — Starší slovní ochranná známka Společenství BAMIX — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. února 2013 — Esge v. OHIM — De’Longhi Benelux (KMIX)
   (Věc T-444/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství KMIX - Starší slovní ochranná známka Společenství BAMIX - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 108/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Esge AG (Bussnang, Švýcarsko) (zástupce: J. Klink, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: De'Longhi Benelux SA, dříve Kenwood Appliances Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: P. Strickland, solicitor, a L. St Ville, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. července 2010 (věc R 1249/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Esge AG a Kenwood Appliances Luxembourg SA

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Esge AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc C-108/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. března 2015 Lella Chatziioannou proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-330/13, Lella Chatziioannou v. Komise a Evropská centrální banka

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. března 2015 Lella Chatziioannou proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-330/13, Lella Chatziioannou v. Komise a Evropská centrální banka
   (Věc C-108/15 P)
   (2015/C 178/05)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lella Chatziioannou (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Evropská centrální banka

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadené usnesení;

               —

               zrušil závěr Tribunálu, že námitce nepřípustnosti se vyhovuje, a zejména zjištění, že „prohlášení Euroskupiny nelze [...] považovat za akt, který má právní účinky vůči třetím osobám“, a tudíž vůči navrhovatelce, a že sporným prohlášením Euroskupina „velmi obecně podala zprávu o některých opatřeních, která byla schválena na politické úrovni s Kyperskou republikou“;

               —

               zrušil napadené usnesení, které přisoudilo snížení hodnoty vkladů Kyperské republice, aniž by připsalo jakékoliv jednání, akt nebo rozhodnutí Euroskupině, odpůrkyním nebo odpůrkyním v rámci Euroskupiny;

               —

               zrušil uložení náhrady nákladů řízení navrhovatelce.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka předkládá čtyři důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku. Konkrétně:

               1.

               Napadené usnesení je stiženo nedostatkem odůvodnění a bylo vydáno na základě nesprávného výkladu skutkového a právního stavu ve vztahu k orgánu, který skutečně přijal rozhodnutí o snížení hodnoty vkladů „bail in“.

               2.

               Napadené usnesení bylo vydáno v rozporu s obecnými právními zásadami v tom, že Tribunál zkreslil skutečnost, že bez ohledu na druh či formu napadeného rozhodnutí přijatého Euroskupinou bylo rozhodnutí v tomto případě aktem napadnutelným žalobou na neplatnost.

               3.

               Napadené usnesení je stiženou vadou v tom, že Tribunál za účelem vydání usnesení nepřezkoumal právní a faktický vztah Evropské komise, Evropské centrální banky a Euroskupiny, a ani nepřezkoumal skutečnost, že na základě zásady příčinné souvislosti a kritéria skutečně odpovědného představovaly akty Euroskupiny akty Evropské centrální banky a Evropské komise, které měly jednat způsobem slučitelným se Smlouvou a protokoly Evropské unie, jakož i na základě sekundárního práva.
               Tribunál tudíž nezkoumal podstatu argumentů a sporu navrhovatelky, a nesprávně tak odmítl žalobu na neplatnost.

               4.

               Je-li tomuto kasačnímu opravnému prostředku vyhověno, navrhovatelce se neuloží náhrada nákladů tohoto řízení, ani nákladů vynaložených v řízení v prvním stupni.


title: Věc T-137/06: Žaloba podaná dne  5. května 2006  – Abdrabbah v. Rada

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/30

         Žaloba podaná dne 5. května 2006 – Abdrabbah v. Rada
   (Věc T-137/06)
   (2006/C 165/60)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Ghunia Abdrabba (Birmingham, Spojené království) (zástupci: N. Garcia a S. Cox, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit článek 2 nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002, ve znění nařízení Rady (ES) č. 561/2003 ze dne 27. března 2003 a nařízení Komise (ES) č. 246/2006 ze dne 10. února 2006 a odkazu na žalobce v příloze I;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobcem jsou stejné jako ve věci T-135/06 Al-Faqih v. Rada.


title: Věc C-224/08: Žaloba podaná dne 23. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/29

         Žaloba podaná dne 23. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-224/08)
   (2008/C 171/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Huvelin, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (1), a v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 této směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2006/100/ES uplynula k datu přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii, tj. 1. ledna 2007. Přitom ke dni podání žaloby žalovaná stále nepřijala prováděcí opatření pro úplné provedení této směrnice, zejména co se týče lékařských profesí, advokátů a architektů.

      (1)  Úř. věst. L 363, s. 141.


title: Věc C-548/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2009 Bank Melli Iran proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 14. října 2009 ve věci T-390/08, Bank Melli Iran v. Rada

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2009 Bank Melli Iran proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 14. října 2009 ve věci T-390/08, Bank Melli Iran v. Rada
   (Věc C-548/09 P)
   2010/C 80/17
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bank Melli Iran (zástupce: L. Defalque, advokát) (dále jen: navrhovatelka)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Francouzská republika, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek vydaný dne 14. října 2009 druhým senátem Soudu prvního stupně ve věci T-390/08, Bank Melli Iran v. Rada a oznámený žalobkyni dne 15. října 2009;

               —

               vyhovět návrhům žalobkyně podaných u Soudu;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka se na podporu svého kasačního opravného prostředku dovolává třech hlavních žalobních důvodů a třech podpůrných důvodů.
   Prvním žalobním důvodem uplatňuje, že Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když nepovažoval povinnost osobního sdělení stanovenou v čl. 15 odst. 3 nařízení 423/2007 (1) za podstatnou formální náležitost, jejíž nedodržení má za následek zrušení aktu. Sdělení rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků pařížské pobočce navrhovatelky prostřednictvím francouzské Bankovní komise, a nikoliv Radou nesplnilo podmínky oznámení stanovené v nařízení a představuje porušení pravidla veřejného pořádku ve Společenství.
   Ve svém druhém žalobním důvodu navrhovatelka uvádí, že Soud se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu právního základu nařízení 423/2007. Tím, že připustil, aby uvedené nařízení jakož i napadené rozhodnutí byly přijaty kvalifikovanou většinou pouze na základě článku 60 a článku 301 ES, porušil podstatné formální náležitosti Smlouvy. Jelikož jsou toto nařízení a toto rozhodnutí určeny subjektům, které se podílejí na šíření jaderných zbraní, jsou s ním přímo spojeny nebo je podporují, vycházejí tyto texty z územní působnosti článků 60 a 301 ES a měly by se rovněž zakládat na článku 308 ES, vyžadující jednohlasné rozhodování.
   Svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku Bank Melli Iran uplatňuje, že Soud se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu konceptu práv obhajoby a zásady účinné soudní ochrany, když se považoval za dostatečně informovaný k výkonu své kontroly, aniž by obdržel od Rady důkaz na podporu odůvodnění napadeného rozhodnutí, a to ani před ani po podání žaloby.
   Podpůrně navrhovatelka zaprvé vytýká, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutečností tím, že se domníval, že Rada má podle čl. 7 odst. 2 nařízení 423/2007 pravomoc samostatného posouzení, přičemž tento orgán má pravomoc vázanou na přijetí omezujících opatření Radou bezpečnosti OSN.
   Zadruhé uvádí navrhovatelka, že Soud se dopustil nesprávného právního posouzení ohledně jejího vlastnického práva tím, že rozhodl, že význam cílů sledovaných sporným ustanovením, totiž zachování míru a mezinárodní bezpečnosti, odůvodňují omezení základních práv, jakými jsou vlastnické právo a práva na výkon hospodářské činnosti.
   Konečně navrhovatelka tvrdí, že Soud se dopustil zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností tím, že ji zařadil na seznam subjektů, jejichž prostředky mají být zmrazeny, ačkoliv se navrhovatelka nepodílela na íránském jaderném programu a není spojena se subjekty, které se na něm podílely.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 103, s. 1).


               4.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/12

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Héraðsdómur Reykjavíkur dne 22. května 2015 ve věci Ferskar kjötvörur ehf. v. islandský stát
   (Věc E-17/15)
   (2016/C 199/08)
   Dopisem ze dne 22. května 2015, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 16. června 2015, požádal Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Ferskar kjötvörur ehf. v. islandský stát, týkající se následujících otázek:

               1.

               Spadá do oblasti působnosti Dohody o EHP vymezené v článku 8 této dohody i případ, kdy členský stát této dohody má pravomoc stanovit pravidla týkající se dovozu výrobků ze syrového masa, a není tedy v tomto ohledu vázán ustanoveními Dohody o EHP a právních aktů na ní založených?

               2.

               Je-li odpověď na první otázku záporná, vyvstává otázka, zda je skutečnost, že by členský stát Dohody o EHP měl stanovovat pravidla vyžadující, aby dovozce výrobků ze syrového masa požádal před dovozem daných výrobků o zvláštní povolení, a že daný členský stát EHP pro tyto účely vyžaduje předložení dovozního prohlášení, informací o zemi původu a výroby, druhu výrobku a výrobci a požadovaných osvědčení, včetně osvědčení potvrzujícího, že výrobky byly po určitou dobu před celním odbavením skladovány ve zmrazeném stavu, v souladu s ustanoveními směrnice Rady 89/662/EHS.

               3.

               Vnitrostátní soud žádá Soudní dvůr o stanovisko, zda jsou pro zodpovězení druhé otázky relevantní ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002.

               4.

               V návaznosti na druhou a třetí otázku vnitrostátní soud žádá o odpověď na otázku, zda skutečnost, kdy členský stát Dohody o EHP stanoví soubor pravidel, podle kterých není do tohoto státu povolen dovoz výrobků ze syrového masa, vytváří technickou překážku obchodu ve smyslu článku 18 Dohody o EHP.

               5.

               Vnitrostátní soud požaduje stanovisko ohledně toho, zda skutečnost, že pravidla státu EHP, který je státem určení, povolují udělovat výjimky z obecného zákazu uvedeného ve čtvrté otázce, má dopad na odpověď na tuto otázku.

               6.

               Je-li odpověď na čtvrtou nebo pátou otázku kladná, požaduje se odpověď na otázku, ve kterých případech by zákaz dovozu výrobků ze syrového masa, zohledňující podle potřeby okolnosti uvedené v páté otázce, mohl být považován za odůvodněný podle článku 13 Dohody o EHP. Vnitrostátní soud požaduje rovněž odpověď na otázku, jaké požadavky by měly být stanoveny ve světle zásady předběžné opatrnosti vyplývající z práva EHP, pokud jde o dokazování.


title: Věc F-104/14: Žaloba podaná dne 7. října 2014 – ZZ v. Komise

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/52

         Žaloba podaná dne 7. října 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-104/14)
   (2015/C 007/63)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nezapsat žalobce na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO/AD/241/12 – GA

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AD/241/12 – GA nezapsat žalobce na seznam úspěšných uchazečů;

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení.


title: Věc T-715/13: Žaloba podaná dne 24. prosince 2013 — Lidl Stiftung v. OHIM — Horno del Espinar (Castello)

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/13

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2013 — Lidl Stiftung v. OHIM — Horno del Espinar (Castello)
   (Věc T-715/13)
   2014/C 78/27
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Wolter, M. Kefferpütz a A. Marx, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. října 2013 ve věci R 2338/2012-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Castello“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 31 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 819 941

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška ochranné známky Společenství č. 4 199 907 pro výrobky zařazené do tříd 30, 35 a 39 a španělské ochranné známky pro výrobky a služby zařazené do tříd 30, 35 a 39

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce:

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článků 75, 79 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc C-281/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesgerichtshof ze dne 2. června 2005 ve věci Montex Holdings Ltd. proti Diesel S.p.A.

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesgerichtshof ze dne 2. června 2005 ve věci Montex Holdings Ltd. proti Diesel S.p.A.
   (Věc C-281/05)
   (2005/C 243/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesgerichtshof (Německo) ze dne 2. června 2005 ve věci Montex Holdings Ltd. proti Diesel S.p.A., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 13. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesgerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách ohledně výkladu čl. 5 odst. 1 a 3 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (1), a výkladu článků 28 až 30 ES:

               a)

               Poskytuje zapsaná ochranná známka svému majiteli právo zakázat tranzit zboží s označením?

               b)

               Může z toho v případě kladné odpovědi na tuto otázku vyplynout zvláštní posouzení, že označení nepožívá v zemi určení žádné ochrany?

               c)

               Je třeba v případě kladné odpovědi na otázku 1) a bez ohledu na odpověď na otázku 2) rozlišovat podle toho, zda výrobek určený pro členský stát pochází z jiného členského státu, z přidruženého státu nebo z třetího státu? Je relevantní, zda byl výrobek v zemi původu vyroben v souladu nebo v rozporu s právem majitele ochranné známky k označení?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 1


title: Věc T-181/11: Usnesení Tribunálu ze dne 23. října 2012 — Chivas v. OHIM — Glencairn Scotch Whisky (LIVE WITH CHIVALRY) ( „Ochranná známka Společenství — Námitka — Zpětzvetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. října 2012 — Chivas v. OHIM — Glencairn Scotch Whisky (LIVE WITH CHIVALRY)
   (Věc T-181/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitka - Zpětzvetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 399/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chivas Holdings (IP) Ltd (Paisley, Renfrewshire, Spojené království) (zástupce: A. Carboni, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Spojené království) (zástupce: K. Lumsdaine, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2011 (věc R 263/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd a Chivas Holdings (IP) Ltd.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a každá nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Věc C-427/13: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture – Itálie) – Emmeci Srl v. Cotral SpA „Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora — Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture — Článek 267 SFEU — Pojem ‚vnitrostátní soud‘  — Nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/28

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture – Itálie) – Emmeci Srl v. Cotral SpA
   (Věc C-427/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture - Článek 267 SFEU - Pojem ‚vnitrostátní soud‘ - Nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   2014/C 315/44
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Emmeci Srl

      Žalovaná: Cotral SpA

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc k zodpovězení otázek položených rozhodnutím Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture (Itálie) ze dne 22. května 2013 (věc C-427/13)

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc T-893/16: Žaloba podaná dne 19. prosince 2016 – Xiaomi v. EUIPO – Apple (MI PAD)

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/26

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2016 – Xiaomi v. EUIPO – Apple (MI PAD)
   (Věc T-893/16)
   (2017/C 046/29)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Xiaomi, Inc. (Peking, Čína) (zástupci: T. Raab a C. Tenkhoff, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „MI PAD“ – Přihláška č. 12 780 987

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. září 2016, ve věci R 363/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-3/06: Žaloba podaná dne  6. ledna 2006  – Frankin a další v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/33

         Žaloba podaná dne 6. ledna 2006 – Frankin a další v. Komise
   (Věc F-3/06)
   (2006/C 74/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Jacques Frankin (Sorée, Belgie) a další (zástupci: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit výslovné rozhodnutí ze dne 10. června 2005, kterým Komise odmítla žalobcům pomoc na základě článku 24 služebního řádu;

               —

               uložit Komisi solidární náhradu škody vzniklé žalobcům na základě této skutečnosti;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci, všichni úředníci nebo zaměstnanci Komise, požádali o převedení svých práv na důchod získaný v Belgii do systému Společenství v souladu s ustanoveními belgického zákona přijatého v roce 1991. V roce 2003 Belgie přijala nový zákon, který podle žalobců stanoví výhodnější podmínky pro tento typ nových převodů. Nicméně žalobci, vzhledem k tomu, že již převod svých práv provedli, nemohli využít ustanovení zákona z roku 2003.
   Žalobci tedy podali žádost, kterou se domáhali, aby jim byla poskytnuta pomoc stanovená v článku 24 služebního řádu. Komise, jež nehodlala svým úředníkům a dočasným zaměstnancům pomoci, aby dosáhli uvedených převodů, a zamítla jejich žádost rozhodnutím ze dne 10. června 2005.
   Žalobci svou žalobou napadají toto rozhodnutí, jež považují za odmítnutí pomoci porušující článek 24 služebního řádu. Mimo tohoto posledně uvedeného článku se na podporu svých tvrzení dovolávají porušení povinnosti řádné péče, zásady nediskriminace, zákazu svévolného postupu, povinnosti odůvodnění, legitimního očekávání, pravidla „patere legem quam ipse fecisti“, jakož i zneužití pravomoci.


title: Věc T-590/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – Zuffa v. EUIPO (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Popisný charakter — Získání rozlišovací způsobilosti užíváním — Povinnost odůvodnění — Relevantní veřejnost — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 a 3 a článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – Zuffa v. EUIPO (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP)
   (Věc T-590/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Získání rozlišovací způsobilosti užíváním - Povinnost odůvodnění - Relevantní veřejnost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 a 3 a článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 232/13)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zuffa, LLC (Las Vegas, Nevada, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, barrister, K. Gilbert a C. Balme, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. května 2014 (věc R 1425/2013-2), týkajícímu se přihlášky označení ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 19. května 2014 (věc R 1425/2013-2) se zrušuje v rozsahu, v jakém se jím zamítá odvolání společnosti Zuffa, LLC, pokud jde o následující výrobky a služby:

                           —

                           „nahrané audiokazety; gramofonové desky; kompaktní disky (CD); nahrané videokazety; laserové videodisky; digitální videodisky; DVD; elektronická paměťová média; USB klíče; CD ROM, které se všechny týkají soutěží, představení a programů smíšených bojových umění; filmy z oblasti smíšených bojových umění“, spadající do třídy 9,

                           —

                           „poskytování informací týkajících se smíšených bojových umění prostřednictvím komunikačních a datových sítí; poskytování novinek a informací z oblasti sportu, fitness a smíšených bojových umění prostřednictvím komunikačních a datových sítí“, spadající do třídy 41.

               2)

               Ve zbývající části se tato žaloba zamítá.

               3)

               Zuffa, LLC a EUIPO ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


title: Věc C-33/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Dâmboviţa (Rumunsko) dne 24. ledna 2007 – Ministerul Administraţiei şi Internelor – Direcţia Generală de Paşapoarte Bucureşti v. Gheorghe Jipa

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Dâmboviţa (Rumunsko) dne 24. ledna 2007 – Ministerul Administraţiei şi Internelor – Direcţia Generală de Paşapoarte Bucureşti v. Gheorghe Jipa
   (Věc C-33/07)
   (2007/C 140/10)
   Jednací jazyk: rumunština
   Předkládající soud
   Tribunal Dâmboviţa
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministerul Administraţiei şi Internelor – Direcţia Generală de Paşapoarte Bucureşti (Ministerstvo státní správy a vnitra – Generální ředitelství pro cestovní pasy v Bukurešti)

      Žalovaný: Gheorghe Jipa
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 18 Smlouvy o ES (konsolidované znění zveřejněné v Úř. věst. C 325 ze dne 24.12.2002) vykládán tak, že brání tomu, aby právní předpis platný v Rumunsku (články 38 a 39 zákona č. 248/2005 o režimu volného pohybu rumunských občanů v zahraničí) kladl překážky výkonu volného pohybu osob?

               2)

                           a)

                           Představují články 38 a 39 zákona č. 248/2005 (vnitrostátní právní předpis), které brání osobě (rumunský občan a nyní občan Unie) pohybovat se svobodně v jiném státě (v projednávané věci člen Evropské unie), překážku volného pohybu osob stanoveného v článku 18 Smlouvy o ES?

                           b)

                           Může členský stát Evropské unie (v projednávané věci Rumunsko) klást omezení výkonu volného pohybu občanů na území jiného členského státu?

               3)

                           a)

                           Spadá pojem „nezákonný pobyt“ použitý ve vnitrostátním ustanovení obsaženém ve vládním nařízení č. 825/2005 o schválení Dohody mezi vládou Rumunska na straně jedné a vládami Belgického království, Lucemburského velkovévodství a Nizozemského království na straně druhé o zpětném přebírání osob, které se nacházejí v nezákonné situaci (předpis, na jehož základě bylo nařízeno zpětné převzetí žalovaného, jenž se nacházel v situaci „nezákonného pobytu“), pod důvody „veřejného pořádku“ nebo „veřejné bezpečnosti“ stanovené v článku 27 směrnice 2004/38/ES (1) tak, že lze uložit omezení svobody pohybu této osoby?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na předcházející otázku musí být článek 27 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států vykládán tak, že členské státy mohou ukládat omezení svobody pohybu a pobytu občana Unie z důvodů „veřejného pořádku“ a „veřejné bezpečnosti“ automaticky, aniž by bylo přezkoumáno „osobní chování“ této osoby?

      (1)  Úř. věst. L 158, s .77.


title: Věc C-125/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. dubna 2012 — Evropská komise v. Kyperská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/21/ES a 2002/20/ES — Omezení vlastnického práva třetích osob — Neprovedení ve stanovené lhůtě“ )

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. dubna 2012 — Evropská komise v. Kyperská republika
   (Věc C-125/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/21/ES a 2002/20/ES - Omezení vlastnického práva třetích osob - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2012/C 174/03
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos, A. Nijenhuis a H. Krämer, zmocněnci)

      Žalovaná: Kyperská republika (zástupci: K. Lykourgos a A. Pantazi-Lamprou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) — Porušení čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337) — Udělení a povolení práv na instalování zařízení na veřejném nebo soukromém majetku, nad nebo pod ním, podniku oprávněnému zajišťovat sítě elektronických komunikací

      Výrok

               1)

               Kyperská republika tím, že nezajistila omezení vlastnických práv na veřejném majetku, nad nebo pod ním na základě průhledných postupů uplatňovaných bez diskriminace a neprodleně v souladu s čl. 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) a čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto směrnic.

               2)

               Kyperské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-129/07: Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Irsko v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/35

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Irsko v. Komise
   (Věc T-129/07)
   (2007/C 140/59)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, E. Alkin, zmocněnci, a P. McGarry, Barrister)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               Zcela nebo zčásti zrušit na základě článku 230 Smlouvy rozhodnutí Komise K(2007) 286 konečné ze dne 7. února 2007 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie, v rozsahu, v jakém se týká osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Shannon, které zavedlo Irsko;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 286 konečné ze dne 7. února 2007, kterým Komise určila, že osvobození od spotřební daně zavedené Francií, Irskem a Itálií ohledně těžkých olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od 1. ledna 2004 představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 EC a že určitá část uvedené podpory je neslučitelná se společným trhem.
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé žalobce uvádí, že Komise dospěla k nesprávnému závěru, že Irsko neprokázalo, že osvobození od daně spadá do povahy a logiky domácího daňového systému.
   Zadruhé žalobce uplatňuje, že Komise neprovedla řádnou analýzu hospodářské soutěže na podporu svých závěrů, že opatření Irska mohou ovlivnit trh v rámci Společenství a narušit či ohrozit narušením hospodářskou soutěž.
   Zatřetí žalobce uvádí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu právní jistoty za okolností, kdy Rada již povolila zvláštní výjimku do konce roku 2006.
   Konečně žalobce tvrdí, že se Komise dopustila právního pochybení, když došla k závěru, že dotčená státní podpora je novou podporou oproti stávající podpoře.


title: Věc C-371/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – APEX GmbH Internationale Spedition v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt „Řízení o předběžné otázce — Obchodní politika — Dumping — Neplnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače — Nařízení (ES) č. 1225/2009 — Článek 11 odst. 2 — Pozbytí platnosti — Článek 13 — Obcházení — Prováděcí nařízení (EU) č. 260/2013 — Platnost — Rozšíření antidumpingového cla v okamžiku, kdy nařízení, jímž bylo uloženo, nebylo již v platnosti — Změna obchodních toků“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – APEX GmbH Internationale Spedition v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Věc C-371/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Obchodní politika - Dumping - Neplnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 11 odst. 2 - Pozbytí platnosti - Článek 13 - Obcházení - Prováděcí nařízení (EU) č. 260/2013 - Platnost - Rozšíření antidumpingového cla v okamžiku, kdy nařízení, jímž bylo uloženo, nebylo již v platnosti - Změna obchodních toků“)
   (2016/C 068/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: APEX GmbH Internationale Spedition

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Výrok

   Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 260/2013 ze dne 18. března 2013, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1458/2007 z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů zasílaných z Vietnamské socialistické republiky bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Vietnamu, či nikoli, je neplatné.

      (1)  Úř. věst. C 372, 20. 10. 2014.


title: Věc C-353/09 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. února 2011 — Perfetti Van Melle SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Cloetta AB, právní nástupkyně Cloetta Fazer AB ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství CENTER SHOCK — Starší národní slovní ochranná známka CENTER — Přezkum nebezpečí záměny“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/6

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. února 2011 — Perfetti Van Melle SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Cloetta AB, právní nástupkyně Cloetta Fazer AB
   (Věc C-353/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství CENTER SHOCK - Starší národní slovní ochranná známka CENTER - Přezkum nebezpečí záměny)
   2011/C 252/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Perfetti Van Melle SpA (zástupci: P. Perani a P. Pozzi, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Novais Gonçalves, zmocněnec), Cloetta AB, právní nástupkyně Cloetta Fazer AB (zástupci: M. Fammler, advokát, M. Treis, R. Niebel a E.M. Strobel, Rechtsanwälte)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) ze dne 1. července 2009, Perfetti Van Melle v. OHIM — Cloetta Fazer (T-16/08), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelkou slovní ochranné známky Společenství „CENTER SHOCK“ pro výrobky zařazené do třídy 30 proti rozhodnutí R 149/2006-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 7. listopadu 2007, kterým bylo zamítnuto odvolání podané proti rozhodnutí zrušovacího oddělení, jež vyhovělo návrhu na prohlášení neplatnosti uvedené ochranné známky, který podala majitelka starších národních slovních ochranných známek „CENTER“ a „CLOETTA CENTER“ pro výrobky zařazené, mimo jiné, do třídy 30 — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Perfetti Van Melle SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-348/06 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Marie-Claude Girardot (Kasační opravný prostředek — Dočasný zaměstnanec — Žaloba na náhradu škody — Ztráta šance na přijetí — Skutečná a určitá újma — Určení rozsahu náhrady škody)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Marie-Claude Girardot
   (Věc C-348/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Dočasný zaměstnanec - Žaloba na náhradu škody - Ztráta šance na přijetí - Skutečná a určitá újma - Určení rozsahu náhrady škody)
   (2008/C 92/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Marie-Claude Girardot (zástupci: C. Bernard-Glanz a S. Rodrigues, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 6. června 2006, Girardot v. Komise (T-10/02), kterým Soud stanovil výši finanční náhrady, kterou má Komise zaplatit M.-C. Girardot na základě mezitímního rozsudku Soudu ze dne 31. března 2004 na 92 785 eur, spolu s úroky od 6. září 2004 podle sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování zvýšené o dva body – Porušení článku 236 ES a podmínek pro založení odpovědnosti Komise – Způsob výpočtu částky, kterou má zaplatit orgán Společenství jako náhradu za ztrátu šance na přijetí do uvedeného orgánu, jež byla způsobena protiprávním rozhodnutím posledně uvedeného
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek a vzájemný kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení o hlavním kasačním opravném prostředku.

               3)

               M.-C. Girardot se ukládá náhrada nákladů řízení o vzájemném kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc F-10/10: Žaloba podaná dne 29. ledna 2010 — Hecq v. Komise

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/70

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2010 — Hecq v. Komise
   (Věc F-10/10)
   2010/C 100/103
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost o proplacení různých léčebných výloh až do výše 100 %.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí, které údajně přijal orgán oprávněný ke jmenování dne 7. dubna 2009 a kterým byla zamítnuta žádost žalobce ze dne 7. prosince 2008, jíž podle článku 73 služebního řádu požadoval úplné proplacení tří služeb lékařské péče, a sice konzultace u psychiatra ze dne 6. října 2008, předepsaných léků tímtéž psychiatrem a vydaných žalobci dne 21. října 2008, jakož i konzultace u lékaře ze dne 1. prosince 2008;

               —

               případně zrušit rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování dne 20. října 2009, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce podaná dne 25. června 2009 proti uvedenému implicitnímu rozhodnutí ze dne 7. dubna 2009;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-228/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 10. května 2010 — Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd v. Euroview Sport Ltd

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 10. května 2010 — Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd v. Euroview Sport Ltd
   (Věc C-228/10)
   ()
   2010/C 209/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd

      Žalovaná: Euroview Sport Ltd

      Předběžné otázky

   1)   Nedovolené zařízení

               a)

               Pokud je zařízení podmíněného přístupu vyrobeno poskytovatelem služby nebo s jeho souhlasem a prodáno s omezeným oprávněním používat zařízení pouze k získání přístupu k chráněné službě za určitých okolností, stává se takové zařízení „nedovoleným zařízením“ ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice 98/84/ES (1), jestliže je vydáno k získání přístupu k takové chráněné službě na místě, způsobem nebo osobou, na něž se nevztahuje povolení poskytovatele služby?

               b)

               Jaký má význam pojem „vytvořené nebo uzpůsobené“ ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice?

         2)   Důvody pro podání žaloby
   Pokud první poskytovatel služeb přenáší obsah programu v kódované podobě druhému poskytovateli služeb, který takový obsah vysílá s podmíněným přístupem, jaké faktory je třeba zohlednit při určení, zda jsou zájmy prvního poskytovatele chráněné služby dotčeny ve smyslu článku 5 směrnice 98/84/ES?
   Zejména:
   Pokud první podnik přenáší obsah programu (zahrnující obrázky, ruchy a anglický komentář) v kódované podobě druhému podniku, který dále veřejně takový obsah vysílá (s doplněním svého loga a případně další zvukové stopy s komentářem):

               a)

               Představuje přenos prvním podnikem chráněnou službu spočívající v „televizním vysílání“ ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice 98/84/ES a čl. 1 písm. a) směrnice 89/552/EHS (2)?

               b)

               Musí být první podnik provozovatelem vysílání ve smyslu čl. 1 písm. b) směrnice 89/552/EHS, aby byl považován za poskytovatele chráněné služby „televizního vysílání“ ve smyslu čl. 2 písm. a) první odrážky směrnice 98/84/ES?

               c)

               Je třeba vykládat článek 5 směrnice 98/84/ES v tom smyslu, že přiznává prvnímu podniku aktivní legitimaci k podání občanskoprávní žaloby ohledně nedovolených zařízení, která umožňují přístup k pořadu vysílanému druhým podnikem:

                           i)

                           protože taková zařízení je třeba považovat za zařízení umožňující přístup k vlastní službě prvního podniku prostřednictvím vysílaného signálu; nebo

                           ii)

                           protože první podnik je poskytovatelem chráněné služby, jehož zájmy jsou dotčeny nedovolenou činností (neboť taková zařízení umožňují neoprávněný přístup k chráněné službě poskytované druhým podnikem)?

               d)

               Má na odpověď na otázku uvedenou v písmenu c) vliv to, zda první a druhý poskytovatel služby používají různé dekódovací systémy a zařízení podmíněného přístupu?

         3)   Článek 6 směrnice 2001/29/ES (3) — Technologické prostředky
   Za okolností, kdy:

               i)

               díla chráněná autorským právem jsou obsažena v družicovém vysílání

               ii)

               vysílání je přenášeno v zašifrované formě

               iii)

               pouze pro přístup předplatitelů družicového vysílání

               iv)

               předplatitelům je poskytnuta dekódovací karta, která jim umožňuje přístup k vysílání,

                           a)

                           představuje šifrování „technologické prostředky“ ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice 2001/29/ES? Pokud ano, je rovněž „účinné“ ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice 2001/29/ES?

                           b)

                           představuje použití dekódovací karty, která byla vydána organizací družicového vysílání zákazníkovi na základě smlouvy o předplacené službě v prvním členském státě za účelem přístupu k vysílání a dílům chráněným autorským právem obsaženým ve vysílání ve druhém členském státě, „obcházení“ takových technologických prostředků za okolností, kdy vysílající organizace nesouhlasí s takovým použitím dekódovací karty?

                           c)

                           je třeba obchodníka, který dováží dekódovací karty do druhého členského státu a nabízí je k prodeji a používání v tomto státě, považovat subjekt dovážející a nabízející zařízení nebo poskytující služby, přičemž tyto služby:

                                       i)

                                       jsou nabízeny, inzerovány nebo uváděny na trh za účelem obcházení ve smyslu čl. 6 odst. 2 písm. a) směrnice?

                                       ii)

                                       mají pouze omezený komerčně významný účel nebo užití jiné, než je obcházení ve smyslu čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice?

                                       iii)

                                       jsou přednostně určeny, vyrobeny, upraveny nebo prováděny především za účelem umožnit nebo usnadnit obcházení ve smyslu čl. 6 odst. 2 písm. c) směrnice?

                           d)

                           Jsou výše uvedené okolnosti vyňaty z působnosti článku 6 směrnice 2001/29/ES, protože jsou konkrétněji upraveny směrnicí 98/84/ES?

         4)   Právo na pořizování rozmnoženin
   Jestliže jsou vytvořeny sekvenční fragmenty filmu, vysílání, literárního díla, hudebního díla nebo zvukového záznamu (v tomto případě okna digitálního obrazového a zvukového záznamu) i) v paměti dekodéru nebo ii) v případě filmu, vysílání a literárního díla na televizní obrazovce, dochází, je-li na sekvenční fragmenty nahlíženo jako na celek, k rozmnožení díla, avšak v jednotlivých okamžicích existuje vždy pouze omezený počet fragmentů:

               a)

               Má být otázka, zda taková díla byla zcela nebo zčásti rozmnožena, určena podle vnitrostátních předpisů autorského práva, které stanoví, co se rozumí protiprávním rozmnožením autorského díla, nebo je toto věcí výkladu článku 2 směrnice 2001/29/ES?

               b)

               Pokud se jedná o výklad článku 2 směrnice 2001/29/ES, má vnitrostátní soud posuzovat všechny fragmenty každého díla jako celek nebo pouze omezený počet fragmentů, které existují v jednotlivých okamžicích? Jaké kritérium má vnitrostátní soud v posledně uvedeném případě použít při posuzování toho, zda bylo dílo rozmnoženo po částech ve smyslu uvedeného článku?

               c)

               Vztahuje se právo na rozmnožování stanovené v článku 2 na vytvoření přechodných obrázků na televizní obrazovce?

         5)   Samostatný hospodářský význam

               a)

               Považují se přechodné rozmnoženiny díla vytvořené v dekódovacím zařízení pro družicovou televizi nebo na televizní obrazovce propojené s dekódovacím zařízením, jejichž jediným účelem je umožnit užívání díla, které není jinak právně omezeno, za rozmnoženiny se „samostatným hospodářským významem“ ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/29/ES z důvodu, že takové rozmnoženiny tvoří jediný titul, z něhož oprávněná osoba může dovozovat úplatu za využití jejích práv?

               b)

               Má na odpověď na pátou otázku písm. a) vliv to, i) zda přechodné rozmnoženiny mají samy o sobě nějakou hodnotu, nebo ii) zda přechodné rozmnoženiny tvoří malou část souboru děl nebo jiný předmět, který může být jinak použit bez porušení autorského práva, nebo iii) zda držitel výhradní licence poskytnuté oprávněnou osobou v jiném členském státě již obdržel úplatu za použití díla v takovém členském státě?

         6)   Veřejné sdělování po drátě nebo bezdrátově

               a)

               Je autorské dílo veřejně sdělováno po drátě nebo bezdrátově ve smyslu článku 3 směrnice 2001/29/ES, pokud je družicové vysílání přijímáno v obchodních prostorách například v baru a sdělováno nebo reprodukováno v těchto prostorách prostřednictvím jediné televizní obrazovky a reproduktorů veřejnosti přítomné v těchto prostorách?

               b)

               Má na odpověď na šestou otázku písm. a) vliv to, zda:

                           i)

                           přítomná veřejnost představuje novou veřejnost nezamýšlenou provozovatelem vysílání (v tomto případě, protože domácí dekódovací karta určená pro jeden členský stát je používána pro komerční publikum v jiném členském státě)?

                           ii)

                           veřejnost není platícím publikem podle vnitrostátního práva?

               c)

               Pokud je odpověď na kteroukoli část písmena b) kladná, jaké faktory je třeba brát v úvahu při určení, zda dochází ke sdělování díla, které má původ v místě, kde není přítomno publikum?

         7)   Právo na záznam
   Jestliže jsou vytvořeny sekvenční fragmenty vysílání (v tomto případě okna digitálního obrazového a zvukového záznamu) i) v paměti dekodéru nebo ii) na televizní obrazovce, dochází, je-li na sekvenční fragmenty nahlíženo jako na celek, k rozmnožení rozšířené části vysílání, avšak v jednotlivých okamžicích existuje vždy pouze omezený počet fragmentů:

               a)

               Má být otázka, zda takové sekvenční fragmenty jsou záznamem vysílání určena podle vnitrostátních předpisů autorského práva, které stanoví, co se rozumí protiprávním rozmnožením autorského díla, nebo je toto věcí výkladu článku 7 směrnice 2006/115/ES (4)?

               b)

               Pokud se jedná o výklad článku 7 směrnice 2006/115/ES, mohou být takové přechodné rozmnoženiny považovány za „záznam“, a pokud ano, má vnitrostátní soud posuzovat všechny fragmenty každého díla jako celek nebo pouze omezený počet fragmentů, které existují v jednotlivých okamžicích? Jaké kritérium má vnitrostátní soud v posledně uvedeném případě použít při posuzování toho, zda byl proveden záznam vysílání ve smyslu uvedeného článku?

               c)

               Vztahuje se právo na záznam stanovené v článku 7 směrnice 2006/115 na vytvoření přechodných obrázků na televizní obrazovce?

         8)   Obrana podle směrnice 93/83 (5)

   Je slučitelné se směrnicí 93/83/EHS nebo s články 34, 36 nebo 56 SFEU, když vnitrostátní autorské právo stanoví, že v případě, že jsou přechodné rozmnoženiny děl zahrnutých do družicového vysílání nebo samotné vysílání vytvářeny uvnitř satelitního dekódovacího zařízení nebo na televizní obrazovce, dochází k porušení autorského práva podle právních předpisů země, v níž je vysílání přijímáno?
   Má na odpověď na předchozí otázku vliv skutečnost, že je vysílání dekódováno s použitím satelitní dekódovací karty, kterou poskytovatel služby družicového vysílání vydal v jiném členském státě pod podmínkou, že použití satelitní dekódovací karty bude povoleno pouze v onom jiném členském státě?
   9)   Zda je UEFA vysílající organizací podle směrnice 93/83
   Pokud organizace (dále jen „první organizace“) přenáší nebo přenášela svým jménem signál obsahující obrazový i zvukový záznam z živě vysílané sportovní události prostřednictvím zašifrovaného vícestranného signálu přenosu autorizované skupině vysílajících organizací v různých zemích a tyto vysílající organizace dále přenášejí (prostřednictvím pozemního televizního signálu nebo prostřednictvím družice) programy živě vysílané sportovní události obsahující obrazový i zvukový záznam, ovšem včetně loga identifikujícího jejich vlastní stanici a (podle jejich vlastního redakčního uvážení) jejich vlastního zvukového komentáře a jejich vlastních materiálů, a to v době před zahájením utkání a po jeho skončení, jakož i v průběhu poločasové přestávky (dále jen „návazné programy“):

               a)

               představuje zašifrovaný vícestranný signál přenosu „sdělení veřejnosti pomocí družice“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) a čl. 1 odst. 2 písm. c) směrnice 93/83, pokud dekódovací prostředky pro samotný signál nejsou veřejnosti zpřístupněny, ale jsou zpřístupněny za účelem dekódování signálů přenášejících návazné programy, jsou-li přenášeny družicí a návazné programy jsou dešifrovány, jsou-li šířeny pozemními vysílači?

               b)

               Provádí první organizace v rámci svého vícestranného signálu přenosu činnost, při které jsou „programové signály určené pro příjem veřejnosti vkládány do nepřerušovaného řetězu [řetězce] sdělení vedoucího na [k] družici a z ní dolů na zem“?

               c)

               Jestliže čl. 1 odst. 2 písm. a) odkazuje na činnost „pod kontrolou a odpovědností vysílající organizace“, je první organizace v tomto ohledu relevantní vysílající organizací nebo případně lze považovat signály za činnost v rámci vícestranného signálu přenosu pod kontrolou a odpovědností návazných vysílajících organizací?

         10)   Obrana podle článků 34 nebo 56 SFEU

               a)

               Pokud odpověď na první otázku zní, že zařízení podmíněného přístupu vyrobené provozovatelem služby nebo s jeho souhlasem se stává „nedovoleným zařízením“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 98/84/ES, pokud je používáno mimo rámec povolení poskytovatele služby k získání přístupu k chráněné službě, co konkrétně je předmětem dotčeného práva s ohledem na jeho základní funkci stanovenou směrnicí o podmíněném přístupu?

               b)

               Brání články 34 nebo 56 SFEU vymáhání vnitrostátního právního předpisu v prvním členském státě, podle něhož je protiprávní dovézt nebo prodat satelitní dekódovací kartu, kterou poskytovatel služby družicového vysílání vydal v jiném členském státě pod podmínkou, že použití této satelitní dekódovací karty bude povoleno pouze v onom jiném členském státě?

               c)

               Má na odpověď na tuto otázku vliv to, zda je satelitní dekódovací karta schválena pouze pro soukromé a domácí použití v takovém jiném členském státě, ale je používána pro obchodní účely v prvním členském státě?

               d)

               Je-li odpověď na otázku 3 taková, že použití dekódovací karty za okolností uvedených v dané otázce představuje obcházení účinných technologických prostředků, brání nicméně články 34 nebo 56 SFEU vymáhání vnitrostátního právního předpisu, který provádí článek 6 směrnice 2001/29/ES?

         11)   K možnosti rozšíření ochrany hudebních a literárních děl nad rámec ochrany poskytované zbývající části vysílání

               a)

               Brání články 34, 36 nebo 56 SFEU vymáhání vnitrostátního předpisu autorského práva, podle něhož je protiprávní veřejně předvádět nebo reprodukovat hudební dílo, pokud je takové dílo součástí chráněné služby, která je přístupná a veřejně reprodukována s využitím satelitní dekódovací karty, pokud poskytovatel služby tuto kartu vydal v jiném členském státě pod podmínkou, že její použití bude povoleno pouze v onom jiném členském státě? Bude odpověď odlišná, pokud hudební dílo tvoří nepodstatnou součást chráněné služby jako celku a vnitrostátní autorské právo nebrání veřejnému reprodukování jiných součástí služby?

               b)

               Brání články 34, 36 nebo 56 SFEU vymáhání vnitrostátního předpisu autorského práva, podle něhož je protiprávní veřejně předvádět nebo reprodukovat literární díla, pokud jsou taková díla součástí chráněné služby, která je přístupná a veřejně reprodukována s využitím satelitní dekódovací karty, pokud poskytovatel služby tuto kartu vydal v jiném členském státě pod podmínkou, že její použití bude povoleno pouze v onom jiném členském státě? Bude odpověď odlišná, pokud literární díla tvoří nepodstatnou součást chráněné služby jako celku a vnitrostátní autorské právo nebrání veřejnému reprodukování jiných součástí služby?

         12)   Obrana podle článku 101 SFEU
   Pokud poskytovatel programového obsahu poskytne řadu výhradních licencí, vždy pro území jednoho nebo více členských států, a na základě takových licencí je provozovatel vysílání oprávněn vysílat předmětný obsah pouze v rámci příslušného území (včetně družicového vysílání), a součástí každé licence je smluvní povinnost provozovatele vysílání zabránit použití jeho satelitních dekódovacích karet umožňujících příjem obsahu, jenž je předmětem licence, mimo území, na něž se licence vztahuje, jaké právní kritérium by měl vnitrostátní soud použít a jaké okolnosti by měl vzít v úvahu při rozhodování o tom, zda je smluvní omezení v rozporu se zákazem stanoveným v čl. 101 odst. 1 SFEU?
   Konkrétně:

               a)

               Musí být čl. 101 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že se uplatní na takovýto závazek z pouhého důvodu, že domnělým účelem závazku je bránit hospodářské soutěži, omezovat ji nebo ji narušovat ?

               b)

               V případě kladné odpovědi, musí být rovněž prokázáno, že takovýto závazek podstatným způsobem brání hospodářské soutěži, omezuje ji nebo ji narušuje, aby se na něj uplatnil zákaz stanovený čl. 101 odst. 1 SFEU?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/84/ES ze dne 20. listopadu 1998 o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem (Úř. věst. L 320, s. 54; Zvl. vyd. 06/03, s. 147).

      (2)  Směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (kodifikované znění) (Úř. věst. L 376, s. 28).

      (5)  Směrnice Rady 93/83/EHS ze dne 27. září 1993 o koordinaci určitých předpisů týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících při družicovém vysílání a kabelovém přenosu (Úř. věst. L 248, s. 15; Zvl. vyd. 17/01, s. 134).


title: Věc C-119/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti členským státem — Porušení směrnice 92/50/EHS o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby — Zadání veřejné zakázky bez jejího vyhlášení — Zadání zakázky na služby zdravotní dopravy v Toskánsku)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-119/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti členským státem - Porušení směrnice 92/50/EHS o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby - Zadání veřejné zakázky bez jejího vyhlášení - Zadání zakázky na služby zdravotní dopravy v Toskánsku)
   (2008/C 22/13)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a D. Recchia, zmocněnec, M. Mollica, advokát)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec, G. Fiengo a S. Varone, advokáti)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti členským státem – Porušení článků 11, 15 a 17 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322) – Zadání zakázky bez zveřejnění příslušného vyhlášení – Zadání zakázky na služby zdravotní dopravy v Toskánsku.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc C-60/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Ragusa — Itálie) — Procura della Repubblica v. Mohamed Mrad

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Ragusa — Itálie) — Procura della Repubblica v. Mohamed Mrad
   (Věc C-60/11) (1)

   2011/C 252/66
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Věc C-371/03: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  9. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln) – Siegfied Aulinger v. Spolková republika Německo (Zahraniční a bezpečnostní politika — Společná obchodní politika — Embargo proti republice Srbsko a Černá Hora — Nařízení (EHS) č. 1432/92 — Doprava osob)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln) – Siegfied Aulinger v. Spolková republika Německo
   (Věc C-371/03) (1)

   (Zahraniční a bezpečnostní politika - Společná obchodní politika - Embargo proti republice Srbsko a Černá Hora - Nařízení (EHS) č. 1432/92 - Doprava osob)
   (2006/C 131/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Köln
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Siegfied Aulinger

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberlandesgericht Köln – Výklad čl. 1 písm. d) nařízení Rady (EHS) č. 1432/32 ze dne 1. června 1992, kterým se zakazuje obchod mezi Evropským hospodářským společenstvím a republikou Srbsko a Černá hora (Úř. věst. L 151, s. 4) – Zákaz nebo nikoliv dopravy osob na hranice nebo z hranic Srbska a Černé hory
   Výrok
   Článek 1 písm. d) nařízení Rady (EHS) č. 1432/92 ze dne 1. června 1992, kterým se zakazuje obchod mezi Evropským hospodářským společenstvím a republikou Srbsko a Černá hora, musí být vykládán v tom smyslu, že komerční doprava osob do Srbska a Černé hory, nebo z těchto území uskutečňovaná formou rozdělené dopravy byla zakázaná.
   Rozdělenou dopravou je třeba rozumět dopravu osob do zóny, na niž je uvaleno embargo, nebo z této zóny, organizovanou na základě spolupráce mezi podnikem usazeným v členském státě a jiným podnikem, jehož sídlo je v zóně, na niž je uvaleno embargo, přičemž dříve uvedený podnik zajišťuje dopravu do blízkosti hranic zóny, na niž je uvaleno embargo, a odtud a druhý podnik dopravu z tohoto místa do zóny, na niž je uvaleno embargo, nebo z této zóny do tohoto místa (s tím, že cestující přesednou do jiného vozidla).

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc T-152/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. března 2015 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 22. ledna 2015 Soudem pro veřejnou službu ve spojených věcech F-1/14 a F-48/14, Kakol v. Komise

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 31. března 2015 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 22. ledna 2015 Soudem pro veřejnou službu ve spojených věcech F-1/14 a F-48/14, Kakol v. Komise
   (Věc T-152/15 P)
   (2015/C 190/24)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Danuta Kakol (Lucemburk, Lucembursko)

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. ledna 2015 ve spojených věcech F-1/14 a F-48/14, Kakol v. Komise;

               —

               vrátil žalobu ve věci F-48/14 Soudu pro veřejnou službu; ve věci F-1/14 vzala žalobkyně žalobu zpět;

               —

               o nákladech řízení rozhodl později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, neboť Soud pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) měl při existenci „podobných“ podmínek pro přijetí za to, že výběrová komise je povinna odůvodnit rozhodnutí nepřipustit uchazeče ke zkouškám na základě posouzení téhož uchazeče ze strany jiné výběrové komise jiného výběrového řízení.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, neboť SVS uznal, že státní příslušnost uchazečů je podmínkou pro přijetí, která se připojuje k ostatním, ale která navzdory tomu nemůže odlišit dvě dotčená oznámení o výběrovém řízení.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení podstatné skutečnosti ve spise, neboť SVS měl za to, že výběrová komise nevysvětlila, v čem se její rozhodnutí liší od rozhodnutí předchozí výběrové komise, ačkoli Komise jasně doplnila toto odůvodnění ve svých písemnostech i na jednání.


title: Věc C-109/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2010 společností Solvay SA proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 17. prosince 2009 ve věci T-57/01, Solvay v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2010 společností Solvay SA proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 17. prosince 2009 ve věci T-57/01, Solvay v. Komise
      (Věc C-109/10 P)
      (2010/C 161/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Solvay SA (zástupci: P.-A. Foriers, R. Jafferali, F. Louis, A. Vallery, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání navrhovatelky:

                  —

                  zrušit rozsudek ze dne 17. prosince 2009;

                  —

                  následně znovu posoudit žalobu ohledně zrušených bodů a zrušit rozhodnutí Komise ze dne 13. prosince 2000, v celém rozsahu nebo zčásti, v souladu s uvedenými důvody;

                  —

                  zrušit pokutu ve výši 19 milionů eur anebo, pokud to není možné, tuto podstatně snížit z titulu náhrady závažné škody, která vznikla navrhovatelce z důvodu nepřiměřené délky řízení;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, jakož i nákladů řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka devět důvodů:

                  Svým prvním důvodem, který sestává z pěti částí, si navrhovatelka stěžuje na porušení práva na projednání věci v přiměřené lhůtě, jelikož rozhodnutí Komise 2003/6/ES ze dne 13. prosince 2000 (1) bylo přijato až po deseti letech po zahájení stíhání, nebo alespoň po zahájení řízení oznámením námitek ze strany Komise navrhovatelce. Společnost Solvay Tribunálu zejména vytýká, že neposoudil lhůtu celkově tak, aby zahrnula jak správní, tak soudní fázi řízení (první část), že nezohlednil délku trvání řízení před Tribunálem (druhá část), že podmínil sankci za překročení přiměřené lhůty prokázáním konkrétního porušení jejích práv na obhajobu, přestože jsou oba tyto principy nezávislé a odlišné (třetí část), že rozhodl, že k takovému porušení v projednávaném případě nedošlo (čtvrtá část) a zkreslil skutkový stav tím, že měl za to, že navrhovatelka nepožadovala podpůrně snížení pokuty z důvodu překročení přiměřené lhůty (pátá část), i když z tohoto důvodu výslovně požadovala zrušení nebo alespoň snížení pokuty.

                  Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku, který zahrnuje tři části, uplatňuje Solvay porušení článků 14 a 20 nařízení č. 17/62 Rady (2) v rozsahu, v němž Tribunál připustil v rámci řízení zahájeného na základě článku 102 SFEU praxi Komise, která spočívá ve využití dokumentů zabavených v průběhu šetření ohledně případné účasti na kartelové dohodě nebo jednání ve vzájemné shodě na základě článku 101 SFEU (první část). Navrhovatelka Tribunálu rovněž vytýká, že připustil, aby Komise k její tíži použila náhodně shromážděné dokumenty, ačkoli v té době nemohla z důvodu neexistence podezření provést šetření pro účely shromáždění těchto dokumentů (druhá část). Nakonec pak poznamenává, že Tribunál zkreslil skutkový stav, když připustil existenci věcné podobnosti mezi skutkovým stavem, který mělo rozhodnutí o zahájení šetření prošetřit a skutkovým stavem, na jehož základě jí byla uložena sankce (třetí část).

                  Svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku, který má šest částí, se navrhovatelka domáhá toho, že Tribunál porušil její práva na obhajobu, jelikož jí uložil, aby prokázala, že písemnosti ze spisu, které Komise ztratila, mohly být pro její obhajobu užitečné (první část). Nelze totiž automaticky vyloučit, vzhledem k tomu, že nedošlo k předběžnému posouzení spisu, že dotyčné dokumenty mohly ovlivnit rozhodnutí přijaté Komisí (druhá a třetí část). Nakonec pak navrhovatelka zpochybňuje posouzení provedené Tribunálem, podle něhož neprokázala, že ztracené dokumenty mohly být užitečné pro její obhajobu, pokud jde o existenci dominantního postavení (čtvrtá část), slevy poskytnuté skupině Saint-Gobain (pátá část) a vymezení relevantního zeměpisného trhu (šestá část).

                  Svým čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku Solvay uplatňuje porušení práv na obhajobu, pravidel týkajících se důkazního břemene a presumpce neviny, jelikož Tribunál rozhodl, že dokumenty ztracené ze spisu nebyly pro její obhajobu užitečné, i když by stačilo, aby jí tyto dokumenty umožnily podepřít spíše dříve předložené důvody, než formulovat důvody nové (první část) a aby představovaly třeba jen malou příležitost ovlivnit napadené rozhodnutí (druhá část).

                  Svým pátým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje porušení svého práva na slyšení poté, co Tribunál zrušil první rozhodnutí, kterým jí byla uložena pokuta, před přijetím napadeného rozhodnutí Komisí. Napadený rozsudek totiž neodpovídá na její žalobu na neplatnost a odmítá uznat povinnost Komise vyslechnout dotčený podnik, pokud Tribunál v dřívějším rozsudku stanovil existenci procesní nesrovnalosti, kterou byla postižena přípravná opatření.

                  Svým šestým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka vytýká Tribunálu, že porušil článek 102 SFEU a nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění, když potvrdil alternativní vymezení zeměpisného relevantního trhu, bez ohledu na to, zda má rozsah Společenství nebo rozsah vnitrostátní.

                  Svým sedmým důvodem kasačního opravného prostředku Solvay kritizuje z hlediska povinnosti uvést odůvodnění a z hlediska článku 102 SFEU posouzení, které Tribunál v napadeném rozsudku provedl ohledně dominantního postavení, ať již má relevantní trh rozsah Společenství (první část) nebo rozsah vnitrostátní (druhá část). Krom toho Tribunálu vytýká, že nezohlednil mimořádné okolnosti prokazující neexistenci dominantního postavení (třetí část).

                  Svým osmým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje porušení článku 102 SFEU a chybějící odůvodnění, jelikož Tribunál měl za to, že sleva ve výši 1,5 % poskytnutá skupině Saint-Gobain představuje věrnostní slevu, která má vliv na podmínky hospodářské soutěže.

                  Svým devátým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka poukazuje na chybějící odůvodnění, jakož i porušení článku 102 SFEU, jelikož Tribunál konstatoval existenci diskriminační praxe plynoucí ze systému slev poskytovaných obchodním partnerům, aniž by provedl kontrolu určenou k ověření, zda uvedená praxe vytvořila konkurenční nevýhodu mezi klienty dominantního dodavatele (první část). Nakonec pak Solvay Tribunálu vytýká, že nezohlednil nízký podíl uhličitanu sodného v pořizovacích nákladech jejích klientů (druhá část).

         (1)  Rozhodnutí Komise 2003/6/ES ze dne 13. prosince 2000 v řízení podle článku 82 [ES] (Věc COMP/33.133 — C: Uhličitan sodný — Solvay) (Úř. věst. 2003, L 10, s. 10).

         (2)  Nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962, první nařízení, kterým se provádějí články [81 ES] a [82 ES] (Úř. věst. 13, s. 204).


title: Věc C-352/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2015 Edwardem Gujou proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 14. dubna 2015 ve věci T-823/14, Guja v. Polsko

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2015 Edwardem Gujou proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 14. dubna 2015 ve věci T-823/14, Guja v. Polsko
   (Věc C-352/15 P)
   (2016/C 068/25)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Edward Guja (zástupce: M. Szczepara, advokát)

      Další účastnice řízení: Polská republika
   Usnesením Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. prosince 2015 byl kasační opravný prostředek zamítnut.


title: Věc C-472/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pest Megyei Bíróság (Maďarská republika) dne 29. září 2010 — Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság v. Invitel Távközlési Zrt.

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pest Megyei Bíróság (Maďarská republika) dne 29. září 2010 — Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság v. Invitel Távközlési Zrt.
   (Věc C-472/10)
   ()
   2010/C 346/53
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Pest Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

      Žalovaná: Invitel Távközlési Zrt.

      Předběžné otázky

               1)

               Může být čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (1) vykládán v tom smyslu, že zneužívající smluvní klauzule není závazná pro žádného spotřebitele v případě, že zákonem určená a k tomu legitimovaná entita jménem spotřebitelů prostřednictvím žaloby ve veřejném zájmu (popularis actio) navrhuje, aby byla prohlášena za neplatnou tato zneužívající klauzule, která je součástí spotřebitelské smlouvy?
               Je-li podána žaloba ve veřejném zájmu v souvislosti s případy, v nichž je vydán rozsudek ve prospěch spotřebitelů, kteří nejsou účastníky řízení, nebo v nichž je zakázáno používat zneužívající obecnou smluvní podmínku, může být čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13 vykládán v tom smyslu, že tato zneužívající klauzule, která je součástí spotřebitelských smluv, není závazná pro všechny dotčené spotřebitele ani v budoucnosti, takže soud musí vyvodit odpovídající právní důsledky i bez návrhu?

               2)

               Může být čl. 3 odst. 1 směrnice 93/13 ve spojení s bodem 1 písm. j) a bodem 2 písm. d) přílohy použitelné podle čl. 3 odst. 3 téže směrnice vykládán v tom smyslu, že v případě, že prodávající zboží nebo poskytovatel služeb stanoví jednostrannou změnu podmínek smlouvy, aniž by výslovně popsal způsob změny ceny nebo ve smlouvě upřesnil pádné důvody, je tato smluvní klauzule zneužívající ipso iure?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29.


title: Věc T-77/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. dubna 2016 – Tronios Group International v. EUIPO – Sky (SkyTec) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie SkyTec — Starší národní slovní ochranná známka SKY — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Zánik práva v důsledku strpění — Článek 54 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. dubna 2016 – Tronios Group International v. EUIPO – Sky (SkyTec)
   (Věc T-77/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie SkyTec - Starší národní slovní ochranná známka SKY - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Zánik práva v důsledku strpění - Článek 54 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 200/28)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tronios Group International BV (Breda, Nizozemsko) (zástupci: R. van Leeuwen a H. Klingenberg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Crabbe a A. Folliard Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Sky plc (Isleworth, Spojené království) (zástupci: původně J. Barry, solicitor, poté M. Schut a A. Meijboom, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. listopadu 2014 (věc R 1681/2013-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi British Sky Broadcasting Group plc a Tronios Group International BV.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Tronios Group International BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

               3.

               Společnost Sky plc ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13. 4. 2015.


title: Věc C-523/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 23. listopadu 2007 – A

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 23. listopadu 2007 – A
   (Věc C-523/07)
   (2008/C 22/63)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: A
   Předběžné otázky

               1.

                           a)

                           Je nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 (1) o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (nařízení Brusel IIa) použitelné na výkon rozhodnutí ve všech jeho částech, o které se jedná v projednávané věci, bylo-li toto rozhodnutí v rámci ochrany dítěte podléhající veřejnému právu vydáno formou jediného usnesení o okamžitém převzetí do péče a o umístění dítěte mimo vlastní rodinu?

                           b)

                           nebo je nařízení vzhledem k jeho čl. 1 odst. 2 písm. d) použitelné jen na tu část usnesení, která se týká umístění mimo vlastní rodinu?

               2.

               Jakým způsobem je nutné vykládat pojem obvyklého bydliště v čl. 8 odst. 1 ve spojení s čl. 13 odst. 1 nařízení z hlediska práva Společenství, zejména v případě, že se trvalé bydliště dítěte nachází v jednom členském státě, avšak dítě pobývá v jiném členském státě a vede tam kočovný život?

               3.

                           a)

                           Za jakých podmínek lze, je-li nutné vycházet z toho, že dítě nemá v posledně uvedeném jiném členském státě své obvyklé bydliště, přesto v tomto členském státě provést okamžité zajišťovací opatření (převzetí do péče) na základě čl. 20 odst. 1 nařízení?

                           b)

                           Jsou zajišťovacími opatřeními ve smyslu čl. 20 odst. 1 nařízení pouze taková opatření, která lze nařídit podle vnitrostátního práva a jsou ustanovení vnitrostátního práva o těchto opatřeních při použití tohoto článku závazná?

                           c)

                           Je nutné věc po nařízení zajišťovacího opatření i bez návrhu postoupit soudu příslušného členského státu?

               4.

               Je nutné v případě, že soud členského státu není vůbec příslušný, žalobu odmítnout jako nepřípustnou nebo je nutné věc postoupit soudu jiného členského státu?

      (1)  Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243.