title: Věc C-321/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2021 Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. dubna 2021 ve věci T-378/20, Ryanair v. Komise (SAS, Dánsko; Covid-19)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2021 Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. dubna 2021 ve věci T-378/20, Ryanair v. Komise (SAS, Dánsko; Covid-19)
      (Věc C-321/21 P)
      (2021/C 349/21)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair DAC (zástupci: E. Vahida a F. C. Laprévote, advokáti, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros a V. Blanc, advokátka)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Dánské království, Francouzská republika, SAS AB

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  určil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí Komise C(2020) 2416 final ze dne 15. dubna 2020 o státní podpoře SA.56795 (2020/N) – Dánsko – Náhrada škod způsobených společnosti SAS pandemií COVID-19 je neplatné; a

                  —

                  uložil Komisi, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Ryanair, a uložil vedlejším účastníkům řízení v prvním stupni a (případně) v řízení o tomto kasačním opravném prostředku, že ponesou vlastní náklady řízení;

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka šest důvodů.
      Zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl argument navrhovatelky, podle něhož Komise porušila požadavek, podle něhož podpora poskytnutá podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU neslouží k nápravě škody způsobené jediné oběti.
      Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu při aplikaci čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a zásady proporcionality ve vztahu ke škodě způsobené společnosti SAS pandemií COVID-19.
      Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl argument navrhovatelky, podle něhož došlo k neodůvodněnému porušení zásady zákazu diskriminace.
      Začtvrté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu, když zamítl navrhovatelčin argument týkající se porušení svobody usazování a volného pohybu služeb.
      Zapáté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu, pokud jde o to, že nebylo zahájeno formální vyšetřovací řízení.
      Zašesté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu, pokud jde o to, že nebylo uvedeno odůvodnění.


title: Věc C-336/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 27. května 2021 – L GmbH v. F GmbH, BW a SW

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 27. května 2021 – L GmbH v. F GmbH, BW a SW
      (Věc C-336/21)
      (2021/C 349/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Korneuburg

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: L GmbH

         Odpůrci v odvolacím řízení: F GmbH, BW a SW

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že letecký dopravce není povinen zaplatit náhradu podle článku 7 nařízení č. 261/2004, je-li cílového místa určení cestujících dosaženo se zpožděním 7 hodin a 41 minut, neboť na letu předcházejícím letu, který předcházel dotčenému letu, bylo letadlo poškozeno zásahem blesku; technik servisní společnosti pověřené leteckou společností, který byl povolán po přistání letadla, konstatoval pouze menší poškození, které však nemělo nepříznivý vliv na funkčnost letadla („some minor findings“); let předcházející dotčenému letu se uskutečnil; během Pre-Flight-Checks před zahájením letu předcházejícího dotčenému letu však bylo zjištěno, že letoun již není provozuschopný; a letecký dopravce proto namísto původně plánovaného a poškozeného letadla použil náhradní letadlo, jímž byl let uskutečněn se zpožděním na odletu v trvání 7 hodin a 40 minut?

                  2.

                  Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že jedním z přiměřených opatření, která musí letecký dopravce přijmout, je nabídnout cestujícím změnu rezervace na jiný let, jímž by dosáhli svého cílového místa určení s menším zpožděním, ačkoliv letecký dopravce uskutečnil let namísto letadla, které již nebylo provozuschopné, náhradním letadlem, jímž cestující dosáhli svého cíle s větším zpožděním?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-353/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. června 2021 Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. dubna 2021 ve věci T-388/20, Ryanair v. Komise (Finnair I; Covid-19)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. června 2021 Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. dubna 2021 ve věci T-388/20, Ryanair v. Komise (Finnair I; Covid-19)
      (Věc C-353/21 P)
      (2021/C 349/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair DAC (zástupci: E. Vahida a F. C. Laprévote, advokáti, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros a V. Blanc, advokátka)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Španělské království, Francouzská republika, Finská republika

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  určil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí Komise C(2020) 3387 final ze dne 18. května 2020 o státní podpoře SA.56809 (2020/N) – Finsko – COVID-19: režim státních úvěrových záruk ve prospěch společnosti Finnair je neplatné; a

                  —

                  uložil Komisi, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Ryanair, a uložil vedlejším účastníkům řízení v prvním stupni a (případně) v řízení o tomto kasačním opravném prostředku, že ponesou vlastní náklady řízení;

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka pět důvodů.
      Zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu, když zamítl návrhové žádání navrhovatelky týkající se porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.
      Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl argument navrhovatelky, podle něhož došlo k neodůvodněnému porušení zásady zákazu diskriminace.
      Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu, když zamítl navrhovatelčin argument týkající se porušení svobody usazování a volného pohybu služeb.
      Začtvrté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu, pokud jde o to, že nebylo zahájeno formální vyšetřovací řízení.
      Zapáté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu, pokud jde o to, že nebylo uvedeno odůvodnění.


title: Věc C-363/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti (Itálie) dne 9. června 2021 – Ferrovienord SpA v. Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti (Itálie) dne 9. června 2021 – Ferrovienord SpA v. Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT
      (Věc C-363/21)
      (2021/C 349/25)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte dei Conti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Ferrovienord SpA

         Žalovaný: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT

         Vedlejší účastníci řízení: Procura generale della Corte dei conti, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání pravidlo přímé použitelnosti [Evropského systému účtů (ESA)] 2010 (1) a zásada užitečného účinku tohoto nařízení a směrnice [2011/85/EU (2)] takové vnitrostátní právní úpravě, která omezuje pravomoc příslušného vnitrostátního soudu ohledně správného uplatnění ESA 2010 pouze pro účely vnitrostátní právní úpravy o omezení veřejných výdajů, což vylučuje hlavní užitečný účinek [unijní] právní úpravy, tedy ověření transparentnosti a spolehlivosti rozpočtových zůstatků, jejichž prostřednictvím lze ověřit konvergenci Itálie ke [střednědobému rozpočtovému cíli (SRC)]?

                  2)

                  Brání pravidlo přímé použitelnosti ESA 2010 a zásada užitečného účinku tohoto nařízení a směrnice [2011/85/EU], pokud jde o organizační oddělení rozpočtového orgánu a kontrolních orgánů, takové vnitrostátní právní úpravě, která omezuje účinky rozhodnutí příslušného vnitrostátního soudu ohledně správného uplatnění ESA 2010 pouze pro účely vnitrostátní právní úpravy o omezení veřejných výdajů, což vylučuje jakýkoli nezávislý přezkum subjektivního vymezení účtů italské veřejné správy (jak je kvalifikována pro účely [unijního práva]), jehož prostřednictvím lze ověřit konvergenci Itálie k SRC?

                  3)

                  Brání zásada právního státu vyjádřená v zásadě účinné soudní ochrany a zásadě rovnocennosti opravných prostředků takové vnitrostátní právní úpravě, která:

                              a)

                              brání jakémukoli soudnímu přezkumu ohledně přesného uplatňování ESA 2010 ze strany [Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT)] (Národní statistický úřad) pro účely vymezení sektoru S.13, a tedy ohledně správnosti, transparentnosti a spolehlivosti rozpočtových zůstatků, jejichž prostřednictvím je třeba ověřit konvergenci Itálie k SRC (porušení zásady účinnosti ochrany)?

                              b)

                              vystavuje žalobkyni, pokud by byl výklad pravidla navržený žalovanými správními orgány shledán správným, a to i prostřednictvím autentického výkladového zákona, dvojímu břemenu soudní žaloby a následným rizikům rozporu rozhodnutí o existenci statusu [unijního] práva, což v praxi znemožňuje účinnou ochranu jejího práva v době potřebné pro splnění z toho vyplývajících povinností (tedy v rozpočtovém roce) a maří právní jistotu ohledně existence statusu vládní instituce?

                              c)

                              pokud bude výklad ustanovení navržený žalovanými správními orgány shledán správným, a to i za použití autentického výkladového zákona, stanoví, že o správnosti rozpočtového vymezení rozhoduje jiný soud než ten, kterému italská Ústava vyhrazuje pravomoc rozhodovat o rozpočtovém právu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 ze dne 21. května 2013 o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii (Úř. věst. 2013, L 174, s. 1).

         (2)  Směrnice Rady 2011/85/EU ze dne 8. listopadu 2011 o požadavcích na rozpočtové rámce členských států (Úř. věst. 2011, L 306, s. 41).


title: Věc C-364/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti (Itálie) dne 10. června 2021 – Federazione Italiana Triathlon v. Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti (Itálie) dne 10. června 2021 – Federazione Italiana Triathlon v. Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Věc C-364/21)
      (2021/C 349/26)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte dei Conti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Federazione Italiana Triathlon

         Žalovaní: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Vedlejší účastník řízení: Procura generale della Corte dei conti

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání pravidlo přímé použitelnosti [Evropského systému účtů (ESA)] 2010 (1) a zásada užitečného účinku tohoto nařízení a směrnice [2011/85/EU (2)] takové vnitrostátní právní úpravě, která omezuje pravomoc příslušného vnitrostátního soudu ohledně správného uplatnění ESA 2010 pouze pro účely vnitrostátní právní úpravy o omezení veřejných výdajů, což vylučuje hlavní užitečný účinek [unijní] právní úpravy, tedy ověření transparentnosti a spolehlivosti rozpočtových zůstatků, jejichž prostřednictvím lze ověřit konvergenci Itálie ke [střednědobému rozpočtovému cíli (SRC)]?

                  2)

                  Brání pravidlo přímé použitelnosti ESA 2010 a zásada užitečného účinku tohoto nařízení a směrnice [2011/85/EU], pokud jde o organizační oddělení rozpočtového orgánu a kontrolních orgánů, takové vnitrostátní právní úpravě, která omezuje účinky rozhodnutí příslušného vnitrostátního soudu ohledně správného uplatnění ESA 2010 pouze pro účely vnitrostátní právní úpravy o omezení veřejných výdajů, což vylučuje jakýkoli nezávislý přezkum subjektivního vymezení účtů italské veřejné správy (jak je kvalifikována pro účely [unijního práva]), jehož prostřednictvím lze ověřit konvergenci Itálie k SRC?

                  3)

                  Brání zásada právního státu vyjádřená v zásadě účinné soudní ochrany a zásadě rovnocennosti opravných prostředků takové vnitrostátní právní úpravě, která:

                              a)

                              brání jakémukoli soudnímu přezkumu ohledně přesného uplatňování ESA 2010 ze strany [Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT)] (Národní statistický úřad) pro účely vymezení sektoru S.13, a tedy ohledně správnosti, transparentnosti a spolehlivosti rozpočtových zůstatků, jejichž prostřednictvím je třeba ověřit konvergenci Itálie k SRC (porušení zásady účinnosti ochrany)?

                              b)

                              vystavuje žalobkyni, pokud by byl výklad pravidla navržený žalovanými správními orgány shledán správným, a to i prostřednictvím autentického výkladového zákona, dvojímu břemenu soudní žaloby a následným rizikům rozporu rozhodnutí o existenci statusu [unijního] práva, což v praxi znemožňuje účinnou ochranu jejího práva v době potřebné pro splnění z toho vyplývajících povinností (tedy v rozpočtovém roce) a maří právní jistotu ohledně existence statusu vládní instituce?

                              c)

                              pokud bude výklad ustanovení navržený žalovanými správními orgány shledán správným, a to i za použití autentického výkladového zákona, stanoví, že o správnosti rozpočtového vymezení rozhoduje jiný soud než ten, kterému italská Ústava vyhrazuje pravomoc rozhodovat o rozpočtovém právu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 ze dne 21. května 2013 o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii (Úř. věst. 2013, L 174, s. 1).

         (2)  Směrnice Rady 2011/85/EU ze dne 8. listopadu 2011 o požadavcích na rozpočtové rámce členských států (Úř. věst. 2011, L 306, s. 41).


title: Spojené věci C-804/18 a C-341/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht – Německo) – IX v. WABE eV (C-804/18) a MH Müller Handels GmbH v. MJ (C-341/19) („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2000/78/ES – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Diskriminace na základě náboženského vyznání nebo víry – Interní pravidlo soukromého podniku, které zakazuje na pracovišti viditelné nošení jakéhokoliv politického, filozofického nebo náboženského symbolu nebo nošení nápadných a rozměrných politických, filozofických nebo náboženských symbolů – Přímá nebo nepřímá diskriminace – Přiměřenost – Vyvážení svobody náboženského vyznání a jiných základních práv – Legitimita politiky neutrality přijaté zaměstnavatelem – Nezbytnost prokázat existenci hospodářské újmy zaměstnavatele“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht – Německo) – IX v. WABE eV (C-804/18) a MH Müller Handels GmbH v. MJ (C-341/19)
      (Spojené věci C-804/18 a C-341/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Diskriminace na základě náboženského vyznání nebo víry - Interní pravidlo soukromého podniku, které zakazuje na pracovišti viditelné nošení jakéhokoliv politického, filozofického nebo náboženského symbolu nebo nošení nápadných a rozměrných politických, filozofických nebo náboženských symbolů - Přímá nebo nepřímá diskriminace - Přiměřenost - Vyvážení svobody náboženského vyznání a jiných základních práv - Legitimita politiky neutrality přijaté zaměstnavatelem - Nezbytnost prokázat existenci hospodářské újmy zaměstnavatele“)
      (2021/C 349/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soudy

      Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: IX (C-804/18), MH Müller Handels GmbH (C-341/19)

         Žalovaní: WABE eV (C-804/18), MJ (C-341/19)

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 a čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že interní pravidlo podniku, které zakazuje zaměstnancům nosit na pracovišti jakýkoli viditelný symbol politického, filozofického nebo náboženského přesvědčení, nezakládá ve vztahu k zaměstnancům, kteří z důvodu náboženských pravidel dodržují určitá pravidla oblékání, přímou diskriminaci na základě náboženského vyznání nebo přesvědčení, pokud je toto pravidlo uplatňováno obecně a bez rozdílu.

                  2)

                  Článek 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že rozdílné zacházení nepřímo založené na náboženském vyznání nebo přesvědčení, vyplývající z interního pravidla podniku, které zakazuje zaměstnancům nosit na pracovišti jakýkoliv viditelný symbol politického, filozofického nebo náboženského přesvědčení, může být odůvodněno vůlí zaměstnavatele uplatňovat vůči svým zákazníkům nebo uživatelům politiku politické, filozofické a náboženské neutrality za předpokladu zaprvé, že tato politika odpovídá skutečné potřebě tohoto zaměstnavatele, kterou musí zaměstnavatel prokázat, přičemž musí být zohledněna zejména legitimní očekávání uvedených zákazníků nebo uživatelů, jakož i nepříznivé důsledky, které by tento zaměstnavatel nesl při neexistenci takové politiky, s ohledem na povahu jeho činnosti nebo její kontext, zadruhé, že toto rozdílné zacházení je způsobilé zajistit řádné uplatňování této politiky neutrality, což vyžaduje, aby tato politika byla uplatňována soudržně a systematicky, a zatřetí, že se tento zákaz omezuje na to, co je skutečně nezbytné s ohledem na skutečný rozsah a závažnost nepříznivých důsledků, kterým se zaměstnavatel snaží takovým zákazem zabránit.

                  3)

                  Článek 2 odst. 2 písm. b) bod i) směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že nepřímá diskriminace na základě náboženského vyznání nebo přesvědčení vyplývající z interního pravidla podniku, které zakazuje nošení viditelných politických, filozofických nebo náboženských symbolů na pracovišti s cílem zajistit v rámci tohoto podniku politiku neutrality, může být odůvodněna pouze, pokud se tento zákaz vztahuje na jakoukoliv viditelnou formu vyjádření náboženského, politického nebo filozofického přesvědčení. Zákaz, který je omezen na nošení nápadných a rozměrných symbolů politického, filozofického nebo náboženského přesvědčení, může představovat přímou diskriminaci na základě náboženského vyznání či přesvědčení, kterou každopádně nelze odůvodnit na základě tohoto ustanovení.

                  4)

                  Článek 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní předpisy na ochranu svobody náboženského vyznání mohou být v rámci přezkumu přiměřenosti rozdílného zacházení nepřímo založeného na náboženském vyznání nebo přesvědčení zohledněny jako příznivější ustanovení ve smyslu čl. 8 odst. 1 této směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.

         Úř. věst. C 255, 29.7.2019.


title: Věc C-453/19 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. července 2021 – Deutsche Lufthansa AG v. Evropská komise, Land Rheinland-Pfalz, Ryanair DAC („Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Podpory ve prospěch letišť a leteckých společností – Rozhodnutí, kterým byla opatření ve prospěch letiště Frankfurt-Hahn kvalifikována jako státní podpora slučitelná s vnitřním trhem a kterým byla konstatována neexistence státních podpor ve prospěch leteckých společností využívajících toto letiště – Nepřípustnost žaloby na neplatnost – Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU – Fyzická nebo právnická osoba, které se dotčené rozhodnutí bezprostředně a osobně nedotýká – Účinná soudní ochrana“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. července 2021 – Deutsche Lufthansa AG v. Evropská komise, Land Rheinland-Pfalz, Ryanair DAC
      (Věc C-453/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Podpory ve prospěch letišť a leteckých společností - Rozhodnutí, kterým byla opatření ve prospěch letiště Frankfurt-Hahn kvalifikována jako státní podpora slučitelná s vnitřním trhem a kterým byla konstatována neexistence státních podpor ve prospěch leteckých společností využívajících toto letiště - Nepřípustnost žaloby na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Fyzická nebo právnická osoba, které se dotčené rozhodnutí bezprostředně a osobně nedotýká - Účinná soudní ochrana“)
      (2021/C 349/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deutsche Lufthansa AG (zástupce: A. Martin-Ehlers, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a S. Noë, zmocněnci), Land Rheinland-Pfalz (zástupci: C. Koenig, professeur), Ryanair DAC (zástupci: G. Berrisch, Rechtsanwalt, D. Vasbeck, advokát a B. Byrne, solicitor)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost Deutsche Lufthansa AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, Spolkové země Porýní-Falc a společnosti Ryanair DAC.

         (1)  Úř. věst. C 263, 5.8.2019.


title: Věc C-535/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa (Senāts)- Lotyšsko) – A („Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb osob – Občanství Unie – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Článek 3 odst. 1 písm. a) – Dávky v nemoci – Pojem – Článek 2 a čl. 11 odst. 3 písm. e) – Směrnice 2004/38/ES – Článek 7 odst. 1 písm. b) – Právo pobytu po dobu delší než tři měsíce – Podmínka uzavření zdravotního pojištění s krytím všech rizik – Článek 24 – Rovné zacházení – Hospodářsky nečinný státní příslušník členského státu pobývající na území jiného členského státu – Odmítnutí hostitelského členského státu zařadit tuto osobu do svého systému veřejného zdravotního pojištění“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa (Senāts)- Lotyšsko) – A
      (Věc C-535/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb osob - Občanství Unie - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 3 odst. 1 písm. a) - Dávky v nemoci - Pojem - Článek 2 a čl. 11 odst. 3 písm. e) - Směrnice 2004/38/ES - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Právo pobytu po dobu delší než tři měsíce - Podmínka uzavření zdravotního pojištění s krytím všech rizik - Článek 24 - Rovné zacházení - Hospodářsky nečinný státní příslušník členského státu pobývající na území jiného členského státu - Odmítnutí hostitelského členského státu zařadit tuto osobu do svého systému veřejného zdravotního pojištění“)
      (2021/C 349/04)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: A

         za přítomnosti: Latvijas Republikas Veselības ministrija

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 988/2009 ze dne 16. září 2009 musí být vykládán v tom smyslu, že poskytování státem hrazené zdravotní péče osobám spadajícím do kategorií oprávněných příjemců definovaných vnitrostátními právními předpisy bez jakéhokoliv individuálního a diskrečního posouzení jejich osobních potřeb představuje „dávky v nemoci“ ve smyslu uvedeného ustanovení, které tak spadají do působnosti nařízení.

                  2)

                  Článek 11 odst. 3 písm. e) nařízení č. 883/2004 ve znění nařízení č. 988/2009 vykládaný ve světle čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které vylučují z práva být pojištěni v rámci veřejného systému zdravotního pojištění hostitelského členského státu, aby mohli požívat zdravotní péče financované tímto členským státem, hospodářsky nečinné občany Unie, kteří jsou státními příslušníky jiných členských států, jež podle čl. 11 odst. 3 písm. e) nařízení č. 883/2004 ve znění nařízení č. 988/2009 podléhají právním předpisům hostitelského členského státu a na základě čl. 7 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice využívají svého práva na pobyt na území dotčeného státu.
                  Článek 4 a čl. 11 odst. 3 písm. e) nařízení č. 883/2004 ve znění nařízení č. 988/2009, jakož i čl. 7 odst. 1 písm. b) a článek 24 směrnice 2004/38 musí být vykládány v tom smyslu, že však nebrání tomu, aby účast takových občanů Unie v tomto systému nebyla bezplatná, aby se tak předešlo tomu, že se uvedení občané stanou nepřiměřenou zátěží pro veřejné finance hostitelského členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 328, 30.9.2019.


title: Věc C-758/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Protodikeio Athinon – Řecko) – OH v. ID („Řízení o předběžné otázce – Články 268, 270, 340 a 343 SFEU – Protokol (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie – Články 11, 17 a 19 – Bývalý člen Evropské komise – Vynětí z pravomoci soudů – Žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti – Zbavení imunity – Pravomoc Soudního dvora Evropské unie“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Protodikeio Athinon – Řecko) – OH v. ID
      (Věc C-758/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Články 268, 270, 340 a 343 SFEU - Protokol (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie - Články 11, 17 a 19 - Bývalý člen Evropské komise - Vynětí z pravomoci soudů - Žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti - Zbavení imunity - Pravomoc Soudního dvora Evropské unie“)
      (2021/C 349/06)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Protodikeio Athinon

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: OH

         Žalovaný: ID

         Výrok

      Soudní dvůr Evropské unie má výlučnou pravomoc, která nepřipouští pravomoc vnitrostátních soudů, rozhodovat o žalobě na určení mimosmluvní odpovědnosti podané bývalým dočasným zaměstnancem Evropské komise z důvodu protiprávního jednání, které přičítá členovi tohoto orgánu, jehož byl spolupracovníkem a které Komisi vedlo k ukončení pracovního poměru s tímto zaměstnancem. Taková žaloba musí směřovat nikoli proti dotčenému členovi Komise, ale proti Unii zastoupené Komisí.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc C-848/19 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 – Spolková republika Německo v. Polská republika, Evropská komise, Lotyšská republika, Litevská republika („Kasační opravný prostředek – Článek 194 odst. 1 SFEU – Zásada energetické solidarity – Směrnice 2009/73/ES – Vnitřní trh se zemním plynem – Článek 36 odst. 1 – Rozhodnutí Evropské komise o přezkumu podmínek pro výjimku z pravidel týkajících se přístupu třetích osob a regulace sazeb udělenou plynovodu OPAL na základě žádosti německého regulačního orgánu – Žaloba na neplatnost“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/7

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 – Spolková republika Německo v. Polská republika, Evropská komise, Lotyšská republika, Litevská republika
      (Věc C-848/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 194 odst. 1 SFEU - Zásada energetické solidarity - Směrnice 2009/73/ES - Vnitřní trh se zemním plynem - Článek 36 odst. 1 - Rozhodnutí Evropské komise o přezkumu podmínek pro výjimku z pravidel týkajících se přístupu třetích osob a regulace sazeb udělenou plynovodu OPAL na základě žádosti německého regulačního orgánu - Žaloba na neplatnost“)
      (2021/C 349/08)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a D. Klebs, zmocněnci, ve spolupráci s H. Hallerem, T. Heitlingem, L. Reiser a V. Vacha, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Kawnik a M. Nowacki, zmocněnci), Evropská komise (zástupkyně: O. Beynet a K. Herrmann, zmocněnkyně), Lotyšská republika (zástupci: původně K. Pommere, V. Soņeca a E. Bārdiņš, poté K. Pommere, V. Kalniņa a E. Bārdiņš, zmocněnci), Litevská republika (zástupci: R. Dzikovič a K. Dieninis, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

                  2)

                  Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Polskou republikou.

                  3)

                  Lotyšská republika, Litevská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc C-851/19 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. července 2021 – DK v. Evropská služba pro vnější činnost („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Disciplinární řízení – Disciplinární sankce – Stanovení této sankce – Krácení výše důchodu – Trestněprávní a občanskoprávní sankce uložené vnitrostátními soudy – Celkové nebo částečné nahrazení nemajetkové újmy způsobené Evropské unii – Nerelevantnost této náhrady – Článek 10 služebního řádu úředníků Evropské unie – Zásada rovného zacházení – Zásada proporcionality“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/8

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. července 2021 – DK v. Evropská služba pro vnější činnost
      (Věc C-851/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Disciplinární řízení - Disciplinární sankce - Stanovení této sankce - Krácení výše důchodu - Trestněprávní a občanskoprávní sankce uložené vnitrostátními soudy - Celkové nebo částečné nahrazení nemajetkové újmy způsobené Evropské unii - Nerelevantnost této náhrady - Článek 10 služebního řádu úředníků Evropské unie - Zásada rovného zacházení - Zásada proporcionality“)
      (2021/C 349/09)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: DK (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, poté S. Orlandi, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. Spáč, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  DK se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc C-30/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil n° 2 de Madrid – Španělsko) – RH v. AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v občanských věcech – Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Článek 7 bod 2 – Příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti – Místo, kde se škoda projevila – Kartelová dohoda, která byla prohlášena za neslučitelnou s článkem 101 SFEU a článkem 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru – Určení mezinárodní a místní příslušnosti – Koncentrace příslušnosti ve prospěch specializovaného soudu“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/8

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid – Španělsko) – RH v. AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA
      (Věc C-30/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 7 bod 2 - Příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Místo, kde se škoda projevila - Kartelová dohoda, která byla prohlášena za neslučitelnou s článkem 101 SFEU a článkem 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru - Určení mezinárodní a místní příslušnosti - Koncentrace příslušnosti ve prospěch specializovaného soudu“)
      (2021/C 349/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: RH

         Žalované: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA

         Výrok

      Článek 7 bod 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že na trhu dotčeném koluzními ujednáními o stanovování cen a zvyšování cen zboží je mezinárodně a místně příslušný k rozhodnutí o žalobě na náhradu škody způsobené těmito ujednáními, která jsou v rozporu s článkem 101 SFEU, z hlediska místa, kde se škoda projevila, buď soud, v jehož obvodu podnik, jenž se domnívá, že byl poškozen, koupil zboží dotčené uvedenými ujednáními, nebo v případě nákupů provedených tímto podnikem na více místech, soud, v jehož obvodu se nachází sídlo uvedeného podniku.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc C-60/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā apgabaltiesa – Lotyšsko) – „Latvijas dzelzceļš“ VAS v. Valsts dzelzceļa administrācija („Řízení o předběžné otázce – Železniční doprava – Směrnice 2012/34/EU – Jednotný evropský železniční prostor – Článek 13 odst. 2 a 6 – Přístup k zařízením služeb a k službám souvisejícím s železniční dopravou – Nařízení (EU) 2017/2177 – Přeměna zařízení – Oprávnění regulačního subjektu“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā apgabaltiesa – Lotyšsko) – „Latvijas dzelzceļš“ VAS v. Valsts dzelzceļa administrācija
      (Věc C-60/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Železniční doprava - Směrnice 2012/34/EU - Jednotný evropský železniční prostor - Článek 13 odst. 2 a 6 - Přístup k zařízením služeb a k službám souvisejícím s železniční dopravou - Nařízení (EU) 2017/2177 - Přeměna zařízení - Oprávnění regulačního subjektu“)
      (2021/C 349/11)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Administratīvā apgabaltiesa

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně:„Latvijas dzelzceļš“ VAS

         Žalovaná: Valsts dzelzceļa administrācija

         za přítomnosti:„Baltijas Ekspresis“ AS

         Výrok

                  1)

                  Článek 13 odst. 2 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost poskytnout všem železničním podnikům nediskriminační přístup k zařízením služeb ve smyslu čl. 3 bodu 11 této směrnice, která jsou uvedena v její příloze II bodu 2, nemůže být uložena vlastníkům takových zařízení, kteří nejsou jejich provozovateli.

                  2)

                  Článek 13 odst. 6 směrnice 2012/34 musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na situaci, v níž vlastník budovy, ve které se nachází zařízení služeb ve smyslu čl. 3 bodu 11 této směrnice, jež je využíváno, zamýšlí ukončit nájemní smlouvu týkající se této budovy za účelem užívání posledně uvedené budovy pro vlastní potřeby.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc C-190/20: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – DocMorris NV v. Apothekerkammer Nordrhein („Řízení o předběžné otázce – Humánní léčivé přípravky podléhající omezení výdeje na lékařský předpis – Směrnice 2001/83/ES – Oblast působnosti – Reklama na zásilkovou lékárnu, jejímž cílem je ovlivnit nikoli volbu zákazníka pro daný léčivý přípravek, ale volbu lékárny – Propagační hra – Volný pohyb zboží – Vnitrostátní právní úprava – Zákaz nabízet, oznamovat nebo poskytovat výhody a jiné reklamní dárky v oblasti léčivých přípravků – Způsoby prodeje, které nespadají do působnosti článku 34 SFEU“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/10

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – DocMorris NV v. Apothekerkammer Nordrhein
      (Věc C-190/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Humánní léčivé přípravky podléhající omezení výdeje na lékařský předpis - Směrnice 2001/83/ES - Oblast působnosti - Reklama na zásilkovou lékárnu, jejímž cílem je ovlivnit nikoli volbu zákazníka pro daný léčivý přípravek, ale volbu lékárny - Propagační hra - Volný pohyb zboží - Vnitrostátní právní úprava - Zákaz nabízet, oznamovat nebo poskytovat výhody a jiné reklamní dárky v oblasti léčivých přípravků - Způsoby prodeje, které nespadají do působnosti článku 34 SFEU“)
      (2021/C 349/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: DocMorris NV

         Žalovaná: Apothekerkammer Nordrhein

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012 musí být vykládána v tom smyslu, že se nevztahuje na vnitrostátní právní úpravu zakazující lékárně, která prodává léčivé přípravky zásilkovým způsobem, aby pořádala reklamní akci v podobě výherní soutěže umožňující účastníkům vyhrát jiné předměty každodenního života než léčivé přípravky, přičemž účast na této hře je podmíněna zasláním objednávky na humánní léčivý přípravek podléhající omezení výdeje na lékařský předpis společně s tímto lékařským předpisem.

                  2)

                  Článek 34 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že takové vnitrostátní právní úpravě nebrání.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Věc C-241/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance du Luxembourg – Belgie) – BJ v. État belge („Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb pracovníků – Volný pohyb kapitálu – Daň z příjmů – Právní předpisy o zamezení dvojímu zdanění – Příjmy dosažené v jiném členském státě, než je stát bydliště – Způsob výpočtu osvobození od daně v členském státě bydliště – Ztráta části určitých daňových výhod“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/10

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance du Luxembourg – Belgie) – BJ v. État belge
      (Věc C-241/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Volný pohyb kapitálu - Daň z příjmů - Právní předpisy o zamezení dvojímu zdanění - Příjmy dosažené v jiném členském státě, než je stát bydliště - Způsob výpočtu osvobození od daně v členském státě bydliště - Ztráta části určitých daňových výhod“)
      (2021/C 349/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance du Luxembourg

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: BJ

         Žalovaný: État belge

         Výrok

                  1)

                  Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání daňové právní úpravě členského státu, jejíž použití má za následek, že daňový poplatník s bydlištěm v tomto členském státě ztrácí při výpočtu jeho daně z příjmů v uvedeném členském státě část daňových výhod poskytnutých tímto členským státem z důvodu, že má tento poplatník příjem z výkonu závislé výdělečné činnosti v jiném členském státě, zdanitelný v tomto jiném členském státě a osvobozený od daně v prvním členském státě na základě dvoustranné smlouvy o zamezení dvojímu zdanění.

                  2)

                  Okolnost, že dotyčný poplatník nedosahuje významnějších příjmů v členském státě bydliště, nemá vliv na odpověď poskytnutou na první otázku, jelikož tento členský stát je s to přiznat mu dotčené daňové výhody.

                  3)

                  Okolnost, že na základě smlouvy o zamezení dvojímu zdanění uzavřené mezi členským státem bydliště a členským státem zaměstnání dotčený daňový poplatník v rámci zdanění příjmů, kterých dosáhl v druhém členském státě, požíval daňových výhod upravených daňovými právními předpisy tohoto druhého členského státu, nemá vliv na odpověď poskytnutou na první předběžnou otázku, jelikož tato smlouva ani daňová právní úprava členského státu bydliště nestanoví, že tyto výhody budou zohledněny, a jelikož tyto daňové výhody nezahrnují určité výhody, na které má poplatník v zásadě nárok v členském státě bydliště.

                  4)

                  Okolnost, že v členském státě zaměstnání získal dotyčný daňový poplatník snížení daně ve výši přinejmenším odpovídající výši daňových výhod, které ztratil v členském státě bydliště, nemá vliv na odpověď poskytnutou na první předběžnou otázku.

                  5)

                  Článek 63 odst. 1 a čl. 65 odst. 1 písm. a) SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání daňové právní úpravě členského státu, jejíž použití vede k tomu, že poplatník s bydlištěm v tomto členském státě ztrácí část daňových výhod poskytnutých tímto členským státem z důvodu, že tento poplatník dosahuje příjmů z jím vlastněného bytu v jiném členském státě, zdanitelných v tomto jiném členském státě a osvobozených od daně v prvně uvedeném členském státě na základě dvoustranné smlouvy o zamezení dvojímu zdanění.

         (1)  Úř. věst. C 297, 7.9.2020.


title: Věc C-370/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht München (Německo) dne 15. června 2021 – DOMUS-SOFTWARE-AG v. Marc Braschoß Immobilien GmbH

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht München (Německo) dne 15. června 2021 – DOMUS-SOFTWARE-AG v. Marc Braschoß Immobilien GmbH
      (Věc C-370/21)
      (2021/C 349/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht München

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v odvolacím řízení: DOMUS-SOFTWARE-AG

         Odpůrkyně v odvolacím řízení: Marc Braschoß Immobilien GmbH

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice 2011/7/EU (1) ve spojení s jejím článkem 3 vykládán v tom smyslu, že v případě opakovaně vznikajících pohledávek z poplatků z jednoho smluvního vztahu existuje nárok na obdržení alespoň paušální částky ve výši 40 eur pro každou jednotlivou pohledávku?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. 2011, L 48, s. 1).


title: Věc C-378/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 21. června 2021 – P GmbH

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 21. června 2021 – P GmbH
      (Věc C-378/21)
      (2021/C 349/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzgericht

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: P GmbH

         Dotčený orgán: Finanzamt Österreich

         Předběžné otázky:

                  1)

                  Je podle článku 203 směrnice o DPH (1) povinen zaplatit daň z přidané hodnoty vystavitel faktury, pokud – jako v případě jako je tento – nemůže dojít k ohrožení daňových příjmů, protože příjemci služeb jsou koneční spotřebitelé, kteří nemají nárok na odpočet daně?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, takže je vystavitel faktury povinen odvést DPH podle čl. 203 směrnice o DPH:

                              a.

                              Je možné neprovedení opravy faktur vůči příjemcům plnění, pokud je na jedné straně vyloučeno ohrožení daňových příjmů a na druhé straně je oprava faktur fakticky nemožná?

                              b.

                              Brání opravě daně z přidané hodnoty skutečnost, že daň zaplatili koncoví spotřebitelé v rámci úplaty a osoba povinná k dani se tak opravou daně z přidané hodnoty obohatí?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-380/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 18. ledna 2021 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Ryanair DAC

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 18. ledna 2021 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Ryanair DAC
      (Věc C-380/21)
      (2021/C 349/29)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Odpůrkyně: Ryanair DAC

         Předběžná otázka

      Může být pojem „osoba zaměstnaná převážně na území členského státu, ve kterém má bydliště“, obsažený v čl. 14 odst. 2 písm. a) bodě ii) [nařízení č. 1408/71 (1) ve znění pozdějších předpisů] vykládán obdobně jako pojem, který (v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech, příslušnosti a ve věcech individuálních pracovních smluv [nařízení (ES) č. 44/2001 (2)]) čl. 19 odst. 2 písm. a) [posledně uvedeného nařízení] definuje jako „míst[o], kde zaměstnanec obvykle vykonává svou práci“, opět v odvětví letectví a palubního personálu [nařízení (EHS) č. 3922/91 (3)], tak jak jej vykládá judikatura Soudního dvora Evropské unie uvedená v odůvodnění?

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2).

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1).

         (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví (Úř. věst. L 373, s. 4).


title: Věc C-405/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Višje sodišče v Mariboru (Slovinsko) dne 30. června 2021 – FV v. NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d.

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Višje sodišče v Mariboru (Slovinsko) dne 30. června 2021 – FV v. NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d.
      (Věc C-405/21)
      (2021/C 349/30)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Višje sodišče v Mariboru

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: FV

         Odpůrkyně: NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d.

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 3 odst. 1 ve spojení s články 8 a 8a směrnice Rady 93/13/EHS (1) vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním ustanovením, která kvalifikují dvě podmínky „poctivosti“ a „významné nerovnováhy“ jako alternativy (odlišné, autonomní a vzájemně nezávislé podmínky), takže pro účely rozhodnutí o zneužívající povaze smluvního ujednání postačuje existence rozhodujících skutečností, které lze přičíst pouze jedné z výše uvedených podmínek?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


title: Věc T-245/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Benavides Torres v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zapsání jména žalobce na seznamy – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu – Zásada řádné správy – Právo na účinnou soudní ochranu – Nesprávné posouzení“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Benavides Torres v. Rada
      (Věc T-245/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zapsání jména žalobce na seznamy - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Zásada řádné správy - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení“)
      (2021/C 349/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič a A. Antoniadis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/90 ze dne 22. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 16 I, s. 14), a ke zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/88 ze dne 22. ledna 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 16 I, s. 6 ), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Antoniovi José Benavides Torresovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 200, 11.6.2018.


title: Věc T-246/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Moreno Pérez v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zapsání jména žalobce na seznamy – Ponechání jména žalobce na seznamech – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu – Zásada řádné správy – Právo na účinnou soudní ochranu – Nesprávné posouzení“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Moreno Pérez v. Rada
      (Věc T-246/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zapsání jména žalobce na seznamy - Ponechání jména žalobce na seznamech - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Zásada řádné správy - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení“)
      (2021/C 349/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maikel José Moreno Pérez (Caracas, Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič a A. Antoniadis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/90 ze dne 22. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 16 I, s. 14), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10), a dále ke zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/88 ze dne 22. ledna 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 16 I, s. 6), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Maikelovi José Moreno Pérezovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 200, 11.6.2018.


title: Věc T-247/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Lucena Ramírez v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zapsání jména žalobce na seznamy – Ponechání jména žalobce na seznamech – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu – Zásada řádné správy – Právo na účinnou soudní ochranu – Nesprávné posouzení“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Lucena Ramírez v. Rada
      (Věc T-247/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zapsání jména žalobce na seznamy - Ponechání jména žalobce na seznamech - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Zásada řádné správy - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení“)
      (2021/C 349/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Tibisay Lucena Ramírez (Caracas, Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič a A. Antoniadis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/90 ze dne 22. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 16 I, s. 14), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10), a dále ke zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/88 ze dne 22. ledna 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 16 I, s. 6), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Tibisay Lucena Ramírez se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 200, 11.6.2018.


title: Věc T-248/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Cabello Rondón v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zapsání jména žalobce na seznamy – Ponechání jména žalobce na seznamech – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu – Zásada řádné správy – Právo na účinnou soudní ochranu – Nesprávné posouzení – Svoboda projevu“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Cabello Rondón v. Rada
      (Věc T-248/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zapsání jména žalobce na seznamy - Ponechání jména žalobce na seznamech - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Zásada řádné správy - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení - Svoboda projevu“)
      (2021/C 349/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Diosdado Cabello Rondón (Caracas, Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič, V. Piessevaux a A. Antoniadis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/90 ze dne 22. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 16 I, s. 14), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10), a dále ke zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/88 ze dne 22. ledna 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 16 I, s. 6), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Diosdadu Cabello Rondónovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 200, 11.6.2018.


title: Věc T-249/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Saab Halabi v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zapsání jména žalobce na seznamy – Ponechání jména žalobce na seznamech – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu – Zásada řádné správy – Právo na účinnou soudní ochranu – Nesprávné posouzení – Svoboda projevu“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Saab Halabi v. Rada
      (Věc T-249/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zapsání jména žalobce na seznamy - Ponechání jména žalobce na seznamech - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Zásada řádné správy - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení - Svoboda projevu“)
      (2021/C 349/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Tarek William Saab (Caracas, Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič, V. Piessevaux a A. Antoniadis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/90 ze dne 22. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 16 I, s. 14), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10), a dále ke zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/88 ze dne 22. ledna 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 16 I, s. 6), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Tareku William Saab Halabimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 200, 11.6.2018.


title: Věc T-550/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Harrington Padrón v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zapsání jména žalobce na seznamy – Nesprávné posouzení – Právo vlastnit majetek“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Harrington Padrón v. Rada
      (Věc T-550/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zapsání jména žalobce na seznamy - Nesprávné posouzení - Právo vlastnit majetek“)
      (2021/C 349/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič, V. Piessevaux a A. Antoniadis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/901 ze dne 25. června 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 160 I, s. 12), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/899 ze dne 25. června 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 160 I, s. 5), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Katherine Nayarith Harrington Padrón se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-551/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Oblitas Ruzza v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zapsání jména žalobce na seznamy – Ponechání jména žalobce na seznamech – Nesprávné posouzení – Právo na vlastnictví“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Oblitas Ruzza v. Rada
      (Věc T-551/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zapsání jména žalobce na seznamy - Ponechání jména žalobce na seznamech - Nesprávné posouzení - Právo na vlastnictví“)
      (2021/C 349/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sandra Oblitas Ruzza (Caracas, Venezuela) (zástupci: F. Di Gianni a L. Giuliano, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou a P. Mahnič, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/901 ze dne 25. června 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 160 I, s. 12), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10), a dále ke zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/899 ze dne 25. června 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 160 I, s. 5), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Sandře Oblitas Ruzza se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-552/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Moreno Reyes v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zařazení jména žalobce na seznamy – Ponechání jména žalobce na seznamech – Nesprávné posouzení“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Moreno Reyes v. Rada
      (Věc T-552/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení jména žalobce na seznamy - Ponechání jména žalobce na seznamech - Nesprávné posouzení“)
      (2021/C 349/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Xavier Antonio Moreno Reyes (Caracas, Venezuela) (zástupci: F. Di Gianni a L. Giuliano, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou a P. Mahnič, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/901 ze dne 25. června 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 160, s. 12), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/899 ze dne 25. června 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 160, s. 5), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/901 ze dne 25. června 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele, rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele, prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/899 ze dne 25. června 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele a prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele se zrušují v rozsahu, v němž se tyto akty týkají Xaviera Antonia Morena Reyese.

                  2)

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-553/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Rodríguez Gómez v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zařazení jména žalobce na seznamy – Ponechání jména žalobce na seznamech – Nesprávné posouzení – Právo na vlastnictví“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Rodríguez Gómez v. Rada
      (Věc T-553/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení jména žalobce na seznamy - Ponechání jména žalobce na seznamech - Nesprávné posouzení - Právo na vlastnictví“)
      (2021/C 349/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Delcy Eloina Rodríguez Gómez (Caracas, Venezuela) (zástupci: F. Di Gianni a L. Giuliano, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou a P. Mahnič, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/901 ze dne 25. června 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 160, s. 12), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/899 ze dne 25. června 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 160, s. 5), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Delcy Eloina Rodríguez Gómez se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-554/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Hernández Hernández v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zařazení jména žalobce na seznamy – Ponechání jména žalobce na seznamech – Nesprávné posouzení – Právo na vlastnictví“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Hernández Hernández v. Rada
      (Věc T-554/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení jména žalobce na seznamy - Ponechání jména žalobce na seznamech - Nesprávné posouzení - Právo na vlastnictví“)
      (2021/C 349/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Socorro Elizabeth Hernández Hernández (Caracas, Venezuela) (zástupci: F. Di Gianni a L. Giuliano, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou a P. Mahnič, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/901 ze dne 25. června 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 160, s. 12), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/899 ze dne 25. června 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 160, s. 5), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Socorro Elizabeth Hernández Hernández se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-32/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Harrington Padrón v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Ponechání jména žalobce na seznamech – Nesprávné posouzení“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Harrington Padrón v. Rada
      (Věc T-32/19) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání jména žalobce na seznamech - Nesprávné posouzení“)
      (2021/C 349/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou a P. Mahnič, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Katherine Nayarith Harrington Padrón se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 103, 18.3.2019.


title: Věc T-35/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Benavides Torres v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Zmrazení finančních prostředků – Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Ponechání jména žalobce na seznamech – Nesprávné posouzení“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Benavides Torres v. Rada
      (Věc T-35/19) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Zmrazení finančních prostředků - Seznamy osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání jména žalobce na seznamech - Nesprávné posouzení“)
      (2021/C 349/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: . Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič a A. Antoniadis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Antoniu José Benavides Torresovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 93, 11.3.2019.


title: Věc T-632/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – DD v. FRA („Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Návrhová žádání znějící na náhradu škody – Morální újma – Splnění povinností vyplývajících z rozsudků Soudu pro veřejnou službu a Tribunálu“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – DD v. FRA
      (Věc T-632/19) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Návrhová žádání znějící na náhradu škody - Morální újma - Splnění povinností vyplývajících z rozsudků Soudu pro veřejnou službu a Tribunálu“)
      (2021/C 349/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: DD (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (zástupci: M. O’Flaherty, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Žaloba založená na článku 270 SFEU a znějící, zaprvé, na náhradě morální újmy, kterou údajně žalobce utrpěl, zadruhé, na zrušení rozhodnutí ředitele FRA ze dne 19. listopadu 2018, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o náhrady, a, zatřetí, na zrušení, v případě nutnosti, rozhodnutí ze dne 12. června 2019, kterým byla zamítnuta stížnost směřující proti výše uvedenému rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2018

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  DD ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Agenturou Evropské unie pro základní práva (FRA).

         (1)  Úř. věst. C 406, 2.12.2019.


title: Věc T-75/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Abitron Germany v. EUIPO – Hetronic International (NOVA) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie NOVA – Starší nezapsaná národní ochranná známka NOVA – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 4 a čl. 60 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] – Odkaz na vnitrostátní právní předpisy, kterými je upravena starší ochranná známka – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Případ, kdy se nejedná o nedostatek dobré víry – Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Abitron Germany v. EUIPO – Hetronic International (NOVA)
      (Věc T-75/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie NOVA - Starší nezapsaná národní ochranná známka NOVA - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 4 a čl. 60 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] - Odkaz na vnitrostátní právní předpisy, kterými je upravena starší ochranná známka - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Případ, kdy se nejedná o nedostatek dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]“)
      (2021/C 349/44)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Abitron Germany GmbH (Langquaid, Německo) (zástupci: T. Dolde a K. Lüder, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Hetronic International, Inc. (Oklahoma City, Oklahoma, Spojené státy) (zástupce: A. Wehlau, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. prosince 2019 (věc R 521/2019-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Abitron Germany a Hetronic International.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Abitron Germany GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 103, 30.3.2020.


title: Věc T-181/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Griba v. CPVO (Stark Gugger) („Odrůdová práva – Žádost o udělení odrůdového práva Společenství pro odrůdu jablek Stark Gugger – Technické zkoušení – Místo šlechtění – Rovné zacházení – Právo na obhajobu – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Griba v. CPVO (Stark Gugger)
      (Věc T-181/20) (1)

      („Odrůdová práva - Žádost o udělení odrůdového práva Společenství pro odrůdu jablek Stark Gugger - Technické zkoušení - Místo šlechtění - Rovné zacházení - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 349/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlano, Itálie) (zástupce: G. Würtenberger, advokát)

         Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO) (zástupci: M. Ekvad, O. Lamberti a F. Mattina, zmocněnci, ve spolupráci s A. von Mühlendahlem a H. Hartwigem, advokáty)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 24. ledna 2020 (věc A 008/2018) týkajícímu se žádosti o udělení odrůdového práva Společenství pro odrůdu jablek Stark Gugger.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 191, 8.6.2020.


title: Věc T-182/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Griba v. CPVO (Gala Perathoner) („Odrůdové práva – Žádost o udělení odrůdového práva Společenství pro odrůdu jablek Gala Perathoner – Technické zkoušení – Místo šlechtění – Rovné zacházení – Právo na obhajobu – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Griba v. CPVO (Gala Perathoner)
      (Věc T-182/20) (1)

      („Odrůdové práva - Žádost o udělení odrůdového práva Společenství pro odrůdu jablek Gala Perathoner - Technické zkoušení - Místo šlechtění - Rovné zacházení - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 349/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlano, Itálie) (zástupce: G. Würtenberger, advokát)

         Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO) (zástupci: M. Ekvad, O. Lamberti a F. Mattina, zmocněnci, ve spolupráci s A. von Mühlendahlem a H. Hartwigem, advokáty)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 17. ledna 2020 (věc R A 004/2016) týkajícímu se žádosti o udělení odrůdového práva Společenství pro odrůdu jablek Gala Perathoner.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 191, 8.6.2020.


title: Věc T-297/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Fashioneast a AM.VI. v. EUIPO – Moschillo (RICH JOHN RICHMOND) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Obrazová ochranná známka Evropské unie RICH JOHN RICHMOND – Neexistence řádného užívání ochranné známky – Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] – Užívání v podobě, která se liší prvky měnícími rozlišovací způsobilost ochranné známky – Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 18 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení 2017/1001]“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Fashioneast a AM.VI. v. EUIPO – Moschillo (RICH JOHN RICHMOND)
      (Věc T-297/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie RICH JOHN RICHMOND - Neexistence řádného užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Užívání v podobě, která se liší prvky měnícími rozlišovací způsobilost ochranné známky - Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 18 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení 2017/1001]“)
      (2021/C 349/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Fashioneast Sàrl (Lucemburk, Lucembursko), AM.VI. Srl (Neapol, Itálie) (zástupci: A. Camusso a M. Baghetti, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: R. Cottrell, J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Moschillo Srl (Avellino, Itálie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. března 2020 (věc R 1381/2019-2) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společností Moschillo na jedné straně a společnostmi Fashioneast a AM.VI. na straně druhé.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Fashioneast Sàrl a AM.VI. Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 255, 3.8.2020.


title: Věc T-389/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – KO v. Komise („Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Odměňování – Příspěvek za práci v zahraničí – Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu – Odepření příspěvku za práci v zahraničí – Místo obvyklého bydliště – Zkušební doba“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – KO v. Komise
      (Věc T-389/20) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Odepření příspěvku za práci v zahraničí - Místo obvyklého bydliště - Zkušební doba“)
      (2021/C 349/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: KO (zástupci: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Bohr a A. C. Simon, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Úřadu Komise pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO) ze dne 18. října 2019, jímž nebyl žalobkyni přiznán příspěvek za práci v zahraničí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  KO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Věc T-399/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Cole Haan v. EUIPO – Samsøe & Samsøe Holding (Ø) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Ø – Starší mezinárodní obrazová ochranná známka φ – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Cole Haan v. EUIPO – Samsøe & Samsøe Holding (Ø)
      (Věc T-399/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Ø - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka φ - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 349/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Cole Haan LLC (Greenland, New Hampshire, Spojené státy) (zástupce: G. Vos, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: T. Frydendahl a A. Folliard Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Samsøe & Samsøe Holding A/S (Kodaň, Dánsko) (zástupkyně: C. Jardorf, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. dubna 2020 (věc R 1375/2019-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Samsøe & Samsøe Holding a Cole Haan.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Cole Haan LLC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                  Společnost Samsøe & Samsøe Holding A/S ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 271, 17.8.2020.


title: Věc T-488/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Guerlain v. EUIPO – (Podlouhlý, kuželovitý a válcovitý tvar rtěnky) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie – Podlouhlý, kuželovitý a válcovitý tvar rtěnky – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Rozlišovací způsobilost – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Guerlain v. EUIPO – (Podlouhlý, kuželovitý a válcovitý tvar rtěnky)
      (Věc T-488/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie - Podlouhlý, kuželovitý a válcovitý tvar rtěnky - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 349/50)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Guerlain (Paříž, Francie) (zástupce: T. de Haan, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Pétrequin, A. Folliard Monguiral a V. Ruzek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. června 2020 (věc R 2292/2019-1), týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení tvořeného podlouhlým, kuželovitým a válcovitým tvarem rtěnky jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 2. června 2020 (věc R 2292/2019-1) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nutných nákladů vynaložených společností Guerlain v řízení před odvolacím senátem EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2020.


title: Věc T-622/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Aldi v. EUIPO (Cachet) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Cachet – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Rozlišovací způsobilost – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Aldi v. EUIPO (Cachet)
      (Věc T-622/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Cachet - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 349/52)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, C. Fürsen a M. Minkner, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: E. Śliwińska a D. Hanf, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2020 (věc R 452/2020-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení Cachet jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 11. srpna 2020 (věc R 452/2020-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká „hygienických přípravků pro zdravotnické účely“, uvedených v přihlášce ochranné známky.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Společnost Aldi GmbH & Co. KG a EUIPO ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 23.11.2020.