title: Věc C-409/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – Teleos plc, Unique Distribution Ltd, Synectiv Ltd, New Communications Ltd, Quest Trading Company Ltd, Phones International Ltd, AGM Associates Ltd, DVD Components Ltd, Fonecomp Ltd, Bulk GSM Ltd, Libratech Ltd, Rapid Marketing Services Ltd, Earthshine Ltd, Stardex (UK) Ltd v. Commissioners of Customs & Excise (Šestá směrnice o DPH — Článek 28a odst. 3 první pododstavec a čl. 28c část A písm. a) první pododstavec — Pořízení zboží uvnitř Společenství — Dodání zboží uvnitř Společenství — Osvobození od daně — Zboží, které bylo odesláno nebo přepraveno do jiného členského státu — Důkazy — Vnitrostátní opatření za účelem boje proti podvodům)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – Teleos plc, Unique Distribution Ltd, Synectiv Ltd, New Communications Ltd, Quest Trading Company Ltd, Phones International Ltd, AGM Associates Ltd, DVD Components Ltd, Fonecomp Ltd, Bulk GSM Ltd, Libratech Ltd, Rapid Marketing Services Ltd, Earthshine Ltd, Stardex (UK) Ltd v. Commissioners of Customs & Excise
   (Věc C-409/04) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 28a odst. 3 první pododstavec a čl. 28c část A písm. a) první pododstavec - Pořízení zboží uvnitř Společenství - Dodání zboží uvnitř Společenství - Osvobození od daně - Zboží, které bylo odesláno nebo přepraveno do jiného členského státu - Důkazy - Vnitrostátní opatření za účelem boje proti podvodům)
   (2007/C 297/02)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Teleos plc, Unique Distribution Ltd, Synectiv Ltd, New Communications Ltd, Quest Trading Company Ltd, Phones International Ltd, AGM Associates Ltd, DVD Components Ltd, Fonecomp Ltd, Bulk GSM Ltd, Libratech Ltd, Rapid Marketing Services Ltd, Earthshine Ltd, Stardex (UK) Ltd

      Žalovaná: Commissioners of Customs & Excise
   Předmět věci
   Výklad čl. 28a odst. 3 a čl. 28c části A písm.a) směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Smlouva mezi prodávajícím a kupujícím zboží obsahující doložku, která předpokládá odpovědnost kupujícího za zajištění přepravy zboží do jiného členského státu po odvozu ze skladu umístěného na území členského státu dodání.
   Výrok

               1)

               Článek 28a odst. 3 první pododstavec a čl. 28c část A písm. a) první pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2000/65/ES ze dne 17. října 2000, je třeba vykládat s ohledem na výraz „odeslán(o)“ vyskytující se v obou těchto ustanoveních v tom smyslu, že k pořízení zboží uvnitř Společenství došlo a osvobození dodání zboží uvnitř Společenství od daně lze uplatnit pouze tehdy, jestliže právo nakládat se zbožím jako vlastník bylo převedeno na pořizovatele a dodavatel prokáže, že toto zboží bylo odesláno nebo přepraveno do jiného členského státu, a že v důsledku tohoto odeslání nebo přepravy věc fyzicky opustila území členského státu dodání.

               2)

               Článek 28c část A písm. a) první pododstavec šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2000/65, je třeba vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné orgány členského státu dodání uložily dodavateli, který jednal v dobré víře a poskytl důkazy prokazující prima facie jeho nárok na osvobození dodání zboží uvnitř Společenství, povinnost doplatit daň z přidané hodnoty za toto zboží, jestliže se tyto důkazy ukážou jako nepravdivé, aniž by nicméně byla prokázána účast tohoto dodavatele na podvodu, pokud dodavatel přijal všechna opatření, která po něm mohou být rozumně požadována, aby zajistil, že dodání uvnitř Společenství, které provádí, jej nepovede k účasti na takovém podvodu.

               3)

               Skutečnost, že pořizovatel předložil daňovým orgánům v členském státě určení daňové přiznání ohledně pořízení zboží uvnitř Společenství, jakým je dotčené pořízení v původním řízení, může být považována za doplňující důkaz toho, že zboží skutečně opustilo území členského státu dodání, avšak nepředstavuje určující důkaz pro to, aby dodání zboží uvnitř Společenství bylo osvobozeno od daně z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc T-118/07: Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – P.P.TV v. OHIM – Rentrak (PPT)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/24

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – P.P.TV v. OHIM – Rentrak (PPT)
   (Věc T-118/07)
   (2007/C 155/49)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: P.P.TV – Publicidade de Portugal e Televisão, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: I. de Carvalho Simões a J. Conceição Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: RENTRAK Corp.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu č. R 1040/2005-1 ze dne 7. února 2007 (spojená věc: rozhodnutí č. 2254/2005 odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 28. června 2005);

               —

               v důsledku toho nařídit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, aby zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 1 758 382 pro všechny uvedené služby;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: RENTRAK Corp.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka PPT (služby distribuce videokazet na základě sdílených příjmů nebo placení za použití; půjčování video a DVD nahrávek; půjčování videorekordérů a DVD přehrávačů; distribuce videokazet; půjčování on-line videokazet, DVD kazet, videorekordérů a DVD přehrávačů prostřednictvím celosvětové informační sítě, třída 41)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: portugalská národní ochranná známka č. 330 375, tvořená slovním prvkem PPTV (služby související se vzděláváním, pořádáním školení, zábavou a sportovními a kulturními činnostmi; třída 41)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitek a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek
   Dovolávané žalobní důvody:
   Podobnost služeb: výklad odvolacího senátu, podle něhož vzhledem k tomu, že služby, na které se vztahuje dotčená ochranná známka, jsou pouze služby distribuční, nejsou určeny stejným zákazníkům, takže nemají souvislost se službami žalobkyně, je příliš restriktivní.
   Grafická podobnost a nebezpečí záměny: První tři písmena obou označení jsou úplně stejná. Žádná z ochranných známek nemá bezprostředný význam pro portugalského spotřebitele, tudíž budou vnímány jako fantazijní, a proto originální označení.
   Nebezpečí záměny zahrnuje nebezpečí asociace.
   I když se portugalským spotřebitelům podaří rozlišit ochranné známky, není vyloučena možnost, že jim přisoudí stejný původ nebo budou mít za to, že existují obchodní, hospodářské nebo organizační vztahy mezi podniky, jež jsou majiteli ochranných známek, což může vést k nekalé soutěži, i kdyby to přihlašovatelka dotčené ochranné známky neměla v úmyslu.


title: Věc T-316/13: Žaloba podaná dne 11. června 2013 — Pappalardo a další v. Komise

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/25

         Žaloba podaná dne 11. června 2013 — Pappalardo a další v. Komise
   (Věc T-316/13)
   (2013/C 226/33)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Salvatore Aniello Pappalardo (Cetara, Itálie), Pescatori La Tonnara Soc. coop. (Cetara); Fedemar Srl (Cetara); Testa Giuseppe E C. Snc (Catania, Itálie); Pescatori San Pietro Apostolo Srl (Cetara); Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC (Pescara, Itálie); a Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (Pescara) (zástupci: V. Cannizzaro a L. Caroli, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               konstatoval mimosmluvní odpovědnost Evropské komise za újmu způsobenou přijetím nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008, o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři, které prohlásil Soudní dvůr za neplatné v rozsudku, který přijal dne 17. března 2011 ve věci C-221/09; a

               —

               v důsledku toho uložil Evropské komisi nahradit způsobené újmy;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobci v projednávané věci upřesňují, že dotčená mimosmluvní odpovědnost vyplývá ze skutečnosti, že nařízením č. 530/2008 Komise rozhodla zneužívajícím způsobem o povinném ukončení lovu tuňáka obecného od dne 16. června 2008 pro lodě plavící se pod vlajkou Řecka, Francie, Itálie, Kypru a Malty, zatímco obdobné ukončení lovu rozhodla pro španělská plavidla pouze ode dne 23. června 2008.
   Podle žalobců jsou v projednávaném případě splněny všechny podmínky nezbytné k tomu, aby vznikla mimosmluvní odpovědnost evropského orgánu z důvodu jeho legislativní činnosti, a sice závažné porušení pravidla ochraňujícího jednotlivce, existence škody a existence příčinné souvislosti mezi tímto chováním a dovolávanou škodou.
   Zdůrazňují v tomto bodě, že nařízení č. 530/2008 bylo prohlášeno Soudním dvorem za zcela neplatné z důvodu porušení zásady zákazu diskriminace a že podle ustálené judikatury porušení této zásady patří mezi závažné porušení pravidla vyšší právní síly mající chránit jednotlivce


title: Věc T-457/09: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2009 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/35

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2009 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise
   (Věc T-457/09)
   2010/C 11/66
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Münster, Německo) (zástupci: A. Rosenfeld a I. Liebach, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 3900 v konečném znění ze dne 12. května 2009 o státní podpoře, C-43/2008 ( ex N 390/08), kterou chce Německo poskytnout na restrukturalizaci WestLB AG;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce napadá rozhodnutí Komise K(2009) 3900 v konečném znění ze dne 12. května 2009 o státní podpoře, kterou chce Německo poskytnout na restrukturalizaci WestLB AG (C-43/2008 [ex N 390/08]). V tomto rozhodnutí Komise zastává názor, že oznámená podpora ve formě garance ve výši 5 miliard eur je s výhradou splnění několika podmínek slučitelná se společným trhem.
   K odůvodnění své žaloby na neplatnost žalobce, který má majetkovou účast na WestLB AG, uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               porušení zásady kolegiality podle článku 219 ES, protože napadené rozhodnutí nebylo přijato Komisí jako věcně příslušným orgánem, nýbrž komisařkou pro hospodářskou soutěž;

               —

               porušení čl. 87 odst. 1 ES, protože pojmový znak skutkové podstaty narušení hospodářské soutěže nebyl vůbec zkoumán;

               —

               chybné použití čl. 87 odst. 3 písm. b) druhé alternativy ES, protože napadené rozhodnutí pomíjí skutkový stav, jakož i obsah a normativní strukturu tohoto ustanovení, neprovádí kogentně stanovené zvážení resp. přezkum proporcionality, nebo ho provádí nedostatečně, je v mnoha ohledech zatíženo nesprávným právním posouzením a nesprávným uvážením a stanoví nepřiměřené podmínky;

               —

               porušení zásady proporcionality;

               —

               porušení zásady rovného zacházení, protože napadené rozhodnutí ve srovnání s rozhodnutími vydanými před finanční krizí a rozhodnutími vydanými v současné finanční krizi bez věcně odůvodněného důvodu nerovně zachází s WestLB AG a jejími akcionáři;

               —

               porušení článku 295 ES, protože podmínka vzdání se dosavadního postavení vlastníka zasahuje do vlastnického práva akcionářů WestLB AG, které je garantováno a chráněno Německem;

               —

               porušení čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999 (1), který pro takovýto zásah nepředstavuje hmotněprávně dostatečně určitý zmocňovací základ;

               —

               porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 253 ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-66/13: Žaloba podaná dne 4. února 2013 — Langguth Erben v. OHIM (ztvárnění láhve)

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/30

         Žaloba podaná dne 4. února 2013 — Langguth Erben v. OHIM (ztvárnění láhve)
   (Věc T-66/13)
   2013/C 108/75
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. listopadu 2012 ve věci R 129/2012-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka ztvárňující láhev pro výrobky zařazené do třídy 33 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 005 866

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), čl. 7 odst. 2, jakož i článku 75, čl. 76 odst. 1 a článku 77 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-256/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španělsko) dne 25. května 2010 — David Barcenilla Fernández v. Gerardo García S.L.

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španělsko) dne 25. května 2010 — David Barcenilla Fernández v. Gerardo García S.L.
   (Věc C-256/10)
   ()
   2010/C 221/32
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španělsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: David Barcenilla Fernández

      Žalovaná: Gerardo García S.L.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 3 a čl. 5 odst. 2, články 6 a 7 směrnice 2003/10/ES (1) vykládat v tom smyslu, že podnik, v němž denní hladina expozice zaměstnanců hluku přesahuje 85 dbA (měřená bez vzetí účinku chráničů sluchu v úvahu), plní preventivní povinnosti stanovené touto směrnicí ve vztahu k hmotným pracovním podmínkám poskytnutím takových chráničů sluchu těmto zaměstnancům, s jejichž mírou tlumení se denní expozice těchto zaměstnanců hluku sníží pod 80 dbA?

               2)

               Je třeba čl. 5 odst. 2 směrnice 2003/10/ES vykládat v tom smyslu, že „program technických nebo organizačních opatření“, který musí zavést podnik, v němž denní hladina expozice zaměstnanců hluku přesahuje 85 dbA (měřená bez vzetí účinku chráničů sluchu v úvahu), má za cíl snížení hladiny expozice hluku pod 85 dbA?

               3)

               Je v případě záporné odpovědi na první otázku třeba směrnici 2003/10/ES vykládat v tom smyslu, že je v rozporu s vnitrostátním pravidlem nebo soudní praxí, která zprošťuje podnik povinnosti zaplatit peněžitý příplatek, který má podnik v zásadě zaplatit zaměstnancům dotčeným denními hladinami expozice hluku přesahujícími 85 dbA, tím, že poskytne těmto zaměstnancům chrániče sluchu, jejichž tlumící účinek způsobuje, že denní expozice zůstává pod 80 dbA?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/10/ES ze dne 6. února 2003 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem) (sedmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 42, s. 38; Zvl. vyd. 05/04, s. 300).


title: Věc T-426/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – L'Oréal v. OHIM – Cosmetica Cabinas (AINHOA) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Společenství AINHOA — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 15 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Tvar lišící se prvky, které nemění rozlišovací způsobilost“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – L'Oréal v. OHIM – Cosmetica Cabinas (AINHOA)
   (Věc T-426/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství AINHOA - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 15 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Tvar lišící se prvky, které nemění rozlišovací způsobilost“)
   (2015/C 389/36)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L'Oréal (Paříž, Francie) (zástupkyně: M. H. Granado Carpenter a M. L. Polo Carreño, advokátky)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Mondéjar Ortuño a A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Španělsko) (zástupci: L. Montoya Terán a J. B. Devaureix, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. června 2013 (věc R 1642/2012-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi L’Oréal a Cosmetica Cabinas, SL.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti L’Oréal se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


title: Věc T-496/08: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/41

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-496/08)
   (2009/C 32/80)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že konkludentní rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 25. června 2008, je neplatné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci řízení a

               —

               přijmout jakékoliv jiné opatření, které by Soud považoval za vhodné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tímto návrhem žádá zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá její žádost na základě nařízení č. 1049/2001 (1) o přístup k dokumentům týkajícím se řízení v oblasti státních podpor týkajících se předpokládané státní podpory poskytnuté dohodou s provozovatelem letiště Berlin Schönfeld.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uvedené žalobkyní jsou stejné jako ty, které byly uvedeny ve věci T-494/08, Ryanair v. Komise.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-173/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria regionale di Genova – Itálie) – Agrover srl v. Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova (Celní kodex Společenství — Aktivní zušlechťovací styk — Dohoda o přidružení — Předčasný vývoz rýže do třetí země, která je vázána dohodou o preferenčním celním zacházení — Článek 216 celního kodexu — Vybrání dovozního cla po propuštění zboží — Článek 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/14

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria regionale di Genova – Itálie) – Agrover srl v. Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
   (Věc C-173/06) (1)

   (Celní kodex Společenství - Aktivní zušlechťovací styk - Dohoda o přidružení - Předčasný vývoz rýže do třetí země, která je vázána dohodou o preferenčním celním zacházení - Článek 216 celního kodexu - Vybrání dovozního cla po propuštění zboží - Článek 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu)
   (2007/C 315/22)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria regionale di Genova
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Agrover srl

      Žalovaný: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria regionale di Genova – Výklad článků 216 a 220 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) – Rýže vyvezená v režimu aktivního zušlechťovacího styku do třetí země vázané smlouvou o preferenčním sazebním zacházení – Uplatnění cla na dovoz výrobku za účelem náhrady pocházejícího ze země, která není vázána smlouvou o preferenčním sazebním zacházení
   Výrok

               1)

               Článek 216 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, je použitelný na operace aktivního zušlechťovacího styku uvedené v čl. 115 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, v nichž zušlechtěné výrobky byly vyvezeny z Evropského společenství před tím, než bylo dovezeno dovezené zboží.

               2)

               Pokud při ukončení operace aktivního zušlechťovacího styku (podmíněný systém) s náhradou rovnocenným zbožím a předčasným vývozem příslušné orgány nic nenamítaly na základě článku 216 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, proti osvobození zboží pocházejícího ze třetí země od dovozního cla, musejí se podle čl. 220 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení vzdát dodatečného zaúčtování zmíněného dovozního cla, jsou-li splněny tři kumulativní podmínky. Nejprve je třeba, aby clo nebylo vybráno následkem chyby ze strany samotných příslušných orgánů, dále, aby tato chyba nemohla být osobou povinnou zaplatit clo jednající v dobré víře přiměřeným způsobem zjištěna, a konečně, aby tato osoba dodržela všechna platná ustanovení týkající se jejího celního prohlášení. Přísluší předkládajícímu soudu posoudit na základě všech konkrétních okolností sporu, o němž má rozhodnout, a zejména důkazů předložených za tímto účelem žalobkyní v původním řízení, zda tomu tak je ve věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


title: Věc F-95/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. února 2011 — Skareby v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Psychické obtěžování ze strany nadřízeného — Články 12a a 24 služebního řádu — Žádost o pomoc — Přiměřená lhůta — Počátek běhu lhůty — Délka“ )

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/13

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. února 2011 — Skareby v. Komise
   (Věc F-95/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Psychické obtěžování ze strany nadřízeného - Články 12a a 24 služebního řádu - Žádost o pomoc - Přiměřená lhůta - Počátek běhu lhůty - Délka)
   2011/C 95/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carina Skareby (Lovaň, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Curall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí žalované o nezahájení šetření ohledně psychického obtěžování, jehož byla žalobkyně údajně obětí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 4. března 2009 o nezahájení správního šetření ohledně tvrzeného psychického obtěžování ze strany jednoho z bývalých nadřízených C. Skareby se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010, s. 81.


title: Věc C-243/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovensko) dne 27. května 2015 – Lesoochranárske zoskupenie VLK v. Obvodný úrad Trenčín

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovensko) dne 27. května 2015 – Lesoochranárske zoskupenie VLK v. Obvodný úrad Trenčín
   (Věc C-243/15)
   (2015/C 279/22)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lesoochranárske zoskupenie VLK

      Žalovaný: Obvodný úrad Trenčín

      za přítomnosti: Biely potok, a.s.

      Předběžná otázka

   Je možné právo na účinný prostředek nápravy a spravedlivý proces, které je zakotveno v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, v případě údajného porušení práva na vysokou úroveň ochrany životního prostředí provedeného především pro podmínky Evropské unie směrnicí Rady 92/43/EHS (1) ze dne 21. května 1992, o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, tj. zejména napomáhat hledání stanoviska ve spojení s veřejností k projektu, který může pravděpodobně významně ovlivnit zvláště chráněná území soustředěná pod evropskou ekologickou síť s názvem NATURA 2000, a právo, jehož uplatnění se ve smyslu článku 9 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí a v mezích naznačených prostřednictvím rozsudku Soudního dvora Evropské unie C-240/09 ze dne 8. března 2011 domáhá žalobce jako nezisková organizace založená na ochranu životního prostředí na vnitrostátní úrovni, spravedlivě naplnit i takovým postupem vnitrostátního soudu, jenž zastaví soudní přezkum ve sporu o přezkoumání rozhodnutí o nepřiznání postavení účastníka ve správním řízení o vydání souhlasu, jako je tomu ve věci samé, a odkáže ho na podání žaloby jako na opomenutého účastníka řízení v uvedeném správním řízení?

      (1)  Úř. věst. ES L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/002, s. 102.


title: Věc C-230/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag (Nizozemsko) dne 20. května 2015 – Brite Strike Technologies Inc. v. Brite Strike Technologies SA

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag (Nizozemsko) dne 20. května 2015 – Brite Strike Technologies Inc. v. Brite Strike Technologies SA
   (Věc C-230/15)
   (2015/C 254/11)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Brite Strike Technologies Inc.

      Žalovaná: Brite Strike Technologies SA

      Předběžné otázky

               1)

               Má se na ÚBDV [Úmluvu zemí Beneluxu o duševním vlastnictví (ochranné známky a vzory)] pohlížet (případně z důvodů uvedených v bodech 28 až 34 rozsudku Gerechtshof Den Haag ze dne 26. listopadu 2013) jako na pozdější úmluvu, takže článek 4.6 ÚBDV neplatí jako zvláštní úprava ve smyslu článku 71 nařízení č. 44/2001 (1)?
               V případě kladné odpovědi na tuto otázku:

               2)

               Vyplývá z článku 22 odst. 4 nařízení č. 44/2001, že mezinárodní příslušnost rozhodnout ve věci mají jak belgické, tak i nizozemské a lucemburské soudy?

               3)

               V případě záporné odpovědi: Jak se má v případě, jakým je tento, určit, zda mají mezinárodní příslušnost belgické, holandské nebo lucemburské soudy? Lze při tomto (bližším) určení mezinárodní příslušnosti (přece jen) použít článek 4.6 ÚBDV?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd 19/04, s. 42).


title: Věc C-562/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 19. prosince 2008 – Müller Fleisch GmbH v. Spolková země Bádensko-Württembersko

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 19. prosince 2008 – Müller Fleisch GmbH v. Spolková země Bádensko-Württembersko
   (Věc C-562/08)
   (2009/C 69/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Müller Fleisch GmbH

      Žalovaná: Spolková země Bádensko-Württembersko

      Další účastník řízení: Zástupce spolkového zájmu u Bundesverwaltungsgericht
   Předběžné otázky
   Je třeba vykládat čl. 6 odst. 1 ve spojení s přílohou III kapitolou A oddílem I nařízení (ES) č. 999/2001 (1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1248/2001 ze dne 22. června 2001 (2), v tom smyslu, že brání rozšíření povinného plošného testování pro všechen skot starší 24 měsíců, které bylo zavedeno na základě nařízení o testování skotu na BSE ze dne 1. prosince 2000 (BSE-Untersuchungsverordnung, BGBl. I, s. 1659), ve znění nařízení ze dne 25. ledna 2001 (BGBl. I, s. 164)?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (Úř. věst. L 147, s. 1; Zvl. vyd. 03/23, s. 289).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1248/2001 ze dne 22. června 2001, kterým se mění přílohy III, X a XI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o epizootologický dozor a testování na přenosné spongiformní encefalopatie (Úř. věst. L 173, s. 12; Zvl. vyd. 03/32, s. 450).


title: Věc T-48/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – British Airways v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh letecké nákladní dopravy — Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) — Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – British Airways v. Komise
   (Věc T-48/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) - Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 048/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: British Airways plc (Harmondsworth, Spojené království) (zástupci: původně K. Lasok, QC, R. O’Donoghue, barrister, a B. Louveaux, solicitor, poté R. O’Donoghue, B. Louveaux a J. Turner, QC)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan, S. Noë a N. von Lingen, zmocněnci, ve spolupráci původně s B. Dohertym, poté s A. Batesem, barristers, poté N. Khan a A. Dawes, zmocněnci, ve spolupráci s A. Batesem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) se zrušuje v rozsahu, v němž se Evropská komise na jedné straně domnívala, že British Airways plc se (i) zúčastnila odmítnutí platby provizí, (ii) porušila článek 101 SFEU, článek 53 Smlouvy o Evropském hospodářském prostoru (EHP) a článek 8 dohody Švýcarskou konfederací a Evropským společenstvím o letecké dopravě mezi 22. lednem 2001 a 1. říjnem 2001 a (iii) zúčastnila se porušení těchto ustanovení pro služby nákladní dopravy uskutečněné z Hong Kongu (Čína), Japonska, Indie, Thajska, Singapuru, Jižní Koreje a Brazílie, a na druhé straně této společnosti uložila pokutu.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti British Airways.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. července 2005 ve věci C-515/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg): Eichsfelder Schlachtbetrieb GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Zemědělství — Společná organizace trhů — Vývozní náhrady — Podmínky přiznání — Dovoz produktu do třetí země určení — Pojem — Celní formality propuštění zboží ke spotřebě do třetí země — Podstatné zpracování nebo opracování — Zpětný dovoz do Společenství — Zneužití práva)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/15

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 21. července 2005
   ve věci C-515/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg): Eichsfelder Schlachtbetrieb GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (1)

   (Zemědělství - Společná organizace trhů - Vývozní náhrady - Podmínky přiznání - Dovoz produktu do třetí země určení - Pojem - Celní formality propuštění zboží ke spotřebě do třetí země - Podstatné zpracování nebo opracování - Zpětný dovoz do Společenství - Zneužití práva)
   (2005/C 217/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-515/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Finanzgericht Hamburg (Německo) ze dne 12. listopadu 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 9. prosince 2003, v řízení Eichsfelder Schlachtbetrieb GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr, J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 21. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Podmínka získání diferencované vývozní náhrady uvedená v čl. 17 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1384/95 ze dne 19. června 1995, co se týče zejména nezbytných úprav k provádění Dohody o zemědělství Uruguayského kola, a sice splnění celních formalit propuštění dotyčného produktu ke spotřebě do třetí země určení, je splněna, jestliže je tento produkt poté, co za něj bylo v této zemi zaplaceno dovozní clo, v uvedené zemi podstatně zpracován nebo opracován ve smyslu článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, i když je produkt vzniklý z tohoto zpracování nebo opracování následně zpětně vyvezen do Společenství s vrácením cla vybraného v této zemi a platbou dovozního cla ve Společenství.
   Za takových okolností může být vrácení vývozní náhrady přesto vyžadováno, pokud má vnitrostátní soud za to, že je podán důkaz o zneužití, k němuž došlo na straně vývozce, v souladu s pravidly vnitrostátního práva.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc T-74/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  22. února 2006  – Nestlé v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek  QUICKY  — Starší obrazové ochranné známky národní, Společenství a mezinárodní obsahující slovní prvek  Quick  — Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky QUICK — Starší národní slovní ochranné známky QUICKIES — Nebezpečí záměny — Zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/11

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. února 2006 – Nestlé v. OHIM
   (Věc T-74/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek ‚QUICKY‘ - Starší obrazové ochranné známky národní, Společenství a mezinárodní obsahující slovní prvek ‚Quick‘ - Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky QUICK - Starší národní slovní ochranné známky QUICKIES - Nebezpečí záměny - Zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 96/21)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) [zástupci: J. Evrard a P. Péters, advokáti]

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) [zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec]
   Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Quick restaurants SA (Brusel, Belgie) [zástupci: É. De Gryse a D. Moreau, advokáti]
   Předmět věci
   Žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. prosince 2003 (věc R 922/2001-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Société des produits Nestlé SA a Quick restaurants SA
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc C-260/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 16. května 2017 – Αnodiki Ypiresies Diacheirisis Perivallontos, Oikonomias, Dioikisis EPE (Αnodiki Services EPE) v. GNA „Ο Εvaggelismos – Ofthalmiatreio Αthinon – Polykliniki“, Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas“, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 16. května 2017 – Αnodiki Ypiresies Diacheirisis Perivallontos, Oikonomias, Dioikisis EPE (Αnodiki Services EPE) v. GNA „Ο Εvaggelismos – Ofthalmiatreio Αthinon – Polykliniki“, Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas“, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi“
   (Věc C-260/17)
   (2017/C 239/39)
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Αnodiki Ypiresies Diacheirisis Perivallontos, Oikonomias, Dioikisis EPE (Αnodiki Services EPE)

      Odpůrkyně: GNA „Ο Εvaggelismos – Ofthalmiatreio Αthinon – Polykliniki“, Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas“, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi“

      Předběžné otázky

               1)

               Je pro účely kvalifikace smlouvy jako „pracovní smlouvy“ ve smyslu čl. 10 písm. g) směrnice 2014/24 (1) dostatečné, že předmětná smlouva představuje pracovní smlouvu zakládající pracovní poměr mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem, nebo musí tato smlouva vykazovat natolik zvláštní znaky (jako např. druh práce, podmínky uzavření, kvalifikace uchazečů a prvky postupu při jejich výběru), že výběr každého zaměstnance je výsledkem individuálního posouzení a subjektivního hodnocení jeho osobnosti ze strany zaměstnavatele? Lze takové pracovní smlouvy na dobu určitou uzavřené na základě objektivních kritérií, jako jsou např. období nezaměstnanosti uchazeče, předchozí pracovní zkušenost nebo počet nezletilých dětí, a to po formálním ověření podpůrných dokladů a podle předem stanoveného postupu pro přidělování bodů v závislosti na výše uvedených kritériích, jakými jsou smlouvy podle článku 63 zákona č. 4430/2016, považovat za „pracovní smlouvy“ ve smyslu čl. 10 písm. g) směrnice 2014/24?

               2)

               Mohou pro účely ustanovení směrnice 2014/24 (čl. 1 odst. 4, čl. 18 odst. 1 a 2, čl. 19 odst. 1, články 32 a 57, ve spojení s bodem 5 jejího odůvodnění), Smlouvy o fungování Evropské unie (články 49 a 56) a Listiny základních práv Evropské unie (články 16 a 52), jakož i zásad rovného zacházení, transparentnosti a proporcionality, orgány veřejné moci využít jiných prostředků, včetně pracovních smluv, než jsou veřejné zakázky, pro splnění svých povinností ve veřejném zájmu, a pokud ano, za jakých podmínek, pokud toto účelem tohoto využití není trvalá organizace veřejné služby, ale – jako v případě upraveném v článku 63 zákona č. 4430/2016 – realizuje se po určitou dobu s cílem čelit mimořádným okolnostem a též z důvodů souvisejících s účinnou hospodářskou soutěží nebo legalitou činnosti podniků působících na trhu veřejných zakázek? Lze výše uvedené důvody a okolnosti, jako je nemožnost nenarušeného provedení veřejných zakázek nebo dosažení větší hospodářské výhody oproti (tomu, čeho by mohlo být dosaženo) veřejnou zakázkou, považovat za naléhavé důvody veřejného zájmu, jež ospravedlňují přijetí opatření vedoucího k závažnému omezení, pokud jde o jeho rozsah a dobu trvání, podnikání v oblasti veřejných zakázek?

               3)

               Je rozhodnutí orgánu veřejné moci, jako jsou rozhodnutí napadená v původním řízení, týkající se smlouvy, o níž se má za to, že nespadá do působnosti směrnice 2014/24 (např. proto, že se jedná o „pracovní smlouvu“), vyňato ze soudní ochrany podle směrnice 89/665, která je vymezena v článku 1 této směrnice v platném znění, pokud je žaloba podána hospodářským subjektem, který má legitimní zájem na tom, aby získal veřejnou zakázku s týmž předmětem, a který tvrdí, že protiprávně nebyla uplatněna směrnice 2014/24, a to na základě přesvědčení o přípustnosti jejího neuplatnění?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).


title: Věc C-14/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) dne 11. ledna 2010 — Nickel Institute v. Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/38

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) dne 11. ledna 2010 — Nickel Institute v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Věc C-14/10)
   2010/C 63/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nickel Institute

      Žalovaný: Secretary of State for Work and Pensions

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou směrnice Komise 2008/58/ES (1) (dále jen „30. PTP směrnice“) nebo nařízení Komise (ES) č. 790/2009 (2) (dále jen „1. PTP nařízení“) v rozsahu, ve kterém je jejich cílem klasifikovat či nově klasifikovat uhličitany nikelnaté do relevantních položek, neplatné, jelikož:

                           a)

                           klasifikace byly přijaty bez řádného hodnocení vnitřních vlastností uhličitanů nikelnatých v souladu s požadavky týkajícími se kritérií a údajů stanovenými v příloze VI směrnice 67/548/EHS (3) (dále jen „směrnice o nebezpečných látkách“);

                           b)

                           nebylo provedeno řádné posouzení, zda vnitřní vlastnosti uhličitanů nikelnatých mohou představovat riziko při běžném zacházení a používání, jak ukládají oddíly 1.1 a 1.4 přílohy VI směrnice o nebezpečných látkách;

                           c)

                           nebyly splněny podmínky pro použití postupu podle článku 28 směrnice o nebezpečných látkách;

                           d)

                           klasifikace protiprávně vycházely z návrhu na výjimku připraveného pro účely posouzení rizika ze strany příslušného orgánu podle nařízení (EHS) č. 793/93 (4); nebo

                           e)

                           nebylo uvedeno odůvodnění pro přijetí klasifikací požadované článkem 253 ES?

               2)

               Jsou směrnice Komise 2009/2/ES (5) (dále jen „31. PTP směrnice“) nebo 1. PTP nařízení v rozsahu, ve kterém je jejich cílem klasifikovat či nově klasifikovat hydroxidy niklu a sdružené látky obsahující nikl (dále jen společně „napadené látky obsahující nikl“) do relevantních položek, neplatné, jelikož:

                           a)

                           klasifikace nebyly přijaty na základě řádného hodnocení vnitřních vlastností napadených látek obsahujících nikl v souladu s požadavky týkajícími se kritérií a údajů stanovenými v příloze VI směrnice o nebezpečných látkách, ale byly přijaty na základě některých analogických metod;

                           b)

                           nebylo provedeno řádné hodnocení, zda vnitřní vlastnosti napadených látek obsahujících nikl mohou představovat riziko při běžném zacházení a používání, jak ukládají oddíly 1.1 a 1.4 přílohy VI směrnice o nebezpečných látkách; nebo

                           c)

                           nebyly splněny podmínky pro použití postupu podle článku 28 směrnice o nebezpečných látkách?

               3)

               Je 1. PTP nařízení neplatné v rozsahu, v němž se týká uhličitanů nikelnatých a napadených látek obsahujících nikl, jelikož:

                           a)

                           nebyly splněny podmínky pro použití postupu v článku 53 nařízení (ES) č. 1278/2008 (6) (dále jen „KOB nařízení“) nebo

                           b)

                           klasifikace v tabulce 3.1 přílohy VI KOB nařízení nebyly přijaty na základě řádného hodnocení vlastností uhličitanů nikelnatých a napadených látek obsahujících nikl v souladu s požadavky týkajícími se kritérií a údajů stanovenými v příloze I KOB nařízení, ale byly přijaty na základě použití přílohy VII KOB nařízení?

      (1)  Směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 246, s. 1)

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 790/2009 ze dne 10. srpna 2009, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 235, s. 1)

      (3)  Směrnice Rady ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. 196, s. 1; Zvl. vyd. 13/001, s. 27)

      (4)  Nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek (Úř. věst. L 84, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 212)

      (5)  Směrnice Komise 2009/2/ES ze dne 15. ledna 2009, kterou se po třicáté prvé přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 11, 16.1.2009, s. 6)

      (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 353, s. 1)


title: Věc F-90/14: Žaloba podaná dne 4. září 2014 – ZZ v. Evropská komise

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/39

         Žaloba podaná dne 4. září 2014 – ZZ v. Evropská komise
   (Věc F-90/14)
   (2014/C 448/49)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: Hans-Robert Ilting, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zaprvé, návrh na zrušení rozhodnutí, jímž se žalobci od 1. září 2013 nepřiznává příspěvek na dítě z důvodu, že se jeho dítě již neúčastní „vzdělávání nebo odborné přípravy“ ve smyslu článku 2 přílohy VII služebního řádu; zadruhé, návrh na uložení povinnosti zaměstnavateli spočívající ve vyplácení tohoto příspěvku žalobci a zpětném doplacení všech léčebných výdajů souvisejících s onemocněním jeho dcery, a to zpětně od 1. září 2013.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí žalované číslo jednací HR.D.2/AS/ac/Ares(2014) ze dne 5. června 2014 o jeho stížnosti evidované dne 12. února 2014 u útvaru HR.D.2 – „Oddělení stížností a dohledu nad řízením“ s číslem jednacím R/227/14;

               —

               uložit orgánu oprávněnému ke jmenování, aby jeho dceru bez přerušení a zpětně, a to od 1. září 2013, uznal za nezaopatřené dítě účastnící se vzdělávání a z tohoto důvodu mu nadále bez přerušení a zpětně od 1. září 2013 vyplácel příspěvek na dítě pro jeho dceru, jakož i bez přerušení a zpětně od 1. září 2013 jeho dceři nadále poskytoval náhradu léčebných výdajů.


title: Věc C-41/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 86/378/EHS a 96/97/ES — Rovné zacházení pro muže a ženy — Neúplné provedení )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/9

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-41/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 86/378/EHS a 96/97/ES - Rovné zacházení pro muže a ženy - Neúplné provedení“)
   (2009/C 19/14)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků (Úř. věst. L 225, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 327) a směrnice Rady 96/97/ES ze dne 20. prosince 1996, kterou se mění směrnice 86/378/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků (Úř. věst. L 46, s. 20; Zvl. vyd. 05/03, s. 232)
   Výrok

               1)

               Česká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků a se směrnicí Rady 96/97/ES ze dne 20. prosince 1996, kterou se mění směrnice 86/378, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto směrnic a z článku 54 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie.

               2)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-387/06: Žaloba podaná dne 19. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/27

         Žaloba podaná dne 19. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-387/06)
   (2006/C 294/46)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Huttunen a M. Shotter)

      Žalovaná: Finská republika
   Návrhová žádání žalobkyně
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Finská republika tím, že v článku 43 Viestintämarkkinalaki (zákon o telekomunikačním trhu) omezila pravomoci vnitrostátního regulačního orgánu k úpravě propojení pevné telefonní sítě s mobilní telefonní sítí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 8 odst. 1 a odst. 2 písm. b) a odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (1), jakož i z čl. 8 odst. 1 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (2);

               —

               uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního řádu uplynula dne 24. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.

      (2)  Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s.323.


title: Věc F-117/15: Žaloba podaná dne 18. srpna 2015 – ZZ v. F4E

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/37

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2015 – ZZ v. F4E
   (Věc F-117/15)
   (2015/C 328/36)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Asmaryan Degtyareva, advokátka)

      Žalovaná: Společný evropský podnik pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy (F4E)

      Předmět a popis sporu

   Zrušit rozhodnutí Společného evropského podniku pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy nezapsat žalobce na seznam vhodných kandidátů výběrového řízení F4E/CA/STIFGIV/2015/001 a zrušit jmenování vybraných kandidátů na volná pracovní místa.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit výběrové řízení Společného evropského podniku pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy pod číslem F4E/CA/ST/FGIV/2015/001 na místa referentů v oblasti kontroly nákladů („cost control support officier“);

               —

               prohlásit seznam vhodných kandidátů vypracovaný žalovaným v návaznosti na provedené výběrové řízení za neplatný;

               —

               prohlásit za neplatné jmenování kandidátů vybraných na volná pracovní místa a nástup uchazečů navržených výběrovou komisí a schválených ředitelem Fusion for Energy na pracovní místo;

               —

               určit, že je třeba zorganizovat nové výběrové řízení pro výběr kandidátů na volná pracovní místa referentů v oblasti kontroly nákladů;

               —

               určit, že nové výběrové řízení na referenty v oblasti kontroly nákladů má zahrnovat písemnou zkoušku a má být za účelem výběru nových kandidátů zorganizováno bezodkladně;

               —

               prohlásit možnost žalovaného neprovádět v rámci výběrového řízení písemnou zkoušku, jež je stanovena v příručce pro žadatele (Guide for Applicants), vzhledem k posuzované situaci za zneužívající a neplatnou;

               —

               nařídit jakékoliv opatření, které bude Soud považovat za vhodné za účelem opakování výběrového řízení v souladu s pravidly stanovenými v oznámení o výběrovém řízení zveřejněném dne 5. února 2015 a pravidly stanovenými v příručce pro žadatele obsažené v tomto oznámení, přičemž organizace písemné a ústní zkoušky je povinná;

               —

               uložit žalovanému, Fusion for Energy, náhradu nákladů tohoto řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 29. června 2004 ve věci C-110/02: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie (Podpora portugalské vlády chovatelům prasat — Podpora mající umožnit vrácení podpor, které byly prohlášeny za neslučitelné se společným trhem — Rozhodnutí Rady, které prohlašuje takovouto podporu za slučitelnou se společným trhem — Protiprávnost — Čl. 88 odst. 2 třetí pododstavec ES)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pléna)
   ze dne 29. června 2004
   ve věci C-110/02: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie (1)

   (Podpora portugalské vlády chovatelům prasat - Podpora mající umožnit vrácení podpor, které byly prohlášeny za neslučitelné se společným trhem - Rozhodnutí Rady, které prohlašuje takovouto podporu za slučitelnou se společným trhem - Protiprávnost - Čl. 88 odst. 2 třetí pododstavec ES)
   (2004/C 217/03)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-110/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: F. Santaolalla Gadea, D. Triantafyllou a V. Di Bucci) proti Radě Evropské unie (zmocněnci: J. Carbery a F. Florindo Gijón), podporované Portugalskou republikou (zmocněnci: L. Fernandes a I. Palma) a Francouzskou republikou (zmocněnci: G. De Bergues a F. Million), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Rady 2002/114/ES ze dne 21. ledna 2002 o povolení poskytnutí podpory portugalskou vládou portugalským chovatelům prasat, kteří byli příjemci opatření poskytnutých v roku 1994 a 1998 (Úř. věst. L 43, s. 18), Soudní dvůr (plénum), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, C. Gulmann, J.-P. Puissochet a J. N. Cunha Rodrigues, předsedové senátů, A. La Pergola a R. Schintgen, F. Macken a N. Colneric, S. von Bahr a K. Lenaerts (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, tajemník: R. Grass, vydal dne 29. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Rady 2002/114/ES ze dne 21. ledna 2002 o povolení udělení podpory portugalskou vládou portugalským chovatelům prasat, kteří byli příjemci opatření poskytnutých v roce 1994 a 1998, se zrušuje.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Portugalská republika a Francouzská republika ponesou své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 131, 1.6.2002.


title: Věc C-212/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundessozialgericht ze dne 10. února 2005 ve věci Gertraud Hartmann proti Freistaat Bayern

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundessozialgericht ze dne 10. února 2005 ve věci Gertraud Hartmann proti Freistaat Bayern
   (Věc C-212/05)
   (2005/C 193/15)
   Jednací jazyk – němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundessozialgericht ze dne 10. února 2005 ve věci Gertraud Hartmann proti Freistaat Bayern, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 17. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundessozialgericht žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               a)

               Je třeba považovat za migrujícího pracovníka ve smyslu nařízení Rady Evropského hospodářského společenství č. 1612/68 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (nařízení EHS 1612/68 (1)) za časové období od ledna 1994 do září 1998 také německého státního příslušníka, který v roce 1990 přesunul své bydliště do Rakouska, zachoval si svůj služební poměr poštovního úředníka v Německu a od té doby vykonává své povolání jako přeshraniční pracovník?

               b)

               Jestliže bude odpověď na otázku a) kladná:
               Je nepřímou diskriminací ve smyslu čl. 7 odst. 2 nařízení EHS 1612/68, jestliže manžel osoby uvedené v bodě a), který není výdělečně činný, bydlí v Rakousku a má tamní státní příslušnost, byl v dotčeném časovém období vyloučen z pobírání německého příspěvku na výchovu dítěte, neboť neměl v Německu bydliště ani se na jeho území obvykle nezdržoval?

      (1)  Úř. věst. L 257, s. 2.


title: Věc T-162/04: Žaloba podaná dne 30. dubna 2004 Eugénio Branco Lda. proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/20

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2004 Eugénio Branco Lda. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-162/04)
   (2004/C 217/37)
   Jednací jazyk: portugalština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 30. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Eugénio Branco Lda., se sídlem v Lisabonu, zastoupenou Bolotou Belchiorem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 8. srpna 2004, kterým byla odmítnuta žádost o zaplacení zůstatku v souvislosti s financováním z Evropského sociálního fondu (ESF), kterým určité výdaje předložené žalobkyní nebyly uznány, čímž se snížila podpora z ESF na vzdělávací činnosti schválené rozhodnutím Komise, a kterým bylo žalobkyni uloženo vrátit částku 39 899,07 EUR, kterou obdržela jako zálohovou platbu z ESF a z veřejného státního příspěvku portugalského státu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobkyně podala dne 29. června 1986 u Departamento para os Assuntos do Fundo Social Europeu (DAFSE) žádost o financování činnosti odborného vzdělávání, které se mělo konat v období od 2. ledna 1987 do 31. prosince 1987, a které bylo schváleno Komisí, z prostředků ESF. Žalobkyně předložila DAFSE žádost o zaplacení zůstatku, ze které vyplýval zůstatek ve prospěch žalobkyně. DAFSE provedl účetní a dokladovou analýzu ve vztahu k žalobkyni a dokladům, týkajícím se vzdělávací činnosti, a rozhodnutím ze dne 13. března 1989 žádost o zaplacení zůstatku schválil. Také Komise žádost o zaplacení zůstatku schválila. Dne 8. srpna 2004 Komise přijala napadené rozhodnutí.
   Podle žalobkyně uvedené rozhodnutí porušilo nařízení Rady (EHS) č. 2950/83 ze dne 17. října 1983 k provedení rozhodnutí Rady č. 83/516/EHS o úkolech Evropského sociálního fondu, vzhledem k tomu, že žalobkyně striktně dodržela veškeré zákony, nařízení, směrnice, kritéria, nároky a požadavky, jimž podléhalo schválení žádosti o příspěvek z ESF, a nabyla tak osobních a subjektivních práv. Napadené rozhodnutí tak porušilo nabytá práva.
   Dotčené rozhodnutí rovněž porušuje zásady legitimního očekávání a právní jistoty, protože rozhodnutím o schválení bylo žalobkyni přiznáno právo a legitimní očekávání, že obdrží příspěvek, pokud uskuteční vzdělávací činnost za dohodnutých podmínek. Podle žalobkyně mohla Komise již na začátku roku 1989 přijmout rozhodnutí, které nyní přijala, a porušila tak zásady legitimního očekávání a právní jistoty.
   Napadené rozhodnutí konečně představuje závažné porušení zásady přiměřenosti, protože žalobkyně vynaložila výdaje s přesvědčením, že Komise splní svůj závazek a své rozhodnutí o poskytnutí příspěvku.


title: Věc T-292/17: Žaloba podaná dne 16. května 2017 – Région Île de France v. Komise

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/41

         Žaloba podaná dne 16. května 2017 – Région Île de France v. Komise
   (Věc T-292/17)
   (2017/C 231/51)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Région Île-de-France (Paříž, Francie) (zástupce: J. P. Hordies, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 2. února 2017 (SA.26763 – (2014/C)-), o režimu podpory poskytované Francií ve prospěch dopravních autobusových podniků v Région Île-de-France v rozsahu, v němž Komise kvalifikovala tento režim jako státní podporu a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z odmítnutí Komise kvalifikovat stávající podporu jako režim podpory regionu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neodůvodnění napadeného rozhodnutí. Tento důvod se dělí na dvě části:

                           —

                           První část vycházející z neodůvodnění kritéria selektivity.

                           —

                           Druhá část vycházející z neodůvodnění kritéria neoprávněného hospodářského prospěchu.


title: Věc C-239/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Italská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-239/06) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla“)
   2010/C 51/08
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms, C. Cattabriga a L. Visaggio, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec, G. De Bellis, avvocato dello Stato)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Řecká republika (zástupci: E.-M. Mamouna a A. Samoni-Rantou, jakož i M. K. Boskovits, zmocněnci), Finská republika (zástupkyně: A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1), a odpovídajících ustanovení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1) — Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla — Odmítnutí vypočítat částky, které měly být vybrány a zpřístupněny vlastním zdrojům Společenství

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že v období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2002 osvobodila vojenský materiál od dovozního cla, a tím, že odmítla vypočítat, stanovit a poskytnout Komisi Evropských společenství vlastní zdroje nevybrané z důvodu uvedeného osvobození, jakož i úroky z prodlení splatné v důsledku toho, že Komisi ve stanovené lhůtě neposkytla uvedené vlastní zdroje, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (Euratom, ES) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, jakož i z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Řecká republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc C-468/08: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Uznávání odborných kvalifikací — Směrnice 2005/36/ES — Neprovedení )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/12

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-468/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Uznávání odborných kvalifikací - Směrnice 2005/36/ES - Neprovedení“)
   2009/C 282/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a V. Peere, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a B. Messmer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí či neoznámení všech předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc T-404/12: Žaloba podaná dne 12. září 2012 — Toshiba Corporation v. Komise

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/19

         Žaloba podaná dne 12. září 2012 — Toshiba Corporation v. Komise
   (Věc T-404/12)
   2012/C 343/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Toshiba Corporation (Tokyo, Japonsko) (zástupci: J. MacLennan, Solicitor, A. Schulz a S. Sakellariou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. června 2012 ve věci COMP/39.966 — Plynem izolované spínací přístroje — pokuty;

               —

               podpůrně, pokutu podle svého uvážení přiměřeně snížil, a v každém případě

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila zásadu řádné správy a zásadu proporcionality, když předčasně přijala své rozhodnutí ze dne 27. června 2012 ve věci COMP/39.966 — Plynem izolované spínací přístroje — pokuty, a to předtím, než Evropský soudní dvůr vydal svůj rozsudek ve věci Toshiba Corporation v. Evropská komise (C-498/11 P).

               2)

               V rámci druhého žalobního důvodu společnost Toshiba uvádí, že Komise porušila její práva na obhajobu, jelikož před přijetím rozhodnutí ze dne 27. června 2012 ve věci COMP/39.966 — Plynem izolované spínací přístroje — pokuty nevydala prohlášení o námitkách; a že se v dopise popisujícím skutkový stav nezabývala významnou součástí výpočtu pokuty uložené uvedeným rozhodnutím.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, jelikož k žalobkyni přistupovala odlišně než k evropským výrobcům plynem izolovaných spínacích přístrojů, když se u pokuty uložené žalobkyni opírala o výchozí částku TM T & D a nikoli o její obrat.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod se týká okolnosti, že Komise při stanovení výchozí částky TM T & D neposkytla přiměřené odůvodnění.

               5)

               Pátý žalobní důvod je založen na tvrzení, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, když nerozlišovala míru odpovědnosti společnosti Toshiba ve vztahu k evropským výrobcům plynem izolovaných spínacích přístrojů.


title: Věc T-324/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2013 — Firma Van Parys v. Komise ( „Celní unie — Dovoz banánů pocházejících z Ekvádoru — Dodatečný výběr dovozního cla — Žádost o prominutí dovozního cla — Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 — Chyba celních orgánů — Hrubá nedbalost zúčastněné osoby“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2013 — Firma Van Parys v. Komise
   (Věc T-324/10) (1)

   (Celní unie - Dovoz banánů pocházejících z Ekvádoru - Dodatečný výběr dovozního cla - Žádost o prominutí dovozního cla - Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 - Chyba celních orgánů - Hrubá nedbalost zúčastněné osoby)
   2013/C 129/27
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Firma Léon Van Parys (Antverpy, Belgie) (zástupci: původně P. Vlaemminck a A. Hubert, poté P. Vlaemminck, R. Verbeke a J. Auwerx, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Keppenne a F. Wilman, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Belgické království (zástupci: J. C. Halleux a M. Jacobs, zmocněnci, ve spolupráci s P. Vander Schueren, advokátkou)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 2858 final ze dne 6. května 2010, které konstatuje, že v daném konkrétním případě je důvodné dodatečné zaúčtování dovozního cla a že prominutí cla je odůvodněné u jednoho dlužníka, avšak není odůvodněné u druhého dlužníka.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 odst. 3 rozhodnutí Komise C(2010) 2858 final ze dne 6. května 2010, který konstatuje, že v daném konkrétním případě je důvodné dodatečné zaúčtování dovozního cla a že prominutí cla je odůvodněné u jednoho dlužníka, avšak není odůvodněné u druhého dlužníka, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložila Firma Léon Van Parys NV.

               4)

               Belgické království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc C-466/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Jean-Michel Adrien a další v. Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb pracovníků — Národní úředníci přidělení k orgánu nebo instituci Unie — Starobní důchod — Právo volby — Pozastavení nebo zachování účasti ve vnitrostátním důchodovém systému — Omezení souběhu důchodu, na který vznikl nárok na základě vnitrostátního důchodového systému, s důchodem, na který vznikl nárok na základě důchodového systému Unie“

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Jean-Michel Adrien a další v. Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique
      (Věc C-466/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Národní úředníci přidělení k orgánu nebo instituci Unie - Starobní důchod - Právo volby - Pozastavení nebo zachování účasti ve vnitrostátním důchodovém systému - Omezení souběhu důchodu, na který vznikl nárok na základě vnitrostátního důchodového systému, s důchodem, na který vznikl nárok na základě důchodového systému Unie“)
      (2016/C 441/05)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis d'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm, Éléonore von Bardeleben

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

         Výrok

      Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, jejímž důsledkem je, že vnitrostátní úředník přidělený k orgánu nebo instituci Unie, který si zvolil zůstat po dobu svého přidělení účastníkem vnitrostátního důchodového systému, ztratí všechny výhody nebo jejich část odpovídající jeho účasti na posledně uvedeném systému, pokud dovrší deset let služby v Unii potřebných pro vznik nároku na důchod na základě důchodového systému Unie.

         (1)  Úř. věst. C 381, 6.11.2015.


title: Věc T-125/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2016 – Unicorn v. EUIPO – Mercilink Equipment Leasing Ltd „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie UNICORN — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky UNICORN a starší národní obrazová ochranná známka představující hlavu jednorožce — Relativní důvod pro zamítnutí — Dobré jméno — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2016 – Unicorn v. EUIPO – Mercilink Equipment Leasing Ltd
   (Věc T-125/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie UNICORN - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky UNICORN a starší národní obrazová ochranná známka představující hlavu jednorožce - Relativní důvod pro zamítnutí - Dobré jméno - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 462/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unicorn a. s. (Praha, Česká republika) (zástupce: L. Lorenc, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Kypr)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. ledna 2015 (věc R 150/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Unicorn a Mercilink Equipment Leasing.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Unicorn a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc C-457/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/14/ES — Pojištění občanskoprávní odpovědnosti — Motorová vozidla — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/6

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-457/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/14/ES - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti - Motorová vozidla - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 256/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: L. Seeboruth, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 149, s. 14)

      Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě všechna právní a správní ustanovení nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc F-107/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2012 — Ntouvas v. ECDC ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Hodnocení za rok 2010 — Návrh na zrušení hodnotícího posudku“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/31

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2012 — Ntouvas v. ECDC
   (Věc F-107/11) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Hodnocení za rok 2010 - Návrh na zrušení hodnotícího posudku)
   2013/C 46/60
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ioannis Ntouvas (Sundbyberg, Švédsko) (zástupce: E. Mylonas, advokát)

      Žalované: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) (zástupci: R. Trott, zmocněnkyně, D. Waelbroeck, advokát)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení hodnotícího posudku žalobce za období od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2010

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ioannis Ntouvas ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012, s. 69.


title: Věc T-692/13: Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 — SACBO v. Komise a TEN-T EA

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/43

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 — SACBO v. Komise a TEN-T EA
   (Věc T-692/13)
   2014/C 45/74
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA) (Grassobbio (BG), Itálie) (zástupci: G. Greco, M. Muscardini a G. Carullo, advokáti)

      Žalované: Výkonná agentura pro transevropskou dopravní síť (TEN-T EA), Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí TEN-T EA ze dne 23. října 2013, jakož i všechny dotčené dřívější akty v rozsahu, v němž potvrzují rozhodnutí ze dne 18. března 2013, které prohlásilo externí výdaje na činnosti 1, 2.1, 4, 5, 6 a 7 za neuznatelné a v důsledku toho snížilo splatné platby v rámci spolufinancování a požadovalo vrácení 158 517,54 eur se všemi právními důsledky;

               —

               podpůrně konstatoval neexistenci úmyslu podvodu a umělého rozdělení činností, které jsou předmětem spolufinancování a tedy zrušil rozhodnutí TEN-T EA ze dne 23. října 2013, jakož i všechny dotčené dřívější akty v rozsahu, v němž potvrzují rozhodnutí ze dne 18. března 2013, které prohlásilo externí výdaje na činnosti 1, 2.1, 4, 5, 6 a 7 za neuznatelné a v důsledku toho snížilo splatné platby v rámci spolufinancování a požadovalo vrácení 158 517,54 eur se všemi právními důsledky;

               —

               v každém případě znovu určil snížení financování uvedeného Komisí v posuzovaném opatření jako nejvhodnější s ohledem na zásadu proporcionality;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávané věci se jedná o stejnou žalobkyni jako ve věci T-270/13, SACBO v. Komise a TEN-T EA (Úř. věst. C 207, s. 46).
   V tomto ohledu je třeba upřesnit, že v rámci tohoto řízení obě žalované namítly nepřípustnost žaloby v rozsahu, v němž směřuje proti aktu, které podle nich není konečný.
   Žalobkyně uvádí, že podala žalobu proti opatření přijatému Agenturou dne 23. října 2013 ve snaze zajistit vyčerpávající obhajobu, aby oznámila novou protiprávnost rozhodnutí o snížení financování.
   Vznesené žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ty již uvedené ve věci T-270/13.


title: Věc T-780/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Mediaexpert v. EUIPO – Mediaexpert (mediaexpert) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie mediaexpert — Starší národní slovní ochranná známka mediaexpert — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Důkaz o existenci, platnosti a rozsahu ochrany starší ochranné známky — Osvědčení o zápisu starší ochranné známky — Překlad — Pravidla 37 až 39 a pravidlo 98 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 — Legitimní očekávání“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Mediaexpert v. EUIPO – Mediaexpert (mediaexpert)
   (Věc T-780/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie mediaexpert - Starší národní slovní ochranná známka mediaexpert - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Důkaz o existenci, platnosti a rozsahu ochrany starší ochranné známky - Osvědčení o zápisu starší ochranné známky - Překlad - Pravidla 37 až 39 a pravidlo 98 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 - Legitimní očekávání“)
   (2017/C 293/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mediaexpert sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupkyně: J. Aftyka, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Mediaexpert S.A. (Varšava)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2016 (věc R 2583/2015-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Mediaexpert sp. z o.o. a Mediaexpert S.A.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Mediaexpert sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 6, 9.1.2017.


title: Věc F-41/16: Žaloba podaná dne 11. srpna 2016 – ZZ v. ESVČ

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/29

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2016 – ZZ v. ESVČ
   (Věc F-41/16)
   (2016/C 371/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Meyer, advokát)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

      Předmět a popis sporu

   Zrušení nebo nahrazení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování požadujícího vrácení příspěvků na vzdělání, které byly žalobci údajně neoprávněně vyplaceny, a odmítajícího žalobci poskytnout jiné příspěvky na vzdělání a uložení žalované, aby vyplatila stržené částky

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud pro veřejnou službu:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 12. května 2016 týkající se stížností žalobce R/18/16 a R/19/16, a rozhodnutí týkající se školního roku 2014/15, která tyto stížnosti zpochybňují,

               —

               podpůrně, nahradil rozhodnutí žalované ze dne 12. května 2016 týkající se stížností žalobce R/18/16 a R/19/16, a rozhodnutí týkající se školního roku 2014/15, která tyto stížnosti zpochybňují,

               —

               uložil žalované vyplatit žalobci částky neprávem stržené na základě výše uvedeného rozhodnutí,

               —

               uložil ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-176/16: Žaloba podaná dne 20. dubna 2016 – Kofola ČeskoSlovensko v. EUIPO – Mionetto (UGO)

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/25

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2016 – Kofola ČeskoSlovensko v. EUIPO – Mionetto (UGO)
   (Věc T-176/16)
   (2016/C 222/31)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kofola ČeskoSlovensko (Ostrava, Česká republika) (zástupce: L. Lorenc, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mionetto SpA (Valdobbiadene, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka EU obsahující slovní prvek „UGO“ – Přihláška č. 11 541 851

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. února 2016, ve věci R 2707/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení nařízení č. 207/2009 v platném znění a jejich prováděcích předpisů zejména nesprávné posouzení pravděpodobnosti záměny dotčené ochranné známky.


title: Věc T-510/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2010 V proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. října 2009 ve věci F-33/08, V v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/42

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2010 V proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. října 2009 ve věci F-33/08, V v. Komise
      (Věc T-510/09 P)
      (2010/C 161/67)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: V (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

                  —

                  prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a odůvodněný, a tudíž

                  —

                  zrušit rozsudek vyhlášený dne 21. října 2009 vydaný prvním senátem Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ve věci F-33/08 a oznámený navrhovatelce dne 26. října 2009, kterým tento Soud zamítá žalobu navrhovatelky na neplatnost rozhodnutí ze dne 15. května 2007, kterým ji Komise upozornila, že nesplňuje podmínky tělesné způsobilosti vyžadované k výkonu jejích funkcí a na to, aby bylo Komisi uloženo, aby jí zaplatila náhradu škody, která jí údajně vznikla;

                  —

                  vyhovět návrhům žalobkyně podanýmh u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie;

                  —

                  uložit žalované náhradu nákladů řízení v obou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 21. října 2009 vydaného ve věci V v. Komise, F-33/08, který byla zamítnuta žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise nezaměstnat žalobkyni z důvodu, že nesplňuje podmínky tělesné způsobilosti vyžadované k výkonu funkcí, jakož i žádost na náhradu škody.
      Navrhovatelka na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje tři důvody vycházející z nesprávného právního posouzení, ze zkreslení důkazů ve spise, jakož i z nesprávného a nedostatečného odůvodnění.
      Zaprvé navrhovatelka zpochybňuje vyhlášený rozsudek v tom, že měl Soud za to, že nebylo prokázáno, že nesrovnalost vedoucí k zásahu doktora K. ovlivnila akty ve spise, které vedly k přijetí napadeného rozhodnutí.
      Zadruhé má navrhovatelka za to, že SVS porušil povinnost zachovávat lékařské tajemství, jakož i nárok pacienta, byť i oprávněného, na zachování tohoto tajemství v rozsahu, v němž měl za to, že mu uplatnění této zásady žalobkyní brání ve výkonu svého přezkumu legality posudku o nezpůsobilosti vydaného lékařským výborem.
      Zatřetí má navrhovatelka za to, že byly vadné závěry SVS týkající se nedostatku odůvodnění, pokud jde o posouzení argumentu vycházejícího z neexistence zápisu předsedy lékařského výboru na seznamu Belgické lékařské komory.


title: Věc T-192/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2007 – Flex Equipos de Descanso v. OHIM – Leggett & Platt (LURA-FLEX) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství LURA-FLEX — Starší národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek flex — Opožděné předložení překladů písemností námitkovému oddělení, předložených na podporu dobrého jména starších ochranných známek — Povinnost odvolacího senátu posoudit nezbytnost přihlédnutí k přeloženým dokumentům )

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2007 – Flex Equipos de Descanso v. OHIM – Leggett & Platt (LURA-FLEX)
   (Věc T-192/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LURA-FLEX - Starší národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek ‚flex‘ - Opožděné předložení překladů písemností námitkovému oddělení, předložených na podporu dobrého jména starších ochranných známek - Povinnost odvolacího senátu posoudit nezbytnost přihlédnutí k přeloženým dokumentům“)
   (2007/C 199/59)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Flex Equipos de Descanso, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně R. Ocquet, poté I. Valdelomar Serrano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Laitinen a G. Schneider, zmocněnci)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastnice před Soudem: Leggett & Platt, Inc. (Carthage, Missouri, Spojené státy) (zástupci: G. Cronin a S. Castley, solicitors a G. Hollingworth, barrister)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 18. března 2004 (věc R 333/2003-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Flex Equipos de Descanso, SA a Leggett & Platt, Inc.
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. března 2004 (věc R 333/2003-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalobkyní.

               3)

               Vedlejší účastnice ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc T-123/12: Žaloba podaná dne 15. března 2012 — Smartbook v. OHIM (SMARTBOOK)

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/8

         Žaloba podaná dne 15. března 2012 — Smartbook v. OHIM (SMARTBOOK)
   (Věc T-123/12)
   2012/C 157/13
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Smartbook AG (Offenburg, Německo) (zástupci: C. Milbradt a A. Schwarz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. prosince 2011 (odvolání R 799/2011-2);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení o odvolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SMARTBOOK“ (přihláška č. 8 426 348) pro výrobky zařazené do tříd 9, 16 a 28.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009, jelikož přihlášená ochranná známka má rozlišovací způsobilost a není ohledně dotčených výrobků popisná.