title: Věc C-338/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2015 Claire Staelen proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2015 ve věci T-217/11, Staelen v. Evropský veřejný ochránce práv

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/43

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2015 Claire Staelen proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2015 ve věci T-217/11, Staelen v. Evropský veřejný ochránce práv
   (Věc C-338/15 P)
   (2015/C 294/55)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Claire Staelen (zástupce: V. Olona, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský veřejný ochránce práv

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek vydaný 29. dubna 2015 Tribunálem ve věci T-217/11 (Staelen v. Evropský ombudsman);

               —

               v důsledku toho vyhovět jejího návrhu na náhradu nemajetkové újmy vzniklé z důvodu proti ní namířených jednání, kterou odhaduje na 50  000 eur;

               —

               rozhodnout v souladu s návrhovými žádáními předloženými navrhovatelkou v prvním stupni s výjimkou jejího návrhu na náhradu majetkové újmy;

               —

               uložit dalšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí šest důvodů, vycházejících jak z nesprávných právních posouzení, tak i zkreslení skutkového stavu.
   Zaprvé se navrhovatelka domnívá, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu tím, že měl za to, že navrhovatelka odmítla šetření z vlastního podnětu veřejného ochránce práv. Tribunál údajně rovněž zkreslil předmět stížnosti.
   Zadruhé navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně vyložil článek 228 SFEU, jakož i rozhodnutí 94/262 (1), čímž je zbavil užitečného účinku.
   Zatřetí tvrdí, že se Tribunál dopustil zkreslení skutkového stavu, pokud jde o dobu trvání diskriminace při přijetí na seznam vhodných uchazečů.
   Začtvrté Tribunálu vytýká, že se dopustil zkreslení skutkového stavu a neprávného právního posouzení tím, že měl za to, že veřejný ochránce práv neporušil svou povinnost transparentnosti a řádné péče.
   Zapáté Tribunálu vytýká, že vyloučil uplatnění rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 23. února 2003 a kodexu řádné správní praxe.
   Nakonec se navrhovatelka domnívá, že Tribunál nesprávně rozhodl, že veřejný ochránce práv nemusel zkoumat zničení všech dokumentů výběrového řízení.

      (1)  Rozhodnutí Evropského parlamentu 94/262/ESUO, ES, Euratom ze dne 9. března 1994 o pravidlech a obecných podmínkách pro výkon funkce veřejného ochránce práv (Úř. věst. L 113, s. 15).


title: Věc C-416/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. září 2008 Apple Computer, Inc., proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 1. července 2008 ve věci T-328/05, Apple Computer, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. září 2008 Apple Computer, Inc., proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 1. července 2008 ve věci T-328/05, Apple Computer, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-416/08 P)
   (2008/C 301/38)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Apple Computer, Inc. (zástupci: M. Hart, N. Kearley, solicitors)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), TKS-Teknosoft SA
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               vyhovět kasačnímu opravnému prostředku;

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2008 ve věci T-328/05;

               —

               vrátit věc Soudu prvního stupně a

               —

               rozhodnout o náhradě nákladů řízení v této věci později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Apple Inc. (navrhovatelka) podala přihlášku k zápisu slovní ochranné známky „QUARTZ“ jako ochranné známky Společenství. Její přihláška se vztahuje na:
               „Funkcionalita počítačového operačního systému zvláště zamýšlená pro použití vývojáři informačních technologií s cílem zlepšit a urychlit reprodukci digitálních obrázků v aplikačních programech kromě produktů určených pro bankovní sektor“ ve třídě 9.

               2.

               TKS-Teknosoft S.A. (účastnice řízení, která podává námitky) je majitelem ochranné známky Společenství pro obrazovou ochrannou známku „QUARTZ“ zapsané mimo jiné s ohledem na:

                           a)

                           „balíčky programů pro bankovnictví“ ve třídě 9 a

                           b)

                           „počítačové programování, počítačové zpracování dat, vývoj počítačového softwaru, asistenční a konzultační služby v počítačové oblasti, elektronické zpracování dat, licencování počítačového softwaru a počítačových aplikací; všechny tyto služby ve spojení s bankovnictvím“ ve třídě 42.

         Účastnice řízení, která podává námitky, namítá zápis ochranné známky QUARTZ navrhovatelky z důvodu, že existuje nebezpečí záměny mezi oběma ochrannými známkami. Soud prvního stupně byl téhož názoru.
   Navrhovatelka se domnívá, že se Soud prvního stupně dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož:

               a)

               výrobky, s ohledem na něž byly dvě ochranné známky zapsány a používány, jsou jasně rozdílné a Soudní dvůr nezohlednil tyto relevantní odlišnosti;

               b)

               Soud správně neidentifikoval „veřejnost“ relevantní pro účely posouzení nebezpečí záměny. Zejména dostatečně nezohlednil skutečnost, že relevantní veřejnost musí být logicky tvořena počítačovými odborníky, kteří jsou zaměstnáni v bankovním odvětví nebo v něm poskytují služby, a

               c)

               v důsledku toho nesprávně použil kritérium globálního posouzení, jak bylo dříve stanoveno Soudním dvorem.


title: Věc T-360/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2012 — E.ON Ruhrgas a E.ON v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Německý a francouzský trh se zemním plynem — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení trhu — Doba trvání protiprávního jednání — Pokuty“ )

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2012 — E.ON Ruhrgas a E.ON v. Komise
   (Věc T-360/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Německý a francouzský trh se zemním plynem - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení trhu - Doba trvání protiprávního jednání - Pokuty)
   2012/C 243/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: E.ON Ruhrgas AG (Essen, Německo); a E.ON AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: G. Wiedemann a T. Klose, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, A. Bouquet a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s M. Buntscheckem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 5355 final ze dne 8. července 2009 v řízení podle článku 81 [ES] (Věc COMP/39.401 — E.ON/GDF) a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise C(2009) 5355 final ze dne 8. července 2009 v řízení podle článku 81 [ES] (Věc COMP/39.401 — E.ON/GDF) se zrušuje jednak v rozsahu, v němž konstatuje, že protiprávní jednání trvalo od 1. ledna 1980 nejméně do 24. dubna 1998, pokud jde o protiprávní jednání v Německu, a jednak v rozsahu, v němž konstatuje existenci protiprávního jednání ve Francii od 13. srpna 2004 do 30. září 2005.

               2)

               Výše pokuty uložená E.ON Ruhrgas AG a E.ON AG v čl. 2 písm. a) rozhodnutí C(2009) 5355 final je stanovena na 320 milionů eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc C-424/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 28. října 2009 — Christina Ioanni Toki v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 28. října 2009 — Christina Ioanni Toki v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
   (Věc C-424/09)
   2010/C 24/37
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Christina Toki

      Žalované: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

      Předběžné otázky

               1)

               „Musí být čl. 3 písm. b) směrnice 89/48/EHS o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19), ve znění platném před svým zrušením článkem 62 směrnice 2005/36/CE (Úř. věst. L 255), vykládán v tom smyslu, že mechanismus uznávání, který stanoví, je použitelný v případech, kdy je v členském státu původu dotčené povolání regulováno ve smyslu čl. 1 písm. d) druhého pododstavce, ale dotyčná osoba není plnohodnotným členem sdružení nebo organizace splňujících podmínky uvedené v tomto pododstavci?“

         A v případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               „Je třeba ve smyslu čl. 3 písm. b) směrnice 89/48/EHS rozumět výkonem povolání v členském státě původu na plnou pracovní dobu výkon, jakožto osobou samostatně výdělečně činnou nebo zaměstnancem, samotného povolání, o jehož výkon v hostitelském členském státě je žádáno na základě směrnice 89/48/EHS, nebo se může jednat rovněž o výzkumnou práci ve vědecké oblasti mající spojitost s tímto povoláním, prováděnou v rámci v zásadě neziskového zařízení?“


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. dubna 2005 ve věci C-376/02 (žádost Hoge Raad der Nederlanden o rozhodnutí o předběžné otázce): Stichting „Goed Wonen“ proti Staatssecretaris van Financiën (Daně z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty — Článek 17 šesté směrnice 77/388/EHS — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Změna vnitrostátních právních předpisů — Zpětný účinek — Zásady ochrany legitimního očekávání a právní jistoty)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 26. dubna 2005
   ve věci C-376/02 (žádost Hoge Raad der Nederlanden o rozhodnutí o předběžné otázce): Stichting „Goed Wonen“ proti Staatssecretaris van Financiën (1)

   (Daně z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty - Článek 17 šesté směrnice 77/388/EHS - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Změna vnitrostátních právních předpisů - Zpětný účinek - Zásady ochrany legitimního očekávání a právní jistoty)
   (2005/C 143/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-376/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 18. října 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 21. října 2002, v řízení mezi Stichting „Goed Onen“ a Staatssecretaris van Financiën, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta a A. Borg Barthet, předsedové senátů, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis a M. Ilešič, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 26. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               Zásady ochrany legitimního očekávání a právní jistoty nebrání tomu, aby členský stát, výjimečně a pro účely zamezení tomu, aby finanční praktiky sledující minimalizaci zatížení DPH, proti kterým pozměňovací zákon právě bojuje, byly v průběhu legislativního procesu prováděny ve velkém rozsahu, zavedl zpětnou účinnost tohoto zákona, pokud za takových okolností jako ve věci v původním řízení byly hospodářské subjekty vykonávající takové ekonomické činnosti, jako jsou ty, na které se vztahuje daný zákon, upozorněny na nadcházející přijetí tohoto zákona a na zamýšlený zpětný účinek takovým způsobem, aby mohly seznat následky zamýšlené legislativní změny pro činnosti, které vykonávají.

               V případě, že osvobozuje plnění, jehož předmětem je nemovitý majetek, které dříve podléhalo DPH, tento zákon může mít za následek zrušení opravy DPH, ke které došlo z důvodu, že v okamžiku použití nemovitosti k plnění, které bylo v té době považováno za zdanitelné, byl uplatněn nárok na odpočet DPH odvedené z dodání tohoto nemovitého majetku.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.01.2003.


title: Spojené věci C-455/13 P, C-457/13 P a C-460/13 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. září 2015 – Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (C-455/13 P), Evropská komise (C-457/13 P), Italská republika (C-460/13 P) v. Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) a další „Kasační opravný prostředek — Zemědělství — Společná organizace trhů — Odvětví ovoce a zeleniny — Nařízení (ES) č. 1580/2007 — Článek 52 odst. 2a — Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 — Článek 50 odst. 3 a čl. 60 odst. 7 — Podpora pro organizace producentů — Výrobky z ovoce a zeleniny — Paušální sazby pokrývající určité zpracovatelské činnosti — Způsobilost investic a akcí spojených s přepracováním — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Přímé dotčení“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/2

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. září 2015 – Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (C-455/13 P), Evropská komise (C-457/13 P), Italská republika (C-460/13 P) v. Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) a další
   (Spojené věci C-455/13 P, C-457/13 P a C-460/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Zemědělství - Společná organizace trhů - Odvětví ovoce a zeleniny - Nařízení (ES) č. 1580/2007 - Článek 52 odst. 2a - Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 - Článek 50 odst. 3 a čl. 60 odst. 7 - Podpora pro organizace producentů - Výrobky z ovoce a zeleniny - Paušální sazby pokrývající určité zpracovatelské činnosti - Způsobilost investic a akcí spojených s přepracováním - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Přímé dotčení“)
   (2015/C 381/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

   (Věc C-455/13 P)

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (zástupci: M. Merola a M. C. Santacroce, avvocati)
   (Věc C-457/13 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: K. Skelly, A. Marcoulli a B. Schima, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující Evropskou komisi: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a C. Candat, zmocněnci), Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop., Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola „Sant Bernat“ (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop. (zástupci: M. Merola a C. Santacroce, avvocati), Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa) (zástupci: původně S. Crisci, poté G. Coppo, avvocati),
   (Věc C-460/13 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Varonem, avvocato dello Stato)

      Další účastníci řízení: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda, ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon, AIT – Associação dos Industriais de Tomate, (zástupci: S. Estima Martins a R. Oliveira, advogados), Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., ARP Agricoltori Riuniti Piacentini Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie Anicav a další v. Komise (T-454/10 a T-482/11, EU:T:2013:282) se zrušuje v rozsahu, v němž byly tímto rozsudkem prohlášeny žaloby podané ve věcech T-454/10 a T-482/11 za přípustné v části, v níž zněly na zrušení čl. 52 odst. 2a druhého pododstavce nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny, ve znění nařízení Komise (EU) č. 687/2010 ze dne 30. července 2010, a na zrušení čl. 50 odst. 3 a čl. 60 odst. 7 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny.

               2)

               Žaloby na neplatnost podané ve věcech T-454/10 a T-482/11 se odmítají jako nepřípustné.

               3)

               Subjektům Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda a ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených v řízeních v prvním stupni či v řízeních o kasačním opravném prostředku subjekty Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), Evropskou komisí ve věci C-457/13 P, Italskou republikou a subjekty Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop, Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola „Sant Bernat“ (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop. a Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa).

               4)

               AIT – Associação dos Industriais de Tomate a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.

      Úř. věst. C 344, 23.11.2013.

      Úř. věst. C 352, 30.11.2013.


title: Věc T-879/16: Žaloba podaná dne 14. prosince 2016 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Marpefa (Vieta)

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/34

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2016 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Marpefa (Vieta)
   (Věc T-879/16)
   (2017/C 053/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, QC)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Marpefa, SL (Barcelona, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „VIETA“ – ochranná známka Evropské unie č. 1 790 674

      Řízení před EUIPO: zrušovací řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. října 2016 ve věci R 1010/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               rozhodl, že EUIPO a další účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 65 odst. 6 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení zásady používání jasných a přesných pojmů v oblasti ochranných známek.


title: Věc F-61/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetí senát) ze dne 10. července 2008 – Cathy Sapara v. Eurojust ( Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Přijímání — Zkušební doba — Prodloužení zkušební doby — Propuštění po uplynutí zkušební doby — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Zjevně nesprávné posouzení — Psychické obtěžování )

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/19

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetí senát) ze dne 10. července 2008 – Cathy Sapara v. Eurojust
   (Věc F-61/06) (1)

   („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přijímání - Zkušební doba - Prodloužení zkušební doby - Propuštění po uplynutí zkušební doby - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Zjevně nesprávné posouzení - Psychické obtěžování“)
   (2008/C 260/35)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cathy Sapara (La Haye, Nizozemsko) (zástupci: G. Vandersanden a C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaný: Eurojust (zástupce: L. Defalque, advokát)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí EUROJUST ze dne 6. července 2005, kterým byla vypovězena smlouva dočasného zaměstnance po ukončení jeho zkušební doby, a jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006, s. 35.


title: Věc C-164/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Rethymnis (Řecko) dne 17. dubna 2008 – Michail Zacharioudakis v. Dimos Lampis

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Rethymnis (Řecko) dne 17. dubna 2008 – Michail Zacharioudakis v. Dimos Lampis
   (Věc C-164/08)
   (2008/C 171/34)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Monomeles Protodikeio Rethymnis
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Michail Zacharioudakis

      Žalovaný: Dimos Lampis
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení 5 a ustanovení 8 body 1 a 3 rámcové dohody EKOS, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice Rady 1999/70/ES (Úř. věst. L 175, 10.7.1999, s. 42), vykládat tak, že právo Společenství nedovoluje členskému státu při provádění této rámcové dohody přijmout opatření:

                           a)

                           pokud rovnocenná opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody již existovala ve vnitrostátním právním řádu před vstupem směrnice v platnost a

                           b)

                           pokud se opatřeními přijatými k provedení rámcové dohody sníží všeobecná úroveň ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, pokud ve vnitrostátním právním řádu již existovala před vstupem směrnice 1999/70/ES v platnost rovnocenná opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody, jako je čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920 dotčený v původním řízení, představuje přijetí právního opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, jako je článek 11 prezidentského nařízení č. 164/2004 dotčený v původním řízení, nedovolené snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu ustanovení 8 bodů 1 a 3 rámcové dohody:

                           a)

                           když uvedené právní opatření, které provádí rámcovou dohodu, bylo přijato po uplynutí lhůty pro provedení směrnice 1999/70/ES, avšak do oblasti jeho působnosti rationae temporis spadají výlučně pracovní smlouvy na dobu určitou, které byly platné ke dni jejího vstupu v platnost nebo jejichž platnost skončila do určité doby před jejím vstupem v platnost, avšak po uplynutí lhůty pro provedení směrnice, zatímco dříve existující rovnocenná opatření nemají časově omezenou oblast působnosti a zahrnují všechny pracovní smlouvy na dobu určitou, které byly uzavřeny, byly platné nebo jejichž platnost skončila ke dni vstupu směrnice 1999/70/ES v platnost a ke dni uplynutí lhůty pro její provedení;

                           b)

                           když do oblasti působnosti uvedeného právního opatření, které provádí rámcovou dohodu, spadají pouze pracovní smlouvy na dobu určitou, které pro to, aby byly považovány za po sobě jdoucí pro účely výše uvedeného opatření, musejí kumulativně splňovat následující podmínky: 1. jednotlivé smlouvy byly uzavřeny s časovým odstupem ne delším než tři měsíce a mimoto 2. celkové trvání po sobě jdoucích smluv bylo nejméně dvacet čtyři měsíců ke dni vstupu nařízení v platnost, nezávisle na počtu obnovení smluv, nebo došlo alespoň ke třem po sobě jdoucím obnovením původní smlouvy s celkovou dobou trvání pracovní činnosti alespoň osmnáct měsíců během období dvaceti čtyř měsíců počítaných od původní smlouvy, zatímco dříve existující rovnocenná opatření tyto podmínky nestanoví a zahrnují naopak všechny (po sobě jdoucí) pracovní smlouvy na dobu určitou, nezávisle na minimální délce zaměstnání a minimálním počtu obnovení smluv;

                           c)

                           když dotčené právní opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, stanoví – jako právní následek ochrany zaměstnanců na dobu určitou a prevence zneužívání ve smyslu rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou – kvalifikaci pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou s účinky do budoucnosti (ex nunc), zatímco dříve existující rovnocenné právní opatření stanoví kvalifikaci pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou s účinky od okamžiku jejich prvotního uzavření (ex tunc)?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, pokud existovalo rovnocenné právní opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice 1999/70/ES, ve vnitrostátním právním řádu před vstupem uvedené směrnice v platnost, jako je čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920 dotčený v původním řízení, představuje přijetí právního opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, jako je článek 7 prezidentského nařízení č. 164/2004 dotčený v původním řízení, když stanoví jako jediný prostředek ochrany zaměstnanců na dobu určitou proti zneužívání povinnost zaměstnavatele zaplatit odměnu a odstupné v případě protiprávního zaměstnání na po sobě jdoucí smlouvy na dobu určitou, nedovolené snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu ustanovení 8 bodů 1 a 3 rámcové dohody s ohledem na to, že:

                           a)

                           povinnost zaplatit odměnu a odstupné stanoví vnitrostátní právo pro každý případ pracovního poměru a nesměřuje k předcházení zneužívání ve smyslu rámcové dohody a

                           b)

                           použití dříve existujícího rovnocenného právního předpisu má za právní následek uznání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou?

               4)

               V případě kladných odpovědí na předchozí otázky, musí vnitrostátní soud při výkladu vnitrostátního práva v souladu se směrnicí 1999/70/ES nepoužít ustanovení neslučitelná s touto směrnicí obsažená v právním opatření přijatém k provedení rámcové dohody, která vedou ke snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu, jako jsou ustanovení článků 7 a 11 prezidentského nařízení č. 164/2004 a použít místo nich ustanovení obsažená v rovnocenném vnitrostátním právním opatření, které existovalo před vstupem směrnice v platnost, jako je ustanovení čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920?

               5)

               V případě, že vnitrostátní soud shledá, že ustanovení (v daném případě čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920), které představuje rovnocenné právní opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice 1999/70/ES, je v zásadě použitelné ve věci, která se týká pracovních poměrů na dobu určitou a na základě tohoto ustanovení zjištění, že k uzavření po sobě jdoucích pracovních smluv došlo na dobu určitou bez objektivního důvodu spojeného s povahou, typem a charakterem poskytované činnosti, znamená, že tyto smlouvy musejí být uznány jako pracovní smlouvy na dobu neurčitou, potom:

                           a)

                           je v souladu s právem Společenství výklad a použití vnitrostátního práva ze strany vnitrostátního soudu, podle kterého skutečnost, že jako právní základ uzavření pracovních smluv na dobu určitou byl užit právní předpis upravující zaměstnání na základě pracovních smluv na dobu určitou k uspokojení sezónních, periodických, dočasných nebo výjimečných potřeb, i když ve skutečnosti zajišťované potřeby jsou „stálé a trvalé“, v každém případě představuje objektivní důvod pro uzavření pracovní smlouvy na dobu určitou;

                           b)

                           je v souladu s právem Společenství výklad a použití vnitrostátního práva ze strany vnitrostátního soudu, podle kterého musejí být ustanovení zakazující přeměnu pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru na pracovní smlouvy na dobu neurčitou vykládána tak, že ve veřejném sektoru je naprosto a v každém případě zakázána přeměna pracovní smlouvy nebo pracovního poměru na dobu určitou na pracovní smlouvu nebo pracovní poměr na dobu neurčitou, i kdyby byla tato smlouva uzavřena protiprávně na dobu určitou, a sice tehdy, když uspokojované potřeby jsou stálé a trvalé, a že vnitrostátnímu soudu není dána možnost, aby v takových případech zjistil skutečný charakter sporného pracovněprávního vztahu a správně ho kvalifikoval jako smlouvu na dobu neurčitou, nebo musí být tento zákaz omezen pouze na pracovní smlouvy na dobu určitou uzavřené skutečně k uspokojování dočasných, nepředvídaných, naléhavých, výjimečných nebo podobných potřeb, a nikoli na případy, kdy byly ve skutečnosti uzavřeny k uspokojování „stálých a trvalých“ potřeb?


title: Věc T-333/04: Žaloba podaná dne 11. srpna 2004 House of Donuts International proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/42

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2004 House of Donuts International proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-333/04)
   (2004/C 300/84)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. srpna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) House of Donuts International, George Town, Grand Cayman (British West Indies), zastoupeným N. Deckerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               prohlásil, že přihláška ochranné známky Společenství č. 474 486 podaná žalobcem musí být přijata;

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. května 2004 (věc R 1034/2001-4);

               —

               uložil osobě, která podala námitky, náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobce

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Obrazová známka „House of Donuts International“ pro zboží a služby tříd 30, 32 a 42 (mj. donuty, muffiny, croissanty, minerální a sycené vody a restaurační, kavárenské a cateringové služby) – přihláška č. 474 486

               Majitel ochranné známky nebo označení dovolávaných v námitkovém řízení:

               Panrico S.A.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Španělské slovní a obrazové známky „DONUT“ a „donuts“ pro zboží a služby tříd 30, 32 a 42 (mj. různé druhy cukrářského zboží, moučníky, sladkosti a bonbony, ovocné nápoje a ovocné šťávy a kavárenské, barové, restaurační, hotelové a kempingové služby)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Odmítnutí přihlášky ochranné známky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání žalobce

               Žalobní důvody:

               Kolidující ochranné známky nejsou podobné.Osobě, která podala námitky by nemělo být zaručeno výlučné právo používat slova „DONUT“ a „donuts“.


title: Věc T-54/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2017 – Netguru v. EUIPO (NETGURU) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie NETGURU — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 41 Listiny základních práv — Článek 75 nařízení č. 207/2009 — Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2017 – Netguru v. EUIPO (NETGURU)
   (Věc T-54/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie NETGURU - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 41 Listiny základních práv - Článek 75 nařízení č. 207/2009 - Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 063/37)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Netguru sp. z o.o. (Poznaň, Polsko) (zástupci: původně K. Jarosiński, poté T. Grzybkowski, T. Guzek, M. Jackowski, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. prosince 2015 (věc R 144/2015-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení NETGURU jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Netguru sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29. 3. 2016.


title: Věc F-113/07: Žaloba podaná dne 18. října 2007 – Šimonis v. Komise

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/36

         Žaloba podaná dne 18. října 2007 – Šimonis v. Komise
   (Věc F-113/07)
   (2008/C 79/69)
   Jednací jazyk: litevština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Irmantas Šimonis (Lucemburk) (zástupce: V. Vilkas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství, jímž v průběhu výběrového řízení na obsazení místa vypsaného v oznámení o volném pracovním místě č. COM/2007/142 zamítla žádost žalobce o přeložení do Komise a vyloučila jej z výběrového řízení;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 8. srpna 2007, jímž byla zamítnuta stížnost č. R/273/07 podaná žalobcem dne 27. dubna 2007;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby uvádí žalobce tři žalobní důvody, z nichž první vychází z porušení legitimního očekávání žalobce vyplývajícího z meziinstitucionální dohody uzavřené v roce 2005 mezi vedoucími správních složek, jež stanoví, že k meziinstitucionálnímu převodu nově přijatých úředníků může dojít až po uplynutí tříleté lhůty.
   Ve svém druhém žalobním důvodu se žalobce dovolává protiprávnosti rozhodnutí Komise z důvodu nedostatku odůvodnění, nepřiměřenosti zmíněného rozhodnutí chráněnému zájmu a překročení meze posuzovací pravomoci ze strany Komise. Žalobce dále tvrdí, že rozhodnutí vede k diskriminaci z důvodu státní příslušnosti.
   Svým třetím žalobním důvodem uplatňuje žalobce porušení zásady řádné správy a povinnosti péče.


title: Věc C-581/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. prosince 2012 Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-370/06, Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV v. Evropská komise

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. prosince 2012 Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-370/06, Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV v. Evropská komise
   (Věc C-581/12 P)
   2013/C 55/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV (zástupci: D. W. Hull, solicitor, G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadaný rozsudek;

               —

               (i) zrušit čl. 2 písm. i) napadeného rozhodnutí (1) v části, v níž byla účastnicím řízení podávajícím kasační opravný prostředek uložena pokuta, (ii) snížit pokutu uloženou těmto účastnicím nebo (iii) vrátit věc Tribunálu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení u Tribunálu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál rozsudkem ze dne 27. září 2012 (dále jen „napadený rozsudek“) potvrdil rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006, kterým byla společnostem Kuwait Petroleum Corp. (dále jen „KPC“), Kuwait Petroleum International Ltd (dále jen „KPI“), Kuwait Petroleum (Nederland) BV (dále jen „KPN“) (KPC, KPI, KPN dále společně „navrhovatelky“) společně a nerozdílně uložena pokuta ve výši 16,632 milionů eur z důvodu porušení článku 81 ES stanovením cen na nizozemském trhu s bitumenem. Každá z navrhovatelek tímto navrhuje zrušení napadeného rozsudku v části, v níž potvrzuje uložení pokuty, snížení pokuty nebo vrácení věci Tribunálu z následujících důvodů:

               1)

               Napadený rozsudek je nutné zrušit v části, v níž je uložena pokuta, podpůrně je nutné vrátit věc Tribunálu, neboť napadený rozsudek je stižen vadou spočívající v nesprávném právním posouzení v rozsahu, v němž Tribunál nesprávně vyložil poslední pododstavec bodu 23 písm. b) oznámení o spolupráci, který stanoví, že „pokud podnik poskytne důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly Komisi známy a mají přímý dopad na závažnost nebo trvání předpokládaného kartelu“, Komise je nevezme v úvahu při stanování pokuty pro podnik, který tyto důkazy předložil. Tribunál rozhodl, že Komisi „není“ skutečnost známa pouze v případě, že jí je tato skutečnost zcela neznámá. I v případě, že Komise má pouze velmi obecnou představu o existenci kartelu a nemá žádný přímý důkaz, na základě něhož by mohla prokázat skutečnosti týkající se kartelu, nemůže být žadateli, který předloží takový důkaz, přiznána ochrana před pokutami stanovená v posledním pododstavci bodu 23 písm. b). Tento výklad posledního odstavce je příliš restriktivní a z právního hlediska nesprávný.

               2)

               Napadený rozsudek je stižen vadou spočívající v nesprávném právním posouzení, neboť Tribunál řádně nezohlednil důkazy předložené navrhovatelkami předtím, než dospěl k závěru, že hodnota důkazů, které předložily společnosti KPN Komisi v souvislosti se svým návrhem na použití oznámení o spolupráci, byly oslabeny prostřednictvím tvrzení, která v mezidobí přednesli jiní účastníci řízení. Tribunál nemohl dospět k tomuto závěru, aniž by přezkoumal důkazy předložené společnostmi KPN a porovnal je s důkazy předloženými jinými účastníky řízení; ani se o to alespoň jednou nepokusil.

      (1)  Rozhodnutí C(2006) 4090 final v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)] (Úř. věst. L 196, s. 40)


title: Věc C-651/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 19. prosince 2016 – DW

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 19. prosince 2016 – DW
   (Věc C-651/16)
   (2017/C 086/13)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: DW

      Odpůrce: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

      Předběžná otázka

   Musí se čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii a čl. 45 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve sporu v původním řízení, která pro účely určení výše dávky v mateřství nevylučuje z období 12 měsíců, které má být zohledněno při výpočtu průměrného příspěvkového základu, měsíce, v nichž osoba pracovala v orgánu Evropské unie a spadala pod společný režim pojištění Evropských společenství, ale uvádí, že takováto osoba nebyla během výše uvedeného období pojištěna v Lotyšsku, a že její příjmy jsou tudíž postaveny na roveň průměrnému příspěvkovému základu v tomto státě, což může vést ke značnému snížení výše přiznané dávky v mateřství v porovnání s případnou výší této dávky, kterou by mohla daná osoba pobírat, pokud by v období zohledněném pro účely výpočtu nepracovala v orgánu Evropské unie, ale byla by zaměstnána v Lotyšsku?


title: Věc T-618/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Oracle America v. OHIM – Aava Mobile (AAVA CORE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Aava CORE — Starší slovní ochranná známka Společenství JAVA a obecně známá ochranná známka ve smyslu článku 6a Pařížské úmluvy JAVA — Relativní důvod zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm . b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence nebezpečí asociace — Spojitost mezi označeními — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Oracle America v. OHIM – Aava Mobile (AAVA CORE)
   (Věc T-618/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Aava CORE - Starší slovní ochranná známka Společenství JAVA a obecně známá ochranná známka ve smyslu článku 6a Pařížské úmluvy JAVA - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm . b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence nebezpečí asociace - Spojitost mezi označeními - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 034/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Oracle America, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupce: T. Heydn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Aava Mobile Oy (Oulu, Finsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. září 2013 (věc R 1369/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Oracle America, Inc. a Aava Mobile Oy.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Oracle America, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc C-318/04: Žaloba podaná dne 27. července 2004 Evropským parlamentem proti Komisi Evropských společenství

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/32

         Žaloba podaná dne 27. července 2004 Evropským parlamentem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-318/04)
   (2004/C 228/67)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. července 2004 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Evropským parlamentem, zastoupeným H. Duintjerem Tebbensem a A. Caiolou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Evropský parlament navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise Evropských společenství 2004/535/ES ze dne 14. května 2004 (1) na základě článku 230 ES;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Evropský parlament vznáší čtyři žalobní důvody na podporu své žaloby, tedy překročení pravomoci Komisí, porušení základních zásad směrnice 95/46/ES, porušení základních práv a porušení zásady přiměřenosti.
   Pokud jde o překročení pravomoci, rozhodnutí Komise bylo přijato ultra vires, aniž by byla dodržena ustanovení obsažená v základní směrnici 95/46/ES o ochraně osobních údajů, a v rozporu zejména s čl. 3 odst. 2 první odrážkou směrnice 95/46, týkajícím se vyloučení činností, které nespadají do oblasti působnosti práva Společenství.
   Evropský parlament mimoto zdůrazňuje následující aspekty: CBP (Úřad USA pro cla a ochranu hranic) není třetí zemí ve smyslu článku 25 směrnice 95/46, rozhodnutí o odpovídající úrovni ochrany povoluje předávání jiným americkým vládním orgánům a třetím zemím, rozhodnutí porušuje článek 13 směrnice 95/46, týkající se omezení a výjimek ze zásad, vztahujících se ke zpracování osobních údajů (omezení a výjimky vyhrazené členským státům), a na základě rozhodnutí má CBP přímý přístup k údajům PNR, který není směrnicí upraven. Vzhledem k vzájemné závislosti mezi rozhodnutím o odpovídající úrovni ochrany a dohodou mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými musí být rozhodnutí považováno za opatření nevhodné pro sledovaný cíl, kterým je uložení předávání údajů PNR.
   Ve svém druhém žalobním důvodu má Evropský parlament za to, že rozhodnutí Komise o odpovídající úrovni ochrany rovněž porušuje základní zásady směrnice 95/46. Účel zpracování uvedený v rozhodnutí je zejména neslučitelný s účelem původního zpracování; je konstatována neexistence legální povinnosti zpracování; zásady základní směrnice jsou porušeny, pokud jde o zpracování citlivých údajů, o právo přístupu a o související práva; není zaručeno právo na soudní ochranu a oprávnění k předávání jiným americkým orgánům a jiným zemím je neslučitelné se směrnicí 95/46 bez jakékoli skutečné a účinné ochrany.
   Zatřetí Evropský parlament trvá na tom, že rozhodnutí Komise o odpovídající úrovni ochrany porušuje základní práva, a zejména právo na soukromý život a právo na ochranu osobních údajů, která jsou upravena v článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod tak, jak ji uplatňuje Soudní dvůr a Evropský soud pro lidská práva.
   Ve svém čtvrtém žalobním důvodu se Parlament dovolává toho, že rozhodnutí o odpovídající úrovni ochrany rovněž porušuje zásadu přiměřenosti, zejména z důvodu skutečnosti, že může být předán nadměrný počet údajů PNR a že tyto údaje mohou být uchovávány americkými orgány příliš dlouho.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2004/535/ES ze dne 14. května 2004 o odpovídající úrovni ochrany osobních údajů obsažených v záznamech o knihování cestujících v letecké dopravě, které se předávají Úřadu USA pro cla a ochranu hranic (Úř. věst. L 235, s. 11).


title: Spojené věci T-267/08 a T-279/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2011 — Région Nord-Pas-de-Calais a Communauté d’agglomération du Douaisis v. Komise ( „Státní podpory — Výroba železničních kolejových vozidel — Vratné zálohy — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a kterým se nařizuje její navrácení — Úprava návrhových žádání — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Státní prostředky — Přičitatelnost státu — Kritérium soukromého investora — Podnik v nesnázích“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2011 — Région Nord-Pas-de-Calais a Communauté d’agglomération du Douaisis v. Komise
   (Spojené věci T-267/08 a T-279/08) (1)

   (Státní podpory - Výroba železničních kolejových vozidel - Vratné zálohy - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a kterým se nařizuje její navrácení - Úprava návrhových žádání - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Státní prostředky - Přičitatelnost státu - Kritérium soukromého investora - Podnik v nesnázích)
   2011/C 186/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Région Nord-Pas-de-Calais (Francie) (zástupci: M. Cliquennois a F. Cavedon, advokáti) (věc T-267/08) a Communauté d’agglomération du Douaisis (Francie) (zástupci: M. Y. Benjamin a D. Rombi, advokáti) (věc T-279/08)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Původně návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 1089 v konečném znění ze dne 2. dubna 2008 týkajícího se státní podpory C-38/2007 (dříve NN 45/2007), kterou Francie poskytla společnosti Arbel Fauvet Rail SA, a poté návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 4112 v konečném znění ze dne 23. června 2010 týkajícího se státní podpory C-38/2007 (dříve NN 45/2007), kterou Francie poskytla společnosti Arbel Fauvet Rail.

      Výrok rozsudku

               1)

               O návrzích na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 1089 v konečném znění ze dne 2. dubna 2008 týkajícího se státní podpory C-38/2007 (dříve NN 45/2007), kterou Francie poskytla společnosti Arbel Fauvet Rail SA, již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou nákladů řízení, které region Nord-Pas-de-Calais a Communauté d’agglomération du Douaisis vynaložily poté, co jim bylo oznámeno rozhodnutí Komise K(2010) 4112 v konečném znění ze dne 23. června 2010 týkající se státní podpory C-38/2007 (dříve NN 45/2007), kterou Francie poskytla společnosti Arbel Fauvet Rail, jímž bylo rozhodnutí K(2008) 1089 v konečném znění zrušeno.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc T-750/15: Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft a další v. Komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/47

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft a další v. Komise
   (Věc T-750/15)
   (2016/C 059/54)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Německo), RWE Power AG (Essen, Německo), Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Německo) (zástupci: U. Karpenstein, K. Dingemann a M. Kottmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí C(2014) 5081 final přijaté Komisí dne 23. července 2014 v řízení o státní podpoře SA.38632 (2014/N) (ex 2013/NN) – Německo – EEG 2014 – reforma zákona o energii z obnovitelných zdrojů v rozsahu, v němž označuje za státní podporu režim použitelný na stávající zařízení pro samozásobování elektrickou energií, uvedený v § 61 odst. 3 a 4 zákona EEG z roku 2014, a v němž v bodě 5 druhé odrážce (s. 75) prohlašuje tento režim za slučitelný s vnitřním trhem pouze do 31. prosince 2017,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: absence selektivní výhody pro určité podniky

                           —

                           Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí režim použitelný na stávající zařízení pro samozásobování elektrickou energií (§ 61 odst. 3 a 4 zákona EEG z roku 2014) nesprávně označuje za selektivní opatření, a tedy za státní podporu.

               2.

               Druhý žalobní důvod: neposkytnutí státních prostředků

                           —

                           Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že podpora obnovitelných zdrojů financovaná příplatkem EEG není placena ze státních, nýbrž ze soukromých prostředků. Výběr ani použití příplatku EEG není neustále pod veřejnou kontrolou – jak vyžaduje judikatura. Krom toho, dotčená ustanovení nezatěžují veřejné rozpočty, neboť celková výše příplatku EEG není snižována osvobozením samozásobování ze stávajících zařízení.


title: Věc C-184/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Řecko) dne 1. dubna 2016 – Ovidiu-Mihaita Petrea v. Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/33

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Řecko) dne 1. dubna 2016 – Ovidiu-Mihaita Petrea v. Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis
      (Věc C-184/16)
      (2016/C 211/43)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Ovidiu-Mihaita Petrea

         Žalovaný: Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být články 27 a 32 směrnice 2004/38/ES (1), ve spojení s články 45 SFEU a 49 SFEU a s ohledem na procesní autonomii členských států, jakož i zásady legitimního očekávání a řádné správy, vykládány v tom smyslu, že ukládají – nebo ve smyslu, že umožňují – zrušení osvědčení o registraci jako občana Evropské unie, které bylo státnímu příslušníkovi jiného členského státu vydáno v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení prezidenta republiky č. 106/2007, a přijetí vůči této osobě rozhodnutí o navrácení z území hostitelského státu, když tento státní příslušník, ačkoli byl zapsán na vnitrostátní seznam nežádoucích cizinců na základě rozhodnutí o zákazu vstupu z důvodů veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti, znovu vstoupil na území dotčeného členského státu a zahájil tam podnikatelskou činnost, aniž požádal o zrušení zákazu vstupu v souladu s postupem podle článku 32 směrnice 2004/38, a to při zohlednění skutečnosti, že uvedené rozhodnutí (zákaz vstupu) je považováno za samostatný důvod veřejného pořádku, který odůvodňuje zrušení osvědčení o registraci státního příslušníka členského státu?

                  2)

                  Lze v případě kladné odpovědi na předchozí otázku nahlížet na tento případ jako na neoprávněný pobyt občana Evropské unie na území hostitelského členského státu, takže je možné, aby příslušný orgán přijal na základě čl. 6 odst. 1 směrnice 2008/115/ES (2) rozhodnutí o navrácení z důvodu zrušení osvědčení o registraci jako občana Unie, a to i přesto, že osvědčení o registraci nepředstavuje podle všeobecně přijímaného názoru titul k oprávněnému pobytu ve státě, a přesto, že se směrnice 2008/115 vztahuje ratione personae pouze na státní příslušníky třetích zemí?

                  3)

                  V případě záporné odpovědi na tutéž otázku, mohou být zrušení osvědčení o registraci státního příslušníka jiného členského státu z důvodů veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti, tj. osvědčení, které nepředstavuje titul k oprávněnému pobytu ve státě, a přijetí rozhodnutí o navrácení vůči tomuto státnímu příslušníkovi – o kterých příslušné vnitrostátní orgány rozhodly současně v rámci výkonu procesní autonomie hostitelského členského státu – považována podle správného právního výkladu za jediný správní akt správního vyhoštění na základě článků 27 a 28 směrnice 2004/38 podléhající soudnímu přezkumu za podmínek stanovených těmito ustanoveními, které stanoví případně jediný způsob správního vyhoštění občanů EU z území hostitelského členského státu?

                  4)

                  Jak v případě kladné, tak v případě záporné odpovědi na první a druhou otázku, je v rozporu se zásadou efektivity taková praxe vnitrostátních soudů, která správním orgánům, a v důsledku toho i dotčeným příslušným soudům, zakazuje, aby v souvislosti se zrušením osvědčení o registraci jako občana Evropské unie nebo přijetím rozhodnutí o vyhoštění z území hostitelského členského státu z důvodu, že se na státního příslušníka jiného členského státu vztahuje rozhodnutí o zákazu vstupu na území dotčeného (prvního) členského státu, ověřily, zda při přijímání rozhodnutí o zákazu vstupu byly dodrženy procesní záruky zakotvené v článcích 30 a 31 směrnice 2004/38?

                  5)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, vyplývá z článku 32 směrnice 2004/38 příslušným správním orgánům členského státu povinnost oznámit v každém případě dotyčnému státnímu příslušníkovi jiného členského státu rozhodnutí o vyhoštění v jazyce, kterému rozumí, aby mohl účinně vykonat procesní práva, která mu vyplývají z výše uvedených ustanovení směrnice, a to i v případě, kdy tento státní příslušník o to nepožádal?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, (Úř. věst. L 158, 30. 4 2004, s. 77).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, 24. 12. 2008, s. 98).


title: Věc C-457/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 31. července 2017 – Heiko Jonny Maniero v. Studienstiftung des deutschen Volkes eV

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 31. července 2017 – Heiko Jonny Maniero v. Studienstiftung des deutschen Volkes eV
   (Věc C-457/17)
   (2017/C 347/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

   Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Heiko Jonny Maniero
   Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Studienstiftung des deutschen Volkes eV

      Předběžné otázky

               1)

               Je udělování stipendií, která nabízí registrované sdružení za účelem podpory výzkumných nebo studijních projektů v zahraničí, zahrnuto v pojmu „vzdělání“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2000/43/ES (1)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Představuje složení první státní zkoušky z práva v Německu jako podmínka účasti při udělování stipendií uvedených v první předběžné otázce nepřímou diskriminaci uchazeče ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43/ES v případě, kdy uchazeč, který je občanem Unie, sice složil srovnatelnou závěrečnou zkoušku ve státě, který není členskou zemí Evropské unie, aniž by volba místa složení závěrečné zkoušky souvisela s etnickým původem uchazeče, ale vzhledem ke svému bydlišti v tuzemsku a plynné znalosti německého jazyka měl jako rezident možnost složit po svém studiu práva v tuzemsku první státní zkoušku z práva v Německu?
               Je při tom důležitá okolnost, že cílem, který tento stipendijní program bez uplatňování diskriminačních charakteristik sleduje, je umožnit absolventům právnického studia v Německu podporou výzkumných či studijních projektů v zahraničí seznámit se se zahraničními právními systémy a získat v zahraniční zkušenosti a jazykové znalosti?

      (1)  Směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (Úř. věst. 2000, L 180, s. 22).


title: Věc T-410/04: Žaloba podaná dne 4. října 2004 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/29

         Žaloba podaná dne 4. října 2004 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-410/04)
   (2005/C 19/63)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Danilem Del Gaizem, státním advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               určil, že napadené rozhodnutí je neplatné;

               —

               podpůrně určil, že napadené rozhodnutí je neplatné v tom, že provádí snížení celkových finančních prostředků Italské republice na období let 2000-2006 na základě rozhodnutí 1999/659/ES, ve znění rozhodnutí 2000/426/ES;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím v této věci je rozhodnutí Komise 2004/592/ES ze dne 23. července 2004 o změně rozhodnutí 1999/659/ES, kterým se orientačně rozdělují finanční prostředky pro jednotlivé členské státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu na opatření pro rozvoj venkova na období let 2000 až 2006 (1) [oznámeno pod číslem K(2004) 2837].
   Podle žalobkyně změna obsažená v napadeném rozhodnutí nejen zmiňuje přizpůsobení přidělování fondů Společenství Italské republice na rok 2004 ve srovnání s odhady výdajů předloženými Italskou republikou, ale přepočítává celkové finanční prostředky fondů, které jí jsou určeny, tím, že poskytnutím celkových finančních prostředků ve výši 4 473,2 miliónů eur nepřímo snížila částku vyplývající z uvedeného berlínského profilu (rovnajícího se 4 512,30 miliónů eur) přibližně o 40 miliónů eur.
   Na podporu svých požadavků se žalobkyně dovolává porušení zásady zákazu zpětné účinnosti. V tomto ohledu uplatňuje, že nařízení č. 817/2004 (2) bylo přijato dne 20. dubna 2004 a nabylo účinnosti dne 7. května 2004, tedy že byla výrazně překročena lhůta 30. září stanovená v čl. 47 odst. 1 nařízení č. 445/2002, v níž mají členské státy předat Komisi výkaz výdajů uskutečněných v průběhu finančního roku 2003 a výdajů plánovaných do konce tohoto roku, jakož i odhady na finanční rok 2004 a následující. Komise proto měla určit příjmové položky zapsané v rozpočtu na finanční rok 2004 na základě ustanovení článku 49 uvedeného nařízení, jež bylo dne 30. září 2003 ještě účinné, a nikoli již na základě ustanovení článku 57 nařízení č. 817/2004. V důsledku toho nemohla pro finanční rok 2004 přijmout napadené rozhodnutí, jehož právním základem je nová právní úprava k provedení nařízení č. 1257/1999 (3), ani provést odpovídající úpravu předběžných finančních prostředků definovaných v rozhodnutí 1999/659, ve znění rozhodnutí 426/2000, podle výše uvedeného článku 57, členským státem.
   I kdyby se mělo za to, že nařízení č. 817/2004, a především článek 57 v celém rozsahu, se řádně použilo i na odhady předložené členskými státy dne 30. září podle nařízení č. 445/2002, žalobkyně podpůrně zpochybňuje, že by Komise měla pravomoc změnit finanční prostředky stanovené rozhodnutím 1999/659, ve znění rozhodnutí 2000/426, byť snížením celkových finančních prostředků vyplývajících z uvedeného berlínského profilu, a že se může použít na Italskou republiku. V tomto ohledu se žalobkyně dovolává porušení článku 46 nařízení č. 1257/1999, jakož i porušení článku 57 nařízení č. 817/2004. Žalobkyně v tomto bodě tvrdí, že absolutní neexistence skutečného právního základu, který by umožňoval snížení provedené v napadeném rozhodnutí, svědčí o tom, že žalovaná přijetím tohoto rozhodnutí zcela zkreslila cíl nařízení, které je základem rozhodnutí, a překročila tak pravomoc.
   Žalobkyně podpůrně uplatňuje porušení zásady legitimního očekávání, jakož i povinnosti uvést odůvodnění aktů.

      (1)  Úř. věst. L 263, 10.8.2004, s. 24.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004 o provedení nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), Úř. věst. L 153, 30.4. 2004, s. 30.

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení, Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 80.


title: Věc T-239/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. června 2009 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 31. března 2009 ve věci F-146/07, Marcuccio v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. června 2009 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 31. března 2009 ve věci F-146/07, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-239/09 P)
   2009/C 193/45
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   V každém případě:

               —

               zrušit v plném rozsahu a bezvýjimečně napadené usnesení;

               —

               prohlásit, že žaloba v prvním stupni, v jejímž rámci bylo přijato napadené usnesení, je v plném rozsahu a bezvýjimečně zcela přípustná.

         Hlavně:

               —

               vyhovět v plném rozsahu a bezvýjimečně návrhovým žádáním navrhovatele v jeho žalobě v prvním stupni a uložit odpůrkyni náhradu veškerých nákladů řízení, které vznikly v souvislosti s touto žalobou ve všech příslušných stupních.

         Podpůrně:

               —

               vrátit projednávanou věc Soudu pro veřejnou službu v jiném složení, aby rozhodl znovu ve věci samé.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 31. března 2009 ve věci F-146/07. Tímto usnesením byla prohlášena za částečně nepřípustnou a částečně neopodstatněnou žaloba, jejímž předmětem byl návrh na zrušení rozhodnutí žalované o nevyhovění návrhu žalobce, aby se provedlo šetření týkající se zásilky, která měla být kontaminovaná antraxem a jejíž obětí se měl stát sám žalobce v době, kdy byl přidělen k delegaci Komise v Angole, jakož i návrh na náhradu újmy, kterou utrpěl v důsledku uvedeného rozhodnutí.
   Na podporu svých tvrzení navrhovatel uvádí, že Soud pro veřejnou službou se měl při hodnocení nepřípustnosti a neopodstatněnosti jeho návrhových žádání dopustit ve více směrech nesprávného právního posouzení tím, že vycházel z nepravdivého a zkresleného skutkového stavu.


title: Věc T-197/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — BVR v. OHIM — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich — Starší národní obrazová ochranná známka Raiffeisenbank — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — BVR v. OHIM — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)
   (Věc T-197/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich - Starší národní obrazová ochranná známka Raiffeisenbank - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 311/80
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) (Berlin, Německo) (zástupce: I. Rinke, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Austria Leasing GmbH (Eschborn, Německo) (zástupce: B. Joachim, advokát)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2010 (věc R 248/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) a Austria Leasing GmbH

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc C-121/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-121/08) (1)

   (2008/C 285/57)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc C-381/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. srpna 2012 I Marchi Italiani Srl proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. června 2012 ve věci T-133/09, I Marchi Italiani a Basile v. OHIM — Osra

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. srpna 2012 I Marchi Italiani Srl proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. června 2012 ve věci T-133/09, I Marchi Italiani a Basile v. OHIM — Osra
   (Věc C-381/12 P)
   2012/C 303/35
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): I Marchi Italiani Srl (zástupci: L. Militerni a G. Militerni, avvocati)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Osra SA

      Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               částečné zrušení rozhodnutí Tribunálu v rozsahu, v němž tento soud zamítl žalobu podanou společností I Marci Italiáni s.r.l. a uložil této společnosti uhradit náklady řízení, s výjimkou nákladů řízení připadajících na zpětvzetí žaloby;

               —

               částečně vyhovět návrhovým žádáním předloženým v řízení v prvním stupni, a tudíž zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 9. ledna 2009 oznámené navrhovatelce dne 30. ledna 2009, jež bylo vydáno v řízení mezi I Marci Italiani S.r.l. a Osra S.A. a kterým bylo potvrzeno rozhodnutí zrušovacího oddělení a rovněž prohlášení neplatnosti ochranné známky „B Antonio Basile 1952“, poté, co podala OSRA S.A. odvolání;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení v souladu s právem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje I Marci Italiani s.r.l. tři důvody.

               1)

               Porušení čl. 135 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu, jelikož Tribunál se dopustil omylu, když rozhodl, že dokumenty předložené navrhovatelkou je třeba vyloučit, aniž je nutno zkoumat jejich důkazní sílu a že argumenty týkající se proslulosti zpochybněné ochranné známky jsou nepřípustné.

               2)

               Porušení čl. 53 odst. 2 nařízení č. 40/94 (1) (nyní čl. 54 odst. 2 nařízení č. 207/2009 (2)), jelikož Tribunál se dopustil omylu, když rozhodl, že ještě neuplynulo pět let od data zápisu ochranné známky a od data předložení žádosti o prohlášení neplatnosti, a proto není relevantní datum předložení přihlášky ochranné známky Společenství.

               3)

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož Tribunál se dopustil omylu, když rozhodl, že existuje podobnost mezi kolidujícími ochrannými známkami, a proto nesprávně použil toto ustanovení a došel k závěru, že existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-482/15 R: Usnesení předsedy čtvrtého senátu Tribunálu ze dne 15. října 2015 – Ahrend Furniture v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky — Zadávací řízení — Dodávka nábytku — Odmítnutí nabídky jednoho uchazeče a zadání veřejné zakázky jinému uchazeči — Návrh na nařízení předběžných opatření — Nedostatek fumus boni iuris“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/56

         Usnesení předsedy čtvrtého senátu Tribunálu ze dne 15. října 2015 – Ahrend Furniture v. Komise
   (Věc T-482/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky - Zadávací řízení - Dodávka nábytku - Odmítnutí nabídky jednoho uchazeče a zadání veřejné zakázky jinému uchazeči - Návrh na nařízení předběžných opatření - Nedostatek fumus boni iuris“)
   (2015/C 398/71)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ahrend Furniture (Zaventem, Belgie) (zástupci: původně A. Lepièce, V. Dor a S. Engelen, poté A. Lepièce, V. Dor, S. Engelen a F. Caillol, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a J. Estrada de Solà, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise, kterým byla položka č. 1 zadávacího řízení OIB.DR.2/PO/2014/055/622 týkajícího se veřejné zakázky „Dodávka nábytku“ zadána jinému uchazeči, a podpůrně návrh na nařízení předložení dokumentů týkajících se finančního posouzení nabídek a na pozastavení výkonu téhož rozhodnutí až do uplynutí nové odkladné lhůty v délce deseti dnů od zaslání těchto dokumentů.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžných opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 26. srpna 2015 vydané ve věci T- 482/15 R se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-755/15: Žaloba podaná dne 30. prosince 2015 – Lucembursko v. Komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/48

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2015 – Lucembursko v. Komise
   (Věc T-755/15)
   (2016/C 059/55)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Lucemburské velkovévodství (zástupci: D. Holderer, zmocněnkyně, a D. Waelbroeck, S. Naudin a A. Steichen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2015 o státní podpoře SA.38375, kterou poskytlo Lucemburské velkovévodství společnosti Fiat;

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2015 o státní podpoře SA.38375, kterou poskytlo Lucemburské velkovévodství společnosti Fiat, v rozsahu, v němž nařizuje navrácení dotčené podpory;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU, neboť Komise nepředložila důkaz o selektivitě sporného daňového rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU a povinnosti Komise uvést odůvodnění, neboť Komise nepředložila důkaz o zvýhodnění ani o omezení hospodářské soutěže.

               3.

               Třetí žalobní důvod, uváděný podpůrně, vycházející z porušení čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, neboť Komise nařídila navrácení podpory v rozporu se zásadou právní jistoty a s právem na účinnou procesní obranu.


title: Věc C-298/06: Žaloba podaná dne 4. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/4

         Žaloba podaná dne 4. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-298/06)
   (2006/C 237/08)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Tserepa-Lacombe a I. Xatzigiannis)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/43/ES ze dne 26. května 2003, kterou se mění směrnice 88/407/EHS o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz (1) a v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 143, 11.6.2003, s. 23.


title: Věc T-187/08: Žaloba podaná dne 13. května 2008 – Rodd & Gunn Australia Limited v. OHIM (vyobrazení psa)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/47

         Žaloba podaná dne 13. května 2008 – Rodd & Gunn Australia Limited v. OHIM (vyobrazení psa)
   (Věc T-187/08)
   (2008/C 171/90)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rodd & Gunn Australia Limited (Wellington, Nový Zéland) (zástupci: B. Brandreth, barrister, a N. Jenkins, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. března 2008 ve věci R 1254/2007-4;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka tvořená vyobrazením psa pro výrobky zařazené do tříd 16, 18 a 25 – ochranná známka Společenství č. 339 218

      Rozhodnutí oddělení pro správu ochranných známek: Zamítnutí žádosti o restitutio in integrum

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 47 nařízení Rady č. 40/94, jelikož obnova ochranné známky Společenství je povolena nejen majiteli ochranné známky Společenství jako takovému nebo jeho odbornému zástupci; odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení a nesprávného skutkového zjištění v tom, že rozhodl, že žalobkyně a jeho oprávněný zástupce nejednali s řádnou péčí; odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že od žalobkyně bylo lehkomyslné určit Computer Patent Annuities Limited, agenturu pro obnovení ochranných známek, aby obnovila její ochranné známky.


title: Věc C-143/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce ze dne  17. března 2006  podaná Landgericht Hamburg – Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke v. Juers Pharma Import-Export GmbH

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce ze dne 17. března 2006 podaná Landgericht Hamburg – Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke v. Juers Pharma Import-Export GmbH
   (Věc C-143/06)
   (2006/C 121/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke

      Žalovaná: Juers Pharma Import-Export GmbH
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být úprava v čl. 86 odst. 2 třetí odrážce směrnice 2001/83/ES (1) vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní úpravě, která zakazuje zasílání ceníků léčivých přípravků lékárnám jako nepřípustnou reklamu na dovoz léčivých přípravků, pokud tam uvedené léčivé přípravky nejsou sice v příslušném členském státě registrovány, ale v jednotlivém případě smějí být dovezeny z jiného členského státu Evropské unie, jakož i z jiných států?

               2)

               Jakou funkci má úprava, podle které se hlava o reklamě nevztahuje na prodejní katalogy a ceníky, a to za předpokladu, že neobsahují žádné tvrzení o léčivém přípravku, není-li jí taxativně stanoven rozsah působnosti vnitrostátních předpisů týkajících se reklamy na léčivé přípravky?

      (1)  Úř. věst. L 136, s. 34.


title: Věc T-265/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Schenker v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Mezinárodní letecké spediční služby — Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU — Stanovení cen — Příplatky a mechanismy stanovování cen ovlivňující konečnou cenu — Důkazy obsažené v žádosti o poskytnutí ochrany — Ochrana důvěrnosti informací sdělených mezi advokáty a klienty — Pravidla profesní etiky týkající se povinnosti loajality a zákazu dvojího zastoupení — Fiduciární povinnosti — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Přičitatelnost protiprávního jednání — Volba společností — Pokuty — Přiměřenost — Závažnost protiprávního jednání — Polehčující okolnosti — Rovné zacházení — Spolupráce — Narovnání — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Schenker v. Komise
   (Věc T-265/12) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Mezinárodní letecké spediční služby - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU - Stanovení cen - Příplatky a mechanismy stanovování cen ovlivňující konečnou cenu - Důkazy obsažené v žádosti o poskytnutí ochrany - Ochrana důvěrnosti informací sdělených mezi advokáty a klienty - Pravidla profesní etiky týkající se povinnosti loajality a zákazu dvojího zastoupení - Fiduciární povinnosti - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Přičitatelnost protiprávního jednání - Volba společností - Pokuty - Přiměřenost - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Rovné zacházení - Spolupráce - Narovnání - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“)
   (2016/C 136/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schenker Ltd (Feltham, Spojené království) (zástupci: F. Montag, B. Kacholdt, F. Hoseinian, avocats, D. Colgan a T. Morgan, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Dawes a N. von Lingen, poté A. Dawes a G. Meessen, zmocněnci, ve spolupráci s B. Kennelly a H. Mussa, barristers)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 1959 final ze dne 28. března 2012 týkajícího se řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39462 – přepravní služby) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, jakož i návrh na snížení pokuty, která jí byla v rámci tohoto řízení uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Schenker Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11. 8. 2012.


title: Věc C-543/08: Žaloba podaná dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/21

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-543/08)
   (2009/C 19/40)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun, P. Guerra e Andrade a M. Teles Romão, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že zachovala zvláštní práva státu ve vztahu k EDP – Energias de Portugal udělená v souvislosti s přednostními akciemi (golden shares) státu, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z článků 56 ES a 43 ES;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Stanovy EDP stanoví, že každé akcii odpovídá hlasovací právo, ale hlasy vyjádřené akcionářem z titulu vlastnictví běžných akcií, jež nevlastní stát a jež překračují prahovou hodnotu 5 % všech hlasů odpovídajících základnímu kapitálu, nejsou zohledněny.
   Podle portugalského zákona stát má zvláštní práva ve vztahu k EDP nezávisle na počtu akcií, které vlastní. K těmto zvláštním právům patří zejména právo vyslovit veto proti rozhodnutím valné hromady týkajícím se změny stanov společnosti (včetně rozhodnutí o navýšení kapitálu, o sloučení, rozdělení a zrušení), uzavření skupinových smluv o spolupráci nebo podřízenosti a zrušení nebo omezení přednostních práv akcionářů v případě navýšení kapitálu.
   Stát má rovněž zvláštní právo určit člena představenstva, pokud hlasuje proti navrženému seznamu při volbě představenstva.
   Komise má za to, že jak prahová hodnota, tak zvláštní práva představují omezení volného pohybu kapitálu a svobody usazování. Tato opatření brání přímým investicím do EDP, nepřímým investicím a výkonu svobody usazování.
   Zmíněná zvláštní práva státu jsou státní opatření, jelikož přednostní akcie nevyplývají z běžného použití práva společnosti.
   Za podmínek, za nichž bylo zavedeno, je omezení počtu hlasů rovněž státní opatření.
   Zmíněné golden shares a prahová hodnota neodpovídají legitimním cílům a obecnému zájmu, jako je veřejná bezpečnost, zajištění zásobování a poskytování veřejné služby, kterých se portugalský stát zvláště dovolává.
   V každém případě portugalský stát nedodržuje zásadu proporcionality, protože dotčená opatření nemohou zajistit dosažení sledovaných cílů.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. září 2004 ve věci C-195/02: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/439/EHS — Řidičské průkazy — Vzájemné uznávání — Povinná registrace a výměna — Podmínky obnovení platnosti průkazů vydaných před provedením směrnice)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 9. září 2004
   ve věci C-195/02: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/439/EHS - Řidičské průkazy - Vzájemné uznávání - Povinná registrace a výměna - Podmínky obnovení platnosti průkazů vydaných před provedením směrnice)
   (2004/C 262/05)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci 195/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: F. Castillo de la Torre a W. Wils) proti Španělskému království (zmocněnec: N. Díaz Abad), podporovanému Nizozemským královstvím (zmocněnkyně: H. G. Sevenster a S. Terstal) a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnkyně: P. Ormond, ve spolupráci s A. Robertsonem), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES předložená dne 27. května 2002, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet, R. Schintgen (zpravodaj), F. Macken a N. Colneric, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Španělské království tím, že přijalo články 22 až 24 a čl. 25 odst. 2 Reglamento de conductores (řidičského řádu) ze dne 30. května 1997, jakož i sedmé přechodné ustanovení tohoto řádu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 1 odst. 2 a čl. 7 odst. 1 písm. a), jakož i přílohy I bodu 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech, ve znění směrnice Rady 96/47/ES ze dne 23. července 1996.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Nizozemské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 191, 10.8.2002.


title: Věc C-518/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Články 43 ES a 49 ES — Směrnice 92/49/EHS — Vnitrostátní právní předpisy ukládající pojišťovnám povinnost poskytnout pojištění — Omezení svobody usazování a volného pohybu služeb — Sociální ochrana poškozených v důsledku dopravní nehody — Proporcionalita — Svoboda sazeb pojišťoven — Zásada kontroly domovským členským státem)

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-518/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Články 43 ES a 49 ES - Směrnice 92/49/EHS - Vnitrostátní právní předpisy ukládající pojišťovnám povinnost poskytnout pojištění - Omezení svobody usazování a volného pohybu služeb - Sociální ochrana poškozených v důsledku dopravní nehody - Proporcionalita - Svoboda sazeb pojišťoven - Zásada kontroly domovským členským státem)
   2009/C 153/08
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a N. Yerrell, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupce: M. Fiorilli, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Finská republika (zástupkyně: J. Himmanen, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 49 ES — Porušení článků 6, 9, 29 a 39 směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 346) — Výpočet pojistného — Povinnosti uložené pojistitelům, kteří mají své sídlo v jiném členském státě

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komise Evropských společenství, Italská republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-25/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budapest Környéki Törvényszék – Maďarsko) – řízení vedené proti Istvánu Baloghovi „Řízení o předběžné otázce — Justiční spolupráce v trestních věcech — Právo na tlumočení a překlad — Směrnice 2010/64/EU — Působnost — Pojem ‚trestní řízení‘ — Řízení stanovené členským státem, jehož účelem je uznání rozhodnutí v trestních věcech vydaného soudem jiného členského státu a zápis odsouzení vydaného uvedeným soudem do rejstříku trestů — Náklady spojené s překladem tohoto rozhodnutí — Rámcové rozhodnutí 2009/315/SVV — Rozhodnutí 2009/316/SVV“

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/10

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budapest Környéki Törvényszék – Maďarsko) – řízení vedené proti Istvánu Baloghovi
   (Věc C-25/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Právo na tlumočení a překlad - Směrnice 2010/64/EU - Působnost - Pojem ‚trestní řízení‘ - Řízení stanovené členským státem, jehož účelem je uznání rozhodnutí v trestních věcech vydaného soudem jiného členského státu a zápis odsouzení vydaného uvedeným soudem do rejstříku trestů - Náklady spojené s překladem tohoto rozhodnutí - Rámcové rozhodnutí 2009/315/SVV - Rozhodnutí 2009/316/SVV“)
   (2016/C 296/14)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Budapest Környéki Törvényszék

      Účastník původního řízení

   István Balogh

      Výrok

   Článek 1 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/64/EU ze dne 20. října 2010 o právu na tlumočení a překlad v trestním řízení musí být vykládán v tom smyslu, že tato směrnice se nepoužije na vnitrostátní zvláštní řízení o uznání soudem členského státu konečného soudního rozhodnutí vydaného soudem jiného členského státu, kterým se odsuzuje osoba za spáchání trestného činu.
   Rámcové rozhodnutí Rady 2009/315/SVV ze dne 26. února 2009 o organizaci a obsahu výměny informací z rejstříku trestů mezi členskými státy, a rozhodnutí Rady 2009/316/SVV ze dne 6. dubna 2009 o zřízení Evropského informačního systému rejstříků trestů (ECRIS) podle článku 11 rámcového rozhodnutí 2009/315 musí být vykládána v tom smyslu, že brání uplatňování vnitrostátní právní úpravy, která zavádí takové zvláštní řízení.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20. 4. 2015.