title: Věc C-428/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – Child and Family Agency v. J. D. „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Článek 15 — Postoupení věci soudu jiného členského státu — Působnost — Podmínky uplatnění — Soud s lepšími předpoklady — Nejlepší zájem dítěte“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/21

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – Child and Family Agency v. J. D.
   (Věc C-428/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Článek 15 - Postoupení věci soudu jiného členského státu - Působnost - Podmínky uplatnění - Soud s lepšími předpoklady - Nejlepší zájem dítěte“)
   (2017/C 006/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Child and Family Agency

      Žalovaná: J. D.

      za přítomnosti: R. P. D.

      Výrok

               1)

               Článek 15 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že je použitelný na takový návrh v oblasti ochrany dětí podaný na základě veřejného práva příslušným orgánem členského státu, jehož předmětem je přijetí opatření týkajících se rodičovské zodpovědnosti, o jaký se jedná v původním řízení, pokud přijetí příslušnosti soudem jiného členského státu vyžaduje, aby následně orgán tohoto jiného členského státu podal návrh na zahájení jiného řízení, než které bylo zahájeno v prvním členském státě, podle svého vnitrostátního práva a případně stran jiných skutkových okolností.

               2)

               Článek 15 odst. 1 nařízení č. 2201/2003 musí být vykládán v tomto smyslu:

                           —

                           aby mohl mít příslušný soud členského státu za to, že soud jiného členského státu, ke kterému má dítě zvláštní vztah, má lepší předpoklady k projednání věci, musí se ujistit o tom, že postoupení věci takovému soudu může přinést pro posouzení této věci skutečnou a konkrétní přidanou hodnotu, s přihlédnutím mimo jiné k procesním pravidlům použitelným v uvedeném jiném členském státě;

                           —

                           aby mohl mít příslušný soud členského státu za to, že takové postoupení je v nejlepším zájmu dítěte, musí se zejména ujistit, že uvedené postoupení věci nemůže mít škodlivý dopad na situaci dítěte.

               3)

               Článek 15 odst. 1 nařízení č. 2201/2003 musí být vykládán v tom smyslu, že příslušný soud členského státu nesmí při uplatňování tohoto ustanovení v dané věci rodičovské zodpovědnosti brát v úvahu dopad možného postoupení této věci soudu jiného členského státu na právo volného pohybu jiných dotyčných osob než dotčeného dítěte ani důvod, proč matka tohoto dítěte využila před zahájením řízení u uvedeného soudu tohoto práva, ledaže se tato hlediska mohou projevit negativně na situaci uvedeného dítěte.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc T-520/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2015 Filipem Mikulikem proti rozsudku vydanému dne 25. června 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-67/14, Mikulik v. Rada

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/51

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2015 Filipem Mikulikem proti rozsudku vydanému dne 25. června 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-67/14, Mikulik v. Rada
   (Věc T-520/15 P)
   (2015/C 354/62)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Filip Mikulik (Praha, Česká republika) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek vydaný dne 25. června 2015 ve věci F-67/14, Filip Mikulik v. Rada Evropské unie a sám vydal rozhodnutí v této věci;

               —

               alternativně, aby vrátil věc zpět k rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel osm důvodů kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení unijního práva a zásad vyšší právní síly, jako je zásada řádné správy a zásada rovného zacházení, jelikož rukověť hodnocení týkající se obecných prováděcích ustanovení o hodnocení nelze analogicky použít na postup hodnocení výkonů úředníka ve zkušební době při jeho jmenování.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zkreslení skutkového stavu a důkazních prostředků, jelikož Soud pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) měl za to, že postavení třetí společnosti, jejíž konzultant se účastnil postupu hodnocení úředníka, nebylo v Radě ustáleno.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení unijního práva a zejména judikatury týkající se článku 34 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a povinnosti jednat s náležitou péčí, jelikož Soud pro veřejnou službu měl za to, že zkušební doba a hodnocení probíhalo za obvyklých podmínek, ačkoli navrhovatel byl veden a hodnocen externími konzultanty a nemohl využít podpory mentora.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zásady rovného zacházení, jelikož Rada v projednávané věci neuplatnila pravidla týkající se mentoringu upravená v interních pokynech.

               5.

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zkreslení skutkového stavu a důkazních prostředků, jelikož SVS měl za to, že pojem „mentoring“ a pojem „mikromanagement“ nejsou dvěma odlišnými „pojmy“ na základě interních pokynů.

               6.

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení unijního práva a zejména článku 34 služebního řádu, jelikož SVS měl za to, že nepředání první zprávy nadřízeným nebylo v rozporu s tímto článkem.

               7.

               Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zkreslení skutkového stavu a důkazních prostředků, jelikož SVS neověřil, zda bylo stanovisko hodnotícího výboru včas předáno nadřízeným.

               8.

               Osmý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení článku 34 služebního řádu, jelikož SVS měl za to, že nemůže nahradit posouzení výkonů navrhovatele provedené daným orgánem svým vlastním posouzením.


title: Věc T-451/14: Žaloba podaná dne 16. června 2014 – Fujikura v. Komise

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/41

         Žaloba podaná dne 16. června 2014 – Fujikura v. Komise
   (Věc T-451/14)
   2014/C 303/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fujikura Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupce: L. Gyselen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               snížil pokutu, která jí byla uložena v čl. 2 písm. o) rozhodnutí z důvodu její přímé účasti na kartelové dohodě v období od 18. února 1999 do 30. září 2001;

               —

               zrušil čl. 2 písm. p) rozhodnutí v rozsahu, v němž společnost Fujikura shledává společně a nerozdílně odpovědnou za pokutu uloženou společnosti Viscas za období od 1. ledna 2005 do 28. ledna 2009; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z pochybení, kterého se Komise dopustila, když nezávislé prodeje mateřských společností společnosti Viscas za rok 2004 zahrnula do hodnoty prodejů použité ke stanovení základní výše pokuty. Žalobkyně tvrdí, že se domnělé kartelové dohody účastnila pouze do 30. září 2001 a že její nezávislé prodeje v roce 2004 nebyly součástí kartelové dohody.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality ze strany Komise, která při stanovení základní výše pokuty dostatečně nezohlednila omezený podíl japonských podniků na kartelové dohodě. Žalobkyně tvrdí, že jelikož při vstupu na evropský trh čelila značným technickým a obchodním překážkám, její závazek nekonkurence v Evropském hospodářském prostoru (EHP) neměl vliv na účinnost dohod o rozdělení klientely v EHP uzavřených evropskými výrobci. Komise tudíž měla zřetelněji odlišit koeficient závažnosti použitý pro stanovení výše pokut uložených žalobkyni (nebo jiným asijským výrobcům) od koeficientu použitého pro stanovení výše pokut uložených evropským výrobcům.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z pochybení, kterého se Komise dopustila tím, že žalobkyni, jakožto mateřskou společnost, považovala za odpovědnou za pokutu uloženou společnosti Viscas i pro období od 1. ledna 2005. Žalobkyně tvrdí, že když se společnost Viscas stala v lednu 2005 plně funkčním společným podnikem, právní vztahy (např. účetní výkaznictví), organizační vztahy (např. dočasné přidělení členů správní rady na plný úvazek) a hospodářské vztahy (např. ručení za úvěry) mezi společností Viscas a žalobkyní příliš ochably na to, aby Komise mohla dospět k závěru, že po dobu protiprávního jednání od ledna 2005 do ledna 2006 žalobkyně nadále vykonávala rozhodující vliv na společnost Viscas.


title: Věc F-85/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. října 2010 — Sørensen v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Úředníci nastupující do vyšší funkční skupiny na základě otevřeného výběrového řízení — Žadatelé zapsaní na seznam kandidátů vhodných k přijetí před vstupem nového služebního řádu v platnost — Přechodná pravidla o zařazování do platových tříd při přijetí do zaměstnání — Zařazování do platových tříd podle nových, méně příznivých pravidel — Článek 5 odst. 2 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/59

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. října 2010 — Sørensen v. Komise
   (Věc F-85/05) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Úředníci nastupující do vyšší funkční skupiny na základě otevřeného výběrového řízení - Žadatelé zapsaní na seznam kandidátů vhodných k přijetí před vstupem nového služebního řádu v platnost - Přechodná pravidla o zařazování do platových tříd při přijetí do zaměstnání - Zařazování do platových tříd podle nových, méně příznivých pravidel - Článek 5 odst. 2 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu)
   2010/C 346/117
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Susanne Sørensen (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupkyně: M. Arpio Santacruz a M. Simm, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise o zařazení žalobkyně uvedené na seznamu kandidátů vhodných k přijetí v kategorii B před vstupem nového služebního řádu v platnost podle méně příznivých ustanovení nového služebního řádu [článek 12 přílohy XIII nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004, kterým se mění služební řád úředníků], jakož i rozhodnutí o zrušení bodů získaných žalobkyní jakožto úřednicí kategorie C za účelem povýšení

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba S. Sørensen se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005, s. 26 (věc byla původně zapsána do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-335/05, ale byla postoupena Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15. prosince 2005)


title: Věc C-376/06: Žaloba podaná dne 14. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/16

         Žaloba podaná dne 14. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-376/06)
   (2006/C 261/30)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES (1) ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 13 uvedené směrnice;

               —

               podpůrně určit, že Portugalská republika tím, že o těchto předpisech neuvědomila neprodleně Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 13 výše uvedené směrnice 2001/42/ES;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená k provedení směrnice uplynula dne 21. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.


title: Věc C-19/06: Žaloba podaná dne  17. ledna 2006  Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/28

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2006 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-19/06)
   (2006/C 60/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. ledna 2006 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou M. Nolinem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2002/89/ES ze dne 28. listopadu 2002, kterou se mění směrnice 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (1) nebo že v každém případě o uvedených předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice

               2.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/89 uplynula dne 31. prosince 2004.

      (1)  Úř. věst. L 355, 30.12.2002, s. 45.


title: Věc T-224/12: Žaloba podaná dne 23. května 2012 — Accorinti a další v. ECB

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/19

         Žaloba podaná dne 23. května 2012 — Accorinti a další v. ECB
   (Věc T-224/12)
   2012/C 243/37
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Alessandro Accorinti (Nichelino, Itálie), Michael Acherer (Bressanone, Itálie), Giuliano Agostinetti (Mestre, Itálie), Marco Alagna (Milán, Itálie), Riccardo Alagna (Milán, Itálie), Agostino Amalfitano (Forio, Itálie), Emanuela Amsler (Turín, Itálie), Francine Amsler (Turín, Itálie), Alessandro Anelli (Bellinzago Novarese, Itálie), Angelo Giovanni Angione (Potenza, Itálie), Giancarlo Antonelli (Verona, Itálie), Giuseppe Aronica (Licata, Itálie), Elisa Arsenio (Sesto San Giovanni, Itálie), Pasquale Arsenio (Sesto San Giovanni, Itálie), Luigi Azzano (Concordia Sagittaria, Itálie), Giovanni Baglivo (Lecce, Itálie), Stefano Baldoni (Matera, Itálie), Giulio Ballini (Lonato, Itálie), Antonino Barbara (Neapol, Itálie), Armida Baron (Cassola, Itálie), Paolo Baroni (Řím, Itálie), Lucia Benassi (Scandiano, Itálie), Michele Benelli (Madignano, Itálie), Erich Bernard (Lana, Itálie), Flaminia Berni (Řím, Itálie), Adriano Bianchi (Omegna, Itálie), Massimiliano Bigi (Montecchio Emilia, Itálie), Daniele Fabrizio Bignami (Milán, Itálie), Sergio Borghesi (Coredo, Itálie), Borghesi Srl (Cles, Itálie), Sergio Bovini (Cogoleto, Itálie), Savino Brizzi (Turín, Itálie), Annunziata Brum (Badiola, Itálie), Christina Brunner (Laives, Itálie), Giovanni Busso (Caselette, Itálie), Fabio Edoardo Cacciuttolo (Milán, Itálie), Vincenzo Calabrò (Řím, Itálie), Carlo Cameranesi (Ancona, Itálie), Giuseppe Campisciano (Besana in Brianza, Itálie), Allegra Canepa (Pisa, Itálie), Luca Canonaco (Como, Itálie), Piero Cantù (Vimercate, Itálie), Fabio Capelli (Tortona, Itálie), Gianluca Capello (Sanremo, Itálie), Sergio Capello (Sanremo, Itálie), Mario Carchini (Carrara, Itálie), Filippo Carosi (Řím, Itálie), Elena Carra (Řím, Itálie), Claudio Carrara (Nembro, Itálie), Ivan Michele Casarotto (Verona, Itálie), Anna Maria Cavagnetto (Turín, Itálie), Gabriele Lucio Cazzulani (Segrate, Itálie), Davide Celli (Rimini, Itálie), Antonio Cerigato (Ferrara, Itálie), Paolo Enrico Chirichilli (Řím, Itálie), Celestino Ciocca (Řím, Itálie), Mariagiuseppa Civale (Milán, Itálie), Roberto Colicchio (Milán, Itálie), Edoardo Colli (Terst, Itálie), Nello Paolo Colombo (Casatenovo, Itálie), Mario Concini (Tuenno, Itálie), Marika Congestrì (S. Onofrio, Itálie), Luigi Corsini (Pistoia, Itálie), Maria Chiara Corsini (Janov, Itálie), Aniello Cucurullo (Civitavecchia, Itálie), Roberto Cugola (Melara, Itálie), Roberto Cupioli (Rimini, Itálie), Giuseppe D’Acunto (Lucca — S. Anna, Itálie), Stefano D’Andrea (Ancona, Itálie), Nazzareno D’Amici (Řím, Itálie), Michele Damelon (Gruaro, Itálie), Piermaria Carlo Davoli (Milán, Itálie), Iole De Angelis (Řím, Itálie), Roberto De Pieri (Treviso, Itálie), Stefano De Pieri (Martellago, Itálie), Ario Deasti (Sanremo, Itálie), Stefano Marco Debernardi (Aosta, Itálie), Gianfranco Del Mondo (Casoria, Itálie), Salvatore Del Mondo (Gaeta, Itálie), Gianmaria Dellea (Castelveccana, Itálie), Gianmarco Di Luigi (Sant’Antimo, Itálie), Alessandro Di Tomizio (Reggello, Itálie), Donata Dibenedetto (Altamura, Itálie), Angela Dolcini (Pavia, Itálie), Denis Dotti (Milán, Itálie), Raffaele Duino (San Martino Buon Albergo, Itálie), Simona Elefanti (Montecchio Emilia, Itálie), Maurizio Elia (Řím, Itálie), Claudio Falzoni (Besnate, Itálie), Enrico Maria Ferrari (Řím, Itálie), Giuseppe Ferraro (Pago Vallo Lauro, Itálie), Fiduciaria Cavour Srl (Řím, Itálie), Giorgio Filipello (Caccamo, Itálie), Giovanni Filipello (Caccamo, Itálie), Dario Fiorin (Benátky, Itálie), Guido Fortunati (Verona, Itálie), Achille Furioso (Agrigento, Itálie), Monica Furlanis (Concordia Sagittaria, Itálie), Vitaliano Gaglianese (San Giuliano Terme, Itálie), Antonio Galbo (Palermo, Itálie), Gianluca Gallino (Milán, Itálie), Giandomenico Gambacorta (Řím, Itálie), Federico Gatti (Besana in Brianza, Itálie), Raffaella Maria Fatima Gerardi (Lavello, Itálie), Mauro Gini (Bressanone, Itálie), Barbara Giudiceandrea (Řím, Itálie), Riccardo Grillini (Lugo, Itálie), Luciano Iaccarino (Verona, Itálie), Vittorio Iannetti (Carrara, Itálie), Franz Anton Inderst (Marlengo, Itálie), Hermann Kofler (Merano, Itálie), Alessandro Lepore (Giovinazzo, Itálie), Fabio Lo Presti (Ponte S. Pietro, Itálie), Silvia Locatelli (Brembate, Itálie), Nicola Lozito (Grumo Appula, Itálie), Rocco Lozito (Grumo Appula, Itálie), Fabio Maffoni (Soncino, Itálie), Silvano Maffoni (Orzinuovi, Itálie), Bruno Maironi Da Ponte (Bergamo, Itálie), Franco Maironi Da Ponte (Bergamo, Itálie), Michele Maironi Da Ponte (Bergamo, Itálie), Francesco Makovec (Lesmo, Itálie), Concetta Mansi (Matera, Itálie), Angela Marano (Melito di Neapol, Itálie), Bruno Marchetto (Milán, Itálie), Fabio Marchetto (Milán, Itálie), Sergio Mariani (Milán, Itálie), Lucia Martini (Scandicci, Itálie), Alessandro Mattei (Treviso, Itálie), Giorgio Matterazzo (Seregno, Itálie), Mauro Mazzone (Verona, Itálie), Ugo Mereghetti (Brescia, Itálie) e quale procuratore di Fulvia Mereghetti (Casamassima, Itálie), Vitale Micheletti (Brescia, Itálie), Giuseppe Mignano (Janov, Itálie), Fabio Mingo (Ladispoli, Itálie), Giovanni Minorenti (Guidonia Montecelio, Itálie), Filippo Miuccio (Řím, Itálie), Fulvio Moneta Caglio de Suvich (Milán, Itálie), Giancarlo Monti (Milán, Itálie), Angelo Giuseppe Morellini (Besana in Brianza, Itálie), Barbara Mozzambani (San Martino Buon Albergo, Itálie), Mario Nardelli (Gubbio, Itálie), Eugenio Novajra (Udine, Itálie), Giorgio Omizzolo (Baone, Itálie), Patrizia Paesani (Řím, Itálie), Luigi Paparo (Volla, Itálie), Davide Pascale (Milán, Itálie), Salvatore Pasciuto (Gaeta, Itálie), Sergio Pederzani (Ossuccio, Itálie), Aldo Perna (Neapol, Itálie), Marco Piccinini (San Mauro Torinese, Itálie), Nicola Piccioni (Soncino, Itálie), Mauro Piliego (Bolzano, Itálie), Vincenzo Pipolo (Řím, Itálie), Johann Poder (Silandro, Itálie), Giovanni Polazzi (Milán, Itálie), Santo Pullarà (Rimini, Itálie), Patrizio Ragusa (Řím, Itálie), Rosangela Raimondi (Arluno, Itálie), Massimo Ratti (Milán, Itálie), Gianni Resta (Imola, Itálie), Giuseppe Ricciarelli (San Giustino, Itálie), Enrica Rivi (Scandiano, Itálie), Maria Rizescu (Pesaro, Itálie), Alessandro Roca (Turín, Itálie), Mario Římni (Milán, Itálie), Claudio Římno (Neapol, Itálie), Gianfranco Římno (Pisticci, Itálie), Ivo Rossi (Nettuno, Itálie), Alfonso Russo (Scandiano, Itálie), Iginio Russolo (San Quirinino, Itálie), Francesco Sabato (Barcelona, Španělsko), Giuseppe Salvatore (Silvi, Itálie), Luca Eudilio Sarzi Amadé, (Milán, Itálie), Tiziano Scagliola (Terlizzi, Itálie), Antonio Scalzullo (Avellino, Itálie), Liviano Semeraro (Gavirate, Itálie), Laura Liliana Serpente (Ancona, Itálie), Maria Grazia Serpente (Ancona, Itálie), Luciana Serra (Milán, Itálie), Giuseppe Silecchia (Altamura, Itálie), Paolo Sillani (Bergamo, Itálie), Vincenzo Solombrino (Neapol, Itálie), Patrizia Spiezia (Casoria, Itálie), Alberto Tarantini (Řím, Itálie), Halyna Terentyeva (Concordia Sagittaria, Itálie), Vincenzo Tescione (Caserta, Itálie), Riccardo Testa (Cecina, Itálie), Salvatore Testa (Pontinia, Itálie), Nadia Toneatti (Terst, Itálie), Giuseppe Ucci (Como, Itálie), Giovanni Urbanelli (Pescara, Itálie), Giuseppina Urciuoli (Avellino, Itálie), Amelia Vaccaro (Chiavari, Itálie), Maria Grazia Valentini (Tuenno, Itálie), Giancarlo Vargiu (Boloňa, Itálie), Salvatore Veltri Barraco Alestra (Marsala, Itálie), Roberto Vernero (Milán, Itálie), Vincenza Vigilia (Castello d’Agogna, Itálie), Celso Giuliano Vigna (Castel San Pietro Terme, Itálie), Roberto Vignoli (Santa Marinella, Itálie), Georg Weger (Merano, Itálie), Albino Zanichelli (Busana, Itálie), Andrea Zecca (Řím, Itálie) a Maurizio Zorzi (Ora, Itálie) (zástupci: S. Sutti a R. Spelta, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky 2012/153/EU ze dne 5. března 2012 o způsobilosti obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných nebo plně zaručených řeckou vládou v kontextu nabídky Řecké republiky na výměnu dluhových nástrojů;

               —

               uložil ECB náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v projednávané věci přiznává národním centrálním bankám posílení zajištění, které má poskytnout Řecká republika ve formě programu zpětného odkupu. Jedná se o dodatečnou podmínku sine qua non způsobilosti obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných nebo plně zaručených řeckou vládou v kontextu nabídky Řecké republiky na výměnu dluhových nástrojů alespoň po dobu trvání tohoto posílení zajištění poskytovaného členským státem. Tyto operace, které jsou formou poskytnutí úvěru, podléhají podmínkám, které se vztahují na systém zpětného odkupu, jenž je jednostranně usměrňován radou guvernérů ECB ve prospěch národních centrálních bank. Žalobci tvrdí, že napadené rozhodnutí nezmiňuje soukromé investory, takzvané „jednotlivce“, kteří jsou držiteli řeckých dluhových nástrojů.
   Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí (neuvedení odůvodnění a nesprávný právní základ)

                           —

                           Žalobci v tomto ohledu konkrétně tvrdí, že odůvodnění napadeného rozhodnutí neuvádí zejména důvody, pro které se ECB rozhodla přiznat řeckým dluhovým nástrojům způsobilost, pro které Řecká republika musí poskytnout pouze všem národním centrálním bankám posílení zajištění a pro které pouze soukromí investoři naopak musí nést důsledky zvýhodněného zacházení s určitými osobami.

                           —

                           Pokud jde o právní základ, napadené rozhodnutí není podle žalobců součástí měnové politiky a nevede k cenové stabilitě, které zmiňuje článek 127 SFEU.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smlouvy a pravidel odvozeného práva (porušení zásad rovného zacházení, řádné správy, státního dluhu, porušení článku 123 SFEU a článku 21 stanov Evropské centrální banky, porušení zásady proporcionality).

                           —

                           Podle žalobců se v projednávaném případě jedná o zjevné porušení zásady rovného zacházení, jelikož všichni žalobci jsou — tak jako ECB a národní centrální banky — věřiteli Řecké republiky jakožto vlastníci dluhových nástrojů, jejichž emitentem je Řecká republika a újma, která jim vznikla může mít stejné důsledky pro evropské hospodářství.

                           —

                           Byla rovněž porušena zásada státního dluhu, která vyplývá ze samotné struktury Evropské unie, ve které každý členský stát nese svůj dluh a dluh určitého členského státu, posuzován individuálně, nemůže ovlivnit stabilitu jednotné měny. Samotná struktura hospodářské a měnové unie, která je definována v Maastrichtské smlouvě, neumožňuje převzetí odpovědnosti za dluhy a naopak ukládá členským státům, aby dohlížely na své státní finance a nesly za ně odpovědnost.

                           —

                           Proto ECB porušila napadeným rozhodnutím režim stanovený primárním a odvozeným právem, jelikož rozhodla o poskytnutí finanční podpory v rozporu zejména s článkem 123 SFEU.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci.

                           —

                           Žalobci zpochybňují skutečnost, že rozhodnutí, které podřizuje způsobilost dluhových nástrojů členského státu, podmínce, že uvedený členský stát provede program zpětného odkupu, je součástí cíle boje proti inflaci stanoveného v článku 127 SFEU, a sice v ustanovení, na jehož základě bylo přijato napadené rozhodnutí.

                           —

                           Napadeným rozhodnutím ECB krom toho poskytla Řecké republice nepřímou finanční podporu. Podle žalobců ECB totiž pozastavila uplatňování prahu úvěrové kvality stanoveného Eurosystémem ve vztahu k řeckým obchodovatelným dluhovým nástrojům vydaným nebo plně zaručeným Řeckou republikou, na které se vztahuje posílení zajištění, a tím překročila své statutární pravomoci, které jí neumožňují poskytnutí žádné formy úvěru.


title: Věc T-20/07 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Komise v. Chatziioannidou (Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Důchod — Zrušení soudem rozhodujícím v prvním stupni rozhodnutí Komise o výpočtu odsloužených let započitatelných pro důchod — Převod vnitrostátní náhrady nároku na důchod)

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Komise v. Chatziioannidou
   (Věc T-20/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Důchod - Zrušení soudem rozhodujícím v prvním stupni rozhodnutí Komise o výpočtu odsloužených let započitatelných pro důchod - Převod vnitrostátní náhrady nároku na důchod)
   (2007/C 247/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)
   Předmět
   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2006, Chatziioannidou v. Komise (F-100/05, dosud nezveřejněného ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc T-735/15: Žaloba podaná dne 18. prosince 2015 – The Art Company B & S v. OHIM – Manifatture Daddato a Laurora (SHOP ART)

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/37

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2015 – The Art Company B & S v. OHIM – Manifatture Daddato a Laurora (SHOP ART)
   (Věc T-735/15)
   (2016/C 068/47)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Art Company B & S, SA (Quel, Španělsko) (zástupci: L. Sánchez Calderón a J. Villamor Muguerza, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Manifatture Daddato SpA (Barletta, Itálie), Sabina Laurora (Trani, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelky sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „SHOP ART“ – Přihláška č. 12 030 921

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2015, ve věci R 3050/2014-1

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-286/04: Žaloba podaná dne 9. července 2004 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti Komisi Evropských společenství

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/25

         Žaloba podaná dne 9. července 2004 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-286/04)
   (2004/C 251/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, zastoupeným R. Thompsonem a S. Grodzinskim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil článek 2 rozhodnutí Komise 2004/451/ES o schválení účetní závěrky výdajů členských států financovaných ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro finanční rok 2003 (oznámeno pod číslem K(2004)1699) (1) v rozsahu, v němž se týká účetních závěrek Rural Payments Agency, the Department of Agriculture and Rural Development, the Forestry Commission a Countryside Council for Wales;

               —

               určil, že rozhodnutí o oddělení účetní závěrky Scottish Executive Environment and Rural Affairs Department je protiprávní v rozsahu, v němž je založeno na nedodržení metody namátkové kontroly stanovené v Pokynu 8 vydaném Generálním ředitelstvím VI Komise (Zemědělství) v červenci 1998;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí Komise 2004/451 bylo přijato v rámci nařízení Rady (ES) 1258/1999 (2) o financování společné zemědělské politiky. Komise v napadeném článku 2 rozhodla oddělit účetní závěrky mimo jiné platebních agentur uváděných žalobcem a zakotvila povinnost budoucího schválení těchto účetních závěrek.
   Žalobce tvrdí, že v případě těchto agentur bylo rozhodnutí o oddělení jejich účetních závěrek přijato na jediném nebo hlavním základě, a to že metoda „namátkové kontroly“ používaná United Kingdom's National Audit Office pro účely přípravy své zprávy o auditu a potvrzení pro účetní závěrky za rok 2003 byla odlišná od zvláštní metody namátkové kontroly doporučované pro použití v Pokynu 8.
   Na podporu svého návrhu má žalobce v první řadě za to, že Komise nemá pravomoc vyžadovat, aby se vnitrostátní certifikační orgány přizpůsobily metodě zakotvené v Pokynu, pokud zároveň uzná, že kriteria uvedená v nařízení 1258/99 a nařízení 1663/95 (3) byla splněna. Žalobce dále tvrdí, že se Komise dopustila právního pochybení tím, že vyložila svůj vlastní Pokyn jako závazné právní pravidlo. I kdyby bylo rozhodnuto, v rozporu s podáním žalobce, že Pokyn může být v podstatě pokládán za závazné právní pravidlo, žalobce tvrdí, že toto je přinejmenším nejednoznačné ve svém významu, a že výklad Komise je v rozporu se zásadou právní jistoty. Žalobce se rovněž domnívá, že vzhledem k vývoji projednávaného případu je chování Komise, jenž směřuje k zakotvení jejího vlastního výkladu Pokynu 8, v rozporu s ochranou legitimního očekávání. Navíc, snaha Komise kontrolovat způsob, jakým United Kingdom's National Audit Office vykonává svou odbornou činnost je dle žalobce v rozporu se zásadou subsidiarity zakotvenou v článku 5 Smlouvy o ES a prohlášenou v čl. 3 odst. 1 nařízení 1663/95. Nakonec má žalobce za to, že v rozsahu, v němž by Komise mohla tvrdit, že napadené rozhodnutí bylo založeno na jiných úvahách, takové rozhodnutí by bylo postiženo zjevně nesprávným posouzením.

      (1)  Úř. věst. L 155, 30.4.2003, s. 129–133.

      (2)  Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 103–112.

      (3)  Nařízení Komise ((ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF, Úř. věst. L 158, 8.7.1995, s. 6.


title: Věc F-74/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. dubna 2008 – Longinidis v. Cedefop (Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Přeřazení — Odvolací výbor — Složení a vnitřní řád — Neloajální chování — Propuštění — Odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Zneužití pravomoci)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/70

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. dubna 2008 – Longinidis v. Cedefop
   (Věc F-74/06) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přeřazení - Odvolací výbor - Složení a vnitřní řád - Neloajální chování - Propuštění - Odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci)
   (2008/C 209/127)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Pavlos Longinidis (Panorama, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a N. Keramidas, advokáti)

      Žalované: Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop) (zástupci: M. Fuchs, zmocněnec, ve spolupráci s P. Anestisem, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí ředitelství Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělání (Cedefop) o ukončení smlouvy žalobce na dobu neurčitou, jakož i řady rozhodnutí týkajících se zejména odvolacího výboru Cedefop, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako zčásti nepřípustná a zčásti neopodstatněná.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 15.


title: Věc C-259/09: Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/24

         Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-259/09)
   2009/C 220/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Marghelis, P. Van den Wyngaert, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES (1) ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. května 2008.

      (1)  Úř. věst. L 102, s. 15; oprava v Úř. věst. 2008, L 73, s. 35.


title: Věc C-386/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberster Gerichtshof ze dne  28. září 2005  ve věci Color Drack GmbH proti Lexx International Vertriebs GmbH

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberster Gerichtshof ze dne 28. září 2005 ve věci Color Drack GmbH proti Lexx International Vertriebs GmbH
   (Věc C-386/05)
   (2006/C 10/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Oberster Gerichtshof ze dne 28. září 2005 ve věci Color Drack GmbH proti Lexx International Vertriebs GmbH, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 24. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Oberster Gerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Musí být čl. 5 bod 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12 s. 1) vykládán tak, že prodejce zboží, který má sídlo na území jednoho členského státu a tak, jak bylo dohodnuto, dodal zboží kupujícímu, který má sídlo na území jiného členského státu, na různá místa tohoto jiného členského státu, může být, co se týče smluvního nároku týkajícího se všech (dílčích) plnění, žalován kupujícím – případně podle volby žalobce – před Soudem jednoho z těchto míst (plnění)?


title: Věc C-12/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Genova (Itálie) dne 18. ledna 2007 – Autostrada dei Fiori SpA, AISCAT, Associazione Nazionale dei Gestori delle Autostrade v. Governo della Repubblica italiana, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Azienda nazionale autonoma delle strade (ANAS)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Genova (Itálie) dne 18. ledna 2007 – Autostrada dei Fiori SpA, AISCAT, Associazione Nazionale dei Gestori delle Autostrade v. Governo della Repubblica italiana, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Azienda nazionale autonoma delle strade (ANAS)
   (Věc C-12/07)
   (2007/C 82/24)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale civile di Genova
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Autostrada dei Fiori SpA, AISCAT, Associazione Nazionale dei Gestori delle Autostrade

      Žalovaní: Governo della Repubblica italiana, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Azienda nazionale autonoma delle strade (ANAS)
   Předběžné otázky

               1)

               Může nebo nemůže být považován hospodářský subjekt mající formu akciové společnosti a cíle, funkce a pravomoci k působení na trhu přiznané italským zákonodárcem společnosti ANAS (jak vyplývají zejména z ustavujících listin nového hospodářského subjektu, ze stanov schválených meziministerskou vyhláškou ze dne 18. prosince 2002, z nového právního předpisu podle článků 82 až 90 vládního nařízení s mocí zákona ze dne 3. října 2006, který byl změněn na zákon úpravami, které přinesla vládní „maxiúprava “„finančního “zákona pro rok 2007, čl. 1 odst. 1034), za podnik, i když veřejný, ve smyslu a pro účely právního řádu Společenství, který podléhá právní úpravě hospodářské soutěže (článek 86 Smlouvy)?
               V případě kladné odpovědi pokládáme Soudnímu dvoru následující další otázky týkající se výkladu:

               2)

               Je slučitelný právní předpis mající podobné vlastnosti jako přezkoumávaný právní předpis, s ohledem na základní vlastnické právo chráněné právním řádem Společenství, i jak byl změněn zákonem č. 286/2006, který stanoví – co se týče pravomoci vyvlastnění přiznané veřejnému soutěžiteli jako je ANAS spa – „případné právo na odškodnění“?

               3)

               Brání, s ohledem na dotčené právní předpisy při vzetí v úvahu úprav, které přinesla změna na zákon a úprav, které přinesla vládní „maxiúprava “„finančního “zákona pro rok 2007, právní řád Společenství a konkrétně právní předpisy v oblasti hospodářské soutěže a vnitřního trhu (článek 43 a násl., článek 81 a násl. Smlouvy o ES), přidělení správy – dočasné, ale bez stanovení konečného ultimativního termínu – veřejných služeb nebo veřejných infrastruktur podniku se stoprocentní účastí státu majícímu podobné vlastnosti, jako má ANAS spa, bez konání nabídkového řízení?

               4)

               Brání právo Společenství v oblasti postupu při zadávání veřejných zakázek tomu, aby členský stát rozšířil režim stanovený směrnicemi týkajícími se veřejných zakázek na dodávky a služby i na „vertikální “operace prováděné soukromými podniky, koncesionáři – účastníky, jejichž nabídky byly vybrány, přičemž si členský stát vyhradí právo jmenovat členy zadávacích komisí při výběrových řízeních organizovaných koncesionáři?

               5)

               Představují, v míře, v níž poskytují výhody, jež nejsou poskytovány soukromým soutěžitelům, a v míře, v níž nepodléhají oddělenému účetnictví, financování podobná těm, která jsou prováděna ve prospěch ANAS podle čl. 7 odst. 12 vládního nařízení s mocí zákona č. 138/2002 a čl. 7 odst. 1c vládního nařízení s mocí zákona č. 138/2002, jakož i podle čl. 1 odst. 453 finančního zákona pro rok 2005 (zákon č. 311 ze dne 30. prosince 2004), která umožňují ANAS spa přijímat půjčky poskytované Cassa depositi e Prestiti s.p.a., jakož i opatření podobná opatřením podle čl. 1 odst. 299 písm. c) a odst. 453 zákona č. 311/2004 (finanční zákon pro rok 2005), anebo podle čl. 76 odst. 2 zákona č. 289/2003, na základě kterých jsou ANAS přidělovány značné veřejné příspěvky výslovně určené na práce na infrastrukturách, avšak bez povinnosti vést oddělené účetnictví, státní podpory zakázané článkem 87 a násl. Smlouvy? Představuje mimoto opatření podobné prodloužení koncese ve prospěch ANAS spa, které umožňuje ANAS vyhnout se nabídkovému řízení, jakož i právní předpis, jako je čl. 2 odst. 87 a 88 zákona č. 286/2006 (změna vládního nařízení s mocí zákona č. 262/2006), kde je stanoven automatický nástup – i když dočasný, ale bez konečného termínu – ANAS spa na místo koncesionářů, kterým skončila koncese, státní podporu?


title: Věc T-641/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2011 Haraldem Mischem proti rozsudku vydanému dne 29. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-70/05, Mische v. Komise

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/30

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2011 Haraldem Mischem proti rozsudku vydanému dne 29. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-70/05, Mische v. Komise
   (Věc T-641/11 P)
   2012/C 49/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Harald Mische (Brusel, Belgie) (zástupci: R. Holland, J. Mische a M. Velardo, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozsudek Evropského soudu pro veřejnou službu ze dne 29. září 2011 ve věci F-70/05 a v rozsahu, ve kterém je to možné na základě skutečností předložených Soudnímu dvoru, vydal rozsudek, a

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. listopadu 2004 v rozsahu, ve kterém určuje platovou třídu navrhovatele;

               —

               nařídil Komisi náhradu veškeré způsobené škody (včetně škod na jeho služebním postupu, oprávněném a pravidelném platu, nemateriálních škod, včetně úroků z prodlení atd.);

               —

               nařídil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Soudem pro veřejnou službu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatel uplatňuje tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Soud pro veřejnou službu nesprávně nepřezkoumal žalobní důvod týkající se porušení článku 41 odst. 4 listiny základních práv Evropské unie, jakož i odstavce 3 uvedeného ustanovení, které se týká práva na náhradu škody, zejména jeho podmínek „spravedlnosti“ a „přiměřené lhůty“, pro řešení záležitostí navrhovatele ve vztahu k řadě faktických situací, i když takovéto porušení bylo v žalobním důvodu výslovně uplatněno.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Soud pro veřejnou službu nesprávně prohlásil za nepřípustný žalobní důvod uplatňující porušení čl. 5 odst. 5 služebního řádu (1), jehož zvláštní zákonné podmínky stanoví, že nikoliv pouze rovné, ale „stejné podmínky pro přijetí a služební postup platí pro úředníky…“.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Soud pro veřejnou službu nesprávně nevzal v úvahu právně nabytou kontinuitu služebního postupu bývalých dočasných zaměstnanců, jak byla vyjasněna Soudním dvorem v nedávné judikatuře (věc C-177/10). Krom toho Soud pro veřejnou službu neprávem prohlásil za nepřípustný žalobní důvod vycházející z protiprávnosti čl. 5 odst. 4 přílohy XIII. služebního řádu, s odůvodněním, že navrhovatel nebyl zařazen do platové třídy podle tohoto ustanovení.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (Úř. věst. L 124, s. 1; Zvl. vyd. 01/02, s. 130).


title: Věc C-323/15 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. března 2017 – Polynt SpA v. New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Evropská agentura pro chemické látky, Sitre Srl, Nizozemské království, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) — Článek 57 písm. f) — Povolení — Látky vzbuzující mimořádné obavy — Identifikace — Stejné obavy — Cyklohexan-1,2-dikarboxanhydrid, cis-cyklohexan-1,2-dikarboxanhydrid a trans-cyklohexan-1,2-dikarboxanhydrid“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. března 2017 – Polynt SpA v. New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Evropská agentura pro chemické látky, Sitre Srl, Nizozemské království, Evropská komise
   (Věc C-323/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) - Článek 57 písm. f) - Povolení - Látky vzbuzující mimořádné obavy - Identifikace - Stejné obavy - Cyklohexan-1,2-dikarboxanhydrid, cis-cyklohexan-1,2-dikarboxanhydrid a trans-cyklohexan-1,2-dikarboxanhydrid“)
   (2017/C 151/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polynt SpA (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, avocats)

      Další účastníci řízení: New Japan Chemical (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, avocats), REACh ChemAdvice GmbH, (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, avocats), Sitre Srl (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, avocats), Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, C. Buchanan, W. Broere a T. Zbihlej, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advocaat), Nizozemské království (zástupkyně: C. Schillemans a M. Bulterman, zmocněnkyně), Evropská komise (zástupci: D. Kukovec a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Polynt SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské agentuře pro chemické látky (ECHA).

               3)

               Nizozemské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               New Japan Chemical a REACh ChemAdvice GmbH ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Věc T-415/12: Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — Xeda International a další v. Komise

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — Xeda International a další v. Komise
   (Věc T-415/12) (1)

   2014/C 78/38
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc C-286/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  4. května 2006  [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo)] – Reinhold Haug v. Land Baden-Württemberg (Ochrana finančních zájmů Evropských společenství — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Vrácení podpor Společenství — Zpětné použití méně přísných správních sankcí)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. května 2006 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo)] – Reinhold Haug v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-286/05) (1)

   (Ochrana finančních zájmů Evropských společenství - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Vrácení podpor Společenství - Zpětné použití méně přísných správních sankcí)
   (2006/C 165/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Reinhold Haug

      Žalovaná: Land Baden-Württemberg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Výklad čl. 2 odst. 2 věty druhé, čl. 4 odst. 1 a 4 a čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1), jakož i čl. 31 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001 kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, s. 11) – Zpětné použití méně přísného ustanovení – Pojmy „správní opatření“ a „správní sankce“ – Vrácení neoprávněně obdržené podpory „závislé na ploše“
   Výrok
   Článek 2 odst. 2 druhá věta nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství se nepoužije, pokud je s ohledem na zjištění přebytku přesahujícího 20 % zjištěné plochy ve smyslu čl. 9 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství, požadováno vrácení celkové výše původně poskytnuté podpory Společenství, navýšené o úroky, i když dotyčný hospodářský subjekt uplatňuje, že tato podpora by měla být na základě čl. 31 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92, vrácena v menším rozsahu.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005


title: Věc C-571/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Comercial Cluj (Rumunsko) dne 14. listopadu 2011 — SC Volksbank România SA v. Andreia Câmpan a Ioan Dan Câmpan

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/35

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Comercial Cluj (Rumunsko) dne 14. listopadu 2011 — SC Volksbank România SA v. Andreia Câmpan a Ioan Dan Câmpan
      (Věc C-571/11)
      (2012/C 25/68)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Comercial Cluj

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: SC Volksbank România SA

         Odpůrci: Andreia Câmpan a Ioan Dan Câmpan

         Předběžná otázka

      Vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 (1) se posouzení nepřiměřené povahy podmínek netýká ani definice hlavního předmětu smlouvy, ani přiměřenosti ceny a odměny na straně jedné a služeb nebo zboží dodávaných výměnou na straně druhé, pokud jsou tyto podmínky sepsány jasným a srozumitelným jazykem,
      a
      vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. [2] písm. a) směrnice 2008/48 (2) se definice obsažená v čl. 3 písm. g) této směrnice týkající se pojmu celkových nákladů úvěru pro spotřebitele, které zahrnují veškeré provize, které spotřebitel musí zaplatit v souvislosti se smlouvou o spotřebitelském úvěru, nepoužije na určení předmětu úvěrové smlouvy, která je zajištěna hypotékou,
      vyvstává otázka, zda
      je třeba vykládat pojmy „předmět“ nebo „cena“ ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 tak, že provize nazývaná účastníky „riziková provize“, obsažená v úvěrové smlouvě zajištěné hypotékou, vypočítaná podle následujícího vzorce: 0,22 % ze zůstatku úvěru a splatná měsíčně k datu uplynutí lhůty po celou dobu platnosti smlouvy o úvěru, spadá pod pojmy „předmět“ nebo „cena“ úvěrové smlouvy zajištěné hypotékou?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66).


title: Věc T-201/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. září 2007 – Microsoft v. Komise ( Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Operační systémy klientských PC — Serverové operační systémy s podporou pracovních týmů — Záznamové přehrávače médií — Rozhodnutí, kterým se konstatují porušení článku 82 ES — Odmítnutí podniku v dominantním postavení poskytnout informace týkající se interoperability a povolit její užívání — Podmínění podnikem v dominantním postavení přístupu k jeho operačnímu systému současným pořízením jeho přehrávače — Nápravná opatření — Jmenování nezávislého zmocněnce — Pokuta — Určení výše částky — Proporcionalita )

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/45

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. září 2007 – Microsoft v. Komise
   (Věc T-201/04) (1)

   („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Operační systémy klientských PC - Serverové operační systémy s podporou pracovních týmů - Záznamové přehrávače médií - Rozhodnutí, kterým se konstatují porušení článku 82 ES - Odmítnutí podniku v dominantním postavení poskytnout informace týkající se interoperability a povolit její užívání - Podmínění podnikem v dominantním postavení přístupu k jeho operačnímu systému současným pořízením jeho přehrávače - Nápravná opatření - Jmenování nezávislého zmocněnce - Pokuta - Určení výše částky - Proporcionalita“)
   (2007/C 269/80)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Microsoft Corp. (Redmond, Washington, Spojené státy) (zástupci: J.-F. Bellis, advokát, a I. Forrester, QC)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně R. Wainwright, F. Castillo de la Torre, P. Hellström a A. Whelan, zmocněnci, poté F. Castillo de la Torre, P. Hellström a A. Whelan)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: The Computing Technology Industry Association, Inc. (Oakbrook Terrace, Illinois, Spojené státy) (zástupci: G. van Gerven, T. Franchoo, advokáti, a B. Kilpatrick, solicitor); DMDsecure.com BV (Amsterdam, Nizozemsko); MPS Broadband AB (Stockholm, Švédsko); Pace Micro Technology plc (Shipley, West Yorkshire, Velká Británie); Quantel Ltd (Newbury, Berkshire, Velká Británie); Tandberg Television Ltd (Southampton, Hampshire, Velká Británie) (zástupci: J. Bourgeois, advokát); Association for Competitive Technology, Inc. (Washington, DC, Spojené státy) (zástupci: L. Ruessmann, P. Hecker, advokáti, a K. Bacon, barrister); TeamSystem SpA (Pesaro, Italie); Mamut ASA (Oslo, Norsko) (zástupci: G. Berrisch, advokát); a Exor AB (Uppsala, Švédsko) (zástupci: S. Martínez Lage, H. Brokelmann a R. Allendesalazar Corcho, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Software & Information Industry Association (Washington, DC) (zástupci: J. Flynn, QC, C. Simpson, T. Vinje, solicitors, D. Paemen, N. Dodoo a M. Dolmans, advokáti); Free Software Foundation Europe eV (Hamburk, Německo) (zástupce: C. Piana, advokát); Audiobanner.com (Los Angeles, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: L. Alvizar Ceballos, advokát); a European Committee for Interoperable Systems (ECIS) (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Paemen, N. Dodoo, M. Dolmans, advokáti, a J. Flynn, QC)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/53/ES ze dne 24. března 2004 v řízení podle článku 82 [ES] a článku 54 dohody o EHP zahájeném proti Microsoft Corp. (věc COMP/C-3/37.792 – Microsoft) (Úř. věst. 2007, L 32, s. 23), nebo podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené v tomto rozhodnutí žalobkyni.
   Výrok rozsudku

               1)

               Článek 7 rozhodnutí Komise 2007/53/ES ze dne 24. března 2004 v řízení podle článku 82 [ES] a článku 54 dohody o EHP zahájeném proti Microsoft Corp. (Věc COMP/C-3/37.792 – Microsoft) se zrušuje v rozsahu, ve kterém:

                           —

                           ukládá Microsoft, aby předložila návrh týkající se zavedení mechanismu, který musí obsahovat jmenování nezávislého zmocněnce s pravomocemi požadovat nezávisle na Komisi součinnost a přístup k informacím, dokumentům, do prostor a k zaměstnancům Microsoft, jakož i k softwarovému kódu relevantních výrobků Microsoft;

                           —

                           vyžaduje, aby návrh týkající se zavedení tohoto mechanismu stanovil, že všechny náklady spojené se jmenováním zmocněnce, včetně jeho odměny, budou k tíži Microsoft;

                           —

                           vyhrazuje Komisi právo uložit rozhodnutím mechanismus, jaký je uveden v první a druhé odrážce výše.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Microsoft ponese 80 % vlastních nákladů řízení a 80 % nákladů řízení Komise, s výjimkou nákladů posledně uvedené spojených s vedlejším účastnictvím The Computing Technology Industry Association, Inc., Association for Competitive Technology, Inc., TeamSystem SpA, Mamut ASA, DMDsecure.com BV, MPS Broadband AB, Pace Micro Technology plc, Quantel Ltd, Tandberg Television Ltd a Exor AB.

               4)

               Microsoft ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení Komise týkající se řízení o předběžných opatřeních ve věci T-201/04 R, s výjimkou nákladů řízení Komise spojených s vedlejším účastnictvím The Computing Technology Industry Association, Association for Competitive Technology, TeamSystem, Mamut, DMDsecure.com, MPS Broadband, Pace Micro Technology, Quantel, Tandberg Television a Exor.

               5)

               Microsoft ponese náklady řízení Software & Information Industry Association, Free Software Foundation Europe, Audiobanner.com a European Committee for Interoperable Systems (ECIS), včetně nákladů řízení týkajících se řízení o předběžných opatřeních.

               6)

               Komise ponese 20 % vlastních nákladů řízení a 20 % nákladů řízení Microsoft, s výjimkou nákladů řízení posledně uvedené spojených s vedlejším účastnictvím Software & Information Industry Association, Free Software Foundation Europe, Audiobanner.com a ECIS.

               7)

               Computing Technology Industry Association, Association for Competitive Technology, TeamSystem, Mamut, DMDsecure.com, MPS Broadband, Pace Micro Technology, Quantel, Tandberg Television a Exor ponesou každá vlastní náklady řízení, včetně nákladů řízení týkajících se řízení o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Věc T-485/11: Žaloba podaná dne 12. září 2011 — Akzo Nobel a Akcros Chemicals v. Komise

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/25

         Žaloba podaná dne 12. září 2011 — Akzo Nobel a Akcros Chemicals v. Komise
   (Věc T-485/11)
   2011/C 331/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Nizozemsko) a Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Spojené království) (zástupci: C. Swaak a R. Wesseling, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

               —

               v plném rozsahu nebo částečně zrušit rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2011, kterým se pozměňuje rozhodnutí K(2009) 8682 v konečném znění ze dne 11. listopadu 2009 týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (nyní článek 101 SFEU) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.589 — Tepelné stabilizátory) v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyň;

               —

               podpůrně snížit pokutu, která byla uložena článkem 1 odst. 2, 4, 19 a 21 rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2011, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod, vycházející z toho, že žalovaná vůči žalobkyním a podnikům patřícím do skupiny Elementis-Gruppe neprávem vycházela z toho, že ručí společně a nerozdílně a institut společného a nerozdílného ručení chybně použila tím, že konstatovala, že žalobkyně ručí za tu část pokuty, která připadá na podniky patřící do skupiny Elementis-Gruppe.

               2)

               Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že žalovaná rozhodnutí z roku 2009 (zatímco proti rozhodnutí z roku 2009 byla podána žaloba na neplatnost) neoprávněně pozměnila v neprospěch žalobkyň a porušila tím zásadu právní jistoty a zásadu ochrany legitimního očekávání.

               3)

               Třetí žalobní důvod, vycházející z toho, že žalovaná rozhodnutí z roku 2009 neoprávněně pozměnila, aniž by vydala nové doplňující oznámení námitek, tím porušila práva žalobkyň na obhajobu, a zejména jejich právo být vyslechnut.


title: Věc C-73/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 12. února 2007 – Tietosuojavaltuutettu

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 12. února 2007 – Tietosuojavaltuutettu
   (Věc C-73/07)
   (2007/C 95/34)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus.
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Tietosuojavaltuutettu.

      Další účastník řízení: Satakunnan Markkinapörssi Oy ja Satamedia Oy.
   Předběžné otázky

               1.

               Je možné za zpracování osobních údajů ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 95/46/ES (1) považovat činnost, při které jsou údaje o příjmech z výdělečné činnosti a kapitálu a o majetku fyzických osob

                           a)

                           shromažďovány na základě veřejných dokumentů správních orgánů a zpracovávány za účelem jejich zveřejnění,

                           b)

                           zveřejněny tiskem v abecedním pořadí a podle příjmových kategorií ve formě podrobných seznamů řazených podle obcí,

                           c)

                           předány na CD-ROM ke zpracování pro komerční účely,

                           d)

                           využity v rámci služby SMS, při které uživatelé mobilního telefonu mohou po zaslání SMS se jménem a bydlištěm určité osoby na určité číslo obdržet jako odpověď údaje o příjmech této osoby z výdělečné činnosti a kapitálu, jakož i o jejím majetku?

               2.

               Je třeba směrnici 95/46/ES vykládat v tom smyslu, že různé činnosti uvedené výše v otázce 1 pod písmeny a) až d) mohou být považovány za zpracování osobních údajů výlučně pro účely žurnalistiky ve smyslu článku 9 směrnice, pokud se přihlédne k tomu, že údaje, které byly shromážděny a které se týkají více než milionu daňových poplatníků, pocházejí z dokumentů, které jsou veřejné podle vnitrostátních právních předpisů o přístupu k informacím? Je pro posouzení věci relevantní skutečnost, že hlavním účelem této činnosti je zveřejnění uvedených údajů?

               3.

               Je třeba článek 17 směrnice 95/46/ES ve spojení se zásadami a cíli směrnice vykládat v tom smyslu, že zveřejnění údajů, které byly shromážděny pro účely žurnalistiky a jejich předání ke zpracování pro komerční účely, porušuje tento předpis?

               4.

               Je možné směrnici 95/46/ES vykládat v tom smyslu, že ty soubory osobních údajů, které obsahují pouze informace, které již byly jako takové zveřejněny ve sdělovacích prostředcích, nespadají vůbec do působnosti této směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, Úř. věst. L 281, s. 31.


title: Věc T-96/17: Žaloba podaná dne 13. února 2017 – King.com v. EUIPO – TeamLava (animované ikony)

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/45

         Žaloba podaná dne 13. února 2017 – King.com v. EUIPO – TeamLava (animované ikony)
   (Věc T-96/17)
   (2017/C 112/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: King.com (St. Julians, Malta) (zástupci: M. Hawkins, Solicitor, a T. Dolde, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: TeamLava LLC (Redwood Suite, Kalifornie, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 2216416-0049

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016, ve věci R 1948/2015-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici, pokud vstoupí do řízení, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) ve spojení s články 5, 6 a 7 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-142/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — Hristomir Marinov, jednající jménem společnosti Lampatov — H — Christomir Marinov v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite ( „Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 18 písm. c) a články 74 a 80 — Ukončení zdanitelné hospodářské činnosti — Vyškrtnutí osoby povinné k dani orgány daňové správy z registru plátců DPH — Ponechání si zboží, u něhož došlo k odpočtu DPH — Základ daně — Obvyklá cena nebo kupní cena — Určení v okamžiku plnění — Přímý účinek článku 74“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/29

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — Hristomir Marinov, jednající jménem společnosti Lampatov — H — Christomir Marinov v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite
   (Věc C-142/12) (1)

   (Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 18 písm. c) a články 74 a 80 - Ukončení zdanitelné hospodářské činnosti - Vyškrtnutí osoby povinné k dani orgány daňové správy z registru plátců DPH - Ponechání si zboží, u něhož došlo k odpočtu DPH - Základ daně - Obvyklá cena nebo kupní cena - Určení v okamžiku plnění - Přímý účinek článku 74)
   2013/C 225/47
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad — Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hristomir Marinov, jednající jménem společnosti Lampatov — H — Christomir Marinov

      Žalovaný: Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad — Varna — Výklad čl. 18 písm. c), článku 74 a článku 80 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Plnění považovaná za dodání zboží uskutečněné za protiplnění — Ukončení výkonu zdanitelné hospodářské činnosti osoby povinné k dani z důvodu vyškrtnutí z rejstříku osob povinných k DPH, přičemž osoba povinná k dani nemůže provést odpočet DPH — Metoda stanovení základu daně pro aktiva existující v okamžiku vyškrtnutí

      Výrok

               1)

               Článek 18 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že se týká rovněž ukončení zdanitelné hospodářské činnosti v důsledku vyškrtnutí osoby povinné k dani z registru plátců DPH.

               2)

               Článek 74 směrnice 2006/112 musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu ustanovení, které stanoví, že v případě ukončení zdanitelné hospodářské činnosti je základem daně obvyklá cena zboží v okamžiku uvedeného ukončení, ledaže by tato cena v praxi odpovídala zbytkové hodnotě uvedeného zboží k uvedenému datu, čímž by byl zohledněn vývoj hodnoty uvedeného zboží od data jeho nabytí do data ukončení zdanitelné hospodářské činnosti.

               3)

               Článek 74 směrnice 2006/112 má přímý účinek.

      (1)  Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


title: Věc C-253/12: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 27. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu — Česká republika) — JS v. Česká správa sociálního zabezpečení

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/57

         Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 27. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu — Česká republika) — JS v. Česká správa sociálního zabezpečení
   (Věc C-253/12) (1)

   2013/C 225/115
   Jednací jazyk: čeština
   Předseda prvního senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc T-388/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2010 — Rosenruist v. OHIM (Vyobrazení kapsy se dvěma křivkami) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ztvárňující kapsu se dvěma křivkami — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2010 — Rosenruist v. OHIM (Vyobrazení kapsy se dvěma křivkami)
   (Věc T-388/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ztvárňující kapsu se dvěma křivkami - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2010/C 317/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rosenruist — Gestão e serviços, Lda (Funchal, Portugalsko) (zástupci: S. Rizzo a S. González Malabia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. června 2009 (věc R 237/2009-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení ztvárňujícího kapsu se dvěma křivkami jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Rosenruist — Gestão e serviços, Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc T-60/10: Žaloba podaná dne 10. února 2010 — Jackson International v. OHIM — Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE)

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/57

         Žaloba podaná dne 10. února 2010 — Jackson International v. OHIM — Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE)
   (Věc T-60/10)
   2010/C 100/85
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jackson International Trading Company Kurt D. Brühl Gesellschaft m.b.H. & Co. KG (Graz, Rakousko) (zástupci: S. Di Natale a H. G. Zeiner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Royal Shakespeare Company (Stratford upon Avon, Spojené království)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. listopadu 2009 ve věci R 317/2009-1; a

               —

               uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „ROYAL SHAKESPEARE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 32, 33 a 42

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka Společenství „RSC-ROYAL SHAKESPEARE COMPANY“ zapsaná pro služby zařazené do třídy 41; britská obrazová ochranná známka „RSC-ROYAL SHAKESPEARE COMPANY“, nezapsaná ochranná známka „ROYAL SHAKESPEARE COMPANY“ používaná v obchodním styku ve Spojeném království pro různé služby.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení, a tudíž zrušení zápisu ochranné známky Společenství, která byla předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009 v rozsahu, v němž odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že podmínky uplatnění uvedeného ustanovení nebyly splněny.


title: Věc T-230/09: Žaloba podaná dne 10. června 2009 — BT Pension Scheme Trustees v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/25

         Žaloba podaná dne 10. června 2009 — BT Pension Scheme Trustees v. Komise
   (Věc T-230/09)
   2009/C 193/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BT Pension Scheme Trustees Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Derenne a A. Müller-Rappard, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí;

               —

               podpůrně, zrušit článek 1 rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týká skutečnosti, že státní podpora byla poskytnuta protiprávně, jakož i článek 2, čl. 3 první odrážku a článek 4 rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týkají vrácení podpory;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba byla podána správcem British Telecommunications Pension Scheme (dále jen „BTPS“), penzijního fondu zřízeného British Telecommunications plc (dále jen „BT“), který je odpovědný za správu fondu, zejména za shromažďování a investování příspěvků a výplatu zisků bývalým zaměstnancům BT a osobám na nich závislých, v souladu se zakládací listinou BTPS a obecnými právními předpisy.
   Prostřednictvím své žaloby se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. února 2009, K (2009) 685 konečné [státní podpora č. C 55/2007 (dříve NN 63/2007, CP 106/2006)], v rozsahu, ve kterém kvalifikuje dotčené opatření, „osvobození“ BTPS od platby příspěvků do Pension Protection Fund (záručního důchodového fondu, dále jen „PPF“), „pokud jde o důchodové závazky tohoto fondu, na které se vztahuje veřejná záruka“, jako protiprávní a neslučitelnou státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, a v rozsahu, ve kterém rozhodlo, že státní podpora má být jejím příjemcem vrácena, navýšená o úroky stanovené ode dne jejího poskytnutí do dne jejího vrácení.
   Ve svém prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí ve čtyřech bodech porušilo čl. 87 odst. 1 ES:
   Zaprvé podle žalobkyně byla porušena podmínka selektivity, neboť toto rozhodnutí nestanovilo jasný referenční systém a jeho cíl a Komise proto nesprávně rozhodla, že BTPS bylo poskytnuto údajné „osvobození“.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že byla porušena podmínka hospodářské výhody, jelikož Komise nemohla dojít k závěru, že BT byla poskytnuta hospodářská výhoda ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, jelikož správce platí snížené příspěvky do PPF, aniž by porovnala celkovou situaci BT se situací jejích konkurentů, kteří nemají stejnou strukturální nevýhodu jako BT ve formě nákladů na důchody.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že byla porušena podmínka narušení hospodářské soutěže a účinku na obchod, neboť při neexistenci jakékoliv výhody, jak bylo prokázáno ve druhé části tohoto žalobního důvodu, nemohlo dojít k jakémukoliv narušení hospodářské soutěže nebo účinku na obchod.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že byla porušena podmínka převodu veřejných prostředků, jelikož rozhodnutí nemohlo kvalifikovat převod veřejných prostředků související s vládou poskytnutou zárukou jako převod veřejných prostředků rozhodující pro kvalifikování nemožnosti BTPS podílet se na PPF jako státní podpory.
   Ve svém druhém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí porušuje článek 253 ES, jelikož odůvodnění je nesprávné v následujících bodech:

               —

               v analýze týkající se existence selektivní výhody je odůvodnění hodnocení obecného referenčního systému rozporné;

               —

               pokud jde o přezkum podmínky selektivity, chybí podrobná analýza prováděná ve třech krocích, vyžadovaná relevantní judikaturou;

               —

               Komise nedostatečně odůvodnila, proč se domnívá, že dodatečné závazky BT, které na sebe převzala v rámci privatizace, nejsou při porovnání celkové situace BT na trhu se situací jejích konkurentů rozhodující;

               —

               Komise nevysvětlila, jak může převod veřejných zdrojů související s vládou poskytnutou zárukou představovat převod veřejných zdrojů vedoucí k poskytnutí četných osvobození (podle ustanovení Pensions Act 2004), které plynou z existence vládou poskytnutých záruk.

         Ve třetím žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že rozhodnutím nebyl respektován pojem protiprávní podpory podle čl. 88 odst. 3 ES, ve spojení s čl. 1 písm. f) a článkem 14 nařízení (ES) č. 659/1999 (1), jelikož vzhledem k tomu, že tvrzená podpora nebyla v důsledku svěřeneckého vkladu poskytnuta, nemá dojít k vrácení žádné podpory, ať už ze strany BT nebo RPTB, či jeho správce.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. 1999, L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-280/05: Žaloba podaná dne 20. července 2005 The Black & Decker Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/61

         Žaloba podaná dne 20. července 2005 The Black & Decker Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-280/05)
   (2005/C 217/120)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. července 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation, se sídlem v Towson, Maryland (Spojené státy americké), zastoupenou P. Harrisem, advokátem.
   Atlas Copco Aktiebolag, se sídlem ve Stockholmu (Švédsko), byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. května 2005 (věc R 794/2004-1);

               —

               prohlásil námitkové řízení B622 250 za nepřípustné;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v průběhu tohoto řízení a řízení o odvolání.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová barevná ochranná známka v černé a žluté barvě  ve třídě 7 (ruční přenosné elektrické nářadí atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Nezapsané ochranné známky nebo označení, používané v obchodním styku ve všech členských státech pro elektrické nářadí

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek z důvodu jejich nepřípustnosti

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k novému projednání

               Žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že námitky měly být prohlášeny za nepřípustné, jelikož neurčovaly dostatečně jasně dovolávané starší ochranné známky a označení v rozporu s pravidlem 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/1995 (1)

      (1)   Nařízení Rady (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 303, 15.12.1995, s. 1.


title: Věc F-84/07: Žaloba podaná dne 17. srpna 2007 – Islamaj v. Komise

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/33

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2007 – Islamaj v. Komise
   (Věc F-84/07)
   (2007/C 235/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Agim Islamaj (Grimbergen, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               určit, že článek 2 rozhodnutí Komise o řízení o povýšení úředníků odměňovaných z položky „Výzkum“ souhrnného rozpočtu je protiprávní (jak ve své verzi ze dne 16. června, tak ve verzi ze dne 20. července 2005);

               —

               zrušit rozhodnutí Komise o odebrání 38,5 bodu ze souboru bodů potřebných pro povýšení, které nashromáždil jakožto dočasný zaměstnanec;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise o nepovýšení žalobce do platové třídy AST5 v období pro povyšování 2006 a, bude-li to nutné, zrušit rozhodnutí o zamítnutí jeho odvolání k výboru pro povyšování za účelem obnovení jeho souboru bodů potřebných pro povýšení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, který nastoupil do služby u Komise dne 1. května 2000 jako dočasný zaměstnanec zaměstnaný ve Společném výzkumném středisku v Ispře (Itálie), byl jmenován úředníkem tohoto střediska ode dne 16. dubna 2004. Dne 16. dubna 2005 byl převeden do GŘ „Obchod“. Dopisem ze dne 16. června 2006 byl informován o tom, že body, které získal jakožto dočasný zaměstnanec, mu byly odňaty na základě prvního napadeného rozhodnutí, neboť se před uplynutím dvouleté lhůty počítané od jeho přijetí za úředníka ve zkušební době na pracovní místo patřící do části „Výzkum“ přemístil na pracovní místo, které spadá do části „Provoz“ souhrnného rozpočtu
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává důvodů, které se velmi podobají důvodům uplatňovaným v rámci věci F-33/07 (1).

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007, s. 26.


title: Věc C-110/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2010 společností Solvay SA proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 17. prosince 2009 ve věci T-58/01, Solvay SA v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2010 společností Solvay SA proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 17. prosince 2009 ve věci T-58/01, Solvay SA v. Komise
      (Věc C-110/10 P)
      (2010/C 161/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Solvay SA (zástupci: P.-A. Foriers, R. Jafferali, F. Louis, A. Vallery, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníce řízení podávající kasační opravný prostředek

                  —

                  spojit tuto věc s kasačním opravným prostředkem podaným navrhovatelkou proti rozsudku Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 ve věci T-57/01,

                  —

                  zrušit rozsudek vyhlášený dne 17. prosince 2009,

                  —

                  v důsledku toho znovu přezkoumat žalobu v rozsahu, v jakém byla zamítnuta, a zrušit v plném rozsahu rozhodnutí Komise ze dne 13. prosince 2000,

                  —

                  zrušit pokutu ve výši 2,25 milionu eur nebo v případě nemožnosti jejího zrušení, podstatně snížit její výši z titulu náhrady závažné škody způsobené navrhovatelce z důvodu mimořádné délky trvání řízení,

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, jakož i nákladů řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí tři důvody.
      Ve svém prvním důvodu, který se skládá z pěti částí, navrhovatelka poukazuje na porušení práva na projednání věci v přiměřené lhůtě. Solvay Tribunálu zvláště vytýká, že celkově neposoudil lhůtu tak, aby zahrnula jak fázi administrativní, tak i fázi soudního řízení (první část), nezohlednil délku trvání řízení před Tribunálem (druhá část), podmínil sankci za překročení přiměřené lhůty prokázáním konkrétního zásahu do jejího práva na obhajobu, ačkoli obě zásady jsou nezávislé a rozdílné (třetí část), rozhodl, že k takovému zásahu v projednávané věci nedošlo (čtvrtá část) a zkreslil skutkový stav tím, že se domníval, že navrhovatelka podpůrně nežádala o snížení pokuty z důvodu překročení přiměřené lhůty (pátá část), ačkoli navrhovatelka z tohoto důvodu výslovně žádala o zrušení nebo každopádně snížení podkuty.
      Ve svém druhém důvodu, který sestává z pěti částí, navrhovatelka uplatňuje, že Tribunál porušil právo na obhajobu tím, že jí uložil povinnost, aby prokázala, že by spisový materiál, který Komise ztratila, mohl být užitečný pro její obhajobu (první část). Podle navrhovatelky totiž bez jakéhokoli předběžného zkoumání spisu není automaticky vyloučeno, že dotčené dokumenty mohly ovlivnit rozhodnutí Komise (druhá a třetí část). Dále navrhovatelka Tribunálu vytýká, že v napadeném rozsudku rozhodl, že neprokázala, že by ztracené listiny mohly být užitečné pro účely její obhajoby z důvodu, že před Tribunálem neuvedla žalobní důvod zpochybňující existenci dohody, což by mohla učinit i bez přístupu ke spisu, zatímco navrhovatelka tento žalobní důvod vyjádřila před Komisí a obsah ztracených dokumentů již nikdo nemůže určit (čtvrtá část). Konečně navrhovatelka Tribunálu vytýká, že neprojevil žádný zájem o ztracené listiny z důvodu, že již dříve zamítl důvod ve věci samé, který navrhovatelka vyjádřila, pokud jde o neexistenci účinku na obchod mezi členskými státy, ačkoli neznal obsah ztracených listin, a tudíž nemohl vyloučit, že by navrhovatelce umožnily vyjádřit doplňující argumenty, ba dokonce zcela nové argumenty jak ve věci samé, tak i v souvislosti s výší pokuty nebo vadou řízení (pátá část).
      Ve svém třetí a posledním důvodu navrhovatelka poukazuje na porušení jejího práva být vyslechnuta poté, co Tribunál zrušil první rozhodnutí, kterým jí byla uložena pokuta, a před přijetím napadeného rozhodnutí Komisí. Napadený rozsudek však údajně neodpovídá na její žalobu na neplatnost a odmítá uznat povinnost Komise vyslechnout dotčený podnik, jelikož vada řízení mající vliv na přípravná opatření byla konstatována v dřívějším rozsudku Tribunálu.


title: Věc T-315/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. srpna 2008 – Adomex International v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Podpory poskytnuté nizozemskými orgány v odvětví květinářství — Rozhodnutí nevznést námitky — Neexistence osobního dotčení — Zjevná nepřípustnost )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/26

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. srpna 2008 – Adomex International v. Komise
   (Věc T-315/05) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Podpory poskytnuté nizozemskými orgány v odvětví květinářství - Rozhodnutí nevznést námitky - Neexistence osobního dotčení - Zjevná nepřípustnost“)
   (2008/C 272/49)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Adomex International BV (Aalsmeer, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2005) 592 konečné ze dne 16. března 2005 nevznést námitky, pokud jde o podporu č. N 372/2003, týkající se odvětví květinářství, oznámenou nizozemskými orgány.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Adomex International BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-314/16: Žaloba podaná dne 15. prosince 2016 – MS v. Komise

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/29

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2016 – MS v. Komise
   (Věc T-314/16)
   (2017/C 063/40)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: MS (Castries, Francie) (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná;

         a v důsledku toho:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 2. února 2016, kterým Komise odmítá přístup k dokumentům a rozhodnutí ze dne 19. dubna 2016, kterým potvrzuje toto odmítnutí;

               —

               nahradil nemajetkovou újmu vyplývající z protiprávního jednání Evropské komise, stanovenou ex aequo et bono na 20 000 eur;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43), a to zejména článků 2 a 4.
   Podle žalobkyně Komise uplatnila za účelem zamítnutí přístupu k požadovaným dokumentům dvě výjimky upravené v článku 4 nařízení č. 1049/2001, a sice ochranu soukromí a osobnosti jednotlivce a ochranu soudního řízení. Komise neprokázala, že zpřístupnění uvedených dokumentů by bylo na újmu ochrany soukromí a osobnosti jednotlivců, o kterých se hovoří v uvedených dokumentech. Poskytnutí osobních údajů, které tyto dokumenty obsahují, bylo kromě toho zcela nezbytné pro porozumění obviněním vzneseným proti žalobkyni. Bez této možnosti nemůže žalobkyně využít rovnosti zbraní a není s to připravit si vhodným způsobem svoji obhajobu. Přístup k dokumentům, stejně jako k osobním údajům, které obsahují, je naopak nezbytný, odůvodněný a přiměřený k cíli řádné správy, ochrany práva na obhajobu a ochrany soukromí žalobkyně. Komise zasáhla o to více do soukromí žalobkyně, když nezacházela spravedlivě s osobními údaji, které se jí týkají.
   Podpůrně žalobkyně zdůrazňuje, že výjimky upravené v článku 4 brání zpřístupnění požadovaného dokumentu pouze tehdy, když veřejný zájem neodůvodní takové zveřejnění. Žalobkyně má za to, že základní práva, zejména právo na obhajobu, představují takovýto veřejný zájem.
   Ve svém rozhodnutí, kterým potvrdila odmítnutí žádosti, se Komise omezila na to, že poskytla ryze obecné odůvodnění, protože nevysvětlila, jak by částečný přístup k uvedeným dokumentům ohrozil ochranu osobních údajů a soukromí jednotlivců tam uvedených.
   Žalobkyně má konečně za to, že protiprávnosti, kterých se dopustila Komise, představují taková porušení, v důsledku kterých žalobkyni vznikla skutečná a určitá škoda.


               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/1

         2010/C 221/01
   Poslední publikace Soudního dvora Evropské unie v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 209, 31.7.2010

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 195, 17.7.2010

      Úř. věst. C 179, 3.7.2010

      Úř. věst. C 161, 19.6.2010

      Úř. věst. C 148, 5.6.2010

      Úř. věst. C 134, 22.5.2010

      Úř. věst. C 113, 1.5.2010

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu