title: Věc C-210/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht — Německo) — Sumitomo Chemical Co. Ltd v. Deutsches Patent- und Markenamt ( „Patentové právo — Přípravky na ochranu rostlin — Dodatkové ochranné osvědčení — Nařízení (ES) č. 1610/96 — Směrnice 91/414/EHS — Mimořádné povolení k uvedení na trh podle čl. 8 odst. 4 této směrnice“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/13

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht — Německo) — Sumitomo Chemical Co. Ltd v. Deutsches Patent- und Markenamt
   (Věc C-210/12) (1)

   (Patentové právo - Přípravky na ochranu rostlin - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 1610/96 - Směrnice 91/414/EHS - Mimořádné povolení k uvedení na trh podle čl. 8 odst. 4 této směrnice)
   2013/C 367/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sumitomo Chemical Co. Ltd

      Žalovaná: Deutsches Patent- und Markenamt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundespatentgericht — Výklad čl. 3 odst. 1 písm. b), jakož i čl. 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (Úř. věst. L 198, s. 30; Zvl. vyd. 03/19, s. 335) — Podmínky pro vydání dodatkového ochranného osvědčení — Možnost vydat uvedené osvědčení na základě předchozího povolení k uvedení na trh vydaného na základě čl. 8 odst. 4 směrnice 91/414/EHS — Účinná látka clothianidine.

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že brání vydání dodatkového ochranného osvědčení pro přípravek na ochranu rostlin, kterému bylo uděleno mimořádné povolení k uvedení na trh na základě čl. 8 odst. 4 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, ve znění směrnice Komise 2005/58/ES ze dne 21. září 2005.

               2)

               Článek 3 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1610/96 musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byla žádost o dodatkové ochranné osvědčení podána přede dnem, kdy přípravek na ochranu rostlin získal povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 14.7.2012.


title: Věc T-446/07: Žaloba podaná dne 7. prosince 2007 – Royal Appliance International v. OHIM – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx)

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/30

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2007 – Royal Appliance International v. OHIM – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx)
   (Věc T-446/07)
   (2008/C 37/47)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Royal Appliance International GmbH (Hilden, Německo) (zástupci: K.-J. Michaeli a M. Schork, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Mnichov, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 3. října 2007 ve věci odvolání R 572/2006-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů žalobkyně a náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Centrixx“ pro výrobky zařazené do třídy 7 (přihláška č. 3 016 227).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „sensixx“ pro výrobky zařazené do třídy 7 (č. 30 244 090).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášení ochranné známky.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože odvolací senát nepoužil správně zásady vytvořené judikaturou soudů Společenství ohledně přezkumu nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-163/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2012 — Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl e Gianpaolo Vivani v. Comune di Grottaferrata

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2012 — Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl e Gianpaolo Vivani v. Comune di Grottaferrata
   (Věc C-163/12)
   2012/C 165/24
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl, Gianpaolo Vivani

      Žalovaný: Comune di Grottaferrata

      Předběžné otázky

               1)

               Brání články 49 SFEU, 3 Smlouvy o EU, 3, 4, 5, a 6 Smlouvy o EU, 101 a 102 SFEU, jakož i nařízení EHS č. 2454/1992 (1) a nařízení ES č. 12/1998 (2) použití čl. 3 odst. 3 a článku 11 zákona č. 21 z roku 1992 v rozsahu, v němž stanoví, že „3. Sídlo dopravce a garáž musejí být výlučně na území obce, která vydala povolení“ a že „Rezervace dopravní služby pronájmu vozu s řidičem se provádí v příslušných garážích. Začátek a konec každé jednotlivé služby pronájmu vozu s řidičem se musí uskutečnit v garáži umístěné v obci, která vydala povolení, s návratem do této garáže, zatímco vyzvednutí a příjezd na místo určení uživatele se mohou uskutečnit také na území jiných obcí.“?

               2)

               Brání články 49 SFEU, 3 Smlouvy o EU, 3, 4, 5 a 6 Smlouvy o EU, 101 a 102 SFEU, jakož i nařízení EHS č. 2454/1992 a nařízení ES č. 12/1998 použití článků 5 a 10 regionálního zákona Lazia č. 58 ze dne 26. října 1993 v rozsahu, v němž stanoví, že „Vyzvednutí uživatele nebo začátek služby se uskuteční na území obce, která vydala povolení“ a že „… vyzvednutí uživatele a začátek služby se uskuteční výlučně na území obce, která vydala licenci nebo povolení, na jakékoli místo určení, s předchozím souhlasem řidiče pro místa mimo území obce.“?

      (1)  Úř. věst. L 251, s. 1.

      (2)  Úř. věst. 1998, L 4, s. 10; Zvl. vyd. 07/03, s. 501.


title: Věc T-217/16: Žaloba podaná dne 10. května 2016 – Internacional de Productos Metálicos v. Komise

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/38

         Žaloba podaná dne 10. května 2016 – Internacional de Productos Metálicos v. Komise
   (Věc T-217/16)
   (2016/C 251/44)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Internacional de Productos Metálicos, S.A. (Vitoria Gasteiz, Španělsko) (zástupci: C. Cañizares Pacheco, E. Tejedor de la Fuente, A. Monreal Lasheras, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobním důvodům směřujícím ke zrušení a zrušil článek 2 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 2016/278 ze dne 26. února 2016 o zrušení konečného antidumpingového cla uloženého na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky, rozšířeného na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli zasílaných z Malajsie bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie, a

               —

               výslovně uznal retroaktivní účinky článku 1 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 2016/278 ze dne 26. února 2016 o zrušení konečného antidumpingového cla uloženého na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky, rozšířeného na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli zasílaných z Malajsie bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá uvedené nařízení, které navzdory tomu, že z důvodu rozhodnutí přijatých příslušnými orgány WTO zrušilo antidumpingové clo uložené na dovoz určitých spojovacích materiálů ze železa nebo z oceli původem z Čínské lidové republiky a Malajsie, obsahuje článek 2, který omezuje možnost vrácení zaplaceného cla, když zrušení odmítá přiznat zpětnou účinnost, čímž umožňuje, aby v právním řádu bylo zachováno antidumpingové clo, které je v rozporu s předpisy WTO, přičemž toto rozhodnutí nelze odůvodnit veřejným pořádkem.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z protiprávnosti článku 2 napadeného nařízení z důvodu porušení antidumpingové dohody.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že - jak uznává sama Komise - zrušení antidumpingového cla vyplývá z toho, že Rada porušila antidumpingovou dohodu, přičemž zákonnost sporného článku je třeba posoudit s ohledem na povinnosti, k nimž se Unie podpisem uvedené dohody zavázala.

                           —

                           Krom toho, jak uvádí antidumpingová dohoda, Unie jako smluvní strana této dohody mohla zavést antidumpingové clo jen při dodržení postupu, který tato mezinárodní dohoda stanoví. Vzhledem k tomu, že Rada porušila několik ustanovení této dohody, když vyžadovala zaplacení zrušeného antidumpingového cla, jak výslovně uznává nařízení (EU) 2016/278, Evropská unie nebyla nikdy oprávněná uložit zrušené clo a nemohla tedy ani omezit účinky jeho zrušení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zásady právní jistoty a zásady zákazu bezdůvodného obohacení.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že potřeba uznat zpětnou účinnost zrušení antidumpingového cla spočívá v účelu dotčeného nařízení, které uznává porušení antidumpingové dohody, jehož se dopustila Rada, když zavedla antidumpingové clo.

                           —

                           Krom toho, pokud Soudní dvůr vyžaduje, aby členské státy vrátily částky přijaté v rozporu s unijním právem, platí to samé ohledně částek, které přijala Unie v rozporu s vlastními právními předpisy, včetně antidumpingové dohody. Pokud by zpětná účinnost zrušení byla zamítnuta, museli by jednotlivci snášet účinky protiprávního jednání, aniž by měli nárok na jakoukoli náhradu škody, která by jim jinak nevznikla.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází ze zásady legitimního očekávání.

                           —

                           Podle žalobkyně uznání, že Evropská unie tím, že v rozporu s antidumpingovou dohodou uložila antidumpingové clo, porušila mezinárodní závazky, k jejichž dodržování se zavázala, což vedlo ke vzniku očekávání založených na tom, že Komise přijme odpovídající právní úpravu, aniž by dále přetrvávaly účinky způsobené protiprávním antidumpingovým clem.


title: Věc T-344/08: Žaloba podaná dne 25. srpna 2008 – EnBW Energie Baden-Württemberg v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/42

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2008 – EnBW Energie Baden-Württemberg v. Komise
   (Věc T-344/08)
   (2008/C 272/83)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: EnBW Energie Baden-Württemberg AG (Karlsruhe, Německo) (zástupci: A. Bach a A. Hahn, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise D(2008) 4931 ze dne 16. června 2008 týkající se žádosti o přístup ke správním spisům ve věci COMP/F/38.899 (rozvaděče s plynovou izolací);

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí Evropské komise D(2008) 4931 ze dne 16. června 2008 týkající se žádosti o přístup ke správním spisům ve věci COMP/F/38.899 (rozvaděče s plynovou izolací) v rozsahu, v němž Komise odmítla žalobkyni rovněž částečný přístup k dokumentům ve spisu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 16. června 2008, kterým jí byla zamítnuta druhá žádost o přístup k dokumentům ve spisu Komise ve věci COMP/F/38.899 – rozvaděče s plynovou izolací.
   Žalobkyně uplatňuje k odůvodnění své žaloby tři žalobní důvody.
   Zaprvé žalobkyně uplatňuje porušení čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážky nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), jelikož výjimky obsažené v těchto ustanoveních byly nesprávně vykládány příp. nesprávně použity. Dále žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 4 odst. 2 poslední část věty nařízení č. 1049/2001, jelikož neprávem zamítla převažující veřejný zájem žalobkyně na přístup ke spisu ve věci COMP/F/38.899. Konečně uvádí, že byl porušen čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001, jelikož mělo být zajištěno nahlédnutí alespoň do části dokumentů obsažených ve spise ve věci COMP/F/38.899.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc F-98/10: Žaloba podaná dne 7. října 2010 — Cervelli v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/42

         Žaloba podaná dne 7. října 2010 — Cervelli v. Komise
   (Věc F-98/10)
   ()
   2011/C 13/83
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Cervelli (Brusel, Belgie) (zástupci: J. R. García-Gallardo, Gil-Fournier a M. Arias Díaz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušit rozhodnutí Komise, kterým bylo zamítnuto poskytnout žalobkyni příspěvek za práci v zahraničí.

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit zamítavé rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2010;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci T-246/08 a T-332/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2009 — Melli Bank v. Rada ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti Iránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Soudní přezkum — Proporcionalita — Rovné zacházení — Povinnost uvést odůvodnění — Námitka protiprávnosti — Článek 7 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 423/2007 )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2009 — Melli Bank v. Rada
   (Spojené věci T-246/08 a T-332/08) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti Iránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Soudní přezkum - Proporcionalita - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění - Námitka protiprávnosti - Článek 7 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 423/2007“)
   2009/C 205/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Melli Bank plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně R. Gordon, QC, J. Stratford a M. Hoskins, barristers, R. Gwynne a T. Din, solicitors, poté D. Anderson, QC, M. Hoskins, S. Gadhia, D. Murray a M. Din, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a E. Finnegan, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, E. Belliard a L. Butel, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupkyně: V. Jackson, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Lee, barrister) a Komise Evropských společenství (zástupci: S. Boelaert a P. Aalto, zmocněnci)

      Předmět věci

   Ve věcech T-246/08 a T-332/08 zrušení bodu 4 tabulky B přílohy rozhodnutí Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 163, s. 29), v rozsahu, ve kterém se týká Melli Bank plc, a ve věci T-332/08 případně určení nepoužitelnosti čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 103, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Melli Bank plc ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení Rady Evropské unie, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Francouzská republika a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-166/06: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile di Bolzano – Itálie) – Eurodomus srl v. Comune di Bolzano (Řízení o předběžné otázce — Zjevná nepřípustnost)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/22

         Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile di Bolzano – Itálie) – Eurodomus srl v. Comune di Bolzano
   (Věc C-166/06) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Zjevná nepřípustnost)
   (2006/C 294/37)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale civile di Bolzano
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Eurodomus srl

      Žalovaná: Comune di Bolzano
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale civile di Bolzano – Výklad čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii – Územní správní celky přijímající správní ustanovení, která mohou bránit použití pravomocného rozhodnutí správního soudu – Slučitelnost s právem Společenství
   Výrok
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Tribunale civile di Bolzano ze dne 4. ledna 2006 je nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1. 7. 2006.


title: Věc C-460/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Bruxelles – Belgie) – Nadine Paquay v. Société d'architectes Hoet + Minne SPRL (Sociální politika — Ochrana těhotných žen — Směrnice 92/85/EHS — Článek 10 — Zákaz výpovědi od počátku těhotenství až do konce mateřské dovolené — Ochranná doba — Rozhodnutí o výpovědi zaměstnankyně během této ochranné doby — Oznámení a provedení rozhodnutí o výpovědi po uplynutí uvedené doby — Rovné zacházení mezi pracovníky a pracovnicemi — Směrnice 76/207/EHS — Článek 2 odst. 1, čl. 5 odst. 1 a článek 6 — Přímá diskriminace na základě pohlaví — Sankce)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/16

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Bruxelles – Belgie) – Nadine Paquay v. Société d'architectes Hoet + Minne SPRL
   (Věc C-460/06) (1)

   (Sociální politika - Ochrana těhotných žen - Směrnice 92/85/EHS - Článek 10 - Zákaz výpovědi od počátku těhotenství až do konce mateřské dovolené - Ochranná doba - Rozhodnutí o výpovědi zaměstnankyně během této ochranné doby - Oznámení a provedení rozhodnutí o výpovědi po uplynutí uvedené doby - Rovné zacházení mezi pracovníky a pracovnicemi - Směrnice 76/207/EHS - Článek 2 odst. 1, čl. 5 odst. 1 a článek 6 - Přímá diskriminace na základě pohlaví - Sankce)
   (2007/C 297/24)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal du travail de Bruxelles
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nadine Paquay

      Žalovaná: Société d'architectes Hoet + Minne SPRL
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal du travail de Bruxelles – Výklad čl. 2 odst. 1, čl. 5 odst. 1 a článku 6 směrnice Rady směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, s. 40), jakož i článku 10 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (Úř. věst. L 348, s. 1) – Zákaz výpovědi – Výpověď zaměstnankyni, o níž bylo rozhodnuto z důvodu jejího těhotenství nebo narození dítěte během ochranné doby stanovené směrnicí, ale která byla této zaměstnankyni oznámena a provedena až po uplynutí uvedené doby
   Výrok

               1)

               Článek 10 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) je třeba vykládat v tom smyslu, že nezakazuje pouze oznámení rozhodnutí o výpovědi z důvodu těhotenství nebo narození dítěte během ochranné doby stanovené v odstavci 1 tohoto článku, ale rovněž přijímání opatření k přípravě takového rozhodnutí před uplynutím této doby.

               2)

               Rozhodnutí o výpovědi z důvodu těhotenství nebo narození dítěte je v rozporu s čl. 2 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky bez ohledu na okamžik oznámení tohoto rozhodnutí o výpovědi, a to i tehdy, jestliže bylo oznámeno po uplynutí ochranné doby stanovené v článku 10 směrnice 92/85. Jelikož je takové rozhodnutí o výpovědi v rozporu jak s článkem 10 směrnice 92/85, tak i s čl. 2 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 směrnice 76/207, opatření zvolené členským státem podle článku 6 posledně uvedené směrnice jakožto sankce za porušení uvedených ustanovení musí být přinejmenším rovnocenné opatření stanovenému vnitrostátním právem k provedení článků 10 a 12 směrnice 92/85.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-246/05: Žaloba podaná dne 4. července 2005 The Black & Decker Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/47

         Žaloba podaná dne 4. července 2005 The Black & Decker Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu
   (Věc T-246/05)
   (2005/C 217/102)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. července 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu podaná The Black & Decker Corporation, se sídlem v Towson, Maryland (USA), zastoupenou P. Harrisem, advokátem.
   Atlas Copco Aktiebolag, se sídlem ve Stockholmu byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. dubna 2005 (Věc R 730/2004-1);

               —

               prohlásil námitkové řízení B498 717 za nepřípustné;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení žalobkyně v projednávaném řízení a v odvolacím řízení OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Barevná obrazová ochranná známka černé a žluté barvy, ve formě nástroje pro výrobky ve třídě 7 (ručně ovládané přenosné elektrické nástroje atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Nezapsané ochranné známky a označení používané ve všech členských státech v oblasti obchodu pro nástroje.

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitky jako nepřípustné

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k dalšímu řízení

               Dovolávané žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že námitka musí být prohlášena za nepřípustnou, jelikož v rozporu s pravidlem 18 odst. 1 nařízení č. 2868/95 (1) neurčila dostatečně jasně starší ochranné známky a označení, na základě kterých se námitka podává.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 303, 15.12.1995, s. 1.


title: Věc F-77/14: Žaloba podaná dne 7. srpna 2014 – ZZ v. Rada

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/68

      Žaloba podaná dne 7. srpna 2014 – ZZ v. Rada
      (Věc F-77/14)
      (2014/C 395/84)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZZ (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Předmět a popis sporu

      Určení, že článek 8 přílohy VII služebního řádu, ve znění čl. 1 bodu 67) písm. d) nařízení č. 1023/2013, je nepoužitelný v rozsahu, v němž zavádí vztah mezi přiznáním nároků upravených v tomto článku a statusem osoby pobývající či pracující v zahraničí, a zrušení obecných prováděcích ustanovení týkajících se nákladů na každoroční cestu z místa zaměstnání do místa původu, která byla přijata Radou dne 1. ledna 2014 a která zavádějí tentýž vztah.

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  určit, že na základě článku 277 SFEU nelze čl. 1 bod 67) písm. d) nařízení č. 1023/2013 uplatňovat v rozsahu, v němž náhradu nákladů na každoroční cestu podle článku 7 přílohy VII služebního řádu podmiňuje tím, že jde o osobu pobývající či pracující v zahraničí;

                  —

                  zrušit článek 1 OPU ze dne 1. ledna 2014 v rozsahu, v němž náhradu nákladů na každoroční cestu podle článku 7 přílohy VII služebního řádu podmiňuje tím, že jde o osobu pobývající či pracující v zahraničí;

                  —

                  uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-238/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2006 Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) vydanému dne 15. března 2006 ve věci T-129/04, Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2006 Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) vydanému dne 15. března 2006 ve věci T-129/04, Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)
   (Věc C-238/06 P)
   (2006/C 212/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (zástupce: H. Kunz-Hallstein, zmocněnec)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání účastníce řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 ve věci T-129/04 (1);

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. ledna 2004 (věc R 367/2003-2); podpůrně

               —

               vrátit věc k projednání Soudu prvního stupně;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek odůvodňuje svůj opravný prostředek směřující proti uvedenému rozsudku následovně:

               1.

               Podle dnes všeobecně a i pro řízení před Soudním dvorem uznávané teorie norem odpovídá zásadám důkazního břemene to, že ten, kdo se dovolává určité normy, musí prokázat, že jsou splněny skutkové předpoklady jejího použití. To platí zejména při odvolávání se na výjimky, které je nutno podle judikatury Soudního dvora vykládat vždy restriktivně. Vzhledem k tomu, že se OHIM při zamítnutí ochrany odvolal na výjimku, byl tedy povinen existenci skutkové podstaty výjimky prokázat.

               2.

               V projednávaném případě existuje nejen starší národní zápis, nýbrž také starší národní zápis členského státu jak Evropské unie, tak i Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví (dále jen „Pařížské úmluvy“) ve smyslu čl. 6 části A Pařížské úmluvy, kterému může být zamítnuta ochrana jen na základě výjimky čl. 6 části B Pařížské úmluvy. Předností právo čl. 6 části B odst. 1 Pařížské úmluvy žalovanému zakazuje prohlásit způsobilost ochrany přihlášky, minimálně na tom území členského státu, na kterém požívá ochrany identická unijní ochranná známka. Žalovaný ale založil své rozhodnutí na nedostatku rozlišovací způsobilosti ve Společenství a tím také pro území Spolkové republiky Německo: v konečném důsledku tímto žalovaný prohlašuje zápis unijního státu za neplatný. V tomto případě nestačí, odvolá-li se OHIM paušálně na nezávislost „vnitrostátního“, tedy vlastního právního pořádku, neboť majitelka unijní ochranné známky může požadovat více než vnitrostátní zacházení. Naopak, tento přezkum musí být proveden ve světle čl. 6 části A Pařížské úmluvy.

               3.

               Pokud jde o důkaz o nedostatku rozlišovací způsobilosti Soud uvedl, že OHIM splnil své povinnosti v tom, že správně odkázal na obecnou zkušenost. Argument obecné zkušenosti ale nemůže sloužit jako ústupový argument namísto neúspěšného skutkového důkazu. Krom toho Soud protiprávně zkoumal otázku nedostatku rozlišovací způsobilosti pouze podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 a čl. 6 část B Pařížské úmluvy nechal zcela bez povšimnutí.

               4.

               Soud nezkoumal rozlišovací způsobilost ani na základě konkrétně požadovaných výrobků, ani správně nestanovil celkový dojem ochranných známek. Nerozlišoval také mezi jednotlivými výrobky. Soud přehlédl, že používání tvaru jako označení původu slouží také potřebám účastníka trhu: forma balení mu totiž nabízí jedinou možnost předchozího výběru v supermarketech, kde se seřazeno na jednom regálu nachází množství lahví stejného obsahu.

      (1)  Úř. věst. C 108, s. 20.


title: Věc T-377/04: Žaloba podaná dne 16. září 2004 Bartem Nijsem proti Účetnímu dvoru Evropských společenství

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/26

         Žaloba podaná dne 16. září 2004 Bartem Nijsem proti Účetnímu dvoru Evropských společenství
   (Věc T-377/04)
   (2004/C 284/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 16. září 2004 žaloba podaná proti Účetnímu dvoru Evropských společenství Bartem Nijsem, s bydlištěm v Bereldange (Lucembursko), zastoupeným Fränkem Rollingerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Účetního dvora přijaté v období pro účely služebního povýšení 2003 o tom, že žalobce nebude služebně povýšen do třídy překladatel revizor (v roce 2003: LA 5).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce na podporu své žaloby tvrdí, že v předmětném období pro účely služebního povýšení žalovaný srovnával přihlášky, aniž by vzal úvahu všechny skutečnosti, které mohou být určující pro jeho rozhodnutí, nebyl při posuzování nestranný, nepočínal si v souladu se zásadu rovnosti, nedbal na služební zájem a vycházel z informací, jež nelze srovnávat, pocházejících údajně od jediného revizora, jehož odborné schopnosti žalobce zpochybňuje.


title: Věc T-816/14: Žaloba podaná dne 17. prosince 2014 – Tayto Group v. OHIM – MIP Metro (REAL HAND COOKED)

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/26

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2014 – Tayto Group v. OHIM – MIP Metro (REAL HAND COOKED)
   (Věc T-816/14)
   (2015/C 056/37)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tayto Group Ltd (Craigavon, Spojené království) (zástupci: R. Kunze, solicitor a G. Würtenberger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „REAL HAND COOKED“ – přihláška ochranné známky Společenství č. 9 0 62  688

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. října 2014 ve věci R 842/2013-4.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), článků 64, 75, 76 a článku 83 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-553/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2014 Kyocera Mita Europe BV proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. září 2014 ve věci T-35/11, Kyocera Mita Europe BV v. Evropská komise

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2014 Kyocera Mita Europe BV proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. září 2014 ve věci T-35/11, Kyocera Mita Europe BV v. Evropská komise
   (Věc C-553/14 P)
   (2015/C 046/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kyocera Mita Europe BV (zástupci: P. De Baere, advokát, P. Muñiz, advokátka)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v celém rozsahu usnesení Tribunálu EU vydané ve věci T-35/11,

               —

               rozhodl, že kasační opravný prostředek je přípustný,

               —

               vrátil věc Tribunálu EU k rozhodnutí o meritorních důvodech kasačního opravného prostředku,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů řízení vzniklých před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek je založen na následujících dvou důvodech:
   Zaprvé se Tribunál při výkladu a použití článku 263 SFEU dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že nařízení „obsahuje prováděcí opatření“ ve smyslu tohoto ustanovení.
   Zadruhé Tribunál porušil právo navrhovatelky být vyslechnut, dopustil se nesprávné právní kvalifikace důkazů, které navrhovatelka předložila, a podpůrně tyto důkazy zkreslil.


title: Věc C-546/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Udine (Itálie) dne 28. listopadu 2014 – Degano Trasporti S.a.s. di Ferruccio Degano & C. v likvidaci

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Udine (Itálie) dne 28. listopadu 2014 – Degano Trasporti S.a.s. di Ferruccio Degano & C. v likvidaci
   (Věc C-546/14)
   (2015/C 081/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Udine

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Degano Trasporti S. a. s. di Ferruccio Degano & C. v likvidaci

      Předběžná otázka

   Je třeba zásady a ustanovení obsažené v čl. 4 odst. 3 SEU a ve směrnici Rady 2006/112/ES (1), jak jsou již vyloženy v rozsudcích Soudního dvora ze dne 17. 8. 2008 ve věci C-132/06, ze dne 11. 12. 2008 ve věci C 174/07, a ze dne 29. 3. 2012 ve věci C-500/10, vykládat tak, že je neslučitelné vnitrostátní ustanovení (a tedy, pokud jde o projednávanou věc, výklad článků 162 a 182b zákona o konkursu), podle kterého je přípustný návrh na vyrovnání, který při likvidaci majetku dlužníka umožňuje pouze částečnou úhradu pohledávky státu v oblasti DPH, pokud není využit nástroj daňového vyrovnání a pro danou pohledávku nelze – na základě posudku nezávislého znalce a po formálním přezkumu soudu – předvídat větší platbu v případě likvidace v rámci konkursu?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-619/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal du travail de Bruxelles (Belgie) dne 30. listopadu 2011 — Patricia Dumont de Chassart v. Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal du travail de Bruxelles (Belgie) dne 30. listopadu 2011 — Patricia Dumont de Chassart v. Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés
   (Věc C-619/11)
   2012/C 49/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal du travail de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Patricia Dumont de Chassart

      Odpůrce: Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés

      Předběžná otázka

   Porušuje čl. 79 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1) obecné zásady rovnosti a zákazu diskriminace zakotvené mimo jiné v článku 14 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod podepsané v Říme dne 4. listopadu 1950, případně ve spojení s články 17, 39 nebo 43 konsolidovaného znění Smlouvy o založení Evropského společenství, je-li vykládán v tom smyslu, že dovoluje, aby se pravidla ekvivalence dob pojištění, zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti podle článku 72 nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství vztahovala jen na zemřelého rodiče, v důsledku čehož pak čl. 56a odst. 1 koordinovaných zákonů o rodinných přídavcích ze dne 19. prosince 1939 znemožňuje, aby pozůstalý rodič — bez ohledu na svou státní příslušnost, avšak za předpokladu, že je státním příslušníkem členského státu nebo spadá do osobní působnosti nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a v období dvanácti měsíců uvedeném v čl. 56a odst. 1 koordinovaných zákonů o rodinných přídavcích ze dne 19. prosince 1939 pracoval v jiném státě Evropské unie — předložil důkaz o splnění podmínky, že by jakožto příjemce ve smyslu čl. 51 odst. 3 bodu 1 koordinovaných zákonů o rodinných přídavcích ze dne 19. prosince 1939 mohl mít nárok na šest měsíčních paušálních přídavků za období dvanácti měsíců předcházejících smrti, zatímco pozůstalý rodič — bez ohledu na to, zda je belgickým státním příslušníkem, nebo státním příslušníkem jiného členského státu Evropské unie — který v období dvanácti měsíců uvedeném v čl. 56a odst. 1 koordinovaných zákonů o rodinných přídavcích ze dne 19. prosince 1939 pracoval výhradně v Belgii, například proto, že nikdy neopustil belgické území, takový důkaz předložit může?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2.


title: Věc T-260/13: Usnesení Tribunálu ze dne 28. října 2015 – Ryanair v. Komise

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. října 2015 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-260/13) (1)

   (2015/C 429/39)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29. 6. 2013.


title: Věc T-370/17: Žaloba podaná dne 12. června 2017 – KPN v. Komise

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/47

         Žaloba podaná dne 12. června 2017 – KPN v. Komise
   (Věc T-370/17)
   (2017/C 249/64)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: KPN BV (Den Haag, Nizozemsko) (zástupci: P. van Ginneken a G. Béquet, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje:

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise C(2016) 5156 final ze dne 3. srpna 2016, kterým se spojení podniků prohlašuje za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP podle čl. 6 odst. 2 nařízení Rady č. 139/2004 ve věci M.7978- Vodafone/Liberty Global/Dutch JV;

               —

               vrátit věc zpět Komisi k novému přezkumu podle čl. 10 odst. 5 nařízení Rady č. 139/2004;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení trhu pro sportovní obsah, čímž je analýza hospodářské soutěže, kterou Komise provedla, založena na chybějícím právním základě.

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že sportovní obsah není zastupitelný a pro předplatitele je zásadní. Tato skutečnost vede k tomu, že sportovní obsah (zejména zásadní sportovní obsah) je zásadní pro distributory televizního vysílání, kteří se chtějí zúčastnit hospodářské soutěže na (kromě jiného) trzích s televizními službami.

                           —

                           Krom toho žalobkyně uvádí, že Komise se svým opačným názorem dopustila zjevně nesprávného posouzení trhu (resp. trhů) pro sportovní obsah. Toto pochybení při určení trhu mělo další následky pro další posouzení Komise v tomto rozhodnutí a konečně následky pro závěr Komise o povolení spojení podniků.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení týkajícího se pobídky k zavedení omezení přístupu na velkoobchodní trh s prémiovými placenými televizními službami se sportovními kanály.

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že Ziggo již před spojením byla schopna a měla podnět k omezení přístupu k podstatným obsahům vůči konkurentům, což bylo Komisi známo. Spojení podniků tím umožňuje rozšíření omezení na nové trhy, jako jsou trhy pro kombinované balíčky pevná síť – mobilní síť.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádí, že Komise nesprávně konstatovala, že spotřeba obsahu na mobilních zařízeních je nižší a že tyto trhy tedy nejsou spojením podniků dotčeny. Krom toho Komise nesprávně konstatovala, že trhy pro kombinované balíčky pevná síť – mobilní síť v Nizozemsku se nacházejí teprve v své počáteční fázi.

                           —

                           Podle žalobkyně tak Komise dospěla k nesprávnému závěru, že spojení podniků nemá negativní vliv, pokud jde o omezení přístupu pro sportovní obsah na trzích s kombinovanými balíčky pevná síť – mobilní síť.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise neodůvodnila, z jakého důvodu Joint Venture nevedlo k podnětu k omezení přístupu k podstatným obsahům pro soutěžitele na navazujících trzích.

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že závěry Komise, které žalobkyně uvedla ve výše uvedených žalobních důvodech, nejsou dostatečně odůvodněny.


title: Věc T-507/11: Žaloba podaná dne 26. září 2011 — Peek & Cloppenburg v. OHIM — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/18

         Žaloba podaná dne 26. září 2011 — Peek & Cloppenburg v. OHIM — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
   (Věc T-507/11)
   2011/C 362/26
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: S. Abrar, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Peek & Cloppenburg (Hamburk, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. února 2011 ve věci R 262/2005-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Peek & Cloppenburg“ pro služby zařazené do třídy 35.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Peek & Cloppenburg.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Jiné starší označovací právo, které představuje název firmy „Peek & Cloppenburg“ s platností v Německu.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009, protože užívání pozdější ochranné známky „Peek & Cloppenburg“ nemůže být zakázáno a neexistuje žádný — na celém spolkovém území platný — nárok na zakázání užívání podle § 12 MarkenG, jakož i porušení čl. 76 odst. 1 první věty nařízení č. 207/2009, protože odvolací senát byl povinen vyčkat rozhodnutí německého Bundesgerichtshof (spolkový soudní dvůr) a nabytí právní moci rozsudku v německém řízení o zrušení ochranné známky.


title: Věc C-387/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Ancona – Itálie) – MI. VER Srl, Daniele Antonelli v. Provincia di Macerata ( Odpady — Pojem dočasné skladování — Směrnice 75/442/EHS — Rozhodnutí 2000/532/ES — Možnost smíchat odpady odpovídající různým kódům — Pojem směsné obaly )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Ancona – Itálie) – MI. VER Srl, Daniele Antonelli v. Provincia di Macerata
   (Věc C-387/07) (1)

   („Odpady - Pojem ‚dočasné skladování‘ - Směrnice 75/442/EHS - Rozhodnutí 2000/532/ES - Možnost smíchat odpady odpovídající různým kódům - Pojem ‚směsné obaly‘)
   (2009/C 32/12)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Ancona
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: MI. VER Srl, Daniele Antonelli

      Žalovaná: Provincia di Macerata
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Ancona – Výklad směrnice Rady 75/422/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39) a rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech (L 226. s. 3) – Pojem přechodného skladování – Možnost, aby původce smíchal odpady odpovídající různým kódům Evropského katalogu odpadů stanoveného rozhodnutím 2000/532/ES.
   Výrok

               1)

               Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, a rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech, nebrání tomu, aby původce odpadů smíchal odpady odpovídající různým kódům seznamu, který je přílohou rozhodnutí 2000/532, během jejich dočasného skladování na místě vzniku před sběrem. Členské státy jsou však povinny přijmout opatření stanovící původci odpadu povinnost třídit a skladovat odpady odděleně během jejich dočasného skladování odpadů na místě vzniku před sběrem a používat za tímto účelem kódy uvedeného seznamu, pokud taková opatření považují za nezbytná pro dosažení cílů stanovených v čl. 4 prvním pododstavci směrnice 75/442, ve znění nařízení č. 1882/2003.

               2)

               Jelikož vnitrostátní právní úprava přebírá seznam odpadů, který je přílohou rozhodnutí 2000/532, může být kód 15 01 06, odpovídající „směsným obalům“, užíván pro označení odpadů tvořených nashromážděnými obaly z různého materiálu.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-167/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV, Parc Healthcare International Limited v. Omnipol Ltd ( Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 43 odst. 1 — Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí — Pojem strana )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/18

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV, Parc Healthcare International Limited v. Omnipol Ltd
   (Věc C-167/08) (1)

   („Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 43 odst. 1 - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí - Pojem ‚strana‘“)
   2009/C 141/30
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie van België

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV, Parc Healthcare International Limited

      Žalovaná: Omnipol Ltd

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Cassatie van België — Výklad čl. 43 odst.1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech („Brusel I“) (Úř. věst. L 12, s. 1) — Pojem strany — Žaloba podaná věřitelem jménem a na účet jeho dlužníka — Rozhodnutí o návrhu na prohlášení vykonatelnosti

      Výrok

   Článek 43 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že věřitel dlužníka nemůže podat opravný prostředek proti rozhodnutí o návrhu na prohlášení vykonatelnosti, jestliže ve sporu, v němž jiný věřitel podal návrh na zmíněné prohlášení proti tomuto dlužníkovi, formálně nevystupoval jako strana řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc C-319/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace – Ischia (Itálie) dne 15. července 2008 – Iacono Lucia Anna Giorgia v. Telecom Italia S.p.A.

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace – Ischia (Itálie) dne 15. července 2008 – Iacono Lucia Anna Giorgia v. Telecom Italia S.p.A.
   (Věc C-319/08)
   (2008/C 236/17)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Giudice di Pace – Ischia
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Lucia Anna Giorgia Iacono

      Žalovaná: Telecom Italia S.p.A.
   Předběžná otázka
   Mají předpisy Společenství uvedené v článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, ve směrnici 2002/22/ES (1), ve směrnici 1999/44/ES (2), v doporučení Komise 2001/310/ES (3) a ve směrnici 1998/257/ES (4), přímo závazný účinek a musí být vykládány v tom smyslu, že spory „v oblasti elektronických komunikací mezi konečnými uživateli a operátory, které vyplývají z nedodržení ustanovení týkajících se univerzální služby a práv konečných uživatelů stanovených právními předpisy, rozhodnutími orgánů, smluvními podmínkami a chartami služeb“ (spory stanovené článkem 2 rozhodnutí garančního orgánu č. 173/07/CONS) nesmí podléhat podmínce povinného pokusu o smír, při jejímž nedodržení se nelze obrátit na soud, přičemž mají přednost před úpravou vyplývající z čl. 3 odst. 1 výše uvedeného nařízení garančního orgánu pro komunikace.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.

      (2)  Úř. věst. L 171, s. 12; Zvl. vyd. 15/04, s. 223.

      (3)  Úř. věst. L 109, s. 56.

      (4)  Úř. věst. L 115, p. 31 (Doporučení Komise).


title: Věc T-315/11: Žaloba podaná dne 17. června 2011 — Fortress Participations v. OHIM — Fortress Investment Group a Fortress Investment Group (Spojené království) (FORTRESS)

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/33

         Žaloba podaná dne 17. června 2011 — Fortress Participations v. OHIM — Fortress Investment Group a Fortress Investment Group (Spojené království) (FORTRESS)
   (Věc T-315/11)
   2011/C 238/56
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fortress Participations BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: M.L.J. van de Braak, advokát, B. Ladas, Solicitor a S. Malynicz, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fortress Investment Group LLC (New York, Spojené státy americké) a Fortress Investment Group (Spojené království) Ltd (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. března 2011 ve věci R 355/2009-2 a

               —

               nařídit žalovanému a dalším účastnicím řízení, že ponesou vlastní náklady řízení před Úřadem a Tribunálem a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „FORTRESS“ pro služby zařazené do tříd 35, 36 a 42 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 2095784

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti zakládají svůj návrh na relativních důvodech neplatnosti podle čl. 53 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 207/2009. Jejich návrh je dále založen na nezapsaných ochranných známkách Spojeného království „FORTRESS“, „FORTRESS INVESTMENTS“ a „FORTRESS INVESTMENT GROUP“ používaných v obchodním styku.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát řádně nezkoumal otázku goodwill (přitažlivost pro klientelu) podle právních předpisů Spojeného království o neoprávněném nakládání s označením a řádně nevyhodnotil riziko klamavé prezentace a z toho vyplývající újmu.


title: Věc T-309/16: Žaloba podaná dne 19. června 2016 – Cafés Pont v. EUIPO – Giordano Vini (Art's Café)

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/27

         Žaloba podaná dne 19. června 2016 – Cafés Pont v. EUIPO – Giordano Vini (Art's Café)
   (Věc T-309/16)
   (2016/C 296/36)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cafés Pont, SL (Sabadell, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. M. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Giordano Vini SpA (Diano d’Alba, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Art’s Café“ – Ochranná známka Evropské unie č. 5 622 345

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. dubna 2016, ve věci R 1110/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl o zamítnutí návrhu, zrušil prohlášení neplatnosti z důvodu nepoužívání ochranné známky Evropské unie č. 5 622 345 a potvrdil používání uvedené ochranné známky; a

               —

               uložil žalovanému, a případně účastníkům, kteří do řízení vstoupili na jeho podporu, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-296/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Dongguan Nanzha Leco Stationery v. Rada ( Dumping — Dovoz pákových mechanismů pocházejících z Číny — Určení dumpingového rozpětí — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny — Použití odlišné metody od metody použité při původním šetření — Článek 2 odst. 7 písm. a) a odst. 10 nařízení (ES) č. 384/96 )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/55

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Dongguan Nanzha Leco Stationery v. Rada
   (Věc T-296/06) (1)

   („Dumping - Dovoz pákových mechanismů pocházejících z Číny - Určení dumpingového rozpětí - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny - Použití odlišné metody od metody použité při původním šetření - Článek 2 odst. 7 písm. a) a odst. 10 nařízení (ES) č. 384/96“)
   2009/C 267/93
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (Dongguan, Čína) (zástupce: A. Bentley, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Gerrischem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a T. Scharf, zmocněnci); IML Industria Meccanica Lombarda Srl (Offanengo, Itálie); Interkov, spol. s r.o. (Bráník, Česká republika); MI.ME.CA. Srl (Ricengo, Itálie), a NIKO — kovinarsko podjetje, d.d., Železniki (Železniki, Slovinsko) (zástupce: R. Bierwagen, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 1136/2006 ze dne 24. července 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu pákových mechanismů pocházejících z Čínské lidové republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla, v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyně (Úř. věst. L 205, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie, IML Industria Meccanica Lombarda Srl, Interkov, spol. s r. o., MI.ME.CA. Srl a NIKO — kovinarsko podjetje, d.d., Železniki.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc T-209/09: Žaloba podaná dne 27. května 2009 — Alder Capital v. OHIM — Halder Holdings (ALDER CAPITAL)

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/56

         Žaloba podaná dne 27. května 2009 — Alder Capital v. OHIM — Halder Holdings (ALDER CAPITAL)
   (Věc T-209/09)
   2009/C 180/104
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alder Capital Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: H. Hartwig a A. von Mühlendahl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Halder Holdings BV (Haag, Nizozemsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. února 2009 ve věci R 486/2008-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých žalobkyni v řízení před odvolacím senátem; a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých žalobkyni v řízení před odvolacím senátem, bude-li společnosti Halder Holdings v projednávané věci povolen vstup do řízení jako vedlejšímu účastníkovi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „ALDER CAPITAL“ pro služby zařazené do třídy 36

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Zápisy slovní ochranné známky Beneluxu „Halder“ a „Halder Investments“ pro služby zařazené do tříd 35 a 36; mezinárodní zápis slovní ochranné známky „Halder“ pro služby zařazené do tříd 35 a 36; nezapsané obchodní jméno a obchodní firma „Halder“, „Halder Holdings“, „Halder Investments“ a „Halder Interest“ užívané v obchodním styku

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
   Dovolávané žalobní důvody:

               1)

               Porušení článků 57 a 58 nařízení Rady č. 40/94 (nyní články 58 a 59 nařízení Rady č. 207/2009), jakož i čl. 8 odst. 3 nařízení Komise č. 216/96 (1), jelikož odvolací senát nesprávně přijal žádost o opětovný přezkum skutečného užívání podanou další účastnicí řízení před odvolacím senátem.

               2)

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení Rady 207/2009) a čl. 55 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 56 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009) ve spojení s čl. 42 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 41 odst. 1 nařízení Rady 207/2009) a čl. 8 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009), jelikož odvolací senát rovnou nezamítl návrh na prohlášení neplatnosti podaný další účastnicí řízení před odvolacím senátem z důvodu, že byl založen na starších právech, která byla převedena na třetí stranu;

               3)

               Porušení čl. 56 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 57 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 207/2009) ve spojení s článkem 15 nařízení Rady č. 40/94 (nyní článek 15 nařízení Rady č. 207/2009) a článkem 10 směrnice Rady 89/104/EHS (2) a pravidla 40 odst. 6 ve spojení s pravidlem 22 odst. 3 a 4 nařízení Komise č. 2868/95 (3), jelikož měl odvolací senát nesprávně za to, že další účastnice řízení před odvolacím senátem prokázala, že některá její ochranná známka byla někde skutečné užívána.

               4)

               Podpůrně porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009), jelikož odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že mezi předmětnými ochrannými známkami bylo nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 216/96 ze dne 5. února 1996, kterým se stanoví jednací řád odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Úř. věst. 1996, L 28, s. 11).

      (2)  První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1).


title: Věc C-407/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hof van Cassatie van België ze dne  8. listopadu 2005  ve věci Reyniers & Sogama bvba proti 1. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, 2. belgickému státu

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hof van Cassatie van België ze dne 8. listopadu 2005 ve věci Reyniers & Sogama bvba proti 1. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, 2. belgickému státu
   (Věc C-407/05)
   (2006/C 22/15)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hof van Cassatie van België ze dne 8. listopadu 2005, ve věci Reyniers & Sogama bvba proti 1. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, 2. belgickému státu, který došel kanceláři Soudního dvora dne 21. listopadu 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce. Hof van Cassatie van België žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   „Musí být článek 11 a nařízení Komise (EHS) č. 1062/87 (1) ze dne 27. března 1987 o prováděcích ustanoveních a opatřeních ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství (neoficiální překlad), vložený článkem 1 nařízení Komise (EHS) č. 1429/90 (2) ze dne 29. května 1990, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1062/87, článek 34 nařízení Rady (EHS) č. 2726/90 (3) ze dne 17. září 1990 o tranzitu Společenství a článek 49 nařízení Komise (EHS) č. 1214/92 (4) ze dne 21. dubna 1992 o prováděcích ustanoveních a opatřeních ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství (neoficiální překlad) vykládány v tom smyslu:

               —

               že, i když v oznámení zaslanému deklarantovi nebyla uvedena tříměsíční lhůta, ve které je možno celnímu úřadu odeslání prokázat řádné provedení tranzitní operace nebo místo, kde skutečně došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalosti, způsobem pro příslušné orgány uspokojivým, se soud může domnívat, že s přihlédnutím ke skutkovým okolnostem, které mohou odůvodnit jeho rozhodnutí, oznámení bez uvedení tříměsíční lhůty přesto dosáhlo právního účelu, ke kterému směřuje dotyčné pravidlo,

               —

               a nebo, že oznámení zaslané deklarantovi musí povinně uvádět tříměsíční lhůtu, ve které je možno celnímu úřadu odeslání prokázat řádné provedení tranzitní operace nebo místo, kde skutečně došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalosti, způsobem pro příslušné orgány uspokojivým, takže příslušný orgán může přikročit k vybrání dluhu, jen pokud výslovně oznámil deklarantovi, že disponuje tříměsíční lhůtou pro předložení požadovaného důkazu a tento důkaz nebyl v této lhůtě předložen?“

      (1)  Úř. věst. L 107, s. 1

      (2)  Úř. věst. L 137, s. 21

      (3)  Úř. věst. L 262, s. 1

      (4)  Úř. věst. L 132, s. 1


title: Věc C-247/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. května 2010 společností Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 4. března 2010 ve věci T-407/06, Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd v. Rada Evropské unie

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. května 2010 společností Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 4. března 2010 ve věci T-407/06, Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd v. Rada Evropské unie
   (Věc C-247/10 P)
   ()
   2010/C 209/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (zástupce: M. Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská konfederace obuvnického průmyslu (Confédération européenne de l'industrie de la chaussure — CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas, Calzaturificio Elisabet Srl, Calzaturificio Iacovelli di Iacovelli Giuseppe & C. Snc, Calzaturificio Leopamy Srl, Calzaturificio Lunella Srl, Calzaturificio Mia Shoe Snc di Gattafoni Carlo & C., Calzaturificio Primitempi di Monaldi Geri, Calzaturificio R. G. di Rossi & Galiè Srl, Calz. S. G. di Seghetta Giampiero e Sergio Snc, Carim Srl, Florens Shoes SpA, Gattafoni Shoe Snc di Gattafoni Giampaolo & C., Grif Srl, Missouri Srl, New Swing Srl, Podosan Medical Shoes di Cirilli Michela, Viviane Sas

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2010 ve věci T-407/06;

               —

               prohlásit za neplatné nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 (1) o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu v rozsahu, v němž se toto nařízení týká účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek; a

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení vynaložených účastnicí řízení podávající kasační prostředek v tomto řízení, jakož i v řízení před Tribunálem ve věci T-407/06.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační prostředek tvrdí, že:

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že Komise byla oprávněna rozhodnout podle čl. 17 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (2) o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“), že nepřezkoumá a nevyjádří se k nároku uplatňovanému účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek na zacházení jako s výrobcem působícím v podmínkám tržního hospodářství a na individuální zacházení.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v otázce, zda bylo v souvislosti s prokázaným porušením čl. 20 odst. 5 základního nařízení porušeno právo na obhajobu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 275, s. 1).

      (2)  Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45.


title: Věc C-227/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. května 2012 — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV, jednající pod firmou ArkeFly v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. května 2012 — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV, jednající pod firmou ArkeFly v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Věc C-227/12)
   2012/C 250/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV, jednající pod firmou ArkeFly

      Žalovaný: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba články 7 a 16 nařízení (1) ve spojení se zásadou loajální spolupráce, stanovené unijním právem, vykládat v tom smyslu, že (ve spojení s vnitrostátním zákonem) zmocňují nebo zavazují takový státní orgán, jako je žalovaný, přijmout z důvodu, že cestujícím nebyla zaplacena náhrada škody způsobená zpožděním, vůči leteckým dopravcům opatření zajišťující provedení právního předpisu, i když cestující mají možnost podat žalobu k soudu v souladu s článkem 33 Montrealské úmluvy (2)?

               2)

               Pokud je třeba na výše uvedenou otázku odpovědět kladně: Patří k možnostem zajištění provedení právního předpisu také vydání takového správního příkazu uloženého pod donucovací pokutou, o jaký se jedná v projednávané věci?

               3)

               Je přitom ještě rozhodné, zda

                           a)

                           letečtí dopravci cestující o těchto právech informovali či nikoliv?

                           b)

                           v případě údajného nedostatečného dodržení článku 14 nařízení byla před vydáním příkazu uloženého pod donucovací pokutou leteckým dopravcům udělena sankce za nedodržení tohoto článku?

                           c)

                           dotčení cestující leteckým dopravcům dali na srozuměnou, zda si přejí platbu obdržet či nikoliv?

                           d)

                           se žalovaný nerozhodl pro nástroj příkazu uloženého pod správním donucením (kdy žalovaný, pokud letečtí dopravci příkazu nevyhoví, sám provede platbu cestujícím), nýbrž pro nástroj příkazu uloženého pod donucovací pokutou (kdy letečtí dopravci, pokud příkazu nevyhoví, dluží žalovanému částku ve výši celkové dlužné náhrady škody, která je příjmem státního rozpočtu)?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).

      (2)  Úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, uzavřená v Montrealu dne 28. května 1999, podepsaná Evropským společenstvím dne 9. prosince 2009 a schválená rozhodnutím Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001 (Úř. věst. L 194, s. 38; Zvl. vyd. 07/05, s. 491).


title: Věc F-21/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. června 2009 — De Geest v. Rada

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/37

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. června 2009 — De Geest v. Rada
   (Věc F-21/05) (1)

   2009/C 193/63

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005, s. 28.


title: Věc C-445/11 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Bavaria NV v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Nizozemský trh s pivem — Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Pokuty — Délka trvání správního řízení — Výše pokuty“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/9

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Bavaria NV v. Evropská komise
   (Věc C-445/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Nizozemský trh s pivem - Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Pokuty - Délka trvání správního řízení - Výše pokuty)
   2013/C 46/16
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bavaria NV (zástupci: O. Brouwer, P.W. Schepens a N. Al-Ani, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s M. Slotboomem, advokátem)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) ze dne 16. června 2011, Bavaria v. Komise (T-235/07), kterým Tribunál zrušil článek 1 rozhodnutí Komise K(2007) 1697 ze dne 18. dubna 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/B-2/37.766 — Nizozemský trh s pivem) v rozsahu, v němž Evropská komise konstatovala, že se Bavaria účastnila protiprávního jednání spočívajícího v příležitostné koordinaci obchodních podmínek, jiných nežli ceny, nabízených individuálním spotřebitelům v sektoru „horeca“ v Nizozemsku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Bavaria NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc T-717/15: Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – Drugsrus v. EMA

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/74

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – Drugsrus v. EMA
   (Věc T-717/15)
   (2016/C 038/100)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Drugsrus Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Howe a S. Ford, Barristers a R. Sanghvi, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí uvedené v e-mailu EMA ze dne 8. října 2015, podle kterého není Drugsrus oprávněna přípravek dovážený pod názvem Bretaris Genuair přejmenovat na Eklira Genuair, a

               —

               uložil EMA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod.
   Žalobkyně tvrdí, že se EMA dopustila nesprávného právního posouzení tím, že došla k závěru, že není přípustné změnit název centralizovaně registrovaných léčivých přípravků. Tvrdí, že podle pravidel Smlouvy o FEU týkajících se volného pohybu zboží může paralelní dovozce přípravek přebalit nebo změnit jeho název pro účely paralelní distribuce, pokud je toto přebalení nebo změna názvu objektivně nezbytné k tomu, aby měl dovážený přípravek skutečně přístup na trh členského státu dovozu.


title: Věc T-315/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. září 2005 – Kadi v. Rada a Komise („Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem — Pravomoc Společenství — Zmrazení prostředků — Základní práva — Ius cogens — Soudní přezkum — Žaloba na neplatnost“)

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. září 2005 – Kadi v. Rada a Komise
   (Věc T-315/01) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Pravomoc Společenství - Zmrazení prostředků - Základní práva - Ius cogens - Soudní přezkum - Žaloba na neplatnost“)
   (2005/C 281/32)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Yassin Abdullah Kadi (Jeddah, Saúdská Arábie) (zástupci: D. Pannick, královský poradce, P. Saini, G. Martin a A. Tudor, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: M. Vitsentzatos a M. Bishop, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: A. Van Solinge a C. Brown, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně J. Collins, zmocněnec, poté R. Caudwell, zmocněnkyně, posledně uvedená ve spolupráci s S. Moore, advokátkou)
   Předmět věci
   Původně návrh na zrušení jednak nařízení Rady (ES) č. 467/2001 ze dne 6. března 2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu a zrušuje nařízení (ES) č. 337/2000 (Úř. věst. L 67, s. 1), a jednak nařízení Komise (ES) č. 2062/2001 ze dne 19. října 2001, kterým se po třetí mění nařízení č. 467/2001 (Úř. věst. L 277, s. 25), a poté návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení č. 467/2001 (Úř. věst. L 139, s. 9; Zvl. vyd. 18/01, s. 294), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.
   Výrok rozsudku

               1)

               Již není namístě rozhodnout o návrhu na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 ze dne 6. března 2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu a zrušuje nařízení (ES) č. 337/2000, a nařízení Komise (ES) č. 2062/2001 ze dne 19. října 2001, kterým se po třetí mění nařízení č. 467/2001.

               2)

               Žaloba se zamítá v rozsahu, v němž směřuje proti nařízení Rady č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení č. 467/2001.

               3)

               Žalobci se ukládá mimo náhrady vlastních nákladů řízení i náhrada nákladů řízení Rady, jakož i nákladů řízení vynaložených Komisí do 1. července 2002.

               4)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Komise, posledně uvedená pokud jde o období po 1. červenci 2002, ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 2.3.2002


title: Věc C-312/05 P: Opravný prostředek podaný dne 8. srpna 2005 TeleTech Holdings, Inc. proti rozsudku vydanému dne 25. května 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-288/03, TeleTech Holdings, Inc. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž vedlejším účastníkem byl Teletech International, S. A.

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/12

         Opravný prostředek podaný dne 8. srpna 2005 TeleTech Holdings, Inc. proti rozsudku vydanému dne 25. května 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-288/03, TeleTech Holdings, Inc. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž vedlejším účastníkem byl Teletech International, S. A.
   (Věc C-312/05 P)
   (2005/C 243/20)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 8. srpna 2005 opravný prostředek podaný TeleTech Holdings, Inc., zastoupenou E. Armijem Chávarrim a A. Castánem Pérez-Gómezem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 25. května 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-288/03, TeleTech Holdings, Inc. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž vedlejším účastníkem byl Teletech International, S. A.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek a vyhověl jeho návrhům.
   Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Tento opravný prostředek je založen na dvou důvodech:
   První důvod vychází z toho, že Soud prvního stupně porušil ustanovení článku 52 nařízení č. 40/94 (1) (ve spojení s ustanovením čl. 8 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení) tím, že uvedený článek vyložil nesprávně, přičemž porušil zásadu srovnání a koexistence národních ochranných známek s ochrannými známkami Společenství. Tímtéž důvodem je vytýkáno porušení článku 74 uvedeného nařízení, rovněž nesprávným výkladem, a práva navrhovatelky na obhajobu.
   Druhý důvod vychází z toho, že výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 Soudem je stižen nesprávným právním posouzením v důsledku toho, že Soud použil nesprávně kritérium vnímání relevantní veřejností pro účely posouzení nebezpečí záměny mezi dvěma kolidujícími ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Rady ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1).


title: Věc C-435/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 17. října 2006 – C

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 17. října 2006 – C
   (Věc C-435/06)
   (2006/C 326/69)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus (Finsko)
   Účastnice původního řízení

      Účastnice řízení podávající opravný prostředek: C.
   Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Je nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (nařízení Brusel IIa) (1) použitelné na výkon rozhodnutí ve všech jeho částech, o které se jedná v projednávané věci, bylo-li toto rozhodnutí v rámci ochrany dítěte podléhající veřejnému právu vydáno formou jednoho jediného usnesení o okamžitém vzetí do péče a o umístění dítěte mimo vlastní rodinu do pěstounské rodiny,

                           b)

                           nebo je nařízení vzhledem k jeho čl. 1 odst. 2 písm. d) použitelné jen na tu část usnesení, která se týká umístění mimo vlastní rodinu do pěstounské rodiny,

                           c)

                           a je v posledně uvedeném případě nařízení Brusel IIa použitelné na rozhodnutí o umístění, které je součástí usnesení o vzetí do péče, i když by samotné usnesení o vzetí do péče, na kterém je rozhodnutí o umístění závislé podléhalo právním předpisům dotčených členských států týkajících se vzájemného uznávání a výkonu rozsudků a správních rozhodnutí a které jsou harmonizovány formou spolupráce?

               2)

               Je, v případě kladné odpovědi na otázku 1a), s ohledem na skutečnost, že tyto na popud Rady severských zemí harmonizované právní předpisy o uznávání a výkonu rozhodnutí, která podléhají veřejnému právu, nejsou v nařízení zohledněny, nýbrž jen odpovídající smlouva upravující oblast občanského práva, přesto možné použít na vzetí dítěte do péče výše uvedené harmonizované právní předpisy, které jsou založeny na bezprostředním výkonu a uznání správních rozhodnutí formou spolupráce správních orgánů?

               3)

               Je, v případě kladné odpovědi na otázku 1a) a záporné odpovědi na otázku 2), nařízení Brusel IIa z časového hlediska použitelné na právní věc, zohlední-li se články 72 a 64 odst. 2 nařízení, jakož i uvedené harmonizované právní předpisy severských zemí o rozhodnutích o umístění, která podléhají veřejnému právu, a je-li nutno vycházet z toho, že švédské orgány svá rozhodnutí jak o okamžitém vzetí do péče, tak i o umístění do rodiny přijaly dne 23. února 2005, svá rozhodnutí o okamžitém vzetí do péče předložily dne 25. února 2005 Länsrätt k potvrzení a tento soud na základě této žádosti rozhodnutí dne 3. března 2005 potvrdil?

      (1)  Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243.


title: Věc C-174/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag – Nizozemsko) – Vereniging Openbare Bibliotheken v. Stichting Leenrecht „Řízení o předběžné otázce — Autorské právo a práva s ním související — Právo na pronájem a půjčování chráněných děl — Směrnice 2006/115/ES — Článek 1 odst. 1 — Půjčování rozmnoženin děl — Článek 2 odst. 1 — Půjčování předmětů — Půjčování rozmnoženiny knihy v digitální podobě — Veřejné knihovny“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag – Nizozemsko) – Vereniging Openbare Bibliotheken v. Stichting Leenrecht
   (Věc C-174/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Autorské právo a práva s ním související - Právo na pronájem a půjčování chráněných děl - Směrnice 2006/115/ES - Článek 1 odst. 1 - Půjčování rozmnoženin děl - Článek 2 odst. 1 - Půjčování předmětů - Půjčování rozmnoženiny knihy v digitální podobě - Veřejné knihovny“)
   (2017/C 014/07)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vereniging Openbare Bibliotheken

      Žalovaná: Stichting Leenrecht

      Za přítomnosti: Vereniging Nederlands Uitgeversverbond, Stichting LIRA, Stichting Pictoright

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 1, čl. 2 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem musí být vykládány v tom smyslu, že výraz „půjčování“ ve smyslu těchto ustanovení zahrnuje půjčování rozmnoženiny knihy v digitální podobě, pokud k tomuto půjčování dochází tak, že uvedená rozmnoženina je uložena na server veřejné knihovny a daný uživatel si může pořídit rozmnoženinu této rozmnoženiny stažením na vlastní počítač, přičemž lze během doby výpůjčky stáhnout pouze jednu rozmnoženinu a po uplynutí této doby nemůže již tento uživatel jím staženou rozmnoženinu užívat.

               2)

               Unijní právo, konkrétně článek 6 směrnice 2006/115, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát podmínil použití čl. 6 odst. 1 směrnice 2006/115 tím, že rozmnoženina knihy v digitální podobě zpřístupněná veřejnou knihovnou musí být uvedena do oběhu prvním prodejem nebo jiným převodem vlastnictví takovéto rozmnoženiny v Evropské unii nositelem práva na veřejné rozšiřování nebo s jeho souhlasem ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti.

               3)

               Článek 6 odst. 1 směrnice 2006/115 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby se v něm stanovená výjimka pro veřejné půjčování vztahovala na zpřístupnění rozmnoženiny knihy v digitální podobě veřejnou knihovnou v případě, že tato rozmnoženina byla pořízena z neoprávněného zdroje.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015.


title: Věc T-243/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Řecko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Plodiny na orné půdě — Olivový olej — Finanční audit — Lhůta 24 měsíců )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Řecko v. Komise
   (Věc T-243/05) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Plodiny na orné půdě - Olivový olej - Finanční audit - Lhůta 24 měsíců“)
   (2007/C 247/49)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: G. Kanellopoulos a E. Svolopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a L. Visaggio, zmocněnci, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2005/354/ES ze dne 29. dubna 2005 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci „záruční sekce“ Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 112, s. 14) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou v odvětvích plodin na orné půdě, olivového oleje a v oblasti finančního auditu.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2005/354/ES ze dne 29. dubna 2005 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci „záruční sekce“ Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) se ruší v rozsahu, v němž Řecké republice ukládá přesnou opravu ve výši 200 146,68 eur pro účetní roky 1996 až 1998 (podpora spotřeby olivového oleje).

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Řecká republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí 70 % nákladů řízení Komise. Komise ponese 30 % vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc F-18/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Marcuccio v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Žádost — Výslovné zamítnutí oznámené po konkludentním zamítnutí — Čistě potvrzující akt — Opožděně podaná stížnost — Zjevná nepřípustnost)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/45

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-18/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Žádost - Výslovné zamítnutí oznámené po konkludentním zamítnutí - Čistě potvrzující akt - Opožděně podaná stížnost - Zjevná nepřípustnost)
   (2009/C 6/91)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských Společenství (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí ze dne 25. října 2005 zamítající žádost žalobce, aby bylo uznáno, že trpí závažnou nemocí pro účely článku 72 služebního řádu a společného režimu nemocenského pojištění Evropských společenství
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007, s. 18.


title: Věc F-14/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. června 2011 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Sociální zabezpečení — Úraz — Řízení o uznání částečné trvalé invalidity ve smyslu článku 73 služebního řádu — Doba trvání řízení — Žaloba na náhradu škody — Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ — Článek 94 jednacího řádu“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/52

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. června 2011 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-14/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Úraz - Řízení o uznání částečné trvalé invalidity ve smyslu článku 73 služebního řádu - Doba trvání řízení - Žaloba na náhradu škody - Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ - Článek 94 jednacího řádu)
   2011/C 252/113
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na uložení žalované náhrady škody, která vznikla žalobci z důvodu doby trvání řízení o uznání částečné invalidity.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba L. Marcuccia se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoliv právní základ.

               2)

               Kromě vlastních nákladů řízení ponese L. Marcuccio náklady vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Luigimu Marcucciovi se ukládá, aby Soudnímu dvoru uhradil částku 1 000 eur v souladu s článkem 94 jednacího řádu.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.10, s. 54.