title: Věc T-76/09: Žaloba podaná dne 16. února 2009 – Mundipharma v. OHIM – Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/27

         Žaloba podaná dne 16. února 2009 – Mundipharma v. OHIM – Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)
   (Věc T-76/09)
   2009/C 102/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mundipharma GmbH (Limburg (Lahn), Německo) (zástupce: F. Nielsen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Asociación Farmaceuticos Mundi (Alfafar (Valencia), Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. prosince 2008 ve věci R 852/2008-2; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI“ pro zboží a služby zařazené do tříd 5, 35 a 39 – přihláška č. 4 841 136

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Ochranná známka Společenství „mundi pharma“ pro zboží a služby zařazené do tříd 5 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 40/94 tím, že odvolací senát došel k nesprávnému závěru, že neexistovala podobnost výrobků nebo služeb, na které se dotčené ochranné známky vztahují


title: Věc T-258/05: Žaloba podaná dne 30. června 2005 Ericem Voigtem proti Komisi Evropských společenství

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/27

         Žaloba podaná dne 30. června 2005 Ericem Voigtem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-258/05)
   (2005/C 229/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 30. června 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Ericem Voigtem, s bydlištěm v Orange (Francie), zastoupeným Bernardem Autricem, advokátem.
   Žalobce navrhuje:

               1.

               přijetí jeho návrhu ze dne 11. 7. 2002 na uznání nemoci z povolání Evropskou komisí,

               2.

               zaplacení úroků Evropskou komisí ode dne 28. 5. 2004,

               3.

               zodpovězení Evropskou komisí jeho otázek ze dne 20. 1. 2004 zaslaných na úřad pro vyšetřování a disciplinární opatření (IDOC),

               4.

               uvedení důvodu pro zpětvzetí rozhodnutí o zahájení disciplinárního řízení proti úředníkovi (pan C) Evropskou komisí v roce 2003,

               5.

               zaplacení mu náhrady škody v částce jednoho milionu eur (1 000 000 eur),

               6.

               uložení žalované náhrady nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce žádá o to, aby jeho psychické potíže byly uznány jako nemoc z povolání ve smyslu článku 73 Služebního řádu. Uplatňuje porušení článku 26 Služebního řádu, jakož i porušení práv na obhajobu a zásad legitimního očekávání, transparentnosti a právní jistoty. Zároveň se dovolává chyby v řízení.


title: Věc T-316/11: Žaloba podaná dne 17. června 2011 — Kadio Morokro v. Rada

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/30

         Žaloba podaná dne 17. června 2011 — Kadio Morokro v. Rada
   (Věc T-316/11)
   2011/C 226/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mathieu Kadio Morokro (Cocody, Pobřeží slonoviny) (zástupce: S. Le Damany, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyslovit zrušení Rozhodnutí Rady 2011/221/SZBP ze dne 6. dubna 2011 (1) a nařízení Rady (EU) č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 (2), v rozsahu, v němž se týkají žalobce,

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu všech nákladů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává žalobního důvodu vycházejícího z porušení povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž toto opatření nebo toto nařízení porušuje článek 296 SFEU, podle něhož musí být právní akty orgánů Unie odůvodněny. Žalobce uvádí, že jednak odůvodnění neumožňuje pochopit důvody, z nichž byl žalobce zařazen na seznam osob obsažený v příloze uvedeného rozhodnutí a nařízení, ohledně kterýchžto osob byla přijata určitá omezující opatření, a jednak tento nedostatek odůvodnění zbavuje žalobce možnosti účinně zpochybnit omezující opatření uložená proti němu.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/221/SZBP ze dne 6. dubna 2011 o změně rozhodnutí 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L, s. 20).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L, s. 10).


title: Věc C-413/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. listopadu 2006 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie (Směrnice 2003/54/ES — Společná pravidla pro vnitřní trh s elektřinou — Směrnice 2004/85/ES — Dočasné odchylky ve prospěch Estonska — Právní základ)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. listopadu 2006 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-413/04) (1)

   (Směrnice 2003/54/ES - Společná pravidla pro vnitřní trh s elektřinou - Směrnice 2004/85/ES - Dočasné odchylky ve prospěch Estonska - Právní základ)
   (2006/C 331/06)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: A. Baas a U. Rösslein, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Sack a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Lopes Sabino a M. Bishop, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Estonská republika (zástupce: M. L. Uibo, zmocněnec), Polská republika (zástupci: M. Węglarz, T. Nowakowski a T. Krawczyk, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení směrnice Rady 2004/85/ES ze dne 28. června 2004, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES, pokud jde o použitelnost některých ustanovení na Estonsko (Úř. věst. L 236, s. 10) – Právní základ
   Výrok

               1)

               Směrnice Rady 2004/85/ES ze dne 28. června 2004, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES, pokud jde o použitelnost některých ustanovení na Estonsko, se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví ve prospěch Estonska odchylku od použití čl. 21 odst. 1 písm. b) a c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES, která trvá po 31. prosinci 2008, jakož i související povinnost zajistit pouze částečné otevření trhu představující 35 % spotřeby ke dni 1. ledna 2009 a povinnost sdělovat každý rok prahy spotřeby rozšiřující způsobilost na konečné spotřebitele.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Polská republika, Estonská republika a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc C-266/08: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/81/ES — Právo pobytu státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou oběťmi obchodování s lidmi nebo obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a kteří spolupracují s příslušnými orgány — Neexistence úplného provedení — Neoznámení prováděcích opatření )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/15

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-266/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/81/ES - Právo pobytu státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou oběťmi obchodování s lidmi nebo obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a kteří spolupracují s příslušnými orgány - Neexistence úplného provedení - Neoznámení prováděcích opatření“)
   2009/C 153/28
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a E. Adsera Ribera, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: B. Plaza Cruz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/81/ES ze dne 29. dubna 2004 o povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oběťmi obchodování s lidmi nebo obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a kteří spolupracují s příslušnými orgány (Úř. věst. L 261, s. 19; Zvl. vyd. 19/07, s. 69), ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/81/ES ze dne 29. dubna 2004 o povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oběťmi obchodování s lidmi nebo obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a kteří spolupracují s příslušnými orgány, a v každém případě tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc C-625/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2011 společnostmi Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS proti usnesení Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 21. září 2011 ve věci T-268/10, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS v. European Chemicals Agency (ECHA)

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/45

      Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2011 společnostmi Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS proti usnesení Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 21. září 2011 ve věci T-268/10, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS v. European Chemicals Agency (ECHA)
      (Věc C-625/11 P)
      (2012/C 25/83)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS (zástupci: K. Van Maldegem, R. Cana, avocats)

         Další účastníci řízení: European Chemicals Agency (ECHA), Nizozemské království, Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

                  —

                  zrušit usnesení Tribunálu ve věci T-268/10 a

                  —

                  zrušit rozhodnutí European Chemicals Agency (Evropská agentura pro chemické látky, dále jen „ECHA“), aby byl akrylamid označen za látku, jež splňuje kritéria stanovená v článku 57 nařízení (ES) č. 1907/2006 (1) o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek v souladu s článkem 59 nařízení č. 1907/2006 a následně počínaje dnem 30. března 2010 zařazen seznam látek v souladu s článkem nařízení č. 1907/2006, nebo

                  —

                  alternativně vrátit věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě navrhovatelek na neplatnost,

                  —

                  uložit odpůrci náhradu veškerých nákladů těchto řízení (včetně nákladů řízení před Tribunálem).

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelky uvádějí, že zamítnutím jejich žaloby na neplatnost týkající se rozhodnutí ECHA, aby byl akrylamid označen za látku, jež splňuje kritéria stanovená v článku 57 nařízení 1907/2006 v souladu s článkem 59 nařízení 1907/2006 a následně, počínaje dnem 30. března 2010, zařazen seznam látek v souladu s článkem nařízení č. 1907/2006 Tribunál porušil unijní právo. Navrhovatelky zejména uvádějí, že se Tribunál dopustil četných pochybení při výkladu skutkového stavu a právního rámce uplatnitelného na postavení navrhovatelek- Z toho vyplynula řada nesprávných právních posouzení, zejména:

                  —

                  jeho výklad a uplatnění článku 102 odst. 1 jednacího řádu a judikatury ohledně počítání lhůt a

                  —

                  jeho závěr, že žaloba navrhovatelek na neplatnost rozhodnutí ECHA, v němž je akrylamid označen za látku, jež splňuje kritéria stanovená v článku 57 nařízení 1907/2006 v souladu s článkem 59 nařízení č.. 1907/2006 a následně, počínaje dnem 30. března 2010, zařazen seznam látek v souladu s článkem nařízení č. 1907/2006. je nepřípustná.

            Z těchto důvodů navrhovatelky uvádějí, že rozhodnutí Tribunálu ve věci T-268/10 a rozhodnutí ECHA, aby byl akrylamid označen za látku, jež splňuje kritéria stanovená v článku 57 nařízení 1907/2006 v souladu s článkem 59 nařízení 1907/2006 a následně, počínaje dnem 30. března 2010, zařazen seznam látek v souladu s článkem nařízení č. 1907/2006, musí být zrušena.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc C-559/07: Žaloba podaná dne 17. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/21

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-559/07)
   (2008/C 37/31)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a M. van Beek)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že v řeckém důchodovém zákoníku týkajícím se občanských a vojenských důchodů ponechala v platnosti ustanovení týkající se různého důchodového věku a odlišných požadavků v oblasti minimální odpracované doby pro muže a ženy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 141 ES;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Komise poté, co přezkoumala platná ustanovení řeckého důchodového zákoníku týkajícího se občanských a vojenských důchodů, konstatovala, že podle těchto ustanovení mají ženy právo na důchod ve věku, který je odlišný od věku mužů, a za odlišných podmínek, pokud jde o požadovanou minimální odpracovanou dobu.

               2.

               S ohledem na judikaturu Soudního dvora se Komise domnívá, že uvedené důchody, které zaměstnavatel vyplácí bývalému zaměstnanci v důsledku jejich pracovního poměru, představují odměnu ve smyslu článku 141 ES. Krom toho s ohledem na zvláštní povahu dotčených důchodových systémů, podle nichž důchod závisí na odpracované době, jakož i na odměně pracovníka před odchodem do důchodu, tak podle Komise důchodci, kteří pobírají důchod, představují „zvláštní kategorii pracovníků“, zatímco metoda financování a správy důchodového systému nepředstavuje určující faktor pro uplatnění článku 141 ES.

               3.

               Stejně tak podle Komise nejsou splněny podmínky pro použití čl. 141 odst. 4 ES týkající se poskytování zvláštních výhod pro usnadnění výkonu profesní činnosti méně zastoupeného pohlaví.
               V projednávaném případě dotčená ustanovení nepodporují odstranění problémů, se kterými se mohou ženy setkat v rámci své profesní kariéry, ale naproti tomu podporují jejich odchod z trhu práce.

               4.

               Navíc uplatněné odůvodnění, založené na způsobeném špatném fungování uvnitř státní správy a přechodných ustanoveních, která je třeba v důsledku toho stanovit, podle Komise není přesvědčivé, poněvadž jednak finanční důsledky, které z toho pro členský stát mohou vyplynout, jako takové neodůvodňují omezení použití pravidel práva Společenství v čase, a jednak Řecká republika v podstatě neprokázala existenci a obsah uplatněného špatného fungování.

               5.

               V důsledku toho se Komise domnívá, že Řecká republika tím, že v řeckém důchodovém zákoníku týkajícím se občanských a vojenských důchodů ponechala v platnosti ustanovení týkající se různého důchodového věku a odlišných požadavků v oblasti minimální odpracované doby pro muže a ženy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 141 ES.


title: Věc T-408/12: Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2013 — Ubee Interactive v. OHIM — Augere Holdings (Netherlands) (ubee) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2013 — Ubee Interactive v. OHIM — Augere Holdings (Netherlands) (ubee)
   (Věc T-408/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 101/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ubee Interactive (Jhubei City, Taiwan) (zástupce: M. Nentwig, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Augere Holdings (Netherlands) BV (Amsterodam, Nizozemí)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. července 2012 (věc R 1848/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Augere Holdings (Netherlands) BV a Ubee Interactive Corp.

      Výrok

               1)

               Není namístě vydat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Žalobkyně a další účastnice řízení před odvolacím senátem ponesou vlastní náklady řízení a každé z nich se ukládá náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc T-384/17: Žaloba podaná dne 21. června 2017 – Kypr v. EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/33

         Žaloba podaná dne 21. června 2017 – Kypr v. EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
   (Věc T-384/17)
   (2017/C 269/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kyperská republika (zástupci: S. Malynicz, QC, a V. Marsland, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: M. J. Dairies EOOD (Sofie, Bulharsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „BBQLOUMI“ – Přihláška č. 13 069 034

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. dubna 2017, ve věci R 496/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-84/14: Žaloba podaná dne 6. února 2014 – Harrys Pubar v. OHIM – Harry's New York Bar (HARRY'S NEW YORK BAR)

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/48

         Žaloba podaná dne 6. února 2014 – Harrys Pubar v. OHIM – Harry's New York Bar (HARRY'S NEW YORK BAR)
   (Věc T-84/14)
   2014/C 135/61
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Harrys Pubar AB (Göteborg, Švédsko) (zástupce: L.-E. Ström, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Harry’s New York Bar SA (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. listopadu 2013 ve spojených věcech R 1038/2012-1 a R 1045/2012-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „HARRY’S NEW YORK BAR“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 30, 32 a 43 – přihláška ochranné známky Společenství č. 3 383 445

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Švédské ochranné známky čísel 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 pro výrobky a služby zařazené do tříd 25 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání ve věci R 1038/2012-1 a zamítnutí odvolání ve věci R 1045/2012-1

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 4 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-399/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. července 2015 společností Vichy Catalán, S.A., proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 25. června 2015 ve věci T-302/15, Vichy Catalán v. OHIM – Hijos de Rivera (Fuente Estrella)

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. července 2015 společností Vichy Catalán, S.A., proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 25. června 2015 ve věci T-302/15, Vichy Catalán v. OHIM – Hijos de Rivera (Fuente Estrella)
   (Věc C-399/15 P)
   (2015/C 406/14)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Vichy Catalán, S.A. (zástupce: R. Bercovitz Álvarez, abogado)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Hijos de Rivera (Fuente Estrella)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil napadené usnesení a nahradil ho rozhodnutím, jímž prohlásí přípustnost žaloby podané touto účastnicí řízení k Tribunálu ve věci T-302/15;

               —

               uložil náhradu nákladů tohoto řízení každému z účastníků řízení, který se řízení účastní na obranu napadeného usnesení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Usnesení Tribunálu (třetího senátu), jímž je bez dalšího prohlášena nepřípustnost žaloby, je v rozporu s právem z následujících důvodů:

               1.

               Porušení článku 45 statutu Soudního dvora (neexistence zániku nároku v případě, že se prokáže působení náhody nebo vyšší moci), a to ze dvou hledisek:

                           a.

                           usnesení bylo vydáno, aniž byl navrhovatelce fakticky poskytnut čas k prokázání, že byl splněn předpoklad působení náhody nebo vyšší moci, jež způsobilo prodlení při zaslání vyhotovení žaloby v listinné podobě. To vedlo k tomu, že mé mandantce byla odepřena možnost se bránit; a

                           b.

                           v dané věci došlo k působení náhody.

               2.

               Nesprávný výklad čl. 43 odst. 6 jednacího řádu.

               3.

               Retroaktivní uplatnění nových ustanovení jednacího řádu, který vstoupil v platnost dne 1. července 2015, na situace, na které se měl vztahovat předchozí jednací řád, a to na úkor navrhovatelky.


title: Věc C-405/13: Žaloba podaná dne 17. července 2013 — Evropská komise v. Rumunsko

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/38

         Žaloba podaná dne 17. července 2013 — Evropská komise v. Rumunsko
   (Věc C-405/13)
   2013/C 260/68
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, O. Beynet, L. Nicolae, jako zmocněnci)

      Žalované: Rumunsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rumunsko tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s ustanoveními čl. 2 bodu 1, čl. 3 odst. 5 písm. b), čl. 3 odst. 7 a 8, čl. 3 odst. 9 písm. c), článku 5, čl. 7 odst. 4, čl. 9 odst. 1 až 7, čl. 10 odst. 2 a 5, čl. 11 odst. 8, čl. 13 odst. 4, čl. 13 odst. 5 písm. b), čl. 16 odst. 1 a 2, čl. 25 odst. 1, čl. 26 odst. 2 písm. c), čl. 31 odst. 3, čl. 34 odst. 2, čl. 37 odst. 1 písm. k), p) a q), čl. 37 odst. 3 písm. b) a d), čl. 37 odst. 10 až 12, čl. 38 odst. 1, čl. 39 odst. 1, 4 a 8, jakož i přílohy I bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (1), nebo v každém případě tím, že o nich neinformovalo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 49 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit Rumunsku podle čl. 260 odst. 3 SFEU penále ve výši 30 228,48 euro za každý den prodlení ode dne vyhlášení rozsudku v této věci z důvodu nesplnění povinnosti informovat Komisi o opatřeních nezbytných k dosažení souladu se směrnicí 2009/72/ES;

               —

               uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 3. března 2011.

      (1)  Úř. věst. L 211, s. 55


title: Věc T-657/16: Usnesení Tribunálu ze dne 14. června 2017 – Márquez Alentà v. EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (Vyobrazení mravence) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující mravence — Zrušení napadeného rozhodnutí — Bezpředmětnost sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. června 2017 – Márquez Alentà v. EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (Vyobrazení mravence)
   (Věc T-657/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující mravence - Zrušení napadeného rozhodnutí - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 269/33)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marc Márquez Alentà (Cervera, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: E. Zaera Cuadrado, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. června 2016 (věc R 1242/2015-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Fiesta Hotels & Resorts a Marcem Márquezem Alentà.

      Výrok

               1.

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2.

               Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložil Marc Márquez Alentà.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. listopadu 2004 ve věci C-444/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Athinon): Fixtures Marketing Ltd proti Organismos prognostikon agonon podosfairou AE (OPAP) (Směrnice 96/9/ES — Právní ochrana databází — Pojem databáze — Rozsah uplatnění zvláštního práva — Rozpisy utkání ligových soutěží ve fotbale — Sázkové hry)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 9. listopadu 2004
   ve věci C-444/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Athinon): Fixtures Marketing Ltd proti Organismos prognostikon agonon podosfairou AE (OPAP) (1)

   (Směrnice 96/9/ES - Právní ochrana databází - Pojem databáze - Rozsah uplatnění zvláštního práva - Rozpisy utkání ligových soutěží ve fotbale - Sázkové hry)
   (2005/C 6/16)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-444/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Monomeles Protodikeio Athinon (Řecko) ze dne 11. července 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 9. prosince 2002, v řízení Fixtures Marketing Ltd proti Organismos prognostikon agonon podosfairou AE (OPAP), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a K. Lenaerts (zpravodaj), předsedové senátů, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi a M.-F. Contet, vrchní radové, vydal dne 9. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Pojem databáze ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází zahrnuje každý soubor obsahující od sebe oddělitelná díla, údaje nebo jiné prvky, aniž by tím byla dotčena jejich hodnota nebo obsah, a zahrnující jakoukoli metodu nebo jakýkoli systém umožňující vyhledat každý z prvků, který jej tvoří.
   Takový rozpis fotbalových utkání, jako jsou rozpisy, o které se jedná v původní věci, je databází ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 96/9.
   Pojem vkladu spojeného s pořízením obsahu databáze ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice 96/9 je třeba chápat tak, že označuje prostředky vynaložené na získání existujících prvků a jejich shromáždění v uvedené databázi. Nezahrnuje prostředky použité k samotnému vytvoření prvků tvořících obsah databáze. V kontextu sestavování rozpisu utkání pro účely organizace ligových soutěží ve fotbale tedy nezahrnuje prostředky vynaložené na určení dat, časů konání a soupeřících družstev u jednotlivých utkání těchto ligových soutěží.

      (1)  Úř. věst. C 31, 8.2.2003.


title: Věc C-641/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH v. Hettegger Hotel Edelweiss GmbH „Řízení o předběžné otázce — Duševní vlastnictví — Směrnice 2006/115/ES — Článek 8 odst. 3 — Výlučné právo vysílacích organizací — Sdělování veřejnosti — Místa veřejně přístupná za vstupné — Sdělování vysílání prostřednictvím televizních přijímačů umístěných na hotelových pokojích“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH v. Hettegger Hotel Edelweiss GmbH
   (Věc C-641/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Směrnice 2006/115/ES - Článek 8 odst. 3 - Výlučné právo vysílacích organizací - Sdělování veřejnosti - Místa veřejně přístupná za vstupné - Sdělování vysílání prostřednictvím televizních přijímačů umístěných na hotelových pokojích“)
   (2017/C 112/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH

      Žalovaná: Hettegger Hotel Edelweiss GmbH

      Výrok

   Článek 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem musí být vykládán v tom smyslu, že sdělování televizního a rozhlasového vysílání prostřednictvím televizních přijímačů umístěných na hotelových pokojích není sdělováním na veřejně přístupném místě za vstupné.

      (1)  Úř. věst. C 90, 7.3.2016.


title: Věc T-420/15: Žaloba podaná dne 20. července 2015 – Thun 1794 v. OHIM – Adekor (grafické symboly)

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/28

         Žaloba podaná dne 20. července 2015 – Thun 1794 v. OHIM – Adekor (grafické symboly)
   (Věc T-420/15)
   (2015/C 337/29)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: český

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Thun 1794 a.s. (Nová Role, Česká republika) (zástupce: F. Steidl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Adekor s.r.o. (Loket, Česká republika)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 000840400-0001

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí Třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 29. dubna 2015, ve věci R 1465/2014-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Podstatné porušení procesních pravidel;

               —

               porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

               —

               zneužití posuzovací pravomoci.


title: Věc T-215/15: Žaloba podaná dne 29. dubna 2015 – Azarov v. Rada

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/25

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2015 – Azarov v. Rada
   (Věc T-215/15)
   (2015/C 221/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mikola Janovič Azarov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: G. Lansky a A. Egger, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 62, s. 25), jakož i prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 62, s. 1) v části, v níž se týká žalobce;

               —

               na základě článku 64 jednacího řádu Tribunálu přijal organizační procesní opatření;

               —

               na základě čl. 87 odst. 2 jednacího řádu uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění
               V tomto ohledu žalobce tvrdí, že odůvodnění napadeného právního aktu je ve vztahu k žalobci příliš obecné.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení základních práv
               V rámci tohoto žalobního důvodu žalobce uplatňuje porušení práva na vlastnictví a porušení svobody podnikání. Dále vytýká nepřiměřenost uložených omezujících opatření. Nakonec tvrdí, že bylo porušeno jeho právo na obhajobu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci
               Žalobce v tomto ohledu mimo jiné tvrdí, že Rada zneužila svou pravomoc, neboť uložením omezujících opatření vůči žalobci sledovala převážně jiné cíle, než je skutečné posílení a podpora právního státu, jakož i dodržování lidských práv na Ukrajině.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy
               V rámci tohoto žalobního důvodu žalobce vytýká zejména porušení práva na nestranné zacházení, porušení práva na spravedlivé zacházení a porušení práva na pečlivé zjištění skutkového stavu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení


title: Výmaz věci C-186/03 P

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/10

         Výmaz věci C-186/03 P (1)

   (2004/C 314/23)
   Usnesením ze dne 23. září 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-186/03 P: Strabag Benelux NV proti Radě Evropské unie

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc C-42/13: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Cartiera dell'Adda SpA v. CEM Ambiente SpA „Veřejné zakázky — Zásady rovného zacházení a transparentnosti — Směrnice 2004/18/ES — Důvody pro vyloučení z účasti — Článek 45 — Osobní situace zájemce či uchazeče — Povinné prohlášení týkající se osoby označené jako ‚technický ředitel‘  — Opomenutí prohlášení v nabídce — Vyloučení ze zadávacího řízení bez možnosti nápravy tohoto opomenutí“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/3

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Cartiera dell'Adda SpA v. CEM Ambiente SpA
   (Věc C-42/13) (1)

   („Veřejné zakázky - Zásady rovného zacházení a transparentnosti - Směrnice 2004/18/ES - Důvody pro vyloučení z účasti - Článek 45 - Osobní situace zájemce či uchazeče - Povinné prohlášení týkající se osoby označené jako ‚technický ředitel‘ - Opomenutí prohlášení v nabídce - Vyloučení ze zadávacího řízení bez možnosti nápravy tohoto opomenutí“)
   (2015/C 007/04)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Cartiera dell'Adda SpA

      Žalovaná: CEM Ambiente SpA

      Výrok

   Článek 45 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1177/2009 ze dne 30. listopadu 2009, ve spojení s článkem 2 této směrnice, jakož i zásadou rovného zacházení a povinností transparentnosti musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vyloučení hospodářského subjektu ze zadávacího řízení z důvodu, že tento subjekt nesplnil povinnost, stanovenou v dokumentaci týkající se veřejné zakázky, přiložit k nabídce pod hrozbou vyloučení prohlášení, že proti osobě označené v této nabídce jako technický ředitel uvedeného subjektu není vedeno trestní stíhání ani nebyla tato osoba odsouzena v trestním řízení, a to ani v případě, že k datu následujícím po uplynutí lhůty stanovené k podání nabídek bylo takové prohlášení doručeno veřejnému zadavateli nebo se prokáže, že funkce technického ředitele byla této osobě připisována omylem.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc T-51/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2015 – Česká republika v. Komise „Režim zaručených tradičních specialit — Nařízení (EU) č. 1151/2012 — Zamítnutí žádosti o zápis názvu ‚pomazánkové máslo‘ jako zaručené tradiční speciality — Skloubení s ustanoveními nařízení (ES) č. 1234/2007, která stanoví podmínky užívání obchodního označení ‚máslo‘“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2015 – Česká republika v. Komise
   (Věc T-51/14) (1)

   („Režim zaručených tradičních specialit - Nařízení (EU) č. 1151/2012 - Zamítnutí žádosti o zápis názvu ‚pomazánkové máslo‘ jako zaručené tradiční speciality - Skloubení s ustanoveními nařízení (ES) č. 1234/2007, která stanoví podmínky užívání obchodního označení ‚máslo‘“)
   (2015/C 213/56)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil a J. Vitáková, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Guillem Carrau, Z. Malůšková a K. Walkerová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/658/EU ze dne 13. listopadu 2013 o zamítnutí žádosti o zápis do rejstříku zaručených tradičních specialit podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 [Pomazánkové máslo (ZTS)] (Úř. věst. L 305, s. 22).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 29.3.2014.


title: Věc C-18/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Berlin (Německo) dne 12. ledna 2010 — Agrargenossenschaft Münchehofe e.G. v. BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Berlin (Německo) dne 12. ledna 2010 — Agrargenossenschaft Münchehofe e.G. v. BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH
   (Věc C-18/10)
   2010/C 80/26
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Agrargenossenschaft Münchehofe e.G.

      Žalovaná: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

      Předběžné otázky

   Je § 5 odst. 1 druhá a třetí věta Flächenerwerbsverordnung (nařízení o nabývání ploch) vydaného k provedení § 4 odst. 3 bodu 1 Gesetz über staatliche Ausgleichsleistungen für Enteignungen auf besatzungsrechtlicher oder besatzungshoheitlicher Grundlage, die nicht mehr rückgängig gemacht werden können (Ausgleichsleistungsgesetz) (zákon o státním plnění k vyrovnání za vyvlastnění na základě okupačního práva a výsostného okupačního práva, které již nelze zrušit), ve znění platném do 11. července 2009, v rozporu s článkem 87 Smlouvy o ES?


title: Věc T-549/13: Žaloba podaná dne 14. října 2013 — Francie v. Komise

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/35

         Žaloba podaná dne 14. října 2013 — Francie v. Komise
   (Věc T-549/13)
   2013/C 367/63
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: G. De Bergues, D. Colas a C. Candat, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) č. 689/2013 ze dne 18. července 2013, kterým se stanoví vývozní náhrady pro drůbeží maso

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění spočívajícího v tom, že Komise vůbec nevyjádřila své úvahy jasně a jednoznačně, takže se zúčastněné osoby nemohly seznámit s důvody napadeného nařízení. Žalobkyně poukazuje na to, že:

                           —

                           povinnost uvést odůvodnění napadeného nařízení je o to důležitější, že Komise disponovala při přijímání napadeného nařízení širokým prostorem pro uvážení, a

                           —

                           Komise měla povinnost rozvést své úvahy explicitně, jelikož napadené nařízení tím, že vývozní náhrady pro drůbeží maso stanovilo v nulové sazbě, šlo daleko nad rámec dřívějších nařízení vydaných pro toto odvětví.

               2)

               Druhý žalobní důvod, rozdělený do dvou částí, vychází z porušení čl. 164 odst. 3 jednotného nařízení o společné organizaci trhů (1), spočívajícího v závěru Komise, že stanovení nulové sazby vývozních náhrad pro drůbeží maso je odůvodněno situací na trhu a vnitrounijním i mezinárodním kontextem, v němž došlo k přijetí napadeného nařízení. Žalobkyně poukazuje na to, že:

                           —

                           Komise posoudila situaci na trhu zjevně nesprávně a

                           —

                           Komise tím, že při přijímání napadeného nařízení zohlednila nejnovější reformu společné zemědělské politiky a probíhající jednání v rámci WTO, což jsou skutečnosti neuvedené v taxativním výčtu podle čl. 164 odst. 3 jednotného nařízení o společné organizaci trhů, zjevně překročila hranice svého prostoru pro uvážení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. L 299, s. 1).


title: Věc T-362/06: Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Ballast Nedam Infra v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/27

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Ballast Nedam Infra v. Komise
   (Věc T-362/06)
   (2007/C 20/41)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ballast Nedam Infra BV (zástupci: A. R. Bosman a J. M. M. van de Hel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K (2006) 4090 konečné ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL), které jí bylo oznámeno dne 25. září 2006, v rozsahu, v jakém je určeno žalobkyni;

               —

               podpůrně zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v jakém je určen žalobkyni, v každém případě však snížit pokutu uloženou jí článkem 2;

               —

               částečně zrušit článek 1 rozhodnutí v rozsahu, v jakém je určen žalobkyni, pokud jde o trvání protiprávního jednání do října 2000, a odpovídajícím způsobem snížit pokutu uloženou v článku 2;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL), kterým jí byla uložena pokuta za porušení článku 81 ES.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně za prvé dovolává porušení článku 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Podle ní Komise neprokázala existenci jednotného a trvajícího porušení článku 81 ES. Podle ní nepodala Komise důkaz, že dodavatelé bitumenu a velké společnosti silničního stavitelství společně stanovili hrubou cenu bitumenu a že velké společnosti silničního stavitelství měly na vzniku takové dohody zájem. Podle žalobkyně Komise také nesprávně posoudila dohody o standardní slevě na ceně a přání společností silničního stavitelství dosáhnout lepších podmínek než menší společnosti silničního stavitelství s menším odběrem jako porušení článku 81 ES.
   Za druhé se žalobkyně dovolává porušení článku 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003, jakož i Pokynů Komise o metodě stanovování pokut (1). Podle ní Komise nepatřičně posoudila závažnost protiprávního jednání.
   Za třetí se žalobkyně dovolává porušení článku 81 ES v souvislosti s tím, že Komise na základě právně a věcně nepatřičných důvodů vycházela ze skutečnosti, že žalobkyně měla určující vliv na tržní chování Ballast Nedam Grond en Wegen BV.
   Konečně si žalobkyně stěžuje na porušení čl. 27 odst. 1 nařízení č. 1/2003, jakož i práv obhajoby, v souvislosti s tím, že jí Komise vzala možnost uvést na pravou míru řadu nových tvrzení v rozhodnutí, které se týkaly účasti žalobkyně na domnělém protiprávním jednání v období mezi 21. červnem 1996 a 1. říjnem 2000.

      (1)  Pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. 1998, C 9, s. 3).


title: Věc C-361/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli — Itálie) — Carmela Carratù v. Poste Italiane SpA ( „Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou — Zásada zákazu diskriminace — Pojem „pracovní podmínky“ — Vnitrostátní právní předpisy upravující režim náhrady v případě protiprávního časového omezení pracovní smlouvy, který je odlišný od režimu náhrady poskytované za protiprávní ukončení pracovního poměru na dobu neurčitou“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/16

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli — Itálie) — Carmela Carratù v. Poste Italiane SpA
   (Věc C-361/12) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou - Zásada zákazu diskriminace - Pojem „pracovní podmínky“ - Vnitrostátní právní předpisy upravující režim náhrady v případě protiprávního časového omezení pracovní smlouvy, který je odlišný od režimu náhrady poskytované za protiprávní ukončení pracovního poměru na dobu neurčitou)
   2014/C 52/25
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Napoli

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Carmela Carratù

      Žalovaná: Poste Italiane SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Napoli — Výklad ustanovení 4 směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43) — Působnost — Pojem pracovní podmínky — Horizontální použitelnost této směrnice — Pojem státní instituce — Výklad článku 47 Listiny základních práv a článku 6 EÚLP — Zásada rovnocennosti — Vnitrostátní právní úprava, která v případě protiprávního časového omezení pracovní smlouvy stanoví celkové odškodnění za období mezi přerušením pracovního poměru a opětovným přijetím na pracovní místo pouze ve výši mezi 2,5 a 12 násobkem posledního skutečného celkového měsíčního výdělku — Nižší odškodnění jak vzhledem k odškodnění stanovenému obecnou občanskoprávní úpravou v případě neodůvodněného odmítnutí přijmout plnění, tak vzhledem k odškodnění stanovenému v případě protiprávního přerušení pracovní smlouvy na dobu neurčitou

      Výrok

               1)

               Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, obsažené v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že se jej lze přímo dovolávat vůči takové státní instituci, jako je Poste Italiane SpA.

               2)

               Ustanovení 4 bod 1 této rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou musí být vykládáno v tom smyslu, že pojem „pracovní podmínky“ zahrnuje náhradu, kterou musí zaměstnavatel vyplatit zaměstnanci z důvodu protiprávního časového omezení jeho pracovní smlouvy.

               3)

               Ačkoli uvedená rámcová dohoda nebrání tomu, aby členské státy zavedly příznivější zacházení, než jaké tato dohoda stanoví pro zaměstnance v pracovních poměrech na dobu určitou, musí být ustanovení 4 bod 1 této rámcové dohody vykládáno v tom smyslu, že neukládá povinnost, aby bylo s náhradou přiznávanou v případě protiprávního časového omezení pracovní smlouvy zacházeno stejně jako s náhradou vyplácenou v případě protiprávního ukončení pracovního poměru na dobu neurčitou.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc T-341/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Groupe Léa Nature v. OHIM – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SO’BiO ētic — Starší slovní ochranná známka Společenství a starší slovní národní ochranná známka SO…? — Relativní důvody pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Groupe Léa Nature v. OHIM – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic)
   (Věc T-341/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SO’BiO ētic - Starší slovní ochranná známka Společenství a starší slovní národní ochranná známka SO…? - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 388/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Groupe Léa Nature (Périgny, Francie) (zástupce: S. Arnaud, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Geroulakos a V. Melgar, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Portugalsko) (zástupce: T. Alkin, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. března 2013 (věc R 203/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Debonair Trading Internacional Lda a Groupe Léa Nature SA.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) ze dne 26. března 2013 (věc R 203/2011 1) se zrušuje.

               2.

               OHIM a společnost Debonair Trading Internacional Lda ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Groupe Léa Nature SA.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc T-710/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – Bundesverband Deutsche Tafel v. OHIM – Tiertafel Deutschland (Tafel) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství Tafel — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Rozlišovací způsobilost — Neexistence popisného charakteru — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – Bundesverband Deutsche Tafel v. OHIM – Tiertafel Deutschland (Tafel)
   (Věc T-710/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství Tafel - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost - Neexistence popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 363/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Berlín, Německo) (zástupci: T. Koerl, E. Celenk a S. Vollmer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté M. Fischer, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Tribunálem: Tiertafel Deutschland eV (Rathenow, Německo) (zástupce: M. Nitschke, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. října 2013 (věc R 1074/2012-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi sdruženími Tiertafel Deutschland eV a Bundesverband Deutsche Tafel eV.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. října 2013 (věc R 1074/2012-4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Bundesverband Deutsche Tafel eV.

               3)

               Tiertafel Deutschland eV ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 61, 1. 3. 2014.


title: Věc C-334/09: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Meiningen — Německo) — Frank Scheffler v. Landkreis Wartburgkreis ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Směrnice 91/439/EHS — Vzájemné uznávání řidičských průkazů — Vzdání se řidičského oprávnění po dosažení horního limitu bodů za spáchání několika přestupků — Řidičský průkaz vydaný v jiném členském státě — Záporný lékařsko-psychologický znalecký posudek vypracovaný v členském státě bydliště po získání nového řidičského průkazu v jiném členském státě — Odnětí řidičského oprávnění na území prvního členského státu — Možnost, aby členský stát bydliště držitele řidičského průkazu vydaného jiným členským státem uplatnil na tohoto držitele své vnitrostátní předpisy týkající se omezení, pozastavení, odnětí nebo zrušení řidičského oprávnění — Podmínky — Výklad pojmu „chování následující po získání nového řidičského průkazu“  “ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/13

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Meiningen — Německo) — Frank Scheffler v. Landkreis Wartburgkreis
   (Věc C-334/09) (1)

   („Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice 91/439/EHS - Vzájemné uznávání řidičských průkazů - Vzdání se řidičského oprávnění po dosažení horního limitu bodů za spáchání několika přestupků - Řidičský průkaz vydaný v jiném členském státě - Záporný lékařsko-psychologický znalecký posudek vypracovaný v členském státě bydliště po získání nového řidičského průkazu v jiném členském státě - Odnětí řidičského oprávnění na území prvního členského státu - Možnost, aby členský stát bydliště držitele řidičského průkazu vydaného jiným členským státem uplatnil na tohoto držitele své vnitrostátní předpisy týkající se omezení, pozastavení, odnětí nebo zrušení řidičského oprávnění - Podmínky - Výklad pojmu „chování následující po získání nového řidičského průkazu“ “)
   2011/C 63/25
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Meiningen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Frank Scheffler

      Žalovaný: Landkreis Wartburgkreis

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Meiningen — Výklad čl. 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a odst. 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317) — Řidičský průkaz vydaný členským státem státnímu příslušníkovi jiného členského státu, který se vzdal řidičského průkazu svého státu a který měl své obvyklé bydliště v době vydání nového řidičského průkazu na území vydávajícího členského státu — Odmítnutí orgánů členského státu bydliště uznat tento řidičský průkaz, které se opírá o lékařsko-psychologický znalecký posudek vypracovaný v tomto členském státě na základě lékařského vyšetření provedeného po vydání nového řidičského průkazu, jenž se však týká pouze okolností, které existovaly před získáním toho průkazu — Kvalifikace uvedeného posudku jako „okolnosti nastalé po získání nového řidičského průkazu“, která může odůvodnit použití vnitrostátních předpisů týkajících se omezení, pozastavení, odnětí nebo zrušení řidičského oprávnění.

      Výrok

   Článek 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech, ve znění směrnice Rady 2006/103/ES ze dne 20. listopadu 2006, musejí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát, který využije možnosti, kterou mu dává čl. 8 odst. 2, a tedy uplatní své vnitrostátní předpisy týkající se omezení, pozastavení, odnětí nebo zrušení řidičského oprávnění na držitele řidičského průkazu vydaného v jiném členském státě, odmítl uznat na svém území řidičské oprávnění vyplývající z platného řidičského průkazu vydaného v jiném členském státě, a to na základě znaleckého posudku o způsobilosti k řízení motorových vozidel předloženého tímto držitelem řidičského oprávnění, jestliže byl tento posudek sice vypracován po datu vydání uvedeného řidičského průkazu a na základě vyšetření dotčené osoby provedeného až po tomto datu, avšak neváže se ani částečně k jednání dotyčné osoby, které by bylo zjištěno až po vydání tohoto řidičského průkazu, a týká se výlučně okolností nastalých před uvedeným datem.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-232/03: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  23. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Finská republika (Nesplnění povinnosti státem — Pracovníci — Volný pohyb — Používání vozidel registrovaných v zahraničí a poskytnutých pracovníkovi zaměstnavatelem usazeným v zahraničí)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-232/03) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Pracovníci - Volný pohyb - Používání vozidel registrovaných v zahraničí a poskytnutých pracovníkovi zaměstnavatelem usazeným v zahraničí)
   (2006/C 131/05)
   Jednací jazyk: finština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a I. Koskinen, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupkyně: Alice Guimaraes-Purokosi a T. Pynnä, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: K. Manji, zmocněnec a P. Whipple, barrister)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Články 10 ES a 39 ES – Podmínky používání vozidel registrovaných v zahraničí a poskytnutých pracovníkům s bydlištěm ve Finsku a zaměstnaným v zahraničí jejich zaměstnavatelem
   Výrok

               1)

               Finská republika tím, že bránila přeshraničním pracovníkům s bydlištěm ve Finsku a vykonávajícím zaměstnání v jiném členském státě, aby mohli používat služební vozidla, která jim poskytl zaměstnavatel usazený v jiném členském státě a která jsou v tomto jiném členském státě registrována, a to jen z toho důvodu, že dotčení přeshraniční pracovníci mají bydliště na finském území, na nějž jsou vozidla ve vlastnictví jejich zaměstnavatelů přivážena,
               a
               tím, že dotčeným přeshraničním pracovníkům bránila, aby mohli používat k pracovním nebo soukromým účelům služební vozidla, která jim poskytl jejich zaměstnavatel usazený v jiném členském státě a která jsou v tomto jiném členském státě registrována, přičemž uvedená vozidla nejsou určena především k trvalému používání ve Finsku, ani tak ve skutečnosti používána nejsou, a to jen z toho důvodu, že dotčení přeshraniční pracovníci mají bydliště na finském území, na nějž jsou vozidla ve vlastnictví jejich zaměstnavatelů přivážena,
               nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 39 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc C-493/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Campania – Itálie) – Sicurbau Srl, Imprese Generali Riunite Srl (I.G.R.), Iterga Costruzioni Generali SpA, Pacifico Costruzioni SpA (Pa.Co.) v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità Portuale di Napoli, SOA Rina SpA: za přítomnosti: Pamoter Genova Srl. A další

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Campania – Itálie) – Sicurbau Srl, Imprese Generali Riunite Srl (I.G.R.), Iterga Costruzioni Generali SpA, Pacifico Costruzioni SpA (Pa.Co.) v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità Portuale di Napoli, SOA Rina SpA: za přítomnosti: Pamoter Genova Srl. A další
   (Věc C-493/16) (1)

   (2017/C 202/22)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 454, 5.12.2016.


title: Věc T-197/07: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Grupa Ożarów v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 — Rozhodnutí Komise nevznést námitky za určitých podmínek — Pravomoc členských států při individuálním rozdělování povolenek na emise — Nedostatek přímého vlivu — Nepřípustnost )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/37

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Grupa Ożarów v. Komise
   (Věc T-197/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 - Rozhodnutí Komise nevznést námitky za určitých podmínek - Pravomoc členských států při individuálním rozdělování povolenek na emise - Nedostatek přímého vlivu - Nepřípustnost“)
   (2008/C 301/63)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně : Grupa Ożarów S.A. (Karsy, Polsko) (zástupci: P. K. Rosiak a F. Puel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí K(2007)1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskem na období 2008-2012 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Grupa Ożarów S.A. ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-417/07: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2007 – Lodato & C. v. Komise

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/26

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2007 – Lodato & C. v. Komise
   (Věc T-417/07)
   (2008/C 8/47)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lodato Gennaro & C. Spa (Castel San Giorgio, Itálie) (zástupce: M. A. Calabrese, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise SG/E/3/MIB/frw D(2007) 8690 ze dne 8. října 2007;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou je napadeno rozhodnutí Komise ze dne 8. října 2007, kterým byl odmítnut přístup k některým dokumentům, které italská vláda zaslala Komisi v průběhu předběžného přezkumu státní podpory č. 701/98 a státní podpory č. 824/01, s odkazem na stanovisko týkající se odmítnutí zpřístupnění, které italská vláda zaujala po konzultaci s útvary Komise.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňuje porušení a nesprávný výklad čl. 4 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1). Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že žalovaná toto ustanovení vyložila nesprávně v tom smyslu, že přiznává členským státům pravomoc zakázat zpřístupnění originálních dokumentů členského státu, které mají k dispozici orgány Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


title: Věc T-577/13: Žaloba podaná dne 30. října 2013 — Zehnder v. OHIM — UAB „Amalva“ (komfovent)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/26

         Žaloba podaná dne 30. října 2013 — Zehnder v. OHIM — UAB „Amalva“ (komfovent)
   (Věc T-577/13)
   2014/C 24/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zehnder Verkaufs- und Verwaltungs-AG (Gränichen, Švýcarsko) (zástupce: J. Krenzel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: UAB „Amalva“ (Vilnius, Litva)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. srpna 2013 vydané ve věci R 255/2012-4,

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: černobílá obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „komfovent“ pro výrobky zařazené do třídy 11 — ochranná známka Společenství č. 4 635 272

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: důvody uvedené v čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b)

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení napadené ochranné známky Společenství za neplatnou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 75 nařízení o ochranné známce Společenství


title: Spojené věci C-618/11, C-637/11 a C-659/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — TVI Televisão Independente SA v. Fazenda Pública ( „Daně — DPH — Šestá směrnice 77/388/EHS — Článek 11 část A odst. 1 písm. a), odst. 2 písm. a) a odst. 3 písm. c) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 73, čl. 78 první pododstavec písm. a) a čl. 79 první pododstavec písm. c) — Základ daně pro účely DPH za služby vysílání komerční inzerce — Daň z vysílání komerční inzerce“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — TVI Televisão Independente SA v. Fazenda Pública
   (Spojené věci C-618/11, C-637/11 a C-659/11) (1)

   (Daně - DPH - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 11 část A odst. 1 písm. a), odst. 2 písm. a) a odst. 3 písm. c) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 73, čl. 78 první pododstavec písm. a) a čl. 79 první pododstavec písm. c) - Základ daně pro účely DPH za služby vysílání komerční inzerce - Daň z vysílání komerční inzerce)
   2014/C 45/12
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: TVI Televisão Independente SA

      Žalovaná: Fazenda Pública

      Za přítomnosti: Ministério Público,

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supremo Tribunal Administrativo — Výklad čl. 11 části A odst. 1 písm. a) a odst. 3 písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), jakož i článku 73 a čl. 79 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Pojem protiplnění, které dodavatel nebo poskytovatel získal nebo má získat za některá plnění — Poplatek za vysílání komerční reklamy

      Výrok

   Článek 11 část A odst. 1 písm. a), odst. 2 písm. a) a odst. 3 písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, jakož i článek 73, čl. 78 první pododstavec písm. a) a čl. 79 první pododstavec písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musejí být vykládány v tom smyslu, že taková daň, jako je daň z vysílání inzerce stanovená portugalskými právními předpisy ve prospěch filmového a audiovizuálního umění, musí být zahrnuta do základu daně pro účely daně z přidané hodnoty za služby vysílání komerční inzerce.

      (1)  Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


title: Věc T-201/10: Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2012 — IVBN v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Systém podpor poskytnutých Nizozemskem společnostem působícími v oblasti sociálního bydlení — Existující podpory — Zvláštní podpora pro projekty ve prospěch společností působících v oblasti sociálního bydlení — Rozhodnutí o schválení závazků členského státu — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje nová podpora za slučitelnou — Neexistence osobního dotčení — Nezahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádá jakýkoli právní základ“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2012 — IVBN v. Komise
   (Věc T-201/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Systém podpor poskytnutých Nizozemskem společnostem působícími v oblasti sociálního bydlení - Existující podpory - Zvláštní podpora pro projekty ve prospěch společností působících v oblasti sociálního bydlení - Rozhodnutí o schválení závazků členského státu - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje nová podpora za slučitelnou - Neexistence osobního dotčení - Nezahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádá jakýkoli právní základ)
   2012/C 258/39
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nizozemsko) (zástupce: M. Meulenbelt, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, S. Noë a S. Thomas, zmocněnci, ve spolupráci s H. Gilliamsem, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009, které se týká státních podpor E 2/2005 a N 642/2009 — (Nizozemsko — Existující podpora a zvláštní podpora pro projekty ve prospěch společností působících v oblasti sociálního bydlení).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-380/08: Žaloba podaná dne 9. září 2008 – Nizozemsko v. Komise

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/51

         Žaloba podaná dne 9. září 2008 – Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-380/08)
   (2008/C 285/92)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupkyně: C. Wissels, zmocněnkyně, M. de Mol, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise SG.E3/MV/psi D(2008)5364 ze dne 30. června 2008;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím ze dne 13. září 2006 ve věci COMP/F/38.456 – Bitumen (Nizozemsko) (1) uložila Komise velkému množství podniků, prodávajících a kupujících silničního bitumenu pokuty kvůli porušení článku 81 ES. Komise v tomto rozhodnutí nezveřejnila všechny skutečnosti. Různé státní a nestátní právnické osoby, mezi nimi žalobce, utrpěly v důsledku jednání podniků závažné škody. Vzhledem k tomu, že je pro účely náhrady škod velmi užitečné znát tyto informace, žalobce podle čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001 (2) požádal o získání přístupu k úplnému nezkrácenému znění tohoto rozhodnutí ze dne 13. září 2006. Rozhodnutím ze dne 30. června 2008 Komise tuto žádost zamítla.
   V odůvodnění své žaloby se žalobce dovolává zaprvé toho, že napadené rozhodnutí porušuje právo na přístup uvedené v článku 255 ES ve spojení s články 1 až 4 nařízení č. 1049/2001.
   Zadruhé, Komise byla povinna poskytnout částečný přístup podle čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001.
   Zatřetí, napadené rozhodnutí porušuje zásadu proporcionality.
   Začtvrté, napadené rozhodnutí porušuje kvůli nedostatkům odůvodnění článek 253 ES.
   Zapáté a jako poslední, napadené rozhodnutí porušuje článek 10 ES ve spojení se zásadou proporcionality.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2007/534/ES ze dne 13. září 2006 týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství [Věc č.j. COMP/F/38.456 – Bitumen (NL)] [oznámeno pod číslem K(2006) 4090] (Úř. věst. L 196, s. 40).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-90/11: Žaloba podaná dne 18. února 2011 — ONP a další v. Komise

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/13

         Žaloba podaná dne 18. února 2011 — ONP a další v. Komise
   (Věc T-90/11)
   2011/C 173/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ordre national des pharmaciens (ONP) (Paříž, Francie), Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) (Paříž), Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG) (Paříž) (zástupci: O. Saumon, L. Defalque a T. Bontinck, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise K(2010) 8952 v konečném znění ze dne 8. prosince 2010, které bylo doručeno žalobkyním dne 10. prosince 2010, týkající se postupu při provádění článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie (věc 39510 — LABCO/ONP);

               —

               podpůrně, za předpokladu, že by byly některé námitky shledány jako opodstatněné, snížil pokutu uloženou Evropskou komisí žalobkyním ve výši 5 000 000 eur za porušení článku 101 SFEU s přihlédnutím k existujícím polehčujícím okolnostem a zvláštní povaze dotčeného sdružení podniků;

               —

               v každém případě uložit Evropské komisi náhradu všech nákladů v souladu s čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu Evropské unie.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádějí devět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z nesprávného výkladu a použití článku 101 SFEU, neboť Komise měla za to, že výjimka stanovená v rozsudku Wouters (1) se v projednávané věci nepoužije.

         Co se týče omezení rozvoje skupin laboratoří na francouzském trhu biomedicínckých rozborů:

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení působnosti francouzských právních předpisů, pokud jde o role prefekta a Conseil central de la section G de l’Ordre des pharmaciens (centrální rada sekce G komory lékárníků) s ohledem na změny, ke kterým došlo během doby existence společnosti pro výkon svobodného povolání.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení dosahu oznamovací povinnosti, jak vyplývá z článků L 4221-19, L 6221-4 a L 6221-5 Code de la santé publique (zákoník veřejného zdraví), jakož i oběžníku ze dne 22. září 1998, neboť Komise neuznala roli Conseil central de la section G de l’Ordre des pharmaciens v rámci jejího a posteriori ověřování dokumentů společnosti týkajících se společností pro výkon svobodného povolání provozujících laboratoře biomedicínckých rozborů a její povinnost předat svá vyjádření prefektovi.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení role Conseil central de la section G de l’Ordre des pharmaciens, jakožto garanta profesní nezávislosti svých aktivních členů, neboť Komise tvrdila, že minimální účast aktivního člena na základním kapitálu společností pro výkon svobodného povolání vede ke ztrátě jeho hospodářské nezávislosti a nezávislosti v oblasti řízení společnosti.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení vůle zákonodárce, pokud jde o rozdělení podílů od minimální výše 25 %, a z nesprávného posouzení právního rámce použitelného na rozdělení obchodních podílů společnosti pro výkon svobodného povolání.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z nesprávného výkladu a použití článku 101 SFEU, neboť Komise v napadeném rozhodnutí zohlednila uložené disciplinární sankce, jež posílily potenciální nebo skutečné účinky napadených rozhodnutí.

         Co se týče stanovení minimálních cen na francouzském trhu biomedicínckých rozborů:

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Komise překročila meze rozhodnutí o kontrole (2) tím, že se opírala o doklady týkajících se „cen“, což mělo mít za následek, že důkazy získané na tomto základě, byly získány v rozporu s právem, a námitka týkající se minimálních cen tudíž měla být považována za neopodstatněnou.

         Pokud by měla Komise získat důkazy týkající se minimálních cen v rámci své kontroly v souladu s právem, quod non:

               8)

               Osmý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení působnosti bývalého článku L 6211-6 Code de la santé publique a vůle zákonodárce ohledně definice a praxe poskytování slev.

               9)

               Devátý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu, které vedlo k nesprávnému právnímu posouzení, neboť Komise měla na jedné straně za to, že jednání ONP týkající se slev nespadá do působnosti jejích zákonných úkolů, ale odráží její protisoutěžní cíle, a na druhé straně, že ONP se za účelem ochrany zájmů malých laboratoří systematicky snažila stanovit minimální ceny na trhu služeb biomedicínckých rozborů.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 19. února 2002, Wouters a další, C-309/99, Recueil, s. I-1577.

      (2)  Rozhodnutí Komise o kontrole K(2008) 6494 ze dne 29. října 2008 kterým se nařizuje, aby se žalobkyně podřídily kontrole v souladu s čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 101 SFEU a 102 SFEU, které je předmětem žaloby T-23/09 CNOP a CCG v. Komise (Úř. věst. 2009, C 55, s. 49).


title: Věc C-69/07: Žaloba podaná dne 9. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/23

         Žaloba podaná dne 9. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-69/07)
   (2007/C 82/41)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 6 této směrnice.

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2003/35/ES uplynula dne 25. června 2005.

      (1)  Úř. věst. L 156, s. 17.


title: Věc C-495/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. The Bridport and West Dorset Golf Club Limited ( „Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Osvobození od daně — Článek 132 odst. 1 písm. m) — Poskytnutí služeb úzce souvisejících s provozováním sportu — Přístup na golfové hřiště — Návštěvníci, kteří nejsou členy golfového klubu a uhradili poplatek za vstup na golfové hřiště ( „green fee“ ) — Vyloučení z osvobození od daně — Článek 133 první pododstavec písm. d) — Článek 134 písm. b) — Dodatečný příjem“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/20

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. The Bridport and West Dorset Golf Club Limited
   (Věc C-495/12) (1)

   (Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození od daně - Článek 132 odst. 1 písm. m) - Poskytnutí služeb úzce souvisejících s provozováním sportu - Přístup na golfové hřiště - Návštěvníci, kteří nejsou členy golfového klubu a uhradili poplatek za vstup na golfové hřiště („green fee“) - Vyloučení z osvobození od daně - Článek 133 první pododstavec písm. d) - Článek 134 písm. b) - Dodatečný příjem)
   2014/C 52/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Žalovaná: The Bridport and West Dorset Golf Club Limited

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království — Výklad čl. 132 odst. 1 písm. m), čl. 133 písm. d) a čl. 134 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Osvobození — Poskytování služeb, které úzce souvisí se sportem nebo tělesnou výchovou — Prodej práv vstupu na golfové hřiště neziskovou organizací na určité období ke hře golfu

      Výrok

               1)

               Článek 134 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že z uplatnění osvobození od daně stanoveného v čl. 132 odst. 1 písm. m) této směrnice nevylučuje poskytnutí služeb spočívajících v tom, že nezisková organizace spravující golfové hřiště a nabízející systém členství přizná právo využívat toto golfové hřiště návštěvníkům, kteří nejsou členy této organizace.

               2)

               Článek 133 první pododstavec písm. d) směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že členským státům neumožňuje, aby za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, z uplatnění osvobození od daně stanoveného v čl. 132 odst. 1 písm. m) této směrnice vyloučily poskytnutí služeb spočívajících v přiznání práva využívat golfové hřiště spravované neziskovou organizací nabízející systém členství, jestliže jsou tyto služby poskytovány návštěvníkům, kteří nejsou členy uvedené organizace.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc F-11/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Palou Martínez v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Zjevná nepřípustnost — Opožděnost — Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení — Článek 35 odst. 1 písm. e) jednacího řádu“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/73

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Palou Martínez v. Komise
      (Věc F-11/10)
      (Veřejná služba - Úředníci - Zjevná nepřípustnost - Opožděnost - Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení - Článek 35 odst. 1 písm. e) jednacího řádu)
      (2010/C 288/137)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: María Soledad Palou Martínez (Barcelona, Španělsko) (zástupce: V. Balfagon Costa, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět věci

      Žaloba na zrušení rozhodnutí o přeřazení žalobkyně do sídla v Bruselu

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  Palou Martínez ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-103/10 P (R): Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — Parlament v. U ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Rozhodnutí o propuštění — Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu Evropské unie vydané v řízení o předběžných opatřeních — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/41

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — Parlament v. U
      (Věc T-103/10 P (R)) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Rozhodnutí o propuštění - Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu Evropské unie vydané v řízení o předběžných opatřeních - Nedostatek naléhavosti“)
      (2010/C 161/65)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr a K. Zejdová, zmocněnci)

         Další účastník řízení: U (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: F. Moyse a A. Salerno, advokáti)

         Předmět

      Kasační opravný prostředek proti usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 18. prosince 2009, vydaného ve věci U v. Parlament (F-92/09 R, dosud nezveřejněn ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozhodnutí.

         Výrok

                  1)

                  Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 18. prosince 2009, U v. Parlament (F-92/09 R, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje.

                  2)

                  Žádost o předběžné opatření podaná U se zamítá.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-99/12: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgie) — Eurofit SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) ( „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Zemědělství — Společná organizace trhů — Nařízení (EHS) č. 3665/87 — Vývozní náhrady — Zpronevěření zboží určeného k vývozu — Povinnost vývozce vrátit náhrady — Opomenutí příslušných orgánů sdělit informace o spolehlivosti smluvního partnera, který je podezřelý z podvodu — Případ vyšší moci — Neexistence“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/12

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgie) — Eurofit SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Věc C-99/12) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Zemědělství - Společná organizace trhů - Nařízení (EHS) č. 3665/87 - Vývozní náhrady - Zpronevěření zboží určeného k vývozu - Povinnost vývozce vrátit náhrady - Opomenutí příslušných orgánů sdělit informace o spolehlivosti smluvního partnera, který je podezřelý z podvodu - Případ vyšší moci - Neexistence)
   2013/C 260/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eurofit SA

      Žalovaný: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Bruxelles — Výklad ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 351, s. 1) — Povinnost vývozce vrátit vyplacené náhrady v případě zpronevěření výrobků — Opomenutí příslušných orgánů sdělit vývozci požadované informace nebo sdělení nesprávných informací, které je případem vyšší moci ve smyslu výše uvedeného nařízení

      Výrok

   Opomenutí příslušných celních orgánů informovat vývozce o nebezpečí spáchání podvodu jeho smluvním partnerem nepředstavuje případ vyšší moci ve smyslu ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2945/94 ze dne 2. prosince 1994, zejména pak článku 11 odst. 1 třetího pododstavce první odrážky tohoto nařízení. I když takové opomenutí může představovat výjimečný případ ve smyslu čl. 11 odst. 1 třetího pododstavce druhé odrážky nařízení č. 3665/87, ve znění nařízení č. 2945/94, nemůže nicméně zprostit tohoto vývozce povinnosti vrátit neoprávněně získané vývozní náhrady, jelikož vývozce je osvobozen pouze od platby pokut splatných na základě téhož článku 11.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc C-7/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2014 Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 12. listopadu 2013 vydanému ve věci T-147/12, Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG v. Evropská komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2014 Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 12. listopadu 2013 vydanému ve věci T-147/12, Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG v. Evropská komise
   (Věc C-7/14 P)
   2014/C 52/58
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (zástupci: K. Landry a G. Schwendinger, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka požaduje

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (třetího senátu ze dne 12. Listopadu 2013 ve věci T-147/12 v celém rozsahu a rozhodnutí Komise REM 02/09 ze dne 16. září 2011 (K(2011) 6393 final);

               —

               podpůrně, vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Jako první důvod kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že Tribunál porušil článek 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu (1), když měl za to, že navrhovatelka rozpoznala omyl německých celních orgánů. Tento závěr je nesprávný. Jednotlivé předpisy jsou složité a jejich znění nejasné a matoucí. To prokázala mimo jiné výměna korespondence mezi spolkovým ministerstvem financí a Komisí. Proti skutečnosti, že navrhovatelka mohla rozpoznat omyl, hovoří také délka a rozsah mylné praxe německých celních orgánů.
   Zadruhé, Tribunál porušil čl. 239 odst. 1 druhou odrážku celního kodexu, když chybně vycházel ze zjevné nedbalosti navrhovatelky.
   Zatřetí, Tribunál dostatečně neodůvodnil své rozhodnutí ve dvou bodech, takže rozhodnutí Tribunálu není pro navrhovatelku pochopitelné.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. L 302, s. 1.