title: Věc C-99/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 14. února 2022 – Kapniki A. Michailidis AE v. Organismos Pliromon kai Elenchou Koinotikon Enischiseon Prosanatolismou kai Engyiseon (OPEKEPE), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 14. února 2022 – Kapniki A. Michailidis AE v. Organismos Pliromon kai Elenchou Koinotikon Enischiseon Prosanatolismou kai Engyiseon (OPEKEPE), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon
      (Věc C-99/22)
      (2022/C 191/22)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Symvoulio tis Epikrateias

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Kapniki A. Michailidis AE

         Odpůrci: Organismos Pliromon kai Elegchou Koinotikon Enischyseon Prosanatolismou kai Eggyiseon (OPEKEPE)
      Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

         Předběžná otázka

      Porušuje čl. 3 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2062/92 (1) ze dne 30. června 1992, který stanoví, že pokud množství tabákových listů nízké jakosti nakoupené zpracovatelem přesáhne v poměru k celkovému nákupu dotčené odrůdy maximální procento stanovené v příloze IV, sníží se prémie o 30 % za množství přesahující toto procento, zásadu zákazu zpětné účinnosti právních předpisů a zásadu ochrany legitimního očekávání?

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2062/92 ze dne 30. června 1992, kterým se pro sklizeň 1992 stanoví normativní ceny, intervenční ceny a prémie poskytované odběratelům tabákových listů, odvozené intervenční ceny baleného tabáku, referenční jakosti a pěstitelské oblasti (neoficiální překlad) (Úř. věst. 1992, L 215, s. 22).


title: Věc T-112/22: Žaloba podaná dne 2. března 2022 – Svenska Bankföreningen a Länsförsäkringar Bank v. Komise

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/31

      Žaloba podaná dne 2. března 2022 – Svenska Bankföreningen a Länsförsäkringar Bank v. Komise
      (Věc T-112/22)
      (2022/C 191/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Ideella föreningen Svenska Bankföreningen med firma Svenska Bankföreningen, Näringsverksamhet (Stockholm, Švédsko), Länsförsäkringar Bank AB (Stockholm) (zástupci: P. Hansson, M. Eriksson a M. Persson, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. listopadu 2021 ve věci SA.56348(2021/N) – Švédsko: švédská daň pro úvěrové instituce (1);

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobci uplatňují na podporu žaloby jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušila jejich procesní práva, a to tím, že nezahájila formální vyšetřovací řízení.
      Žalobci tvrdí, že se Komise při předběžném přezkoumání oznámeného opatření objektivně potýkala se závažnými obtížemi a měla zahájit formální vyšetřovací řízení. Například:

                  —

                  Žalobci tvrdí, že Komise nevzala do úvahy, že parametry referenčního systému identifikovaného Komisí byly zjevně nekonzistentní s cílem daně z rizika.

                  —

                  Žalobci dále tvrdí, že Komise nevzala do úvahy, že úvěrové instituce, které spadají do působnosti daně z rizika a mimo tuto působnost, se s ohledem na cíl daňového systému nacházejí ve srovnatelné právní a skutkové situaci.

                  —

                  Žalobci rovněž tvrdí, že Komise při posuzování prahové hodnoty pro zdanění nesprávně uplatnila judikaturu Soudního dvora.

                  —

                  Žalobci dále tvrdí, že Komise nevzala do úvahy, že rozdílné zacházení nebylo nikterak odůvodněno a že za žádných okolností nebylo přiměřené.

                  —

                  Nakonec žalobci tvrdí, že posuzování provedené Komisí v rámci předběžného přezkoumání bylo nedostatečné a neúplné.

         (1)  COM(2021) 8637 final a viz zveřejnění v Úř. věst. 2021, C 511, s. 2.


title: Věc C-118/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 17. února 2022 – NG v. Direktor na na Glavna direkcija „Nacionalna policija“ pri MVR – Sofia

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 17. února 2022 – NG v. Direktor na na Glavna direkcija „Nacionalna policija“ pri MVR – Sofia
      (Věc C-118/22)
      (2022/C 191/23)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varchoven administrativen sad

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: NG

         Odpůrce: Direktor na Glavna direkcija „Nacionalna policija“ pri MVR – Sofia

         Předběžná otázka

      Připouští výklad článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů, o volném pohybu těchto údajů a o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV (1), ve spojení s jeho čl. 13 odst. 2 písm. b) a odst. 3), taková vnitrostátní legislativní opatření, která vedou prakticky k neomezenému právu na zpracování osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů nebo ke zrušení práva subjektu údajů na omezení zpracování, výmaz nebo zničení jeho údajů?

         (1)  Úř. věst. 2016, L 119, s. 89.


title: Věc C-394/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 28. června 2021 – Bursa Română de Mărfuri SA v. Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 28. června 2021 – Bursa Română de Mărfuri SA v. Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)
      (Věc C-394/21)
      (2022/C 191/05)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Bursa Română de Mărfuri SA

         Žalovaný: Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

         Vedlejší účastnice: Federația Europeană a Comercianților de Energie (Evropská federace obchodníků s energií)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Zakazuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/943 ze dne 5. června 2019 o vnitřním trhu s elektřinou (1), zejména čl. 1 písm. b) a článek 3 tohoto nařízení, s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/944 ze dne 5. června 2019 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o změně směrnice 2012/27/EU (2), aby členský stát od nabytí účinnosti uvedeného nařízení nadále uděloval jedinou licenci na organizaci a řízení centralizovaných trhů s elektřinou? Je rumunský stát od 1. ledna 2020 povinen potlačit existující monopol na řízení trhu s elektřinou?

                  2)

                  Zahrnuje osobní působnost zásad volné hospodářské soutěže nařízení (EU) 2019/943, zejména čl. 1 písm. b) a c) a článku 3, organizátora trhu s elektřinou, jako je komoditní burza? Má na tuto odpověď vliv skutečnost, že pro účely definice trhu s elektřinou odkazuje čl. 2 bod 40 nařízení (EU) 2019/943 na definici trhu s elektřinou obsaženou v čl. 2 bodě 9 směrnice 2019/944?

                  3)

                  Je třeba mít za to, že udělení jediné licence členským státem k řízení trhu s elektřinou je omezením hospodářské soutěže ve smyslu článků 101 a 102 SFEU ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU a čl. 106 odst. 1 SFEU?

         (1)  Úř. věst. 2019 L 158, s. 54.

         (2)  Úř. věst. 2019 L 158, s. 125.


title: Věc C-175/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 8. března 2022 – trestní řízení proti BK

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 8. března 2022 – trestní řízení proti BK
      (Věc C-175/22)
      (2022/C 191/31)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Účastník původního trestního řízení

      BK

         Předběžné otázky

      Brání čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice 2012/13 (1) vnitrostátním právním ustanovením čl. 301 odst. 1 bodu 2 ve spojení s čl. 287 odst. 1 Nakazatelno procesualen kodeks (trestní řád), jak jsou vykládány judikaturou, podle níž může soud ve svém rozsudku skutek právně kvalifikovat odchylně od obžaloby, pokud se nejedná o kvalifikaci jako přísněji trestný čin, z toho důvodu, že obžalovaný nebyl před vyhlášením rozsudku o nové, jiné právní kvalifikaci řádně informován a nemohl se proti ní bránit?
      V případě kladné odpovědi: Zakazuje čl. 47 odst. 2 Listiny soudu, aby obžalovaného informoval o tom, že by své rozhodnutí ve věci samé mohl vydat pouze na základě jiné právní kvalifikace skutku, a aby mu mimoto poskytl možnost připravit v tomto ohledu svou obhajobu, jelikož podnět k této jiné právní kvalifikaci nevzešel od státního zastupitelství?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (Úř. věst. 2012, L 142, s. 1).


title: Věc C-127/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 22. února 2022 – Balgarska telekomunikacionna kompania“ EAD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofie

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 22. února 2022 – Balgarska telekomunikacionna kompania“ EAD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofie
      (Věc C-127/22)
      (2022/C 191/24)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varchoven administrativen sad

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Balgarska telekomunikatsionna kompania“ EAD

         Odpůrce: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofie

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 185 odst. 1 směrnice 2006/112/ES (1) vykládán v tom smyslu, že vyřazení zboží ve smyslu odúčtování aktiv nebo skladových zásob z rozvahy osoby povinné k dani na základě skutečnosti, že od nich již nelze očekávat žádný hospodářský užitek, protože jsou například opotřebované, vadné nebo nevhodné nebo je nelze použít ke stanovenému účelu, představuje změnu okolností zohledněných při výpočtu výše odpočtu v souvislosti s daní z přidané hodnoty odvedenou již při zakoupení zboží, které nastaly po podání přiznání k dani z přidané hodnoty podle zakon za danak varhu dobavenata stojnost (zákon o dani z přidané hodnoty, dále jen „ZDDS“), a s níž proto souvisí povinnost provést opravu odpočtu, jestliže vyřazené zboží bylo následně prodáno jako zboží uvedené v příloze 2, což je zdanitelným dodáním?

                  2.

                  Musí být čl. 185 odst. 1 směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že vyřazení zboží ve smyslu odúčtování aktiv nebo skladových zásob z rozvahy osoby povinné k dani na základě skutečnosti, že od nich již nelze očekávat žádný hospodářský užitek, protože jsou například opotřebované, vadné nebo nevhodné nebo je nelze použít ke stanovenému účelu, představuje změnu okolností zohledněných při výpočtu výše odpočtu v souvislosti s daní z přidané hodnoty odvedenou již při zakoupení zboží, které nastaly po podání přiznání k dani z přidané hodnoty podle ZDDS, a s níž proto souvisí povinnost provést opravu odpočtu, jestliže vyřazené zboží bylo následně zničeno nebo zlikvidováno a tato skutečnost byla řádně doložena nebo potvrzena?

                  3.

                  V případě kladné odpovědi na první, druhou nebo obě otázky, musí být čl. 185 odst. 2 směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že vyřazení zboží za výše uvedených okolností představuje řádně doložený nebo potvrzený případ zničení nebo ztráty zboží, který nezakládá povinnost opravy odpočtu daně v souvislosti s daní z přidané hodnoty zaplacenou při nabytí zboží?

                  4.

                  Musí být čl. 185 odst. 2 směrnice 2006/112/ЕS vykládán v tom smyslu, že v řádně doložených nebo potvrzených případech zničení nebo ztráty zboží se oprava odpočtu neprovede pouze tehdy, pokud zničení nebo ztráta byly způsobeny událostmi, které osoba povinná k dani nemůže ovlivnit a nemohla je předvídat ani jim zabránit?

                  5.

                  V případě záporné odpovědi na první, druhou nebo obě otázky, brání čl. 185 odst. 1 směrnice 2006/112/ES takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 79 odst. 3 ZDDS ve znění účinném do 31. prosince 2016 resp. čl. 79 odst. 1 ZDDS ve znění účinném od 1. ledna 2017, které při vyřazování zboží ukládá povinnost provést opravu odpočtu, i když bylo zboží následně prodáno jako zdanitelné dodání zboží ve smyslu přílohy 2 nebo bylo zničeno či zlikvidováno a tato okolnost byla řádně doložena nebo potvrzena?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-610/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2021 Svenska Metallkompaniet AB proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 5. července 2021 ve věci T-191/21, Svenska Metallkompaniet v. EUIPO – Otlav (Okenní kování)

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/6

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2021 Svenska Metallkompaniet AB proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 5. července 2021 ve věci T-191/21, Svenska Metallkompaniet v. EUIPO – Otlav (Okenní kování)
      (Věc C-610/21 P)
      (2022/C 191/06)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Svenska Metallkompaniet AB

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 11. února 2022 místopředseda Soudního dvora rozhodl, že se kasační opravný prostředek odmítá jako nepřípustný a společnost Svenska Metallkompaniet AB ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-176/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 8. března 2022 – trestní řízení proti BK a ŽP

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 8. března 2022 – trestní řízení proti BK a ŽP
      (Věc C-176/22)
      (2022/C 191/32)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Účastníci původního řízení

      BK a ŽP

         Předběžná otázka

      Musí být článek 23 statutu Soudního dvora vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní soud, který předložil žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie, je povinen přerušit původní řízení jako celek, nebo postačuje, pokud je přerušena pouze ta část původního řízení, které se předběžná otázka týká?


title: Věc C-48/22 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. ledna 2022 Google LLC a Alphabet, Inc. proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 10. listopadu 2021 ve věci T-612/17, Google a Alphabet v. Komise

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/10

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. ledna 2022 Google LLC a Alphabet, Inc. proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 10. listopadu 2021 ve věci T-612/17, Google a Alphabet v. Komise
      (Věc C-48/22 P)
      (2022/C 191/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Google LLC, Alphabet, Inc. (zástupci: T. Graf, Rechtsanwalt, R. Snelders, advocaat, C. Thomas, avocat, A. Bray, avocate, M. Pickford QC, a D. Gregory a H. Mostyn, Barristers)

         Další účastníci řízení: Computer & Communications Industry Association, Evropská komise, Spolková republika Německo, Kontrolní úřad ESVO, Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC), Infederation Ltd, Kelkoo, Verband Deutscher Zeitschriftenverleger eV, Visual Meta GmbH, BDZV – Bundesverband Digitalpublisher und Zeitungsverleger eV, dříve Bundesverband Deutscher Zeitungsverleger eV, Twenga

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  zrušil dotčené rozhodnutí (1) nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů, které navrhovatelky vynaložily v souvislosti s tímto řízením a s řízením před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelky uplatňují na podporu kasačního opravného prostředku čtyři důvody.
      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál postupoval nesprávně, pokud dotčené rozhodnutí potvrdil navzdory tomu, že toto rozhodnutí nesplňuje právní kritérium pro konstatování existence povinnosti poskytnout přístup ke srovnávačům zboží.

                  —

                  Tribunál se protiprávně odchýlil od dotčeného rozhodnutí, když rozhodl, že byly naplněny podmínky povinnosti poskytovat služby.

                  —

                  Tribunál pochybil, když konstatoval, že se neuplatní podmínky povinnosti poskytovat služby.

            Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál postupoval nesprávně, pokud dotčené rozhodnutí potvrdil navzdory tomu, že v tomto rozhodnutí nebylo označeno jednání, které se odchylovalo od pravidel hospodářské soutěže na základě výkonnosti.

                  —

                  Tribunál nesprávně konstatoval, že okolnosti, které jsou relevantní pro pravděpodobné účinky jednání společnosti Google, mohly určit, zda společnost Google soutěžila na základě výkonnosti.

                  —

                  Tribunál protiprávně přeformuloval dotčené rozhodnutí tím, že uvedl doplňující důvody, proč se jednání společnosti Google údajně odchylovalo od pravidel hospodářské soutěže na základě výkonnosti.

                  —

                  Doplňující důvody, které Tribunál uvedl na podporu závěru, že společnost Google nesoutěžila na základě výkonnosti, jsou z právního hlediska neplatné.

            Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál pochybil při posuzování příčinné souvislosti mezi údajným zneužitím a pravděpodobnými účinky.

                  —

                  Tribunál nesprávně konstatoval, že kontrafaktuální analýzu měla provést společnost Google, a nikoliv Komise.

                  —

                  Tribunál nesprávně konstatoval, že kontrafaktuální analýza zneužití spočívajícího v kombinaci dvou zákonných postupů vyžaduje odstranění obou postupů.

                  —

                  Přístup Tribunálu vedl k tomu, že jím provedené posouzení účinků i objektivního odůvodnění je stiženo vadou.

            Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně konstatoval, že Komise nemusela zkoumat, zda dotčené jednání mohlo vytlačit stejně efektivní soutěžitele.

         (1)  Rozhodnutí Komise C(2017) 4444 final ze dne 27. června 2017 týkající se řízení podle článku 102 SFEU a článku 54 Dohody o EHP (Věc AT.39740 – Google Search (Shopping)).


title: Věc T-118/22: Žaloba podaná dne 7. března 2022 – OM v. Komise

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/32

      Žaloba podaná dne 7. března 2022 – OM v. Komise
      (Věc T-118/22)
      (2022/C 191/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: OM (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 29. dubna 2021 o nevybrání žalobce v rámci výběrového řízení COM/2020/10396 a v němž bylo informováno o jmenování jiného uchazeče;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti ze dne 25. listopadu 2021, která byla zaregistrována dne 26. listopadu 2021 pod číslem Ares(2021)7297231;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení oznámení o volném pracovním místě COM/2020/10396, protože jeho dovednosti a schopnosti nebyly hodnoceny na základě tabulky stanovené v tomto oznámení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení programu, který byl uchazečům oznámen, pokud jde o téma, které mělo být předmětem výběrového pohovoru, protože žalobci nebyly položeny otázky týkající se hlavní analýzy, kterou měl vypracovat, což rovněž znamenalo porušení jeho legitimního očekávání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nerovného zacházení, protože mu nebyly položeny otázky, které výběrová komise plánovala položit uchazečům, a jiné otázky, které mu byly položeny, neodpovídaly tomuto předem stanovenému seznamu. Žalobce v této souvislosti tvrdí, že není možné zjistit, zda byly položeny i ostatním uchazečům. Žalobce dále tvrdí, že jeho pohovor trval kratší dobu, než bylo stanoveno, což ho mohlo znevýhodnit v porovnání s ostatními uchazeči, a že nelze vyloučit, že mohl dosáhnout lepšího výsledku, pokud by byl vyslechnut v souvislosti se všemi aspekty ústní zkoušky.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že obsah hodnotící tabulky je zjevně nesprávný a nepřiměřený, pokud jde o odpovědi, které žalobce uvedl během pohovoru.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z neexistence spolupráce ze strany Komise a z porušení povinnosti řádné správy.


title: Věc C-49/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 24. ledna 2022 – Austrian Airlines AG v. TW

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 24. ledna 2022 – Austrian Airlines AG v. TW
      (Věc C-49/22)
      (2022/C 191/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Korneuburg

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka, původní žalovaná: Austrian Airlines AG

         Odpůrce, původně žalobce: TW

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1) („nařízení 261/2004“) vykládány v tom smyslu, že za přesměrování za srovnatelných dopravních podmínek na cílové místo určení, které musí provozující letecký dopravce nabídnout v případě zrušení letu, lze považovat rovněž repatriační let uskutečněný v rámci činnosti státu při výkonu veřejné moci, jestliže provozující letecký dopravce sice nemůže založit právní nárok na přepravu cestujícího, mohl ovšem cestujícího na tento let přihlásit a rovněž uhradit jeho náklady a let nakonec uskuteční na základě smluvního ujednání se státem stejným letadlem a ve stejný čas letu, jaké byly plánovány u původně zrušeného letu?

                  2.

                  Musí být čl. 8 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 („nařízení 261/2004“) vykládán v tom smyslu, že cestující, který se sám přihlásí na repatriační let popsaný v první otázce a zaplatí za to státu povinný příspěvek na náklady, má vůči leteckému dopravci nárok na náhradu těchto výdajů, který přímo vyplývá z nařízení 261/2004, ačkoliv náklady nespočívají výhradně v čistých nákladech letu?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.


title: Věc C-131/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 25. února 2022 – flightright GmbH v. Swiss International Air Lines AG

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 25. února 2022 – flightright GmbH v. Swiss International Air Lines AG
      (Věc C-131/22)
      (2022/C 191/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Frankfurt am Main

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: flightright GmbH

         Žalovaná: Swiss International Air Lines AG

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jedná se o mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1), nastanou-li povětrnostní podmínky neslučitelné s uskutečněním letu, nezávisle na jejich konkrétní podobě?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku, lze mimořádnost povětrnostních podmínek určit podle jejich regionální a sezónní četnosti v místě a době jejich výskytu?

                  3)

                  Jedná se o mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení, jestliže rozhodnutí řízení letového provozu, které se vztahuje k určitému letadlu v určitý den, má za následek velké zpoždění, zpoždění do dalšího dne nebo zrušení jednoho nebo více letů uvedeného letadla, nezávisle na tom, co bylo důvodem tohoto rozhodnutí?

                  4)

                  V případě záporné odpovědi na třetí otázku, musí být důvod tohoto rozhodnutí sám o sobě mimořádný, takže jeho výskyt nelze očekávat?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-214/22: Žaloba podaná dne 22. března 2022 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/25

      Žaloba podaná dne 22. března 2022 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
      (Věc C-214/22)
      (2022/C 191/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, A. Azéma, I. Zaloguin, zmocněnci)

         Žalovaný: Lucemburské velkovévodství

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Lucembursko tím, že do 4. října 2016 nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 8 odst. 7, článkem 9 a čl. 10 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/EU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii (1), nebo v každém případě tím, že nesdělilo tato opatření Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 12 uvedené směrnice;

                  —

                  uložil Lucembursku v souladu s ustanovením čl. 260 odst. 3 SFEU povinnost zaplatit penále ve výši 7 096,50 eura za každý den prodlení ode dne vyhlášení rozsudku v této věci za nesplnění povinnosti sdělit opatření provádějící čl. 8 odst. 7, článek 9 a čl. 10 odst. 2 směrnice 2014/42;

                  —

                  uložil Lucembursku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/EU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii umožňuje členským státům snadnější vymáhání výnosů, kterých dosáhli pachatelé trestných činů na základě závažné a organizované trestné činnosti. Členské státy měly směrnici provést do 4. října 2016. Komise zahájila vůči Lucembursku řízení o nesplnění povinnosti v listopadu 2016 a v březnu 2019 mu zaslala odůvodněné stanovisko. K tomuto dni přitom Lucembursko Komisi neoznámilo úplné provedení dotčené směrnice do svého vnitrostátního práva.

         (1)  Úř. věst. 2014, L 127, s. 39.


title: Věc C-142/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 2. března 2022 – Trestní řízení proti OE

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 2. března 2022 – Trestní řízení proti OE
      (Věc C-142/22)
      (2022/C 191/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court

         Trestní řízení proti

      OE

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být článek 27 rámcového rozhodnutí (1) vykládán v tom smyslu, že rozhodnutí o předání osoby zakládá právní vztah mezi touto osobou, vykonávajícím státem a dožadujícím státem, takže každá otázka považovaná za otázku, o níž bylo v tomto rozhodnutí pravomocně rozhodnuto, musí být považována za rozhodnutou i pro účely řízení o udělení souhlasu s dalším stíháním nebo trestem za jiné trestné činy?

                  2.

                  V případě, že odpověď na první otázku bude znít, že článek 27 takový výklad nevyžaduje, porušuje vnitrostátní procesní pravidlo zásadu efektivity, pokud působí tak, že dotčené osobě brání v tom, aby se v rámci žádosti o souhlas opírala o příslušný rozsudek Soudního dvora Evropské unie vydaný v době po vydání rozhodnutí o předání?

         (1)  2002/584/SVV: Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34).


title: Věc T-131/22: Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Société des produits Nestlé v. EUIPO – Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER)

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/33

      Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Société des produits Nestlé v. EUIPO – Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER)
      (Věc T-131/22)
      (2022/C 191/42)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger-Lenz, M. Goldmann a C. Elkemann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Impossible Foods Inc. (Redwood City, Kalifornie, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie IMPOSSIBLE BURGER – Ochranná známka Evropské unie č. 17 968 798

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. prosince 2021, ve věci R 973/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před Tribunálem a uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení před EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 druhé věty, ve spojení s čl. 70 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 první věty, ve spojení s třetí větou nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-688/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2022 – VeriGraft v. EASME („Rozhodčí doložka – Grantová dohoda uzavřená v rámci rámcového programu pro výzkum a inovace ‚Horizont 2020‘ – Vypovězení dohody – Profesní pochybení – Postavení příjemce grantu nebo osoby jednající jménem příjemce nebo na jeho účet“)

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2022 – VeriGraft v. EASME
      (Věc T-688/19) (1)

      („Rozhodčí doložka - Grantová dohoda uzavřená v rámci rámcového programu pro výzkum a inovace ‚Horizont 2020‘ - Vypovězení dohody - Profesní pochybení - Postavení příjemce grantu nebo osoby jednající jménem příjemce nebo na jeho účet“)
      (2022/C 191/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: VeriGraft AB (Göteborg, Švédsko) (zástupci: P. Hansson a A. Johansson, advokáti)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro malé a střední podniky (zástupci: A. Galea, zmocněnkyně, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 272 SFEU a znějící na určení neplatnosti vypovězení Výkonnou agenturou pro malé a střední podniky (EASME) grantové dohody týkající se projektu „Personalizované žíly pocházející z lidského tkáňového inženýrství jako první léčba pro pacienty s chronickou žilní nedostatečností-P-VTE“ (Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P TEV), která byla uzavřena v rámci nástroje pro podporu inovací v malých a středních podnicích rámcového programu pro výzkum a inovace „Horizont 2020“ (2014–2020).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Výpověď grantové dohody, týkající se projektu „Personalizované žíly pocházející z lidského tkáňového inženýrství jako první léčba pro pacienty s chronickou žilní nedostatečností-P-VTE“ (Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P TEV) s referenčním číslem 778620, ze strany Výkonné agentury pro malé a střední podniky se prohlašuje za neplatnou.

                  2)

                  Výkonné agentuře Evropské rady pro inovace a pro malé a střední podniky se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 432, 23.12.2019.


title: Věc C-611/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2021 Lajosem Besem proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 5. července 2021 ve věci T-128/21, Bese v. EUIPO – Mixtec (rubyred CRANBERRY)

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/6

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2021 Lajosem Besem proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 5. července 2021 ve věci T-128/21, Bese v. EUIPO – Mixtec (rubyred CRANBERRY)
      (Věc C-611/21 P)
      (2022/C 191/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Lajos Bese

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 11. února 2022 místopředseda Soudního dvora rozhodl, že se kasační opravný prostředek odmítá jako nepřípustný a Lajos Bese ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-149/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 2. března 2022 – Merck Sharp & Dohme Corp v. Clonmel Healthcare Limited

text:
                  10.5.2022

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 191/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 2. března 2022 – Merck Sharp & Dohme Corp v. Clonmel Healthcare Limited
         (Věc C-149/22)
         (2022/C 191/27)
         Jednací jazyk: angličtina

            Předkládající soud

         Supreme Court

            Účastnice původního řízení

            Navrhovatelka: Merck Sharp & Dohme Corp

            Odpůrkyně: Clonmel Healthcare Limited

            Předběžné otázky

                     1)

                                    a)

                                    Je pro účely vydání dodatkového ochranného osvědčení a jeho právní platnost podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 469/2009 (1) o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky dostačující, aby byl výrobek, pro který je DOO vydáno, výslovně identifikován v patentových nárocích a aby se na něj patent vztahoval, nebo je pro účely vydání DOO nezbytné, aby držitel patentu, který získal registraci, prokázal rovněž to, že je výrobek nový nebo že je výsledkem vynálezecké činnosti, popřípadě že daný výrobek spadá do rámce restriktivněji vymezeného pojmu popsaného jako vynález, na který se vztahuje patent?

                                    b)

                                    Pokud platí druhá možnost, tedy vynález, na který se vztahuje patent, co musí být držitelem patentu a držitelem rozhodnutí o registraci prokázáno, aby získali platné DOO?

                     2)

                     Pokud se jako v projednávané věci patent vztahuje na určité léčivo, ezetimib, a podle patentových nároků se může toto léčivo v humánní medicíně uplatnit samostatně nebo v kombinaci s jiným léčivem, přičemž v projednávané věci jde o simvastatin, léčivo, které se stalo volným, může být vydáno DOO podle čl. 3 písm. a) nařízení pouze pro výrobek obsahující ezetimib jako monoterapeutický přípravek, nebo lze vydat DOO i pro jakýkoli kombinovaný výrobek identifikovaný v patentových nárocích nebo pro všechny tyto kombinované výrobky?

                     3)

                     Za předpokladu, že je pro monoterapeutický přípravek, léčivo A, v tomto případě ezetimib, vydáno DOO nebo je pro jakýkoli kombinovaný terapeutický přípravek nejprve vydáno DOO pro léčiva A a B jako pro kombinovaný terapeutický přípravek, přičemž tato léčiva jsou součástí patentových nároků, byť pouze léčivo A samotné splňuje podmínku novosti, a je tudíž patentováno, zatímco ostatní léčiva jsou již známá nebo se stala volnými, je vydání DOO omezeno na první registraci léčiva A jako takovéhoto monoterapeutického přípravku, nebo na takovýto první kombinovaný terapeutický přípravek, pro nějž je vydáno DOO, a sice A + B, takže po tomto prvním vydání DOO nemůže dojít k druhému ani třetímu vydání DOO pro tento monoterapeutický přípravek, ani pro jakýkoli kombinovaný terapeutický přípravek, s výjimkou uvedeného prvního kombinovaného přípravku, na který bylo vydáno DOO?

                     4)

                     Pokud se patentové nároky vztahují jak na jedinou novou molekulu, tak na kombinaci této molekuly s existujícím a známým léčivem, které se případně stalo volným, nebo několik takových nároků na kombinaci, omezuje čl. 3 písm. c) nařízení vydání DOO

                                 a)

                                 pouze na uvedenou jedinou molekulu, je-li registrována jako výrobek;

                                 b)

                                 na první registraci výrobku, na který se vztahuje patent, bez ohledu na to, zda jde o uvedené léčivo jako monoterapeutický přípravek, na který se vztahuje platný základní patent, nebo o první kombinovaný terapeutický přípravek, nebo

                                 c)

                                 buď na situaci popsanou pod písmenem a), nebo na situaci popsanou pod písmenem b), a to dle volby nabyvatele patentu, bez ohledu na datum rozhodnutí o registraci?

                           A pokud platí kterákoli z výše uvedených možností, z jakých důvodů?

            (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2009, L 152, s. 1).


title: Věc T-132/22: Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Société des produits Nestlé v. EUIPO – Impossible Foods (IMPOSSIBLE SAUSAGE)

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/33

      Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Société des produits Nestlé v. EUIPO – Impossible Foods (IMPOSSIBLE SAUSAGE)
      (Věc T-132/22)
      (2022/C 191/43)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger-Lenz, M. Goldmann a C. Elkemann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Impossible Foods Inc. (Redwood City, Kalifornie, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie IMPOSSIBLE SAUSAGE – Ochranná známka Evropské unie č. 18 061 982

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. prosince 2021, ve věci R 972/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před Tribunálem a uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení před EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 druhé věty, ve spojení s čl. 70 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 první věty, ve spojení s třetí větou nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-140/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2022 – Apologistics v. EUIPO – Kerckhoff (apo-discounter.de) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Obrazová ochranná známka Evropské unie apo-discounter.de – Částečné zrušení – Řádné užívání ochranné známky – Článek 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001 – Důkaz řádného užívání“)

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2022 – Apologistics v. EUIPO – Kerckhoff (apo-discounter.de)
      (Věc T-140/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie apo-discounter.de - Částečné zrušení - Řádné užívání ochranné známky - Článek 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001 - Důkaz řádného užívání“)
      (2022/C 191/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Německo) (zástupce: H. Hug, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard Monguiral, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Markus Kerckhoff (Bergisch Gladbach, Německo) (zástupce: M. Douglas, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. prosince 2020 (věc R 1439/2019-5) týkajícímu se řízení o zrušení mezi M. Kerckhoffem a společností Apologistics.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Apologistics GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 182, 10.5.2021.


title: Věc C-627/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 11. října 2021 – S.H. v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 11. října 2021 – S.H. v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov
      (Věc C-627/21)
      (2022/C 191/08)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: S.H.

         Odpůrci: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

         Předběžná otázka

      Lze zásadu daňové neutrality v oblasti DPH [jakož i bod 30 odůvodnění] a články 16, 184, 186, 187, 188 a 192 směrnice 112/2006/ES (1) vykládat v tom smyslu, že jsou s nimi slučitelné vnitrostátní právní předpisy týkající se opravy odpočitatelné daně z investičního majetku [zejména čl. 305 odst. 4 písm. a) Legea nr. 227/2015 privind Codul fiscal (zákon č. 227/2015, jímž se zavádí daňový zákoník) a bod 79 odst. 14 písm. b) Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 227/2015 privind Codul fiscal (prováděcí pravidla k zákonu č. 227/2015, jímž se zavádí daňový zákoník), schválených H.G. nr. 1/2016 (nařízení vlády č. 1/2006), stanovených podle čl. 305 odst. 4 písm. a) daňového zákoníku ve spojení s čl. 316 odst. 11 písm. e) zákona č. 227/2015, jímž se zavádí daňový zákoník], jakož i praxe správce daně, která ovlivňuje počáteční odpočitatelnost DPH zaplacené za pořízení investičního majetku prostřednictvím povinnosti plátce daně záporně opravit odpočitatelnou DPH z toho důvodu, že správce daně z moci úřední zrušil jeho registraci k DPH po určité období z důvodu nevykonávání ekonomické činnosti, a to ve vztahu k době, kdy investiční majetek nebyl předmětem poskytování služeb nebo dodání zboží v období mezi zrušením registrace z moci úřední a opětovnou registrací pro účely DPH?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-84/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 8. února 2022 – Right to Know CLG v. An Taoiseach

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 8. února 2022 – Right to Know CLG v. An Taoiseach
      (Věc C-84/22)
      (2022/C 191/17)
      Jednací jazyk: angličtina.

         Předkládající soud:

      High Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Right to Know CLG

         Odpůrce: An Taoiseach

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba záznamy z formálních jednání představitelů moci výkonné v rámci vlády členského státu, jichž se členové vlády musí účastnit a na nichž jednají jako kolektivní orgán, charakterizovat pro účely žádosti o přístup k informacím o životním prostředí obsažených v těchto záznamech jako „vnitřní komunikaci“, nebo jako „řízení“ u orgánu veřejné správy ve smyslu těchto pojmů, jak jsou uvedeny v čl. 4 odst. 1 písm. e) a čl. 4 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (1)?

                  2.

                  Přesahuje zásada překážky věci pravomocně rozsouzené (jak byla projednána ve věci Köbler, věc C-224/01 (2), a navazující judikatura) rámec výrokové nebo dispozitivní části dřívějšího rozsudku a zahrnuje kromě těchto částí i skutková a právní zjištění obsažená v dřívějším rozsudku? Jinak řečeno, omezuje se zásada věci pravomocně rozsouzené pouze na překážku na základě předmětu žaloby, nebo se vztahuje i na zásadu estoppel?

                  3.

                  Brání v probíhajícím řízení mezi účastníky řízení, které se týká údajného porušení směrnice 2003/4/ES v souvislosti s konkrétní žádostí o informace o životním prostředí, kdy navrhovatel/žadatel uspěla a rozhodnutí bylo zrušeno s tím, že některým námitkám založeným na unijním právu bylo vyhověno a některé byly zamítnuty, unijní právo, a to zejména zásada efektivity, vnitrostátnímu pravidlu překážky věci pravomocně rozsouzené založenému na zásadě estoppel, podle nějž nesmí vnitrostátní soud v novém řízení, které se týká dalšího rozhodnutí o téže žádosti, tomuto navrhovateli/žadateli umožnit, aby napadl uvedené dřívější rozhodnutí z důvodů založených na unijním právu, které byly dříve zamítnuty, proti nimž však nebylo v dané věci podáno odvolání?

                  4.

                  Má na odpověď na třetí otázku vliv skutečnost, že: i) nebyla Soudnímu dvoru podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce a ii) žádný z účastníků řízení neupozornil vnitrostátní soud na relevantní judikaturu Soudního dvora?

         (1)  Úř. věst. 2003, L 41, s. 26.

         (2)  Rozsudek ze dne 30. září 2003 (EU:C:2003:513).


title: Věc C-775/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 15. prosince 2021 – Blue Air Aviation SA v. UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 15. prosince 2021 – Blue Air Aviation SA v. UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor
      (Věc C-775/21)
      (2022/C 191/09)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka – žalovaná: Blue Air Aviation SA

         Odpůrce – žalobce: UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (1) vykládáno v tom smyslu, že šíření hudebního díla nebo úryvku hudebního díla v dopravním letadle obsazeném cestujícími při vzletu, přistání nebo kdykoli během letu prostřednictvím obecného rozhlasového systému letadla představuje sdělování veřejnosti ve smyslu tohoto článku, zejména (nikoli však výlučně) z hlediska kritéria ziskového účelu sdělování?
                  V případě kladné odpovědi na první otázku:

                  2)

                  Představuje existence rozhlasového zařízení na palubě letadla, které je vyžadováno právními předpisy o bezpečnosti letového provozu, dostatečný základ pro vyvratitelnou domněnku, že na palubě letadla dochází ke sdělování hudebních děl veřejnosti?
                  V případě záporné odpovědi na tuto otázku:

                  3)

                  Představuje přítomnost rozhlasového zařízení vyžadovaného právními předpisy o bezpečnosti letového provozu na palubě letadla a softwaru, který umožňuje sdělování zvukových záznamů (obsahujících chráněná hudební díla) prostřednictvím tohoto zařízení, dostatečný základ pro vyvratitelnou domněnku, že na palubě letadla dochází ke sdělování hudebních děl veřejnosti?

         (1)  Úř. věst. 2001, L 167, s. 10.


title: Věc C-91/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 9. února 2022 – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA v. Ministero della Transizione Ecologica a další

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 9. února 2022 – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA v. Ministero della Transizione Ecologica a další
      (Věc C-91/22)
      (2022/C 191/18)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Fenice – Qualità per l’ambiente SpA

         Žalovaní: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Předběžné otázky

                  1)

                  Může být rozhodnutí přijaté Národním výborem pro směrnici 2003/87/ES (1) a pro podporu projektových činností podle Kjótského protokolu s ohledem na postup přijímání, a zejména na mechanismus dialogu s Evropskou komisí stanovený v nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2019/331 (2) týkající se zařazení zařízení na seznam pro přidělování povolenek na emise CO2, předmětem samostatné žaloby k Tribunálu Evropské unie podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU, pokud má napadený akt závazné právní účinky a bezprostředně se dotýká hospodářského subjektu, který žalobu podává?

                  2)

                  Pokud ne, může soukromý hospodářský subjekt, který je přímo dotčen vyloučením z přidělování povolenek na emise CO2 na základě šetření vedeného společně Evropskou komisí a Národním výborem pro směrnici 2003/87/ES a pro podporu projektových činností podle Kjótského protokolu, napadnout rozhodnutí přijaté Evropskou komisí o odmítnutí zařadit zařízení na seznam podle čl. 14 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2019/331 u Tribunálu Evropské unie podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU?

                  3)

                  Zahrnuje pojem „výrobce elektřiny“ ve smyslu čl. 3 písm. u) směrnice 2003/87/ES, jak vyplývá z rozsudku Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. června 2019, ExxonMobil Production Deutschland GmbH v. Bundesrepublik Deutschland ve věci C-682/17, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU podaná Soudnímu dvoru rozhodnutím Verwaltungsgericht Berlin (správní soud v Berlíně, Německo) ze dne 28. listopadu 2017, rovněž situace, kdy zařízení vyrábí nepatrné množství elektřiny kombinovanou výrobou tepla a elektřiny, jež není vysoce účinná, a vyznačuje se více jinými zdroji tepelné energie, než je kogenerace, které mají vlastnosti pro přiznání bezplatných emisních povolenek?

                  4)

                  Je takový výklad definice pojmu „výrobce elektřiny“ slučitelný s obecnými zásadami unijního práva spočívajícími v dodržení podmínek hospodářské soutěže mezi provozovateli v případě poskytování pobídek a v přiměřenosti opatření v rozsahu, v němž zcela vylučuje zařízení s více zdroji energie, aniž odděluje emisní hodnoty vztahující se k jiným zdrojům tepla, než je kogenerace, které mají plný nárok na poskytnutí stanovených výhod?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. 2003, L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).

         (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/331 ze dne 19. prosince 2018, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. 2019, L 59, s. 8).


title: Věc T-134/22: Žaloba podaná dne 9. března 2022 – OO v. EIB

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/34

      Žaloba podaná dne 9. března 2022 – OO v. EIB
      (Věc T-134/22)
      (2022/C 191/44)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: OO (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

         Žalovaná: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí o zamítnutí stížnosti ze dne 6. prosince 2021, oznámené žalobkyni téhož dne (ARES CS-PERS/S&G/ER1 W2021-00710/CO/ps);

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 27. února 2012 (sp.zn.: RH/OPR/2012-0251), které žalobkyni nebylo nikdy oznámeno;

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 20. května 2021 (CS-PERS/HROPS/BAP/2021-0360), oznámené právnímu zástupci žalobkyně dne 8. června 2021 společně s oznámením ze dne 27. února 2012;

                  —

                  uložil Evropské investiční bance náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z chybějícího odůvodnění napadených rozhodnutí, porušení článku 31 jednacího řádu Evropské investiční banky a článků 6 a 11 Protokolu č. 5 o statutu EIB, jakož i z neexistence právního základu a z námitky protiprávnosti podle článku 277 SFEU, pokud jde o bod 2.1.1. administrativních ustanovení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení ustanovení upravujících ratione temporis vysílání zaměstnanců EIB, z jednostranné změny smlouvy v rozporu s obecnými pravidly o rovnosti účastníků smluvního vztahu, jakož i z porušení povinnosti řádné péče.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady ochrany legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci.


title: Věc T-141/22: Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Sport1 v. EUIPO – SFR (SFR SPORT1)

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/35

      Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Sport1 v. EUIPO – SFR (SFR SPORT1)
      (Věc T-141/22)
      (2022/C 191/45)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sport1 GmbH (Ismaning, Německo) (zástupci: J. Krekel a C. Otto, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Société française du radiotelephone SFR (Paříž, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie SFR SPORT1 v červené, bílé a černé barvě – Přihláška č. 16 161 317

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. prosince 2021, ve věci R 2329/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-143/22: Žaloba podaná dne 11. března 2022 – OP v. Parlament

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/36

      Žaloba podaná dne 11. března 2022 – OP v. Parlament
      (Věc T-143/22)
      (2022/C 191/46)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: OP (zástupce: F. Moyse, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 7. června 2021 a 10. ledna 2022, nebo je prohlásil za neplatná a neúčinná;

                  —

                  uznal tedy, že žalobkyně má nárok na vdovský důchod, jak je definován v čl. 79 prvním pododstavci služebního řádu úředníků Evropské unie;

                  —

                  přiznal tedy panu [důvěrné] (1) nárok na sirotčí důchod, jak je definován v článku 2 přílohy VII služebního řádu. V opačném případě přiznal v případě potřeby panu [důvěrné] sirotčí důchod podle čl. 80 prvního pododstavce služebního řádu úředníků Evropské unie;

                  —

                  v každém případě uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti článků 18 a 20 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) vyplývající z porušení zásady rovného zacházení a z diskriminace na základě věku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení při použití článků 18 a 20 přílohy VIII služebního řádu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení vyplývajícího z nezohlednění zvláštní situace žalobkyně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti článku 2 přílohy VII služebního řádu z důvodu diskriminace na základě zdravotního postižení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení při použití článku 2 přílohy VII služebního řádu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod, který je uplatněn podpůrně, vychází z porušení povinnosti administrativy jednat s náležitou péčí.

         (1)  Skryté důvěrné údaje.


title: Věc T-334/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – Cargolux Airlines v. Komise („Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh letecké nákladní dopravy – Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě – Koordinace složek cen za služby letecké nákladní dopravy (palivový příplatek, bezpečnostní příplatek, uhrazení provize z příplatků) – Výměna informací – Územní působnost Komise – Právo na obhajobu – Absence nového oznámení námitek – Jediné a trvající protiprávní jednání – Výše pokuty – Hodnota tržeb – Závažnost porušení – Doba trvání účasti na protiprávním jednání – Dodatečný objem – Polehčující okolnosti – Vybídnutí k protisoutěžnímu jednání od veřejných orgánů – Následovnická role – Proporcionalita – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – Cargolux Airlines v. Komise
      (Věc T-334/17) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh letecké nákladní dopravy - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Koordinace složek cen za služby letecké nákladní dopravy (palivový příplatek, bezpečnostní příplatek, uhrazení provize z příplatků) - Výměna informací - Územní působnost Komise - Právo na obhajobu - Absence nového oznámení námitek - Jediné a trvající protiprávní jednání - Výše pokuty - Hodnota tržeb - Závažnost porušení - Doba trvání účasti na protiprávním jednání - Dodatečný objem - Polehčující okolnosti - Vybídnutí k protisoutěžnímu jednání od veřejných orgánů - Následovnická role - Proporcionalita - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2022/C 207/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci

         Žalobkyně: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Lucembursko) (zástupkyně: E. Aliende Rodríguez, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci): N. Khan a A. Dawes, zmocněnci, ve spolupráci s E. MacKenzie, barrister)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 o řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc AT.39258 – nákladní letecká doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně na zrušení pokuty, která jí byla uložena, nebo na její snížení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropská komise ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení.

                  3)

                  Společnost Cargolux Airlines International SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Komisí.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.