title: Věc C-106/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — M. J. Bakker v. Minister van Financiën ( „Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Použitelné právní předpisy — Pracovník nizozemské státní příslušnosti, který pracuje na bagrovacích lodích plujících mimo území Evropské unie pod nizozemskou vlajkou pro zaměstnavatele se sídlem v Nizozemsku — Bydliště na území jiného členského státu — Účast v nizozemském systému sociálního zabezpečení“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/4

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — M. J. Bakker v. Minister van Financiën
   (Věc C-106/11) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Použitelné právní předpisy - Pracovník nizozemské státní příslušnosti, který pracuje na bagrovacích lodích plujících mimo území Evropské unie pod nizozemskou vlajkou pro zaměstnavatele se sídlem v Nizozemsku - Bydliště na území jiného členského státu - Účast v nizozemském systému sociálního zabezpečení)
   2012/C 217/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: M. J. Bakker

      Žalované: Minister van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 1 písm. a), článku 2 a čl. 13 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) — Pracovník nizozemské státní příslušnosti, který pracuje na bagrovacích lodích plujících mimo území Evropské unie pod nizozemskou vlajkou pro zaměstnavatele se sídlem v Nizozemsku — Pracovník, který má bydliště na území jiného členského státu — Neexistence účasti v nizozemském systému sociálního zabezpečení

      Výrok

   Článek 13 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Rady (ES) č. 307/1999 ze dne 8. února 1999, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby legislativní opatření členského státu vylučovalo z účasti v systému sociálního zabezpečení tohoto členského státu osobu nacházející se v takové situaci jako žalobce v původním řízení, která je státním příslušníkem uvedeného členského státu, avšak nemá v tomto státě bydliště, a která je zaměstnána na bagrovací lodi plující pod vlajkou téhož členského státu, jež provádí své činnosti mimo území Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 160, 28.5.2011.


title: Věc C-558/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 17. prosince 2008 – Portakabin Limited a Portakabin BV v. Primakabin BV

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 17. prosince 2008 – Portakabin Limited a Portakabin BV v. Primakabin BV
   (Věc C-558/08)
   (2009/C 55/17)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Portakabin Limited a Portakabin BV

      Žalovaná: Primakabin BV
   Předběžné otázky

               1.

                           a)

                           Pokud podnikatel, který obchoduje s určitým zbožím nebo službami (dále jen „zadavatel reklamy“) využije možnost zadat si u provozovatele internetového vyhledávače heslo [při reklamě přes internet je možné využít možnost přihlásit ve vyhledávačích, jako je Google, za úplatu takzvaná hesla. Pokud se do vyhledávače zadá takovéto heslo, objeví se odkaz na webovou stránku zadavatele reklamy nebo seznam nalezených stránek nebo také ukazatel vpravo na stránce s výsledky pod nadpisem „sponzorované odkazy“], které odpovídá ochranné známce přihlášené jinou osobou (dále jen „majitel ochranné známky“) pro podobné zboží nebo služby, a zadané heslo – aniž by to pro uživatele vyhledávače bylo zřejmé – vede k tomu, že tento uživatel internetu, jenž dané slovo zadá, nalezne na seznamu výsledků provozovatele vyhledávače odkaz na webovou stránku zadavatele reklamy, představuje to používání přihlášené ochranné známky zadavatelem reklamy ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 89/104/EHS (1)?

                           b)

                           Hraje přitom roli, zda je odkaz

                                       —

                                       uveden na obvyklém seznamu nalezených stránek nebo

                                       —

                                       v části určené reklamě, která je jako taková označena?

                           c)

                           Hraje přitom roli, zda

                                       —

                                       zadavatel reklamy již v rámci odkazu na webové stránce provozovatele vyhledávače skutečně nabízí zboží nebo služby, které jsou stejné jako zboží a služby, pro které je zapsána ochranná známka, nebo

                                       —

                                       zadavatel reklamy skutečně nabízí zboží nebo služby, které jsou stejné jako zboží a služby, pro které je zapsána ochranná známka, na vlastní webové stránce, na kterou uživatel internetu [z otázky 1a)] může být „přesměrován“ (hyperlinking) prostřednictvím odkazu na webové stránce provozovatele vyhledávače?

               2.

               Pokud bude odpověď na otázku 1 kladná: může článek 6 směrnice, obzvláště čl. 6 odst. 1 písm. b) a c), vést k tomu, že majitel ochranné známky nemůže zakázat používání uvedené v otázce č. 1, a pokud ano, za jakých okolností?

               3.

               Pokud bude odpověď na otázku 1 kladná: je použitelný článek 7 směrnice, pokud se nabídka zadavatele reklamy, jak byla uvedena v otázce 1, vztahuje na zboží, které bylo uvedeno na trh Společenství majitelem ochranné známky nebo s jeho souhlasem pod ochrannou známkou uvedenou v otázce 1?

               4.

               Platí odpovědi na výše uvedené otázky i pro v otázce 1 uvedená a zákazníkem reklamy přihlášená hesla, ve kterých se ochranná známka úmyslně píše s malými pravopisnými chybami, čímž se stává vyhledávání pro veřejnost užívající internet účelnější, pokud se má za to, že ochranná známka je na webové stránce zadavatele reklamy uvedena správně?

               5.

               Pokud odpověď na výše uvedené otázky vede k tomu, že se nejedná o používání ochranné známky ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice: mohou pak členské státy ve vztahu k používání hesel, jako je používání dotčené v projednávaném případě, podle čl. 5 odst. 5 směrnice v souladu s ustanoveními, platnými v těchto státech, o ochraně před používáním označení k jiným účelům než k rozlišování zboží nebo služeb, poskytnout bez dalšího ochranu před používáním tohoto označení, kterým je podle názorů soudů těchto členských států bez opodstatněného důvodu nedovoleně využívána nebo nepříznivě dotčena rozlišovací způsobilost či dobré jméno ochranné známky, nebo přitom pro vnitrostátní soud platí meze práva Společenství, které souvisí s odpověďmi na výše uvedené otázky?

      (1)  První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).


title: Věc C-332/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundessozialgericht ze dne 5. července 2005 ve věci Aldo Celozzi proti Innungskrankenkasse Baden-Württemberg

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundessozialgericht ze dne 5. července 2005 ve věci Aldo Celozzi proti Innungskrankenkasse Baden-Württemberg
   (Věc C-332/05)
   (2005/C 281/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundessozialgericht ze dne 5. července 2005 ve věci Aldo Celozzi proti Innungskrankenkasse Baden-Württemberg, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 12. září 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundessozialgericht žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je slučitelné s úpravou primárního nebo sekundárního práva Evropského společenství (zvláště článkem 39 ES [původně článek 48 EHS], čl. 3 odst. 1 a čl. 23 odst. 3 nařízení EHS 1408/71, čl. 7 odst. 2 nařízení EHS 1612/68 (1)), aby ženatý migrující pracovník, zaměstnaný v Německu, jehož manželka má bydliště v jiném členském státě, pobíral nemocenské dávky stále v závislosti na čisté mzdě, která vyplývá z daňové třídy zapsané na mzdovém listu, aniž by byla zohledněna pozdější retroaktivní změna jeho daňové třídy odvislá od rodinného stavu, která jej zvýhodňuje?

      (1)  Úř. věst. L 257, s. 2.


title: Věc C-326/07: Žaloba podaná dne 13. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/3

         Žaloba podaná dne 13. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-326/07)
   (2007/C 247/05)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že zavedla ustanovení obsažená v článku 1.2 nařízení předsedy Rady ministrů ze dne 10. června 2004 o vymezení kritérií pro výkon zvláštních pravomocí uvedených v článku 2 vládního nařízení s mocí zákona č. 332 ze dne 31. května 1994, změněného se změnami na zákon č. 474 ze dne 30. července 1994, pozměněný čl. 4 odst. 227 písm. a), b) a c) finančního zákona č. 350/2004, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 56 ES;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise tvrdí, že kritéria uvedená v článku 1.2 nařízení ze dne 10. června 2004 pro výkon zvláštních pravomocí stanovených čl. 4 odst. 227 písm. a), b) a c) zákona č. 350/2004 nejsou dostatečně konkrétní a přesná, aby investorovi z jiného členského státu umožňovala zjistit, kdy budou zvláštní pravomoci uvedené v čl. 4 odst. 227 písm. a), b) a c) zákona č. 350/2004 použity.
   Zvláštní pravomoci uvedené v písmenech a), b) a c) brání investorům v nabytí relevantních podílů, které představují alespoň 5 % hlasovacích práv nebo nižší procento stanovené ministerstvem hospodářství a financí, brání uzavření smluv a dohod mezi akcionáři, kteří představují 5 % hlasovacích práv nebo nižší procento stanovené ministerstvem hospodářství a financí a právu veta co se týče přijetí usnesení o zrušení společnosti, převodu podniku, fúzi, štěpení akcií, převodu sídla do zahraničí nebo o změně předmětu obchodní činnosti, kritéria použitelná na všechna odvětví uvedená v čl. 4 odst. 227 prvním pododstavci zákona (obrana, doprava, telekomunikace, zdroje energie a jiné veřejné služby).
   Komise se tudíž ve světle judikatury Soudního dvora (viz Komise v. Španělsko, C-463/00; Komise v. Francie, C-483/99; Komise v. Belgie, C-503/99 a Komise v. Nizozemsko, C-282/04 a C-293/04) domnívá, že dotčený právní předpis jde za hranici toho, co je nezbytné pro dosažení veřejných zájmů stanovených v čl. 1.2 nařízení ze dne 10. června 2004 a že je v rozporu s články 56 ES a 43 ES. Komise se domnívá, že pro takto regulovaná odvětví, jako jsou odvětví energie, plynu a telekomunikací, může být cíl ochrany základních zájmů státu dosažen prostřednictvím přijetí méně restriktivních opatření upravujících tyto činnosti, jako je směrnice 2003/54/ES (1) a směrnice 2003/55/ES (2) nebo směrnice 2002/21/ES (3) a směrnice 2002/19/ES (4), 2002/20/ES (5), 2002/22/ES (6) a 2002/58/ES (7). Komise se domnívá, že uvedená právní úprava mimoto zaručuje ochranu vnitrostátních minimálních potřeb a že neexistuje žádná příčinná souvislost mezi potřebou zaručit dodávky energie, dodávky veřejných služeb a kontrolou majetkového uspořádání nebo správou podniku.

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211.

      (2)  Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230.

      (3)  Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.

      (4)  Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323.

      (5)  Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337.

      (6)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.

      (7)  Úř. věst. L 201, s. 37; Zvl. vyd. 13/29, s. 514.


title: Věc T-12/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. ledna 2010 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. října 2009 ve věci F-94/08, Marcuccio v. Komise

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/49

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. ledna 2010 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. října 2009 ve věci F-94/08, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-12/10 P)
   2010/C 63/86
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení v plném rozsahu a bezvýjimečně;

               —

               určit, že žaloba v prvním stupni, která vedla k vydání napadeného usnesení, byla v plném rozsahu a bezvýjimečně přípustná;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním navrhovatele obsaženým v žalobě v prvním stupni v plném rozsahu a bezvýjimečně;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu veškerých nákladů řízení, které navrhovatel až dosud vynaložil v tomto řízení v souvislosti s projednávanou věcí;

               —

               podpůrně, vrátit projednávanou věc Soudu pro veřejnou službu, v jiném složení, aby rozhodl ve věci samé.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaný kasační opravný prostředek se v zásadě týká usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. října 2009 ve věci F-94/08. Tímto usnesením byla žaloba směřující ke zrušení oznámení ze dne 28. března 2008, kterým Evropská komise informovala navrhovatele o svém záměru zadržet část jeho příspěvku v invaliditě k vyrovnání nákladů, které vznikly v dřívějším sporu, odmítnuta jako zjevně nepřípustná.
   Svá návrhová žádání odůvodňuje navrhovatel zfalšováním a zkreslením skutkového stavu v napadeném usnesení, naprostým nedostatkem odůvodnění, jakož i nesprávným použitím a výkladem zásady tempus regit actum a výrazu akt nepříznivě zasahující do právního postavení.


title: Věc C-19/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. ledna 2011 — Markus Geltl v. Daimler AG

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. ledna 2011 — Markus Geltl v. Daimler AG
   (Věc C-19/11)
   2011/C 113/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Markus Geltl

      Žalovaný: Daimler AG

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno při časově rozsáhlém ději, při němž se má v mnoha dílčích krocích naplnit určitá okolnost nebo přivodit určitá událost, pro použití čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/6/ES (1), čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/124/ES (2) dbát jenom na to, zda se má tato budoucí okolnost nebo budoucí událost považovat za přesnou informaci podle těchto ustanovení směrnic, a tudíž zkoumat, zda lze rozumně očekávat, že tato budoucí okolnost nebo budoucí událost nastane, nebo mohou u takovéhoto časově rozsáhlého děje i dílčí kroky, které již existují nebo nastaly, a které jsou spojeny s uskutečněním budoucí okolnosti nebo události, být přesnými informacemi ve smyslu uvedených ustanovení směrnic?

               2)

               Požaduje rozumné očekávání ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/124/ES posouzení očekávání s převažující nebo vysokou pravděpodobností, nebo je za okolností, při nichž s dostatečnou pravděpodobností z jejich budoucí existence, nebo událostí, které s dostatečnou pravděpodobnosti nastanou v budoucnosti, třeba rozumět, že míra očekávání závisí na účinku na emitenta, a při vysoké způsobilosti k ovlivnění kursu postačí, jestliže možnost, že budoucí okolnost nebo událost nastane, zůstává otevřenou, avšak není nepravděpodobná?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu). Úř. věst. L 96, s. 16; Zvl. vyd. 06/04, s. 367.

      (2)  Směrnice Komise 2003/124/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o definici a uveřejňování důvěrných informací a definici manipulace s trhem. Úř. věst. L 339, s. 70; Zvl. vyd. 06/06 s. 348.


title: Věc T-542/14: Žaloba podaná dne 21. července 2014 – Grupo Bimbo v. OHIM (tvar kulatého sendvičového chleba)

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/21

         Žaloba podaná dne 21. července 2014 – Grupo Bimbo v. OHIM (tvar kulatého sendvičového chleba)
   (Věc T-542/14)
   2014/C 339/25
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexiko, Mexiko) (zástupci: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. května 2014 ve věci R 1911/2013-4, neboť je v rozporu s právem a s platnými zákonnými ustanoveními o ochranných známkách Společenství, a vydal rozsudek, jímž vyhoví návrhovým žádáním obsaženým v této žalobě, buď z důvodu rozlišovací způsobilosti inherentní přihlašované třírozměrné ochranné známce, nebo z důvodu rozlišovací způsobilosti nabyté užíváním, a nařídí zápis přihlášky třírozměrné ochranné známky Společenství č. 1 1 7 47  987 do rejstříku pro třídu 30 mezinárodní klasifikace, neboť je v souladu s právem a opodstatněná;

               —

               po vyhovění této žalobě a zápisu uvedené ochranné známky uložil každému, kdo vyjádří nesouhlas s uvedenými návrhovými žádáními, náhradu nákladů řízení a vrácení poplatků za odvolání uhrazených Úřadu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: třírozměrná ochranná známka ve tvaru kulatého sendvičového chleba pro výrobky zařazené do třídy 30 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 7 47  987

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-187/16: Žaloba podaná dne 4. dubna 2016 – Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/22

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2016 – Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-187/16)
   (2016/C 191/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Tokár, B. R. Killmann, zmocněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Rakouská republika tím,

                           —

                           že veřejné zakázky na služby týkající se výroby určitých dokladů, jako jsou například cestovní pasy s čipem, provizorní pasy, povolení k pobytu, občanské průkazy, doklady pyrotechniků, řidičské průkazy ve formátu platební karty a doklady o registraci ve formátu platební karty, které byly pod i nad prahovými hodnotami platnými pro směrnice 92/50/EHS a 2004/18/ES, v době před i po provedení směrnice 2004/18/ES, zadávala přímo společnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH, a tím,

                           —

                           že zachovala vnitrostátní právní předpisy, jako zejména § 2 odst. 3 Bundesgesetz zur Neuordnung der Rechtsverhältnisse der Österreichischen Staatsdruckerei (Spolkový zákon o nové právní úpravě právních vztahů Rakouské státní tiskárny), které ukládají veřejným zadavatelům povinnost zadávat tyto veřejné zakázky na služby výlučně společnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 a článku 56 SFEU, resp. z článku 4 ve spojení s články 11 až 37 směrnice 92/50/EHS (1), jakož i z článků 14, 20 a 23 až 55 směrnice 2004/18/ES (2);

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně následující:
   Společnost Österreichische Staatsdruckerei GmbH je soukromým podnikem.
   Rakouské právo vyžaduje, aby byla výroba veškerých dokladů, které vyžadují utajení nebo dodržení bezpečnostních předpisů, zadávána výlučně společnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH.
   Rakouští veřejní zadavatelé proto mají povinnost zadávat veřejné zakázky na služby týkající se výroby cestovních pasů s čipem, provizorních pasů, povolení k pobytu, občanských průkazů, řidičských průkazů ve formátu platební karty, dokladů o registraci ve formátu platební karty a dokladů pyrotechniků přímo společnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH.
   Rakouští veřejní zadavatelé měli mít naproti tomu povinnost zadat výrobu uvedených dokladů podnikům, které byly vybrány v rámci zadávacích řízení, která splňují buď požadavky směrnice 92/50/EHS a směrnice 2004/18/ES, nebo která vykazují dostatečný stupeň veřejnosti ve smyslu SFEU.
   Rakousko tím, že rakouští veřejní zadavatelé zadali výrobu uvedených dokladů bez provedení zadávacího řízení společnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH, a tím, že na základě vnitrostátního práva byli povinni zadat výrobu uvedených dokladů pouze společnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z unijního práva.

      (1)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).


title: Věc C-51/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 4. února 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 4. února 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Věc C-51/14)
   2014/C 142/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Předběžné otázky

               1)

               Upravuje čl. 14 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1998/78 (1) nahrazení cukru pro oblast vyrovnání nákladů na skladování vyčerpávajícím způsobem a není podle tohoto ustanovení podmínkou, že cukr, který má být nahrazen jiným cukrem, musí být vyroben jiným výrobcem usazeným na území téhož členského státu?

               2)

               V případě kladné odpovědi: Stanoví čl. 14 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1998/78 pro uplatnění nároku na náhradu nákladů na skladování podmínku, že výrobce cukru „fakticky nahradí“ cukr C, který je určen k nahrazení?

               3)

               Jestliže se čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2670/81 (2) použije v případě nahrazení cukru: Stanoví čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2670/81 pro uplatnění nároku na náhradu nákladů na skladování podmínku, že výrobce cukru „fakticky nahradí“ cukr C, který je určen k nahrazení?

               4)

               Podpůrně: Je ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2670/81 neplatné v tom rozsahu, v němž vyžaduje, aby cukr, který má být nahrazen jiným cukrem, „byl vyroben jiným výrobcem usazeným na území téhož členského státu“?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 1998/78 ze dne 18. srpna 1978, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke kompenzaci nákladů na skladování cukru; Úř. věst. L 231, s. 5.

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2670/81 ze dne 14. září 1981, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výrobu cukru nad rámec kvóty; Úř. věst. L 262, s. 14.


title: Věc C-312/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2015 společností SolarWorld AG proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 14. dubna 2015 ve věci T-393/13, SolarWorld AG v. Evropská komise

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2015 společností SolarWorld AG proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 14. dubna 2015 ve věci T-393/13, SolarWorld AG v. Evropská komise
   (Věc C-312/15 P)
   (2015/C 302/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: SolarWorld AG (zástupci: L. Ruessmann, advokát, J. Beck, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Solsonica SpA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil usnesení Tribunálu ve věci T-393/13, pokud jde o rozhodnutí Tribunálu, že již není potřeba rozhodnout o žalobě na neplatnost a žalobě na náhradu škody;

               —

               určil, že žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody ve věci T-393/13 je přípustná; a

               —

               vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé o žalobě na neplatnost a žalobě na náhradu škody.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál se dopustil pochybění, když konstatoval, že již není potřeba rozhodnout o žalobě na neplatnost a žalobě na náhradu škody.


title: Věc T-324/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Knauf Insulation Technology v. OHIM – Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Obrazová ochranná známka ECOSE TECHNOLOGY — Starší národní slovní ochranná známka ECOSEC FACHADAS — Relativní důvod pro zamítnutí — Riziko záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Knauf Insulation Technology v. OHIM – Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY)
   (Věc T-324/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka ECOSE TECHNOLOGY - Starší národní slovní ochranná známka ECOSEC FACHADAS - Relativní důvod pro zamítnutí - Riziko záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 302/53)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Knauf Insulation Technology (Visé, Belgie) (zástupce: K. Manhaeve, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Saint Gobain Cristalería, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: M. Montañá, S. Sebé a I. Carulla, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2012 (věci R 1193/2011-5 a R 1426/2011-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Saint Gobain Cristalería, SL a Knauf Insulation Technology.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. května 2012 (věci R 1193/2011-5 a R 1426/2011-5) se zrušuje v rozsahu, v jakém odvolací senát zamítl žalobu podanou společností Knauf Insulation Technology na straně jedné a zrušil rozhodnutí námitkového oddělení na straně druhé.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení společnosti Knauf Insulation Technology.

               3.

               Společnost Saint Gobain Cristalería, SL ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení společnosti Knauf Insulation Technology.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29. 9. 2012.


title: Věc F-49/14: Žaloba podaná dne 22. května 2014 – ZZ a další v. Parlament

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/62

         Žaloba podaná dne 22. května 2014 – ZZ a další v. Parlament
   (Věc F-49/14)
   2014/C 292/80
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: M. C. García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí, jímž je jmenován první hodnotitel žalobců v rámci hodnocení za rok 2013

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 4. března 2014 potvrzené dopisem ze dne 8. dubna 2014, jímž byli žalobci informování o jmenování pana X jakožto prvního hodnotitele;

               —

               v případě potřeby přerušit hodnocení za rok 2013;

               —

               okamžitě zbavit funkcí osobu paní X;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-26/15 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. března 2016 – Španělské království v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 1234/2007 — Společná organizace zemědělských trhů — Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 — Příloha I část B 2 bod VI oddíl D pátá odrážka — Odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny — Citrusové plody — Obchodní normy — Ustanovení o označování — Uvádění konzervačních látek nebo jiných chemických látek použitých po sklizni“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/12

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. března 2016 – Španělské království v. Evropská komise
   (Věc C-26/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1234/2007 - Společná organizace zemědělských trhů - Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 - Příloha I část B 2 bod VI oddíl D pátá odrážka - Odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny - Citrusové plody - Obchodní normy - Ustanovení o označování - Uvádění konzervačních látek nebo jiných chemických látek použitých po sklizni“)
   (2016/C 156/16)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B. Schima, I. Galindo Martín a K. Skelly, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


title: Věc T-578/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – National Iranian Oil Company v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Entita působící pod úrovní státu — Aktivní legitimace a právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Povinnost uvést odůvodnění — Uvedení a volba právního základu — Pravomoc Rady — Zásada předvídatelnosti unijních aktů — Pojem, podpora šíření jaderných zbraní“  — Zjevně nesprávné posouzení — Právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu — Proporcionalita — Právo vlastnit majetek“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – National Iranian Oil Company v. Rada
   (Věc T-578/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Entita působící pod úrovní státu - Aktivní legitimace a právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Uvedení a volba právního základu - Pravomoc Rady - Zásada předvídatelnosti unijních aktů - Pojem, podpora šíření jaderných zbraní“ - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu - Proporcionalita - Právo vlastnit majetek“)
   2014/C 292/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: National Iranian Oil Company (Teherán, Írán) (zástupce: J. M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 16).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               National Iranian Oil Company ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc T-441/07: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2007 – Ryanair v. Komise

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/27

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2007 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-441/07)
   (2008/C 37/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupce: E. Vahida, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit v souladu s článkem 232 ES, že Komise opomněla jednat v souladu s povinnostmi, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES, tím, že nezaujala stanovisko ke stížnosti žalobkyně podané Komisi dne 3. listopadu 2005, následované výzvou dopisem ze dne 2. srpna 2007;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů řízení žalobkyně, i kdyby Komise po podání žaloby přijala opatření, v jehož důsledku by podle názoru Soudu již nebylo třeba vydávat rozhodnutí, nebo kdyby Soud žalobu odmítl jako nepřípustnou;

               —

               přijmout další opatření, která Soud může považovat za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Hlavním uplatňovaným žalobním důvodem je skutečnost, že Komise opomněla provést důkladné a nestranné šetření stížnosti podané žalobkyní, podle níž byla údajně poskytnuta protiprávní podpora ve formě výhod přiznaných italským státem společnosti Volare prostřednictvím odpuštění dluhu ve výši kolem 20 milionů eur, které společnost Volare dlužila italským letištím, a snížení letištních poplatků a cen paliva. Podpůrně žalobkyně tvrdí, že Komise nezaujala stanovisko ke stížnosti žalobkyně o údajné diskriminaci v rozporu s pravidly hospodářské soutěže, a tedy o porušení článku 82 ES.
   Žalobkyně tvrdí, že opatření, která jsou předmětem její stížnosti, představují státní podporu, která splňuje všechny podmínky uvedené v čl. 87 odst. 1 ES. Krom toho žalobkyně uvádí, že v případě, že by Soud shledal, že některé z výhod přiznaných společnosti Volare nebyly připsatelné státu, jelikož italská letiště mohla stanovit své poplatky nezávisle, představovaly by tyto výhody diskriminaci v rozporu s pravidly hospodářské soutěže, která nemůže být odůvodněna objektivními důvody, a je tedy v rozporu s článkem 82 ES.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise měla v souladu s ustanoveními nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) a nařízení Komise (ES) č. 773/2004 (2) povinnost důkladně přezkoumat důkazní prostředky a právní argumenty, na které byla upozorněna stěžovatelkou, aby v přiměřené době rozhodla, zda má zahájit řízení, v němž by buď prokázala existenci protiprávního jednání, nebo by stížnost zamítla. Komise po obdržení stížnosti nepřijala žádné rozhodnutí, kterým by potvrdila existenci protiprávního jednání, nebo by poté, co by žalobkyni informovala podle článku 7 nařízení (ES) č. 773/2004, stížnost zamítla, nebo, konečně, by vydala plně odůvodněné rozhodnutí o neprošetření stížnosti díky nedostatku zájmu Společenství.
   Žalobkyně v důsledku toho tvrdí, že došlo prima facie k porušení práva hospodářské soutěže a že Komise k tomuto závěru měla dospět, a tedy zahájit příslušné řízení dříve než za 21 měsíců. Délka trvání nečinnosti Komise proto překročila přiměřenou dobu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 123, s. 18; Zvl. vyd. 08/03, s. 81).


title: Věc C-285/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. června 2015 – Beca Engineering Srl v. Ministero dell’Interno

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. června 2015 – Beca Engineering Srl v. Ministero dell’Interno
   (Věc C-285/15)
   (2015/C 302/19)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Beca Engineering Srl

      Odpůrce: Ministero dell’Interno

      Předběžná otázka

   Brání směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků (1), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882 z roku 2003 ze dne 29. září 2003 (2), tomu, aby komíny musely „být zhotoveny z nehořlavých materiálů“ podle ustanovení obsaženého v příloze IX k páté části, část II legislativního nařízení č. 152 ze dne 3. dubna 2006, týkající se „Zařízení pro vytápění domácností“, které nebylo předmětem oznámení?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 12.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003 o přizpůsobení ustanovení týkajících se výborů, které jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí, stanovených v právních aktech Rady přijatých postupem podle článku 251 Smlouvy o ES, ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES (Úř. věst. L 284, s. 1).


title: Věc T-308/14: Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Neue Halberg-Guss v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/57

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Neue Halberg-Guss v. Komise
   (Věc T-308/14)
   2014/C 223/59
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Neue Halberg-Guss GmbH (Saarbrücken, Německo) (zástupci: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné podle čl. 263 odst. 1 SFEU rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení s ohledem na podporu výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů a důlního plynu podle zákona o upřednostnění obnovitelných energií (EEG) a omezení poplatku EEG pro energeticky náročné podniky proti Spolkové republice Německo – státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), zveřejněné v Úředním věstníku EU dne 7. února 2014, C 37, strana 73, v rozsahu, ve kterém Komise posoudila zvláštní vyrovnávací ustanovení podle § 40 a § 41 EEG jako státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU;

               —

               uložil Komisi podle čl. 87 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu náhradu nezbytných nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU
               Žalobkyně tvrdí, že Komise podporu obnovitelných zdrojů energie prostřednictvím systému poplatků, jakož i zvláštní vyrovnávací ustanovení o omezení poplatku EEG, posoudila jako podporu neprávem, a tedy nemohla zahájit formální vyšetřovací řízení.

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně uvádí, že Komise se při předběžném posouzení otázky, zda je zvláštní ustanovení o vyrovnání podporou, dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož zvláštní vyrovnávací ustanovení jako výjimka z poplatku EEG neposkytuje zvýhodnění, které by energeticky náročné podniky za běžných tržních podmínek neobdržely.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádí, že nebyly použity státní prostředky. Jelikož ani výtěžky z poplatku EEG nejsou státními prostředky, nemohly být státní prostředky dotčeny ani výjimečným ustanovením pro energeticky náročné podniky.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádí, že zvláštní ustanovení o vyrovnání nenarušuje hospodářskou soutěž. Stanoví podmínky hospodářské soutěže, které by existovaly bez poplatku EEG.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zásady legitimního očekávání
               Žalobkyně tvrdí, že Komise vydáním rozhodnutí navíc porušuje zásadu legitimního očekávání. Německá právní úprava na podporu obnovitelných zdrojů energie byla již podrobena podrobnému posouzení z hlediska práva státních podpor. V tomto posouzení Komise v roce 2002 došla k závěru, že převod státních prostředků s ní není spojen. Jelikož EEG 2012 neobsahuje žádné podstatné změny vzhledem k tehdejší právní úpravě, nemohly dotčené hospodářské subjekty počítat s novým posouzením, nýbrž mohly mít důvěru v další existenci úpravy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci
               Konečně žalobkyně zastává názor, že Komise zneužila své posuzovací pravomoci podle článku 107 SFEU a 108 SFEU. Komise sleduje zahájením formálního vyšetřovacího řízení cíl zásadně harmonizovat podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů. Tento základní cíl se ukazuje také v novém návrhu pokynů pro podpory v oblasti životního prostředí a energie, ve kterých Komise poprvé stanoví podrobná pravidla pro podporu obnovitelných energií. Aby však dosáhla harmonizace, musela by Komise použít řízení stanovené k harmonizaci právních předpisů články 116 SFEU a 117 SFEU.


title: Výmaz věci C-333/02

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/18

         Výmaz věci C-333/02 (1)

   (2005/C 296/34)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 4. dubna 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-333/02: Italská republika proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.11.2002.


title: Věc C-600/14: Žaloba podaná dne 22. prosince 2014 – Spolková republika Německo v. Rada Evropské unie

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/17

      Žaloba podaná dne 22. prosince 2014 – Spolková republika Německo v. Rada Evropské unie
      (Věc C-600/14)
      (2015/C 073/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí Rady 2014/699/EU ze dne 24. června 2014 v rozsahu, v němž se týká změny článku 12 Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě (základní úmluva COTIF) a jejích dodatků B (Jednotné právní předpisy pro smlouvu o mezinárodní železniční přepravě zboží – CIM), D (Jednotné právní předpisy pro smlouvy o užívání vozů v mezinárodní železniční přepravě – CUV) a E (Jednotné právní předpisy pro smlouvu o užívání infrastruktury v mezinárodní železniční přepravě – CUI) (článek 1 rozhodnutí ve spojení s odstavcem 3 bodem 4 [v rozsahu, v jakém je dotčen článek 12 základní úmluvy COTIF] a body 5, 7 a 12 přílohy) a

                  —

                  uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

                  1.

                  Podle názoru spolkové vlády článek 91 a čl. 218 odst. 9 SFEU nepřiznávají Unii pravomoc přijmout společný postoj ohledně pravidel, které byly projednány a odsouhlaseny na 25. zasedání revizního výboru úmluvy OTIF. Přijetím tohoto rozhodnutí proto Rada porušila zásadu svěření pravomocí podle čl. 5 odst. 2 věty první SEU.

                  2.

                  Kromě toho je napadené rozhodnutí stiženo nedostatkem odůvodnění, neboť z něj jednoznačně nevyplývá, z jakého titulu má Unie pravomoc k přijetí společného postoje ohledně všech pravidel, které byly projednány a odsouhlaseny na 25. zasedání revizního výboru OTIF.

                  3.

                  Kromě toho Rada porušila zásadu loajální spolupráce ve spojení se zásadou účinné právní ochrany, když napadený právní akt přijala pouze jeden den před zahájením 25. zasedání revizního výboru úmluvy OTIF. V důsledku toho byla Spolkové republice Německo odňata jakákoliv možnost včas se obrátit na Soudní dvůr s cílem získat (předběžnou) právní ochranu proti napadenému rozhodnutí.


title: Věc C-173/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2017 ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. ledna 2017 ve věci T-771/14, ANKO v. Evropská komise

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2017 ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. ledna 2017 ve věci T-771/14, ANKO v. Evropská komise
   (Věc C-173/17 P)
   (2017/C 168/37)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zástupce: Stavroula Paliou, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 ve věci T-771/14 a vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí ve věci samé;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 ve věci T-771/14 obsahuje právní závěry, které jsou v rozporu s normami unijního práva, a napadá je tímto kasačním opravným prostředkem.
   Podle navrhovatelky musí být napadený rozsudek zrušen z následujících důvodů:

               i

                  Zaprvé, zkreslení skutkových okolností, pokud jde o spolehlivost systému pro zaznamenávání pracovní doby.

               ii

                  Zadruhé, nesprávné právní posouzení v souvislosti s činností, pokud jde o pravidla, která se vztahují na předmět a na důkazní břemeno.

               iii

                  Zatřetí, nesprávné právní posouzení v souvislosti s vedlejším opravným prostředkem, pokud jde o pravidla týkající se rozložení důkazního břemene.

               iv

                  Začtvrté, porušení podstatné formální náležitosti, a zejména nedostatek odůvodnění, pokud jde o skutečnost, zda pohledávka Komise byla jistá, o stanovené pevné částce a splatná.


title: Věc C-346/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d’appel de Mons – Belgie) – Ville de Mons v. Base Company SA, dříve KPN Group Belgium SA „Řízení o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/20/ES — Článek 13 — Poplatek za oprávnění instalovat zařízení — Působnost — Obecní právní úprava stanovící poplatkovou povinnost vlastníkům sloupů a stožárů pro mobilní telefonní služby“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d’appel de Mons – Belgie) – Ville de Mons v. Base Company SA, dříve KPN Group Belgium SA
   (Věc C-346/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES - Článek 13 - Poplatek za oprávnění instalovat zařízení - Působnost - Obecní právní úprava stanovící poplatkovou povinnost vlastníkům sloupů a stožárů pro mobilní telefonní služby“)
   (2015/C 398/02)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d’appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Ville de Mons

      Odpůrkyně: Base Company SA, dříve KPN Group Belgium SA

      Výrok

   Článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byl takový poplatek, jako je poplatek dotčený v původním řízení, ukládán vlastníkům takových samostatně stojících staveb, jako jsou vysílací sloupy a stožáry určené k umístění antén, které jsou nezbytné pro fungování mobilní telefonní sítě, které nemohly být umístěny na existujícím objektu.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc C-299/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Evropský parlament, Rada Evropské unie (Žaloba na neplatnost — Sociální zabezpečení — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 4 odst. 2a a článek 10a — Příloha IIa — Nařízení (ES) č. 647/2005 — Zvláštní nepříspěvkové dávky)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-299/05) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 4 odst. 2a a článek 10a - Příloha IIa - Nařízení (ES) č. 647/2005 - Zvláštní nepříspěvkové dávky)
   (2008/C 64/04)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M.-J. Jonczy, D. Martin a V. Kreuschitz, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: G. Ricci, A. Troupiotis, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Veiga, J. Leppo a G. Curmi, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalované: Finská republika (zástupci: T. Pynnä, J. Heliskoski a E. Bygglin, zmocněnci), Švédské království (zástupci: A. Kruse a R. Sobocki, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. O'Neill a M. C. Vajda, zmocněnci)
   Předmět
   Zrušení ustanovení přílohy I bodu 2 nařízení (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, a nařízení Rady (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 (Úř. věst. L 117, s. 1), týkajících se položky W. Finsko, písm. b), položky X. Švédsko, písm. c) a položky Y. Spojené království, písm. d), e) a f)– Zvláštní dávky v hotovosti nepříspěvkové povahy
   Výrok

               1)

               Ustanovení bodu 2 přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, a (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71, uvedená v položkách nazvaných „Finsko“, písm. b), „Švédsko“, písm. c), a „Spojené království“, písm. d) až f), se zrušují.

               2)

               Účinky zápisu příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené v položce nazvané „Spojené království“, písm. d) přílohy IIa nařízení Rady č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, pozměněného nařízením č. 647/2005, jsou zachovány, co se týče výhradně části „pohyblivost“ této dávky, aby mohla být v přiměřené lhůtě přijata příslušná opatření k zajištění jejího zapsání do uvedené přílohy.

               3)

               Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady a rovným dílem nahradí náklady řízení Komise Evropských společenství.

               4)

               Finská republika, Švédské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


title: Věc C-416/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Wikom Deutsche Telekabel GmbH dříve Wikom Elektrik GmbH v. VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte mbH

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/58

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Wikom Deutsche Telekabel GmbH dříve Wikom Elektrik GmbH v. VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte mbH
   (Věc C-416/12) (1)

   2013/C 225/122
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc C-466/03: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Baden-Baden – Německo) – Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH v. Land Baden-Württemberg (Směrnice 69/335/EHS — Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Vnitrostátní právní úprava ukládající notářské poplatky za vyhotovení notářského zápisu o převodu obchodních podílů ve společnostech s ručením omezeným — Rozhodnutí o uložení poplatku — Kvalifikace jako daň nebo poplatek podobný dani z kapitálu — Předchozí formalita — Daně z převodů cenných papírů — Poplatky uhrazovacího charakteru)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Baden-Baden – Německo) – Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-466/03) (1)

   (Směrnice 69/335/EHS - Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Vnitrostátní právní úprava ukládající notářské poplatky za vyhotovení notářského zápisu o převodu obchodních podílů ve společnostech s ručením omezeným - Rozhodnutí o uložení poplatku - Kvalifikace jako „daň nebo poplatek podobný dani z kapitálu“ - Předchozí formalita - Daně z převodů cenných papírů - Poplatky uhrazovacího charakteru)
   (2007/C 199/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Baden-Baden
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH

      Žalovaná: Land Baden-Württemberg
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landgericht Baden-Baden – Výklad čl. 10 písm. c) směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11), ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 (Úř. věst. L 156, s. 23; Zvl. vyd. 09/01, s. 122) – Zvýšení základního kapitálu společnosti s ručením omezeným prostřednictvím vkladu obchodního podílu drženého v jiné společnosti – Poplatky požadované za vyhotovení notářského zápisu o převodu obchodního podílu
   Výrok
   Článek 10 písm. c) směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985, brání vybírání notářských poplatků za vyhotovení notářského zápisu o převodu obchodních podílů ve společnosti, který se uskutečňuje formou vkladu v rámci zvýšení základního kapitálu kapitálové společnosti, a to v systému, jenž se vyznačuje skutečností, že notáři jsou úředníky a poplatky jsou přinejmenším zčásti odváděny státu k financování veřejných výdajů.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


title: Věc C-230/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 2. května 2017 – Érdem Deha Altiner, Isabel Hanna Ravn v. Udlændingestyrelsen (Dánský imigrační úřad)

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 2. května 2017 – Érdem Deha Altiner, Isabel Hanna Ravn v. Udlændingestyrelsen (Dánský imigrační úřad)
   (Věc C-230/17)
   (2017/C 213/30)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Érdem Deha Altiner, Isabel Hanna Ravn

      Odpůrce: Udlændingestyrelsen

      Předběžná otázka

   Brání článek 21 Smlouvy o fungování Evropské unie, ve spojení se směrnicí o volném pohybu (1) a obdobně podle uvedené směrnice, členskému státu, aby odmítl přiznat odvozené právo pobytu státnímu příslušníkovi třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Unie, jenž je státním příslušníkem daného členského státu a který se vrátil do tohoto členského státu poté, co vykonal své právo volného pohybu, pokud tento rodinný příslušník nevstoupí na území daného členského státu nebo nepodá žádost o právo pobytu v přirozené souvislosti s návratem daného občana Unie do tohoto členského státu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. 2004, L 158, s. 77).


title: Věc T-32/07: Žaloba podaná dne 7. února 2007 – Slovensko v. Komise

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/29

         Žaloba podaná dne 7. února 2007 – Slovensko v. Komise
   (Věc T-32/07)
   (2007/C 69/58)
   Jednací jazyk: slovenština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Slovenská republika (zástupce: J. Čorba, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že napadené rozhodnutí je neplatné,

               —

               zachovat podle čl. 231 odst. 2 ES ty účinky napadeného rozhodnutí, na jejichž základě žalobkyně rozhoduje o celkovém množství povolenek na emise a jejich přidělení jednotlivým provozovatelům na svém území, a to v případě, že Soud prvního stupně se nepřikloní k názoru uvedenému v bodě 95 žaloby,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně zpochybňuje rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 týkajícího se národního alokačního plánu přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Slovenskou republikou v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1). Ve smyslu sporného rozhodnutí určité aspekty národního alokačního plánu Slovenska nejsou v souladu s přílohou III směrnice 2003/87/ES.
   Žalobkyně odůvodňuje svou žalobu tím, že Komise porušila čl. 9 odst. 3 ve spojení s čl. 9 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87/ES a zásadu legitimního očekávání tím, že bez ohledu na národní alokační plán uplatnila v napadeném rozhodnutí vlastní způsob určení maximálního celkového průměrného ročního množství povolenek na emise, čímž neoprávněně převzala úlohu, kterou směrnice svěřuje členskému státu.
   Kromě toho žalobkyně tvrdí, že i kdyby byla žalovaná oprávněna uplatnit vlastní způsob určení celkového množství povolenek na emise, tím, že nekonzultovala jeho uplatnění před vydáním napadeného rozhodnutí se žalobkyní, porušila zásadu loajální spolupráce orgánů Společenství s orgány členských států.
   Navíc žalovaná porušila čl. 9 odst. 3 ve spojení s článkem 1 a čl. 9 odst. 1 a kritérii 1 až 4 přílohy III 2003/87/ES a obecnou právní zásadu tím, že postup určení celkového množství povolenek na emise, který uplatnila, nezohledňuje potřebu zvýšení výroby elektrické energie na území žalobkyně z uhlíkově náročných zdrojů v důsledku povinnosti uzavření dvou bloků jaderné elektrárny v Jaslovských Bohunicích.
   Nakonec žalobkyně uvádí, že došlo k porušení podstatné procesní náležitosti dostatečného odůvodnění.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/007, s. 631).


title: Věc C-407/04 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. ledna 2007 – Dalmine SpA v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Trh s bezešvými ocelovými trubkami — Ochrana domácích trhů — Smlouva o dodávkách — Práva obhajoby — Výpověď ve vlastní neprospěch — Důkazy anonymního původu — Pokuta — Odůvodnění — Rovné zacházení — Pokyny o metodě stanovování pokut — Velikost relevantního trhu a dotyčného podniku — Polehčující okolnosti)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. ledna 2007 – Dalmine SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-407/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Trh s bezešvými ocelovými trubkami - Ochrana domácích trhů - Smlouva o dodávkách - Práva obhajoby - Výpověď ve vlastní neprospěch - Důkazy anonymního původu - Pokuta - Odůvodnění - Rovné zacházení - Pokyny o metodě stanovování pokut - Velikost relevantního trhu a dotyčného podniku - Polehčující okolnosti)
   (2007/C 56/04)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Dalmine SpA (zástupci: A. Sinagra, M. Siragusa a F. Moretti, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Whelan a F. Amato, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 8. července 2004, Dalmine v. Komise (T-50/00), kterým se částečně zrušuje rozhodnutí Komise 2003/382/ES ze dne 8. prosince 1999 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (IV/E-1/35.860-B bezešvé ocelové trubky) [oznámeno pod číslem C(1999)4154] a kterým se stanoví výše pokuty uložené žalobcům
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Dalmine SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc T-480/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2014 – You-View.tv v. OHIM – YouView TV (YouView+) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství YouView+ — Starší obrazová ochranná známka Beneluxu You View You-View.tv — Opožděné předložení dokumentů — Posuzovací pravomoc svěřená čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Pojem ‚není-li stanoveno jinak‘  — Pravidlo 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2014 – You-View.tv v. OHIM – YouView TV (YouView+)
   (Věc T-480/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství YouView+ - Starší obrazová ochranná známka Beneluxu You View You-View.tv - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc svěřená čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pojem ‚není-li stanoveno jinak‘ - Pravidlo 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   2014/C 282/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: You-View.tv (Anverpy, Belgie) (zástupce: S. Criel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: YouView TV Ltd (Londýn, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. června 2013 (věc R 2112/2012 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi You-View.tv a YouView TV Ltd.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. června 2013 (věc R 2112/2012 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi You-View.tv a YouView TV Ltd se zrušuje.

               2.

               Ve zbývají části se návrhová žádání žaloby zamítají.

               3.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23. 11. 2013.


title: Věc T-499/14: Žaloba podaná dne 23. června 2014 – Ertico – Its Europe v. Komise

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/14

         Žaloba podaná dne 23. června 2014 – Ertico – Its Europe v. Komise
   (Věc T-499/14)
   2014/C 380/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe) (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Wellinger a K. T'Syen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí validační komise Evropské komise ze dne 15. dubna 2014, jež rozhodla, že žalobkyni nelze považovat za mikropodnik, malý a střední podnik podle doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (Úř. věst. L 124, s. 36); a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že závěr validační komise, že žalobkyni nelze považovat za mikropodnik, malý a střední podnik, se zakládá na zjevně nesprávném výkladu čl. 3 odst. 4 přílohy doporučení Komise 2003/361/ES.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že validační komise tím, že dospěla k závěru, že žalobkyni nelze považovat za mikropodnik, malý a střední podnik a tím, že umožnila Komise požadovat vrácení grantů ze sedmého rámcového programu, které byly žalobkyni v minulosti přiznány, porušila základní zásady unijního práva, a to zásadu a) řádné správy, b) právní jistoty a c) ochrany oprávněných očekávání žalobkyně.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že validační komise porušila právo žalobkyně na obhajobu a zásadu řádné správy tím, že žalobkyni nedala příležitosti účinně vyjádřit své názory.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že validační komise nesplnila svou povinnost řádně odůvodnit své rozhodnutí.


title: Věc C-229/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hanseatische Oberlandesgericht v Brémách ze dne 27. května 2004 ve věci Crailsheimer Volksbank eG proti Klausi Conradsovi, Franku Schulzkemu a Petře Schulzke-Lösche a Joachimu Nitschkemu

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hanseatische Oberlandesgericht v Brémách ze dne 27. května 2004 ve věci Crailsheimer Volksbank eG proti Klausi Conradsovi, Franku Schulzkemu a Petře Schulzke-Lösche a Joachimu Nitschkemu
   (Věc C-229/04)
   (2004/C 201/17)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Hanseatische Oberlandesgericht v Brémách (Německo) ze dne 27. května 2004 ve věci Crailsheimer Volksbank eG proti Klausi Conradsovi, Franku Schulzkemu a Petře Schulzke-Lösche a Joachimu Nitschkemu, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 2. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hanseatische Oberlandesgericht v Brémách žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících předběžných otázkách:

               1)

               Je slučitelné s čl. 1 odst. 1 směrnice 85/577/EHS (1), pokud jde o práva spotřebitelů a zejména jejich právo odstoupit od smlouvy, aby byla vázána nejen na existenci situace podomního prodeje ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice, ale také na dodatečná kritéria přičitatelnosti, jako je účast třetí osoby při uzavírání smlouvy vědomě zapříčiněná obchodníkem nebo nedbalost obchodníka týkající se jednání třetí osoby ve spojení s podomním prodejem?

               2)

               Je slučitelné s čl. 5 odst. 2 směrnice 85/577/EHS, aby byl hypoteční dlužník povinen vrátit věřiteli v případě zrušení smlouvy o úvěru částku smluvenou v situaci podomního prodeje, když dlužník nechal tuto částku převést na účet, se kterým ve skutečnosti již nemohl disponovat?

               3)

               Je slučitelné s čl. 5 odst. 2 směrnice 85/577/EHS, aby hypoteční dlužník, vázán povinností vrátit úvěr z důvodu zrušení smlouvy z jeho strany, byl povinen učinit tak nikoliv ve splátkových termínech stanovených ve smlouvě, ale okamžitě jednorázovou úhradou?

               4)

               Je slučitelné s čl. 5 odst. 2 směrnice 85/577/EHS, aby byl hypoteční dlužník povinen, v případě povinnosti vrátit úvěr z důvodů zrušení smlouvy z jeho strany, uhradit úroky v tržní výši?

      (1)  Úř. věst. L 372, s. 31.


title: Věc T-236/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2010 — Německo v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Schválení účetních závěrek — Rozpočtový rok 2006 — Datum použití čl. 32 odst. 5 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1290/2005 — Závaznost jednostranného prohlášení Komise přiloženého k protokolu ze zasedání Výboru stálých zástupců )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2010 — Německo v. Komise
   (Věc T-236/07) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Schválení účetních závěrek - Rozpočtový rok 2006 - Datum použití čl. 32 odst. 5 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1290/2005 - Závaznost jednostranného prohlášení Komise přiloženého k protokolu ze zasedání Výboru stálých zástupců)
   2010/C 346/77
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: původně M. Lumma a J. Möller, poté J. Möller a N. Graf Vitzthum, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: F. Erlbacher, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2007/327/ES ze dne 27. dubna 2007 o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2006 (Úř. věst. L 122, s. 51)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc C-143/08: Žaloba podaná dne 7. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/18

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-143/08)
   (2008/C 142/29)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Kaduczak a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/73/ES (1) ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (2), a v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě této směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2006/73/ES uplynula dne 31. ledna 2007.

      (1)  Úř. věst. L 241, s. 26.

      (2)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. července 2004 ve věci T-384/02, Fernando Valenzuela Marzo proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Odměna — Příspěvek na usídlení — Čl. 9 odst. 3 přílohy VII služebního řádu — Lhůta jednoho roku)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/21

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 15. července 2004
   ve věci T-384/02, Fernando Valenzuela Marzo proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Odměna - Příspěvek na usídlení - Čl. 9 odst. 3 přílohy VII služebního řádu - Lhůta jednoho roku)
   (2004/C 239/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-384/02, Fernando Valenzuela Marzo, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupený M.-A. Lucasem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Curral a V. Joris, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. listopadu 2001 a ze dne 13. února 2002, kterými byla žalobci zamítnuta druhá polovina příspěvku na usídlení z důvodu, že k usídlení jeho rodiny v místě výkonu jeho práce nedošlo ve lhůtě 1 roku, stanovené ve služebním řádu, poté, co uzavřel služební poměr, a jednak návrh, aby bylo Komisi uloženo uhradit mu druhou polovinu příspěvku na usídlení, zvýšenou o úroky ve výši 8 % p.a., Soud (třetí senát), ve složení p. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; tajemník: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý z účastníků ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc T-373/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — El Corte Inglés v. OHIM — Pucci International (Emidio Tucci) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Emidio Tucci — Starší obrazové ochranné známky Společenství a starší národní slovní a obrazové ochranné známky Emilio Pucci a EMILIO PUCCI — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a odst. 3 nařízení č. 207/2009 — Ochranná známka, jež by neprávem těžila z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 — Povinnost (uvést) odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — El Corte Inglés v. OHIM — Pucci International (Emidio Tucci)
   (Věc T-373/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Emidio Tucci - Starší obrazové ochranné známky Společenství a starší národní slovní a obrazové ochranné známky Emilio Pucci a EMILIO PUCCI - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a odst. 3 nařízení č. 207/2009 - Ochranná známka, jež by neprávem těžila z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 - Povinnost (uvést) odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 355/45
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně J. L. Rivas Zurdo, E. López Camba a E. Seijo Veiguela, poté J. L. Rivas Zurdo a E. Seijo Veiguela, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Emilio Pucci International BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto a E. Gavuzzi, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. června 2012 (spojené věci R 770/2008-2 a R 826/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Emilio Pucci International BV a El Corte Inglés, SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               El Corte Inglés, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc T-76/08: Žaloba podaná dne 15. února 2008 – E.I. du Pont de Nemours a další v. Komise

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/22

         Žaloba podaná dne 15. února 2008 – E.I. du Pont de Nemours a další v. Komise
   (Věc T-76/08)
   (2008/C 116/40)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: E.I. du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Spojené státy), DuPont Performance Elastomers LLC (Wilmington, Spojené státy), DuPont Performance Elastomers SA (Ženeva, Švýcarsko) (zástupci: J. Boyce a A. Lyle-Smythe, solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit čl. 1 písm. b) rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že E.I. du Pont se účastnila protiprávního jednání;

               —

               zrušit čl. 2 písm. b) rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá E.I. du Pont pokutu;

               —

               snížit pokuty uložené žalobkyním na základě čl. 2 písm. b) rozhodnutí; a

               —

               uložit Komisi nést vlastní náklady řízení a náhradu nákladů řízení žalobkyň.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 5910 konečné ze dne 5. prosince 2007 (Věc COMP/F/38.629 – Chloroprénový kaučuk), kterým Komise rozhodla, že žalobkyně společně s dalšími podniky porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že se účastnily jediné a trvající dohody a/nebo jednání ve vzájemné shodě v odvětví chloroprénového kaučuku.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, nesprávného právního posouzení a neposkytla dostatečné odůvodnění svého rozhodnutí tím, že

               —

               stanovila, že žalobkyně E.I. du Pont je odpovědná za účast společného podniku DuPont Dow Elastomers na kartelu v období následujícím poté, co žalobkyně E.I. du Pont převedla celou svou činnost v odvětví kaučuku, včetně chloroprénového kaučuku, na DuPont Dow Elastomers;

               —

               uložila pokutu E.I. du Pont za období před převodem jejích činností v odvětví kaučuku na DuPont Dow Elastomers, přičemž uplynula lhůta, kterou má Komise na uložení pokuty;

               —

               neprokázala legitimní zájem na vydání rozhodnutí proti E.I. du Pont v tomto případě;

               —

               neprokázala, že Bayer a DuPont Dow Elastomers uzavřely dohodu nebo ujednání ohledně uzavírání závodů;

               —

               použila pro dobu trvání kartelu multiplikátor 6,5 rovnající se šesti letům a šesti celým měsícům, zatímco účast DuPont Dow Elastomers trvala pouze šest let a jeden celý měsíc;

               —

               neposkytla žalobkyním maximální možné snížení pokuty ze shovívavosti ve výši 30 % a

               —

               rozhodla, že zaměstnanec DuPont Dow Elastomers se účastnil na kartelu.


title: Věc C-547/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 28. října 2016 – Gasorba S.L., Josefa Rico Gil a Antonio Ferrándiz González v. Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 28. října 2016 – Gasorba S.L., Josefa Rico Gil a Antonio Ferrándiz González v. Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.
   (Věc C-547/16)
   (2017/C 022/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé: Gasorba S.L., Josefa Rico Gil a Antonio Ferrándiz González

      Odpůrkyně: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Brání podle článku 16 („Jednotné uplatňování práva hospodářské soutěže Společenství“) nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy rozhodnutí Komise [2006/446/ES (2)] ze dne 12. dubna 2006 ohledně řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/B-1/38.348 –Repsol C. P. P.) tomu, aby vnitrostátní soud prohlásil dohody, jež jsou v něm zahrnuty, za neplatné s ohledem na dobu trvání výhradního odběru, přestože mohou být prohlášeny za neplatné z jiných důvodů, například z toho důvodu, že dodavatel uloží kupujícímu (nebo dalšímu prodejci) nejnižší prodejní cenu pro veřejnost?

               2)

               Lze v takovém případě mít za to, že dlouhodobé smlouvy dotčené rozhodnutím o závazcích požívají s ohledem na toto rozhodnutí individuálního osvobození podle čl. 101 odst. 3 SFEU?

      (1)  Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.

      (2)  Úř věst. 2006, L 176, s. 104.


title: Věc T-68/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Novartis v. OHIM (CARE TO CARE) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CARE TO CARE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Novartis v. OHIM (CARE TO CARE)
      (Věc T-68/13) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CARE TO CARE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
      (2014/C 71/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Rajh a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. listopadu 2012 (věc R 953/2012-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení CARE TO CARE jako ochranné známky Společenství.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Novartis AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/2

         Přidělení soudců k senátům, v nichž zasedají tři soudci
   (2008/C 301/03)
   Soudní dvůr na schůzi konané dne 30. září 2008 rozhodl přidělit soudce k senátům následujícím způsobem:
   Pátý senát
   p. Ilešič, předseda senátu
   p. Tizzano, p. Borg Barthet, p. Levits, p. Kasel, soudci
   Šestý senát
   p. Bonichot, předseda senátu
   p. Schiemann, p. Makarczyk, p. Kūris, p. Bay Larsen, pí Toader, soudci
   Sedmý senát
   p. Ó Caoimh, předseda senátu
   p. Cunha Rodrigues, p. Klučka, p. Lõhmus, pí Lindh, p. Arabadžev, soudci
   Osmý senát
   p. von Danwitz, předseda senátu
   pí Silva de Lapuerta, p. Juhász, p. Arestis, p. Malenovský, soudci


title: Věc T-365/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Bateaux Mouches v. OHIM – Castanet (BATEAUX MOUCHES) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství BATEAUX MOUCHES — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a čl. 51 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 a čl. 51 odst. 2 nařízení č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Bateaux Mouches v. OHIM – Castanet (BATEAUX MOUCHES)
   (Věc T-365/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství BATEAUX MOUCHES - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a čl. 51 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 a čl. 51 odst. 2 nařízení č. 40/94“)
   (2009/C 32/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Compagnie des bateaux mouches SA (Paříž, Francie) (zástupce: D. de Leusse, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Jean-Noël Castanet (Mnichov, Německo) (zástupce: J. Sulzer, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. září 2006 (věc R 1172/2005-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Jean-Noëlem Castanetem a Compagnie des bateaux mouches SA.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Compagnie des bateaux mouches SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-106/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2015 – Synergy Hellas v. Komise „Rozhodčí doložka — Šestý a sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace — Předčasné vypovězení smluv — Legitimní očekávání — Přiměřenost — Dobrá víra — Mimosmluvní odpovědnost — Překvalifikování žaloby — Souběh návrhů na smluvní a mimosmluvní náhradu újmy — Systém včasného varování (EWS) — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům — Příčinná souvislost“

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2015 – Synergy Hellas v. Komise
   (Věc T-106/13) (1)

   („Rozhodčí doložka - Šestý a sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace - Předčasné vypovězení smluv - Legitimní očekávání - Přiměřenost - Dobrá víra - Mimosmluvní odpovědnost - Překvalifikování žaloby - Souběh návrhů na smluvní a mimosmluvní náhradu újmy - Systém včasného varování (EWS) - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Příčinná souvislost“)
   (2016/C 007/23)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Atény, Řecko) (zástupci: M. Angelopoulos a K. Damis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a A. Sauka, zmocněnci, ve spolupráci s L. Athanassiou a G. Gerapetritisem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrhy na smluvní a mimosmluvní náhradu újmy formulované v souvislosti s plněním několika smluv, které Komise uzavřela s žalobkyní na základě šestého a sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


title: Věc C-304/10: Žaloba podaná dne 22. června 2010 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/22

         Žaloba podaná dne 22. června 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-304/10)
   ()
   2010/C 246/38
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Wilderspin a D. Milanowska, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/82/ES ze dne 29. dubna 2004 o povinnosti dopravců předávat údaje o cestujících (1) a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 7 této směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2004/82 do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 5. září 2006.

      (1)  Úř. věst. L 261, s. 24; Zvl. vyd. 19/07, s. 74.


title: Věc F-80/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. října 2013 — Gomes Moreira v. ECDC ( „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Předčasné vypovězení smlouvy na dobu určitou — Narušení pouta důvěry — Disciplinární pochybení“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/20

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. října 2013 — Gomes Moreira v. ECDC
   (Věc F-80/11) (1)

   (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Předčasné vypovězení smlouvy na dobu určitou - Narušení pouta důvěry - Disciplinární pochybení)
   2013/C 377/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Joaquim Paulo Gomes Moreira (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a D. Abrau Caldas, advokáti)

      Žalovaný: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (zástupci: původně A. Ammon, zmocněnec, poté R. Trott, zmocněnec, D. Waelbroek a A. Duron, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba znějící na zrušení rozhodnutí o vypovězení žalobcovy smlouvy z disciplinárních důvodů a na zaplacení určité částky jakožto náhrady údajné majetkové a nemajetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 11. října 2010 se zrušuje v rozsahu, v němž dočasně zprošťovalo žalobce výkonu služby.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 319, 29.10.2011, s. 30.


title: Věc T-319/14: Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Drogenhilfe Köln Projekt v. OHIM (Rauschbrille)

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/38

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Drogenhilfe Köln Projekt v. OHIM (Rauschbrille)
   (Věc T-319/14)
   2014/C 212/49
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Drogenhilfe Köln Projekt GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: V. Schoene, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. ledna 2014 ve věci R 1356/2013-1 a vrácení věci OHIM k novému přezkoumání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Rauschbrille“ pro výrobky a služby náležející do tříd 9, 41 a 44

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-346/13: Žaloba podaná dne 2. července 2013 — Řecká Republika v. Komise

text:
               24.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/15

         Žaloba podaná dne 2. července 2013 — Řecká Republika v. Komise
   (Věc T-346/13)
   2013/C 245/19
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, X. Basakou a A. Vasilopoulou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2013/214/EU ze dne 2. května 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (oznámeno pod číslem C(2013) 2436) (Úř. věst. L 123, s. 11) v rozsahu, v němž se týká Řecké republiky, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Pokud jde o finanční úpravy v prováděcím rozhodnutí Komise 2013/214/EU ze dne 2. května 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (oznámeno pod číslem C(2013) 2436) (Úř. věst. L 123, s. 11), v rozsahu, v němž se tímto rozhodnutím Řecké republice ukládá finanční úprava v celkové výši 6 175 094,49 euro za výdaje, které vynaložila v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova, Osa 2, 2007-13, opatření spjatá s plochou v rozpočtových letech 2009 a 2010 (rok podání žádosti 2008 a 2009) Řecká republika uvádí tyto žalobní důvody směřující ke zrušení:

               Svým prvním žalobním důvodem směřujícím ke zrušení Řecká republika tvrdí, že rozhodnutí nemá právní základ a není odůvodněné, pokud jde o navrhovanou 5 % paušální úpravu z důvodu, že kontroly na místě týkající se všech přijatých závazků se neprováděly na všech zemědělských pozemcích, které se uvádí v žádostech o podporu pro roky rozhodné z hlediska ověřování.

               Svým druhým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení Řecká republika uvádí, že rozhodnutí týkající se uložení paušální úpravy 2 %, které je odůvodněno zjištěním, že se našly obecné nedostatky týkající se proveditelnosti zpráv o kontrole AEO v rozporu s čl. 28 odst. 1 nařízení Komise č. 796/2004 (1), bylo přijato na základě skutkového omylu a v každém případě není odůvodněné.

               Svým třetím žalobním důvodem směřujícím ke zrušení Řecká republika uvádí, že rozhodnutí nemá právní základ a není odůvodněné, pokud jde o uložení paušální úpravy 2 % v samostatné oblasti „ekologické zemědělství“ a „ekologický chov“, jelikož platební agentura byla povinna kromě zvláštních kontrol, které jak se na jednání ukázalo, vykonávaly, pokud jde o předmětná opatření, zvláštní akreditované orgány v oblasti ekologického zemědělství a chovu, vykonávat své vlastní kontroly.

               Svým čtvrtým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení Řecká republika uvádí, že navrhovaná paušální úprava 5 % je z důvodu, že některé povinnosti, zejména ty, které se týkají užívání hnojiv, produktů na ochranu rostlin, pesticidů a ostatních obdobných látek, podléhaly především vizuální kontrole, v rozporu se zásadou proporcionality. Rozhodnutí Komise je nedostatečné a dokonce rozporné.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18)