title: Věci T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Regione autonoma della Sardegna a další v. Komise ( Státní podpory — Podpory ve prospěch hotelového průmyslu v regionu Sardinie — Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně slučitelné a částečně neslučitelné se společným trhem a nařizující jejich vrácení — Nové podpory — Povinnost uvést odůvodnění — Ochrana legitimního očekávání — Motivační účinek — Pravidlo de minimis )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Regione autonoma della Sardegna a další v. Komise
   (Věci T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08) (1)

   (Státní podpory - Podpory ve prospěch hotelového průmyslu v regionu Sardinie - Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně slučitelné a částečně neslučitelné se společným trhem a nařizující jejich vrácení - Nové podpory - Povinnost uvést odůvodnění - Ochrana legitimního očekávání - Motivační účinek - Pravidlo de minimis)
   2011/C 319/24
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Regione autonoma della Sardegna (Itálie) (zástupci: A. Fantozzi, P. Carrozza a G. Mameli, advokáti) (věc T-394/08); SF Turistico Immobiliare Srl (Orosei, Itálie) (zástupce: L. Marcialis, advokát) (T-408/08); Timsas Srl (Arezzo, Itálie) (zástupci: D. Dodaro, S. Pinna a S. Cianciullo, advokáti) (T-453/08); a Grand Hotel Abi d’Oru SpA (Olbia) (zástupci: D. Dodaro, S. Cianciullo a R. Masuri, advokáti) (T-454/08)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: věci T-394/08 a T-454/08, E. Righini, D. Grespan a C. Urraca Caviedes; věc T-408/08, E. Righini a D. Grespan; věc T-453/08, D. Grespan a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce ve věci T-394/08: Selene di Alessandra Cannas Sas (Cagliari, Itálie); HGA Srl (Golfo Aranci, Itálie); Gimar Srl (Sassari, Itálie); Coghene Costruzioni Srl (Alghero, Itálie); Camping Pini e Mare di Cogoni Franco & C. Sas (Quartu Sant’Elena, Itálie); Immobiliare 92 Srl (Arzachena, Itálie); Gardena Srl (Santa Teresa di Gallura, Itálie); Hotel Stella 2000 Srl (Olbia, Itálie); Vadis Srl (Valledoria, Itálie); Macpep Srl (Sorso, Itálie); San Marco Srl (Alghero); Due Lune SpA (Miláno, Itálie); Nicos Residence Srl (Santa Teresa di Gallura); Rosa Murgese (Iglesias, Itálie); Mavi Srl (Arzachena); Hotel Mistral di Bruno Madeddu & C. Sas (Alghero); L’Esagono di Mario Azara & C. Snc (San Teodoro, Itálie); Le Buganville di Cogoni Giuseppe & C. Snc (Villasimius, Itálie); a Le Dune di Stefanelli Vincenzo & C. Snc (Arbus, Itálie) (zástupci: G. Dore, F. Ciulli a A. Vinci, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/854/ES ze dne 2. července 2008 o režimu podpory „regionální zákon č. 9 z roku 1998 — zneužití podpory N 272/98“ K 1/04 (ex NN 158/03 a CP 15/2003) (Úř. věst. L 302, s. 9), kterým Regione autonoma della Sardegna poskytl dotace na počáteční investice do hotelového průmyslu na Sardínii.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Žalobci nahradí náklady řízení Komise, s výjimkou nákladů, které Komise vynaložila na základě vedlejšího účastenství, a ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               Vedlejší účastnice ve věci T-394/08 nahradí náklady řízení Komise související s vedlejším účastenstvím a ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Spojené věci C-523/11 a C-585/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgerich Karlsruhe — Německo) — Laurence Prinz v. Region Hannover (C-523/11) a Philipp Seeberger v. Studentewerk Heidelberg (C-585/11) ( „Občanství Unie — Články 20 SFEU a 21 SFEU — Právo volného pohybu a pobytu — Podpora na vzdělávání poskytovaná příslušníkovi členského státu pro studium v jiném členském státě — Povinnost bydliště v členském státě původu po dobu nejméně tří let před začátkem studia“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgerich Karlsruhe — Německo) — Laurence Prinz v. Region Hannover (C-523/11) a Philipp Seeberger v. Studentewerk Heidelberg (C-585/11)
   (Spojené věci C-523/11 a C-585/11) (1)

   (Občanství Unie - Články 20 SFEU a 21 SFEU - Právo volného pohybu a pobytu - Podpora na vzdělávání poskytovaná příslušníkovi členského státu pro studium v jiném členském státě - Povinnost bydliště v členském státě původu po dobu nejméně tří let před začátkem studia)
   2013/C 260/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soudy

   Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgerich Karlsruhe

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Laurence Prinz (C-523/11), Philipp Seeberger (C-585/11)

      Žalovaní: Region Hannover (C-523/11), Studentewerk Heidelberg (C-585/11)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgerich Karlsruhe — Výklad článků 20 SFEU a 21 SFEU — Poskytnutí podpory na vzdělávání („Ausbildungsförderung“) — Vnitrostátní úprava omezující poskytnutí této podpory na jeden rok pro občany, kteří studují v zahraničí a měli při zahájení studia trvalé bydliště v tuzemsku po dobu nejméně tří let

      Výrok

   Články 20 SFEU a 21 SFEU musejí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která podmiňuje přiznání podpory na vzdělávání z titulu studia v jiném členském státě na období delší než jeden rok takovou jedinou podmínkou, jako je podmínka stanovená v § 16 odst. 3 spolkového zákona o individuální podpoře na vzdělávání [Bundesgesetz über individuelle Förderung der Ausbildung (Bundesausbildungsförderungsgesetz)], pozměněného dne 1. ledna 2008 dvacátým druhým zákonem, kterým se mění spolkový zákon o individuální podpoře na vzdělávání, podle níž žadatel musí mít trvalé bydliště ve smyslu tohoto zákona na území prvně uvedeného státu po dobu nejméně tří let před zahájením uvedeného studia.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.

      Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


title: Věc C-633/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sø- og Handelsretten (Dánsko) dne 7. prosince 2016 – Ernst & Young P/S v. Konkurrencerådet

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sø- og Handelsretten (Dánsko) dne 7. prosince 2016 – Ernst & Young P/S v. Konkurrencerådet
   (Věc C-633/16)
   (2017/C 046/19)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Sø- og Handelsretten

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ernst & Young P/S

      Žalovaná: Konkurrencerådet

      Předběžné otázky

               1)

               Na základě jakých kritérií má být posouzeno, zda se na jednání podniku vztahuje zákaz stanovený v čl. 7 odst. 1 nařízení Rady č. 139/2004 (1) o kontrole spojování podniků (zákaz předčasného uskutečnění), a uskutečnění spojení ve smyslu čl. 7 odst. 1 předpokládá, že toto jednání je zcela nebo zčásti, z faktického či právního hlediska součástí skutečné změny kontroly nebo spojení pokračujících činností zúčastněných podniků, jež při dosažení kvantitativních prahových hodnot vedou ke vzniku oznamovací povinnosti?

               2)

               Může vypovězení dohody o spolupráci, o jaké jde v projednávané věci a které je oznámeno za okolností odpovídajících okolnostem popsaným v předkládacím usnesení, představovat uskutečnění spojení, na které se vztahuje zákaz uvedený v čl. 7 odst. 1 nařízení Rady č. 139/2004, a podle jakých kritérií je pak třeba rozhodnout?

               3)

               Má na odpověď na druhou otázku vliv skutečnost, zda vypovězení skutečně mělo účinky na trh relevantní z hlediska práva hospodářské soutěže?

               4)

               Je-li odpověď na třetí otázku kladná, podle jakých kritérií a s jakou mírou pravděpodobnosti je třeba v konkrétním případě rozhodnout, zda vypovězení mělo takové účinky na trh, a to i s přihlédnutím k možnosti, že tyto účinky mohou mít jiné příčiny?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2004, L 24 s. 1).


title: Věc C-572/08: Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/14

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-572/08)
   (2009/C 55/22)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Aresu a W. Mölls, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že poskytla daňovou výhodu regeneračním mazacím olejům vyrobeným z použitých olejů získaných v Itálii, ale odmítla poskytnout stejnou výhodu regeneračním mazacím olejům vyrobeným z použitých olejů z jiných členských států (v souladu s článkem 62 „Jednotného textu legislativních ustanovení, které se týkají daní z výroby a spotřeby a relevantních trestních a správních sankcí“ („Testo unico delle disposizioni legislative concernenti le imposte sulla produzione e sui consumi e relative sanzioni penale e amministrative“) schváleného legislativním nařízením č. 504 ze dne 26. října 1995, tak jak je vykládáno oběžníkem č. 24/D Agenzia delle Entrate ze dne 5. května 2004 a v souladu s čl. 1 odst. 116 zákona č. 266 ze dne 23. prosince 2005), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 90 ES;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise vytýká italským orgánům, že zachovaly systém daňových výhod pro regenerační mazací oleje, který zvýhodňuje vnitrostátní výrobky a znevýhodňuje výrobky pocházející z jiných členských států, a to ve zjevném rozporu se zásadou zákazu diskriminace, kterou v daňové oblasti zakotvuje článek 90 ES.
   Takový systém přebírá předchozí systém daňových výhod, který již Soudní dvůr odsoudil v roce 1980, aniž by argumenty uplatněné Italskou republikou ohledně přiměřenosti tohoto nového systému mohly odůvodnit takovou volbu.


title: Věc T-519/12: Usnesení Tribunálu ze dne 10. září 2014 – mobile.international v. OHIM – Komise (PL mobile.eu) „Ochranná známka Společenství — Návrh na prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/39

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. září 2014 – mobile.international v. OHIM – Komise (PL mobile.eu)
   (Věc T-519/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 409/56
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: mobile.international GmbH (Kleinmachnow, Německo) (zástupce: T. Lührig, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Evropská komise

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2012 (věc R 1401/2011-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Evropskou komisí a společností mobile.international GmbH

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vzniklých žalovanému.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-254/04: Žaloba podaná dne 16. června 2004 Spyridonem de Athanassiosem Pappasem proti Výboru regionů

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/29

         Žaloba podaná dne 16. června 2004 Spyridonem de Athanassiosem Pappasem proti Výboru regionů
   (Věc T-254/04)
   (2004/C 262/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 16. června 2004 žaloba podaná proti Výboru regionů Spyridonem de Athanassiosem Pappasem, s bydlištěm v Kraainem (Belgie), zastoupeným Xanthim Goustem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu pověřeného ke jmenování Výboru regionů ze dne 9. března 2004 obsahující odpověď na jeho stížnost ze dne 23. prosince 2003;

               —

               zrušil rozhodnutí kanceláře Výboru regionů ze dne 8. října 2003 obsahující zrušení přijímacího řízení 2000/C 28 A/01;

               —

               uložil Výboru regionů náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce kandidoval na místo generálního tajemníka Výboru regionů a následně před Soudem (věc T-73/01 (1)) napadl rozhodnutí Výboru odmítající jeho kandidaturu a jmenující na toto místo jiného kandidáta. Rozsudkem ze dne 18. září 2003 (2) Soud jeho první žalobě vyhověl. Následně po tomto rozsudku Výbor regionů rozhodnutím ze dne 8. října 2003 zrušil dotčené přijímací řízení a zahájil nové přijímací řízení na stejné místo.
   Touto žalobou žalobce napadá toto poslední rozhodnutí, jakož i rozhodnutí zamítající stížnost, kterou proti němu podal. Uplatňuje, že na základě článku 233 ES žalovaný měl pokračovat v prvním přijímacím řízení obnovením integrity a přesnosti jeho osobního spisu a následně přikročit ke konzultaci ad hoc výběrové komise. Podle žalobce mohl žalovaný platně zrušit první přijímací řízení pouze po těchto krocích.

      (1)  Úř. věst. C 161, 2.6.2001, s. 23.

      (2)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003, s. 20.


title: Věc T-36/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2008 – Zipcar v. OHIM – Canary Islands Car (ZIPCAR) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZIPCAR — Starší národní slovní ochranná známka CICAR — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2008 – Zipcar v. OHIM – Canary Islands Car (ZIPCAR)
   (Věc T-36/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZIPCAR - Starší národní slovní ochranná známka CICAR - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 197/38)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zipcar, Inc. (Cambridge, Massachusetts, Spojené státy) (zástupci: M. Elmslie, solicitor, a N. Saunders, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Canary Islands Car, SL (San Bartolome, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. listopadu 2006 (věc R 122/2006-2) týkající se námitkového řízení mezi Canary Islands Car, SL a Zipcar, Inc.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Zipcar, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-250/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rayonen sad Plovdiv (Bulharsko) dne 6. července 2009 — Vasil Ivanov Georgiev v. Technicheski universitet Sofia, pobočka Plovdiv

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rayonen sad Plovdiv (Bulharsko) dne 6. července 2009 — Vasil Ivanov Georgiev v. Technicheski universitet Sofia, pobočka Plovdiv
   (Věc C-250/09)
   2009/C 220/45
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Rayonen sad Plovdiv

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vasil Ivanov Georgiev

      Žalovaná: Technicheski universitet Sofia — pobočka Plovdiv

      Předběžné otázky

               1)

               Brání ustanovení směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), použití vnitrostátního zákona, který nepřipouští uzavření pracovních smluv na dobu neurčitou s profesory, kteří dosáhli věku 65 let? Jsou v této souvislosti — a konkrétně s přihlédnutím k čl. 6 odst. 1 směrnice — ustanovení, která jsou uvedena v čl. 7 odst. 1 bodu 6 zákona o ochraně před diskriminací, která zavádějí věkové hranice pro zaměstnání na konkrétní pozici, objektivní a rozumná a odůvodněná legitimním cílem, jakož i přiměřená s ohledem na skutečnost, že uvedená směrnice byla v plném rozsahu provedena do bulharského práva?

               2)

               Brání ustanovení směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, použití vnitrostátního zákona, podle kterého jsou profesoři, kteří dosáhli věku 68 let, nuceni odejít do důchodu? Je s ohledem na popsané skutečnosti a okolnosti projednávaného případu a v případě zjištění rozporu mezi ustanoveními směrnice a příslušným vnitrostátním právem, do kterého byla směrnice provedena, možné, že výklad ustanovení práva Společenství vede k nepoužití vnitrostátního práva?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79


title: Věc T-144/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2007 – Eagle a další v. Komise ( Zaměstnanci společného podniku JET — Použití právního statutu jiného než statutu dočasných zaměstnanců — Náhrada vzniklé škody )

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2007 – Eagle a další v. Komise
   (Věc T-144/02) (1)

   („Zaměstnanci společného podniku JET - Použití právního statutu jiného než statutu dočasných zaměstnanců - Náhrada vzniklé škody“)
   (2007/C 199/48)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Richard J. Eagle (Oxon, Spojené království) a 12 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupce: D. Beard, barrister)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci)
   Předmět věci
   Stanovení na základě rozsudku Soudu ze dne 5. října 2004, Eagle a další v. Komise (T-144/02, Sb. rozh. s. II-3381) výše náhrady finanční škody vzniklé každému ze žalobců v důsledku nepřijetí za dočasného zaměstnance Evropských společenství k výkonu činnosti ve společném podniku Joint European Torus (JET).
   Výrok rozsudku

               1)

               Komisi se ukládá vyplatit každému ze žalobců náhradu škody odpovídající částce uvedené pro každého z nich ve sloupci (6) přílohy 3 tohoto rozsudku.

               2)

               Z této částky poběží ode dne 31. prosince 1999 až do skutečného vyplacení úroky ve výši 5,25 %.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené žalobci v průběhu celého řízení před Soudem.

               4)

               Rada ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 169, 13.7.2002.


title: Věc C-430/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 29. července 2013 — Baradics a další v. QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/38

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 29. července 2013 — Baradics a další v. QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam
   (Věc C-430/13)
   2013/C 344/67
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Ítélőtábla

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ilona Baradics, Adrienn Bóta, Éva Emberné Stál, Lászlóné György, Sándor Halász, Zita Harászi, Zsanett Hideg, Katalin Holtsuk, Gábor Jancsó, Mária Katona, Gergely Kézdi, László Korpás, Ferencné Kovács, Viola Kőrösi, Tamás Kuzsel, Attila Lajtai, Zsolt Lőrincz, Ákos Nagy, Attiláné Papp, Zsuzsanna Peller, Ágnes Petkovics, László Pongó, Zsolt Porpáczy, Zsuzsanna Rávai, László Román, Zsolt Schneck, Mihály Szabó, Péter Szabó, Zoltán Szalai, Erika Szemeréné Radó, Zsuzsanna Szigeti, Nikolett Szőke, Péter Tóth, Zsófia Várkonyi, Mónika Veress

      Žalovaní: QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

      Předběžné otázky

               1)

               Zajistil vnitrostátní zákonodárce řádné provedení článků 7 a 9 směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy (1), v tom smyslu, že zaručil jednotlivcům účinnou ochranu pro případ úpadku nebo platební neschopnosti organizátorů nebo prodejců cest, když stanovil, že výše majetkové záruky, kterou poskytuje organizátor nebo prodejce cest, musí odpovídat buď určitému procentnímu podílu z odhadovaných čistých příjmů z prodeje turistických zájezdů, nebo stanovené minimální částce?

               2)

               Pokud lze konstatovat, že ze strany státu došlo k porušení povinnosti, je toto porušení dostatečně závažné, aby mohla být konstatována také odpovědnost státu za způsobené škody?

      (1)  Úř. věst. 1990, L 158, s. 59.


title: Věc T-148/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2010 — Beifa Group v. OHIM — Schwan-Stabilo Schwanhaüßer (psací náčiní) ( „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, který představuje psací náčiní — Starší národní obrazová ochranná známka — Důvod neplatnosti — Užívání staršího označení, jehož majitel má právo zakázat užívání, v (průmyslovém) vzoru Společenství — Článek 25 odst. 1 písm. e) nařízení č. 6/2002 — Návrh na předložení důkazu o skutečném užívání starší ochranné známky podaný poprvé k odvolacímu senátu“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2010 — Beifa Group v. OHIM — Schwan-Stabilo Schwanhaüßer (psací náčiní)
   (Věc T-148/08) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, který představuje psací náčiní - Starší národní obrazová ochranná známka - Důvod neplatnosti - Užívání staršího označení, jehož majitel má právo zakázat užívání, v (průmyslovém) vzoru Společenství - Článek 25 odst. 1 písm. e) nařízení č. 6/2002 - Návrh na předložení důkazu o skutečném užívání starší ochranné známky podaný poprvé k odvolacímu senátu“)
   2010/C 179/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beifa Group Co. Ltd (Ningbo, Zhejiang, Čína) (zástupci: R. Davis, barrister, a N. Cordell, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Schwan-Stabilo Schwanhaüßer GmbH & Co. KG (Heroldsberg, Německo) (zástupci: U. Blumenröder a H. Gauß, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 31. ledna 2008 (věc R 1352/2006-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství mezi společnostní Schwan-Stabilo Schwanhaüßer GmbH & Co. KG a společností Ningo Beifa Group Co. Ltd.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 31. ledna 2008 (věc R 1352/2006-3) se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Beifa Group Co. Ltd. Společnost Schwan-Stabilo Schwanhaüßer GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc T-291/06: Žaloba podaná dne 18. října 2006 – Operator ARP v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/22

         Žaloba podaná dne 18. října 2006 – Operator ARP v. Komise
   (Věc T-291/06)
   (2006/C 310/43)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně:„Operator ARP“ Sp. z o.o. (zástupce: J. Szymanowska, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               částečně zrušit rozhodnutí Komise ze dne 5. července 2005 ve věci státní podpory č. C 20/04 (dříve NN 25/04) ve prospěch společnosti Huta Częstochowa, a to čl. 3 odst. 2 v rozsahu závazku Polska učinit veškerá nezbytná opatření za účelem navrácení od společnosti Operator ARP Sp. z o.o. státní podpory udělené v rozporu se společným trhem společnosti Huta Częstochowa S.A.;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. července 2005 ve věci státní podpory č. C 20/04 (dříve NN 25/04), v jehož čl. 3 odst. 1 byla za neslučitelnou se společným trhem shledána podpora, kterou poskytlo Polsko společnosti Huta Częstochowa S.A. v období od 1997 do května 2002 formou provozní podpory a podpory pro účely restrukturalizace zaměstnanosti. Rozhodnutí bylo žalobkyni doručeno dne 21. srpna 2006. V čl. 3 odst. 2 napadeného rozhodnutí Komise uložila Polsku učinit nezbytná opatření k navrácení protiprávně poskytnuté podpory od hospodářských subjektů uvedených v tomto odstavci, mezi nimi žalobkyně. Podle tohoto rozhodnutí mají všechny hospodářské subjekty uvedené v tomto odstavci společnou a nerozdílnou odpovědnost za navrácení této podpory, k němuž by mělo dojít bezodkladně a v souladu s postupy podle vnitrostátního právního řádu. Úroky je potřeba počítat za celé období ode dne udělení podpory až do dne jejího faktického vrácení, v souladu s předpisy obsaženými v Kapitole V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (1).
   Žalobkyně se domáhá zrušení uvedeného rozhodnutí a uplatňuje, že není příjemcem podpory poskytnuté společnosti Huta „Częstochowa“ SA v letech 1997 až 2002, a tudíž nemá společnou a nerozdílnou odpovědnost za navrácení této podpory, což podle žalobkyně znamená, že závazek Polska učinit veškerá nezbytná opatření k navrácení této podpory od žalobkyně není odůvodněný.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje následující důvody:

               —

               porušení práva na obhajobu prostřednictvím porušení článku 88 Smlouvy o ES tím, že zúčastněným stranám nebylo v rámci formálního vyšetřovacího řízení umožněno předložit ohledně uvedené podpory své stanovisko. Žalobkyně tvrdí, že jelikož se neúčastnila formálního vyšetřovacího řízení Komise, neměla tak v rámci tohoto řízení možnost předložit své stanovisko ani právní argumenty, což by podle jejího názoru vedlo k jinému rozhodnutí Komise ohledně okruhu příjemců podpory (vyloučení z tohoto okruhu společnosti „Operator“ Sp. z o.o.);

               —

               porušení článku 253 Smlouvy o ES, tedy neuvedení odůvodnění rozhodnutí. Žalobkyně uplatňuje, že odůvodnění rozhodnutí v rozsahu, v němž byla prohlášena za příjemce podpory, je lakonické a nesourodé, jelikož Komise v odůvodnění rozhodnutí neprohlašuje žalobkyni za subjekt, jenž by mohl být považován za příjemce podpory, přičemž ve výroku rozhodnutí ji označuje za subjekt povinný k jejímu navrácení. Kromě toho žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí neuvádí faktické okolnosti týkající se podpory poskytnuté, podle rozhodnutí v rozporu se společným trhem, společnosti Huta Częstochowa, a zejména, v kontextu rozšíření okruhu příjemců, neobsahuje přezkum otázky případného převodu zisku vyplývajícího ze získané podpory ve prospěch subjektů, které převzaly aktiva a závazky společnosti Huta Częstochowa;

               —

               nesprávný výklad článků 87 a 88 Smlouvy o ES a článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (2) tím, že žalobkyně byla uznána za příjemce podpory. Žalobkyně uplatňuje, že Komise tím, že ji uznala za příjemce podpory, překročila svůj prostor pro uvážení, jelikož žalobkyně nepatří mezi subjekty, které fakticky čerpaly tuto podporu;

               —

               porušení zásad právní jistoty a proporcionality tím, že žalobkyně byla prohlášena za subjekt povinný navrátit podporu uznanou za neslučitelnou se společným trhem, a to i přestože nebyla jejím příjemcem.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 140, s. 1; Zvl. vyd. 08/04, s. 3).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. 2003, L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-311/04: Žaloba podaná dne 22. července 2004 Josém Luisem Buendiem Sierrou proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/44

         Žaloba podaná dne 22. července 2004 Josém Luisem Buendiem Sierrou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-311/04)
   (2004/C 262/84)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Josem Luisem Buendiem Sierrou, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Marcem van der Woudem a Valériem Landesem, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí generálního ředitele právní služby udělit mu pouze jediný prioritní bod generálního ředitelství za hodnotící období 2003, potvrzené a konečné na základě rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (AIPN), kterým se stížnost zamítá;

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neudělit mu žádný zvláštní prioritní bod „výboru pro povýšení za další činnost v zájmu orgánu“ za hodnotící období 2003;

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu pověřeného ke jmenování udělit mu celkem 20 bodů za hodnotící období 2003, seznam zásluh úředníků v platové třídě A5 za hodnotící období 2003, seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období 2003 a v každém případě rozhodnutí o nezapsání jeho jména na výše uvedené seznamy;

               —

               zrušil v případě potřeby rozhodnutí, kterým se stížnost zamítá;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle žalobce rozhodnutí udělit mu pouze jediný prioritní bod generálního ředitelství je výsledkem kritérií zavedených v právní službě, která vedou k udílení těchto bodů úředníkům s větším služebním stářím ve stupni, nezávisle na jejich zásluhách. Žalobce se dovolává proti tomuto rozhodnutí porušení článku 45 služebního řádu, čl. 2 odst. 1 obecných prováděcích ustanovení k článku 43 služebního řádu a čl. 6 odstavců 3 a 4 obecných prováděcích ustanovení k článku 45 služebního řádu. Podle žalobce toto rozhodnutí navíc porušuje zásadu rovného zacházení a zásadu práva na rozumné kariérní vyhlídky, obsahuje zjevně nesprávné posouzení a představuje zneužití moci. Konečně se žalobce dovolává porušení základních náležitostí řízení o udílení bodů a přezkumu stížnosti.
   Žalobce navíc tvrdí, že rozhodnutí neudělit mu žádný prioritní bod „výboru pro povýšení za další činnost v zájmu orgánu“ porušuje článek 45 služebního řádu, článek 9 obecných prováděcích ustanovení k článku 45 služebního řádu a zásadu rovného zacházení. Podle žalobce je toto rozhodnutí rovněž dotčeno zjevně nesprávným posouzením a zneužitím moci.
   Konečně žalobce zpochybňuje rozhodnutí přidělit mu celkem 20 bodů, seznam zásluh úředníků v platové třídě A5, seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 a rozhodnutí o nezapsání jeho jména na uvedené seznamy. V tomto ohledu se žalobce nejprve dovolává protiprávnosti dalších aktů napadaných v této žalobě, jakož i protiprávnosti pravidel vztahujících se k výkonu hodnocení personálu v letech 2001–2002, obecných prováděcích ustanovení k článku 43 služebního řádu a obecných prováděcích ustanovení k článku 45 služebního řádu. Podle žalobce tato ustanovení porušují čl. 25 odst. 2 a článek 45 služebního řádu, jakož i zásady práva na rozumné kariérní vyhlídky a rovného zacházení. Žalobce se konečně dovolává toho, že rozhodnutí jsou dotčená nekompetentností a porušeními základních náležitostí.


title: Věc C-506/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de La Coruña (Španělsko) dne 20. listopadu 2007 – Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga) v. Petrogal Española S.A., nyní GALP Energía España SAU

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de La Coruña (Španělsko) dne 20. listopadu 2007 – Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga) v. Petrogal Española S.A., nyní „GALP Energía España SAU“
   (Věc C-506/07)
   (2008/C 37/07)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Audiencia Provincial de La Coruña
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a odvolatelka: Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)

      Žalovaná a odvolatelka: Petrogal Española S.A., nyní „GALP Energía España SAU“
   Předběžné otázky

               1)

               Je-li smlouva uzavřená mezi „Lubricarga S.L.“ a „Petrogal S.A.“ smlouvou „de minimis“, znamená to, že na tuto smlouvu nelze v žádném případě použít článek 85 Smlouvy (EHS), nebo, i přes uvedenou kvalifikaci, lze na tuto smlouvu uvedené ustanovení použít, pokud smlouva ukládá vlastníkovi čerpací stanice povinnost respektovat konečnou prodejní cenu pro veřejnost stanovenou dodavatelem nebo pokud jsou dalšímu prodejci uloženy povinnost výhradního odběru a zákazy soutěžit, aniž by byly podřízeny časovým omezením stanoveným v nařízeních Komise (EHS) č. 1984/83 (1) a (ES) č. 2790/99 (2)?

               2)

               Je-li použitelné nařízení č. 1984/89, pokud zakazuje výhradní vertikální dohody čerpacích stanic na dobu neurčitou nebo v délce přesahující deset let, s výjimkou v ustanovení čl. 12 odst. 2, podle kterého „pokud se dohoda týká čerpací stanice, kterou dodavatel pronajal dalšímu prodejci nebo jejíž užívání mu fakticky či právně umožnil, mohou být dalšímu prodejci uloženy povinnost výhradního odběru a zákazy soutěžit upravené v této hlavě po celou dobu, po kterou skutečně čerpací stanici provozuje“ (neoficiální překlad), zahrnuje tato výjimka takový případ, jako je sporný případ, v němž podle soukromoprávní smlouvy ze dne 27. července 1990 a veřejného zápisu ze dne 10. října 1995 Lubricarga jako vlastník pozemku přenechala Galp právo stavby na dobu 25 let a ta se zavázala k výstavbě čerpací stanice za podmínky, že po jejím dokončení budou zařízení přenechána Lubricarga k jejich provozování na stejnou dobu se závazkem výhradního odběru veškerých pohonných hmot a paliv od ropné společnosti?

               3)

               Je-li použitelné nařízení č. 2790/1999, pokud stanoví ve svém článku 5, že „omezení doby trvání na pět let se […] nepoužije, pokud [smluvní] zboží nebo služby prodává kupující v prostorách nebo na pozemku, který vlastní dodavatel nebo který dodavatel pronajímá třetím osobám, které nejsou spojeny s kupujícím za předpokladu, že délka trvání těchto zákazů soutěžit není delší než období obsazení těchto prostor nebo pozemků kupujícím“, zahrnuje tato výjimka takový případ, jako je sporný případ, v němž podle soukromoprávní smlouvy ze dne 27. července 1990 a veřejného zápisu ze dne 10. října 1995 Lubricarga jako vlastník pozemku přenechala Galp právo stavby na dobu 25 let a ta se zavázala k výstavbě čerpací stanice za podmínky, že po jejím dokončení budou zařízení přenechána Lubricarga k jejich provozování na stejnou dobu se závazkem výhradního odběru veškerých pohonných hmot a paliv od ropné společnosti?

               4)

               Pokud čl. 85 [odst. 1 písm. a)] Smlouvy o EHS hovoří o zákazu nepřímého určování nákupní nebo prodejní ceny a nařízení […] č. 1984/83 v osmém bodě svého odůvodnění stanoví, že „na ostatní ujednání omezující hospodářskou soutěž, a to zejména taková, která omezují svobodu dalšího prodejce při určování cen, podmínek dalšího prodeje nebo při výběru [svých] zákazníků, se nemohou [vztahovat výjimky v souladu s tímto] nařízením“ (neoficiální překlad), vztahuje se to na takovou smlouvu, jako je ta sporná, jejíž článek 10 a příloha č. I se odvolávají na úsilí o konkurenceschopné ceny a na to, že „slevy poskytované vlastníkovi nebudou nižší než průměrné provize, které dostávají provozovatelé prvních tří podniků (podle obratu) působících v zeměpisné oblasti, ve které se nachází čerpací stanice“, vzhledem k tomu, že uvedená smlouva může v každém případě omezit možnost kupujícího stanovit prodejní cenu?

               5)

               Pokud čl. 85 [odst. 1 písm. a)] Smlouvy o EHS hovoří o zákazu nepřímého určování nákupních nebo prodejních cen a nařízení č. 2790/99 […] zahrnuje mezi zvlášť závažná omezení hospodářské soutěže stanovování cen dalšího prodeje, vztahuje se to na takovou smlouvu, jako je ta sporná, jejíž článek 10 a příloha č. I se odvolávají na úsilí o konkurenceschopné ceny a na to, že „slevy poskytované vlastníkovi nebudou nižší než průměrné provize, které dostávají provozovatelé prvních tří podniků (podle obratu) působících v zeměpisné oblasti, ve které se nachází čerpací stanice“, vzhledem k tomu, že uvedená smlouva může v každém případě omezit možnost kupujícího stanovit prodejní cenu?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru (Úř. věst. L 173, s. 5; Zvl. vyd. 08/02, s. 114).

      (2)  Nařízení Komise (EHS) 2790/99 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy o ES na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě (Úř. věst. L 336, s. 21).


title: Věc T-518/11: Usnesení Tribunálu ze dne 5. května 2014 – BTL Diffusion v. OHIM – dm-drogerie markt (babyTOlove) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. května 2014 – BTL Diffusion v. OHIM – dm-drogerie markt (babyTOlove)
   (Věc T-518/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 339/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BTL Diffusion (St Cloud, Francie) (zástupce: A. Berendes, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: K. Klüpfel a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Německo) (zástupci: C. Mellein a B. Beinert, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. července 2011 (věc R 883/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi dm-drogerie markt GmbH & Co. KG a BTL Diffusion.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení žalovaného.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.


title: Věc C-369/06: Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 28. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/32

         Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 28. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-369/06) (1)

   (2007/C 297/54)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc T-86/10: Žaloba podaná dne 17. února 2010 — British Sugar v. Komise

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/58

         Žaloba podaná dne 17. února 2010 — British Sugar v. Komise
   (Věc T-86/10)
   2010/C 113/90
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: British Sugar plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: K. Lasok, QC, G. Facenna, barrister, W. Robinson, P. Doris a D. Das, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené opatření;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení a jiných souvisejících nákladů a výdajů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (1).
   Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby následující žalobní důvody:

               Zaprvé tvrdí, že Komise nepřijala opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudků Soudního dvora ve věcech Jülich (2) a SAFBA (3), ve kterých Soudní dvůr prohlásil za neplatná nařízení Komise (ES) č. 1762/2003 (4), 1775/2004 (5) a č. 1686/2005 (6). Žalobkyně tvrdí, že v důsledku rozsudků Jülich a SAFBA měla Komise povinnost, a tudíž pravomoc přijmout nezbytná opatření k napravení protiprávnosti zjištěné v těchto rozsudcích. Tato povinnost a pravomoc se omezovaly na přijetí opatření nezbytných k zajištění toho, aby byly dotyčným osobám (včetně žalobkyně) vráceny částky, jejichž zaplacení po nich bylo protiprávně požadováno v předmětných hospodářských letech. Tyto částky bylo a je podle žalobkyně možné určit použitím vzorce užitého v nařízeních, které Soudní dvůr shledal neplatnými, a opravou chyby zjištěné Soudním dvorem. Žalobkyně tedy tvrdí, že Komise porušila tuto povinnost a překročila svou pravomoc, když přijala napadené opatření, které je stiženo tou samou podstatnou vadou, která vedla Soudní dvůr k tomu, aby prohásil nařízení (ES) č. 1762/2003, 1775/2004 a 1686/2005 za neplatná.

               Zadruhé žalobkyně tvrdí, že metoda výpočtu dávek v oblasti cukru, která byla přijata v napadeném opatření, je v rozporu se závěrem Soudního dvora v rozsudku Jülich.

               Zatřetí žalobkyně poukazuje na to, že Komise neměla pravomoc přijmout napadené opatření na základě nařízení (ES) č. 1260/2001, neboť podle žalobkyně:

                           —

                           toto nařízení bylo zrušeno a nebylo platné v době, kdy bylo napadené opatření přijato; a

                           —

                           v důsledku rozsudku Jülich neměla Komise žádnou pravomoc určit dávky z výroby způsobem, který by byl neslučitelný s článkem 15 tohoto nařízení. V případě neexistence pravomoci na základě rozsudků Jülich a SAFBA nebo nařízení č. 1260/2001 přísluší na základě stávajícího článku 43 SFEU pravomoc stanovit dávky z výroby Radě. Z toho plyne, že Komise neměla žádnou pravomoc přijmout napadené opatření.

      (1)  Úř. věst. 2009 L 321, s. 1

      (2)  Rozsudek ze dne 8. května 2008, Zuckerfabrik Jülich (C-5/06 a C-23/06 až C-36/06, Sb. rozh. s. I-3231)

      (3)  Usnesení Soudního dvora ze dne 6. října 2008, SAFBA (C-175/07 až C-184/07, Sb. rozh. s. I-142)

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 1762/2003 ze dne 7. října 2003, kterým se pro hospodářský rok 2002/03 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru, Úř. věst. 2003, L 254, s. 4

      (5)  Nařízení Komise (ES) č. 1775/2004 ze dne 14. října 2004, kterým se pro hospodářský rok 2003/04 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru, Úř. věst. 2004 L 316. s- 64

      (6)  Nařízení Komise (ES) č. 1686/2005 ze dne 14. října 2005, kterým se pro hospodářský rok 2004/05 stanoví částky na dávky z výroby a koeficient doplňkové dávky v odvětví cukru, Úř. věst. 2005 L 271, s. 12


title: Věc T-143/14: Žaloba podaná dne 3. března 2014 – EE v. OHIM (Žlutavý vzor)

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/57

         Žaloba podaná dne 3. března 2014 – EE v. OHIM (Žlutavý vzor)
   (Věc T-143/14)
   2014/C 135/74
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: EE Ltd (Hatfield, Spojené království) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. listopadu 2013 ve věci R 703/2013-2.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka znázorňující žlutavý vzor pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9, 16, 25, 35-39, 41, 42 a 45 – přihláška ochranné známky Společenství č. 11 388 311

      Rozhodnutí průzkumového referenta: shledal přihlašovanou ochrannou známku nezpůsobilou k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-23/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sø- og Handelsretten – Dánsko) – Post Danmark A/S v. Konkurrencerådet „Řízení o předběžné otázce — Článek 82 ES — Zneužití dominantního postavení — Trh distribuce hromadných zásilek — Adresné reklamní zásilky — Systém retroaktivních slev — Vylučující účinek — Kritérium stejně výkonného soutěžitele — Stupeň pravděpodobnosti a závažnost protisoutěžního účinku“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sø- og Handelsretten – Dánsko) – Post Danmark A/S v. Konkurrencerådet
   (Věc C-23/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 82 ES - Zneužití dominantního postavení - Trh distribuce hromadných zásilek - Adresné reklamní zásilky - Systém retroaktivních slev - Vylučující účinek - Kritérium stejně výkonného soutěžitele - Stupeň pravděpodobnosti a závažnost protisoutěžního účinku“)
   (2015/C 389/04)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Sø- og Handelsretten

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Post Danmark A/S

      Žalovaný: Konkurrencerådet

      Výrok

               1)

               Pro určení, zda takový systém slev, jako je systém dotčený ve věci v původním řízení, zavedený podnikem v dominantním postavení, může mít vylučující účinek na trhu v rozporu s článkem 82 ES, je třeba posoudit veškeré okolnosti projednávaného případu, zejména kritéria a podmínky poskytování slev, rozsah dominantního postavení dotčeného podniku a zvláštní podmínky hospodářské soutěže na relevantním trhu. Okolnost, že uvedený systém slev zahrnuje většinu zákazníků na trhu, může být užitečným ukazatelem významu této praktiky a jejího dopadu na trh a může posílit pravděpodobnost protisoutěžního vylučujícího účinku.

               2)

               Uplatnění kritéria „stejně výkonného soutěžitele“ není nezbytnou podmínkou při konstatování zneužívající povahy systému slev ve smyslu článku 82 ES. V takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, je uplatnění kritéria „stejně výkonného soutěžitele“ irelevantní.

               3)

               Článek 82 ES musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby mohl protisoutěžní účinek takového systému slev uplatňovaného podnikem v dominantním postavení, jako je systém dotčený ve věci v původním řízení, spadat do oblasti působnosti tohoto článku, musí být pravděpodobný, aniž by bylo nutné prokázat, že je závažný nebo významný.

      (1)  Úř. věst. C 78, 15. 3. 2014.


title: Věc C-667/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 14. prosince 2015 – Loteri Nationale – Nationale Loterij NV v. Paul Adriaensen a další

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 14. prosince 2015 – Loteri Nationale – Nationale Loterij NV v. Paul Adriaensen a další
   (Věc C-667/15)
   (2016/C 106/14)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Loteri Nationale – Nationale Loterij NV

      Odpůrci: Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW

      Předběžná otázka

               1)

               Vyplývá z přílohy I bodu 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (1) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) požadavek, podle nějž se jedná o zakázaný pyramidový program pouze v tom případě, že dodržení finančního příslibu vůči stávajícím členům:

                           —

                           závisí především nebo zejména na bezprostředním poskytnutí příspěvků nových členů („přímá souvislost“),
                           nebo

                           —

                           postačí, že dodržení finančního příslibu vůči stávajícím členům závisí především nebo zejména na nepřímém vyplácení, při kterém se použijí příspěvky stávajících členů, a to tak, že stávající členové svou odměnu nedosáhnou především nebo zejména z vlastního prodeje nebo spotřeby produktů a služeb, ale splnění finančního příslibu závisí především nebo zejména na zapojení nových členů nebo na jejich příspěvcích („nepřímá souvislost“)?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Věc C-324/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. června 2013 Consultadoria e Serviços, L.da, proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 10. dubna 2013 ve věci T-360/11, Fercal — Consultadoria e Serviços, L.d a , v. OHIM — Parfums Rochas (Patrizia Rocha)

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. června 2013 Consultadoria e Serviços, L.da, proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 10. dubna 2013 ve věci T-360/11, Fercal — Consultadoria e Serviços, L.da, v. OHIM — Parfums Rochas (Patrizia Rocha)
   (Věc C-324/13 P)
   2013/C 260/39
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fercal — Consultadoria e Serviços, L.da, (zástupce: A. J. Rodrigues, advogado)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby […] Soudní dvůr prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný a aby:

                           a)

                           zrušil výše uvedený rozsudek vydaný dne 10. dubna 2013 a doručený dne 11. dubna 2013 pátým senátem Tribunálu ve věci T-360/11, a v důsledku toho zrušil rozhodnutí vydané druhým odvolacím senátem OHIM ze dne 8. dubna 2011 ve věci […] R 2355/2010-2, rovněž v souladu s příslušnými ustanoveními práva Společenství;

                           b)

                           ponechal v platnosti a účinnosti ochrannou známku navrhovatelky;

                           c)

                           uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               —

               Navrhovatelka tvrdí, že článek 60 nařízení o ochranné známce Společenství (1) v souvislosti s podáním a předložením odvolání a s jeho odůvodněním stanoví, že odvolání se podává písemně ve lhůtě dvou měsíců a že ve lhůtě čtyř měsíců ode dne doručení rozhodnutí musí být předloženo písemné odůvodnění odvolání, tedy písemnost, ve které se uvedou důvody odvolání.

               —

               Uvádí, že odůvodnění odvolání zaslala poštou dne 27. ledna 2011, ale že toto odůvodnění bylo přijato teprve 2. února 2011, tedy po uplynutí lhůty čtyř měsíců podle článku 60 nařízení o ochranné známce Společenství.

               —

               Počítání lhůt a prostředky doručování upravuje nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).

               —

               Pravidlo 70 odst. 1 a 2 citovaného nařízení stanoví, že jsou-li lhůty počítány na roky, měsíce, týdny nebo dny, začíná počítání dnem, který následuje po dni, kdy nastalo doručení, přičemž doručení nastává v okamžiku fyzického přijetí doručovaného dokumentu.

               —

               Je-li lhůta vyjádřena v měsících, jako je tomu i v projednávané věci, uplyne ve čtvrtém následujícím měsíci dnem, který se s ním číslem shoduje (pravidlo 70 odst. 4).

               —

               Tato lhůta se staví, nastanou-li okolnosti, které brání jejímu běhu, nebo vyšší moc, které nelze přičítat žádné ze stran.

               —

               Vzhledem k tomu, že doručení navrhovatelce nastalo dne 27. září 2010 a že navrhovatelka měla k předložení odůvodnění lhůtu čtyř měsíců, začala tato lhůta plynout 28. září 2010 a uplynula čtyři měsíce poté v den, který se s ním číselně shoduje, tedy 28. ledna 2011.

               —

               Znamená to, že navrhovatelka měla jednat v této lhůtě, jinak by byla zkrácena na svém právu, tj. měla by k dispozici lhůtu kratší než čtyři měsíce.

               —

               Navrhovatelka podala odůvodnění k poštovní přepravě dne 27. ledna 2011, tedy v předposlední den lhůty.

               —

               Zásilka byla [žalovanému v prvním stupni] předána dne 2. února 2011, neboť mezitím byl víkend.

               —

               Navrhovatelka tvrdí, že jednala v souladu s právem a úkon učinila ve lhůtě, takže její odvolání mělo být uznáno jako přijatelné.

               —

               V této souvislosti uvádí, že odvolání podala ve lhůtě dvou měsíců stanovené v první větě článku 60 nařízení o ochranné známce Společenství.

               —

               Dodává, že písemné odůvodnění odvolání bylo předloženo ve lhůtě čtyř měsíců.

               —

               Navrhovatelka uvádí, že uvedené odůvodnění bylo předloženo poštou, a tudíž mimo její vliv.

               —

               „Předložení“, o kterém mluví napadený rozsudek, nelze — při vší úctě k odlišnému výkladu a názoru — chápat absolutně jako přijetí ze strany žalovaného, ledaže by navrhovatelka nejednala ve lhůtě, kterou jí právo poskytuje.

               —

               Článek 60 nařízení č. 207/2009 ovšem — na rozdíl od výkladu, k němuž Tribunál dospěl a který zastává v napadeném rozsudku — uvádí, že „odůvodnění odvolání musí být předloženo ve lhůtě čtyř měsíců“, což ale nemůže znamenat, že toto odvolání musí být v uvedené lhůtě přijato, jelikož dokumenty nejsou vždy předkládány a přijímány současně.

               —

               Navrhovatelka samozřejmě musí ve lhůtě splnit povinnost, což učinila, a proto není namístě zaujímat výklad, podle kterého je rozhodným datem datum přijetí, neboť takový výklad by s ohledem na různorodost zemí a na nedostupnost některých prostředků nebo na to, že je nelze pro jejich alternativní povahu podle nařízení č. 2868/95 vyžadovat, znamenal porušení zásady rovnosti.

               —

               Výklad navrhovatelky je takový, že navrhovatelka má v uvedené lhůtě čtyř měsíců povinnost zaslat nebo předat a že v projednávané věci nebylo předložení odůvodnění nové ani překvapivé, jelikož svůj úmysl podat odvolání sdělila již dříve.

               —

               Navrhovatelka má za to, že Tribunál tím, že napadeným rozsudkem zamítl její žalobu v plném rozsahu, porušil článek 60 nařízení o ochranné známce Společenství a pravidla 61, 62, 63, 64, 65 a 70 nařízení č. 2868/95.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2004 ve věci T-274/01, Valmont Nederland BV proti Komisi Evropských společenství (Státní podpora — Pojem — Zvýhodnění — Kupní cena pozemku — Financování parkoviště)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/14

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 16. září 2004
   ve věci T-274/01, Valmont Nederland BV proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpora - Pojem - Zvýhodnění - Kupní cena pozemku - Financování parkoviště)
   (2004/C 284/29)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci T-274/01, Valmont Nederland BV, se sídlem v Maarheeze (Nizozemsko), zastoupená A. Van Landuytem, A. Prompersem a G. Van de Walem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: původně G. Rozet a H. Speyart, pak G. Rozet a H. Van Vliet, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/142/ES ze dne 18. července 2001 týkajícího se podpory, kterou Nizozemsko poskytlo společnosti Valmont Nederland BV (Úř. věst. 2002, L 48, s. 20), Soud (čtvrtý rozšířený senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili, A. W. H. Meij, M. Vilaras a N. J. Forwood, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 16. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Komise 2002/142/ES ze dne 18. července 2001 týkající se podpory, kterou Nizozemsko poskytlo společnosti Valmont Nederland BV, se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 3, 5.1.2002.


title: Věc T-586/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2015 – H.P. Gauff Ingenieure v. OHIM – Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW — Starší národní slovní a obrazová ochranná známka a starší slovní a obrazová ochranná známka Společenství GAUFF — Relativní důvody pro zamítnutí — Částečné zamítnutí zápisu — Žádost o navrácení do původního stavu — Článek 81 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2015 – H.P. Gauff Ingenieure v. OHIM – Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)
   (Věc T-586/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW - Starší národní slovní a obrazová ochranná známka a starší slovní a obrazová ochranná známka Společenství GAUFF - Relativní důvody pro zamítnutí - Částečné zamítnutí zápisu - Žádost o navrácení do původního stavu - Článek 81 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 262/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG (Norimberk, Německo) (zástupce: G. Schneider-Rothhaar, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Norimberk, Německo) (zástupce: A. Molnar, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2013 (věc R 118/2013-1) týkajícímu se žádosti o navrácení do původního stavu.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

               3.

               Společnost Gauff GmbH & Co. Engineering KG ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-844/16: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2016 – Alpirsbacher Klosterbräu Glauner v. EUIPO (Klosterstoff)

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/41

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2016 – Alpirsbacher Klosterbräu Glauner v. EUIPO (Klosterstoff)
   (Věc T-844/16)
   (2017/C 038/54)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alpirsbacher Klosterbräu Glauner GmbH & Co. KG (Alpirsbach, Německo) (zástupci: advokát W. Göpfert a advokátka S. Hofmann)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské Unie „Klosterstoff“ – Přihláška č. 13 945 944

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. října 2016, ve věci R 2064/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-135/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 3. dubna 2008 – Janko Rottmann v. Freistaat Bayern

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 3. dubna 2008 – Janko Rottmann v. Freistaat Bayern
   (Věc C-135/08)
   (2008/C 171/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Janko Rottmann

      Žalovaná: Freistaat Bayern
   Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Společenství právnímu následku pozbytí občanství Unie (a s ním spojených práv a základních svobod), které vyplývá z toho, že podle vnitrostátního (německého) práva samo o sobě legální odnětí udělení státní příslušnosti členského státu (Německa), která byla neoprávněně získána na základě podvodného jednání, vede k tomu, že v součinnosti s vnitrostátním právem o státním občanství jiného členského státu (Rakouska) dojde – stejně jako v případě žalobce v původním řízení v důsledku neobnovení původní rakouské státní příslušnosti – k situaci, kdy je dotčená osoba bez státní příslušnosti?

               2)

               Pro případ kladné odpovědi na první otázku:
               Musí s ohledem na právo Společenství ten členský stát (Německo), který občanovi Unie udělil státní příslušnost a který chce na základě podvodu neoprávněně udělenou státní příslušnost opět odejmout, zcela nebo dočasně upustit od odnětí udělení státní příslušnosti, pokud by, nebo dokud by toto mělo za právní následek ztrátu občanství Unie (a s ním spojených práv a základních svobod), která je popsána v první otázce, nebo je jiný členský stát (Rakousko) dřívější státní příslušnosti povinen s ohledem na právo Společenství vykládat a používat nebo také přizpůsobit své vnitrostátní právo tak, aby tento právní následek nenastal?


title: Věc F-82/07: Žaloba podaná dne 6. srpna 2007 – Dittert v. Komise

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/32

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2007 – Dittert v. Komise
   (Věc F-82/07)
   (2007/C 235/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Daniel Dittert (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství o povýšení žalobce do platové třídy AD9, a nikoli do platové třídy AD10, pokud jde o hodnotící období pro povýšení 2006, které bylo potvrzeno rozhodnutím téhož orgánu ze dne 23. dubna 2007 o zamítnutí stížnosti žalobce č. R/132/07;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředníka Komise bylo možné vzhledem k tomu, že byl povýšen do bývalé platové třídy A7 s účinkem ke dni 1. dubna 2002, povýšit ke dni 30. dubna 2004 do platové třídy A6. Dne 1. května 2004 orgán oprávněný ke jmenování nahradil platovou třídu A7 v osobním spise žalobce novou platovou třídou A*8, když jako důvod změny uvedl „reformu služebního postupu ze dne 1. května 2004“. V důsledku toho byla platová třída A*8 s účinkem ke dni 1. května 2006 přejmenována na AD8.
   Žalobce uplatňuje, že k povýšení jak úředníků povýšených v roce 2004, tak úředníků povýšených v roce 2005 nebo v roce 2006 z bývalé platové třídy A7 došlo po vstupu změn služebního řádu v platnost, přičemž prvně uvedení úředníci byli jmenováni do platové třídy A*10/AD10, zatímco následně uvedení úředníci, mezi něž patří žalobce, byli jmenováni do platové třídy A*9/AD9. Žalobce uplatňuje porušení zásad rovného zacházení a očekávání služebního postupu.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2005 ve věci T-299/03: Nuova fabbrica utensili diamantati Srl (Nuova Fa. U. Di) proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez jeho předchozího souhlasu)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/20

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. června 2005
   ve věci T-299/03: Nuova fabbrica utensili diamantati Srl (Nuova Fa. U. Di) proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez jeho předchozího souhlasu)
   (2005/C 229/43)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-299/03, Nuova fabbrica utensili diamantati Srl (Nuova Fa. U. Di), se sídlem v Marcellina (Itálie), zastoupené M. Calabresem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci a P. Aalto, ve spolupráci s A. Abatem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Komise, kterým se žalobkyni zamítá přístup k některým dokumentům týkajícím se režimu státních podpor prohlášeného za slučitelný se společným trhem rozhodnutím Komise ze dne 12. července 2000 [SG (2000) D/105754 – Podpora č. 715/99], Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


20150731067617172015/C 270/568212014TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150619424215Věc T-821/14: Usnesení Tribunálu ze dne 19. června 2015 – Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C. v. Komise
 ---documentbreak--- C2702015CS4250120150619CS0056425421Usnesení Tribunálu ze dne 19. června 2015 – Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C. v. Komise
   (Věc T-821/14) (
         1
      )2015/C 270/56Jednací jazyk: italštinaPředseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc T-281/04: Žaloba podaná dne 9. července 2004 Paolou Staboli proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/34

         Žaloba podaná dne 9. července 2004 Paolou Staboli proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-281/04)
   (2004/C 262/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Paolou Staboli, s bydlištem v Saint-Gilles (Belgie), zastoupenou Lucasem Vogelem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijatá orgánem pověřeným ke jmenování dne 12. března 2004 a dne 6. dubna 2004, která zamítají stížnost žalobkyně ze dne 29. srpna 2003, kterou kritizovala rozhodnutí ze dne 9. května 2003, kterým jí bylo odepřeno uznání účasti z důvodu vzdělávání na dvou konferencích konaných v Melbourne a Perthu od 26. června do 5. července 2003 a kterým bylo rovněž zamítnuto přiznání dovolené na vzdělávání za tímto účelem,

               —

               rovněž zrušil, pokud to bude nezbytné, výše uvedené rozhodnutí ze dne 9. května 2003, přijaté generálním ředitelem překladatelské služby Komise,

               —

               uložil Komisi náhradu škody ve výši 5000 eur,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně brojí proti rozhodnutí orgánu pověřeného ke jmenování, který odmítl její žádost o dovolenou na vzdělávání podanou za účelem účasti v roli řečníka na konferencích pořádaných v Melbourne a Perthu v Austrálii od 26. června do 5. července 2003.
   Na podporu svých požadavků žalobkyně uplatňuje:

               —

               porušení článku 24 třetího pododstavce služebního řádu, rozhodnutí přijatého kolegiem Komisařů dne 7. května 2002, zejména jeho článků 1, 2 a 3, jakož i porušení rozhodnutí schvalujícího vzdělávací plán žalobkyně pro rok 2003 v tom rozsahu, že dotčená žádost o dovolenou na vzdělávání byla zamítnuta z důvodu, že se jednalo pouze o činnosti směřující k jejímu osobnímu rozvoji, kdežto na jedné straně na to její plán vzdělávání pro rok 2003 výslovně odkazoval jako na vzdělávací akci a ostatně jedním z cílů soustavného vzdělávání úředníků je právě zajištění jejich osobního rozvoje a jejich přispění ke kvalitě činnosti Komise;

               —

               porušení zásady zákazu diskriminace, jakož i existence zjevně nesprávného posouzení v projednávaném případě v tom, že orgán pověřený ke jmenování odmítá připustit, že téma řešené na dotčených konferencích (středověká literatura a přesněji Dantovo dílo) spadá do soustavného vzdělávání žalobkyně, poněvadž tento předmět vykazoval přímou souvislost s jejími činnostmi pro překladatelskou službu Komise a mimo jiné dovolené na vzdělávání jsou ostatním úředníkům pro obdobné činnosti obvykle přiznávány.


title: Věc T-2/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2013 — Portugalsko v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje uskutečněné v rámci opatření POSEI za roky 2005, 2006 a 2007“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/65

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2013 — Portugalsko v. Komise
   (Věc T-2/11) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje uskutečněné v rámci opatření POSEI za roky 2005, 2006 a 2007)
   2013/C 225/144
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo a J. Saraiva de Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P.Guerra e Andrade a P. Rossi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/668/ES ze dne 4. listopadu 2010 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie (Úř. věst. L 288, s. 24) v rozsahu, v němž ukládá Portugalsku finanční opravu v rámci opatření POSEI za roky 2005 až 2007 v celkové výši 743 251,25 eur.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2010/668/EU ze dne 4. listopadu 2010 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie (Úř. věst. L 288, s. 24) se zrušuje v rozsahu, ve kterém uplatňuje na Portugalskou republiku finanční opravu týkající se opatření POSEI pro rozpočtové roky 2006 a 2007.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc C-366/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 1. července 2013 — Profit Investment SIM SpA, v likvidaci v. Stefano Ossi a Commerzbank AG

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 1. července 2013 — Profit Investment SIM SpA, v likvidaci v. Stefano Ossi a Commerzbank AG
   (Věc C-366/13)
   2013/C 260/55
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Profit Investment SIM SpA, v likvidaci

      Žalovaní: Stefano Ossi, Commerzbank AG

      Předběžné otázky

               1)

               Lze považovat spojení mezi různými žalobami uváděné v čl. 6 odst. 1 nařízení č. 44/2001 (1) za skutečně existující, je-li předmět nároků uplatňovaný v obou žalobách odlišný od právního titulu, na jehož základě byly u soudu vzneseny nároky, aniž by mezi nimi byl vztah podřízenosti nebo logické a právní neslučitelnosti, avšak případné vyhovění jednomu z nich by se eventuálně mohlo odrazit na rozsahu zájmu, na jehož ochranu byla podána druhá žaloba?

               2)

               Může být požadavek písemné formy článku dohody o příslušnosti, který stanoví čl. 23 odst. 1 písm. a) uváděného nařízení, považován za splněný v případě, že je takový článek vložen do dokumentu (Information memorandum) připraveného jednostranně vydavatelem dluhopisů s tím, že se dohoda o příslušnosti uplatní na spory vzniklé s jakýmkoli následným nabyvatelem uvedených dluhopisů, pokud jde o jejich platnost; nebo se lze jinak domnívat, že vložení článku dohody o příslušnosti do dokumentu za účelem úpravy vydání dluhopisů určených k přeshraničnímu oběhu je formou, kterou připouštějí zvyklosti v mezinárodním obchodě ve smyslu čl. 23 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení?

               3)

               Může být výraz „pokud předmět sporu tvoří smlouva“, použitý v čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení, chápán tak, že se týká pouze sporů, v nichž se má u soudu uplatnit právní závazek vyplývající ze smlouvy, a rovněž sporů úzce souvisejících s uvedeným závazkem, nebo má být rozšířen i na spory, v nichž se žalobce nejenže nedovolává smlouvy, ale popírá existenci právně platného smluvního vztahu a jeho cílem je dosáhnout vrácení toho, co bylo zaplaceno na základě právního titulu, který nemá podle jeho názoru žádnou právní hodnotu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věc (Úř. věst. L 12, s. 1)


title: Věc T-344/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 1. září 2015 – Francie v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty předané francouzskými orgány Komisi v rámci postupu upraveného ve směrnici 98/34/ES — Námitka Francie proti zpřístupnění dokumentů — Rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě — Návrh na odklad vykonatelnosti — Naléhavost — Fumus boni juris — Zvážení zájmů“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/30

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 1. září 2015 – Francie v. Komise
   (Věc T-344/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty předané francouzskými orgány Komisi v rámci postupu upraveného ve směrnici 98/34/ES - Námitka Francie proti zpřístupnění dokumentů - Rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě - Návrh na odklad vykonatelnosti - Naléhavost - Fumus boni juris - Zvážení zájmů“)
   (2015/C 346/36)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: Alabrune, G. de Bergues, D. Colas a F. Fize, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí GESTDEM 2014/6046 ze dne 21. dubna 2015 týkajícího se potvrzující žádosti o přístup k dokumentům na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331), kterým Komise zpřístupnila dva dokumenty francouzských orgánů, které jí byly předány v rámci postupu podle směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/20, s. 337).

      Výrok

               1)

               Vykonatelnost rozhodnutí Evropské komise GESTDEM 2014/6046 ze dne 21. dubna 2015 týkajícího se potvrzující žádosti o přístup k dokumentům na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, kterým Komise zpřístupnila dva dokumenty francouzských orgánů, které jí byly předány v rámci postupu podle směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů, se odkládá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Výmaz věci C-118/04

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/32

         Výmaz věci C-118/04 (1)

   (2005/C 6/63)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 6. července 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-118/04: Komise Evropských společenství proti Italské republice.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-227/05: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  6. dubna 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Verwaltungsgericht München – Německo) – Daniel Halbritter v. Freistaat Bayern, právně zastoupen Landesanwaltschaft Bayern (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Směrnice 91/439/EHS — Vzájemné uznávání řidičských průkazů — Odnětí řidičského průkazu v prvním členském státě spojené s dočasným zákazem udělení nového řidičského průkazu — Řidičský průkaz vydaný ve druhém členském státě po ukončení doby dočasného zákazu — Uznání a přepis tohoto řidičského průkazu v prvním členském státě — Předložení posudku o řidičské způsobilosti vyžadované vnitrostátní právní úpravou)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/13

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. dubna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Verwaltungsgericht München – Německo) – Daniel Halbritter v. Freistaat Bayern, právně zastoupen Landesanwaltschaft Bayern
   (Věc C-227/05) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice 91/439/EHS - Vzájemné uznávání řidičských průkazů - Odnětí řidičského průkazu v prvním členském státě spojené s dočasným zákazem udělení nového řidičského průkazu - Řidičský průkaz vydaný ve druhém členském státě po ukončení doby dočasného zákazu - Uznání a přepis tohoto řidičského průkazu v prvním členském státě - Předložení posudku o řidičské způsobilosti vyžadované vnitrostátní právní úpravou)
   (2006/C 178/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bayerisches Verwaltungsgericht München
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Daniel Halbritter

      Žalovaný: Freistaat Bayern, právně zastoupen Landesanwaltschaft Bayern
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bayerisches Verwaltungsgericht München – Výklad čl. 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS, ze dne 29. července 1991, o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1) – Odmítnutí uznání nebo výměny řidičského průkazu, vydaného jiným členským státem po ukončení období zákazu, držiteli, jemuž byl pro užívání omamných látek národní řidičský průkaz odňat – Povinnost podrobit se testu způsobilosti.
   Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 2 ve spojení s čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech, ve znění směrnice Rady 97/26/ES ze dne 2. června 1997, brání členskému státu, aby odmítl uznat na svém území právo řídit motorové vozidlo na základě řidičského průkazu vydaného v jiném členském státě, a tím uznat platnost tohoto řidičského průkazu proto, že jeho držitel, kterému byl v prvním členském státě odebrán dříve vydaný řidičský průkaz, nepodstoupil přezkoumání řidičské způsobilosti požadované právními předpisy tohoto státu pro vydání nového řidičského průkazu po uvedeném odnětí, když uplynul dočasný zákaz pro udělení nového řidičského průkazu spojený s tímto odnětím v době vydání řidičského průkazu v jiném členském státě.

               2)

               Článek 1 odst. 2 ve spojení s čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice 91/439/EHS ve znění směrnice 97/26 brání členskému státu, u nějž je požádáno o přepis platného řidičského průkazu vydaného v jiném členském státě na národní řidičský průkaz, aby za okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, podmiňoval tento přepis tím, že žadatel podstoupí nové přezkoumání řidičské způsobilosti, které právní úprava prvního členského státu požaduje pro odstranění příslušných pochybností způsobených okolnostmi, které existovaly před získáním řidičského průkazu v jiném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc T-360/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. července 2007 ve věci F-24/06, Abarca Montiel a další v. Komise

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/31

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. července 2007 ve věci F-24/06, Abarca Montiel a další v. Komise
   (Věc T-360/07 P)
   (2007/C 283/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a L. Lozano Palacios, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: S. Abarca Montiel (Wauthier-Braine, Belgie), K. Adams (Wavre, Belgie), M. Alvarez y Bejerano (Sint-Pieters-Leeuw, Belgie), C. Baesens (Brusel, Belgie), C. Blancke (Brusel, Belgie), V. Bruneel (Kampenhout, Belgie), G. Butera (Rebecq, Belgie), C. Clarie (Denderhoutem, Belgie), G. Gallo (Zellik-Asse, Belgie), C. Gilis (Ganshoren, Belgie), I. Gillard (Gingelom, Belgie), C. Kremer (Laeken, Belgie), D. Maris (Schaerbeek, Belgie), M. Menacho y Sanchez (Zellik-Asse, Belgie), R. Thiry (Herstal, Belgie), S. Timmermans (Brusel, Belgie), R. Tuts (Boutersem, Belgie), E. Tzikas (Anderlecht, Belgie), C. Van Droogenbroeck (Eghezee, Belgie), C. Willems (Liernu, Belgie)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 5 července 2007 ve věci F-24/06;

               —

               vrátit věc Soudu pro veřejnou službu;

               —

               nerozhodnout o nákladech řízení;

               —

               podpůrně zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. července 2007 ve věci F-24/06, v dané věci rozhodnout tak, že bude vyhověno návrhovým žádáním žalované v prvním stupni a tudíž zamítnuta žaloba ve věci F-24/06; uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Rozsudkem ze dne 5. července 2007 vyneseným ve věci F-24/06, Abarca Montiel a další v. Komise zrušil Soud pro veřejnou službu (SVS) rozhodnutí, kterými Komise stanovila zařazení a odměnu každé z žalobkyň na základě jejich smluv pro smluvní zaměstnance. Žalobkyně, dříve zaměstnankyně podle belgického práva, byly přijaty na místa dětských sester předškolních zařízení po změně pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství.
   První důvod uváděný Komisí na podporu jejího kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, jelikož SVS při svém výkladu použitelných ustanovení údajně nevzal v úvahu dosah zásady rovného zacházení, zejména ohledně konceptu přijatého Komisí, který spočívá v zahrnutí rodinných přídavků pod pojem odměny.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění tím, že se SVS nevyslovil k pojmu odměny.


title: Věc C-287/12 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. června 2013 — Ryanair Ltd v. Evropská komise, Italská republika, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Úvěr schválený Itálií letecké společnosti Alitalia — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za protiprávní a neslučitelnou — Prodej aktiv společnosti Alitalia — Rozhodnutí, kterým se konstatuje neexistence podpory po ukončení úvodní části přezkumu — Žaloba na neplatnost — Aktivní legitimace — Zúčastněný — Přípustnost — Závažné obtíže — Příslušnost — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/36

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. června 2013 — Ryanair Ltd v. Evropská komise, Italská republika, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA
   (Věc C-287/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Úvěr schválený Itálií letecké společnosti Alitalia - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za protiprávní a neslučitelnou - Prodej aktiv společnosti Alitalia - Rozhodnutí, kterým se konstatuje neexistence podpory po ukončení úvodní části přezkumu - Žaloba na neplatnost - Aktivní legitimace - Zúčastněný - Přípustnost - Závažné obtíže - Příslušnost - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 225/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair Ltd (zástupci: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maragkidis, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a D. Grespan, zmocněnci), Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, a P. Gentili, avvocato dello Stato), Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (zástupce: G. Bellitti, avvocato)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 28. března 2012, Ryanair v. Komise (T-123/09), kterým Tribunál odmítl žalobu na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 6743 ze dne 12. listopadu 2008 týkající se úvěru ve výši 300 milionů EUR, který schválila Itálie společnosti Alitalia [státní podpora C-26/08 (ex NN 31/08)] (Úř. věst. 2009, L 52, s. 3), v rozsahu, ve kterém nenařizuje vrácení podpory nástupci společnosti Alitalia, a dále zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 6745 final ze dne 12. listopadu 2008, kterým se určuje, že řízení o prodeji aktiv společnosti Alitalia, v rámci mimořádného správního řízení, jehož cílem byla likvidace uvedené letecké společnosti, nepředstavuje státní podporu, za podmínky, že italské orgány dodrží své závazky zajistit, aby transakce byly uskutečněny za tržní cenu (státní podpora č. N 510/2008, Úř. věst. C 46, s. 6)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Ryanair Ltd ponese vlastní náklady a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí a společností Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 6.10.2012.


title: Věc T-694/14: Žaloba podaná dne 22. září 2014 – EREF v. Komise

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/56

         Žaloba podaná dne 22. září 2014 – EREF v. Komise
   (Věc T-694/14)
   2014/C 409/77
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Renewable Energies Federation EREF (Brusel, Belgie) (zástupce: U. Prall, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil ustanovení sdělení Komise – Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014–2020 ze dne 28. června 2014 (Úř. věst. C 200/1), týkající se posouzení slučitelnosti podle čl. 107 odst. 3 Smlouvy, v kapitole 3.3.2 upravující nastavení režimů podpory obnovitelných zdrojů energie, nadepsané „Provozní podpora na energii z obnovitelných zdrojů“;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci.

                           —

                           Komise neměla pravomoc přijmout Pokyny, jelikož unijní zákonodárce má v oblasti energetiky omezenou pravomoc. Podle článku 194 SFEU nelze členským státům nařídit technologicky neutrální režimy podpory energie z obnovitelných zdrojů, jelikož to zasahuje do jejich svrchovaných práv v oblasti energetiky. Evropská komise není unijním zákonodárcem a nemůže použít Pokyny k přijetí „kvazi legislativních“ předpisů, které jsou v rozporu s ustanoveními sekundárního unijního práva, a sice směrnice 2009/28/ES o obnovitelných zdrojích energie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                           —

                           Přijetím Pokynů Komise porušila povinnost uvést odůvodnění, a tedy podstatnou formální náležitost. V samotných Pokynech ani v posouzení dopadu není dostatečné odůvodnění politického rozhodnutí vyžadovat v zásadě od všech členských států, aby přijaly systém soutěžních nabídkových řízení, který je technologicky neutrální, za účelem podpory energie z obnovitelných zdrojů.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení zásady proporcionality.

                           —

                           Komise Pokyny porušuje dále zásadu proporcionality, jelikož Pokyny navrhují nástroje, které nejsou vhodné k dosažení deklarovaného cíle podpory cílů Unie v oblasti energie z obnovitelných zdrojů při současném snížení negativních účinků. Tyto nástroje nejsou ani přiměřené, jelikož znamenají velkou zátěž jak pro členské státy, z nichž téměř všechny budou muset změnit své režimy podpory energie z obnovitelných zdrojů, tak pro jednotlivce, kteří budou muset nést další administrativní zátěž spojenou s účastí v soutěžních nabídkových řízeních.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející ze zneužití pravomoci.

                           —

                           Pokyny představují zneužití pravomoci ze strany Komise. Prostřednictvím Pokynů se Komise podle všeho snaží o zákonodárnou činnost v oblastech, kde unijní zákonodárce nemá pravomoc, a naznačuje, že opatření, jejichž cílem je harmonizace podpory energie z obnovitelných zdrojů v Unii, mají zajistit slučitelnost určitých opatření státní podpory s vnitřním trhem.


title: Věc T-169/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – DEI v. Komise „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Řecké trhy s hnědým uhlím a velkoobchodní trhy s elektřinou — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení čl. 86 odst. 1 ES ve spojení s článkem 82 ES — Udělení či zachování práv na těžbu z veřejných ložisek hnědého uhlí ve prospěch veřejného podniku — Vymezení relevantních trhů — Nerovné příležitosti — Povinnost uvést odůvodnění — Legitimní očekávání — Zneužití pravomoci — Proporcionalita“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – DEI v. Komise
   (Věc T-169/08) (1)

   („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Řecké trhy s hnědým uhlím a velkoobchodní trhy s elektřinou - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení čl. 86 odst. 1 ES ve spojení s článkem 82 ES - Udělení či zachování práv na těžbu z veřejných ložisek hnědého uhlí ve prospěch veřejného podniku - Vymezení relevantních trhů - Nerovné příležitosti - Povinnost uvést odůvodnění - Legitimní očekávání - Zneužití pravomoci - Proporcionalita“)
   (2017/C 038/28)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atény, Řecko) (zástupce: P. Anestis, advokát)

      Partie intervenante au soutien de la partie requérante: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos a K. Boskovits, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou, zmocněnec, assisté de A. Oikonomou, advokát)

      Parties intervenantes au soutien de la partie défenderesse: Elpedison Paragogi Ilektrikis Energeias AE (Elpedison Energeiaki), anciennement Energeiaki Thessalonikis AE (Marousi, Řecko) a Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & D SA) (Kifisia, Řecko) (zástupci: P. Skouris a E. Trova, advokáti) a Mytilinaios AE (Atény), Protergia AE (Atény) a Alouminion tis Ellados VEAE, anncienement Alouminion AE (Atény) (zástupci: N. Korogiannakis, I. Zarzoura, D. Diakopoulos a E. Chrisafis, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 824 final ze dne 5. března 2008, o poskytnutí nebo zachování práv na těžbu hnědého uhlí pro společnost DEI Řeckou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2008) 824 final ze dne 5. března 2008 o poskytnutí nebo zachování práv na těžbu hnědého uhlí pro společnost Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) Řeckou republikou se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené společností DEI.

               3)

               Řecká republika, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & DSA) a Energeiaki Thessalonikis AE ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.