title: Věc T-578/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. června 2015 – Luxembourg Pamol (Cyprus) a Luxembourg Industries v. Komise „Žaloba na neplatnost — Přípravky na ochranu rostlin — Zveřejnění dokumentů týkajících se zápisu účinné látky — Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s některými informacemi — Nepřičitatelnost napadeného aktu žalované — Nepřípustnost“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. června 2015 – Luxembourg Pamol (Cyprus) a Luxembourg Industries v. Komise
   (Věc T-578/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přípravky na ochranu rostlin - Zveřejnění dokumentů týkajících se zápisu účinné látky - Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s některými informacemi - Nepřičitatelnost napadeného aktu žalované - Nepřípustnost“)
   (2015/C 236/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd (Nicosie, Kypr); a Luxembourg Industries Ltd (Tel-Aviv, Izrael) (zástupci: C. Mereu a K. van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí oznámeného dopisem Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) ze dne 8. října 2013 zveřejnit určité části dokumentů, u nichž žalobkyně požádaly o důvěrné zacházení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnostem Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd a Luxembourg Industries Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc T-288/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. ledna 2007 – Van Neyghem v. Výbor regionů ( Úředníci — Jmenování — Zařazení do platové třídy a stupně — Výplatní pásky — Opožděná stížnost — Přípustnost )

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. ledna 2007 – Van Neyghem v. Výbor regionů
   (Věc T-288/04) (1)

   („Úředníci - Jmenování - Zařazení do platové třídy a stupně - Výplatní pásky - Opožděná stížnost - Přípustnost“)
   (2007/C 56/52)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Kris Van Neyghem (Tirlemont, Belgie) (zástupce: D. Janssens, advokát)

      Žalovaný: Výbor regionů Evropské unie (zástupci: P. Cervilla, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)
   Předmět věci
   Žaloba na zrušení rozhodnutí Výboru regionů č. 87/03 ze dne 26. března 2003, kterým byl žalobce v konečném důsledku zařazen do platové třídy B5, stupně 4.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Výbor regionů Evropské unie ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Spojené věci T-8/95 a T-9/95: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2007 – Pelle a Konrad v. Rada a Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Mléko — Doplňková dávka — Referenční množství — Nařízení (EHS) č. 2187/93 — Náhrada škody producentům — Přerušení promlčecí lhůty )

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/42

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2007 – Pelle a Konrad v. Rada a Komise
   (Spojené věci T-8/95 a T-9/95) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Mléko - Doplňková dávka - Referenční množství - Nařízení (EHS) č. 2187/93 - Náhrada škody producentům - Přerušení promlčecí lhůty“)
   (2007/C 269/76)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Wilhelm Pelle (Kluse-Ahlen, Německo) a Ernst-Reinhard Konrad (Löllbach, Německo) (zástupci: B. Meisterernst, M. Düsing, D. Manstetten, F. Schulze a W. Haneklaus, advokáti)

      Žalovaní: Rada Evropské unie (zástupci: původně A. Brautigam a A.-M. Colaert, poté A.-M. Colaert, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: D. Booß a M. Niejahr, jako zmocněnci, poté T. van Rijn a M. Niejahr, původně ve spolupráci s H.-J. Rabem, G. Berrischem a M. Núñez-Müllerem, advokáti)
   Předmět věci
   Návrhy na náhradu škody podle článku 178 Smlouvy o ES (nyní článek 235 ES) a článku 215 druhého pododstavce Smlouvy o ES (nyní článek 288 druhý pododstavec ES), která údajně vznikla žalobcům v důsledku použití nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 90, s. 13), ve znění nařízení Komise (EHS) č. 1371/84 ze dne 16. května 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro doplňkovou dávku uvedenou v článku 5c nařízení č. 804/68 (Úř. věst. L 132, s. 11).
   Výrok rozsudku

               1)

               Rada a Komise mají povinnost nahradit škodu vzniklou Wilhelmu Pellemu a Ernstu-Reinhardu Konradovi v důsledku použití nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 v odvětví mléka a mléčných výrobků, ve znění nařízení Komise (EHS) č. 1371/84 ze dne 16. května 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro doplňkovou dávku uvedenou v článku 5c nařízení č. 804/68, v rozsahu, v jakém tato nařízení nestanovila přidělení referenčního množství producentům, kteří na základě závazku přijatého podle nařízení Rady (EHS) č. 1078/77 ze dne 17. května 1977, kterým se zavádí režim prémií za neuvedení mléka a mléčných výrobků na trh a za přeměnu stád dojnic, nedodávali mléko v průběhu referenčního roku stanoveného dotyčným členským státem.

               2)

               Wilhelmu Pellemu, žalobci ve věci T-8/95, musí být nahrazeny škody, které mu vznikly v důsledku použití nařízení č. 857/84 za období, které započalo 5. prosince 1987 a skončilo 28. března 1989.

               3)

               Ernstu-Reinhardu Konradovi, žalobci ve věci T-9/95, musí být nahrazeny škody, které mu vznikly v důsledku použití nařízení č. 857/84 za období, které započalo 27. listopadu 1986 a skončilo 28. března 1989.

               4)

               Účastníci řízení předloží Soudu ve lhůtě šesti měsíců ode dne vydání tohoto rozsudku částky stanovené společnou dohodou, které mají být zaplaceny.

               5)

               Nebude-li dohody dosaženo, předloží účastníci řízení Soudu ve stejné lhůtě své vyčíslené návrhy.

               6)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc T-343/07: Žaloba podaná dne 12. září 2007 – allsafe Jungfalk v. OHIM (ALLSAFE)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/59

         Žaloba podaná dne 12. září 2007 – allsafe Jungfalk v. OHIM (ALLSAFE)
   (Věc T-343/07)
   (2007/C 269/107)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: allsafe Jungfalk GmbH & Co. KG (Engen, Německo) (zástupci: D. Jestaedt a J. Bühling, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. července 2007 (věc R 454/2006-4);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALLSAFE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 12, 22, 35, 39 a 42 (přihláška č. 2 940 534)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlášená ochranná známka nemá rozlišovací způsobilost a není popisná.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-525/11: Žaloba podaná dne 29. září 2011 — Volvo Trademark v. OHIM — Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/25

         Žaloba podaná dne 29. září 2011 — Volvo Trademark v. OHIM — Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
   (Věc T-525/11)
   2011/C 355/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Švédsko) (zástupce: M. Treis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Xuanhua, Čína)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. června 2011 ve věci R 1868/2010-1;

               —

               zamítnout přihlášku ochranné známky Společenství č. 5029814; a

               —

               uložit další účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložené žalobkyní v tomto řízení, v řízení před odvolacím senátem a v řízení před námitkovým oddělením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „LOVOL“ pro výrobky zařazené do tříd 7 a 12 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5029814

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis slovní ochranné známky Společenství „VOLVO“ č. 2361087 pro výrobky a služby zařazené do tříd 1-9, 11-12, 14, 16-18, 20-22, 24-28 a 33-42; zápis obrazové ochranné známky Společenství „VOLVO“ č. 4804522 pro výrobky a služby zařazené do tříd 1-4, 6, 7, 9, 11-12, 14, 16, 18, 25, 28, 35-39 a 41; zápis obrazové ochranné známky Spojeného království „VOLVO“ č. 747361 pro výrobky zařazené do třídy 12; zápis slovní ochranné známky Spojeného království „VOLVO“ č. 747362 pro výrobky zařazené do třídy 12; zápis slovní ochranné známky Spojeného království „VOLVO“ č. 1051579 pro výrobky zařazené do třídy 7; zápis obrazové ochranné známky Spojeného království „VOLVO“ č. 1408143 pro výrobky zařazené do třídy 7

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009, jelikož odvolací senát nepřihlédl ke všem relevantním faktorům, když srovnával ochranné známky, a z tohoto důvodu došel k nesprávnému závěru, že ochranné známky si nejsou podobné. Porušení právního pravidla týkajícího se použití nařízení a konkrétně zásad stanovených Soudním dvorem Evropské unie ve věcech C-361/04 P, Ruiz-Picasso a další v. OHIM ze dne 12. ledna 2006, Sb. rozh. s. I-643 a C-252/07, Intel Corporation, Sb. rozh. s. I-8823 tím, že je uplatnil velmi formalisticky a tudíž nepřezkoumal podstatu námitek podle čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-118/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španělsko) – Confederación Sindical ELA, Juan Manuel Martínez Sánchez v. Aquarbe S.A.U., Consorcio de Aguas de Busturialdea

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/15

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španělsko) – Confederación Sindical ELA, Juan Manuel Martínez Sánchez v. Aquarbe S.A.U., Consorcio de Aguas de Busturialdea
   (Věc C-118/15) (1)

   (2016/C 200/21)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc T-40/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. února 2014 — Elf Aquitaine v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropské trhy cínových tepelných stabilizátorů a tepelných stabilizátorů ESBO/estery — Rozhodnutí, kterým se konstatuje dvojí protiprávní jednání porušující článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP — Pokuty — Návrh na neplatnost — Právo na obhajobu — Pozdní informace o šetření Komise — Délka správního řízení — Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže, jehož se dopustily její dceřiné společnosti — Domněnka o skutečném výkonu rozhodujícího vlivu — Doba trvání protiprávních jednání — Promlčení — Oprávněný zájem na konstatování protiprávního jednání spáchaného v minulosti — Pokuty uložené mateřské společnosti, jejichž výše se liší od pokut uložených dceřiné společnosti — Přezkum v plné jurisdikci“ )

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. února 2014 — Elf Aquitaine v. Komise
   (Věc T-40/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropské trhy cínových tepelných stabilizátorů a tepelných stabilizátorů ESBO/estery - Rozhodnutí, kterým se konstatuje dvojí protiprávní jednání porušující článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP - Pokuty - Návrh na neplatnost - Právo na obhajobu - Pozdní informace o šetření Komise - Délka správního řízení - Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže, jehož se dopustily její dceřiné společnosti - Domněnka o skutečném výkonu rozhodujícího vlivu - Doba trvání protiprávních jednání - Promlčení - Oprávněný zájem na konstatování protiprávního jednání spáchaného v minulosti - Pokuty uložené mateřské společnosti, jejichž výše se liší od pokut uložených dceřiné společnosti - Přezkum v plné jurisdikci)
   2014/C 78/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elf Aquitaine SA (Courbevoie, Francie) (zástupci: É. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger, A. Noël-Baron, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel, J. Bourke a A. Biolan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.589 — Tepelné stabilizátory) nebo podpůrně návrh na snížení uložených pokut

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Elf Aquitaine SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-466/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a další v. Komise Evropských společenství

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-466/09 P)
   2010/C 37/08
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Sasi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Komise Evropských Společenství a Comunidad Autónoma de la Rioja

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a odůvodněný;

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vyhovět žalobním důvodům uplatněným v prvním stupni;

               —

               podpůrně, vrátit věc Soudu prvního stupně a popřípadě mu uložit, aby provedl dokazování, které odmítl;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních;

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Nesprávné právní posouzení provedené v odůvodnění napadeného rozsudku pokud jde o bezpředmětnost žaloby ve věci T-30/1.

               2)

               Soud měl nesprávně za to, že zastavení předběžného přezkoumání ohledně sporného daňového opatření muselo být před vstupem nařízení (ES) č. 659/1999 (1) v platnost provedeno výslovným rozhodnutím Komise (určeným členskému státu).

               3)

               Soud nesprávně posoudil rozhodnutí ze dne 28.listopadu v tom rozsahu, ve kterém je považoval za ukončení předběžného přezkoumání ohledně sporného daňového opatření, které bylo zahájeno stížností došlou v dubnu 1994. Soud dále nesprávně nevzal v úvahu, že nové přezkoumání sporného daňového opatření v roce 2000 by muselo proběhnout v rámci řízení pro existující podpory.

               4)

               Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož porušil pravidla řízení ohledně důkazního břemene a hodnocení důkazů, zejména pokud jde o listinný důkaz, který představuje rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2000 (popřípadě pokud jde o důvěryhodnost a důkazní sílu tohoto důkazního prostředku). Došlo k porušení práva na spravedlivý proces.

               5)

               Nesprávné právní posouzení, jelikož Soud porušil pravidla řízení ohledně důkazního břemene a hodnocení důkazů pokud jde o objektivní, relevantní, korespondující a logicky správné indicie, které se nacházely ve spisu, a které dokazovaly, že Komise před rozhodnutím ze dne 28. listopadu 2000 předběžně přezkoumala sporné daňové opatření a tento přezkum zastavila. Soud dále nesprávně nevzal v úvahu, že nové přezkoumání sporného daňového opatření v roce 2000 by muselo probíhat v rámci řízení pro existující podpory.

               6)

               Nesprávné právní posouzení, jelikož Soud tím, že se rozhodl nenařídit předložení určitých dokumentů Komise, které účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nabízela a které se ukázalo ve světle odůvodnění odmítnutí žaloby Soudem jako zásadní pro obhajobu zájmů účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, porušil pravidla řízení ohledně dokazování. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, rovného postavení účastníků řízení a práva na obhajobu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339)


title: Věc T-196/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Dyckerhoff Polska v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 — Rozhodnutí Komise nevznášet za určitých podmínek námitky — Pravomoc členských států při individuálním přidělování povolenek na emise — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/37

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Dyckerhoff Polska v. Komise
   (Věc T-196/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 - Rozhodnutí Komise nevznášet za určitých podmínek námitky - Pravomoc členských států při individuálním přidělování povolenek na emise - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 301/62)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dyckerhoff Polska sp. z o.o. (Sitkówka-Nowiny, Polsko) (zástupci: P. K. Rosiak a F. Puel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2007) 1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskou republikou pro období 2008 až 2012 v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Dyckerhoff Polska sp. z o.o. ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-530/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Leopold Schmitzer v. Bundesministerin für Inneres („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2000/78/ES – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) – Článek 6 odst. 1 – Diskriminace na základě věku – Vnitrostátní právní úprava, která započtení dob odborného vzdělávání a služby absolvovaných před dovršením 18. roku věku pro účely stanovení odměny podmiňuje prodloužením dob potřebných pro služební postup – Odůvodnění – Schopnost dosáhnout sledovaného cíle – Možnost napadnout prodloužení dob potřebných pro služební postup“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/8

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Leopold Schmitzer v. Bundesministerin für Inneres
      (Věc C-530/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) - Článek 6 odst. 1 - Diskriminace na základě věku - Vnitrostátní právní úprava, která započtení dob odborného vzdělávání a služby absolvovaných před dovršením 18. roku věku pro účely stanovení odměny podmiňuje prodloužením dob potřebných pro služební postup - Odůvodnění - Schopnost dosáhnout sledovaného cíle - Možnost napadnout prodloužení dob potřebných pro služební postup“)
      (2015/C 016/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Leopold Schmitzer

         Žalovaný: Bundesministerin für Inneres

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která za účelem odstranění diskriminace na základě věku započítává doby odborného vzdělávání a služby před dovršením 18. roku věku, avšak zároveň stanoví prodloužení doby nezbytné k tomu, aby bylo možné postoupit z prvního do druhého platového stupně každé zaměstnanecké kategorie a každé platové třídy, o tři roky pouze v případě diskriminovaných úředníků.

                  2)

                  Články 9 a 16 směrnice 2000/78 musí být vykládány v tom smyslu, že úředník, který byl diskriminován na základě věku v důsledku způsobu určení rozhodného data zohledňovaného pro účely jeho služebního postupu, musí mít možnost dovolávat se článku 2 této směrnice za účelem zpochybnění diskriminačních účinků prodloužení dob potřebných pro služební postup, ačkoli na základě své žádosti dosáhl revize tohoto data.

         (1)  Úř. věst. C 15, 18.1.2014.


title: Věc C-279/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 9. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hannover — Německo) — Catharina Smets, Franciscus Vereijken v. TUIfly GmbH

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/16

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 9. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hannover — Německo) — Catharina Smets, Franciscus Vereijken v. TUIfly GmbH
   (Věc C-279/14) (1)

   (2014/C 431/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8. 9. 2014.


title: Výmaz věci T-151/04

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/41

         Výmaz věci T-151/04 (1)

   (2005/C 115/74)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 14. února 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-151/04, Bernard Nonat proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004


title: Věc T-147/16: Žaloba podaná dne 8. dubna 2016 – Itálie v. Komise

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/42

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2016 – Itálie v. Komise
   (Věc T-147/16)
   (2016/C 191/55)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise č. C (2016) 366 final ze dne 28. ledna 2016, oznámené dne 29. ledna 2016, kterým Komise v souladu s rozsudkem Soudního dvora ze dne 17. listopadu 2011 vydaným ve věci C-496/09 Italské republice nařídila zaplatit penále ve výši 5 382 000 eur odpovídající třetímu pololetí a 2 106 000 eur odpovídající čtvrtému pololetí po vydání uvedeného rozsudku.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z porušení článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, z nesprávného použití článku 11 nařízení (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, jakož i z porušení zásady proporcionality.

               —

               V této souvislosti se uvádí, že napadené rozhodnutí ukládá, aby se na částky dlužné podniky z titulu navrácení státní podpory použila složená úroková míra, jak je stanoveno v článku 11 nařízení č. 794/2004. Italská vláda tento bod zpochybňuje a uvádí, že se i podle judikatury Soudního dvora Evropské unie tento režim výpočtu úroků nemůže uplatnit ve vztahu k rozhodnutím o navrácení, která předcházejí vstupu nařízení č. 794/2004 v platnost, a o to méně ve vztahu k rozhodnutím, která předcházejí zveřejnění Sdělení Komise o úrokových sazbách z roku 2003, které se použijí v případě navrácení protiprávně poskytnutých podpor. Skutečnost, že se Komise v napadeném rozhodnutí dovolává údajné opačné dohody mezi Komisí a italskými orgány, naopak není relevantní.


title: Věc T-82/07: Žaloba podaná dne 14. března 2007 – Kliq (v konkurzu) v. Komise

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/24

         Žaloba podaná dne 14. března 2007 – Kliq (v konkurzu) v. Komise
   (Věc T-82/07)
   (2007/C 117/38)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Jan Rudolf Maas a Cornelis Van den Bergh, správci konkurzní podstaty společnosti s ručením omezeným Kliq B. V. (Apeldoorn, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2006 ve věci C-30/2005;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci napadají rozhodnutí Komise 2006/939/ES ze dne 19. července 2006 o státní podpoře, kterou Nizozemsko ohlásilo, na restrukturalizaci společnosti KG Holding NV (1).
   V případě poskytnuté podpory se jedná o podporu na restrukturalizaci, kterou chtělo Nizozemsko poskytnout společnosti KG Holding NV tím, že již poskytnutá půjčka na záchranu včetně dlužných úroků měla být transformována na vlastní kapitál. V napadeném rozhodnutí prohlásila Komise podporu ve formě podpory na restrukturalizaci za neslučitelnou se společným trhem.
   Komise rovněž rozhodla, že Nizozemsko musí od KG Holding NV a Kliq BV zpětně vymáhat tu část podpory, kterou KG Holding NV převedla jako půjčku na záchranu na svou dceřinou společnost Kliq BV a která byla transformována na vlastní kapitál, a že Nizozemsko musí zaregistrovat svou pohledávku za KG Holding NV nebo Kliq Reïntegratie jako věřitel v konkurzním řízení u správce konkurzní podstaty.
   Žalobci k odůvodnění své žaloby zaprvé uvádí, že Komise neprávem vznesla připomínky k upisování podílů, které KG Holding držela na Kliq BV prostřednictvím započtení povinnosti složit vklad proti pohledávce KG Holding za Kliq BV, která vznikla na základě smlouvy o půjčce. Toto nebylo součástí rozhodnutí ze dne 5. srpna 2005 (2), kterým bylo řízení zahájeno. Komise zneužila svých pravomocí a jednala tak, že porušila práva obhajoby a právo žalobců být vyslechnuti. Zadruhé Komise neprávem předpokládala, že Kliq BV je nutno považovat za příjemce státní podpory ve výši 9,25 milionů eur. Komise při svém posouzení neprávem nezohlednila skutečnost, že „transformace půjčky na záchranu na vlastní kapitál“, o které se mluví v bodech 43 až 46 napadeného rozhodnutí, nemůže být žádným způsobem přičítána členskému státu Nizozemsko a nemůže proto být považována za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. Komise se při posuzování skutkového stavu dopustila nesprávného posouzení. Napadené rozhodnutí je z těchto důvodů právně nebo skutkově nesprávné, je přinejmenším nesrozumitelné nebo nesprávně nebo nedostatečně odůvodněné a je v rozporu s článkem 87 ES nebo s článkem 253 ES.
   Zatřetí Komise neprávem opomenula konstatovat, že domnělá podpora může narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy; úvahy Komise k tomuto jsou podle žalobců přinejmenším nedostatečně odůvodněné.
   Začtvrté Komise neprávem stanovila, že údajná podpora ve výši 9,25 milionů eur musí být Nizozemskem zpětně vymáhána od KG Holding a Kliq BV. Vzhledem k úpadku KG Holding, Kliq Reïntegratie a Kliq BV je zpětné vymáhání částek údajné podpory trvale nemožné a stalo se v každém případě nesmyslným v tom smyslu, že zpětné vymáhání prostřednictvím registrace v úpadkovém řízení uvedených společností není nutné a je dokonce zcela nadbytečné pro to, aby bylo ukončeno narušování hospodářské soutěže.
   Zapáté Komise neprávem nařídila, že částka, která má být zpětně vymáhána od KG Holding a Kliq BV zahrnuje také úroky od data, kdy byly jednotlivé části této částky poskytnuty příjemcům, do data skutečného vrácení. Tento požadavek je podle žalobců v rozporu s vnitrostátním úpadkovým právem.

      (1)  Úř. věst. L 366, s. 40.

      (2)  Státní podpora C 30/2005 (ex N 78/2004) – Podpora na restrukturalizaci společnosti KG Holding N.V. – Výzva k předložení připomínek podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (Úř. věst. 2005, C 280, s. 2).


title: Věc C-506/17: Žaloba podaná dne 18. srpna 2017 – Evropská komise v. Slovinská republika

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/6

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2017 – Evropská komise v. Slovinská republika
   (Věc C-506/17)
   (2017/C 357/08)
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Sanfrutos Cano, M. Žebre)

      Žalovaná: Slovinská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Slovinská republika tím, že pro každou z následujících skládek: Dragonja, Dvori, Rakek – Pretržje, Bukovžlak – Cinkarna, Suhadole, Lokovica, Mislinjska Dobrava, Izola, Mozelj, Dolga Poljana, Dolga vas, Jelšane, Volče, Stara gora, Stara vas, Dogoše, Mala gora, Tuncovec – steklarna, Tuncovec – OKP, a Bočna – Podhom, nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby ve smyslu čl. 7 písm. g) a článku 13 směrnice 1999/31/ES neprodleně uzavřela skládky, pro které nebylo podle článku 8 téže směrnice vydáno povolení k dalšímu provozování, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. b) uvedené směrnice;

               —

               určit, že Slovinská republika tím, že pokud jde o skládku Ostri Vrh nepřijala opatření nezbytná k povolení nezbytných prací a stanovení přechodného období pro úplné uskutečnění plánu úprav místa skládky a pro splnění požadavků směrnice 1999/31/ES, s výjimkou požadavků uvedených v bodě 1 přílohy I, do osmi let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 této směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. c) uvedené směrnice;

               —

               uložit Slovinské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               V souladu s článkem 14 směrnice 1999/31/ES (dále jen „směrnice“) měly členské státy přijmout opatření, aby stávající skládky – tzn. „povolené skládky nebo skládky, které [byly] v období provádění […] směrnice již provozovány“, tj. 16. července 2001 (v případě Slovinska 1. května 2004, kdy přistoupilo k Evropské unii) – byly posouzeny s ohledem na požadavky směrnice a aby na základě tohoto posouzení byly buď neprodleně uzavřeny, nebo se určilo, že splňují požadavky směrnice do konce přechodného osmiletého období, které uplynulo 16. července 2009. Tato lhůta se vztahuje i na Slovinsko, kterému smlouvy o přistoupení nepřiznaly v tomto ohledu žádné přechodné období.

               2.

               S ohledem na prohlášení Slovinské republiky v rámci postupu před zahájením soudního řízení a vzhledem k rozhodnutím slovinských správních orgánů, která vyplývají z jednotlivých povolení k provozování zařízení během postupu uzavření a následné péče o skládku, Komise správně uvádí, že pokud jde o sedm skládek (Mislinjska Dobrava, Volče, Izola, Dragonja, Dvori, Mozelj, Tuncovec – OKP), uzavírací práce stále probíhají, což je důvod, proč Komise konstatuje, že pokud jde o tyto skládky, Slovinská republika dosud nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. b) směrnice.

               3.

               Na základě analýzy všech dostupných informací a vzhledem k prohlášením Slovinské republiky v rámci postupu před zahájením soudního řízení, jakož i z důvodu neexistence důkazu svědčícího o opaku, je patrné, že v případě pěti skládek (Bočna – Podhom, Dogoše, Mala gora, Tuncovec – steklarna a Stara vas) – navzdory tvrzení Slovinské republiky, že uzavření bylo již ve většině případů dokončeno – ještě nebylo vydáno konečné rozhodnutí o uzavření, jak to vyžaduje čl. 14 písm. b) ve spojení s čl. 13 písm. b) směrnice. Z tohoto důvodu tedy Komise konstatuje, že Slovinská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. b) směrnice, i pokud jde o těchto pět skládek.

               4.

               Na základě analýzy všech dostupných informací a vzhledem k prohlášením Slovinské republiky v rámci postupu před zahájením soudního řízení, jakož i z důvodu neexistence důkazu svědčícího o opaku, je patrné, že v případě osmi skládek (Dolga vas, Jelšane, Stara gora, Rakek – Pretržje, Lokovica, Dolga Poljana, Bukovžlak-Cinkarna, Suhadole) ještě nebylo vydáno konečné rozhodnutí o uzavření, jak to vyžaduje čl. 14 písm. b) ve spojení s čl. 13 písm. b) směrnice, a že uzavírací práce stále probíhají. Z tohoto důvodu tedy Komise konstatuje, že Slovinská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. b) směrnice, i pokud jde o těchto osm skládek.

               5.

               Slovinská republika nikdy nepředložila sebemenší důkaz o tom, že by v případě skládky Ostri Vrh bylo vydáno ekologické povolení k dalšímu provozování výše uvedeného zařízení před uplynutím lhůty pro odpověď na doplňující odůvodněné stanovisko (nebo do dne podání této žaloby), čímž by tak Slovinská republika splnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. c). Komise mimoto konstatuje, že z povolení k provozování zařízení během postupu uzavření a po uzavření získaného a posteriori vyplývá, že uzavírací práce stále probíhají a mají být ukončeny do 30. května 2019, z čehož vyplývá, že Slovinská republika v žádném případě nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 14 směrnice.


title: Věc T-172/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Telefónica v. OHIM – Branch (emergia) ([ Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství emergia — Starší slovní ochranná známka Společenství EMERGEA — Nebezpečí záměny — Zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 ])

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/44

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Telefónica v. OHIM – Branch (emergia)
   (Věc T-172/04) (1)

   ([„Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství emergia - Starší slovní ochranná známka Společenství EMERGEA - Nebezpečí záměny - Zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“])
   (2006/C 294/93)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Telefónica, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: A. Sirimarco, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Laporta Insa, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: David Branch (Readig, Spojené království) (zástupci: původně C. Berenguer Marsal, poté I. M. Barroso Sánchez-Lafuente a M. C. Trullols Durán, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba na neplatnost proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. března 2004 (věc R 676/2002-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Davidem Branchem a Telefónica, SA.
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10. 7. 2004.


title: Věc T-183/07: Žaloba podaná dne 28. května 2007 – Polsko v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/41

         Žaloba podaná dne 28. května 2007 – Polsko v. Komise
   (Věc T-183/07)
   (2007/C 155/75)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: E. Ośniecka – Tamecka, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               podle článku 230 ES zcela nebo částečně zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů, oznámeném Polskem podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;

               —

               rozhodnout ve věci podle čl. 35 odst. 2 jednacího řádu Soudu v polštině;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Evropské komise K(2007) 1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů, oznámeném Polskem podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1); ve kterém Komise rozhodla, že určité části polského plánu pro přidělení povolenek na emise CO2 na léta 2008 – 2012, který byl Komisi oznámen dne 30. června 2006, jsou v rozporu s čl. 9 odst. 1 a odst. 3, článkem 10 a čl. 13 odst. 2 a neslučitelné s kritérii uvedenými v příloze III směrnice 2003/87/ES. Dotyčné rozhodnutí stanoví pro období let 2008-2012 průměrný roční kontingent pro povolenky na emise v Polsku cca. 208,5 mil. tun ekvivalentu oxidu uhličitého. Hranice emisí oxidu uhličitého pro léta 2008-2012 ve výši 284,6 mil. tun, navržená Polskem v národním alokačním plánu pro přidělení povolenek na emise oznámeném Komisi, se tím snížila o 26,7 %.
   K odůvodnění své žaloby žalobkyně uplatňuje, že Komise tím, že rozhodla po uplynutí tříměsíční lhůty stanovené pro odmítnutí národního alokačního plánu nebo části tohoto plánu oznámeného Polskem, porušila čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87/ES. Komise tím porušila zásadní formální předpisy a překročila svou pravomoc.
   Krom toho Komise tím, že při posuzování národního alokačního plánu pro přidělení povolenek na léta 2008-2012, oznámeného Polskem, neprávem neposoudila údaje oznámené Polskem v národním alokačním plánu a nahradila analýzu těchto údajů analýzou vlastních údajů, získaných na základě nejednotného použití modelu hospodářské analýzy zvoleného Komisí, porušila čl. 9 odst. 1 směrnice 2003/87/ES a kritérium 3 v příloze III směrnice 2003/87/ES. Komise tím porušila zásadní formální předpisy.
   Krom toho Komise tím, že při přijetí dotyčného rozhodnutí nezohlednila, že Společenství je vázáno mezinárodními smlouvami (zejména Kjótským protokolem), porušila zásadní formální předpisy; a to kritéria 1, 2 a 13, uvedená v příloze III směrnice 2003/87/ES.
   Komise dále tím, že bezdůvodně omezila možnost převodu povolenek na emise CO2 z prvního (2005-2007) do druhého zúčtovacího období (2008-2012), porušila čl. 9 odst. 3 a čl. 13 odst. 2 směrnice 2003/87/ES. Komise proto překročila svou pravomoc.
   Komise dále porušila zásadní formální předpisy tím, že po přijetí rozhodnutí nesdělila žalobkyni skutečné důvody, na jejichž základě přijala své rozhodnutí. Žalobkyně proto nemohla posoudit soulad napadeného rozhodnutí s čl. 175 odst. 2 písm. c) ES ve spojení s čl. 7 odst. 1 ES.
   Konečně napadené rozhodnutí pravděpodobně ohrozilo energetickou bezpečnost žalobkyně, neboť rozhodnutí bylo přijato bez předchozího vyslechnutí žalobkyně a rovněž nebyla zohledněna zvláštní energetická bilance Polska; Komise proto překročila svou pravomoc.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32).


title: Věc T-214/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2012 — Rehbein v. OHIM — Dias Martinho (OUTBURST) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství OUTBURST — Starší národní slovní ochranná známka OUTBURST — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009) — Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem — Článek 74 odst. 2 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009) — Pravidlo 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 2868/95“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2012 — Rehbein v. OHIM — Dias Martinho (OUTBURST)
   (Věc T-214/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství OUTBURST - Starší národní slovní ochranná známka OUTBURST - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009) - Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem - Článek 74 odst. 2 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009) - Pravidlo 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 2868/95)
   2012/C 138/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG (Glinde, Německo) (zástupce: T. Lampel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Botis a P. Geroulakos, zmocněnci)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM: Hervé Dias Martinho a Manuel Carlos Dias Martinho (Le Plessis-Trévise, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. března 2008 (věc R 1261/2007-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG na straně jedné a Hervém Diasem Martinhem a Manuelem Carlosem Diasem Martinhem na straně druhé.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 13. března 2008 (věc R 1261/2007-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-685/16: Žaloba podaná dne 22. září 2016 – Jiménez Gasalla v. EUIPO (B2B SOLUTIONS)

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/30

         Žaloba podaná dne 22. září 2016 – Jiménez Gasalla v. EUIPO (B2B SOLUTIONS)
   (Věc T-685/16)
   (2016/C 410/43)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlos Javier Jiménez Gasalla (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „B2B SOLUTIONS“ – Přihláška č. 14 016 224

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. července 2016, ve věci R 244/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. července 2016;

               —

               zrušil prvostupňové rozhodnutí EUIPO ze dne 9. prosince 2015, kterým byl v celém rozsahu zamítnut zápis předmětné ochranné známky;

               —

               změnil dřívější rozhodnutí tak, že ochranná známka žalobce bude v celém rozsahu zapsána;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení i řízení odvolacího.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-76/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. června 2014 – Fasano v. Komise

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/35

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. června 2014 – Fasano v. Komise
   (Věc F-76/13) (1)

   2014/C 235/48
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 291, 5.10.2013, s. 7.


title: Věc T-110/08: Žaloba podaná dne 28. února 2008 – Freixenet SA v. OHIM (Matně černá zabroušená láhev)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/25

         Žaloba podaná dne 28. února 2008 – Freixenet SA v. OHIM (Matně černá zabroušená láhev)
   (Věc T-110/08)
   (2008/C 116/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Freixenet SA (Sant Sadurní d'Anoia, Španělsko) (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu a D. Moreau, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. listopadu 2007 a v návaznosti na toto rozhodnutí aby uvedený senát rozhodl, že přihláška ochranné známky Společenství č. 32 540 splňuje podmínky pro uveřejnění v souladu s článkem 40 nařízení o ochranné známce Společenství;

               —

               podpůrně, zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 20. listopadu 2007;

               —

               v každém případě uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka ve formě matně černé, zabroušené lahve pro výrobky zařazené do třídy 33 (přihláška č. 32 540)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání; rozhodnutí přijaté v návaznosti na rozsudek Soudu prvního stupně ve věci T-188/04, Freixenet v. OHIM (tvar matně černé zabroušené lahve)

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 a 3 a článku 73 nařízení č. 40/94, jakož i povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž:

               —

               odvolací senát nevyslechl vyjádření žalobkyni k odlišnému posouzení skutkového stavu senátem;

               —

               odvolací senát nevzal v úvahu písemnosti, na kterých založil své rozhodnutí;

               —

               vzhled dotčené lahve je původní a odlišuje se od obvyklého vzhledu existujícího k 1. dubnu 1996;

               —

               dotčená ochranná známka v každém případě získala rozlišovací způsobilost užíváním ve Společenství.


title: Věc T-192/17: Žaloba podaná dne 24. března 2017 – RZ v. EHSV a Výbor regionů

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/27

         Žaloba podaná dne 24. března 2017 – RZ v. EHSV a Výbor regionů
   (Věc T-192/17)
   (2017/C 178/41)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: RZ (zástupce: M. A. Lucas, advokát)

      Žalovaní: Evropský hospodářský a sociální výbor, Výbor regionů

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               žalobci zpřístupnil dokumenty ze spisu ve věci [důvěrná informace] (1) týkající se smírného řešení, a aby mu povolil v uvedené věci předložit vyjádření;

               —

               zrušil společné rozhodnutí Evropského hospodářského a sociálního výboru (EHSV) a Výboru regionů (VR) přidělit [důvěrná informace] ředitelství pro předklady, které vedlo k dohodě v tomto smyslu mezi dnem 14. ledna a dnem 4. února 2016, neboť uvedené dohoda stanovila zároveň přidělení a zachování funkcí [dotčené osoby] [důvěrná informace];

               —

               zrušil rozhodnutí o přidělení [důvěrná informace] k ředitelství pro překlady při zachování funkcí [důvěrná informace] přijaté VR dne 11. května 2016 na základě uvedené dohody;

               —

               zrušil rozhodnutí generálního tajemníka VR ze dne 13. prosince 2016 a rozhodnutí generálního tajemníka EHSV ze dne 19. prosince 2016 v rozsahu, v němž potvrzují pokyny vydané dne 30. června 2016 žalobci ze strany ředitelství pro předklady směřující k výkonu rozhodnutí VR ze dne 11. května 2016;

               —

               uložit společně EHSV a VR, aby žalobci zaplatily částku 25 000 eur vyčíslenou předběžně a ex aequo et bono jako náhradu za újmu na jeho dobré profesní pověsti, jeho autoritě a jeho zdraví, způsobenou napadenými rozhodnutími;

               —

               uložil EHSV a VR náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První důvod vychází z porušení čl. 41 pododst. 1 a 2 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 25 pododst. 2 statutu, neboť žalobce nebyl vyslechnut před tím, než bylo o přidělení úředníka rozhodnuto společnou dohodou ESHV a VR, a/nebo proto, že rozhodnutí přijaté VR na základě uvedené dohody nebylo okamžitě a písemně žalobci sděleno, přičemž jeho důvody nebyly v plném rozsahu a jasně uvedeny.

               2.

               Druhý důvod vychází z porušení čl. 7 pododst.1 statutu, jakož i ze zneužití pravomoci a řízení, neboť dotčený úředník byl přidělen k ředitelství pro předklady při širokém zachování jeho funkcí v rámci dotčeného jazykového oddělení.

               3.

               Třetí důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení zájmu služby, neboť důvodem přidělení bylo ukončit neudržitelnou situaci či chránit úředníka proti žalobci.

               4.

               Čtvrtý důvod vychází z porušení čl. 21 pododst.1 a 2 statutu, neboť generální tajemníci ESHV potvrdili pokyn ředitelství pro překlady vydaný žalobci, aby nadále přiděloval nebo nechal přidělovat dotčenému úředníkovi úkoly.

               5.

               Pátý důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení, neboť generální tajemníci potvrdili pokyn ředitelství pro překlady vydaný žalobci, aby nechal dotčenému úředníkovi přidělovat práci množstvím a významem odpovídající práci přidělované překladatelům s podobnou mírou zkušeností, a aby jeho překlady revidoval srovnatelným způsobem.

               6.

               Šestý důvod vychází z porušení rozhodnutí o dovolených, neboť generální tajemníci potvrdili pokyn ředitelství pro předklady vydaný žalobci, aby téhož, nebo nejpozději následujícího dne uvedl důvody, proč není v zájmu služby vyhovět žádosti dotčeného úředníka o dovolenou, a aby se omezil na naléhavé důvody.

      (1)  Zakrytá důvěrná informace.


title: Věc T-298/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/64

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-298/07) (1)

   (2008/C 301/123)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc F-152/12: Žaloba podaná dne 13. prosince 2012 — ZZ v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/30

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-152/12)
   2013/C 71/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, podle něhož se bonifikace nároků na důchod nabytých před nástupem do služby vypočítá na základě nových obecných prováděcích ustanovení (OPU)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 26. března 2012 týkající se výpočtu bonifikace nároků na důchod nabytých žalobcem před jeho nástupem do služby u Komise na základě čl. 11 odst. 2 přílohy VIII Služebního řádu;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí, kterým byla zamítnuta jeho stížnost ze dne 3. září 2012 proti rozhodnutí o bonifikaci nároků na důchod nabytých před nástupem do služby v penzijním systému Unie;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-123/14: Žaloba podaná dne 27. října 2014 – ZZ v. Výbor regionů

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/59

         Žaloba podaná dne 27. října 2014 – ZZ v. Výbor regionů
   (Věc F-123/14)
   (2015/C 007/75)
   Jednací jazyk: fancouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis, R. Metz a D. Verbeke, advokáti)

      Žalovaný: Výbor regionů

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Výboru regionů o použití solidárního odvodu za dobu od 1. ledna 2014 na odměnu žalobce a o neupravení odměny za období od 1. ledna 2014 do 30. června 2015.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               konstatovat nepoužitelnost nařízení 1023/2013 v rozsahu, v němž stanoví od 1. července 2013 do 30. června 2015 pozastavení metody úpravy odměn stanovené v příloze XI služebního řádu a zároveň znovu zavádí pro téže období „solidární“ odvod ve výši 6 %;

               —

               v důsledku toho zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Výboru regionů náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-832/16: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2016 – Celio International v. Komise

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/52

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2016 – Celio International v. Komise
   (Věc T-832/16)
   (2017/C 030/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Celio International SA (Brusel, Belgie) (zástupci: H. Gilliams a J. Bocken, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory obsahujícím výjimku pro nadměrný zisk SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), kterou poskytlo Belgické království (1);

               —

               alternativně zrušil články 2 až 4 uvedeného rozhodnutí;

               —

               v každém případě zrušil články 2 až 4 uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž a) nařizují vymoci navrácení od subjektů, jiných než které získaly „výjimku pro nadměrný zisk“ podle definice v uvedeném rozhodnutí, a b) požaduje navrácení částky rovnající se daňovým úsporám příjemců podpory, aniž by Belgie měla možnost zohlednit skutečné zaokrouhlení vzhůru provedené jinou daňovou správou; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, překročení pravomoci a nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž rozhodnutí konstatuje existenci státní podpory.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU a povinnosti odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž uvedené rozhodnutí kvalifikuje uvedený režim jako režim, který poskytuje selektivní výhodu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU a povinnosti odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž uvedené rozhodnutí konstatuje, že uvedený režim poskytuje zvýhodnění.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z podpůrného tvrzení o porušení článku 107 SFEU, porušení zásady legitimního očekávání a zásady proporcionality, zjevně nesprávného posouzení, překročení pravomoci a nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž uvedené rozhodnutí nařizuje Belgii vymoci navrácení podpory.

      (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2016/1699 ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory v podobě zdanění nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) provedeném Belgií (oznámeno pod číslem C(2015) 9837) (Úř. věst. 2016, L 260, s. 61).


title: Věc T-201/10: Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — IVBN v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/49

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — IVBN v. Komise
   (Věc T-201/10)
   2010/C 179/85
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nizozemsko) (zástupce: Maarten Meulenbelt, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí Komise;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 9963 v konečném znění ze dne 15. prosince 2009 týkajícího se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 (Nizozemsko) — Stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro podniky zabývající se bytovou výstavbou. Žalobkyně zakládá žalobu na třech důvodech.
   Zaprvé žalobkyni vytýká mimo porušení povinnosti odůvodnění porušení článků 18 a 19 nařízení č. 659/1999 (1), jakož i čl. 106 odst. 2, článků 107 a 108 SFEU. Komise nesprávně vylíčila skutkový stav ve vztahu k povinnosti podniků podílejících se na výstavbě bytů vypočítat nájemné, které se nachází pod přiměřenými cenami nájemného stanovenými státem. Dále je neodůvodněné a nesprávné vymezení cílové skupiny pro sociální bydlení. Komise dále neprávem nestanovila žádné objektivní hranice pro celkové náklady na bytovou výstavbu, která má být podpořena státní podporou a která určuje vlastní kvalitu nájemních bytů, jež se odráží v cenách nájmu. Dále je nedostatečná ochrana proti nadměrným náhradám, čímž Komise porušuje také článek 5 rozhodnutí o závazku veřejné služby (2). Nakonec žalobkyně v této souvislosti uvádí, že se Komise nezabývala její stížností týkající se role Woningsinvesteringsfonds (bytového investičního fondu) a Nederlandse Waterschapsbank.
   Zadruhé žalobkyně vytýká porušení čl. 1 písm. c) nařízení č. 659/1999 a čl. 4 odst. 1 nařízení č. 794/2004 (3), jakož i porušení povinnosti odůvodnění. Komise neprovedla důkladný bližší přezkum a nekonstatovala, že na státní podporu pro podniky zabývající se výstavbou bytů, jak je popsáno ve věci E 2/2205, je nutné zcela nebo alespoň z podstatné části nahlížet jako na novou státní podporu a nikoliv jako stávající státní podporu.
   Nakonec žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 106 odst. 2 a články 107 a 108 SFEU tím, že nezahájila formální přezkumné řízení ve smyslu čl. 108 odst. 2 SFEU ve spojení s články 4 a 6 nařízení č. 659/1999, čímž byla současně porušena procesní práva žalobkyně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Rozhodnutí Komise 2005/842/ES ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu [oznámeno pod číslem K(2005) 2673] (Úř. věst. L 312, s. 67).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 140, s. 1; Zvl. vyd. 08/04, s. 3).


title: Věc T-324/06: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2006 – Município de Gondomar v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/73

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2006 – Município de Gondomar v. Komise
   (Věc T-324/06)
   (2006/C 326/151)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Município de Gondomar (Gondomar, Portugalsko) (zástupci: J. L. da Cruz Vilaça, D. Choussy a L. Pinto Monteiro, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že rozhodnutí Komise Evropských společenství C(2006) 3782 ze dne 16. srpna 2006, kterým se ruší finanční pomoc z Fondu soudržnosti poskytnutá na projekt č. 95/10/61/017 – Sanace Grande Porto/Sul – Subsistema de Gondomar (Portugalsko) na základě rozhodnutí Komise C (95) 3281 ze dne 18. prosince 1995, kterým se ruší celková částka pomoci ve výši 7 778 535 EUR přidělená na projekt a žalobci se nařizuje vrácení částky 6 222 828 EUR, je stiženo zjevně nesprávným posouzením a je v rozporu s nařízením č. 1164/94 (1) a se zásadami proporcionality a právní jistoty a v důsledku toho,

               —

               zrušit napadené rozhodnutí nebo

               —

               podpůrně částečně zrušit napadené rozhodnutí a určit, že žalobce má nárok na celkovou částku finanční pomoci z Fondu soudržnosti, s výjimkou částky 537 863 EUR;

               —

               uložit Komisi, aby nesla vlastní náklady, jakož i náklady žalobce.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Cílem této žaloby je zrušení napadeného rozhodnutí podle článku 230 ES v rozsahu, v němž ruší celkovou částku pomoci ve výši 7 778 535 EUR přidělenou na projekt č. 95/10/61/017 a nařizuje žalobci vrácení částky 6 222 828 EUR.
   V napadeném rozhodnutí Komise tvrdí, že žalobce se dopustil protiprávností s ohledem na nařízení č. 1164/94 a rozhodnutí Komise C (95) 3281, kterým bylo rozhodnuto o spolufinancování projektu Evropskými společenstvími. Tyto protiprávností se týkají především plateb provedených mimo relevantní období, neodůvodněných výdajů a skutečnosti, že žalobce nedokončil práce ve stanovené lhůtě.
   Zaprvé, žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí není založeno na dostatečném odůvodnění a porušuje zásadu právní jistoty. Vyplývá to ze skutečnosti, že Komise v několika bodech založila napadené rozhodnutí na nejasných kritériích a odmítla některé z argumentů žalobce, aniž by odůvodnila svůj závěr.
   Zadruhé, žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným posouzením těchto skutečností:

               —

               náležitě byla doložena celá částka požadovaná žalobcem;

               —

               Komise neměla jasno při určování částky, která měla být doložena, vzhledem k tomu, že nepřezkoumala důkaz předložený žalobcem k odůvodnění těchto výdajů;

               —

               Komise odmítla vysvětlení žalobce, aniž by to založila na přesném právním základě;

               —

               Komise nesprávně vyložila skutečnosti a dokumenty, které jí byly předloženy, s jediným cílem prokázat podvodný úmysl žalobce, který nikdy neexistoval.

         Zatřetí žalobce se domnívá, že zrušení částky pomoci představuje za těchto okolností porušení nařízení č. 1164/94 v rozsahu, v němž (i) všechny cíle nařízení a rozhodnutí Komise c (95) 3281 byly dosaženy a (ii) článek H Přílohy II byl porušen.
   Konečně, žalobce tvrdí, že s ohledem k dokončení projektu a neexistenci žádného podvodného úmyslu, napadené rozhodnutí, porušuje zásadu proporcionality a článek 5 ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti.


title: Věc T-326/12: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2012 — Al Toun a Al Toun Group v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Sýrii — Stažení ze seznamu dotčených osob — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/14

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2012 — Al Toun a Al Toun Group v. Rada
   (Věc T-326/12) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Stažení ze seznamu dotčených osob - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 55/25
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Salim Georges Al Toun (Al Ghassaneya Lattakia, Sýrie) a Al Toun Group (Damašek, Sýrie) (zástupce: S. Koev, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou a I. Gurov, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP (Úř. věst. L 319, s. 56), prováděcího rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP (Úř. věst. L 126, s. 9), nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 (Úř. věst. L 126, s. 3), a to v rozsahu, v němž se uvedené akty dotýkají žalobců.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


title: Věc F-143/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. června 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Žádost o vrácení nákladů vynaložených na řízení zamítnutá orgánem oprávněným ke jmenování — Žaloba na neplatnost mající stejný předmět jako návrh na vyměření nákladů — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/50

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. června 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-143/11) (1)

   (Veřejná služba - Žádost o vrácení nákladů vynaložených na řízení zamítnutá orgánem oprávněným ke jmenování - Žaloba na neplatnost mající stejný předmět jako návrh na vyměření nákladů - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 252/91
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise nenahradit čtvrtinu nákladů vynaložených žalobcem v rámci věci F-81/09, Marcuccio v. Komise, jejíž náhrada jí byla uložena rozsudkem ze dne 15. února 2011.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012, s. 26.


title: Věc C-572/10: Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 28. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion — Francie) — Clément Amedee v. Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/12

         Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 28. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion — Francie) — Clément Amedee v. Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Věc C-572/10) (1)

   2012/C 235/23
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc C-359/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal de grande instance de Brive-la-Gaillarde ze dne  9. září 2005  ve věci Estager SA proti Receveur principal de la Recette des Douanes de Brive

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal de grande instance de Brive-la-Gaillarde ze dne 9. září 2005 ve věci Estager SA proti Receveur principal de la Recette des Douanes de Brive
   (Věc C-359/05)
   (2005/C 315/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem tribunal de grande instance de Brive-la-Gaillarde ze dne 9. září 2005 ve věci Estager SA proti Receveur principal de la Recette des Douanes de Brive, který došel kanceláři Soudního dvora dne 26. září 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal de grande instance de Brive-la-Gaillarde žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Jsou ustanovení usnesení č. 2000-916 ze dne 19. září 2000 o úpravě výše některých částek vyjádřených v právních předpisech ve francích na eura, týkající se přepočtu daně BAPSA uplatňované na produkci mouky, krupice a pšeničné krupice ze 100 franků na 16 eur, v souladu s nařízeními Společenství týkajícími se zavedení eura?


title: Věc C-467/06: Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 11. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile di Genova – Itálie) – Consel Gi. Emme Srl v. Sistema Logistico dell'Arco Ligure e Alessandrino Srl (SLALA)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/26

         Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 11. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile di Genova – Itálie) – Consel Gi. Emme Srl v. Sistema Logistico dell'Arco Ligure e Alessandrino Srl (SLALA)
   (Věc C-467/06) (1)

   (2008/C 128/49)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda sedmého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-389/15: Žaloba podaná dne 15. července 2015 – J & Joy v. OHIM – Joy-Sportswear (J&JOY)

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/46

         Žaloba podaná dne 15. července 2015 – J & Joy v. OHIM – Joy-Sportswear (J&JOY)
   (Věc T-389/15)
   (2015/C 381/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: J & Joy SA (Waremme, Belgie) (zástupci: A. Maqua a C. Pirenne, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „J&JOY“ – Přihláška č. 11 411 808

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. dubna 2015, ve věci R 1355/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přezkoumal rozhodnutí námitkového oddělení a prohlásil námitky za nepřípustné;

               —

               uložil subjektu, který podal námitky, náhradu nákladů, které žalobkyně vynaložila v námitkovém řízení, na základě článku 81 nařízení o ochranné známce Společenství.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-233/14: Usnesení Tribunálu ze dne 5. března 2015 – Intesa Sanpaolo v. OHIM (NEXTCARD) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství NEXTCARD — Částečné zamítnutí zápisu průzkumovým referentem — Povinnost uvést odůvodnění — Žaloba zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. března 2015 – Intesa Sanpaolo v. OHIM (NEXTCARD)
   (Věc T-233/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství NEXTCARD - Částečné zamítnutí zápisu průzkumovým referentem - Povinnost uvést odůvodnění - Žaloba zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění“)
   (2015/C 138/67)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Intesa Sanpaolo SpA (Turín, Itálie) (zástupci: P. Pozzi, G. Ghisletti a F. Braga, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. února 2014 (věc R 1807/2013-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení NEXTCARD jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Intesa Sanpaolo SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc T-577/17: Žaloba podaná dne 25. srpna 2017 – thyssenkrupp Electrical Steel a thyssenkrupp Electrical Steel Ugo v. Komise

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/46

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2017 – thyssenkrupp Electrical Steel a thyssenkrupp Electrical Steel Ugo v. Komise
   (Věc T-577/17)
   (2017/C 347/61)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: thyssenkrupp Electrical Steel (Gelsenkirchen, Německo) a thyssenkrupp Electrical Steel Ugo (Isbergues, Francie) (zástupce: M. Günes, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil závěr Komise v dokumentu Ares (2017) 3010674 ze dne 15. června 2017, že povolením použít režim aktivního zušlechťovacího styku u určitých výrobků z křemíkové elektrotechnické oceli s orientovanou strukturou (GOES) nejsou nepříznivě dotčeny zásadní zájmy výrobců Unie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění

                           —

                           Závěr Komise, že pokud jde o předmětné povolení použít režim aktivního zušlechťovacího styku, byly hospodářské podmínky splněny, neuvádí žádné důvody, na nichž je tento závěr založen.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu

                           —

                           Závěr Komise, podle kterého předmětným povolením použít režim aktivního zušlechťovacího styku nejsou nepříznivě dotčeny zásadní zájmy výrobců Unie, vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 211 odst. 4 písm. b) celního kodexu Unie (UCC) (1) a základního nařízení (2)

                           —

                           Komise tím, že dospěla k závěru, že pokud jde o předmětné povolení použít režim aktivního zušlechťovacího styku, byly hospodářské podmínky splněny, se ve svém posouzení neomezila na faktory uvedené v čl. 211 odst. 4 písm. b) UCC a založila své posouzení na faktorech, které lze přezkoumat pouze postupem stanoveným v základním nařízení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 259 odst. 4 prováděcího aktu k UCC a horizontálních pravidel pro fungování expertních skupin Komise

                           —

                           Komise tím, že delegovala závěr o hospodářských podmínkách na Celní expertní skupinu, porušila čl. 259 odst. 4 prováděcího aktu UCC (3) a horizontální pravidla Komise pro vytváření a fungování expertních skupin Komise.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu

                           —

                           Komise tím, že nezveřejnila některé důležité informace poskytnuté v předmětné žádosti o povolení režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo souhrny nedůvěrných informací dostatečně podrobně k tomu, aby umožnily rozumné porozumění podstatě důvěrných informací, porušila právo žalobkyň na obhajobu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. 2013, L 296, s. 1)

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 5)

      (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2447 ze dne 24. listopadu 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. 2015, L 343, s. 558)


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. června 2004 ve věci C-212/02: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 89/665/EHS a 92/13/EHS — Nedostatečné provedení — Povinnost stanovit v právních předpisech týkajících se zadávání veřejných zakázek řízení, v němž by všichni neúspěšní uchazeči o veřejnou zakázku mohli dosáhnout zrušení rozhodnutí zadávajícího zakázku)

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 24. června 2004
   ve věci C-212/02: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/665/EHS a 92/13/EHS - Nedostatečné provedení - Povinnost stanovit v právních předpisech týkajících se zadávání veřejných zakázek řízení, v němž by všichni neúspěšní uchazeči o veřejnou zakázku mohli dosáhnout zrušení rozhodnutí zadávajícího zakázku)
   (2004/C 201/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-212/02, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: M. Nolin, ve spolupráci s R. Ronigerem) proti Rakouské republice (zmocněnec: C. Pesendorfer a M. Fruhmann), jejímž předmětem je určení, že jelikož Landesvergabegesetze (zemské zákony týkající se zadávání veřejných zakázek) spolkových zemí Salcbursko, Štýrsko, Dolní Rakousko a Korintsko nestanoví ve všech případech přezkumné řízení, v němž by neúspěšný uchazeč o veřejnou zakázku mohl dosáhnout zrušení rozhodnutí o zadání zakázky, nesplnila Rakouská republika povinnosti, které pro ní vyplývají z čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33) a ze směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy zadávání veřejných zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C.W.A. Timmermans, předseda, J.-P. Puissochet (zpravodaj), R. Schintgen, F. Macken a N. Colneric, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, tajemník: R. Grass, vydal dne 24. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Jelikož Landesvergabegesetze (zemské zákony týkající se zadávání veřejných zakázek) spolkových zemí Salcbursko, Štýrsko, Dolní Rakousko a Korintsko nestanoví ve všech případech přezkumné řízení, v němž by neúspěšný uchazeč o veřejnou zakázku mohl dosáhnout zrušení rozhodnutí o zadání zakázky, nesplnila Rakouská republika povinnosti, které pro ní vyplývají z čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce a ze směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy zadávání veřejných zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 180, 27.7.2002.


title: Věc F-17/08: Žaloba podaná dne 14. února 2008 – Wybranowski v. Komise

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/25

         Žaloba podaná dne 14. února 2008 – Wybranowski v. Komise
   (Věc F-17/08)
   (2008/C 158/44)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Andrzej Wybranowski (Varšava, Polsko) (zástupce: Z. Wybranowski, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Změna rozhodnutí komise výběrového řízení EPSO/AD/60/06 ze dne 15. listopadu 2007 udělit kandidátovi z ústní zkoušky 20 z 50 bodů, a tudíž jej nezapsat na seznam úspěšných uchazečů, jakož i rozhodnutí téže komise ze dne 20. prosince 2007 nezvýšit po prověření ústní zkoušky počet získaných bodů tak, aby to umožnilo zápis žalobce na seznam úspěšných uchazečů. Podpůrně zrušení uvedených rozhodnutí a žádost o nařízení žalované nebo výběrové komisi výběrového řízení, aby přijala nové rozhodnutí a zapsala kandidáta na seznam úspěšných uchazečů.
   Návrhové žádání žalobce

               —

               změnit rozhodnutí komise výběrového řízení EPSO/AD/60/06 ze dne 15. listopadu 2007 udělit kandidátovi z ústní zkoušky 20 z 50 bodů, a tudíž jej nezapsat na seznam úspěšných uchazečů, jakož i rozhodnutí téže komise ze dne 20. prosince 2007 nezvýšit po prověření ústní zkoušky počet získaných bodů tak, aby to umožnilo zápis žalobce na seznam úspěšných uchazečů;

               —

               podpůrně zrušit uvedená rozhodnutí a nařídit žalované nebo výběrové komisi výběrového řízení, aby přijala nové rozhodnutí a zapsala kandidáta na seznam úspěšných uchazečů;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-544/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Polská republika) — Uwe Rüffler v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu ( Článek 18 ES — Právní předpisy v oblasti daně z příjmů — Snížení daně z příjmu o příspěvky na zdravotní a nemocenské pojištění zaplacené v členském státě zdanění — Odmítnutí snížení daně o příspěvky zaplacené v jiných členských státech )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Polská republika) — Uwe Rüffler v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   (Věc C-544/07) (1)

   („Článek 18 ES - Právní předpisy v oblasti daně z příjmů - Snížení daně z příjmu o příspěvky na zdravotní a nemocenské pojištění zaplacené v členském státě zdanění - Odmítnutí snížení daně o příspěvky zaplacené v jiných členských státech“)
   2009/C 141/24
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Uwe Rüffler

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polsko) — Výklad čl. 12 prvního pododstavce a čl. 39 odst. 1 a 2 Smlouvy o ES — Vnitrostátní právní předpisy v oblasti daně z příjmu, které omezují odpočitatelnost příspěvků na zdravotní a nemocenské pojištění od daně pouze na příspěvky zaplacené v členském státě

      Výrok

   Článek 18 odst. 1 ES brání právním předpisům členského státu, které podmiňují přiznání nároku na snížení daně z příjmu o odvedené příspěvky na zdravotní a nemocenské pojištění tím, že tyto příspěvky byly zaplaceny v tomto členském státě na základě ustanovení vnitrostátního práva, a vedou k odepření takové daňové výhody v případě, že příspěvky způsobilé k odpočtu od částky daně z příjmu dlužné v tomto členském státě byly zaplaceny v rámci systému povinného zdravotního a nemocenského pojištění jiného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-259/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice, The Person Appointed by the Lord Chancellor under Section 76 of the Trade Marks Act 1994, on Appeal from the Registrar of Trade Marks, ze dne 26. května 2004 ve věci Elizabeth Emanuel a Continental Shelf 128 Ltd

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice, The Person Appointed by the Lord Chancellor under Section 76 of the Trade Marks Act 1994, on Appeal from the Registrar of Trade Marks, ze dne 26. května 2004 ve věci Elizabeth Emanuel a Continental Shelf 128 Ltd
   (Věc C-259/04)
   (2004/C 217/26)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením High Court of Justice, The Person Appointed by the Lord Chancellor under Section 76 of the Trade Marks Act 1994, on Appeal from the Registrar of Trade Marks, ze dne 26. května 2004 ve věci Elizabeth Emanuel a Continental Shelf 128 Ltd, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 16. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   High Court of Justice žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice Rady č. 89/104 (1)

               1.

               Mohla by ochranná známka klamat veřejnost a nesmí být tedy zapsána podle čl. 3 odst. 1 písm. g) za následujících okolností:

                           a)

                           dobré jméno spojené s ochrannou známkou bylo převedeno společně s podnikem vyrábějícím zboží, na které se ochranná známka vztahuje;

                           b)

                           před převodem ochranná známka pro podstatnou část relevantní veřejnosti znamenala, že určitá osoba se podílí na designu nebo na vytváření zboží, pro které je užívána;

                           c)

                           po převodu právní nástupce podal přihlášku ochranné známky; a

                           d)

                           v okamžiku podání přihlášky podstatná část relevantní veřejnosti mylně věřila tomu, že použití ochranné známky znamená, že určitá osoba se stále podílí na designu nebo vytváření zboží, pro které je ochranná známka užívána, a tato víra mohla ovlivnit nákupní chování této části veřejnosti?

               2.

               Pokud nelze na první otázku odpovědět bezvýhradně kladně, jaké další skutečnosti musí být vzaty v úvahu při posouzení, zda by mohla ochranná známka klamat veřejnost a nesmí být tedy zapsána podle čl. 3 odst. 1 písm. g), a je zejména podstatné to, že nebezpečí klamání se pravděpodobně časem sníží?

         Čl. 12 odst. 2 písm. b) směrnice Rady č. 89/104

               3.

               Může zapsaná ochranná známka vést ke klamání veřejnosti v důsledku užívání majitelem nebo s jeho souhlasem a může tak být majitel zbaven svých práv podle čl. 12 odst. 2 písm. b) za následujících okolností:

                           a)

                           zapsaná ochranná známka a s ní spojené dobré jméno byly převedeny společně s podnikem vyrábějícím zboží, na které se ochranná známka vztahuje;

                           b)

                           před převodem ochranná známka pro podstatnou část relevantní veřejnosti znamenala, že určitá osoba se podílí na designu nebo na vytváření zboží, pro které je užívána;

                           c)

                           po převodu byl podán návrh na zrušení zapsané ochranné známky; a

                           d)

                           v okamžiku podání návrhu na zrušení podstatná část relevantní veřejnosti mylně věřila tomu, že použití ochranné známky znamená, že určitá osoba se stále podílí na designu nebo vytváření zboží, pro které je ochranná známka užívána, a tato víra mohla ovlivnit nákupní chování této části veřejnosti?

               4.

               Pokud nelze na třetí otázku odpovědět bezvýhradně kladně, jaké další skutečnosti musí být vzaty v úvahu při posouzení, zda zapsaná ochranná známka může vést ke klamání veřejnosti v důsledku užívání majitelem nebo s jeho souhlasem a zda tak její majitel může být zbaven svých práv podle čl. 12 odst. 2 písm. b), a je zejména podstatné to, že nebezpečí klamání se pravděpodobně časem sníží?

      (1)  První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, 1989, s. 1-7)


title: Věc C-601/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 společnostmi Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. září 2016 ve věci T-467/13, Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd v. Evropská komise

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 společnostmi Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. září 2016 ve věci T-467/13, Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-601/16 P)
   (2017/C 030/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd (zástupci: C. Firth, S. Kon, C. Humpe, Solicitors)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu z dne 8. září 2016 ve věci T-467/13 nebo zrušil články 1, 2 a 3 rozhodnutí Komise C(2013) 3803 final ze dne 19. června 2013 ve věci AT.39226-Lundbeck v rozsahu, v němž se vztahují na Arrow; nebo

               —

               podpůrně, aby zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2016 ve věci T-467/13 a vrátil věc zpět Tribunálu; nebo

               —

               ještě podpůrněji, aby zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2016 ve věci T-467/13 v rozsahu, v němž tento rozsudek potvrdil pokutu, která byla Arrow uložena v souladu s článkem 2 rozhodnutí Komise C(2013) 3803 final za britskou a dánskou dohodu nebo snížil výši této pokuty; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených Arrow.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně uplatnil test potencionální hospodářské soutěže:

               1.

               První důvod: Tribunál přenesl důkazní břemeno na Arrow a zbavil Komisi její povinnosti zjistit existenci potencionální hospodářské soutěže.

               2.

               Druhý důvod: Tribunál nesprávně vyvodil existenci potencionální hospodářské soutěže z řady předpokladů v rozporu se zásadou, že potencionální hospodářská soutěž vyžaduje existenci konkrétní a skutečné možnosti vstupu.

               3.

               Třetí důvod: Tribunál připsal neoprávněnou důležitost záměru společnosti Lundbeck a nesprávně posoudil důkazní důležitost skutečností, které nastaly po podpisu dotčených dohod.

               4.

               Čtvrtý důvod: Tribunál nezohlednil důležitost a dopad rozhodnutí anglického soudu „Paroxetine“.

               5.

               Pátý důvod: Tribunál nesprávně vyvodil existenci potencionální hospodářské soutěže ze skutečnosti, že společnost Arrow učinila kroky k přípravě pro vstup na trh.

               6.

               Šestý důvod: Tribunál nesprávně uplatnil domněnku prozatímní neplatnosti a neporušení patentů společnosti Lundbeck.

         Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně rozhodl, že cílem dohod o urovnání patentových sporů bylo omezení hospodářské soutěže:

               1.

               První důvod: Tribunál pominul skutečnost, že cílem dohody, která je „pouze schopná“ omezit hospodářskou soutěž, není omezení.

               2.

               Druhý důvod: Tribunál pochybil, když kvalifikoval tyto dohody v podstatě jako dohody o vyloučení z trhu.

               3.

               Třetí důvod: Tribunál nesprávně dospěl k závěru, že Komise mohla zjistit protisoutěžní cíl dohod, aniž by zjišťovala situaci, která by byla nastolena v případě neexistence těchto dohod.

         Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál pochybil, když přijal závěry Komise, že Arrow jednala úmyslně nebo z nedbalosti, když se dopustila tvrzeného protiprávního jednání, a neměla být uložena žádná pokuta.