title: Věc C-559/12 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2014 – Francouzská republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpora — Podpora ve formě implicitní neomezené záruky poskytnuté společnosti La Poste, která vyplývá z jejího statusu veřejné instituce — Existence záruky — Zapojení státních zdrojů — Výhoda — Důkazní břemeno a míra dokazování“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2014 – Francouzská republika v. Evropská komise
   (Věc C-559/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpora - Podpora ve formě implicitní neomezené záruky poskytnuté společnosti La Poste, která vyplývá z jejího statusu veřejné instituce - Existence záruky - Zapojení státních zdrojů - Výhoda - Důkazní břemeno a míra dokazování“)
   2014/C 159/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas, J. Gstalter a J. Bousin, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 20. září 2012, Francie v. Komise (T-154/10), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou Francouzskou republikou, jejímž předmětem bylo zrušení rozhodnutí Komise 2010/605/EU ze dne 26. ledna 2010 o státní podpoře C 56/07 (dříve E 15/05), kterou Francie poskytla společnosti La Poste (Úř. věst. L 274, s. 1) – Podpora, kterou Francie údajně poskytla společnosti La Poste ve formě neomezené implicitní záruky vyplývající z jejího postavení veřejného subjektu průmyslové a obchodní povahy – Subjekt vyňatý z obecné právní úpravy reorganizace a likvidace podniků v obtížích – Existence výhody – Existence převodů státních zdrojů – Důkazní břemeno a míra dokazování – Přirovnání podmínek založení odpovědnosti státu k mechanismu záruky

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2. 2. 2013.


title: Věc C-616/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. června 2016 – Productos Asfálticos (PROAS), SA, v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Článek 81 ES — Španělský trh se silničním bitumenem — Rozdělení trhu a koordinace cen — Nepřiměřená délka řízení před Tribunálem Evropské unie — Nepřiměřená délka řízení před Evropskou komisí — Kasační opravný prostředek týkající se nákladů řízení“

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. června 2016 – Productos Asfálticos (PROAS), SA, v. Evropská komise
   (Věc C-616/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Článek 81 ES - Španělský trh se silničním bitumenem - Rozdělení trhu a koordinace cen - Nepřiměřená délka řízení před Tribunálem Evropské unie - Nepřiměřená délka řízení před Evropskou komisí - Kasační opravný prostředek týkající se nákladů řízení“)
   (2016/C 296/06)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Productos Asfálticos (PROAS), SA (zástupce: C. Fernández Vicién, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a F. Castillo de la Torre, ve spolupráci s J. Rivas Andrés, advokátem)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Productos Asfálticos (PROAS) SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25. 1. 2014.


title: Spojené věci T-99/09 a T-308/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Itálie v. Komise ( „EFRR — Regionální operační program (ROP) 2000-2006 pro region Kampánie — Nařízení (ES) č. 1260/1999 — Článek 32 odst. 3 písm. f) — Rozhodnutí neprovést průběžné platby související s opatřením ROP týkajícím se nakládání s odpady a jejich odstraňování — Řízení pro nesplnění povinnosti proti Itálii“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Itálie v. Komise
   (Spojené věci T-99/09 a T-308/09) (1)

   (EFRR - Regionální operační program (ROP) 2000-2006 pro region Kampánie - Nařízení (ES) č. 1260/1999 - Článek 32 odst. 3 písm. f) - Rozhodnutí neprovést průběžné platby související s opatřením ROP týkajícím se nakládání s odpady a jejich odstraňování - Řízení pro nesplnění povinnosti proti Itálii)
   2013/C 156/66
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: P. Gentili a ve věci T-99/09 rovněž G. Palmieri, avvocati dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a A. Steiblytė, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrhy na zrušení rozhodnutí obsažených v dopisech Komise ze dne 22. prosince 2008, 2. a 6. února 2009 (č. 012480, 00841 a 001059 — věc T-99/09) a ze dne 20. května 2009 (č. 004263- věc T-308/99), která na základě čl. 32 odst. 3 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1) prohlašují za nepřípustné žádosti o průběžné platby italských orgánů na náhradu výdajů uskutečněných po 29. červnu 2007 na základě opatření 1.7 operačního programu „Kampánie“.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-185/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Länsrätten i Stockholms län ze dne 20. dubna 2004 ve věci Ulf Öberg proti Stockholms läns allmänna försäkringskassa

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Länsrätten i Stockholms län ze dne 20. dubna 2004 ve věci Ulf Öberg proti Stockholms läns allmänna försäkringskassa
   (Věc C-185/04)
   (2004/C 179/04)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Länsrätten i Stockholms län (Švédsko) ze dne 20. dubna 2004 ve věci Ulf Öberg proti Stockholms läns allmänna försäkringskassa, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 22. dubna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Länsrätten i Stockholms län žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               i)

               Je požadavek vnitrostátního práva, podle něhož musí rodič pobývat nejméně 240 dní před narozením dítěte v předmětném členském státě a být zde účasten na zdravotním pojištění, aby měl nárok na poskytnutí rodičovských dávek v souladu s rodičovskými dávkami nemocenského, slučitelný s článkem 12 ES, čl. 17 odst. 2 ES, články 18 a 39 ES, čl. 7 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1612/68 (1) a směrnicí 96/34 (2) o rámcové dohodě o mateřské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS?

               ii)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: vyžaduje právo Společenství, aby byla při určení, zda pracovník splnil rozhodné doby pro pojištění, stanovené vnitrostátním právem, započítána doba, během níž byl pracovník v souladu se služebním řádem úředníků Evropských společenství účasten na společném systému nemocenského pojištění?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2).

      (2)  Směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 (Úř. věst. L 145, s. 4).


title: Věc T-266/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2008 – Deutsche Post v. Komise ( Státní podpory — Opatření přijatá německými orgány ve prospěch Deutsche Post AG — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její navrácení — Služba obecného hospodářského zájmu — Náhrada dodatečných nákladů způsobených politikou prodeje se ztrátou v odvětví přepravy balíkových zásilek od dveří k dveřím — Neexistence výhody )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/39

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2008 – Deutsche Post v. Komise
   (Věc T-266/02) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá německými orgány ve prospěch Deutsche Post AG - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její navrácení - Služba obecného hospodářského zájmu - Náhrada dodatečných nákladů způsobených politikou prodeje se ztrátou v odvětví přepravy balíkových zásilek od dveří k dveřím - Neexistence výhody“)
   (2008/C 209/66)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG(Bonn, Německo) (zástupci: J. Sedemund a T. Lübbig, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a J. Flett, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení vystupující na podporu žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: W.-D. Plessing a M. Lumma, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice vystupující na podporu žalované: Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (BIEK), (Frankfurtu nad Mohanem,Německo) (zástupci: F. Mitzkus, T. Wambach a R. Wojtek, advokáti), a UPS Europe NV/SA (Brusel, Belgie) (zástupci: původně T. Ottervanger a A. Bijleveld, poté T. Ottervanger, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/753/ES ze dne 19. června 2002 o opatřeních přijatých Spolkovou republikou Německo ve prospěch Deutsche Post AG (Úř. věst. L 247, s. 27).
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2002/753/ES ze dne 19. června 2002 o opatřeních přijatých Spolkovou republikou Německo ve prospěch Deutsche Post AG se zrušuje.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Deutsche Post.

               3)

               Spolková republika Německo, Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (BIEK) a UPS Europe NV/SA ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.11.2002.


title: Věc C-371/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 2. července 2013 — SC Schuster & Co Ecologic SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 2. července 2013 — SC Schuster & Co Ecologic SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu
   (Věc C-371/13)
   2014/C 85/17
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Sibiu

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Schuster & Co Ecologic SRL

      Žalovaný: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu
   Usnesením ze dne 7. listopadu 2013 se Soudní dvůr (šestý senát) prohlásil za zjevně nepříslušný k zodpovězení otázky předložené Tribunalul Sibiu (Rumunsko).


title: Věc T-74/10: Žaloba podaná dne 16. února 2010 — Flaco Geräte v. OHIM — Delgado Sánchez (FLACO)

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/64

         Žaloba podaná dne 16. února 2010 — Flaco Geräte v. OHIM — Delgado Sánchez (FLACO)
   (Věc T-74/10)
   2010/C 100/94
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Flaco Geräte GmbH (Gütersloh, Německo) (zástupce: M. Wirtz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Jesús Delgado Sánchez (Socuellamos, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. listopadu 2009 ve věci R 86/2009-2 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „FLACO“ pro výrobky zařazené do tříd 7, 8, 9 a 11

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis španělské ochranné známky „FLACO“ pro výrobky zařazené do třídy 7

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně zohlednil chybný překlad výrobků, na které se vztahuje ochranná známka namítaná v námitkovém řízení; porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nezohlednil námitku žalobkyně, týkající se neužívání ochranné známky


title: Rozsudek Soudu ze dne 13. června 2013 ve věci E-11/12 – Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel a Stefan Müller v. Swiss Life (Lichtenštejnsko) AG (směrnice 90/619/EHS – směrnice 92/96/EHS – směrnice 2002/83/ES – směrnice 2002/92/ES – životní pojištění – plnění vázané na jednotky – povinnost poskytnout nestranné poradenství – informace, které mají být sděleny pojistníkům před uzavřením smlouvy – zásada rovnocennosti – zásada účelnosti)

text:
               26.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/12

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 13. června 2013
   ve věci E-11/12
   Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel a Stefan Müller v. Swiss Life (Lichtenštejnsko) AG
   (směrnice 90/619/EHS – směrnice 92/96/EHS – směrnice 2002/83/ES – směrnice 2002/92/ES – životní pojištění – plnění vázané na jednotky – povinnost poskytnout nestranné poradenství – informace, které mají být sděleny pojistníkům před uzavřením smlouvy – zásada rovnocennosti – zásada účelnosti)
   2013/C 277/10
   Ve věci E-11/12 Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel a Stefan Müller v. Swiss Life (Lichtenštejnsko) AG – ŽÁDOST k Soudu podaná soudem Fürstliche Landgericht des Fürstentums Liechtenstein (knížecí soud Lichtenštejnského knížectví) podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora ohledně výkladu směrnice Rady 90/619/EHS ze dne 8. listopadu 1990 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění, kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 79/267/EHS, směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění), a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění, Soud ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce) a Páll Hreinsson (soudce zpravodaj) vynesl dne 13. června 2013 rozsudek, jehož výrok zní:

               1)

               Směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění mají být vykládány v tom smyslu, že od pojišťoven není vyžadováno, aby poskytly pojistníkovi před uzavřením smlouvy poradenství.

               2)

               Ustanovení článku 31 a bodů 11 a 12 písm. a) části A přílohy II směrnice 92/96/EHS a článku 36 a bodů 11 a 12 písm. a) části A přílohy III směrnice 2002/83/ES mají být vykládána v tom smyslu, že vnitrostátní soud má s ohledem na všechny relevantní okolnosti projednávaného případu rozhodnout, zda byly písemné informace sdělené pojistníkovi před uzavřením smlouvy o investičním životním pojištění úplné, jasné a přesné, jakož i

                           —

                           dostatečné pro definici jednotek, se kterými jsou plnění spojena, a

                           —

                           dostatečné pro popsání povahy podkladových aktiv

                     tak, aby si budoucí pojistník mohl vybrat smlouvu, která nejlépe vyhovuje jeho potřebám.

               3)

               Jsou-li informace úplné a pojistníkovi byly oznámeny za podmínek uvedených v článku 31 směrnice 92/96/EHS a článku 36 směrnice 2002/83/ES a jsou-li v souladu s ostatními pravidly týkajícími se sdělování informací pojistníkům, stačí, aby informace uvedené v příloze II směrnice 92/96/EHS a v příloze III směrnice 2002/83/ES byly pojistníkovi oznámeny třetí stranou, například zprostředkovatelem pojištění.

               4)

               Za okolností odpovídajících tomuto případu je třeba Dohodu o EHP a směrnice 92/96/EHS a 2002/83/ES vykládat tak, že nebrání, aby existovalo vnitrostátní pravidlo, kterým se stanoví postup podávání správních stížností poté, co vznikla újma z důvodu nesplnění požadavku ze strany pojišťovny poskytnout informace uvedené v čl. 31 odst. 1 směrnice 92/96/EHS a v čl. 36 odst. 1 směrnice 2002/83/ES, pokud:

                           —

                           zaprvé, právo žádat náhradu finanční škody od takové pojišťovny za neoznámení informací uvedených v příloze II směrnice 92/96/EHS a v příloze III směrnice 2002/83/ES není méně příznivé než právo použitelné v případě obdobných prostředků nápravy vnitrostátní povahy, a

                           —

                           zadruhé, právo uplatnit vnitrostátní právo prakticky neznemožní ani nadměrně neztíží pojistníkovi uplatnění jeho práv na základě uvedených směrnic.

                     Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda byly tyto dvě podmínky splněny.


title: Věc T-115/07: Žaloba podaná dne 13. dubna 2007 – Last Minute Network v. OHIM – Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR)

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/23

         Žaloba podaná dne 13. dubna 2007 – Last Minute Network v. OHIM – Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR)
   (Věc T-115/07)
   (2007/C 129/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Last Minute Network Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem: Last Minute Tour SpA (Milán, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. února 2007;

               —

               prohlásit ochrannou známku Společenství č. 1 552 231 za neplatnou pro třídu 16;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „LAST MINUTE TOUR “pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 39 a 42 – ochranná známka Společenství č. 1 552 231

      Majitel ochranné známky Společenství: Last Minute Tour SpA

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní nezapsaná slovní ochranná známka „LASTMINUTE.COM “pro služby zařazené do tříd 39 a 42.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství pro služby zařazené do tříd 39 a 42 a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti pro výrobky zařazené do třídy 16.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání žalobkyně směřujícího k částečnému zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení, aby byla ochranná známka Společenství prohlášena za neplatnou i pro výrobky zařazené do třídy 16.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl, že nezapsaná ochranná známka žalobkyně ji neopravňuje k zákazu používání přihlášené ochranné známky ve Spojeném království, a jelikož odvolací senát použil chybné kritérium k prokázání nebezpečí záměny.


title: Věc C-74/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Eturas“ UAB a další v. Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba „Řízení o předběžné otázce — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Jednání ve vzájemné shodě — Cestovní kanceláře a agentury používající společný počítačový rezervační systém — Automatické omezení maximální výše slevy pro online rezervace — Zpráva správce systému oznamující uvedené omezení — Mlčky učiněný souhlas, který lze kvalifikovat jako jednání ve vzájemné shodě — Skutečnosti zakládající dohodu a jednání ve vzájemné shodě — Posouzení důkazů a požadovaná úroveň dokazování — Procesní autonomie členských států — Zásada efektivity — Presumpce neviny“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Eturas“ UAB a další v. Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba
   (Věc C-74/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Jednání ve vzájemné shodě - Cestovní kanceláře a agentury používající společný počítačový rezervační systém - Automatické omezení maximální výše slevy pro online rezervace - Zpráva správce systému oznamující uvedené omezení - Mlčky učiněný souhlas, který lze kvalifikovat jako jednání ve vzájemné shodě - Skutečnosti zakládající dohodu a jednání ve vzájemné shodě - Posouzení důkazů a požadovaná úroveň dokazování - Procesní autonomie členských států - Zásada efektivity - Presumpce neviny“)
   (2016/C 098/03)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„Eturas“ UAB, „AAA Wrislit“ UAB, „Baltic Clipper“ UAB, „Baltic Tours Vilnius“ UAB, „Daigera“ UAB, „Ferona“ UAB, „Freshtravel“ UAB, „Guliverio kelionės“ UAB, „Kelionių akademija“ UAB, „Kelionių gurmanai“ UAB, „Kelionių laikas“ UAB, „Litamicus“ UAB, „Megaturas“ UAB, „Neoturas“ UAB, „TopTravel“ UAB, „Travelonline Baltics“ UAB, „Vestekspress“ UAB, „Visveta“ UAB, „Zigzag Travel“ UAB, „ZIP Travel“ UAB

      Žalovaný: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

      Za přítomnosti:„Aviaeuropa“ UAB, „Grand Voyage“ UAB, „Kalnų upė“ UAB, „Keliautojų klubas“ UAB, „Smaragdas travel“ UAB, „700LT“ UAB, „Aljus ir Ko“ UAB, „Gustus vitae“ UAB, „Tropikai“ UAB, „Vipauta“ UAB, „Vistus“ UAB

      Výrok

   Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že pokud správce informačního systému, jehož účelem je umožnit cestovním kancelářím prodávat na svých internetových stránkách zájezdy v rámci jednotného rezervačního systému, zašle uvedeným hospodářským subjektům prostřednictvím systému osobní elektronické pošty zprávu, kterou jim oznamuje, že výše slev na produkty prodávané prostřednictvím uvedeného systému bude omezena a po rozeslání této zprávy dojde v systému k technickým změnám nezbytným pro zavedení uvedeného opatření, lze od okamžiku, kdy se hospodářské subjekty dozvěděly o zprávě zaslané správcem systému, mít za to, že se účastnily jednání ve vzájemné shodě ve smyslu uvedeného ustanovení, pokud se veřejně nedistancovaly od uvedeného jednání nebo jej neoznámily správním orgánům, nebo nepředložily jiné důkazy pro účely vyvrácení uvedené domněnky, jako například důkaz o systematickém uplatňování slevy přesahující dotčenou horní hranici.
   Přísluší předkládajícímu soudu, aby na základě vnitrostátní právní úpravy upravující posuzování důkazů a požadovanou důkazní úroveň přezkoumal, zda s ohledem na všechny okolnosti, které mu byly předloženy, může rozeslání zprávy, jako je zpráva dotčená ve věci v původním řízení, představovat dostačující důkaz k prokázání, že její příjemci znali její obsah. Presumpce neviny brání tomu, aby měl předkládající soud za to, že pouhé rozeslání uvedené zprávy může představovat důkaz dostačující k prokázání, že její příjemci museli nezbytně znát její obsah.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc C-673/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. listopadu 2016 – Evropská komise v. Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Životní prostředí — Aarhuská úmluva — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Článek 6 odst. 1 — Riziko porušení ochrany obchodních zájmů fyzické nebo právnické osoby — Pojem ‚informace týkající se emisí do životního prostředí‘ — Dokumenty týkající se řízení o povolení účinné látky obsažené v přípravcích na ochranu rostlin — Účinná látka glyfosát“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. listopadu 2016 – Evropská komise v. Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)
   (Věc C-673/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Životní prostředí - Aarhuská úmluva - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Článek 6 odst. 1 - Riziko porušení ochrany obchodních zájmů fyzické nebo právnické osoby - Pojem ‚informace týkající se emisí do životního prostředí‘ - Dokumenty týkající se řízení o povolení účinné látky obsažené v přípravcích na ochranu rostlin - Účinná látka glyfosát“)
   (2017/C 030/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, P. Ondrůšek, P. Oliver a L. Pignataro-Nolin, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: American Chemistry Council Inc. (ACC), CropLife America Inc., National Association of Manufacturers of the United States of America (NAM) (zástupci: M. Abenhaïm, K. Nordlander, advokáti, a P. Harrison, solicitor), CropLife International AISBL (CLI) (zástupci: D. Abrahams, barrister, R. Cana a E. Mullier, advokáti, jakož i A. Patsa, dikigoros), European Chemical Industry Council (Cefic), European Crop Protection Association (ECPA) (zástupci: I. Antypas a D. Waelbroeck, advokáti, jakož i D. Slater, solicitor), European Crop Care Association (ECCA) (zástupce: S. Pappas, dikigoros), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a A. Lippstreu, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (zástupci: B.N. Kloostra a A. van den Biesen, advokáti)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Švédské království (zástupci: E. Karlsson, L. Swedenborg, A. Falk, U. Persson, C. Meyer-Seitz a N. Otte Widgren, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 8. října 2013, Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise (T-545/11, EU:T:2013:523), se zrušuje.

               2)

               Věc T-545/11 se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 71,8.3.2014.


title: Věc T-210/09: Usnesení Tribunálu ze dne 19. května 2011 — Formenti Seleco v. Komise ( „Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Dovoz barevných televizorů z Turecka — Žaloba na náhradu škody — Promlčení — Nepřípustnost“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. května 2011 — Formenti Seleco v. Komise
   (Věc T-210/09) (1)

   (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Dovoz barevných televizorů z Turecka - Žaloba na náhradu škody - Promlčení - Nepřípustnost)
   2011/C 204/42
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Formenti Seleco SpA (Milán, Itálie) (zástupci: A. Malatesta, G. Terracciano a S. Malatesta, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Scharf a D. Grespan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody údajně utrpěné žalobkyní v důsledku toho, že Komise nepřijala nezbytná opatření, aby tureckým orgánům bylo zabráněno v porušování Dohody o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem při určování původu barevných televizorů dovážených do Společenství z Turecka

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Formenti Seleco SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc C-507/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Firenze (Itálie) dne 25. října 2010 — Denise Bernardi, zastoupená matkou Katiou Mecacci v. Fabio Bernardi

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Firenze (Itálie) dne 25. října 2010 — Denise Bernardi, zastoupená matkou Katiou Mecacci v. Fabio Bernardi
   (Věc C-507/10)
   ()
   2011/C 13/36
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Firenze

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Denise Bernardi, zastoupená matkou Katiou Mecacci

      Žalovaný: Fabio Bernardi

      Předběžné otázky

   Musí být články 2, 3 a 8 rámcového rozhodnutí Rady 2001/220/SVV ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení (1) vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 392 odst. 1a italského trestního soudního řádu v části, ve které nestanoví povinnost státního zástupce požádat o předběžné vyslechnutí nezletilé oběti před veřejným jednáním, a článek 394 trestního soudního řádu, který nestanoví možnost této nezletilé oběti odvolat se k soudu proti zamítavému rozhodnutí státního zástupce ohledně její žádosti o vyslechnutí přiměřeným způsobem mimo hlavní líčení?

      (1)  Úř. věst. L 82, s. 1.


title: Věc T-73/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-37/12, De Nicola v. EIB

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-37/12, De Nicola v. EIB
   (Věc T-73/16 P)
   (2016/C 118/44)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání účastníka podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku a částečně změnil napadený rozsudek tím, že zruší bod 2 výroku a body 59 až 61, 63 až 69 a 71 rozsudku;

               —

               v důsledku toho určil, že se EIB dopustila vůči C. De Nicolovi šikany, a uložil EIB povinnost nahradit C. De Nicolovi utrpěnou újmu, nebo podpůrně vrátil věc jinému senátu Soudu pro veřejnou službu, aby v jiném složení znovu rozhodl o zrušených bodech. Po vypracování požadovaného lékařského posudku;

               —

               uložil odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je podán proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu (samosoudcem) ve věci F-37/12, De Nicola v. Evropská investiční banka.
   Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty jsou totožné s důvody kasačního opravného prostředku a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-70/16 P, De Nicola v. EIB.


title: Přidělení soudců k senátům

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/22

         Přidělení soudců k senátům
   (2007/C 42/40)
   Dne 15. ledna 2007 Soud prvního stupně v návaznosti na nástup p. Čipeva a p. Ciucă do funkcí soudců rozhodl změnit na období od 15. ledna 2007 do 31. srpna 2007 složení senátů a přidělit k nim soudce následujícím způsobem:

                  První rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:

                           p. Vesterdorf, předseda senátu, p. Cooke, p. García-Valdecasas, pí Labucka, p. Prek a p. Ciucă, soudci;

                  První senát, v němž zasedají tři soudci:

                           p. Cooke, předseda senátu,

                                       a)

                                       p. García-Valdecasas a p. Ciucă, soudci;

                                       b)

                                       pí Labucka a p. Prek, soudci;

                  Druhý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:

                           p. Pirrung, předseda senátu, p. Meij, p. Forwood, pí Pelikánová a p. Papasavvas, soudci;

                  Druhý senát, v němž zasedají tři soudci:

                           p. Pirrung, předseda senátu

                                       a)

                                       p. Meij a pí Pelikánová, soudci;

                                       b)

                                       p. Forwood a p. Papasavvas, soudci;

                  Třetí rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:

                           p. Jaeger, předseda senátu, pí Tiili, p. Azizi, pí Cremona, p. Czúcz a p. Čipev, soudci;

                  Třetí senát, v němž zasedají tři soudci:

                           p. Jaeger, předseda senátu

                                       a)

                                       pí Tiili, p. Czúcz a p. Čipev, soudci;

                                       b)

                                       p. Azizi a pí Cremona, soudci;

                  Čtvrtý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:

                           p. Legal, předseda senátu, pí Wiszniewska-Białecka, p. Vadapalas, p. Moavero Milanesi a p. Wahl, soudci;

                  Čtvrtý senát, v němž zasedají tři soudci:

                           p. Legal, předseda senátu

                                       a)

                                       p. Vadapalas a p. Wahl, soudci;

                                       b)

                                       pí Wiszniewska-Białecka a p. Moavero Milanesi, soudci;

                  Pátý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:

                           p. Vilaras, předseda senátu, pí Martins Ribeiro, p. Dehousse, p. Šváby a pí Jürimäe, soudci;

                  Pátý senát, v němž zasedají tři soudci:

                           p. Vilaras, předseda senátu

                                       a)

                                       pí Martins Ribeiro a pí Jürimäe, soudci;

                                       b)

                                       p. Dehousse a p. Šváby, soudci.

         V prvním rozšířeném senátu, v němž zasedá pět soudců, budou soudci, kteří budou zasedat s předsedou senátu jako kolegium složené z pěti soudců, tři soudci kolegia, jemuž byla věc původně předložena, a jeden soudce z druhého kolegia, který bude určen postupně podle pořadí podle článku 6 jednacího řádu Soudu prvního stupně.
   Ve třetím rozšířeném senátu, v němž zasedá pět soudců, budou soudci, kteří budou zasedat s předsedou senátu jako kolegium složené z pěti soudců, tito:

               —

               v případě, že věc byla původně předložena kolegiu a), kromě tří soudců zasedajících v tomto kolegiu, dva přísedící soudci z kolegia b);

               —

               v případě, že věc byla původně předložena kolegiu b), kromě tří soudců zasedajících v tomto kolegiu, dva přísedící soudci z kolegia a), kteří budou určeni střídavě jeden po druhém.

         Ve třetím senátu, v němž zasedají tři soudci, bude předseda senátu zasedat buď se soudci uvedenými pod písm. b), nebo se dvěma ze tří soudců uvedených pod písm. a) podle kolegia, ke kterému přísluší soudce zpravodaj. Za účelem složení kolegia o třech soudcích z kolegia a) bude mezi těmito soudci sestaveno střídavé pořadí pro určení toho z těchto tří soudců, který ve věci nebude zasedat.
   Ve druhém, čtvrtém a pátém senátu, v nichž zasedají tři soudci, bude předseda senátu zasedat buď se soudci uvedenými pod písm. a), nebo se soudci uvedenými pod písm. b) podle kolegia, ke kterému přísluší soudce zpravodaj.
   Ve věcech, v nichž je předseda senátu soudcem zpravodajem, bude předseda senátu zasedat se soudci jednoho z těchto kolegií střídavě podle pořadí zápisu věcí do rejstříku, aniž by byla dotčena souvislost věcí.
   Kritéria přidělování věcí senátům
   Dne 15. ledna 2007 Soud stanovil následující kritéria přidělování věcí senátům na období od 15. ledna 2007 do 31. srpna 2007 v souladu s článkem 12 jednacího řádu:

               1.

               Věci jsou přidělovány po doručení žaloby, aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, senátům složeným ze tří soudců.

               2.

               Věci jsou přidělovány mezi senáty podle tří různých pořadí stanovených v závislosti na pořadí zápisu věcí v soudní kanceláři:

                           —

                           ve věcech týkajících se provádění soutěžních pravidel vztahujících se na podniky, pravidel ohledně podpor poskytnutých státy a pravidel vztahujících se na ochranná obchodní opatření;

                           —

                           ve věcech týkajících se práv duševního vlastnictví uvedených v čl. 130 odst. 1 jednacího řádu;

                           —

                           ve všech ostatních věcech.

                     V rámci těchto pořadí bude brán třetí senát v úvahu dvakrát při každém pátém kole.
               Předseda Soudu se může odchýlit od těchto pořadí, aby přihlédl k souvislosti některých věcí nebo aby zajistil vyvážené rozdělení pracovního zatížení.


title: Věc T-251/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. července 2016 – Generální ředitel OLAF v. Komise „Předběžná opatření — Institucionální právo — Rozhodnutí o zbavení generálního ředitele OLAF soudní imunity — Akt způsobilý ohrozit nezávislost generálního ředitele — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/28

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. července 2016 – Generální ředitel OLAF v. Komise
   (Věc T-251/16 R)
   („Předběžná opatření - Institucionální právo - Rozhodnutí o zbavení generálního ředitele OLAF soudní imunity - Akt způsobilý ohrozit nezávislost generálního ředitele - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti“)
   (2016/C 326/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Generální ředitel Evropského úřadu pro boj proti podvodům (zástupci: L. Jelínek, zmocněnec, ve spolupráci s G. M. Roberti a I. Perego, advokáty)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks, J. P. Keppenne a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU směřující k nařízení odkladu výkonu rozhodnutí Komise C(2016) 1449 final ze dne 2. března 2016 o žádosti o zbavení imunity.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 6. června 2016 vydané ve věci T-251/16 R se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-145/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation (Belgie) ze dne 17. března 2005 ve věci Levi Strauss & C° proti Casucci Spa

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation (Belgie) ze dne 17. března 2005 ve věci Levi Strauss & Co proti Casucci Spa
   (Věc C-145/05)
   (2005/C 132/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour de cassation (Belgie) ze dne 17. března 2005 ve věci Levi Strauss & Co proti Casucci Spa, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 31. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour de cassation (Belgie) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               K určení rozsahu ochrany řádně nabyté ochranné známky v závislosti na její rozlišovací způsobilosti, stanové v čl. 5 odst. 1 První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (1), musí soudce brát ohled na názor dotyčné veřejnosti v okamžiku, kdy začalo používání podobné ochranné známky nebo označení, inkriminované jako zásah do práv z ochranné známky?

               2)

               Při záporné odpovědi, může soudce brát ohled na názor dotyčné veřejnosti v kterémkoliv okamžiku v době, která následuje po okamžiku, kdy začalo inkriminované používání? Může brát zejména ohled na názor dotyčné veřejnosti v okamžiku, kdy rozhoduje?

               3)

               Konstatuje-li soudce při použití kritéria uvedeného v bodě 1, že se jedná o zásah do práv z ochranné známky, je odůvodněné, aby nařídil zastavení používání označení představujícího tento zásah?

               4)

               Může tomu být jinak, pokud ochranná známka žalobce zcela nebo částečně ztratila svou rozlišovací způsobilost po okamžiku, kdy začalo používání představující zásah do práv z ochranné známky, ale výlučně v případech, kdy tato ztráta je zcela nebo zčásti zapříčiněna konáním nebo nekonáním majitele této ochranné známky?

      (1)  Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s.1


title: Věc C-308/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Frankfurt am Main (Německo) dne 20. června 2011 — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH v. John O. Butler GmbH

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Frankfurt am Main (Německo) dne 20. června 2011 — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH v. John O. Butler GmbH
   (Věc C-308/11)
   2011/C 282/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Frankfurt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH

      Žalovaná: John O. Butler GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Lze pro definici pojmu „farmakologický účinek“ v článku 1 bodu 2 písm. b) směrnice 2001/83/ES (1) ve znění směrnice 2004/27/ES (2) použít pokyn pro vymezení léčivých přípravků a zdravotnických prostředků „Medical Devices: Guidance document“ vytvořený pod záštitou Evropské komise, podle kterého je nezbytná interakce mezi molekulami dotčené látky a buněčnou složkou, obvykle označovanou jako receptor, která se projeví buď v přímé reakci nebo blokuje reakci jiného agens?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je podmínkou pojmu farmakologického účinku, že dochází k interakci mezi molekulami dotčené látky s buněčnými součástmi uživatele, nebo postačuje interakce dotčené látky a buněčné součásti, která není součástí lidského těla?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku nebo v případě, že ani jedna z definic navrhovaných v druhé otázce nepřichází v úvahu: Jakou jinou definici je místo toho třeba použít?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých (Úř. věst. L 136, s. 34).


title: Věc T-405/12: Žaloba podaná dne 10. září 2012 — FH (*) v. Komise

text:
                  27.10.2012

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 331/32

         Žaloba podaná dne 10. září 2012 —  FH (*1) v. Komise
         (Věc T-405/12)
         (2012/C 331/61)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastníci řízení

            Žalobce: FH (*1) (zástupci: É. Boigelot a R. Murru, advokáti)

            Žalovaná: Evropská komise

            Návrhová žádání

         Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                     —

                     prohlásil jeho žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                     —

                     v důsledku toho

                                 —

                                 před rozhodnutím ve věci samé v rámci dokazování nařídil předložení rámcové smlouvy DI/06350-00, jež byla uzavřena mezi Komisí a společností Intrasoft;

                                 —

                                 zrušil rozhodnutí ze dne 10. července 2012, a v důsledku toho i opravu ze dne 11. července 2012;

                                 —

                                 uložil Evropské komisi, aby nahradila škodu způsobenou žalobci v celkové výši 12 500 eur, s výhradou možnosti zvýšení této částky v průběhu řízení;

                                 —

                                 v každém případě uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení podle článku 87 jednacího řádu Tribunálu Unie.

            Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Na podporu žaloby na neplatnost předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                     1)

                     První žalobní důvod vycházející z porušení zásady povinnosti uvést odůvodnění, legitimního očekávání a práva na obhajobu, jelikož žalobce byl ústně informován o sporném rozhodnutí, kterým mu byly s okamžitým účinkem odňaty průkazy opravňující ke vstupu do budov Komise a které bylo obsaženo pouze v zápise z vyslechnutí žalobce útvarem Komise příslušným pro lidské zdroje a bezpečnost. Žalobce tvrdí, že ve sporném rozhodnutí nejsou uvedeny skutečnosti, které vedly Komisi k přijetí takového rozhodnutí, a že právní základ rozhodnutí mu byl oznámen formou opravy, jež byla učiněna poté, co rozhodnutí nabylo účinnosti.

                     2)

                     Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady presumpce neviny v rozsahu, v němž se jeví, že sporné rozhodnutí vychází pouze z toho, že žalobce byl vyslechnut belgickou policií v rámci vyšetřování, které se netýká jeho, ale jednoho z jeho kamarádů z dětství, se kterým byl čas od času v telefonickém spojení.

                     3)

                     Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, jelikož Komise zakázala žalobci vstup do budov Komise, i když proti němu nebylo vzneseno žádné obvinění a netýká se jej dotčené policejní vyšetřování.

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.


title: Věc T-402/15: Žaloba podaná dne 22. července 2015 – Polská republika v. Evropská komise

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/57

         Žaloba podaná dne 22. července 2015 – Polská republika v. Evropská komise
   (Věc T-402/15)
   (2015/C 311/62)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. května 2015 [oznámeno pod číslem C (2015) 3228] o neposkytnutí finančního příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj na velký projekt „Evropské středisko společných služeb – Inteligentní systémy logistiky“ v rámci operačního programu „Inovativní hospodářství“ spadajícího do strukturální podpory v rámci cíle Konvergence v Polsku,

               —

               uložil Evropské komise náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení ustanovení článku 41 odst. 1 ve spojení s článkem 56 odst. 3 a článkem 60 písm. a) nařízení (ES) č. 1083/2006 jakož i zásady loajální spolupráce v rozsahu, v němž nebyly při posouzení projektu dodrženy meze kritérií výběru stanovené monitorovacím výborem, přičemž Komise tato kritéria při jejich stanovení nezpochybnila, jakož i z porušení článku 41 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 z důvodu zjevného nedodržení lhůty pro posouzení projektu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu podmínek poskytnutí spolufinancování z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) v rozsahu, v němž bylo konstatováno, že spolufinancovat lze jen investice, které mají největší potenciál na šíření inovací, jakož i z nesprávného posouzení projektu v rozsahu, v němž bylo konstatováno, že vzhledem k neexistenci inovace nezajišťuje dodržení operačního programu „Inovativní hospodářství“.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu podmínek poskytnutí spolufinancování z EFRR v rozsahu, v němž bylo konstatováno, že spolufinancovat lze jen investice vytvářející pracovní místa, která vyžadují vysokou kvalifikaci, jakož i z nesprávného posouzení projektu v rozsahu, v němž bylo konstatováno, že nevytváří pracovní místa vyžadující vysokou kvalifikaci.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení projektu v rozsahu, v němž bylo konstatováno, že nezajišťuje realizaci cílů operačního programu „Inovativní hospodářství“ vzhledem k neexistenci přidané hodnoty a motivačního účinku.


title: Věc F-64/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. července 2010 — Bergström v. Komise ( „Veřejná služba — Jmenování — Dočasní zaměstnanci jmenovaní úředníky — Kandidáti zapsaní na seznam kandidátů vhodných pro přijetí před vstupem v platnost nového služebního řádu — Přechodná pravidla o zařazování do tříd při přijímání — Zařazování do tříd podle nových, méně příznivých pravidel — Článek 5 odst. 4 a článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/55

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. července 2010 — Bergström v. Komise
   (Věc F-64/06) (1)

   (Veřejná služba - Jmenování - Dočasní zaměstnanci jmenovaní úředníky - Kandidáti zapsaní na seznam kandidátů vhodných pro přijetí před vstupem v platnost nového služebního řádu - Přechodná pravidla o zařazování do tříd při přijímání - Zařazování do tříd podle nových, méně příznivých pravidel - Článek 5 odst. 4 a článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu)
   2010/C 234/99
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ragnar Bergström (Linkebeek, Belgie) (zástupci: původně T. Bontinck a J. Feld, advokáti, poté T. Bontinck S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Šulce, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí OOJ ze dne 10. srpna 2005, kterým byl žalobce, dočasný zaměstnanec a úspěšný účastník otevřeného výběrového řízení COM/A/3/02, jmenován úředníkem a zařazen do platové třídy A*6 stupně 2 v souladu s ustanoveními přílohy XIII služebního řádu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006, s. 36.


title: Věc C-462/15: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Verners Pudāns v. Valsts ieņēmumu dienests „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Společná zemědělská politika — Nařízení (ES) č. 73/2009 — Režimy přímých podpor — Článek 29 odst. 1 — Povinnost vyplatit příjemcům platby v plné výši — Daň z příjmu“

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/7

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Verners Pudāns v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-462/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Společná zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Režimy přímých podpor - Článek 29 odst. 1 - Povinnost vyplatit příjemcům platby v plné výši - Daň z příjmu“)
   (2016/C 279/11)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Verners Pudāns

      Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests

      Výrok

   Článek 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 73/2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původním řízení, podle které platby vyplacené v rámci režimů podpory uvedených v příloze I tohoto nařízení podléhají dani z příjmu.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16. 11. 2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. července 2005 ve věci C-31/05: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/19/ES, 2002/20/ES a 2002/21/ES — Sítě a služby — Elektronické komunikace — Společný předpisový rámec — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-31/05: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/19/ES, 2002/20/ES a 2002/21/ES - Sítě a služby - Elektronické komunikace - Společný předpisový rámec - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 271/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-31/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná 28. ledna 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Shotter) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a S. Ramet), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, P. Kūris (zpravodaj) a G. Arestis, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicemi Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení („přístupová“ směrnice), Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací („autorizační“ směrnice) a Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací („rámcová“ směrnice), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto směrnic.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 02.04.2005.


title: Věc T-175/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. června 2008 – Coca-Cola v. OHIM – San Polo (MEZZOPANE) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MEZZOPANE — Starší národní slovní ochranné známky MEZZO a MEZZOMIX — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Neexistence nebezpečí záměny )

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. června 2008 – Coca-Cola v. OHIM – San Polo (MEZZOPANE)
   (Věc T-175/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MEZZOPANE - Starší národní slovní ochranné známky MEZZO a MEZZOMIX - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Neexistence nebezpečí záměny“)
   (2008/C 197/35)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Coca-Cola Company (Atlanta, Georgia, Spojené státy) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a L. Rampini, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: San Polo Srl (Montalcino, Itálie) (zástupci: G. Casucci a F. Luciani, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. dubna 2006 (věc R 99/2005-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi The Coca-Cola Company a San Polo Srl.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               The Coca-Cola Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-363/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2008 – Honda Motor Europe v. OHIM – Seat (MAGIC SEAT) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MAGIC SEAT — Starší národní obrazová ochranná známka SEAT — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2008 – Honda Motor Europe v. OHIM – Seat (MAGIC SEAT)
   (Věc T-363/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MAGIC SEAT - Starší národní obrazová ochranná známka SEAT - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 272/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Honda Motor Europe Ltd (Slough, Berkshire, Spojené království) (zástupci: S. Malynicz, barrister a N. Cordell, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Laitinen a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Seat, SA (Barcelona, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. září 2006 (věc R 960/2005-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Seat, SA a Honda Motor Europe Ltd.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Honda Motor Europe Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  19. ledna 2006  ve věci C-330/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo): Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos proti Administración del Estado (Volný pohyb pracovníků — Uznávání diplomů — Směrnice 89/48/EHS — Povolání inženýra — Částečné a omezené uznávání odborné kvalifikace — Články 39 ES a 43 ES)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 19. ledna 2006
   ve věci C-330/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo): Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos proti Administración del Estado (1)

   (Volný pohyb pracovníků - Uznávání diplomů - Směrnice 89/48/EHS - Povolání inženýra - Částečné a omezené uznávání odborné kvalifikace - Články 39 ES a 43 ES)
   (2006/C 60/04)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-330/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Tribunal Supremo (Španělsko), ze dne 21. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 29. července 2003, v řízení Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos proti Administración del Estado, za přítomnosti Giuliana Maura Ima, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Schiemann, N. Colneric, E. Juhász a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 19. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy nebrání tomu, aby v případě, že držitel diplomu získaného v některém členském státě podal žádost o povolení přístupu k regulovanému povolání v jiném členském státě, orgány posledně uvedeného státu vyhověly částečně této žádosti, pokud to držitel diplomu požaduje, tak, že omezí rozsah povolení pouze na činnosti, ke kterým umožňuje uvedený diplom přístup v členském státě, ve kterém byl získán.

               2.

               Články 39 ES a 43 ES nebrání tomu, aby členský stát neposkytl částečný přístup k povolání, pokud mohou být mezery, které obsahuje vzdělání dotyčné osoby vzhledem ke vzdělání požadovanému v hostitelském členském státě, účinně vyplněny použitím vyrovnávacích opatření upravených v čl. 4 odst. 1 směrnice 89/48. Články 39 ES a 43 ES naopak brání tomu, aby členský stát neposkytl tento částečný přístup, požaduje-li to dotyčná osoba a jsou-li rozdíly mezi oblastmi činností tak značné, že by bylo ve skutečnosti nutné získat úplné vzdělání, ledaže by bylo odmítnutí tohoto částečného přístupu odůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu, které jsou způsobilé k zajištění dosažení cíle, který sledují, a které nepřekračují meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné.

      (1)  Úř. věst. C 226, 20.9.2003.


title: Věc F-5/10: Žaloba podaná dne 19. ledna 2010 — Clarke v. OHIM

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/54

         Žaloba podaná dne 19. ledna 2010 — Clarke v. OHIM
   (Věc F-5/10)
   2010/C 63/96
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nicole Clarke (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Předmět a popis sporu

   Jednak zrušení klauzule ve smlouvě žalobkyně, která stanoví automatické ukončení pracovní smlouvy pro případ, že by žalobkyně neměla být vybrána v rámci externího výběrového řízení pro OHIM, jednak prohlášení, že výběrová řízení OHIM/AD/01/07, OHIM/AD/02/07, OHMI/AST/01/07 a OHIM/AST/02/02 nemají žádné účinky na smlouvu žalobkyně. Krom toho návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit dopis OHIM ze dne 12. března 2009 a v něm obsažená rozhodnutí OHIM, podle kterých pracovní poměr žalobkyně skončí po uplynutí 8-měsíční výpovědní doby, která začíná běžet dne 16. března 2009 na základě konstatování Soudu, že pracovní poměr žalobkyně s OHIM nadále trvá, aniž by jí byla dána výpověď. V rozsahu, v němž Soud považuje za nezbytné, žalobkyně také dále navrhuje, aby Soud zrušil dopis OHIM ze dne 3. srpna 2009 (přerušení lhůty) a ze dne 9. října 2009 (zamítnutí stížnosti), které žalobkyně kvalifikuje jako nesamostatné,

               —

               zrušit nebo prohlásit rozvazovací klauzuli v článku 5 pracovní smlouvy žalobkyně s OHIM za neplatnou, podpůrně
               prohlásit, že také v budoucnu nelze ukončit pracovní smlouvu žalobkyně na základě rozvazovací klauzule jejich pracovní smlouvy;
               podpůrně konstatovat, že v každém případě nebyla výběrová řízení uvedená v dopise OHIM ze dne 12. března 2009 způsobilá vyvolat negativní účinky rozvazovací klauzule.

               —

               uložit OHIM náhradu škody v přiměřené, Soudem určené výši za morální a nehmotné škody způsobené žalobkyni prohlášeními uvedenými v bodě 1 návrhového žádání,

               —

               pro případ, že by faktická činnost žalobkyně byla v okamžiku rozhodnutí Soudu nebo zaplacení dlužných odměn žalobkyni OHIM navzdory další existenci pracovního poměru z důvodu protiprávního jednání již skončena:

                           —

                           uložit OHIM náhradu hmotné škody žalobkyni v plné výši – s konstatováním povinnosti OHIM, aby žalobkyni nadále zaměstnal za dosavadních podmínek a začlenil ji zpět do služby – zejména prostřednictvím zaplacení všech případně dlužných odměn a všech ostatních výdajů žalobkyně zapříčiněných protiprávním jednáním OHIM (snížené o obdrženou podporu v nezaměstnanosti).

                           —

                           Podpůrně pro případ, že z právních nebo faktických důvodů v dané situaci nedojde k opětovnému začlenění žalobkyně do služby nebo dalšímu zaměstnání za dosavadních podmínek, uložit OHIM náhradu nehmotné škody, která žalobkyni vznikla protiprávním ukončením její činnosti ve výši rozdílu mezi jejím životním příjmem, který lze skutečně očekávat a životním příjmem, který by žalobkyně dosáhla, pokud by smlouva nadále běžela, s přihlédnutím k důchodovým dávkám a jiným nárokům;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-9/10: Žaloba podaná dne 8. ledna 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/34

         Žaloba podaná dne 8. ledna 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-9/10)
   2010/C 80/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí OPOCE, kterým se zamítá nabídka žalobkyně podaná v reakci na vyhlášení otevřeného nabídkového řízení AO 10224 na „Poskytování elektronických publikací“ (1), položka 2, které bylo žalobkyni oznámeno dopisem ze dne 29. října 2009 a zrušit všechna další související rozhodnutí OPOCE, včetně rozhodnutí o udělení zakázky úspěšným uchazečům;

               —

               zrušit rozhodnutí OPOCE o udělení zakázek společnostem Siveco/Intrasoft a Engineering/Intrasofitn v rámci výše zmíněného nabídkového řízení pro položku 3, které bylo žalobkyni oznámeno dopisem ze dne 29. října 2009, v případě, že jedna ze společností se přímo, nebo nepřímo podílí na obou rámcových kontraktech;

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni zaplatila náhradu škody ve výši 260 760 eur způsobené v důsledku dotčeného nabídkového řízení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení a jiných výdajů žalobkyně vynaložených v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě, že by byla tato žaloba zamítnuta.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V této věci se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí žalované zamítnout její nabídku předloženou v reakci na vyhlášení otevřeného nabídkového řízení na poskytování elektronických publikací (AO 10224) (položka 2) a udělit zakázku úspěšnému uchazeči (položky 2 a 3). Žalobkyně dále požaduje náhradu škody, kterou údajně utrpěla v důsledku uvedeného nabídkového řízení.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje dva žalobní důvody.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila různých a zjevně nesprávných posouzení a že žalobkyni odmítla poskytnout dostatečné odůvodnění nebo vysvětlení, čímž porušila finanční nařízení (2) a jeho prováděcí pravidla, jakož i směrnici 2004/18/EC (3) a článek 253 ES.
   Zadruhé tvrdí, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila svou povinnost uvést odůvodnění, jelikož odůvodnění odmítnutí nabídky žalobkyně poskytnuté hodnotící komisí bylo neurčité, nevýstižné a neodůvodněné.

      (1)  Úř. věst. 2009/S 109-156511.

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004, L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc C-374/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesgerichtshof ze dne  21. července 2005  ve věci Gintec International Import-Export GmbH proti Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesgerichtshof ze dne 21. července 2005 ve věci Gintec International Import-Export GmbH proti Verband Sozialer Wettbewerb e.V.
   (Věc C-374/05)
   (2005/C 315/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesgerichtshof (Německo) ze dne 21. července 2005 ve věci Gintec International Import-Export GmbH proti Verband Sozialer Wettbewerb e.V., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 12. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesgerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Stanoví ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (1), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004 (2), která se týkají odkazu na svědectví třetích osob z nikoli odborných kruhů a reklamy spojené s losováním, nejen minimální standard, ale i taxativní maximální standard pro zákazy veřejné reklamy na léčivé přípravky?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Existuje nepatřičný nebo klamavý poukaz na „tvrzení o uzdravení“ ve smyslu čl. 90 písm. j) směrnice 2001/83/ES, pokud zadavatel reklamy zveřejní výsledek ankety prováděné mezi osobami z nikoli odborných kruhů s paušálně kladným celkovým hodnocením, aniž by toto hodnocení přiřadil k určitým léčebným indikacím?

                           b)

                           Vyplývá z neexistence výslovného zákazu reklamy s losováním ve směrnici 2001/83/ES, že tato reklama je v zásadě povolená, nebo je čl. 87 odst. 3 směrnice 2001/83/ES podpůrně použitelným ustanovením, které může založit zákaz internetové reklamy s měsíčním losováním drobných cen?

               3)

               Lze na výše uvedené otázky odpovědět obdobně, pokud jde o směrnici Rady 92/28/EHS ze dne 31. března 1992 o reklamě na humánní léčivé přípravky (3)?

      (1)  Úř. věst. L 311, s. 67.

      (2)  Úř. věst. L 136, s. 34.

      (3)  Úř. věst. L 113, s. 13.


title: Věc T-300/05: Žaloba podaná 21. července 2005 – Kyperská republika proti Komisi Evropských společenství

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/19

         Žaloba podaná 21. července 2005 – Kyperská republika proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-300/05)
   (2005/C 271/38)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kyperská republika (Zástupce: Pétros Klirídis)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit nařízení č. 651/2005 (1),

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadené nařízení mění a doplňuje nařízení č. 60/2004 (2), kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení nových členských států. Žalobkyně odůvodňuje zrušení tohoto nařízení zaprvé tím, že Komise neměla pravomoc jej přijmout. Žalobkyně konkrétně tvrdí, že podle článku 41 Aktu o podmínkách přistoupení z roku 2003 má Komise pravomoc přijmout přechodná opatření, pokud jsou taková přechodná opatření nezbytná ke zmírnění přechodu z režimu před přistoupením nových členských států do režimu vyplývajícího z uplatnění společné zemědělské politiky. Žalobkyně nicméně tvrdí, že Komise neprokázala, že přijatá opatření byla nezbytná a ta proto neměla pravomoc je přijmout. Žalobkyně rovněž tvrdí, že článek 41 Aktu o podmínkách přistoupení jasně stanoví, že je možné přijmout pouze opatření, která jsou ve prospěch nových členských států. Opatření přijatá novým nařízením nicméně podle žalobkyně nejsou ve prospěch nových členských států, nýbrž, právě naopak, jsou pro ně zátěží.
   V tomtéž kontextu žalobkyně tvrdí, že uvedená odůvodnění jsou nedostatečná, jelikož nedostatečně objasňují, z jakých důvodů bylo napadené nařízení přijato. Žalobkyně dále předkládá porušení zásady proporcionality v rozsahu, v němž Komise podle jejího názoru neprokázala nezbytnost přijetí jakéhokoli opatření, přičemž v každém případě mohla přijmout jiná opatření k zabránění vytvoření nadbytečného množství cukru v nových členských státech bez toho, aby musela přijmout opatření uvedená v napadeném nařízení.
   Navíc žalobkyně předkládá, že napadené nařízení porušuje zásadu zákazu zpětné účinnosti právních předpisů, jelikož ukládá povinnosti vztahující se na množství nashromážděná před jeho vstupem v platnost.
   Nakonec žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu rovného zacházení a zásadu zákazu diskriminace, jelikož napadené nařízení podle názoru žalobkyně stanoví odlišné zacházení mezi podniky z nových členských států a podniky ze starých členských států, co se týče následků obdobné, pokud ne shodné, situace.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 651/2005 ze dne 28. dubna 2005, kterým se mění nařízení (ES) č. 60/2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii (Úř. věst. L 108, 29.4.2005, s. 3)

      (2)  Úř. věst. L 9, 15.1.2004, s. 8.


title: Věc C-395/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 19. srpna 2014 – Vodafone GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 19. srpna 2014 – Vodafone GmbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-395/14)
   2014/C 372/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Vodafone GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžná otázka

   Je nutno čl. 7 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní regulační orgán, který uložil operátorovi s významnou tržní silou, aby poskytoval služby ukončení volání v mobilní síti, a který na základě postupu stanoveného v uvedeném ustanovení směrnice podrobil poplatky požadované za toto poskytování schvalovací povinnosti, je povinen před každým schválením konkrétně požadovaných poplatků opětovně provést postup podle čl. 7 odst. 3 směrnice 2002/21/ES?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 33, Zvl. vyd. 13/29, s. 349.


title: Věc C-165/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 3. dubna 2017 – Morgan Stanley & Co International plc v. Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 3. dubna 2017 – Morgan Stanley & Co International plc v. Ministre de l'Économie et des Finances
   (Věc C-165/17)
   (2017/C 213/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Morgan Stanley & Co International plc

      Odpůrce: Ministre de l'Économie et des Finances

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být v případě, že výdaje, jež nese pobočka usazená v jednom členském státě, jsou výlučně určeny k uskutečňování plnění jejího ústředí usazeného v jiném členském státě, ustanovení čl. 17 odst. 2, 3 a 5 a čl. 19 odst. 1 šesté směrnice 77/388/EHS (1), která byla převzata v článcích 168, 169 a 173 až 175 směrnice 2006/112/ES (2), vykládána v tom smyslu, že z nich vyplývá, že členský stát, v němž je umístěna pobočka, uplatní na tyto výdaje odpočitatelný podíl pobočky, který se určí na základě plnění, která tato pobočka uskutečnila ve svém státě registrace, a pravidel, jež se uplatní v tomto státě, nebo odpočitatelný podíl ústředí, nebo také specifický odpočitatelný podíl kombinující pravidla použitelná v členském státě registrace pobočky a členském státě registrace ústředí, a to zejména s ohledem na případnou existenci režimu volby podrobení plnění dani z přidané hodnoty?

               2)

               Jaká pravidla je zapotřebí uplatnit ve zvláštním případě, kdy výdaje, jež nese pobočka, přispívají k uskutečňování jejích plnění ve státě její registrace a k uskutečňování plnění ústředí, zejména s ohledem na pojem režijních nákladů a odpočitatelného podílu?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc F-51/13: Žaloba podaná dne 25. května 2013 — ZZ a další v. EIF

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/26

         Žaloba podaná dne 25. května 2013 — ZZ a další v. EIF
   (Věc F-51/13)
   (2013/C 226/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

      Žalovaný: Evropský investiční fond

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí obsažených ve výplatních páskách za únor 2013, jež stanoví roční úpravu platů pouze ve výši 1,8 % za rok 2013 a zrušení následujících výplatních pásek. Dále související návrh, aby byla orgánu uložena náhrada údajně vzniklé majetkové a nemajetkové újmy

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí obsažené ve výplatních páskách žalobců za únor 2013, které stanoví roční úpravu platů pouze ve výši 1,8 % za rok 2013, a tudíž zrušení podobných rozhodnutí obsažených v následujících výplatních páskách;

               —

               uložit žalovanému, aby jako náhradu majetkové újmy zaplatil (i) zbývající část platu, která odpovídá uplatnění roční úpravy za rok 2013, tedy zvýšení o 1,8 % za období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2013; (ii) zbývající část platu, která odpovídá důsledkům uplatnění roční úpravy ve výši 1,8 % za rok 2013 na částku platů, které budou zaplaceny od ledna 2014; (iii) úroky z prodlení ze zbývajících dlužných platů až do zaplacení dlužných částek, přičemž sazba úroků z prodlení, která má být použita, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotčeném období, a zvýšena o tři procentní body a (iv) náhradu škody způsobené ztrátou kupní síly;

               —

               uložit žalovanému, aby zaplatil každému žalobci 1 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-535/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2009 Estonskou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (prvního senátu) vydanému dne 2. října 2009 ve věci T-324/05, Estonská republika v. Evropská komise

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2009 Estonskou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (prvního senátu) vydanému dne 2. října 2009 ve věci T-324/05, Estonská republika v. Evropská komise
   (Věc C-535/09 P)
   2010/C 63/46
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Estonská republika (zástupce: L. Uibo)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Lotyšská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušení napadeného rozsudku v plném rozsahu;

               —

               vyhovění žalobním důvodům uplatněným v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Estonská republika se domnívá, že rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství (dále jen „Soud“) je třeba z následujících důvodů zrušit:

               1)

               Soud zkreslil důkazy a nesprávně použil zásadu kolegiality stanovenou v článku 219 ES.

               2)

               Soud nesprávně vyložil akty o přistoupení a nařízení č. 60/2004 (1).

                           a)

                           Soud nesprávně vyložil článek 6 nařízení č. 60/2004, neboť zaujal stanovisko, že pod pojem „zásoby“ ve smyslu tohoto předpisu spadají také zásoby domácností.

                                       —

                                       Soud definoval cíl nařízení č. 60/2004 a přílohy IV. Kapitoly 4 č. 2 aktů o přistoupení příliš úzce jako zabránění„veškerým“ narušením.

                                       —

                                       Soud vyložil nesprávně čl. 7 odst. 1 a článek 6 nařízení č. 60/2004, když uložil členským státům povinnost odstranění přebytečných zásob cukru, pro které neexistoval žádný právní základ.

                           b)

                           Soud vyložil nesprávně čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení č. 60/2004, když nepřípustně omezil jeho rozsah působnosti a vyjmul z něj okolnosti, za kterých byly vytvořeny estonské zásoby cukru.

                                       —

                                       Soud nesprávně zhodnotil důkazy a zkreslil je, když zkoumal estonské podání, že tvorba zásob domácnosti hraje ve spotřebě a v kultuře estonců důležitou roli.

                                       —

                                       Soud neposoudil správně oprávněná estonská očekávání, která vznikla v souvislosti s přísliby, které učinila Komise během přístupových jednání.

                                       —

                                       Soud neposoudil správně příspěvek EU k vytvoření zásob.

               3)

               Soud nesprávně zaujal stanovisko, že Komise neporušila povinnost odůvodnění.

               4)

               Soud nesprávně zaujal stanovisko, že Komise neporušila legitimní očekávání.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 9, s. 8; Zvl. vyd. 03/42, s. 125).


title: Věc C-449/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance d'Orléans (Francie) dne 12. srpna 2013 — CA Consumer Finance v. Ingrid Bakkaus a další

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance d'Orléans (Francie) dne 12. srpna 2013 — CA Consumer Finance v. Ingrid Bakkaus a další
   (Věc C-449/13)
   2013/C 313/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: CA Consumer Finance

      Žalovaní: Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, rozená Savary, Florian Bonato

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru (1) vykládána v tom smyslu, že je věcí věřitele, aby prokázal, že správně a úplně splnil povinnosti, které má při uzavírání a provádění úvěrové smlouvy a které vyplývají z vnitrostátního práva provádějícího směrnici?

               2)

               Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru tomu, aby mohlo být správné a úplné splnění povinností věřitele prokázáno výlučně prostřednictvím standardní doložky uvedené v úvěrové smlouvě, podle které spotřebitel potvrzuje, že věřitel splnil povinnosti a která není podložena dokumenty, které věřitel vyhotovil a odevzdal dlužníkovi?

               3)

               Musí být článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby bylo ověření úvěruschopnosti spotřebitele uskutečněno jen na základě informací uvedených spotřebitelem, aniž by tyto informace byly skutečně ověřeny jinými údaji?

               4)

               Musí být čl. 5 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru vykládán v tom smyslu, že věřitel nemůže spotřebiteli poskytnout náležitá vysvětlení, pokud předem neověřil jeho finanční situaci a jeho potřeby?
               Musí být čl. 5 odst. 6 směrnice 2008/48/CE vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby náležitá vysvětlení poskytnutá spotřebiteli vyplývala pouze ze smluvních informací uvedených v úvěrové smlouvě, bez vyhotovení zvláštního dokladu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst L 133, s. 66)


title: Věc C-42/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. prosince 2009 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. prosince 2009 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-42/09) (1)

   2010/C 51/48

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-401/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2014 – Missir Mamachi di Lusignano v. Komise Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Mimosmluvní odpovědnost — Osobní újma blízkých osob zemřelého úředníka — Újma, kterou úředník utrpěl před svou smrtí — Příslušnost Tribunálu a Soudu pro veřejnou službu — Pravidlo souladu mezi žádostí o náhradu škody a stížností směřující proti rozhodnutí zamítajícímu tuto žádost“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2014 – Missir Mamachi di Lusignano v. Komise
   (Věc T-401/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Mimosmluvní odpovědnost - Osobní újma blízkých osob zemřelého úředníka - Újma, kterou úředník utrpěl před svou smrtí - Příslušnost Tribunálu a Soudu pro veřejnou službu - Pravidlo souladu mezi žádostí o náhradu škody a stížností směřující proti rozhodnutí zamítajícímu tuto žádost“)
   2014/C 292/36
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Livio Missir Mamachi di Lusignano, jednající vlastním jménem a současně i jako zákonný zástupce dědiců Alessandra Missir Mamachiho di Lusignano, svého syna a bývalého úředníka Evropské komise (Kerkhove Avelgem, Belgie) (zástupci: původně F. Di Gianni, R. Antonini, G. Coppo a A. Scalini, poté F. Di Gianni, G. Coppo a A. Scalini, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 12. května 2011, Missir Mamachi di Lusignano v. Komise (F-50/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 12. května 2011, Missir Mamachi di Lusignano v. Komise (F-50/09), se zrušuje.

               2)

               Věc F-50/09 se předává Tribunálu, aby o ní rozhodl jako prvostupňový soud na základě článků 268 SFEU a 340 SFEU.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc F-11/11: Žaloba podaná dne 9. února 2011 — Bouillez a další v. Rada

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/30

         Žaloba podaná dne 9. února 2011 — Bouillez a další v. Rada
   (Věc F-11/11)
   2011/C 139/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Vincent Bouillez (Overijse, Belgie) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nepovýšit žalobce do vyšší platové třídy za hodnocený rok 2010.

      Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí Rady ze dne 3. listopadu 2010 zamítající stížnost žalobců;

               —

               podle potřeby zrušit rozhodnutí nepovýšit žalobce do vyšší platové třídy za hodnotící období 2010;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-38/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Článek 49 SFEU — Daňové právní předpisy — Převedení daňového domicilu — Převod aktiv — Okamžitá daň při odchodu“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-38/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 49 SFEU - Daňové právní předpisy - Převedení daňového domicilu - Převod aktiv - Okamžitá daň při odchodu)
   2012/C 355/02
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, G. Braga da Cruz a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a J. Menezes Leitao, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupce: C. Vang, zmocněnec), Spolková republika Německo (zástupci: C. Blaschke a K. Petersen, zmocněnci), Španělské království (zástupci: M. Muñoz Pérez a A. Rubio González, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a N. Rouam, zmocněnci), Nizozemské království (zástupkyně: C. Wissels a M. de Ree, zmocněnkyně), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec), Švédské království (zástupkyně: A. Falk a S. Johannesson, zmocněnkyně), Spojené královsví Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Hathaway a A. Robinson, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 49 SFEU a čl. 31 EHP — Daňová ustanovení, na základě nichž společnosti, jež přestávají být v Portugalsku daňovými rezidenty nebo převádí svá aktiva do jiného státu, musí okamžitě uhradit daň při odchodu

      Výrok

               1)

               Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 SFEU tím, že přijala a ponechala v platnosti články 76 A a 76 B portugalského zákona o dani z příjmu právnických osob (Código português do Imposto sobre o Rendimento das pessoas Colectivas), jichž se použije v případě přemístění sídla a skutečného vedení portugalské společnosti do jiného členského státu nebo v případě částečného nebo úplného převodu aktiv portugalské stálé provozovny společnosti, jež není usazena v Portugalsku, z Portugalska do jiného členského státu a které stanoví okamžité zdanění latentních kapitálových zisků plynoucích z dotyčných aktiv, avšak nestanoví okamžité zdanění latentních kapitálových zisků plynoucích z čistě vnitrostátních transakcí.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-103/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Reisch Montage AG v. Kiesel Baumaschinen Handels GmbH (Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 6 bod 1 — Více žalovaných — Žaloba podaná ve členském státu proti osobě v úpadkovém řízení s bydlištěm v tomto státu a proti dalšímu žalovanému s bydlištěm v jiném členském státu — Nepřípustnost žaloby proti osobě v úpadkovém řízení — Příslušnost soudu, jemuž byla věc předložena, vzhledem k dalšímu žalovanému)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Reisch Montage AG v. Kiesel Baumaschinen Handels GmbH
   (Věc C-103/05) (1)

   (Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 6 bod 1 - Více žalovaných - Žaloba podaná ve členském státu proti osobě v úpadkovém řízení s bydlištěm v tomto státu a proti dalšímu žalovanému s bydlištěm v jiném členském státu - Nepřípustnost žaloby proti osobě v úpadkovém řízení - Příslušnost soudu, jemuž byla věc předložena, vzhledem k dalšímu žalovanému)
   (2006/C 224/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Reisch Montage AG

      Žalovaná: Kiesel Baumaschinen Handels GmbH
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberster Gerichtshof – Výklad čl. 6 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) – Více žalovaných – Žaloba podaná ve smluvním státu proti osobě s bydlištěm v tomto státu a spoluobžalovanému s bydlištěm v jiném smluvním státu – Nepřípustnost žaloby proti uvedené osobě, která je v úpadkovém řízení – Příslušnost soudu, u něhož byla podána žaloba proti dalšímu žalovanému.
   Výrok
   Článek 6 bod 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace v původním řízení, se tohoto ustanovení lze dovolávat v rámci žaloby podané v jednom členském státu proti žalovanému s bydlištěm v tomto státu a dalšímu žalovanému s bydlištěm v jiném členském státu, i pokud je tato žaloba již k okamžiku svého podání považována za nepřípustnou vůči prvnímu žalovanému na základě vnitrostátní právní úpravy.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc T-136/13: Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2014 — Hanwha SolarOne a další v. Parlament a další

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/28

      Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2014 — Hanwha SolarOne a další v. Parlament a další
      (Věc T-136/13) (1)

      (2014/C 71/52)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 123, 27. 4. 2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  19. ledna 2006  ve věci C-547/03 P: Asian Institute of Technology (AIT) proti Komisi Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Program Asia-Invest — Výzva k předkládání návrhů — Smlouva — Článek 111 jednacího řádu Soudu — Zjevná nepřípustnost — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Článek 64 jednacího řádu Soudu — Organizační procesní opatření — Žádost o předložení dokumentů — Výzva účastníkům řízení, aby se písemně vyjádřili k některým stránkám sporu)

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 19. ledna 2006
   ve věci C-547/03 P: Asian Institute of Technology (AIT) proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Kasační opravný prostředek - Program Asia-Invest - Výzva k předkládání návrhů - Smlouva - Článek 111 jednacího řádu Soudu - Zjevná nepřípustnost - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Článek 64 jednacího řádu Soudu - Organizační procesní opatření - Žádost o předložení dokumentů - Výzva účastníkům řízení, aby se písemně vyjádřili k některým stránkám sporu)
   (2006/C 74/02)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-547/03 P, jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 22. prosince 2003, Asian Institute of Technology (AIT) se sídlem v Pathumthani (Thajsko), (advokát: H. Teissier du Cross), přičemž dalším účastníkem řízení je Komise Evropských společenství (zmocněnci: P.-J. Kuijper a B. Schöfer), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J. Makarczyk, R. Silva de Lapuerta, P. Kūris a G. Arestis (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 19. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Asian Institute of Technology (AIT) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.