title: Věc T-26/07: Žaloba podaná dne 7. února 2007 – LIPOR v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/40

         Žaloba podaná dne 7. února 2007 – LIPOR v. Komise
   (Věc T-26/07)
   (2007/C 82/89)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: LIPOR – Serviço Intermunicipalizado de Resíduos do Grande Porto (Gondomar, Portugalsko) (zástupci: P. Pinheiro, M. Gorjão-Henriques a F. Quintela, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               částečně zrušit jednak článek 1 rozhodnutí Komise K(06)5008 ze dne 17. října 2006 určeného Portugalskému státu v rozsahu, v němž má Komise za to, že celá podpora poskytnutá Fondem soudržnosti na základě rozhodnutí Komise č. K(93)3347/3 ze dne 7. prosince 1993, K(94)3721 konečné/3 ze dne 21. prosince 1994 a K(96)3923 konečné ze dne 17. prosince 1996, jež byla převzata do rozhodnutí K(98)2283/f ze dne 28. července 1998, má být považována za sníženou o 1 511 591 eur, jakož i rozhodnutí, kterým se dotčenému členskému státu nařizuje vrácení této částky;

               —

               pro porušení zásady proporcionality zrušit článek 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž nařizuje finanční opravu ve výši 100 % ve vztahu ke smlouvám uzavřeným žalobkyní s IDAD (Instituto do Ambiente e Desenvolvimento, Institut pro životní prostředí a rozvoj) a v němž zmíněnému členskému státu nařizuje vrácení částky 458 683 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní;

               —

               podpůrně, částečně zrušit článek 1 napadeného rozhodnutí pro porušení zásady proporcionality ve vztahu ke smlouvám uzavřeným žalobkyní s Hidroprojecto;

               —

               taktéž podpůrně a pro případ, že bude rozhodnuto, že Lipor vůbec nesplnil požadavky směrnice 92/50/EHS, prohlásit, že Komise porušila zásadu proporcionality, když stanovila finanční opravu ve vztahu k financování smluv uzavřených s Hidroprojecto na 100 %.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává nesprávného právního posouzení, zjevně nesprávného posouzení, jakož i nedostatečného a nesprávného odůvodnění a porušení zásady proporcionality.
   Pokud jde o smlouvu uzavřenou s Hidroprojecto v roce 1989, žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně posoudila význam části D této smlouvy.
   Co se týče smlouvy uzavřené mezi stejnými subjekty v roce 1997, žalobkyně tvrdí, že Komise se dopustila nesprávného posouzení, když nepochopila, že tyto smlouvy jsou zčásti provedením smlouvy z roku 1989 a zčásti rozšířením zmíněné smlouvy, které se ukázalo v průběhu projektu nezbytné. Kritizuje Komisi také za to, že měla za to, že smlouvy měly být zadány jako veřejné zakázky. Podle žalobkyně, i kdyby byly tyto smlouvy považovány za nezávislé na smlouvě z roku 1989 a překročily prahovou hodnotu pro zadání zakázky na základě řízení stanovených směrnicí 92/50, byla na ně použitelná výjimka stanovená v článku 11 této směrnice.
   Pokud jde o smlouvy ze dne 28. března 1995 a ze dne 28. dubna 1995, jež byly také uzavřeny mezi stejnými subjekty, žalobkyně tvrdí, že Komise se dopustila nesprávného posouzení, když je považovala za jednu smlouvu a za rozšíření smlouvy z roku 1989 a když došla k závěru, že zadání zakázky mělo předcházet otevřené řízení. Tvrdí, že ve skutečnosti se jedná o smlouvy uzavřené v různé dny. Jedna z nich byla uzavřena po provedení omezeného řízení a druhá nepřekročila prahovou hodnotu, na základě které by musela být uzavřena po provedení řízení stanovených ve směrnici. V každém případě obě smlouvy byly uzavřeny v souladu s portugalským právem, v době, kdy směrnice 92/50 ještě nebyla provedena do vnitrostátního práva.
   Konečně, co se týče smluv uzavřených žalobkyní s IDAD v roce 1999, žalobkyně, přestože připouští, že Komise je mohla posoudit společně za účelem určení jejich příslušných hodnot a zda se na ně vztahují pravidla pro otevřené řízení, vysvětluje důvody, které vedly k uzavření oddělených smluv, a tvrdí, že IDAD je veřejnoprávní subjekt ve smyslu směrnice 92/50. Má za to, že Komise měla zohlednit tyto důvody pro posouzení, zda nařídí finanční opravu ve výši 100 %. Podle žalobkyně tato oprava porušuje zásadu proporcionality.


title: Věc F-110/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. května 2016 – Grzebielec v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/50

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. května 2016 – Grzebielec v. Komise
   (Věc F-110/15) (1)

   (2016/C 222/81)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015, s. 36.


title: Věc C-363/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London) – JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc, The Association of Investment Trust Companies v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Šestá směrnice o DPH — Článek 13 část B písm. d) bod 6 — Osvobození — Zvláštní investiční fondy — Pojem — Vymezení členskými státy — Posuzovací pravomoc — Meze — Uzavřené investiční fondy)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London) – JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc, The Association of Investment Trust Companies v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-363/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 13 část B písm. d) bod 6 - Osvobození - Zvláštní investiční fondy - Pojem - Vymezení členskými státy - Posuzovací pravomoc - Meze - Uzavřené investiční fondy)
   (2007/C 199/12)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   VAT and Duties Tribunal, London
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc, The Association of Investment Trust Companies

      Žalovaná: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – VAT and Duties Tribunal, London – Výklad čl. 13 části B písm. d) bodu 6 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Rozsah osvobození od daně v případě spravování investičních fondů – Zahrnutí „uzavřených“ investičních fondů, jako jsou investiční společnosti, které nepodléhají povinnosti odkoupit akcie od svých akcionářů (investment trust companies)?
   Výrok

               1)

               Článek 13 část B písm. d) bod 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „zvláštní investiční fondy“ uvedený v tomto ustanovení může zahrnovat rovněž uzavřené zvláštní investiční fondy, jako jsou svěřenské investiční společnosti (Investment Trust Companies).

               2)

               Článek 13 část B písm. d) bod 6 šesté směrnice 77/388 musí být vykládán v tom smyslu, že uděluje členským státům posuzovací pravomoc vymezit fondy, které se nacházejí na jejich území a které spadají do pojmu „zvláštní investiční fondy“ pro účely osvobození od daně stanoveného v tomto ustanovení. Při výkonu této pravomoci však členské státy musí dodržet cíl sledovaný uvedeným ustanovením, kterým je usnadnit investorům investování do cenných papírů prostřednictvím investičních fondů a současně zajistit zásadu daňové neutrality při výběru DPH ze spravování zvláštních investičních fondů, které si konkurují s jinými zvláštními investičními fondy, jako jsou fondy, na které se vztahuje působnost směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/1/ES ze dne 9. března 2005.

               3)

               Článek 13 část B písm. d) bod 6 šesté směrnice 77/388 má přímý účinek v tom smyslu, že osoba povinná k dani se jej může dovolávat u vnitrostátního soudu, aby zabránila použití vnitrostátní právní úpravy, která je s tímto ustanovením neslučitelná.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc T-320/00: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  14. prosince 2005  – CD Cartondruck v. Rada a Komise ( Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Neslučitelnost režimu dovozu banánů do Společenství s pravidly Světové obchodní organizace (WTO) — Zavedení Spojenými státy americkými odvetných opatření ve formě celní přirážky vybírané z dovozů ze Společenství na základě povolení WTO — Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO — Právní účinky — Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního jednání jeho orgánů — Příčinná souvislost — Neobvyklá a zvláštní škoda )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2005 – CD Cartondruck v. Rada a Komise
   (Věc T-320/00) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Neslučitelnost režimu dovozu banánů do Společenství s pravidly Světové obchodní organizace (WTO) - Zavedení Spojenými státy americkými odvetných opatření ve formě celní přirážky vybírané z dovozů ze Společenství na základě povolení WTO - Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO - Právní účinky - Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního jednání jeho orgánů - Příčinná souvislost - Neobvyklá a zvláštní škoda“)
   (2006/C 48/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: CD Cartondruck AG (Obersulm, Německo) (zástupci: původně H.-J. Niemeyer a W. Berg, poté W. Berg, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: J. Huber a S. Marquardt, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: původně B. Jansen a S. Fries, poté P. Kuijper a S. Fries, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na náhradu škody údajně vyplývající z celní přirážky, jejíž uložení na dovozy potištěných složených krabic z lepenky od žalobkyně povolil Spojeným státům americkým orgán pro řešení sporů Světové obchodní organizace (WTO) na základě zjištění, že režim dovozu banánů do Společenství je neslučitelný s dohodami a ujednáními připojenými k Dohodě o zřízení Světové obchodní organizace
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Parlamentu, Rady a Komise.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


title: Věc C-460/09 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 — Inalca SpA — Industria Alimentari Carni, Cremonini SpA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie — Konstatování nesrovnalostí ve věci náhrad za vývoz hovězího masa do Jordánska — Vyšetřování OLAF — Sdělení závěrů OLAF vnitrostátním orgánům — Sjednání záruk — Žádost o náhradu nákladů s nimi souvisejících — Příčinná souvislost — Vedlejší kasační opravný prostředek — Promlčecí lhůta — Počátek běhu lhůty“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 — Inalca SpA — Industria Alimentari Carni, Cremonini SpA v. Evropská komise
   (Věc C-460/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie - Konstatování nesrovnalostí ve věci náhrad za vývoz hovězího masa do Jordánska - Vyšetřování OLAF - Sdělení závěrů OLAF vnitrostátním orgánům - Sjednání záruk - Žádost o náhradu nákladů s nimi souvisejících - Příčinná souvislost - Vedlejší kasační opravný prostředek - Promlčecí lhůta - Počátek běhu lhůty)
   2013/C 114/03
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Inalca SpA — Industria Alimentari Carni, Cremonini SpA (zástupci: F. Sciaudone a C. D'Andria, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a P. Rossi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) ze dne 4. září 2009, Inalca a Cremonini v. Komise, T-174/06, kterým Tribunál odmítl žalobu na určení mimosmluvní odpovědnosti, směřující k náhradě škody, která údajně vznikla navrhovatelkám v důsledku toho, že byly italským orgánům sděleny závěry vyšetřování, v nichž byly vzneseny pochybnosti ohledně navrhovatelek, vedeného Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) za účelem ověření legality některých náhrad za vývoz hovězího masa do Jordánska.

      Výrok

               1)

               Hlavní kasační opravný prostředek a vedlejší kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               Společnostem Inalca SpA — Industria Alimentari Carni a Cremonini SpA se ukládá náhrada nákladů řízení vztahujících se k hlavnímu kasačnímu opravnému prostředku.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vztahujících se k vedlejšímu kasačnímu opravnému prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-108/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. února 2007 Ferrero Deutschland GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 15. prosince 2006 ve věci T-310/04, Ferrero Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Cornu SA Fontain

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. února 2007 Ferrero Deutschland GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 15. prosince 2006 ve věci T-310/04, Ferrero Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Cornu SA Fontain
   (Věc C-108/07 P)
   (2007/C 129/05)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ferrero Deutschland GmbH (zástupce: M. Schaeffer, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Cornu SA Fontain
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2006 ve věci T-310/04, Ferrero Deutschland v. OHIM – Cornu SA Fontain;

               —

               uložit OHIM a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí na podporu svého kasačního opravného prostředku jediný důvod vycházející z porušení práva Společenství Soudem, a zvláště z jeho nesprávného výkladu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (1). Uplatňuje v tomto ohledu následujících pět argumentů.
   Soud zaprvé nezohlednil skutečnost, že dotčené slané a sladké výrobky jsou vyráběny a prodávány relevantním způsobem týmiž podniky, včetně samotné vedlejší účastnice. Soud se zadruhé dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že dotčené výrobky mají pouze nízkou podobnost, zatímco měl v projednávaném případě konstatovat alespoň střední stupeň podobnosti. Soud se zatřetí dopustil nesprávného právního posouzení tím, že ochranné známce „Ferrero “a „Ferro “přiznal pouze „určitý stupeň podobnosti“, i když argumenty, které sám ve svém rozhodnutí uvedl, měly vést k závěru, že tyto ochranné známky mají střední, viz vysoký stupeň podobnosti. Soud začtvrté nedostatečně zohlednil dokumenty, které předložila za účelem zdůraznění vysoké rozlišovací způsobilosti ochranné známky „Ferrero“. Soud se konečně dopustil nesprávného právního posouzení tím, že v posouzení případného nebezpečí záměny opomenul zohlednit četné faktory uvedené v sedmém bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 40/94.

      (1)  Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


title: Věc T-385/11: Žaloba podaná dne 21. července 2011 — BP Products North America v. Rada

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/32

         Žaloba podaná dne 21. července 2011 — BP Products North America v. Rada
   (Věc T-385/11)
   2011/C 282/64
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BP Products North America, Inc. (Naperville, Spojené státy) (zástupci: H.-J. Prieß a B. Sachs, advokáti a C. Farrar, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 443/2001 (1) ze dne 5. května 2011 v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušil článek 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 444/2001 (2) ze dne 5. května 2011 v rozsahu, v němž se týká žalobkyně; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení žalobkyně v souladu s článkem 87 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení základních nařízení v oblasti antidumpingu a vyrovnávacích cel tím, že namísto provedení šetření „de novo“ došlo k rozšíření nařízení Rady (ES) č. 598/2009 a č. 599/2009 o dovozu bionafty ze Spojených států amerických (3) na bionaftové výrobky, na které se nařízení v oblasti antidumpingu a vyrovnávacích clech původně nevztahovala, přestože směsi, na které se nyní vztahuje prováděcí nařízení Rady (EU) č. 444/2011, byly z působnosti nařízení Rady (ES) č. 598/2009 a č. 599/2009 zvlášť vyňaty.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, co se týče skutkového stavu, a to konkrétně toho, že bionaftové výrobky ze směsí s nízkým obsahem bionafty (které nepodléhají žádnému clu) nemohou být přeměněny na směsi s vyšším obsahem bionafty (které clu podléhají), takže jakékoli obcházení právní úpravy není ve skutečnosti možné, a co se týče údajného obcházení právní úpravy ze strany žalobkyně, byla zjevně nesprávně posouzena hospodářská odůvodnění pro vývoz uvedená žalobkyní.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení základního procesního požadavku tím, že v prováděcím nařízení Rady (EU) č. 444/2011 nebylo poskytnuto odpovídající odůvodnění pro rozšíření konečného cla na bionaftové výrobky ze směsí s obsahem 20 % bionafty a méně.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení základních zásad práva Evropské unie zákazu diskriminace a řádné správy v tom, že žalobkyni nebyla přiznána celní sazba uplatnitelná na „spolupracující společnosti“, přestože žalobkyně plně spolupracovala.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 443/2011 ze dne 5. května 2011, kterým se konečné vyrovnávací clo uložené nařízením Rady (ES) č. 598/2009 na dovoz bionafty pocházející ze Spojených států amerických rozšiřuje na dovoz bionafty zasílané z Kanady, bez ohledu na to, zda je u ní deklarován původ z Kanady, kterým se konečné vyrovnávací clo uložené nařízením (ES) č. 598/2009 rozšiřuje na dovoz bionafty ve formě směsi obsahující 20 % hmotnostních nebo méně bionafty pocházející ze Spojených států amerických a kterým se ukončuje šetření týkající se dovozu bionafty zasílané ze Singapuru (Úř. věst. L 122, s. 1).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 444/2011 ze dne 5. května 2011, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 599/2009 na dovoz bionafty pocházející ze Spojených států amerických rozšiřuje na dovoz bionafty zasílané z Kanady, bez ohledu na to, zda je u ní deklarován původ z Kanady, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 599/2009 rozšiřuje na dovoz bionafty ve formě směsi obsahující 20 % hmotnostních nebo méně bionafty pocházející ze Spojených států amerických a kterým se ukončuje šetření týkající se dovozu bionafty zasílané ze Singapuru (Úř. věst. L 122, s. 12).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 598/2009 ze dne 7. července 2009 o uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz bionafty pocházející ze Spojených států amerických a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 179, s. 1) a nařízení Rady (ES) č. 599/2009 ze dne 7. července 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející ze Spojených států amerických a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 179, p. 26).


title: Věc T-71/10 R II: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. dubna 2011 — Xeda International v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Směrnice 91/414/EHS — Rozhodnutí o nezařazení difenylaminu do přílohy I směrnice 91/414/EHS — Další návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/21

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. dubna 2011 — Xeda International v. Komise
   (Věc T-71/10 R II)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Směrnice 91/414/EHS - Rozhodnutí o nezařazení difenylaminu do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Další návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti)
   2011/C 152/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Xeda International SA (Saint-Andiol, Francie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Ondrusek a F. Wilman, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem a A.-M. Vandrommem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise č. 2009/859/ES ze dne 30. listopadu 2009 o nezařazení difenylaminu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku (Úř. věst. L 314, s. 79; Zvl. vyd. 03/11, s. 332).

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-425/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 16. října 2006 – Ministero dell'Economia e delle Finanze v. Part Service Srl, in liquidazione

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 16. října 2006 – Ministero dell'Economia e delle Finanze v. Part Service Srl, in liquidazione
   (Věc C-425/06)
   (2006/C 326/59)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione (Itálie).
   Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ministero dell'Economia e delle Finanze.

      Účastnice řízení podávající vzájemný kasační opravný prostředek: Part Service Srl, v likvidaci.
   Předběžné otázky

               1)

               Je pojem zneužití práva, definovaný v rozsudku Soudního dvora ve věci C-255/02 jako plnění, jejichž hlavním účelem je získání daňového zvýhodnění, shodný, širší, nebo užší než pojem plnění, která nemají jiné hospodářské důvody než daňová zvýhodnění?

               2)

               Lze pro účely uplatnění DPH považovat za zneužití práva (nebo právních forem), s následným ušlým příjmem Společenství z daně z přidané hodnoty, oddělené uzavření smluv o finančním pronájmu (leasing), o financování, o pojištění a o zprostředkování, jejichž výsledkem je uplatnění DPH pouze na odměnu za poskytnutí věci do užívání, přičemž předmětem jediné leasingové smlouvy uzavřené podle praxe a výkladu vnitrostátní judikatury je rovněž financování, takže by se DPH uplatňovalo na celou odměnu?


title: Věc T-181/16: Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER PRECISE)

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/27

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER PRECISE)
   (Věc T-181/16)
   (2016/C 222/34)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L’Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Guinot SAS (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „MASTER PRECISE“ – přihláška č. 11 567 203

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016 ve věci R 2911/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před pátým odvolacím senátem Úřadu.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207 ve spojení s jeho článkem 75


title: Věc C-341/12 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. března 2013 — Mizuno KK v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Ochranná známka Společenství — Obrazová ochranná známka obsahující písmeno „G“ a dva druhové symboly — Námitky majitele obrazové ochranné známky obsahující písmeno „G“ a symbol „+“ — Odmítnutí zápisu odvolacím senátem“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/46

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. března 2013 — Mizuno KK v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-341/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka obsahující písmeno „G“ a dva druhové symboly - Námitky majitele obrazové ochranné známky obsahující písmeno „G“ a symbol „+“ - Odmítnutí zápisu odvolacím senátem)
   2013/C 225/79
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mizuno KK (zástupci: T. Raab a H. Lauf, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 8. května 2012, MIZUNO v. OHIM — GOLFINO (G) (T-101/11), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. prosince 2010 (věc R 821/2010-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Mizuno KK a Golfino AG — Obrazové označení obsahující písmeno „G“ a dva druhové symboly — Nebezpečí záměny s obrazovou ochrannou známkou, která obsahuje písmeno „G“ a symbol „+“ — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Mizuno KK se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc T-109/14: Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Škugor a další v. Evropská unie

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/38

         Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Škugor a další v. Evropská unie
   (Věc T-109/14)
   2014/C 142/50
   Jednací jazyk: chorvatština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Davor Škugor (Sisak, Chorvatsko), Ivan Gerometa (Vrsar, Chorvatsko), Kristina Samardžić (Split, Chorvatsko), Sandra Cindrić (Karlovac, Chorvatsko), Sunčica Gložinić (Varaždín, Chorvatsko), Tomislav Polić (Kaštel Novi, Chorvatsko), Vlatka Pižeta (Varaždín) (zástupce: Mato Krmek, advokát)

      Žalovaná: Evropská unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               vydal rozsudek, kterým určí odpovědnost Evropské unie za újmu, která byla žalobcům způsobena tím, že Evropská komise nesplnila v případě zavedení úřadu soudního exekutora do právního řádu Chorvatské republiky svou povinnost monitorovat dodržování smlouvy o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii, kterou má na základě článku 36 aktu o přistoupení (příloha VII bod 1);

               —

               přerušil rozhodování o výši návrhových žádání do okamžiku, kdy tento rozsudek nabude právní moci;

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto v pozdějším rozsudku.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci následující žalobní důvody.

               1.

               Evropská komise tím, že nezabránila zrušení zákonů zavádějících a upravujících úřad soudního exekutora, které Chorvatsko přijalo v době jednání o přistoupení k Evropské unii, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 36 aktu o přistoupení (příloha VII bod 1), který je nedílnou součástí smlouvy o přistoupení k Evropské unii, uzavřené mezi Chorvatskou republikou a členskými státy Evropské unie (Narodne novine – Međunarodni ugovori broj 2/12; Úř. věst. 2013 L 300, s. 7). Článek 36 aktu o přistoupení ukládá Komisi povinnost podrobně monitorovat všechny závazky, které Chorvatská republika přijala v rámci přístupových jednání, a tedy i právní závazky Chorvatské republiky související s institutem soudního exekutora a s vytvořením veškerých podmínek nezbytných k úplnému zavedení tohoto úřadu do chorvatského právního řádu do 1. ledna 2012. Evropská komise nemá ovšem pravomoc připustit jakékoli jednostranné pozměnění závazku přijatého Chorvatskou republikou.

               2.

               V důsledku nesplnění této povinnosti Evropské komise vznikla žalobcům, kteří byli jmenováni soudními exekutory a kteří měli legitimní očekávání, že od 1. ledna 2012 začnou tento úřad zastávat, přímá škoda.

               3.

               Komise tím, že nesplnila své povinnosti podle smlouvy o přistoupení, zjevně a závažně porušila meze diskreční pravomoci jí stanovené, v důsledku čehož vznikla žalobcům (jmenovaným soudním exekutorům), ve spojení s porušením jejich legitimních očekávání, značná majetková i nemajetková újma, kterou Komise musí v souladu s čl. 340 druhým pododstavcem SFEU nahradit.


title: Věc T-269/12: Žaloba podaná dne 18. června 2012 — Makro autoservicio mayorista v. Komise

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/30

         Žaloba podaná dne 18. června 2012 — Makro autoservicio mayorista v. Komise
   (Věc T-269/12)
   2012/C 243/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Makro autoservicio mayorista, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: P. De Baere a P. Muñiz advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí Komise COM (2010) 22 final ze dne 18. ledna 2010, jímž bylo konstatováno, že dodatečné zaúčtování dovozního cla je odůvodněné a že prominutí tohoto cla v konkrétním případě odůvodněné není (REM 2/08), a které bylo žalobkyni oznámeno dopisem ze dne 19. dubna 2012, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho,

                           —

                           že dovozní clo bylo zaúčtováno v rozporu s čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu Společenství (1), neboť žalovaná nesprávně vycházela z toho, že se antidumpingová úprava přijatá vůči dovozům ze třetích zemí automaticky použije na zboží ve volném oběhu v celní unii EU-Turecko, v důsledku čehož pak neinformovala podnikatele o tom, že se předmětná antidumpingová úprava vztahuje také na zboží ve volném oběhu v celní unii EU-Turecko. Podpůrně se turecké orgány dopustily pochybení, když potvrdily, že se antidumpingové clo uložené na zboží ze třetích zemí nevztahuje na zboží ve volném oběhu v celní unii EU-Turecko. Žalobkyně dále tvrdí, že se pochybení dopustily také španělské celní orgány, neboť měly za to, že zboží, k němuž je přiloženo osvědčení A.TR, nemůže být podrobeno dodatečnému clu nebo opatřením na ochranu obchodu, a neinformovaly hospodářský subjekt o tom, že jeho dovoz z Turecka může podléhat obchodním opatřením, i když je takové zboží ve volném oběhu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho,

                           —

                           že nebylo možné rozumně předpokládat, že osoba povinná k zaplacení, která jednala v dobré víře a v souladu s veškerými pravidly stanovenými platnými právními předpisy týkajícími se celního prohlášení, odhalí pochybení, jehož se dopustily příslušné celní orgány.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho,

                           —

                           že se žalobkyně nachází ve zvláštní situaci ve smyslu článku 239 celního kodexu Společenství a že jí nelze přičítat k tíži podvodné jednání nebo hrubou nedbalost podle článku 239 celního kodexu Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1)


title: Věc T-274/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. října 2006 – Ritek a Prodisc Technology v. Rada ( Dumping — Záznamové kompaktní disky pocházející z Tchaj-wanu — Určení dumpingového rozpětí — Volba asymetrické metody výpočtu — Struktura vývozních cen lišící se mezi kupujícími, oblastmi nebo časovými obdobími — Technika zvaná vynulování )

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/11

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. října 2006 – Ritek a Prodisc Technology v. Rada
   (Věc T-274/02) (1)

   („Dumping - Záznamové kompaktní disky pocházející z Tchaj-wanu - Určení dumpingového rozpětí - Volba asymetrické metody výpočtu - Struktura vývozních cen lišící se mezi kupujícími, oblastmi nebo časovými obdobími - Technika zvaná ‚vynulování‘“)
   (2006/C 310/18)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ritek Corp. (Hsin-Chu, Tchaj-wan) a Prodisc Technology Inc. (Taipei Hsien, Tchaj-wan) (zástupci: původně K. Adamantopoulos, V. Akritidis a D. De Notaris, advokáti, poté K. Adamantopoulos a J. Branton, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupce: S. Marquardt, zmocněnec a G. Berrisch, advokát)

      Vedlejší účastnice na podporu žalované: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Scharf a S. Meany, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 1050/2002, ze dne 13. června 2002, o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu záznamových kompaktních disků pocházejících z Tchaj-wanu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 160, s. 2; Zvl. vyd. 11/42, s. 117).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ritek Corp. a Prodisc Technology Inc. ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů Rady.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc C-460/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 31. července 2017 – Valériane SNC v. Ministre de l'Action et des Comptes Publics

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 31. července 2017 – Valériane SNC v. Ministre de l'Action et des Comptes Publics
   (Věc C-460/17)
   (2017/C 347/16)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Valériane SNC

      Žalovaný: Ministre de l'Action et des Comptes Publics

      Předběžné otázky

   Musí být ustanovení článku 17 šesté směrnice o DPH ze dne 17. května 1977 (1), jehož ustanovení byla v podstatě převzata v článku 168 směrnice ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (2), vykládána v tom smyslu, že je k odepření nároku na odpočet daně z přidané hodnoty uvedené na fakturách za zboží nebo poskytnuté služby, kterou musí osoba povinná k dani odvádět ze svých vlastních plnění, u nichž daňová správa stanoví, že této osobě ve skutečnosti nebyly poskytnuty, třeba v každém případě zkoumat, zda je prokázáno, že tato osoba věděla nebo musela vědět o tom, že uvedené plnění souvisí s podvodem v oblasti daně z přidané hodnoty, že byl tento podvod spáchán na podnět vystavitele faktury, jejího příjemce nebo třetí osoby?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


               7.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/26

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 26. července 2010 proti Lichtenštejnsku
   (věc E-9/10)
   2010/C 271/06
   Dne 26. července 2010 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË) Xavierem Lewisem a Markusem Schneiderem, žalobu proti Lichtenštejnsku k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               Nepřijetím opatření nutných k úplnému provedení aktu uvedeného v bodu 1 přílohy VII Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1430/2007 ze dne 5. prosince 2007, kterým se mění přílohy II a III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací, a ve znění nařízení Komise (ES) č. 755/2008 ze dne 31. července 2008, kterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě Lichtenštejnské knížectví nesplnilo své povinnosti podle čl. 63 odst. 1 této směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2)

               Lichtenštejnské knížectví nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žádost se týká té skutečnosti, že se Lichtenštejnsko neřídilo odůvodněným stanoviskem Kontrolního úřadu ESVO ohledně nedodržení povinnosti přijmout nebo oznámit Kontrolnímu úřadu opatření nutná k úplnému provedení aktu EHP, jenž odpovídá pozměněnému znění směrnice Evropské unie 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací.

               —

               Opatření, jež má Lichtenštejnsko přijmout, se týkají uznávání odborných kvalifikací získaných v jiných státech EHP v odvětví řemesel.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že od vlády Lichtenštejnska neobdržel žádné informace o úplném provedení aktu do vnitrostátního práva, ani mu nejsou k dispozici žádné jiné informace, které by mu umožnily dospět k podobnému závěru.

               —

               Vláda Lichtenštejnska své zpoždění v úplném provedení aktu nepopřela.


title: Věc C-263/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augustākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 26. května 2011 — Ainārs Rēdlihs v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augustākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 26. května 2011 — Ainārs Rēdlihs v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-263/11)
   2011/C 226/31
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augustākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ainārs Rēdlihs

      Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Je fyzická osoba, která nabyla zboží (les) pro vlastní potřebu a uskutečňuje dodávky zboží za účelem zmírnění následků způsobených vyšší mocí (například bouří), osobou povinnou k dani z přidané hodnoty ve smyslu čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/112/ES (1) a čl. 4 odst. 1 a 2 šesté směrnice 77/388/EHS, (2) která je povinna odvádět daň z přidané hodnoty? Jinými slovy, představuje takové dodání zboží ekonomickou činnost ve smyslu uvedených ustanovení práva Evropské unie?

               2)

               Je v souladu se zásadou proporcionality právní úprava, která umožňuje za nezapsání se do registru plátců daně z přidané hodnoty uložit pokutu odpovídající dani obvykle dlužné podle hodnoty dodaného zboží, i kdyby tato osoba nemusela daň odvést, kdyby byla registrována?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)

      (2)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1)


title: Věc T-117/12: Žaloba podaná dne 14. března 2012 — ANKO v. Komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/18

         Žaloba podaná dne 14. března 2012 — ANKO v. Komise
   (Věc T-117/12)
   2012/C 138/35
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO Anonimos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Athény, Řecko) (zástupce: B. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že pozastavení platby, které nařídila Evropská komise v souvislosti s částkami, které dluží žalobkyni v rámci projektu PERFORM a OASIS, představuje porušení jejích povinností;

               —

               nařídit Komisi, aby uhradila žalobkyni částku 637 117,17eur v rámci projektu PERFORM, navýšenou o úroky stanovené v doložce II.5 odst. 5 přílohy II hlavní smlouvy za období od data doručení projednávané žaloby;

               —

               nařídit Komisi, aby určila, že žalobkyně není povinna vrátit částku 5 639 000,00 eur, kterou uhradila žalobkyni v rámci projektu OASIS a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba se týká odpovědnosti Komise na základě článku 272 SFEU vyplývající a) ze smlouvy č. 215952 o provádění projektu ‘A soPhisticatEd multi-paRametric system FOR the continous effective assessment and monitoring of motor status in Parkinson's disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)’ a b) ze smlouvy č. 215754 o provádění projektu ‘Open architecture for Accessible Services Integration and Standardisation (OASIS)’.
   Konkrétně žalobkyně tvrdí, že přestože zcela a náležitě splnila své smluvní povinnosti, Komise pozastavila platby ve prospěch žalobkyně, aniž by k tomu byla oprávněna, čímž porušila výše uvedené smlouvy, jakož i zásadu dobré víry. Proto žalobkyně tvrdí, že je třeba Komisi nařídit, aby uhradila žalobkyni částku 637 117,17 eur v rámci projektu PERFORM, navýšenou o úroky stanovené v doložce II.5 odst. 5 přílohy II hlavní smlouvy a dále určit, že žalobkyně není povinna vrátit částku 56 390,00 eur, které obdržela v rámci projektu OASIS.


title: Věc C-548/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – État belge v. Biologie Dr Antoine SPRL

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – État belge v. Biologie Dr Antoine SPRL
   (Věc C-548/16) (1)

   (2017/C 300/34)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 30, 30.01.2017.


title: Věc T-556/17: Žaloba podaná dne 17. srpna 2017 – Staropilsen v EUIPO – Pivovary Staropramen (STAROPILSEN; STAROPLZEN)

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/43

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2017 – Staropilsen v EUIPO – Pivovary Staropramen (STAROPILSEN; STAROPLZEN)
   (Věc T-556/17)
   (2017/C 347/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Staropilsen s. r. o. (Plzeň, Česká republika) (zástupkyně: A. Kodrasová, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pivovary Staropramen s. r. o. (Praha, Česká republika)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „STAROPILSEN; STAROPLZEN“ – Ochranná známka Evropské unie č. 9 034 893

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. června 2017, ve věci R 236/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-435/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 26. září 2012 — ACI Adam BV a další v. Stichting de Thuiskopie a další

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 26. září 2012 — ACI Adam BV a další v. Stichting de Thuiskopie a další
   (Věc C-435/12)
   2012/C 399/18
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ACI Adam BV, Alpha International BV, AVC Nederland BV, BAS Computers & Componenten BV, Despec BV, Dexxon Data Media and Storage BV, Fuji Magnetics Nederland, Imation Europe BV, Maxell Benelux BV, Philips Consumer Electronics BV, Sony Benelux BV, Verbatim GmbH

      Žalované: Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 5 odst. 2 písm. b) — případně ve spojení s čl. 5 odst. 5 — směrnice 2001/29 (1) vykládán v tom smyslu, že v něm uvedená výjimka z autorského práva pro rozmnoženiny, které splňují požadavky uvedené v tomto článku, platí nezávisle na tom, zda se exempláře díla, ze kterého rozmnoženiny pocházejí, dostaly do dispozice příslušné fyzické osoby zákonným způsobem, to znamená bez porušení autorských práv nositele práv, nebo tato výjimka platí jen pro rozmnoženiny, které pocházejí z exemplářů, které se do dispozice příslušné fyzické osoby dostaly bez porušení autorského práva?

               2)

                           a)

                           Může — v případě, že na první otázkou bude odpovězeno ve smyslu její druhé alternativy — použití třístupňového testu podle čl. 5 odst. 5 směrnice 2001/29 vést k tomu, že se rozsah působnosti výjimky podle čl. 5 odst. 2 rozšíří, nebo může být důsledkem použití uvedeného testu pouze to, že se rozsah působnosti výjimky zúží?

                           b)

                           Je — v případě, že na první otázkou bude odpovězeno ve smyslu její druhé alternativy — ustanovení vnitrostátního práva, které vede k tomu, že za rozmnoženiny, které byly pořízeny fyzickou osobou pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, je dlužna spravedlivá odměna nezávisle na tom, zda je pořízení příslušné rozmnoženiny podle čl. 5 odst. 2 směrnice 2001/29 dovoleno, — a které neomezuje právo nositele práv zakázat (rozmnožování) a jeho nárok na náhradu škody, — v rozporu s článkem 5 směrnice 2001/29 nebo jakýmkoli jiným ustanovením evropského práva?
                           Je pro zodpovězení této otázky s ohledem na třístupňový test podle čl. 5 odst. 5 směrnice 2001/29 relevantní, že (ještě) nejsou k dispozici technická zařízení, která by umožňovala zakročit proti pořizování nedovolených soukromých kopií?

               3)

               Je směrnice 2004/48 (2) použitelná pro právní spor, jako je ten, o který se jedná v projednávané věci, ve kterém — poté co členský stát na základě čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 uložil výrobcům a dovozcům nosičů, které jsou způsobilé a určené k rozmnožování děl, povinnost odvádět spravedlivou odměnu stanovenou v tomto článku a stanovil, že spravedlivá odměna musí být odváděna organizaci určené tímto státem, která byla pověřena výběrem a rozdělováním spravedlivé odměny — osoba povinná zaplatit navrhuje, aby soud vzhledem k určitým sporným okolnostem, které jsou relevantní pro stanovení spravedlivé odměny, rozhodl v neprospěch uvedené organizace, která se proti tomu brání?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32).


title: Věc C-45/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 30. ledna 2012 — Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés v. Radia Hadj Ahmed

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 30. ledna 2012 — Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés v. Radia Hadj Ahmed
   (Věc C-45/12)
   2012/C 109/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés

      Odpůrkyně: Radia Hadj Ahmed

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá státní příslušnice třetí země (v projednávané věci alžírská státní příslušnice), za okolností, kdy před méně než pěti lety získala povolení k pobytu v členském státě (v projednávané věci v Belgii), neboť následovala, bez uzavření manželství nebo registrovaného partnerství, občana jiného členského státu (v projednávané věci francouzského státního příslušníka), s nímž má dítě (francouzské státní příslušnosti), do osobní působnosti nařízení č. 1408/71 (1) jako rodinná příslušnice pracovníka, který je státním příslušníkem členského státu, tak, aby jí byly jako příjemkyni poskytovány zaručené rodinné přídavky na druhé dítě, které je státním příslušníkem třetí země (v projednávané věci alžírským státním příslušníkem), i když společné soužití s otcem dítěte francouzské státní příslušnosti již skončilo?

               2)

               Bude-li odpověď na první otázku záporná, spadá uvedená státní příslušnice třetí země nebo její dítě, které je státním příslušníkem třetí země, za okolností uvedených v první otázce a z důvodu, že s ní ve společné domácnosti žije dítě, které je francouzským státním příslušníkem, do osobní působnosti nařízení č. 1408/71 jako rodinná příslušnice pracovníka, který je státním příslušníkem členského státu, tak, aby mohly být dítěti, které je alžírským státním příslušníkem, poskytovány zaručené rodinné přídavky?

               3)

               Bude-li odpověď na předcházející otázky záporná, má na základě čl. 13 odst. 2 a článku 14 směrnice 2004/38 (2), ve spojení s článkem 12 ES (nyní článkem 18 SFEU) uvedená státní příslušnice třetí země, za okolností uvedených v první otázce, nárok na totéž právní zacházení jako státní příslušníci daného státu, dokud jí přísluší právo pobytu, takže je vyloučeno, aby jí belgický stát pro účely poskytování zaručených rodinných dávek ukládal podmínku doby trvání pobytu, zatímco splnění této podmínky není vyžadováno u příjemců se státní příslušností tohoto státu?

               4)

               Bude-li odpověď na předcházející otázky záporná, svědčí uvedené státní příslušnici třetí země, za okolností uvedených v první otázce a jako matce občana Unie, na základě článků 20 a 21 Listiny základních práv EU zásada rovného zacházení v tom smyslu, že je vyloučeno, aby po ní belgický stát pro poskytnutí zaručených rodinných přídavků na druhé z jejích dětí, které je státním příslušníkem třetí země, vyžadoval splnění podmínky doby pobytu, zatímco tato podmínka doby trvání pobytu není vyžadována, jedná-li se o dítě, které je státním příslušníkem EU?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).


title: Věc T-18/16: Žaloba podaná dne 18. ledna 2016 – DMC v. OHIM – Etike’ International (De Giusti Orgoglio)

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/26

         Žaloba podaná dne 18. ledna 2016 – DMC v. OHIM – Etike’ International (De Giusti Orgoglio)
   (Věc T-18/16)
   (2016/C 090/35)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: DMC Srl (San Vendemiano, Itálie) (zástupce: B. Osti, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Etike’ International (Baronissi, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „De Giusti Orgoglio“ – Přihláška č. 9 499 468

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. listopadu 2015 ve věci R 1764/2013-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí z důvodu, že je skutkově a právně neopodstatněné;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení;

               —

               nařídil předložení spisů týkajících se námitkového řízení č. B 001757973 a odvolacího řízení č. R 1764/2013-5.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. října 2004 ve věci C-255/01 (žádost Symvoulio tis Epikrateias o rozhodnutí o předběžné otázce): Panagiotis Markopoulos a další proti Ypourgos Anaptyxis a dalším (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Osmá směrnice 84/253/EHS — Články 11 a 15 — Schvalování osob pověřených prováděním povinného auditu účetních dokumentů — Možnost schválení osob, které nesložily zkoušku odborné způsobilosti — Podmínky pro schválení státních příslušníků z jiných členských států)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 7. října 2004
   ve věci C-255/01 (žádost Symvoulio tis Epikrateias o rozhodnutí o předběžné otázce): Panagiotis Markopoulos a další proti Ypourgos Anaptyxis a dalším (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Osmá směrnice 84/253/EHS - Články 11 a 15 - Schvalování osob pověřených prováděním povinného auditu účetních dokumentů - Možnost schválení osob, které nesložily zkoušku odborné způsobilosti - Podmínky pro schválení státních příslušníků z jiných členských států)
   (2004/C 300/02)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-255/01, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) ze dne 12. června 2001, došlým Soudnímu dvoru dne 3. července 2001, v řízení: Panagiotis Markopoulos a další proti Ypourgos Anaptyxis, Soma Orkoton Elegkton, za přítomnosti: Georgiose Samothrakise a dalších a Christose Panagiotidise, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, S. von Bahr a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 7. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 15 osmé směrnice Rady 84/253/EHS ze dne 10. dubna 1984 založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o EHS o schvalování osob pověřených prováděním povinného auditu účetních dokumentů umožňuje všem členským státům úředně schválit osoby, které splňují podmínky uvedené v tomto článku, tedy osoby, které mají v dotčeném členském státě oprávnění provádět povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 téže směrnice a které tuto činnost vykonávaly až do data uvedeného ve zmíněném článku 15, aniž by byly povinny nejprve složit zkoušku odborné způsobilosti.
               Zmíněný článek 15 nicméně brání tomu, aby členský stát využil v něm uvedené oprávnění po uplynutí lhůty jednoho roku, která začíná běžet datem použití vnitrostátních předpisů provádějících zmíněnou směrnici, přičemž se v žádném případě nemůže jednat o datum pozdější než 1. ledna 1990.

               2)

               Článek 11 osmé směrnice 84/253 umožňuje hostitelskému členskému státu úředně schválit k výkonu činnosti povinného auditu účetních dokumentů odborníky již schválené v jiném členském státě, aniž by tito odborníci museli složit zkoušku odborné způsobilosti, pokud příslušné orgány zmíněného hostitelského členského státu v souladu se zmíněnou směrnicí shledají jejich kvalifikaci jako rovnocennou té, jež je požadována vnitrostátní právní úpravou jejich státu.

      (1)  Úř. věst. C 289, 13.10.2001.


title: Věc T-93/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/64

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-93/07) (1)

   (2008/C 301/121)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc T-342/10: Žaloba podaná dne 23. srpna 2010 — Hartmann v. OHIM — Mölnlycke Health Care (MESILETTE)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/49

      Žaloba podaná dne 23. srpna 2010 — Hartmann v. OHIM — Mölnlycke Health Care (MESILETTE)
      (Věc T-342/10)
      ()
      (2010/C 288/92)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Německo) (zástupce: N. Aicher, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Mölnlycke Health Care AB (Göteborg, Švédsko)

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. května 2010 ve věci R 1222/2009-2 a

                  —

                  uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

         Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MESILETTE“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6494025.

         Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

         Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé ochranné známky č. 1033551 týkající se slovní ochranné známky „MEDINETTE“ pro výrobky zařazené do třídy 25; mezinárodní zápis ochranné známky č. 486204 týkající se slovní ochranné známky „MEDINETTE“ pro výrobky zařazené do třídy 25

         Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil nebezpečí záměny, a především podobnosti označení.


title: Věc C-83/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil n °1 de Pontevedra — Španělsko) — Aurora Sousa Rodríguez, Yago López Sousa, Rodrigo Puga Lueiro, Luis Rodríguez González, María del Mar Pato Barreiro, Manuel López Alonso, Yaiza Pato Rodríguez v. Air France ( „Řízení o předběžné otázce — Letecká doprava — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Článek 2 písm. l) — Náhrady cestujícím v případě zrušení letu — Pojem „zrušení“ — Článek 12 — Pojem „další náhrady“ — Náhrada škody podle vnitrostátního práva“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 1 de Pontevedra — Španělsko) — Aurora Sousa Rodríguez, Yago López Sousa, Rodrigo Puga Lueiro, Luis Rodríguez González, María del Mar Pato Barreiro, Manuel López Alonso, Yaiza Pato Rodríguez v. Air France
   (Věc C-83/10) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 2 písm. l) - Náhrady cestujícím v případě zrušení letu - Pojem „zrušení“ - Článek 12 - Pojem „další náhrady“ - Náhrada škody podle vnitrostátního práva)
   2011/C 355/06
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil no 1 de Pontevedra

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Aurora Sousa Rodríguez, Yago López Sousa, Rodrigo Puga Lueiro, Luis Rodríguez González, María del Mar Pato Barreiro, Manuel López Alonso, Yaiza Pato Rodríguez

      Žalovaná: Air France

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra — Výklad čl. 2 písm. i) a článků 8, 9 a 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10) — Pojem „zrušení letu“ — Technické obtíže — Pojem „další náhrady“ — Nárok na náhradu podle vnitrostátního práva

      Výrok

               1)

               Pojem „zrušení“, tak jak je definován v čl. 2 písm. l) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje výlučně na případ, v němž dotčené letadlo vůbec nevzlétne, ale zahrnuje rovněž případ, v němž toto letadlo vzlétlo, ale bylo ať už z jakéhokoli důvodu následně nuceno vrátit se na letiště odletu a cestující z uvedeného letadla byli převedeni na jiné lety.

               2)

               Pojem „další náhrady“ uvedený v článku 12 nařízení č. 261/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu umožňuje za podmínek stanovených Montrealskou úmluvou o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu nebo vnitrostátním právem přiznat náhradu škody, včetně nehmotné újmy, způsobené v důsledku porušení smlouvy o letecké přepravě. Naproti tomu nemůže tento pojem „další náhrady“ vnitrostátnímu soudu sloužit jako právní základ k tomu, aby uložil leteckému dopravci povinnost nahradit cestujícím, jejichž let byl zpožděn nebo zrušen, výdaje, které posledně uvedení museli vynaložit v důsledku nesplnění povinností uvedeného dopravce poskytnout cestujícím pomoc a péči stanovených v článcích 8 a 9 tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-55/14: Žaloba podaná dne 21. ledna 2014 — Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen v. OHIM (Lembergerland)

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/16

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2014 — Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen v. OHIM (Lembergerland)
   (Věc T-55/14)
   2014/C 78/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen eG (Vaihingen an der Enz, Německo) (zástupce: H. Steffan, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 14. listopadu 2013, ve věci R 566/2013-1, jehož předmětem je přihláška ochranné známky Společenství č. 11 134 947;

               —

               uložil žalovanému, pokud jde o rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 14. listopadu 2013, ve věci R 566/2013-1, provést zápis přihlášené ochranné známky;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Lembergerland“ pro výrobky zařazené do třídy 33 ‒ přihláška ochranné známky Společenství č. 11 134 947

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-75/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — The Queen, Christopher Mellor v. Secretary of State for Communities and Local Government ( Směrnice 85/337/EHS — Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí — Povinnost zpřístupnit veřejnosti odůvodnění rozhodnutí o tom, že záměr nepodléhá posouzení )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — The Queen, Christopher Mellor v. Secretary of State for Communities and Local Government
   (Věc C-75/08) (1)

   („Směrnice 85/337/EHS - Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí - Povinnost zpřístupnit veřejnosti odůvodnění rozhodnutí o tom, že záměr nepodléhá posouzení“)
   2009/C 153/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: The Queen, na návrh Christophera Mellora

      Žalovaný: Secretary of State for Communities and Local Government

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (Civil Division) — Výklad článku 4 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248) — Povinnost zpřístupnit veřejnosti odůvodnění rozhodnutí o tom, že záměr z kategorií uvedených v příloze II směrnice nepodléhá posouzení

      Výrok

               1)

               Článek 4 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby rozhodnutí o tom, že záměr uvedený v příloze II této směrnice není nutné podrobit posouzení vlivů na životní prostředí, samo o sobě obsahovalo důvody, na základě kterých příslušný orgán o tom, že posouzení není nutné, rozhodl. Nicméně v případě, že o to zúčastněná osoba požádá, má příslušný správní orgán povinnost sdělit jí důvody, na základě kterých bylo rozhodnutí přijato, nebo poskytnout v rámci odpovědi na předloženou žádost relevantní informace a podklady.

               2)

               Pokud rozhodnutí členského státu o tom, že záměr uvedený v příloze II směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35/ES, nepodléhá posouzení vlivů na životní prostředí v souladu s články 5 až 10 uvedené směrnice, uvádí důvody, na kterých je založeno, je toto rozhodnutí dostatečně odůvodněno tehdy, jestliže důvody, které obsahuje, společně se skutečnostmi, se kterými již byly zúčastněné osoby seznámeny, a případně doplněné o nezbytné další informace, které je příslušný vnitrostátní orgán těmto osobám povinen poskytnout na jejich žádost, umožňují těmto osobám posoudit možnost napadnutí rozhodnutí žalobou.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc T-238/09: Žaloba podaná dne 23. června 2009 — Sniace v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/28

         Žaloba podaná dne 23. června 2009 — Sniace v. Komise
   (Věc T-238/09)
   2009/C 193/44
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sniace, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: F. J. Moncholí Fernández, abogado)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit za přípustnou a opodstatněnou projednávanou žalobu na neplatnost podle článku 230 ES;

               —

               zrušit a prohlásit za neúčinný článek 1 rozhodnutí ze dne 10. března 2009 v rozsahu, v němž ve svém druhém pododstavci stanoví, že následující státní podpory provedené Španělskem ve prospěch společnosti Sniace nejsou slučitelné se společným trhem: i) dohoda ze dne 8. března 1996 uzavřená mezi Sniace a Správou sociálního zabezpečení o úpravě splátkového kalendáře, pokud jde o dluhy; ii) provedení dohody ze dne 5. listopadu 1999 uzavřené mezi Sniace a FOGASA, a iii) dohoda ze dne 31. října 1995 uzavřená mezi Sniace a FOGASA;

               —

               zrušit a prohlásit za neúčinné články 2 a 3 uvedené v bodě 2 rozhodnutí ze dne 10. března 2009 v rozsahu, v němž ukládají Španělsku, aby:

                           i)

                           získalo od příjemců podpor okamžité a účinné vrácení vyplacených podpor, navýšených o úroky, a

                           ii)

                           sdělilo Komisi ve lhůtě dvou měsíců celkovou částku, jež má být navrácena, opatření, která byla a mají být přijata k vyhovění rozhodnutí, a dokumenty prokazující, že příjemce byl vyzván ke vrácení podpory;

               —

               uložit Komisi, aby uhradila veškeré náklady vynaložené žalobkyní v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Aktem napadeným projednávanou žalobou je rozhodnutí Komise K (2009) 1479 v konečném znění ze dne 10. března 2009 o opatření č. C5/2000 (ex NN 118/1997), provedeném Španělskem ve prospěch žalobkyně (SNIACE) a změněném rozhodnutím 1999/395/ES ze dne 28. října 1998. Toto rozhodnutí považovalo za protiprávní a neslučitelné se společným trhem podpory poskytnuté Záručním mzdovým fondem (FOGASA) a Správou sociálního zabezpečení (TGSS) ve prospěch společnosti SNIACE z důvodu, že dohody o uhrazení dluhů uzavřené mezi SNIACE a FOGASA a dohoda o úpravě splátkového kalendáře uzavřená mezi SNIACE a TGSS neodpovídají tržním podmínkám, pokud jde o použitelnou úrokovou sazbu (1).
   Napadené rozhodnutí prohlásilo za neslučitelné se společným trhem podpory uvedené v bodě 2 návrhových žádání.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí zaprvé, že Komise nepřesně vyložila použitelnou právní úpravu v rámci své analýzy sporných dohod a závěru, že FOGASA ani TGSS se nechovaly jako soukromý věřitel. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí na základě srovnání mezi postavením soukromého věřitele BANESTO a FOGASA, že žalovaná došla ke zevšeobecnění spočívajícím v bezdůvodné extrapolaci chování BANESTO na veškeré chování soukromého věřitele.
   V každém případě žalobkyně tvrdí, že jakožto veřejný věřitel se chovala téměř stejně jako BANESTO.
   Společnost SNIACE také uplatňuje porušení povinnosti uvést odůvodnění. Komise zvláště neodůvodnila existenci „ohrožení, že hospodářská soutěž bude narušena“, které je základním kritériem k tomu, aby podpora mohla být kvalifikována za státní podporu.

      (1)  Viz rozsudky ze dne 29. dubna 1999, Španělsko v. Komise (C-342/96, Recueil, s. I-2459); ze dne 22. listopadu 2007, Španělsko v. Komise (C-525/04 P, Sb. rozh. s. I-9947), a ze dne 21. října 2004, Lentzig AG v. Komise (T-36/99, Sb. rozh. s. II-3597).


title: Věc T-49/10: Žaloba podaná dne 5. února 2010 — Footwear v. OHIM — Reno Schuhcentrum (swiss cross FOOTWEAR)

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/56

         Žaloba podaná dne 5. února 2010 — Footwear v. OHIM — Reno Schuhcentrum (swiss cross FOOTWEAR)
   (Věc T-49/10)
   2010/C 100/82
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Footwear Co. Ltd (Chai Wan, Hong Kong, Čína) (zástupci: G. Griss a C. Loidl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Reno Schuhcentrum GmbH (Thaleischweiler-Fröschen, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. prosince 2009 ve věci R 1705/2008-4;

               —

               zamítnout námitky proti zápisu přihlašované známky pro zboží zařazené do tříd 25 a 28 v plném rozsahu;

               —

               nařídit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, aby zapsal přihlášenou ochrannou známku;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených v řízení před námitkovým oddělením a odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „swiss cross FOOTWEAR“ pro výrobky zařazené do tříd 25 a 28 (přihláška č. 4 686 549)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Reno Schuhcentrum GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „criss cross“ č. 30 229 875 pro výrobky zařazené do tříd 14, 18, 25 a 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí zápisu ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009 (1) z důvodu, že neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-376/10: Žaloba podaná dne 7. září 2010 — Mamoli Robinetteria v. Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/63

      Žaloba podaná dne 7. září 2010 — Mamoli Robinetteria v. Komise
      (Věc T-376/10)
      ()
      (2010/C 288/113)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Mamoli Robinetteria SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: F. Capelli a M. Valcada, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit článek 1 rozhodnutí Evropské komise K(2010) 4185 v konečném znění ze dne 23. června 2010 týkající se řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP, oznámené (věc COMP/39092 — sanitární keramika a vodovodní kohouty), v části, v níž shledává, že Mamoli Robinetteria spa porušila článek 101 SFEU, a v důsledku toho zrušit článek 2 téhož rozhodnutí v části, v níž ukládá Mamoli Robinetteria spa zaplatit pokutu ve výši 10 % z celkového obratu za rok 2009, která byla poté snížena na 1 041 531 eur z důvodu specifické situace Mamoli;

                  —

                  zrušit článek 2 rozhodnutí Evropské komise K(2010) 4185 v konečném znění ze dne 23. června 2010 týkající se řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP, oznámené (věc COMP/39092 — sanitární keramika a vodovodní kohouty) a znovu vypočíst pokutu a snížit ji na částku rovnající se 0,3 % obratu Mamoli Robinetteria spa za rok 2003, nebo v každém případě na částku nižší než je uložená pokuta, kterou bude Soud považovat za přiměřenou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Rozhodnutí napadené v projednávaném sporu je totožné s rozhodnutím ve věci T-364/10, Duravit a další v. Komise a T-368/10 Rubinetteria Cisal v. Komise.
      Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává následujících důvodů.
      Porušení práva na obhajobu, zásady kontradiktornosti a zásady rovného zacházení v rozsahu, v němž mohli ostatní účastníci řízení uplatnit argumenty na obranu ohledně okolností, které nebyly Mamoli zpřístupněny. Mimoto je zpochybňováno, že vytýkané skutečnosti jsou formulovány rovněž na základě dokumentů klasifikovaných jako důvěrné a které nemohly být účastníky řízení konzultovány.
      Porušení zásady legality spojených ustanovení článků 101 až 105 SFEU, jakož i článku 23 nařízení Rady č. 1/2003 (1). V tomto bodě žalobkyně tvrdí, že Komise při neexistenci aktu evropského zákonodárce nemá žádnou pravomoc přiznat částečnou nebo úplnou imunitu podnikům a založit na základě takového oznámení řízení ve věci hospodářské soutěže, jehož výsledkem je uložení vysokých sankcí.
      Porušení článku 101 SFEU a článku 2 nařízení ES č. 1/2003.
      V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že se Komise v průběhu šetření dopustila závažných pochybení tím, že ponechala bez povšimnutí zvláštní povahu italského trhu (např. strukturu, charakteristiky, úlohu velkoobchodníků) a tím, že postavila na roveň situaci na italském trhu a situaci na trhu německém. Toto pochybení narušilo závěry Komise ohledně existence cenového kartelu na italském trhu. Mimoto Komise z důvodu údajných pochybení neunesla důkazní břemeno, které na ni bylo kladeno.
      Co se týče výše pokuty, žalobkyně tvrdí, že Komise správně neposoudila její skutečné chování a vliv tohoto chování v rámci napadeného porušení, přičemž nevzala řádně v úvahu závažnou hospodářskou situaci, v níž se nachází.
      Žalobkyně tvrdí, že ačkoliv Komise věděla, že se Mamoli ve skutečnosti nachází v závažné hospodářské situaci, jež oslabuje platební schopnost podniku, přijala rozhodnutí, které je nepřiměřené k dosažení cíle v něm stanoveného.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-482/15: Usnesení Tribunálu ze dne 7. prosince 2015 – Ahrend Furniture v. Komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. prosince 2015 – Ahrend Furniture v. Komise
   (Věc T-482/15) (1)

   (2016/C 059/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12. 10. 2015.


title: Věc T-503/17: Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Ruiz Sacristán a Arias Mosquera v. Komise a SBR

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/36

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Ruiz Sacristán a Arias Mosquera v. Komise a SBR
   (Věc T-503/17)
   (2017/C 347/46)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Jaime Ruiz Sacristán (Cuauhtémoc, Mexiko), José María Arias Mosquera (Madrid, Španělsko) (zástupci: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín a B. Fernández García, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál zrušil následující akty:

               —

               rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017 kterým byl schválen krizový plán pro Banco Popular Español SA;

               —

               rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017 potvrzující krizový plán pro Banco Popular Español SA.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno y SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí a T-498/17, Pablo Álvarez v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-560/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2015 LM proti usnesení vydanému dne 14. července 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-109/14, LM v. Komise

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2015 LM proti usnesení vydanému dne 14. července 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-109/14, LM v. Komise
   (Věc T-560/15 P)
   (2015/C 414/42)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: LM (Ispra, Itálie) (zástupce: L. Ribolzi, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené usnesení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je podán proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. července 2015 (věc F-109/14), kterým se jako zjevně neopodstatněná zamítá žaloba směřující k tomu, aby bylo Komisi uloženo platit navrhovatelce v rámci pozůstalostního důchodu, který pobírá, 35 % starobního důchodu pobíraného jejím bývalým manželem v okamžiku úmrtí.
   Na podporu svých tvrzení navrhovatelka uvádí, že Soud pro veřejnou službu nepřezkoumal žádost o zvýšení důchodu ve smyslu článku 25 Všeobecné deklarace lidských práv a Lisabonské smlouvy, která přiznává a respektuje práva starších osob vést důstojný a nezávislý život, a podílet se na společenském a kulturním životě.


title: Věc T-493/10: Žaloba podaná dne 7. října 2010 — Persia International Bank v. Rada

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/54

         Žaloba podaná dne 7. října 2010 — Persia International Bank v. Rada
   (Věc T-493/10)
   ()
   2010/C 328/83
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Persia International Bank plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit odst. 2 tabulky B přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010 (1), a to v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně;

               —

               zrušit odst. 4 tabulky B přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (2), a to v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně;

               —

               prohlásit, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 423/2007 (3) je nepoužitelný na žalobkyni;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se v této věci domáhá částečného zrušení prováděcího nařízení Rady č. 668/2010 a rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP v části, ve které je žalobkyně uvedena na seznamu fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje byly zmrazeny v souladu s tímto ustanovením. Žalobkyně se dále v souladu s článkem 277 SFEU domáhá nepoužitelnosti čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 423/2007.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné nebo podobné těm, které jsou uplatňovány ve věci Melli Bank v. Rada (T-492/10).

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25).

      (2)  Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, 27.7.2010, s. 39).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 103, s. 1).


title: Věc C-135/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 18. března 2013 — Szatmári Malom kft v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 18. března 2013 — Szatmári Malom kft v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Věc C-135/13)
   2013/C 171/26
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Szatmári Malom kft

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Předběžné otázky

               1)

               Může skutečnost, kdy podnikatel chce zřídit nové hospodářství, po uzavření starších hospodářství a bez rozšíření stávající kapacity, spadat pod pojem zlepšení celkové výkonnosti zemědělského hospodářství uvedený v čl. 26 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (1)?

               2)

               Lze mít za to, že investice, kterou hodlá uskutečnit žalobkyně, představuje investici, jejímž cílem je zlepšení celkové výkonnosti podniku ve smyslu čl. 20 písm. b) bodu iii) a čl. 28 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1698/2005?

               3)

               Je čl. 6 odst. 3 vyhlášky FVM č. 47 ze dne 17. dubna 2008 v souladu s čl. 28 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, když v případě mlýnů přiznává podporu pouze na činnost směřující k modernizaci stávající kapacity? Opravňuje uvedené nařízení vnitrostátního zákonodárce k tomu, aby z hospodářských důvodů vyloučil určité druhy rozvoje z podpory?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, s. 1).


title: Věc C-394/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. července 2015 John Dalli proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 12. května 2015 ve věci T-562/12: John Dalli v. Evropská komise

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/43

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. července 2015 John Dalli proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 12. května 2015 ve věci T-562/12: John Dalli v. Evropská komise
   (Věc C-394/15 P)
   (2015/C 311/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: John Dalli (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel žádá, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil kasační opravný prostředek na přípustný;

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil vyplacení symbolického 1 eura jako náhradu nehmotné škody a předběžně 1 9 13  396 jako náhradu hmotné škody;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí:

               —

               první důvod, podle kterého Tribunál rozhodl ultra petita, když změnil předmět sporu;

               —

               druhý důvod, vycházející z nedostatku odůvodnění;

               —

               třetí důvod, vycházející z porušení procesních náležitostí, čímž byla porušena práva žalobce, včetně práva na obhajobu;

               —

               čtvrtý důvod, vycházející z vážného zkreslení skutečností a důkazů, a

               —

               pátý důvod, napadající výklad či uplatňování unijního práva ze strany Tribunálu.


title: Věc C-366/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht München — Německo) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Adolf DarboAG ( Harmonizace právních předpisů — Směrnice 95/2/ES — Příloha III část A — Směrnice 2001/113/ES — Příloha I část II druhý pododstavec — Výběrový džem EXTRA, jehož obsah rozpustné sušiny je 58 % a jenž obsahuje sorban draselný (E 202) jakožto konzervant — Pojem džem se sníženým obsahem cukru )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/23

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht München — Německo) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Adolf DarboAG
   (Věc C-366/08) (1)

   („Harmonizace právních předpisů - Směrnice 95/2/ES - Příloha III část A - Směrnice 2001/113/ES - Příloha I část II druhý pododstavec - Výběrový džem EXTRA, jehož obsah rozpustné sušiny je 58 % a jenž obsahuje sorban draselný (E 202) jakožto konzervant - Pojem ‚džem se sníženým obsahem cukru‘“)
   2009/C 267/39
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht München

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Žalovaná: Adolf DarboAG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht München — Výklad přílohy III části A směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla (Úř. věst. L 61, s. 1; Zvl. vyd. 13/15, s. 50) a přílohy I části II druhé věty směrnice Rady 2001/113/ES ze dne 20. prosince 2001 o ovocných džemech, rosolech a marmeládách a kaštanovém krému určených k lidské spotřebě (Úř. věst. 2002, L 10, S. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 190) — Možnost uvádět na trh pod označením „výběrový džem EXTRA“ džem, jehož obsah rozpustné sušiny je 58 % a jenž obsahuje sorban draselný (E 202) jakožto konzervant — Pojem „džem se sníženým obsahem cukru“

      Výrok

   Pojem „džemy se sníženým obsahem cukru“ uvedený v příloze III části A směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/72/ES ze dne 15. října 1998, se vztahuje na džemy označené jako „džemy“ a „výběrové džemy EXTRA“, jejichž obsah cukru je výrazně nižší než referenční hodnota 60 %. Výrobky označené jako „výběrové džemy EXTRA“, jejichž obsah cukru je 58 %, nemohou být považovány za výrobky se sníženým obsahem cukru ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc T-633/15: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2015 – JT International v. OHIM – Habanos ((PUSH)

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/70

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2015 – JT International v. OHIM – Habanos ((PUSH)
   (Věc T-633/15)
   (2016/C 027/88)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: JT International SA (Geneva, Švýcarsko) (zástupci: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert a M. Gilbert, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Corporación Habanos, SA (La Habana, Kuba)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „PUSH“ – Přihláška č. 11 639 903

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. srpna 2015, ve věci R 3046/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-518/09: Žaloba podaná dne 23. prosince 2009 — Ecoceane v. EMSA

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/29

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2009 — Ecoceane v. EMSA
   (Věc T-518/09)
   2010/C 80/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ecoceane (Paříž, Francie) (zástupce: S. Spalter, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA)

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu Ecoceane za přípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí EMSA o přidělení zakázky (2009/S 42-060271) a její podpis;

               —

               uložit EMSA, aby vyplatila žalobkyni, Ecoceane, z titulu náhrady škody a úroků, částku 224 744 eur;

               —

               uložit EMSA, aby žalobkyni, Ecoceane, vyplatila částku 25 000 eur z titulu jednorázových nákladů;

               —

               uložit EMSA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně svou žalobou usiluje o zrušení rozhodnutí ze dne 28. října 2009, kterým EMSA odmítla její nabídku v rámci nabídkového řízení na přidělení veřejné zakázky týkající se nasazení doprovodných plavidel pro boj se znečištěním způsobeným uhlovodíky, a rozhodnutí EMSA o přidělení zakázky a její podpis. Žalobkyně rovněž žádá o náhradu škody způsobené napadeným rozhodnutím.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé uplatňuje, že EMSA tím, že nesdělila informace požadované žalobkyní, tedy záznam rozboru nabídek obsahující informace o průběhu řízení, důvody odmítnutí její nabídky, hodnocení nabídek použitím procentních sazeb ze zadávací dokumentace, jakož i vlastnosti a výhody nabídky vybraného uchazeče, porušila ustanovení čl. 100 odst. 2 nařízení č. 1605/2002/ES (1) a ustanovení čl. 149 odst. 3 nařízení č. 2342/2002/ES (2) tím, že neodůvodnila v souladu s uvedenými ustanoveními své rozhodnutí o odmítnutí nabídky.
   Žalobkyně zadruhé tvrdí, že dodatečná kritéria stanovená EMSA v její zadávací dokumentaci, s ohledem na zkoumání a posouzení nabídek nebylo objektivní a oprávněné s ohledem na předmět zakázky; v důsledku toho volba dodatečných kritérií odpovídajících předem identifikované technologii neumožňovala zajištění rovnosti v přístupu k uchazečům, kteří nabízeli inovativní postup, a představovala porušení zásad rovnosti, zákazu diskriminace a transparentnosti, uvedených v čl. 89 odst. 1 finančního nařízení č. 1605/2002/ES.
   Žalobkyně zatřetí uplatňuje, že žalovaná porušila zásady rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti v zacházení s uchazeči tím, že odmítla navštívit plavidla pro odstraňování znečištění navrhované Ecoceane, v rozporu s tím, co bylo dohodnuto s ostatními uchazeči. Žalovaná krom toho porušila tyto zásady tím, že nevyslechla Ecoceane před komisí pro výběr nabídek, složenou alespoň ze tří členů účastnících se jednání po celou dobu v souladu s článkem 146 nařízení č. 2342/2002/ES.
   Žalobkyně konečně tvrdí, že EMSA se dopustila zjevně nesprávných posouzení.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (2)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).