title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. října 2009.#Komise Evropských společenství proti Švédskému království.#Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Upuštění od požadavku, aby byl dusík ve všech čistírnách městských odpadních vod odváděných z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE odstraňován čištěním podle přísnějších požadavků.#Věc C-438/07.

text:
      Věc C-438/07
      Komise Evropských společenství
      v.
      Švédské království
      „Nesplnění povinnosti státem – Životní prostředí – Směrnice 91/271/EHS – Čištění městských odpadních vod – Upuštění od požadavku, aby byl dusík ve všech čistírnách městských odpadních vod odváděných z aglomerací s populačním ekvivalentem
         vyšším než 10 000 PE odstraňován čištěním podle přísnějších požadavků“

      Shrnutí rozsudku
      1.        Životní prostředí – Čištění městských odpadních vod – Směrnice 91/271
      (Článek 174 odst. 2 ES; směrnice Rady 91/271, čl. 3 odst. 1 druhý pododstavec a čl. 5 odst. 2)
      2.        Životní prostředí – Čištění městských odpadních vod – Směrnice 91/271
      [Směrnice Rady 91/271, čl. 5 odst. 2 a 3, a přílohy I B odst. 3 a II A písm. a) druhý pododstavec]
      3.        Životní prostředí – Čištění městských odpadních vod – Směrnice 91/271
      (Směrnice Rady 91/271, čl. 5 odst. 5)
      1.        Z článku 5 odst. 2 směrnice 91/271 o čištění městských odpadních vod, ve znění směrnice 98/15, vyplývá, že veškeré městské
         odpadní vody vypouštěné z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE do citlivé oblasti musí být čištěny podle
         přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v článku 4 uvedené směrnice, a to nejpozději do 31. prosince 1998. V této souvislosti
         nezáleží na tom, zda jsou odpadní vody vypouštěny do citlivé oblasti přímo nebo nepřímo. To je v souladu s vysokou úrovní
         ochrany, kterou stanoví politika Společenství v oblasti životního prostředí podle čl. 174 odst. 2 ES.

      (viz body 29–30)
      2.        Z ustanovení čl. 5 odst. 3 ve spojení s třetím odstavcem přílohy I B směrnice 91/271 o čištění městských odpadních vod, ve
         znění směrnice 98/15, vyplývá, že se na čištění upravené v čl. 5 odst. 2 této směrnice vztahují přísnější požadavky než na
         čištění podle článku 4 této směrnice a že jeho předmětem jsou městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami z aglomerací
         s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE. Uvedené čištění u vypouštění z čistíren městských odpadních vod do citlivých
         oblastí, které jsou ohroženy eutrofizací, znamená zejména nutnost dodržovat požadavky uvedené v tabulce 2 přílohy I, avšak
         s výhradou ustanovení přílohy II A písm. a) druhého pododstavce uvedené směrnice, která stanoví, že u vypouštění z velkých
         aglomerací je nutno zahrnout odstraňování fosforu a dusíku, pokud nelze dokázat, že toto odstraňování nebude mít žádný účinek
         na stupeň eutrofizace.

      (viz body 36–37)
      3.        Podle čl. 5 odst. 5 směrnice 91/271 o čištění městských odpadních vod, ve znění směrnice 98/15, závisí povinnost snižovat
         zatížení dusíkem na míře, v jaké vypouštění z čistíren městských odpadních vod, které se nacházejí v povodích nad citlivými
         oblastmi, přispívá ke znečištění těchto oblastí. Krom toho vypouštění z čistíren městských odpadních vod nacházejících se
         ve stejném povodí citlivé oblasti, ať jsou přímá či nepřímá, podléhají na základě čl. 5 odst. 5 uvedené směrnice požadavkům
         použitelným na citlivé oblasti pouze tehdy, pokud tato vypouštění přispívají ke znečištění této oblasti. Mezi uvedeným vypouštěním
         a znečištěním citlivých oblastí musí tedy existovat příčinná souvislost.

      (viz body 43–47)
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (třetího senátu)
      6. října 2009 (*)

      „Nesplnění povinnosti státem – Životní prostředí – Směrnice 91/271/EHS – Čištění městských odpadních vod – Upuštění od požadavku, aby byl dusík ve všech čistírnách městských odpadních vod odváděných z aglomerací s populačním ekvivalentem
         vyšším než 10 000 PE odstraňován čištěním podle přísnějších požadavků“

      Ve věci C‑438/07,
      jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 18. září 2007,
      Komise Evropských společenství, zastoupená I. Koskinenem, L. Parpalou, M. Patakia a S. Pardo Quintillán, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,

       žalobkyně,
      proti
      Švédskému království, zastoupenému A. Falk, jako zmocněnkyní,

      žalovanému,
      podporovanému
      Finskou republikou, zastoupenou J. Heliskoskim a A. Guimaraes-Purokoski, jako zmocněnci,

      vedlejší účastnice,
      SOUDNÍ DVŮR (třetí senát),
      ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Ó Caoimh, J. Klučka, U. Lõhmus a A. Arabadžev (zpravodaj), soudci,
      generální advokátka: J. Kokott,
      vedoucí soudní kanceláře: C. Strömholm, rada,
      s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 19. února 2009,
      po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 26. března 2009,
      vydává tento
      Rozsudek
      1        Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Švédské království tím, že nejpozději do
         31. prosince 1998 nezajistilo, aby veškerá vypouštění z čistíren městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem
         vyšším než 10 000 PE, ke kterým dochází přímo do citlivých oblastí nebo jejich povodí, splňovala požadavky stanovené v příloze
         I směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02,
         s. 26), ve znění směrnice Komise 98/15/ES ze dne 27. února 1998 (Úř. věst. L 67, s. 29; Zvl. vyd. 15/04, s. 27, dále jen „směrnice
         91/271“), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 2, 3 a 5 směrnice 91/271.

       Právní rámec
       Úmluva o ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře
      2        Evropské společenství je spolu s některými členskými státy a Ruskou federací stranou Úmluvy o ochraně mořského prostředí oblasti
         Baltského moře (Helsinská úmluva revidovaná v roce 1992) (Úř. věst. 1994, L 73, s. 20, dále jen „Úmluva o Baltském moři“),
         která byla přijata rozhodnutím Rady 94/157/ES ze dne 21. února 1994 o uzavření Úmluvy o ochraně mořského prostředí oblasti
         Baltského moře (Helsinská úmluva revidovaná v roce 1992) (Úř. věst. L 73, s. 19; Zvl. vyd. 11/19, s. 291) jménem Společenství.

       Právní úprava Společenství
      3        Směrnice 91/271 se podle svého článku 1 týká odvádění, čištění a vypouštění městských odpadních vod a čištění a vypouštění
         odpadních vod z určitých průmyslových odvětví a jejím cílem je ochrana životního prostředí před nepříznivými účinky vypouštění
         výše uvedených odpadních vod.

      4        Článek 2 této směrnice stanoví:

      „Pro účely této směrnice se rozumí:
      1)     ‚městskými odpadními vodami‘: splašky nebo směs splašků, průmyslových odpadních vod nebo dešťových vod;
      [...]
      4)     ‚aglomerací‘: oblast, v níž jsou obyvatelé a popřípadě i hospodářské činnosti natolik soustředěni, že městské odpadní vody
         jsou shromažďovány a odváděny do městské čistírny odpadních vod nebo do společného místa vypouštění;

      5)     ‚stokovou soustavou‘: kanalizační systém shromažďující a odvádějící městské odpadní vody;
      6)     ‚1 PE (populačním ekvivalentem)‘: zatížení vyjádřené jako produkce organického biologicky odbouratelného znečištění, která
         odpovídá pětidenní biochemické spotřebě kyslíku (BSK5) 60 g O2/den;

      […]
      8)     ‚sekundárním čištěním‘: čištění městských odpadních vod postupem obvykle zahrnujícím biologické čištění s dosazováním nebo
         jiný postup, který vyhovuje požadavkům uvedeným v tabulce 1 přílohy I;

      9)     ‚přiměřeným čištěním‘: čištění městských odpadních vod jakýmkoli postupem nebo způsobem zneškodňování, který zajistí, že po
         jejich vypuštění vyhoví recipient jakostním cílům a příslušným ustanovením této směrnice nebo jiných směrnic Společenství;

      […]
      11)   ‚eutrofizací‘: obohacování vod živinami, zejména dusíkatými látkami nebo fosforem, které způsobuje urychlený růst řas a vyšších
         rostlin, a tím nežádoucí porušení rovnováhy mezi organismy přítomnými ve vodách a jakostí těchto vod;

      […]
      13)   ‚pobřežními vodami‘: vody nacházející se vně hranice odlivu nebo vnější hranice ústí.“
      5        Obecná pravidla použitelná na odpadní vody, na které se vztahuje uvedená směrnice, jsou obsažena v jejím článku 4, který ve
         svém prvním odstavci stanoví:

      „Členské státy zajistí, aby městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami byly před vypuštěním podrobeny sekundárnímu
         čištění nebo jinému rovnocennému čištění [...]“

      6        Článek 5 směrnice 91/271 stanoví:

      „1.   Pro účely odstavce 2 vymezí členské státy do 31. prosince 1993 citlivé oblasti podle kritérií uvedených v příloze II.
      2.     Členské státy zajistí, aby městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami byly před vypuštěním do citlivých oblastí čištěny
         podle přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v článku 4, a to nejpozději do 31. prosince 1998 u všech vypouštění z aglomerací
         s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE.

      3.     Vypouštění z čistíren městských odpadních vod popsaných v článku [odstavci] 2 musí vyhovovat příslušným požadavkům přílohy
         I B. [...]

      [...]
      5.     Vypouštění z čistíren městských odpadních vod, které se nacházejí v příslušných povodích nad citlivými oblastmi a přispívající
         ke znečištění těchto oblastí, podléhá ustanovením odstavců 2, 3 a 4.

      [...]“
      7        Druhý a třetí odstavec přílohy I B této směrnice zní následovně:

      „2.   Vypouštění z čistíren městských odpadních vod podrobené čištění podle článků 4 a 5 této směrnice musí vyhovovat požadavkům
         uvedeným v tabulce 1.

      3.     Vypouštění z čistíren městských odpadních vod do citlivých oblastí podléhajících eutrofizaci, jak stanoví příloha II A písm. a),
         musí navíc vyhovovat požadavkům uvedeným v tabulce 2 této přílohy.“

      8        Tabulka 2 uvedené přílohy I zní následovně:

      „Tabulka 2: Požadavky na vypouštění z čistíren městských odpadních vod v citlivých oblastech vymezených podle přílohy II A písm. a),
         které podléhají eutrofizaci. Podle místní situace se může použít jeden nebo oba ukazatele. Použijí se hodnoty koncentrací
         nebo procenta úbytku.“

      9        Podle druhé řádky této tabulky musí celkové množství dusíku buď představovat maximální koncentraci 15 mg/l u aglomerací, jejichž
         populační ekvivalent se pohybuje mezi 10 000 PE–100 000 PE, a 10 mg/l u větších aglomerací, nebo být sníženo minimálně o 70–80 %.

      10      Druhý pododstavec přílohy II A písm. a) směrnice 91/271 stanoví:

      „Při uvažování o živině, která má být dalším čištěním omezena, by měly být vzaty v úvahu následující prvky:
      i)     jezera a vodní toky vtékající do jezer, nádrží a uzavřených zálivů, u kterých byla zjištěna malá výměna vody, a proto v nich
         může docházet k akumulaci. V těchto oblastech by mělo být zahrnuto odstraňování fosforu, pokud nelze dokázat, že toto odstraňování
         nebude mít žádný účinek na stupeň eutrofizace. U vypouštění z velkých aglomerací se bere v úvahu také odstraňování dusíku;

      ii)   ústí řek, zálivy a další pobřežní vody, u kterých byla zjištěna malá výměna vody, nebo do kterých je přiváděno velké množství
         živin. Vypouštění z malých aglomerací mají v těchto oblastech obvykle menší důležitost, ale u vypouštění z velkých aglomerací
         je nutno zahrnout odstraňování fosforu a dusíku, pokud nelze dokázat, že toto odstraňování nebude mít žádný účinek na stupeň
         eutrofizace.“

       Vnitrostátní právní úprava
      11      Z popisu vnitrostátní právní úpravy, který poskytlo ve svých písemnostech Švédské království, vyplývá, že veškeré činnosti,
         jakož i opatření mající nezanedbatelný význam pro životní prostředí spadají do oblasti působnosti švédského zákona o ochraně
         životního prostředí (miljöbalken). Každá švédská čistírna zajišťující čištění městských odpadních vod z aglomerací s populačním
         ekvivalentem vyšším než 2000 PE musí navíc získat povolení založené na individuálním posouzení. Při posuzování žádosti o povolení
         se provádí celkové hodnocení stavu oblastí, jež jsou recipienty odpadních vod, které spočívá na celkovém množství vypouštění
         ze všech zdrojů, jakož i na posouzení účinků vypouštění na výstupu.

       Postup před zahájením soudního řízení
      12      V roce 1994 vymezilo Švédské království všechny své vody jako citlivé oblasti. V letech 1998 a 2000 potvrdilo tuto klasifikaci
         Komisi. Krom toho tento členský stát uvedl, že jako kritérium použilo eutrofizaci a že ukazatelem, jenž umožňuje určit druh
         požadovaného čištění, jsou dotčené vodní útvary. Podle Švédského království je celé švédské území podle kritérií uvedených
         v příloze II A písm. a) bodech i) a ii) směrnice 91/271 oblastí citlivou vůči eutrofizaci, nebo oblastí, které hrozí eutrofizace
         z důvodu vypouštění fosforu.

      13      Dne 23. října 2002 zaslala Komise Švédskému království výzvu dopisem z důvodu, že tento členský stát nesplnil povinnosti,
         které pro něj vyplývají z článku 5 směrnice 91/271. Nesplnění povinnosti vyplývá podle Komise ze skutečnosti, že žádné z vypouštění
         z čistíren městských odpadních vod do citlivých oblastí nebylo v souladu s požadavky uvedenými v příloze I B uvedené směrnice.
         Švédské království mělo povinnost splnit požadavky použitelné na veškerá vypouštění městských odpadních vod z aglomerací s populačním
         ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, jakož i na veškerá vypouštění z takových čistíren nacházejících se v povodích nad citlivými
         oblastmi, nejpozději do 31. prosince 1998.

      14      Ve své odpovědi ze dne 5. února 2003 odmítlo Švédské království tvrzení Komise a uvedlo, že povinnosti vyplývající ze směrnice
         91/271 splnilo. Švédské orgány měly za to, že není nezbytné provádět odstraňování dusíku obsaženého ve vodách vypouštěných
         do Baltského moře čistírnami městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, které se
         nacházejí v oblastech na sever od obce Norrtälje. Navíc se domnívaly, že vypouštění dusíku z čistíren městských odpadních
         vod z ostatních aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE ve středním a jižním Švédsku nepřispívá k eutrofizaci
         pobřežních vod, neboť cestou od zdroje znečištění přes oblast povodí do moře je dusík dostatečně zadržován přirozenou cestou.

      15      Dne 1. dubna 2004 zaslala Komise Švédskému království odůvodněné stanovisko, ve kterém předložila vědecké studie dokládající,
         že odstraňování dusíku obsaženého ve vodách vypouštěných do Botnické zátoky a Botnického moře má vliv na míru eutrofizace
         v Baltském moři v užším smyslu. Komise uvedla, že z veškerých vod vypouštěných do Baltského moře, včetně Botnické zátoky a Botnického
         moře, čistírnami městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE musí být odstraňován
         jak fosfor, tak dusík.

      16      Komise měla navíc za to, že vypouštění dusíku z čistíren městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším
         než 10 000 PE ve středním a jižním Švédsku přispívá ke znečištění Baltského moře, které je citlivou oblastí. V této souvislosti
         poukázala na to, že přírodní zadržování v povodích není přijatelnou metodou snižování zatížení dusíkem v pobřežních oblastech.

      17      Švédské království odpovědělo na odůvodněné stanovisko Komise dopisy ze dne 14. a 22. června 2004, v nichž uvedlo, že v případě,
         kdy členský stát zaujímá stanovisko k oblastem, které jsou citlivé vůči eutrofizaci ve smyslu směrnice 91/271, musí rovněž
         posoudit, jaké živiny k eutrofizaci přispívají. Když tento členský stát zaujme stanovisko k této otázce, musí zajistit, aby
         v závislosti na místní situaci bylo provedeno terciární čištění dusíku nebo fosforu. Švédské království dále uvedlo, že členské
         státy si mohou zvolit metodu pro odstraňování dusíku v městských odpadních vodách. Směrnici 91/271 je tedy třeba vykládat
         v tom smyslu, že přírodní zadržování může být považováno za přijatelnou metodu odstraňování dusíku z městských odpadních vod
         pocházejících z vnitrozemí, které jsou vypouštěny do řek a vodních toků a odtékají do citlivých pobřežních oblastí.

      18      Vzhledem k tomu, že Komise nebyla s odpovědí Švédského království na uvedené odůvodněné stanovisko spokojena, podala projednávanou
         žalobu.

      19      Usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 28. ledna 2008 bylo Finské republice povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových
         žádání Švédského království.

       K žalobě
       Argumentace účastníků řízení
      20      Švédské království rozdělilo 141 čistíren městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000
         PE, ze kterých jsou odpadní vody vypouštěny přímo do citlivých oblastí nebo jejich povodí, do pěti skupin, jež jsou uvedeny
         v prvních pěti přílohách žalobní odpovědi Švédského království.

      21      Tento členský stát ve své duplice upřesnil, že je třeba opravit situaci u pěti z uvedených 141 čistíren. Čistírny v aglomeracích
         Kristianstad na jedné straně, a Jönköping a Huskvarna na straně druhé, které nyní tvoří jednu aglomeraci, musí být vyškrtnuty
         z přílohy 1 žalobní odpovědi tohoto členského státu, a doplněny do její přílohy 3. Čistírna v obci Lysekil musí být vyškrtnuta
         z uvedené přílohy 1 a doplněna do její přílohy 2. A konečně čistírna v Hammarö musí být vyškrtnuta z přílohy 2 žalobní odpovědi
         Švédského království a doplněna do přílohy 1 této odpovědi.

      22      Zaprvé, příloha 1 žalobní odpovědi Švédského království, ve znění jeho dupliky (dále jen „příloha 1 v pozměněném znění) vyjmenovává
         čistírny, u kterých má tento členský stát za to, že splňují požadavky směrnice 91/271. Nesplnění povinnosti není u těchto
         čistíren opodstatněné, neboť všechny jsou vybaveny speciálním zařízením pro odstraňování dusíku, které je v souladu s požadavky
         této směrnice. Komise se omezuje na konstatování, že v rozporu s uvedenou směrnicí neodstraňují dusík z městských odpadních
         vod čistírny v Eslövu, Kristianstadu a Jönköpingu.

      23      Zadruhé, co se týče jednak čistíren, které jsou vyjmenovány v příloze 2 žalobní odpovědi Švédského království, ve znění jeho
         dupliky (dále jen „příloha 2 v pozměněném znění“), a dále pak čistíren, které jsou vyjmenovány v příloze 3 této odpovědi,
         ve znění uvedené dupliky (dále jen „příloha 3 v pozměněném znění“), Komise uvádí, že akceptuje stanovisko Švédského království,
         podle něhož uvedené čistírny nesplňují požadavky směrnice 91/271, protože prvně uvedené z nich nejsou vybaveny zařízením pro
         odstraňování dusíku, a ostatní neodstraňují dusík z městských odpadních vod, jejichž čištění zajišťují, dostatečně.

      24      Zatřetí, pokud jde o čistírny vyjmenované v příloze 5 žalobní odpovědi Švédského království, rozlišuje je Komise podle toho,
         zda k vypouštění z těchto čistíren dochází přímo či nepřímo do Botnické zátoky a přímo či nepřímo do Botnického moře. Komise
         se domnívá, že jelikož se velká část švédských vnitrozemských vod vlévá do Baltského moře v užším smyslu, u něhož je eutrofizace
         způsobena především fosforem a dusíkem, musí být tyto vodní útvary považovány za citlivé na obě tyto živiny. Všechny tyto
         čistírny tedy musí kromě fosforu zajistit čištění od dusíku podle přísnějších požadavků ve smyslu čl. 5 odst. 2, 3 a 5 směrnice
         91/271 (dále jen „terciární čištění“).

      25      Komise připouští, že vody Botnické zátoky jsou citlivé pouze na fosfor, ale má za to, že tuto zátoku nelze posuzovat izolovaně,
         protože živiny, včetně dusíku, jsou z této části přemísťovány do ostatních částí Baltského moře. Komise, která vychází především
         ze zprávy o provedení směrnice 91/271 ve Švédsku, kterou v roce 2003 vypracoval na její žádost Water Research Center, (dále
         jen „zpráva z roku 2003“), je toho názoru, že vody v Botnickém moři jsou přinejmenším částečně citlivé na dusík. Tok vody
         z Botnické zátoky a z Botnického moře do Baltského moře v užším smyslu tak vede k odvádění značného množství dusíku.

      26      Pokud jde konečně o čistírny vyjmenované v příloze 4 žalobní odpovědi Švédského království, u kterých má tento členský stát
         za to, že jsou v souladu s požadavky směrnice 91/271, není ani u nich nezbytné provádět odstraňování dusíku, protože jeho
         přírodní zadržování je tak značné, že jeho vypouštění nepřispívá k eutrofizaci pobřežních vod. Finská republika ve svém spise
         vedlejšího účastníka v této souvislosti dodává, že takový proces přírodní sanace lze zohlednit při hodnocení, zda je odstranění
         dusíku nezbytné, v souladu s uvedenou směrnicí. Komise uvádí, že procentuální míry zadržení, které uvádí Švédské království,
         neumožňují dostatečné odstranění dusíku a že jeho výpočty vycházejí z průměrného snižování dusíku, což směrnice 91/271 neumožňuje.
         Na zadržování tedy nelze nahlížet tak, že splňuje požadavky tabulky 2 přílohy I uvedené směrnice, pokud jde o dostatečnou
         a konstantní úroveň čištění.

      27      Komise ve své replice tvrdí, že z požadavku na zajištění vysoké úrovně ochrany, vycházejícího ze zásad obezřetnosti a prevence,
         který je stanoven pro politiku Společenství v oblasti životního prostředí v čl. 174 odst. 2 ES a opětovně potvrzován v ustálené
         judikatuře, vyplývá, že je vhodnější napravovat znečištění životního prostředí u zdroje. V této souvislosti zastává Komise
         názor, že Švédské království neprokázalo, že odstranění dusíku jak z vnitrozemských, tak pobřežních vod nepovede ke zlepšení
         stupně eutrofizace v Baltském moři.

      28      Švédské království v tomto ohledu namítá, že odstraňování dusíku v případech, kdy to místní situace nevyžaduje, může podporovat
         kvetení sinic. Za takových okolností a pokud Komise nepředkládá důkaz, že místní situace odstraňování dusíku vyžaduje, vede
         zásada obezřetnosti spíše k tomu, aby se takové odstraňování neprovádělo.

       Závěry Soudního dvora
      29      Z článku 5 odst. 2 směrnice 91/271 vyplývá, že veškeré městské odpadní vody vypouštěné z aglomerací s populačním ekvivalentem
         vyšším než 10 000 PE do citlivé oblasti musí být čištěny podle přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v článku 4 uvedené
         směrnice, a to nejpozději do 31. prosince 1998.

      30      V této souvislosti již Soudní dvůr rozhodl, že k tomu, aby došlo k vypouštění ve smyslu čl. 5 odst. 2 směrnice 91/271, nezáleží
         na tom, zda jsou odpadní vody vypouštěny do citlivé oblasti přímo nebo nepřímo (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 25. dubna
         2002, Komise v. Itálie, C‑396/00, Recueil, s. I‑3949, body 29 až 32). Jak uvedla generální advokátka v bodě 72 svého stanoviska,
         je to v souladu s vysokou úrovní ochrany, kterou stanoví politika Společenství v oblasti životního prostředí podle čl. 174
         odst. 2 ES.

      31      Vymezení citlivých oblastí se může podle přílohy II A směrnice 91/271 zakládat na eutrofizaci, odběru pitné vody nebo požadavcích
         jiných směrnic.

      32      V projednávaném případě je nesporné, že Švédské království v roce 1994 vymezilo veškeré své vody jako oblasti citlivé na eutrofizaci
         a že všechny čistírny tohoto členského státu vypouštějí odpadní vody přímo či nepřímo do těchto oblastí.

      33      Z vyjádření předložených účastníky řízení vyplývá, že se obvykle jedna z živin, buď fosfor, nebo dusík, vyskytuje v menším
         množství než druhá z nich, a že tento nedostatek omezuje růst řas. Tato látka je tedy nazývána „omezujícím faktorem“. Vody
         v určité oblasti mohou být citlivé na některou z těchto látek nebo i na obě. Snížení fosforu nebo dusíku, v závislosti na
         citlivosti uvedených vod, tedy umožní omezení vzniku řas.

      34      Veškeré švédské vody byly vyhodnoceny jako vody citlivé vůči eutrofizaci nebo riziku eutrofizace z důvodu vypouštění fosforu.
         Pouze pobřežní vody nacházející se mezi norskou hranicí a obcí Norrtälje byly vymezeny jako citlivé vůči eutrofizaci nebo
         riziku eutrofizace z důvodu vypouštění dusíku.

      35      Je tedy třeba mít za to, že na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, Švédské království uvedlo v rámci vymezení citlivých oblastí,
         jaké živiny musí být podle tabulky 2 přílohy I směrnice 91/271 odstraňovány při vypouštění městských odpadních vod do švédských
         vnitrozemských vod. Jak uvádí Švédské království, nebyl totiž v tomto ohledu učiněn žádný rozdíl mezi pobřežními a vnitrozemskými
         vodami.

      36      Krom toho čl. 5 odst. 3 směrnice 91/271 určuje, jakým pravidlům podléhá terciární čištění odpadních vod vypouštěných do těchto
         citlivých oblastí. Z tohoto ustanovení, ve spojení s ustanoveními, na která odkazuje, vyplývá, že vypouštění z čistíren městských
         odpadních vod do citlivých oblastí, které jsou ohroženy eutrofizací, musí vyhovovat požadavkům podle tabulky 2 přílohy I této
         směrnice.

      37      Soudní dvůr již rozhodl, že se tyto požadavky použijí s výhradou druhého pododstavce přílohy II A písm. a) směrnice 91/271
         (rozsudek ze dne 23. září 2004, Komise v. Francie, C‑280/02, Sb. rozh. s. I‑8573, body 104 a 105). Bod ii) tohoto ustanovení
         uvádí, že co se týče pobřežních vod, u kterých byla zjištěna malá výměna vody nebo do kterých je přiváděno velké množství
         živin, je u velkých aglomerací nutno zahrnout odstraňování fosforu a dusíku, pokud nelze dokázat, že toto odstraňování nebude
         mít žádný účinek na stupeň eutrofizace.

      38      Tabulka 2 přílohy I této směrnice se týká snižování fosforu a dusíku v městských odpadních vodách. Podle názvu této tabulky
         se stanoví, že podle místní situace se může použít jeden nebo oba ukazatele. Fosfor nebo dusík, či obě dvě látky, musí totiž
         být snižovány podle podmínek místní situace. Členský stát si tedy může zvolit, zda použije hodnoty koncentrací nebo procenta
         úbytku.

      39      Je třeba uvést, že Komise a Švédské království se shodují na skutečnosti, že eutrofizace Baltského moře představuje velký
         ekologický problém a že tento jev je způsoben zvýšenou koncentrací dusíku a fosforu, což jsou látky, které jsou nicméně nezbytné
         pro mořský život.

      40      Jak tvrdí Švédské království, jednotné řešení na problém eutrofizace celého Baltského moře neexistuje.

      41      Za takových podmínek ze spisu vyplývá, že opatření, jež je nezbytné přijmout pro jednotlivé části Baltského moře ke snížení
         eutrofizace, nejsou stejná. Směrnice 91/271 v tomto ohledu stanoví, že členské státy na základě místní situace posoudí, které
         látky – fosfor anebo dusík – přispívají k eutrofizaci, a přijmou v souladu s tímto posouzením příslušná opatření týkající
         se čištění.

      42      Směrnice 91/271 tedy automaticky nevyžaduje snížení zatížení dusíkem, ačkoli odpadní vody jsou z čistíren městských odpadních
         vod vypouštěny do recipientů, které se nacházejí v citlivé oblasti. Faktorem určujícím, zda má být sníženo množství dusíku,
         nebo fosforu, je citlivost těchto recipientů společně s posouzením místní situace.

      43      Nelze proto přijmout výklad Komise, podle něhož pouhá okolnost, že městské odpadní vody vypouštěné z čistíren odtékají do
         citlivé oblasti, umožňuje mít za to, že směrnice 91/271 vyžaduje terciární čištění od dusíku. Podle čl. 5 odst. 5 uvedené
         směrnice závisí povinnost snižovat zatížení dusíkem na míře, v jaké vypouštění z čistíren městských odpadních vod, které se
         nacházejí v povodích nad citlivými oblastmi, přispívá ke znečištění těchto oblastí.

      44      Jelikož je určení omezujícího faktoru spojeno nikoli výlučně s citlivostí recipientů, ale i s existencí znečišťujícího účinku
         vypouštění na tyto recipienty, nelze tvrdit, jak to v podstatě činí Komise, že vzhledem k tomu, že v Baltském moři v užším
         smyslu dochází k silné eutrofizaci z důvodu působení jak dusíku, tak fosforu a že většina švédských vnitrozemských vod ústí
         do tohoto moře, musejí být řeky stejně jako jezera i švédské pobřežní vody považovány za citlivé na obě látky.

      45      Z těchto úvah vyplývá, že v rozporu s tím, co tvrdí Komise, nestanoví směrnice 91/271 obecnou povinnost požadovat terciární
         čištění od dusíku při vypouštění městských odpadních vod z každé čistírny z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než
         10 000 PE.

      46      Jelikož směrnice 91/271 ukládá povinnost snižování fosforu nebo dusíku podle místní situace, tedy podle citlivosti recipientů
         na některou z těchto živin a znečišťujícího účinku vypouštění na tyto recipienty, lze provést společné posouzení dotčených
         čistíren, ze kterých dochází k vypouštění do stejného povodí.

      47      Krom toho vypouštění z čistíren městských odpadních vod nacházejících se ve stejném povodí citlivé oblasti, ať jsou přímá
         či nepřímá, podléhají na základě čl. 5 odst. 5 směrnice 91/271 požadavkům použitelným na citlivé oblasti pouze tehdy, pokud
         tato vypouštění přispívají ke znečištění této oblasti. Musí tedy existovat příčinná souvislost mezi uvedeným vypouštěním a znečištěním
         citlivých oblastí.

      48      Otázku, zda Komise prokázala existenci takové příčinné souvislosti, je tedy třeba posuzovat ve světle těchto úvah.

      49      Je totiž třeba připomenout, že podle ustálené judikatury přísluší Komisi v rámci řízení o nesplnění povinnosti zahájeného
         podle článku 226 ES prokázat existenci tvrzeného nesplnění povinnosti. Komise musí Soudnímu dvoru předložit veškeré poznatky
         nezbytné k přezkoumání existence tohoto nesplnění povinnosti, aniž by se mohla opírat o jakoukoli domněnku (viz zejména rozsudky
         ze dne 25. května 1982, Komise v. Nizozemsko, 96/81, Recueil, s. 1791, bod 6, a ze dne 26. dubna 2007, Komise v. Itálie, C‑135/05,
         Sb. rozh. s. I‑3475, bod 26).

      50      Krom toho, pokud Komise předložila dostatečné poznatky umožňující prokázat věcnou správnost skutkových zjištění, ke kterým
         došlo na území žalovaného členského státu, přísluší tomuto členskému státu, aby zevrubně a podrobně zpochybnil předložené
         údaje a důsledky, jež z nich vyplývají (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 22. září 1988, Komise v. Řecko, 272/86, Recueil,
         s. 4875, bod 21, a ze dne 9. listopadu 1999, Komise v. Itálie, C‑365/97, Recueil, s. I‑7773, body 84 a 86).

      51      Zaprvé, pokud jde o čistírny vyjmenované v příloze 1 v pozměněném znění, Komise tvrdí, aniž by to však prokázala, že jednak
         čistírny v Eslöv, Kristianstadu a Jönköpingu nejsou vybaveny zařízeními k odstraňování dusíku z městských odpadních vod, jejichž
         čištění zajišťují. Dále se Komise omezuje na tvrzení, že dusík nebyl odstraněn z odpadních vod pocházejících z aglomerací
         Hönö, Strömstad, Lidköping, Sävsjö, Borgholm, Bjuv, Svedala, Klippan, Torekov a Åmål.

      52      Za těchto podmínek nemá Soudní dvůr k dispozici dostatek poznatků, aby mohl přesně pojmout rozsah porušení práva Společenství
         vytýkaného Švédskému království, a ověřit tak existenci porušení povinností tvrzeného Komisí (viz rozsudek ze dne 26. dubna
         2007, Komise v. Finsko, C‑195/04, Sb. rozh. s. I‑3351, bod 32).

      53      Pokud jde zadruhé o čistírny vyjmenované v přílohách 2 a 3 v pozměněném znění, je třeba připomenout, že v rámci žaloby pro
         nesplnění povinnosti přísluší Soudnímu dvoru konstatovat, zda vytýkané nesplnění povinnosti existuje, či nikoli, a to i pokud
         dotyčný stát nesplnění povinnosti nezpochybňuje (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 15. ledna 2002, Komise v. Itálie, C‑439/99,
         Recueil, s. I‑305, bod 20, a ze dne 23. února 2006, Komise v. Německo, C‑43/05, bod 11).

      54      Je třeba uvést, že samotné Švédské království v této souvislosti uznává, že nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají
         ze směrnice 91/271. Tento členský stát potvrzuje, že k uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nesplňovaly čistírny
         vyjmenované v přílohách 2 a 3 v pozměněném znění požadavky uložené v příloze I uvedené směrnice. Z odpovědí Švédského království
         na písemné otázky především vyplývá, že jednak čistírny vyjmenované v příloze 2 v pozměněném znění není vybaveno speciální
         technologií pro odstraňování dusíku. Švédské království dále připustilo, že čistírny vyjmenované v příloze 3 v pozměněném
         znění jsou vybaveny speciální technologií pro odstraňování dusíku, ale že vypouštění dusíku z těchto čistíren je tak značné,
         že i v případě zvýšené míry zadržení přispívá k eutrofizaci.

      55      I za předpokladu, že by Komise v žalobě zaujala globální přístup ohledně veškerého vypouštění z čistíren městských odpadních
         vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, ze kterých jsou odpadní vody odváděny přímo do citlivých
         oblastí nebo jejich povodí, nebrání tato okolnost tomu, aby mohlo být nesplnění povinnosti uznáno u některých z těchto čistíren.
         Tento závěr je totiž potvrzen okolností, že tím, že Švédské království připustilo, že čistírny vyjmenované v přílohách 2 a 3
         v pozměněném znění nesplňují požadavky plynoucí z přílohy 1 směrnice 91/271, a výslovně potvrdilo, že tuto část žaloby Komise
         nezpochybňuje.

      56      Z výše uvedeného vyplývá, že Švédské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice 91/271, pokud jde
         o vypouštění dusíku z čistíren uvedených v přílohách 2 a 3 v pozměněném znění.

      57      Zatřetí, co se týče čistíren vyjmenovaných v příloze 4 žalobní odpovědi Švédského království na jedné straně a čistíren vyjmenovaných
         v příloze 5 této odpovědi na straně druhé, u nichž není potřebné žádné speciální vybavení pro odstraňování dusíku, protože
         vypouštění z těchto čistíren nepřispívá k eutrofizaci citlivých oblastí, je třeba přezkoumat, zda Komise prokázala, že vypouštění
         z uvedených čistíren přispívá k eutrofizaci těchto oblastí.

      58      V této souvislosti je třeba konstatovat, že jak vyplývá ze spisu, jsou uvedené čistírny rozmístěny v povodích, jejichž recipienty
         jsou jednak Botnický záliv, který představuje rameno Baltského moře, a jednak Baltské moře v užším smyslu.

       K čistírnám, které vypouštějí odpadní vody do Botnického zálivu
      59      Některé z čistíren, které jsou vyjmenovány v příloze 5 žalobní odpovědi Švédského království, vypouštějí své odpadní vody
         přímo či nepřímo do Botnické zátoky, další pak své odpadní vody vypouštějí přímo či nepřímo do Botnického moře. Je tedy možné
         společně posoudit dotčené čistírny, ze kterých dochází k vypouštění do stejného povodí.

      60      Zaprvé, čistírnami městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, ze kterých jsou odpadní
         vody vypouštěny přímo do Botnické zátoky, jsou čistírny Haparanda, Luleå, Piteå, Skellefteå a Umeå, a čistírnami, z nichž
         jsou odpadní vody vypouštěny do povodí Botnické zátoky, jsou čistírny Kiruna, Gällivare a Boden.

      61      Účastníci řízení se shodují na tom, že Botnická zátoka je jedinou významnou oblastí v tomto moři, která není obecně zasažena
         eutrofizací. Komise navíc uznává, že fosfor je omezujícím faktorem v Botnické zátoce.

      62      Za těchto podmínek Komise neprokázala, že Švédské království mělo vzhledem k podmínkám panujícím v Botnické zátoce povinnost
         zavést terciární čištění od dusíku v každé čistírně městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším
         než 10 000 PE, ze kterých jsou odpadní vody vypouštěny do Botnické zátoky.

      63      Zadruhé, čistírnami městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, ze kterých jsou odpadní
         vody vypouštěny přímo do Botnického moře, jsou čistírny v Örnsköldsvik, Härnösand, Timrå, Sundsvall, Hudiksvall, Söderhamn
         a Gävle, a čistírnami, z nichž jsou odpadní vody vypouštěny nebo povodí Botnického moře, jsou čistírny v, Sollefteå, Östersund,
         Åre, Ljusdal, Bollnäs, Mora, Falun, Borlänge, Vesta a Sandviken.

      64      Účastníci řízení se neshodují jednak v otázce výskytu eutrofizace a určení omezujícího faktoru v Botnickém moři, a jednak
         v otázce existence a případných účinků přesunu dusíku z Botnického zálivu do Baltského moře v užším smyslu.

      –       K výskytu eutrofizace a k určení omezujícího faktoru v Botnickém moři
      65      Podle výsledků studií, které ke spisu připojilo Švédské království, je jediným subregionem Baltského moře, který nevykazuje
         zjevné znaky eutrofizace, Botnický záliv, včetně Botnického moře.

      66      Komise vychází ve svém tvrzení, podle něhož je dusík významným omezujícím faktorem eutrofizace Botnického moře, ze zprávy
         z roku 2003.

      67      Tato zpráva nicméně zdůrazňuje, že se obecně připouští, že se v otevřených vodách Botnického zálivu problém eutrofizace nevyskytuje.

      68      Z výše uvedeného vyplývá, že Komise neprokázala, že je dusík významným omezujícím faktorem eutrofizace v otevřených vodách
         Botnického moře.

      69      Podle závěrů zprávy z roku 2003 je eutrofizace problémem postihujícím Baltské moře v užším smyslu, Kattegat, Sund, jakož i pobřežní
         oblasti Botnického moře, kde je malá výměna vody a kde se vyskytuje zvýšený obsah živin.

      70      Pokud jde o pobřežní vody, zpráva z roku 2003 potvrzuje, že tyto vody podléhají eutrofizaci z důvodu malé výměny vody a vyššího
         zatížení živinami. Tato zpráva navíc tvrdí, že fosfor je hlavním omezujícím faktorem ve švédských pobřežních vodách.

      71      V tomto ohledu je třeba zohlednit bod ii) přílohy II A písm. a) druhého pododstavce směrnice 91/271, který uvádí, že u pobřežních
         vod, u kterých byla zjištěna malá výměna vody, nebo do kterých je přiváděno velké množství živin, mají vypouštění z malých
         aglomerací v těchto oblastech obvykle menší důležitost, ale u vypouštění z velkých aglomerací je nutno zahrnout odstraňování
         fosforu nebo dusíku, pokud nelze dokázat, že toto odstraňování nebude mít žádný účinek na stupeň eutrofizace.

      72      V této souvislosti zpráva z roku 2003 uvádí, že přetrvávají pochybnosti ohledně účinnosti odstraňování dusíku, a potvrzuje,
         že snižování zatížení dusíkem v částech Baltského moře, kde je fosfor omezujícím faktorem, má na eutrofizaci pouze omezený
         účinek.

      73      Švédské království navíc tvrdí, aniž by Komise prokázala opak, že odstraňování dusíku by mělo za následek snížení přenosu
         dusíku z Botnické zátoky do Botnického moře přibližně o 19 tun, což představuje méně než 0,1 % celkového přenosu dusíku mezi
         těmito dvěma mořskými oblastmi. Účinek odstraňování dusíku v Botnickém zálivu na stupeň eutrofizace Baltského moře v užším
         smyslu by tedy byl nevýznamný.

      74      Za těchto okolností je důvodné konstatovat, že Komise neprokázala, že Švédské království mělo vzhledem k podmínkám panujícím
         v Botnické zátoce povinnost zavést terciární čištění dusíku obsaženého v odpadních vodách vypouštěných z každé čistírny městských
         odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, které vypouštějí odpadní vody do Botnického moře.

      –       K existenci a případným účinkům přenosu dusíku z Botnického zálivu do Baltského moře v užším smyslu
      75      Komise poznamenává, že mezi jednotlivými částmi mořských vod dochází každopádně k přemísťování významného množství živin.
         62 % celkového množství dusíku vypouštěného přímo či nepřímo do Botnické zátoky odtéká do Botnického moře, které je mořskou
         oblastí, ve které dusík představuje významný omezující faktor.

      76      Jednak sice platí, jak uvádí Komise a Švédské království, že povinnost zajistit čištění od dusíku je nutno posuzovat z globálního
         hlediska s přihlédnutím k citlivosti vnitrozemských vod a zároveň k citlivosti pobřežních vod, které jsou recipienty. Je třeba
         mít nicméně na paměti, že pojem „povodí“ má meze. V této souvislosti je nutno uvést, že Komise při jednání připustila, a to
         v rozporu s tím, co uvedla v bodu 44 své repliky, že netvrdí, že Botnická zátoka a Botnické moře mohou být považovány za povodí
         Baltského moře v užším smyslu.

      77      Pokud jde dále o argument Švédského království, podle něhož je výměna vody mezi Botnickou zátokou, Botnickým mořem a Baltským
         mořem v užším smyslu značně omezena, je třeba uvést, jak vyplývá ze spisu předloženého Soudnímu dvoru, že Baltské moře je
         mělké moře, což výměnu vody nepodporuje. Krom toho z přílohy 11 žalobní odpovědi Švédského království, která obsahuje topografii
         Baltského moře, vyplývá, že mezi Botnickou zátokou a Botnickým mořem je výměna vody omezena přírodními překážkami, které se
         nacházejí na severu souostroví Kvarken. Podle této mapy je Botnická zátoka propojena s Botnickým mořem mělčinou, která dosahuje
         maximální hloubky 25 metrů. Toto konstatování je navíc potvrzeno přílohou 12 této odpovědi, která zobrazuje profil dna Baltského
         moře.

      78      Za těchto okolností je nutno konstatovat, že Komise neprokázala, že neexistuje žádná fyzická zábrana, která by omezovala přemísťování
         dusíku mezi příslušnými částmi mořských vod.

      79      Krom toho, jak uvedla generální advokátka v bodu 93 svého stanoviska, Botnické moře je skutečnou sběrnou jímkou dusíku. Navíc
         zpráva z roku 2003 připouští, že potíže s eutrofizací způsobenou dusíkem v Botnickém zálivu jsou menší a že do Baltského moře
         v užším smyslu proniká jen malé množství dusíku. Mělčina a zúžení Botnického zálivu u Ålandských ostrovů rovněž svědčí o tom,
         že tato topografie nepodporuje přesun vody, a tedy ani dusíku.

      80      Ačkoli tedy dochází k přenosu dusíku mezi Botnickým zálivem a Baltským mořem v užším smyslu, Komise neprokázala, že odvádění
         vody z Botnické zátoky a Botnického moře do Baltského moře v užším smyslu vede k přenosu značné míry znečištění dusíkem ze
         severních regionů Švédska, jejichž čistírny nezajišťují odstraňování dusíku.

      81      V této souvislosti je nutno konstatovat, že se účastníci řízení shodují v tom, že do Baltského moře v užším smyslu plyne přibližně
         11 % celkového množství dusíku, který se vyskytuje v Botnickém moři.

      82      Jak nicméně vyplývá z dokumentů ve spisu a z vyjádření Švédského království v průběhu jednání, relevantní je takové procentuální
         množství, jaké odpovídá množství dusíku, které je vypouštěno z čistíren městských odpadních vod z aglomerací s populačním
         ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, z nichž jsou odpadní vody vypouštěny do Botnického zálivu, a které je odváděno do Baltského
         moře. Naopak celkový přísun dusíku nemůže být v daném případě považován za skutečnost rozhodnou pro určení, zda u dusíku pocházejícího
         z uvedených čistíren musí být zajištěno terciární čištění.

      83      Dokumenty ze spisu totiž umožňují prokázat, že živiny, a mezi nimi i dusík, pocházejí z řady lidských činností a dostávají
         se nakonec do moře, v první řadě prostřednictvím emisí do ovzduší a z toho vyplývajících nánosů, zadruhé prostřednictvím vypouštění
         z bodových zdrojů nacházejících se podél pobřeží nebo pocházejících z povodí, přenášených řekami a zatřetí úniky z difúzních
         zdrojů.

      84      V této souvislosti umožňují dokumenty ve spisu prokázat, že jednak velké množství dusíku, které se vyskytuje v Botnickém zálivu,
         pochází z vypouštění z difúzních zdrojů. Dále pak je v rámci této kategorie zemědělství lidskou činností, která má největší
         podíl na vypouštění dusíku.

      85      Z toho vyplývá, že množství dusíku, které je vypouštěno z čistíren městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem
         vyšším než 10 000 PE, neodpovídá podílu dusíku, který uvedla Komise.

      86      Za těchto podmínek je obtížné pochopit, čemu odpovídá procentuální míra přenosu dusíku ve výši 62 %, uvedená Komisí. Taková
         míra nemůže v žádném případě odpovídat množství dusíku obsaženého odpadních vodách, jež vypouštějí čistírny městských odpadních
         vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE.

      87      Podle vyjádření Švédského království uvedeného při jednání činí procentuální míra přenosu dusíku, která zahrnuje výlučně vypouštění
         této živiny z dotčených čistíren, přibližně 1,2 %.

      88      Za těchto okolností Komise neprokázala, že přenos dusíku ze švédských čistíren, které zajišťují čištění městských odpadních
         vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, z nichž jsou odpadní vody vypouštěny přes Botnický záliv
         do Baltského moře v užším smyslu, lze považovat za významný ve smyslu judikatury, podle níž přísun dusíku způsobený městskými
         odpadními vodami, které jsou odváděny do eutrofizovaných vod, lze považovat za významný, pokud představuje přibližně 10 %
         celkového přísunu dusíku (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Komise v. Francie, bod 77).

      89      Krom toho Výbor Helcom, zřízený na základě Úmluvy o Baltském moři, přijal na svém ministerském zasedání v Krakově dne 15. listopadu
         2007 akční plán pro Baltské moře (Helcom Baltic Sea Action Plan). Tento akční plán, který byl předmětem debat v průběhu jednání,
         stanoví maximální limity pro vypouštění dusíku a fosforu, jakož i nezbytné snížení množství dusíku a fosforu v jednotlivých
         částech Baltského moře. Z toho vyplývá, že v Botnické zátoce a v Botnickém moři není nezbytné snižovat podíl dusíku.

      90      Ačkoli je pravda, že se uvedený akční plán zároveň vyslovil i pro snížení dusíku v Baltském moři v užším smyslu do výše 94 000
         tun ročně, je třeba uvést, že tento požadavek se Švédského království netýká. Vztahuje se naopak na státy, které se nacházejí
         v oblasti povodí Baltského moře v užším smyslu.

      91      Za těchto podmínek je třeba konstatovat, že Komise nepředložila důkaz ani o tom, že vypouštění dusíku z vnitrozemských vod
         a pobřežních vod Botnické zátoky přispívá k eutrofizaci Botnického moře, ani o tom, že dusík představuje hlavní omezující
         faktor eutrofizace Botnického moře.

      92      Z výše uvedeného vyplývá, že Komise neprokázala, že množství dusíku, které pochází z čistíren městských odpadních vod vypouštěných
         z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, ze kterých jsou odpadní vody vypouštěny do Botnického zálivu,
         přispívá k eutrofizaci v Baltském moři v užším smyslu. Komise tedy nepředložila důkaz, že Švédské království mělo povinnost
         zajistit terciární čištění od dusíku v každé čistírně městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším
         než 10 000 PE, ze kterých jsou odpadní vody vypouštěny do Botnického zálivu.

      93      Za těchto okolností je důvodné mít za to, že Komise nepředložila důkaz, že Švédské království nesplnilo povinnosti, které
         pro něj vyplývají ze směrnice 91/271 ohledně každé čistírny městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem
         vyšším než 10 000 PE, ze kterých jsou odpadní vody vypouštěny do Botnického zálivu.

       K čistírnám, které vypouštějí odpadní vody do povodí Baltského moře v užším smyslu
      94      Pokud jde o vypouštění odpadních vod z čistíren vyjmenovaných v příloze 4 žalobní odpovědi Švédského království, jež se nacházejí
         na území jižního Švédska a které zajišťují čištění městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než
         10 000 PE, jež se nacházejí v povodí, z nichž vody odtékají do pobřežních vod mezi norskou hranicí a obcí Norrtälje, které
         jsou citlivé na dusík, Švédské království tvrdí, že terciární čištění dusíku není nezbytné, jelikož dostatečné odstranění
         této živiny je umožněno jevem přírodního zadržování dusíku.

      95      V tomto ohledu ze spisu předloženého Soudnímu dvoru vyplývá, že zadržování je přírodní proces, k němuž dochází v jezerech
         a vodních tocích, které zachycují značnou část vypouštěného dusíku a přeměňují jej na neškodný plyn, což odpovídá rovněž procesu,
         který se používá při odstraňování dusíku v čistírnách. K zadržení dochází především ve vodních nádržích, kde se tok vod zpomaluje
         a doba setrvání obvykle činí několik let. Tento jev probíhá tak, že dusík je odstraňován buď s organickými látkami v usazeninách
         ze dna jezer, anebo procesem nitrifikace/denitrifikace mikrobů jakožto plynný dusík do ovzduší.

      96      Komise nepopírá, že zadržování dusíku je chemický proces, který probíhá ve vodě a který snižuje koncentraci dusíku, tvrdí
         však, že tento proces nemůže nahradit odstraňování dusíku čistírnami, jež je upraveno ve směrnici 91/271, neboť je to v rozporu
         se zásadou obezřetnosti. Komise se navíc domnívá, že proces zadržování dusíku neumožňuje jeho trvalé odstranění a podléhá
         sezónním výkyvům.

      97      Nejprve je třeba konstatovat, že žádné ustanovení směrnice 91/271 nebrání tomu, aby přírodní zadržování dusíku mohlo být považováno
         za způsob odstraňování dusíku z městských odpadních vod.

      98      Pokud jde o argument Komise, podle něhož je proces zadržování dusíku příliš nestabilní, než aby mohl být zohledněn, je třeba
         uvést, že Švédské království poukázalo na to, že výpočet vypouštění z každé aglomerace do citlivých pobřežních vod je založen
         na skutečném vypouštění z aglomerace ve spojení se zadržením vypočítaným na individuálním základě. Použitá metoda zahrnuje
         výsledky skutečných měření obsahu dusíku v různých vodních tocích a výpočty jsou obvykle založeny na programu měření prováděných
         po období až deseti let. Z toho vyplývá, že tyto výpočty zohledňují rovněž dusík, který se vrací do vody, a tento výsledek
         tedy vyjadřuje čisté zadržení, které zahrnuje veškerý dusík, včetně dusíku, který byl zachycen dříve a byl znovu uvolněn.

      99      Dále je třeba uvést, že samotná zpráva z roku 2003 připouští, že přírodní zadržení představuje legálně přípustnou možnost.

      100    Konečně je třeba připomenout, jak bylo uvedeno v bodě 47 tohoto rozsudku, že mezi vypouštěním a znečištěním citlivých oblastí
         musí existovat přiměřená příčinná souvislost. Ačkoli jsou tedy vody Baltského moře v užším smyslu stiženy eutrofizací způsobenou
         především dusíkem, dokud Komise neprokázala, že vypouštění dusíku z čistíren městských odpadních vod z aglomerací s populačním
         ekvivalentem vyšším než 10 000 PE do Baltského moře v užším smyslu přispívá k eutrofizaci tohoto moře, nelze vyžadovat u žádné
         z těchto čistíren, aby zajišťovala terciární čištění od dusíku.

      101    Jak navíc uvedla generální advokátka v bodě 82 svého stanoviska, tabulka 2 přílohy I směrnice 91/271 nevyžaduje v rámci terciárního
         čištění úplné vyčištění, nýbrž v případě dusíku jeho snížení, aby buď byla dodržena norma 15mg/l u aglomerací s populačním
         ekvivalentem 10 000 PE a 100 000 PE, nebo bylo dosaženo minimálního procenta snížení o 70 až 80 %. Nepřímé vypouštění dusíku
         do vod citlivých vůči této látce vede tedy k povinnosti zajistit snížení dusíku pouze tehdy, pokud z některé čistírny zasáhne
         tyto citlivé vody více než 30 % dusíku obsaženého v městských odpadních vodách.

      102    Je tedy nutno určit, zda Komise prokázala, že vypouštění z dotčených čistíren není v souladu s těmito požadavky.

      103    Úvodem je třeba poznamenat, jak uvedlo Švédské království, že území tohoto členského státu je tvořeno četnými jezery a řekami.
         Švédské království navíc dodalo, že dochází ke značnému časovému rozpětí mezi dobou, kdy je dusík vypuštěn do vodního systému,
         a okamžikem, kdy se dostane na pobřeží, a že přírodní proces, ve kterém se dusík ve vypouštěných vodách uvolňuje, trvá tedy
         dlouhou dobu. Za těchto podmínek je nutno konstatovat, že přírodní charakteristiky švédského území jsou zjevně takové povahy,
         že umožňují zadržování dusíku.

      104    Švédské království jednak uvedlo, aniž by mu Komise oponovala, že klasická čistírna vybavená k mechanickému, biologickému
         a chemickému odstraňování znečištění provádí vždy určité odstraňování dusíku, i když není k tomuto účelu speciálně vybavena.
         Snížení dusíku v takové čistírně činí v průměru 30 %. Z informací, které Švédské království sdělilo ve své odpovědi na písemné
         otázky, dále vyplývá, že podle výpočtů provedených v roce 2008 činí míra zadržení dusíku 54 % u čistírny Filipstad, 81 % u čistírny
         Kumla, 47 % u čistírny Flen, 92 % u čistírny Nässjö, 74 % u čistírny Tranås, 70 % u čistírny Vimmerby a 48 % u čistírny Olofström.

      105    Je důvodné konstatovat, že za těchto okolností Komise u žádné z čistíren vyjmenovaných v příloze 4 žalobní odpovědi Švédského
         království neprokázala, že účinky snížení dusíku v čistírnách na jedné straně spolu s přírodním zadržením dusíku na straně
         druhé, neumožňují dosáhnout minimální míry snížení dusíku, požadované směrnicí 91/271.

      106    Za těchto podmínek je třeba konstatovat, že Komise nepředložila důkaz o tvrzeném nesplnění povinnosti týkajícím se uvedených
         čistíren.

      107    Z výše uvedeného vyplývá, že Švédské království tím, že nejpozději do 31. prosince 1998 nezajistilo, aby veškerá vypouštění
         z čistíren městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, vyjmenovaných v přílohách
         2 a 3 v pozměněném znění, ke kterým dochází přímo do citlivých oblastí nebo jejich povodí, splňovala požadavky stanovené v příloze
         I směrnice 91/271, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 2, 3 a 5 uvedené směrnice.

      108    Ve zbývající části se žaloba zamítá.

       K nákladům řízení
      109    Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to
         účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. V projednávaném případě Komise sice neměla z převážné části ve věci
         úspěch, avšak Švédské království nepožadovalo náhradu nákladů řízení, a tudíž je třeba rozhodnout, že každý účastník řízení
         ponese vlastní náklady řízení.

      110    Podle čl. 69 odst. 4 jednacího řádu členské státy, které vstoupily do řízení jako vedlejší účastníci, nesou vlastní náklady
         řízení.

      Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
      1)      Švédské království tím, že nejpozději do 31. prosince 1998 nezajistilo, aby veškerá vypouštění z čistíren městských odpadních
            vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, vyjmenovaných v přílohách 2 a 3 jeho žalobní odpovědi, ve
            znění jeho dupliky, ke kterým dochází přímo do citlivých oblastí nebo jejich povodí, splňovala požadavky stanovené v příloze
            I směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, ve znění směrnice Komise 98/15/ES ze
            dne 27. února 1998, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 2, 3 a 5 uvedené směrnice.
      2)      Ve zbývající části se žaloba zamítá.
      3)      Komise Evropských společenství, Švédské království a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.
      Podpisy.
      * Jednací jazyk: švédština.


Rozsudek Tribunálu (devátého senátu) ze dne 8. září 2016.#Dr Vita sp. z o.o. v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví.#Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazované ochranné známky Evropské unie 69 – Absolutní důvod pro odmítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009.#Věc T-360/15.


Rozsudek Soudního dvora ze dne 30. ledna 2001. # Španělské království proti Radě Evropské unie. # Právní základ - Životní prostředí. # Věc C-36/98.


Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. února 1989. # Komise Evropských společenství proti Francouzské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska. # Spojené věci 92 a 93/87.