title: Věc T-610/19: Žaloba podaná dne 9. září 2019 – Deutsche Telekom v. Komise

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/31

      Žaloba podaná dne 9. září 2019 – Deutsche Telekom v. Komise
      (Věc T-610/19)
      (2019/C 363/40)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Deutsche Telekom AG (Bonn, Německo) (zástupci: P. Linsmeier, U. Soltész, C. von Köckritz a P. Lohs, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  v souladu s čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU zrušil usnesení Komise ze dne 28. června 2019, kterým Komise zamítla návrh na zaplacení úroků z prodlení;

                  —

                  uložil Unii, zastoupené Komisí, odškodnit žalobkyni finanční částkou ve výši ve výši 2 580 374,07 eur za škodu, která jí vznikla tím, že v období od 16. ledna do 19. února 2019 nemohla využít finanční obnos, který zaplatila bez právního důvodu, takže nemohla docílit výnosů, které by za normálních okolností s tímto obnosem docílila, ani nemohla odpovídajícím způsobem snížit kapitálové náklady, nebo

                  —

                  podpůrně, v případě, že Tribunál zamítne druhé návrhové žádání, odškodnit žalobkyni finanční částkou ve výši 1 750 522,83 eur za škodu, která jí vznikla tím, že jí Komise odmítala vyplatit úroky z prodlení z částky 12 039 019 eur za období od 16. ledna do 19. února 2019, a sice k úrokové sazbě Evropské centrální banky, kterou stanoví pro hlavní operace refinancování, navýšenou o 3,5 procentní body za období od 16. ledna 2015 do 19. února 2019, nebo – zcela podpůrně – ve výši jiné částky, kterou Tribunál uzná za přiměřenou, vypočítanou na základě sazby z úroků z prodlení, kterou Tribunál uzná za přiměřenou;

                  —

                  určil, že částku, kterou Komise musí zaplatit podle druhého a třetího návrhového žádání za období od vyhlášení rozsudku v tomto řízení do úplného zaplacení ze strany Komise je třeba úročit na základě úrokové sazby Evropské centrální banky, kterou stanoví pro hlavní operace refinancování, navýšenou o 3,5 procentní body, a podpůrně ve výši jiné sazby z úroků z prodlení, kterou Tribunál uzná za přiměřenou; a

                  —

                  uložil Komisi a Evropské unii náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod (návrh na zrušení) vychází z toho, že Komise porušila svou povinnosti provést rozsudek Soudního dvora ze dne 13. prosince 2019 Deutsche Telekom v. Komise (T-827/14, EU:T:2018:930), která byla potvrzena rozsudkem ze dne 5. září 2019, Evropská unie v. Guardian Europe (C-447/17 P, EU:C:2019:672) a porušila tak čl. 266 první pododstavec SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod (návrh na zrušení) vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 druhý podstavec SFEU

                              —

                              Žalobkyně k tomu uvádí, že je odůvodnění zamítavého usnesení nedostačující, jelikož v něm není důvod odmítnutí návrhu žalobkyně dostatečně ozřejmen. Zůstává nejasné, zda je Komise toho názoru, že článek 90 nařízení Komise (1) v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 vyčerpávajícím způsobem upravuje také nárok na úroky z prodlení z čl. 266 první pododstavec SFEU a jak je takový výklad v souladu s ustálenou judikaturou k povinnosti Komise k placení úroků z prodlení podle čl. 266 první pododstavec SFEU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod (návrh na náhradu škody) vychází ze škody vzniklé žalobkyni z důvodu nemožnosti použít přeplacenou část protiprávní pokuty podle čl. 266 druhý pododstavec, článku 268 a čl. 340 druhý pododstavec SFEU a podpůrně z důvodu odmítnutého zaplacení úroků z prodlení.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, 31.12.2012, s. 1).


title: Věc T-611/19: Žaloba podaná dne 9. září 2019 – Iniciativa ciudadana - Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas v. Komise

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/32

      Žaloba podaná dne 9. září 2019 – Iniciativa ciudadana - Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas v. Komise
      (Věc T-611/19)
      (2019/C 363/41)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Iniciativa ciudadana - Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas (Španělsko) (zástupci: G. Boye, I. Elbal Sánchez, E. Valcuende Sillero a I. González Martínez, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise 2019/1182 ze dne 3. července 2019, kterým se odmítá registrace navrhované občanské iniciativy s názvem „Právo EU, práva menšin a demokratizace španělských institucí“;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise, kterým se nevyhovuje shora označené iniciativě, jíž byla Komise vyzvána k předložení návrhu unijního právního aktu v souvislosti s následujícími oblastmi: zásady legality a právní jistoty, nezávislost a nestrannost soudů, dělba moci, svoboda shromažďování, svoboda projevu, právo na svobodné volby, právo na svobodu a právo na rovné zacházení.
      Komise v napadeném rozhodnutí dospěla k závěru, že kroky navrhované v iniciativě spadají mimo rámec pravomocí Komise k předložení návrhu unijního právního aktu pro účely provedení Smluv.
      Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává čtyř důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných procesních náležitostí

                              —

                              V této souvislosti tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 296 odst. 2 SFEU, podle kterého musí právní akty orgánů Evropské unie obsahovat odůvodnění, na kterém jsou založeny, a s čl. 4 odst. 3 druhým pododstavcem nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 211/2011 ze dne 16. února 2011 o občanské iniciativě (1), který stanoví, že pokud Komise navrhovanou občanskou iniciativu odmítne zaregistrovat, vyrozumí organizátory „o důvodech tohoto odmítnutí“.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smlouvy, resp. jakéhokoli právního aktu týkajícího se jejího provedení

                              —

                              V této souvislosti tvrdí, že zamítavé rozhodnutí je v rozporu s článkem 11 SEU, čl. 24 odst. 1 SFEU a s čl. 4 odst. 2 písm. a), b) a c) shora citovaného nařízení, kterým se provádějí tato ustanovení Smluv.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z povahy kroků navrhovaných v občanské iniciativě

                              —

                              V této souvislosti tvrdí, že žádná z oblastí dotčených v občanské iniciativě nestojí zjevně mimo rámec pravomocí Komise k předložení návrhu unijního právního aktu pro účely provedení Smluv.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod týkající se zasazení navrhované občanské iniciativy do právního rámce Evropské unie

                              —

                              V této souvislosti tvrdí, že z doslovného znění čl. 4 odst. 2 písm. b) a čl. 2 odst. 1 nařízení (EU) č. 211/2011, jakož i ze znění samotné iniciativy dotčené v tomto řízení vyplývá, že v projednávané věci jsou splněny všechny podmínky vyžadované příslušným nařízením, a proto měla být iniciativa zaregistrována.

         (1)  Úř. věst. 2011, L 65, s. 1.


title: Věc T-615/19: Žaloba podaná dne 12. září 2019 – Point Tec Products Electronic v. EUIPO – Compagnie des montres Longines, Francillon (vyobrazení dvou rozpřáhnutých křídel)

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/33

      Žaloba podaná dne 12. září 2019 – Point Tec Products Electronic v. EUIPO – Compagnie des montres Longines, Francillon (vyobrazení dvou rozpřáhnutých křídel)
      (Věc T-615/19)
      (2019/C 363/42)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Point Tec Products Electronic GmbH (Ismaning, Německo) (zástupce: D. Wiedemann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (St Imier, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie pro obrazovou ochrannou známku znázorňující dvě rozpřáhnutá křídla – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 349 160

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. července 2019 ve věci R 2427/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 72 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-616/19: Žaloba podaná dne 12. září 2019 – Katjes Fassin v. EUIPO - Haribo The Netherlands & Belgium (WONDERLAND)

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/34

      Žaloba podaná dne 12. září 2019 – Katjes Fassin v. EUIPO - Haribo The Netherlands & Belgium (WONDERLAND)
      (Věc T-616/19)
      (2019/C 363/43)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Německo) (zástupci: T. Schmitz a M. Breuer, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Haribo The Netherlands & Belgium BV (Breda, Nizozemsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie WONDERLAND – Přihláška č. 16 263 295

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. července 2019, ve věci R 2164/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-242/18: Usnesení Tribunálu ze dne 5. září 2019 – VV v. Komise

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 5. září 2019 – VV v. Komise
      (Věc T-242/18) (1)

      (2019/C 363/45)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Věc T-244/19: Usnesení Tribunálu ze dne 5. září 2019 – Café Camelo v. EUIPO – Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 5. září 2019 – Café Camelo v. EUIPO – Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)
      (Věc T-244/19) (1)

      (2019/C 363/47)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17.6.2019.


title: Věc T-376/19: Usnesení Tribunálu ze dne 5. září 2019 – El Corte Inglés v. EUIPO – Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 5. září 2019 – El Corte Inglés v. EUIPO – Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)
      (Věc T-376/19) (1)

      (2019/C 363/48)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 263, 5.8.2019.


title: Usnesení Soudního dvora ze dne 26. července 2019 ve věci E-1/17 COSTS II Kraj Aust-Agder v. Konkurrenten.no AS (Určení výše nákladů řízení – nahraditelné náklady – úroky z prodlení)2019/C 378/06

text:
               7.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 378/7

      Usnesení Soudního dvora
      ze dne 26. července 2019
      ve věci E-1/17 COSTS II
      Kraj Aust-Agder v. Konkurrenten.no AS

         (Určení výše nákladů řízení – nahraditelné náklady – úroky z prodlení)

      (2019/C 378/06)
      Ve věci E-1/17 COSTS II, Kraj Aust-Agder v. Konkurrenten.no AS – ŽÁDOST o určení výše nákladů řízení, které byly přiznány kraji Aust-Agder Soudním dvorem v rozsudku ze dne 22. prosince 2017 ve věci E-1/17 Konkurrenten.no v. Kontrolní úřad ESVO, Sb. rozh. ESVO 2017, s. 989, vydal Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda (soudce-zpravodaj), Bernd Hammermann a Ola Mestad (ad hoc), soudci, dne 26. července 2019 usnesení, jehož výrok zní:

                  1.

                  Náklady, které má společnost Konkurrenten.no AS uhradit kraji Aust-Agder, se stanoví na 230 589,42 NOK.

                  2.

                  Od data oznámení tohoto usnesení až do dne splacení uvedené částky budou počítány úroky z prodlení; příslušná úroková sazba se vypočte na základě úrokové sazby Norské centrální banky platné v první kalendářní den měsíce splatnosti, se zvýšením o tři a půl procentního bodu.


title: Věc C-702/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2019 Silver Plastics GmbH & Co. KG a Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 11. července 2019 ve věci T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG a Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG v. Evropská komise

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/53

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2019 Silver Plastics GmbH & Co. KG a Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 11. července 2019 ve věci T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG a Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG v. Evropská komise
      (Věc C-702/19 P)
      (2019/C 383/62)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Silver Plastics GmbH & Co. KG (zástupci: M. Wirtz a S. Möller, Rechtsanwälte), Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (zástupce: C. Karbaum, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  1.

                  napadený rozsudek zrušil a vrátil věc k novému projednání Tribunálu;

                  2.

                  podpůrně zrušil napadený rozsudek a sporné rozhodnutí týkající se navrhovatelky Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG a navrhovatelce Silver Plastics GmbH & Co. KG snížil uloženou pokutu;

                  3.

                  podpůrně zrušil napadený rozsudek a snížil pokutu, která byla navrhovatelkám uložena společně a nerozdílně;

                  4.

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Prostřednictvím prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky Tribunálu vytýkají porušení čl. 6 odst. 3 SEU, čl. 6 odst. 1 EÚLP, jakož i čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení se zásadou bezprostřednosti.
      Tribunál navzdory několika návrhům navrhovatelek v rozporu s procesními předpisy opominul předvolat k výslechu pana W., jenž představuje podstatný zdroj žádosti soutěžitele L. o shovívavost, která byla zohledněna v neprospěch navrhovatelek, a osobně jej vyslechnout. Tribunálem mimoto výpovědi pana W., které písemně předložily navrhovatelky a které odporují žádosti o shovívavost, kvalifikovat paušálně jako nevěrohodné, aniž by pana W. v této souvislosti vyslechl. Podle zásady bezprostřednosti dokazování byl Tribunál povinen pana W. předvolat a (bezprostředně) jej osobně v této souvislosti vyslechnout.
      Prostřednictvím druhého důvodu kasačního opravného prostředku se navrhovatelky odvolávají na porušení práva na konfrontaci zakotveného v čl. 6 odst. 1 [ve spojení s odst. 3 písm. d)] EÚLP, kterého se podle nich dopustil Tribunál.
      Tribunál odmítl provést navrhovatelkami opakovaně navrhovaný konfrontační výslech pana W. jako relevantního zdroje žádosti o shovívavost, která byla zohledněna v neprospěch navrhovatelek. Tribunál v rozporu s procesními předpisy posoudil věrohodnost výpovědí pana W. v žádosti o shovívavost, aniž by poskytl možnost konfrontace a odsouzení navrhovatelek odůvodnil především na základě těchto výpovědí, aniž by existovaly legitimní důvody pro omezení práva na konfrontaci.
      Prostřednictvím třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky uplatňují porušení zásady rovnosti zbraní podle čl. 6 odst. 3 písm. d) EÚLP.
      Tribunál podle navrhovatelek navzdory několika jejich návrhům v rozporu s procesními předpisy opominul vyslechnout pana W. jako svědka svědčícího ve prospěch navrhovatelek, ačkoliv se Komise s panem W., jakožto relevantním zdrojem v souvislosti s žádostí o shovívavost, setkala v předcházejícím řízení o uložení pokuty, aniž by o tom byly navrhovatelky informovány, z účasti na tomto setkání byly navrhovatelky vyloučeny a o tomto setkání nebyl pořízen protokol. Také odmítnutím osobního výslechu dalších svědků ve prospěch navrhovatelek, jež navrhovatelky navrhovaly, byla porušena rovnost zbraní zaručená navrhovatelkám.
      Prostřednictvím čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku se navrhovatelky dovolávají porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 36 statutu Soudního dvora ve spojení s čl. 53 odst. 1 tohoto statutu, neboť jim není jasné (i) z čeho vyvozuje Tribunál (pozitivní) účast na kontaktech, které jsou údajně v rozporu s právem hospodářské soutěže, (ii) proč hodnotí (písemné) výpovědi pana W. ve prospěch navrhovatelek jako nevěrohodné, (iii) z jakých konkrétních důvodů odmítl přiznat právo na konfrontaci.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z údajného porušení čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) z důvodu extenzivní domněnky Tribunálu o jediném pokračujícím protiprávním jednání.
      Podle zjištění Tribunálu se navrhovatelky nepodílely po celou dobu předpokládaného období trvání protiprávního jednání na jednáních v rozporu s právem hospodářské soutěže týkajících se všech výrobků.
      Prostřednictvím šestého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky uplatňují porušení čl. 23 odst. 2 první a druhé věty nařízení č. 1/2003.
      Tribunál vycházel z právního hlediska nesprávně z hospodářské jednotky tvořené navrhovatelkami, a proto z právního hlediska nesprávně zahrnul obraty navrhovatelky Silver Plastics GmbH & Co. KG do výpočtu pokuty, ačkoliv navrhovatelky prokázaly, že neexistuje žádný určitý vliv navrhovatelky Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG na navrhovatelku Silver Plastics GmbH & Co. KG a vyvrátily tak domněnku hospodářské jednotky uplatněnou Tribunálem.
      Prostřednictvím šestého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky vytýkají nesprávný výpočet pokuty podle čl. 23 odst. 2 druhý pododstavec nařízení č. 1/2003, protože Tribunál při výpočtu pokuty zahrnul nesprávně obraty bývalé dceřiné společnosti navrhovatelky Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG. Pokuta tak přesahuje zákonem stanovenou horní hranici 10 % obratu podniku, jemuž se ukládá pokuta.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


title: Věc C-632/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 22. srpna 2019 – Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie v. Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 22. srpna 2019 – Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie v. Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH
      (Věc C-632/19)
      (2019/C 399/28)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie

         Žalované: Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je nařízení Rady (ES) č. 91/2009 (1) ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky neplatné kvůli porušení čl. 6 odst. 6 a 7, jakož i čl. 2 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (2) ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, respektive nařízení Rady (ES) č. 384/96 (3) ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, jelikož Komise čínským vyvážejícím výrobcům včas neumožnila včas seznámit se s informacemi o druzích výrobků, na základě kterých byla stanovena běžná hodnota, nebo jelikož Komise v rámci výpočtu výše dumpingového rozpětí pro dotčené výrobky při srovnání běžné hodnoty výrobků indického výrobce s vývozními cenami podobných čínských výrobků odmítla zohlednit opravy v souvislosti s dovozními poplatky za suroviny a nepřímými daněmi ve srovnatelné zemi Indii, jakož i rozdíly ve výrobě, respektive výrobních nákladech?

                  2)

                  Je nařízení (ES) č. 91/2009 neplatné pro porušení čl. 3 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1225/2009, respektive nařízení (ES) č. 384/96, protože Komise při posouzení újmy zařadila dovoz od dvou čínských společností, v jejichž případě se zjistilo, že neuplatňovaly dumping, jako dumpingový dovoz?

                  3)

                  Je nařízení (ES) č. 91/2009 neplatné pro porušení čl. 3 odst. 2, 6 a 7 nařízení (ES) č. 1225/2009, respektive nařízení (ES) č. 384/96, jelikož Komise při posuzování otázky, zda vývoz průmyslu Unie přispěl k újmě tohoto výrobního odvětví, vycházela z informací o výrobcích, kteří nebyli součástí domácího výrobního odvětví?

                  4)

                  Je nařízení (ES) č. 91/2009 neplatné pro porušení čl. 19 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1225/2009, respektive nařízení (ES) č. 384/96, jelikož Komise opomenula zajistit, aby oba domácí (italští) výrobci přiměřeným způsobem vysvětlili důvody, pro které nebylo možné poskytnout shrnutí důvěrných informací?

                  5)

                  Porušuje nařízení (ES) č. 91/2009 čl. 6 odst. 6 a 7, jakož i čl. 2 odst. 10 nařízení (ES) č. 384/96, jelikož Komise neoznámila informace o výrobcích včas, čímž narušila zájmy čínských vyvážejících výrobců?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 29, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2009, L 343, s. 51.

         (3)  Úř. věst. 1996, L 56, s. 1.


title: Věc T-19/17: Usnesení Tribunálu ze dne 17. září 2019 – Fastweb v. Komise

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/103

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. září 2019 – Fastweb v. Komise
      (Věc T-19/17) (1)

      (2019/C 399/122)
      Jednací jazyk: italština
      Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 70, 6.3.2017.


title: Věc T-250/18: Usnesení Tribunálu ze dne 12. září 2019 – RATP v. Komise

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/103

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. září 2019 – RATP v. Komise
      (Věc T-250/18) (1)

      (2019/C 399/123)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17.6.2019.


title: Věc T-306/18: Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2019 – Maďarsko v. Komise

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/104

      Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2019 – Maďarsko v. Komise
      (Věc T-306/18) (1)

      (2019/C 399/124)
      Jednací jazyk: maďarština
      Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc T-19/19: Usnesení Tribunálu ze dne 17. září 2019 – Fastweb v. Komise

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/104

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. září 2019 – Fastweb v. Komise
      (Věc T-19/19) (1)

      (2019/C 399/125)
      Jednací jazyk: italština
      Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 82, 4.3.2019.


title: Věc C-616/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal correctionnel de Foix - Francie) – trestní řízení proti Mathieumu Blaiseovi a dalším („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Platnost – Zásada předběžné opatrnosti – Definice pojmu „účinná látka“ – Kumulace účinných látek – Věrohodnost posuzovacího postupu – Přístup veřejnosti k dokumentaci – Testy dlouhodobé toxicity – Pesticidy – Glyfosát“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal correctionnel de Foix - Francie) – trestní řízení proti Mathieumu Blaiseovi a dalším
      (Věc C-616/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Platnost - Zásada předběžné opatrnosti - Definice pojmu „účinná látka“ - Kumulace účinných látek - Věrohodnost posuzovacího postupu - Přístup veřejnosti k dokumentaci - Testy dlouhodobé toxicity - Pesticidy - Glyfosát“)
      (2019/C 413/02)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal correctionnel de Foix

         Účastníci původního trestního řízení

      Mathieu Blaise, Sabrina Dauzet, Alain Feliu, Marie Foray, Sylvestre Ganter, Dominique Masset, Ambroise Monsarrat, Sandrine Muscat, Jean-Charles Sutra, Blanche Yon, Kevin Leo-Pol Fred Perrin, Germain Yves Dedieu, Olivier Godard, Kevin Pao Donovan Schachner, Laura Dominique Chantal Escande, Nicolas Benoit Rey, Eric Malek Benromdan, Olivier Eric Labrunie, Simon Joseph Jeremie Boucard, Alexis Ganter, Pierre André Garcia

         za účasti: Espace Émeraude

         Výrok

      Přezkum předběžných otázek neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc C-621/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria - Maďarsko) – Gyula Kiss v. CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Směrnice 93/13/EHS – Článek 3 odst. 1 – Posouzení zneužívající povahy smluvních ujednání – Článek 4 odst. 2 – Článek 5 – Povinnost sepsat smluvní ujednání jasným a srozumitelným jazykem – Ujednání ukládající placení nákladů na nespecifikované služby“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/3

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria - Maďarsko) – Gyula Kiss v. CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss
      (Věc C-621/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Směrnice 93/13/EHS - Článek 3 odst. 1 - Posouzení zneužívající povahy smluvních ujednání - Článek 4 odst. 2 - Článek 5 - Povinnost sepsat smluvní ujednání jasným a srozumitelným jazykem - Ujednání ukládající placení nákladů na nespecifikované služby“)
      (2019/C 413/03)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Kúria

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Gyula Kiss

         Žalovaní: CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss

         Výrok

                  1)

                  Článek 4 odst. 2 a článek 5 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládány v tom smyslu, že požadavek, aby bylo smluvní ujednání sepsáno jasným a srozumitelným jazykem, nevyžaduje, aby taková smluvní ujednání, která nebyla sjednána individuálně, obsažená ve smlouvě o spotřebitelském úvěru, jako jsou ta, o která se jedná v původním řízení, jež přesně stanoví výši poplatků za správu a provize za uvolnění úvěru, které platí spotřebitel, způsob jejich výpočtu a jejich splatnost, upřesňovala rovněž všechny služby poskytované jako protiplnění za dotyčné částky.

                  2)

                  Článek 3 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že takové smluvní ujednání, o jaké se jedná v původním řízení, týkající se poplatků za správu úvěrové smlouvy, které neumožňuje jednoznačně určit konkrétní služby poskytované jako protiplnění, v zásadě nezpůsobuje v rozporu s požadavkem poctivosti významnou nerovnováhu v právech a povinnostech stran, které vyplývají z dané smlouvy, v neprospěch spotřebitele.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc C-673/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof - Německo) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. v. Planet49 GmbH („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 95/46/ES – Směrnice 2002/58/ES – Nařízení (EU) 2016/679 – Zpracování osobních údajů a ochrana soukromí v odvětví elektronických komunikací – Soubory cookies – Pojem „souhlas subjektu údajů“ – Prohlášení o souhlasu prostřednictvím předem zaškrtnutého políčka“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof - Německo) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. v. Planet49 GmbH
      (Věc C-673/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 95/46/ES - Směrnice 2002/58/ES - Nařízení (EU) 2016/679 - Zpracování osobních údajů a ochrana soukromí v odvětví elektronických komunikací - Soubory cookies - Pojem „souhlas subjektu údajů“ - Prohlášení o souhlasu prostřednictvím předem zaškrtnutého políčka“)
      (2019/C 413/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Žalovaná: Planet49 GmbH

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 písm. f) a čl. 5 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009, ve spojení s čl. 2 písm. h) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, jakož i čl. 4 bodem 11 a čl. 6 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46 (obecné nařízení o ochraně osobních údajů), musí být vykládány v tom smyslu, že souhlas uvedený v těchto ustanoveních není právoplatně udělen, pokud je ukládání informací nebo přístup k již uloženým informacím v koncovém zařízení uživatele internetových stránek prostřednictvím souborů cookies povoleno předem zaškrtnutým políčkem, jehož zaškrtnutí musí tento uživatel k odmítnutí svého souhlasu zrušit.

                  2)

                  Článek 2 písm. f) a čl. 5 odst. 3 směrnice 2002/58, ve znění směrnice 2009/136, ve spojení s čl. 2 písm. h) směrnice 95/46, jakož i čl. 4 bodem 11 a čl. 6 odst. 1 písm. a) nařízení 2016/679, nelze vykládat odlišně v závislosti na tom, zda informace uložené nebo prohlížené v koncovém zařízení uživatele internetových stránek jsou nebo nejsou osobními údaji ve smyslu směrnice 95/46 a nařízení 2016/679.

                  3)

                  Článek 5 odst. 3 směrnice 2002/58, ve znění směrnice 2009/136, musí být vykládán v tom smyslu, že informace, které musí poskytovatel služeb poskytnout uživateli internetových stránek, zahrnují dobu funkčnosti souborů cookies, jakož i možnost, aby k těmto souborům cookies měly přístup třetí osoby.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc C-18/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof - Rakousko) – Eva Glawischnig-Piesczek v. Facebook Ireland Limited („Řízení o předběžné otázce – Informační společnost – Volný pohyb služeb – Směrnice 2000/31/ES – Odpovědnost poskytovatelů zprostředkovatelských služeb – Článek 14 odst. 1 a 3 – Poskytovatel hostingových služeb – Možnost po poskytovateli požadovat, aby ukončil protiprávní jednání nebo mu předešel – Článek 18 odst. 1 – Meze osobní, věcné a územní působnosti soudního příkazu – Článek 15 odst. 1 – Neexistence obecné povinnosti ve věci dohledu“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/5

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof - Rakousko) – Eva Glawischnig-Piesczek v. Facebook Ireland Limited
      (Věc C-18/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Informační společnost - Volný pohyb služeb - Směrnice 2000/31/ES - Odpovědnost poskytovatelů zprostředkovatelských služeb - Článek 14 odst. 1 a 3 - Poskytovatel hostingových služeb - Možnost po poskytovateli požadovat, aby ukončil protiprávní jednání nebo mu předešel - Článek 18 odst. 1 - Meze osobní, věcné a územní působnosti soudního příkazu - Článek 15 odst. 1 - Neexistence obecné povinnosti ve věci dohledu“)
      (2019/C 413/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Eva Glawischnig-Piesczek

         Žalovaná: Facebook Ireland Limited

         Výrok

      Směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) a zejména její čl. 15 odst. 1 je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby soud členského státu mohl:

                  —

                  uložit poskytovateli hostingu povinnost odstranit informace, které ukládá a které mají stejný obsah jako informace, která byla dříve prohlášena za protiprávní, nebo k nim zablokovat přístup bez ohledu na to, kdo požádal o ukládání těchto informací;

                  —

                  uložit poskytovateli hostingu povinnost odstranit informace, které ukládá a které mají rovnocenný obsah jako informace, která byla dříve prohlášena za protiprávní, nebo k nim zablokovat přístup, pokud se povinnosti dohledu a vyhledávání informací, kterých se týká takový soudní příkaz, omezují na informace, z nichž plyne sdělení, jehož obsah se oproti sdělení, které bylo prohlášeno za protiprávní a obsahuje údaje vymezené v soudním příkazu, v podstatě nezměnil, a pokud rozdíly ve formulaci tohoto rovnocenného obsahu v porovnání s formulací informace, jež byla dříve prohlášena za protiprávní, nejsou takové povahy, aby byl poskytovatel hostingu nucen tento obsah samostatně posoudit, a

                  —

                  uložit poskytovateli hostingu povinnost odstranit informace, kterých se týká soudní příkaz, nebo k nim na celosvětové úrovni zablokovat přístup podle relevantního mezinárodního práva.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc C-42/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof - Německo) – Finanzamt Trier v. Cardpoint GmbH, právní nástupce společnosti Moneybox Deutschland GmbH („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Šestá směrnice 77/388/EHS – Osvobození od daně – Článek 13 část B písm. d) bod 3 – Operace týkající se plateb – Služby poskytované ze strany společnosti bance, jež souvisí s provozováním bankomatů“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/6

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof - Německo) – Finanzamt Trier v. Cardpoint GmbH, právní nástupce společnosti Moneybox Deutschland GmbH
      (Věc C-42/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Šestá směrnice 77/388/EHS - Osvobození od daně - Článek 13 část B písm. d) bod 3 - Operace týkající se plateb - Služby poskytované ze strany společnosti bance, jež souvisí s provozováním bankomatů“)
      (2019/C 413/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Finanzamt Trier

         Žalovaná: Cardpoint GmbH, právní nástupce společnosti Moneybox Deutschland GmbH

         Výrok

      Článek 13 část B písm. d) bod 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že operace týkající se plateb osvobozená od daně z přidané hodnoty, na kterou se vztahuje toto ustanovení, nezahrnuje služby poskytované bance provozující bankomaty, jež spočívají v uvedení těchto bankomatů do provozu a zajišťování jejich chodu, ve vkládání peněz do těchto bankomatů, v instalaci hardwaru a softwaru do těchto bankomatů za účelem čtení údajů z bankovních karet, v předání žádosti o schválení výběru hotovosti bance, která vydala použitou bankovní kartu, ve vydání požadované hotovosti a v zaznamenání výběrových transakcí.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.


title: Věc C-70/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State - Nizozemsko) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. A, B, P („Řízení o předběžné otázce – Dohoda o přidružení EHS-Turecko – Rozhodnutí č. 2/76 – Článek 7 – Rozhodnutí č. 1/80 – Článek 13 – Doložky „standstill“ – Nová omezení – Sejmutí, zpracování a uchování biometrických údajů tureckých státních příslušníků v centrálním rejstříku – Naléhavé důvody obecného zájmu – Předcházení podvodnému zneužití totožnosti a podvodům s dokumenty a boj proti těmto podvodům – Články 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na respektování soukromého života – Právo na ochranu osobních údajů – Přiměřenost“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State - Nizozemsko) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. A, B, P
      (Věc C-70/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí č. 2/76 - Článek 7 - Rozhodnutí č. 1/80 - Článek 13 - Doložky „standstill“ - Nová omezení - Sejmutí, zpracování a uchování biometrických údajů tureckých státních příslušníků v centrálním rejstříku - Naléhavé důvody obecného zájmu - Předcházení podvodnému zneužití totožnosti a podvodům s dokumenty a boj proti těmto podvodům - Články 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na respektování soukromého života - Právo na ochranu osobních údajů - Přiměřenost“)
      (2019/C 413/07)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Žalovaní: A, B, P

         Výrok

      Článek 13 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 přijatého Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, podepsanou v Ankaře dne 12. září 1963 Tureckou republikou na straně jedné a členskými státy Evropského hospodářského společenství (EHS) a Společenství na straně druhé, uzavřenou, schválenou a potvrzenou rozhodnutím Rady 64/732/EHS ze de 23. prosince 1963, musí být vykládán v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která podmiňuje vydání povolení k přechodnému pobytu státním příslušníkům třetích zemí, včetně tureckých státních příslušníků, sejmutím, zaznamenáním a uchováváním jejich biometrických údajů v centrálním rejstříku, představuje „nové omezení“ ve smyslu tohoto ustanovení. Takové omezení je však odůvodněno cílem předcházet podvodnému zneužití totožnosti a podvodům s dokumenty a bojovat proti těmto podvodům.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018..


title: Věc C-93/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal in Northern Ireland - Spojené království) – Ermira Bajratari v. Secretary of State for the Home Department („Řízení o předběžné otázce – Občanství Unie – Směrnice 2004/38/ES – Právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který je příbuzným v přímé vzestupné linii nezletilých občanů Unie – Článek 7 odst. 1 písm. b) – Podmínka dostatečných prostředků – Prostředky představující příjmy ze zaměstnání vykonávaného bez dokladu o povolení k pobytu a pracovního povolení“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal in Northern Ireland - Spojené království) – Ermira Bajratari v. Secretary of State for the Home Department
      (Věc C-93/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Směrnice 2004/38/ES - Právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který je příbuzným v přímé vzestupné linii nezletilých občanů Unie - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Podmínka dostatečných prostředků - Prostředky představující příjmy ze zaměstnání vykonávaného bez dokladu o povolení k pobytu a pracovního povolení“)
      (2019/C 413/08)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal in Northern Ireland

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Ermira Bajratari

         Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

         za účasti: Aire Centre

         Výrok

      Článek 7 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že nezletilý občan Unie má dostatečné prostředky, aby se během svého pobytu nestal nepřiměřenou zátěží pro systém sociální pomoci hostitelského členského státu, i když tyto prostředky pocházejí z příjmů ze zaměstnání vykonávaného nezákonně jeho otcem, státním příslušníkem třetího státu, jenž v tomto členském státě není držitelem dokladu o povolení k pobytu a pracovního povolení.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.


title: Spojené věci C-152/18 a C-153/18 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. října 2019 – Crédit Mutuel Arkéa (C-152/18 P) Crédit Mutuel Arkéa (C-153/18 P) v. Evropská centrální banka, Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Hospodářská a měnová politika – Článek 127 odst. 6 SFEU – Nařízení (EU) č. 1024/2013 – Článek 4 odst. 1 písm. g) – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě – Nařízení (EU) č. 468/2014 – Článek 2 bod 21 písm. c) – Nařízení (EU) č. 575/2013 – Článek 10 – Dohlížená skupina – Instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/8

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. října 2019 – Crédit Mutuel Arkéa (C-152/18 P) Crédit Mutuel Arkéa (C-153/18 P) v. Evropská centrální banka, Evropská komise
      (Spojené věci C-152/18 a C-153/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská a měnová politika - Článek 127 odst. 6 SFEU - Nařízení (EU) č. 1024/2013 - Článek 4 odst. 1 písm. g) - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě - Nařízení (EU) č. 468/2014 - Článek 2 bod 21 písm. c) - Nařízení (EU) č. 575/2013 - Článek 10 - Dohlížená skupina - Instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu“)
      (2019/C 413/09)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

      (Věc C-152/18 P)

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Crédit mutuel Arkéa (zástupce: H. Savoie, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: K. Lackhoff, R. Bax a C. Olivier, zmocněnci, ve spolupráci s P. Honorém, advokátem), Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, K.-P. Wojcik a A. Steiblytė, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující další účastnice řízení: Confédération nationale du Crédit mutuel (zástupci: M. Grégoire a C. De Jonghe, advokáti)
      (Věc C-153/18 P)

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Crédit mutuel Arkéa (zástupce: H. Savoie, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (zástupci: K. Lackhoff, R. Bax a C. Olivier, zmocněnci, ve spolupráci s P. Honorém, advokátem), Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, K.-P. Wojcik a A. Steiblytė, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující další účastnice řízení: Confédération nationale du Crédit mutuel (zástupci: C. De Jonghe a M. Grégoire, advokáti)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravné prostředky se zamítají.

                  2)

                  Crédit mutuel Arkéa se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc C-197/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Wien - Rakousko) – řízení zahájené Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robertem Prandlem a Gemeinde Zillingdorf („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Směrnice 91/676/EHS – Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů – Cíl snížit znečištění – Znečištěné vody – Maximální koncentrace dusičnanů ve výši 50 mg/l – Akční programy přijaté členskými státy – Právo jednotlivců na změnu takového programu – Aktivní legitimace v řízeních před vnitrostátními orgány a soudy“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/9

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Wien - Rakousko) – řízení zahájené Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robertem Prandlem a Gemeinde Zillingdorf
      (Věc C-197/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 91/676/EHS - Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů - Cíl snížit znečištění - Znečištěné vody - Maximální koncentrace dusičnanů ve výši 50 mg/l - Akční programy přijaté členskými státy - Právo jednotlivců na změnu takového programu - Aktivní legitimace v řízeních před vnitrostátními orgány a soudy“)
      (2019/C 413/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wien

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl a Gemeinde Zillingdorf

         za účasti: Bundesministerium für Nachhaltigkeit und Tourismus, dříve Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

         Výrok

      Článek 288 SFEU, jakož i čl. 5 odst. 4 a 5 a příloha I oddíl A bod 2 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů musí být vykládány v tom smyslu, že pod podmínkou, že vnášení sloučenin dusíku zemědělského původu významně přispívá ke znečištění podzemních vod, takové fyzické a právnické osoby, jako jsou žalobci v původním řízení, musí mít možnost požadovat od příslušných vnitrostátních orgánů změnu stávajícího akčního programu nebo přijetí dodatečných nebo účinnějších opatření stanovených v čl. 5 odst. 5 této směrnice, pokud koncentrace dusičnanů v podzemních vodách překračuje nebo při neexistenci těchto opatření může překročit 50 mg/l v jednom nebo několika měřicích místech ve smyslu čl. 5 odst. 6 uvedené směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc C-208/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího soudu České republiky - Česká republika) – Jana Petruchová v. FIBO Group Holdings Limited („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v občanských věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Článek 17 odst. 1 – Příslušnost u spotřebitelských smluv – Pojem „spotřebitel“ – Fyzická osoba obchodující na mezinárodním devizovém trhu prostřednictvím brokerské společnosti – Nařízení (ES) č. 593/2008 (Řím I) – Směrnice 2004/39/ES – Pojem „neprofesionální klient““)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/10

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího soudu České republiky - Česká republika) – Jana Petruchová v. FIBO Group Holdings Limited
      (Věc C-208/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 17 odst. 1 - Příslušnost u spotřebitelských smluv - Pojem „spotřebitel“ - Fyzická osoba obchodující na mezinárodním devizovém trhu prostřednictvím brokerské společnosti - Nařízení (ES) č. 593/2008 (Řím I) - Směrnice 2004/39/ES - Pojem „neprofesionální klient““)
      (2019/C 413/11)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Nejvyšší soud České republiky

         Účastnice původního řízení

         Dovolatelka: Jana Petruchová

         Další účastnice řízení o dovolání: FIBO Group Holdings Limited

         Výrok

      Článek 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že fyzická osoba, která na základě takové smlouvy, jako je rozdílová smlouva uzavřená s brokerskou společností, provádí prostřednictvím této společnosti transakce na mezinárodním devizovém trhu FOREX (Foreign Exchange), musí být kvalifikována jako „spotřebitel“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud uzavření této smlouvy nespadá do profesionální nebo podnikatelské činnosti této osoby, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu. Faktory, jako je hodnota transakcí prováděných na základě takových smluv, jako jsou rozdílové smlouvy, velikost rizika finančních ztrát spojeného s uzavíráním takových smluv, případné znalosti a odbornost této osoby v oblasti finančních nástrojů nebo její aktivní jednání v rámci takových transakcí, jsou jako takové pro účely této kvalifikace v zásadě nerozhodné a skutečnost, že se článek 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) nevztahuje na finanční nástroje nebo že je tato osoba „neprofesionálním klientem“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS, v zásadě nemá jako taková na tuto kvalifikaci vliv.

         (1)  Úř. věst. C 200, 11.6.2018.


title: Věc C-260/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Warszawie - Polsko) – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak v. Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, dříve Raiffeisen Bank Polska SA („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 93/13/EHS – Spotřebitelské smlouvy – Zneužívající ujednání – Hypoteční úvěr indexovaný na cizí měnu – Ujednání týkající se určení směnného kurzu měn – Důsledky konstatování zneužívající povahy určitého ujednání – Možnost soudu nahradit zneužívající ujednání obecnými ustanoveními občanského práva – Posouzení zájmu spotřebitele – Další existence smlouvy bez zneužívajících ujednání“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/11

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Warszawie - Polsko) – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak v. Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, dříve Raiffeisen Bank Polska SA
      (Věc C-260/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Spotřebitelské smlouvy - Zneužívající ujednání - Hypoteční úvěr indexovaný na cizí měnu - Ujednání týkající se určení směnného kurzu měn - Důsledky konstatování zneužívající povahy určitého ujednání - Možnost soudu nahradit zneužívající ujednání obecnými ustanoveními občanského práva - Posouzení zájmu spotřebitele - Další existence smlouvy bez zneužívajících ujednání“)
      (2019/C 413/12)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Kamil Dziubak, Justyna Dziubak

         Žalovaná: Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, dříve Raiffeisen Bank Polska SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní soud – poté, co konstatoval, že některá ujednání úvěrové smlouvy indexované na cizí měnu a úročené sazbou přímo navázanou na mezibankovní sazbu dotyčné měny mají zneužívající povahu – měl v souladu s vnitrostátním právem za to, že tato smlouva nemůže bez těchto ujednání nadále existovat z důvodu, že by jejich zrušení mělo za následek změnu povahy hlavního předmětu uvedené smlouvy.

                  2)

                  Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že zaprvé důsledky pro postavení spotřebitele způsobené neplatností celé smlouvy, jak jsou vymezeny v rozsudku ze dne 30. dubna 2014, Kásler a Káslerné Rábai (C 26/13, EU:C:2014:282), musí být posuzovány s ohledem na okolnosti existující nebo předvídatelné v okamžiku vzniku sporu, a že je zadruhé pro účely tohoto posouzení určující vůle, kterou spotřebitel v tomto ohledu projevil.

                  3)

                  Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby byly mezery ve smlouvě, jež vznikly zrušením jejích zneužívajících ujednání, překonány pouze na základě vnitrostátních ustanovení obecné povahy, která stanoví, že právní jednání má kromě účinků, jež jsou v něm vyjádřeny, rovněž účinky, jež mimo jiné vyplývají ze zásady spravedlnosti nebo zvyklostí, a která nejsou ustanoveními dispozitivními ani ustanoveními použitelnými v případě dohody smluvních stran.

                  4)

                  Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že brání zachování zneužívajících ujednání obsažených ve smlouvě, pokud by jejich zrušení vedlo k neplatnosti této smlouvy a pokud má soud za to, že by tato neplatnost měla pro spotřebitele nepříznivé důsledky, nedal-li spotřebitel k jejich zachování souhlas.

         (1)  Úř. věst. C 239, 23.7.2018.


title: Věc C-267/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București - Rumunsko) – Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA v. Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA („Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Postup při zadávání veřejných zakázek – Směrnice 2014/24/EU – Článek 57 odst. 4 – Fakultativní důvody pro vyloučení – Vyloučení hospodářského subjektu z účasti v zadávacím řízení – Ukončení dřívější zakázky z důvodu částečného využití subdodavatele – Pojem „závažná nebo trvalá pochybení“ – Rozsah“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/12

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București - Rumunsko) – Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA v. Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA
      (Věc C-267/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Postup při zadávání veřejných zakázek - Směrnice 2014/24/EU - Článek 57 odst. 4 - Fakultativní důvody pro vyloučení - Vyloučení hospodářského subjektu z účasti v zadávacím řízení - Ukončení dřívější zakázky z důvodu částečného využití subdodavatele - Pojem „závažná nebo trvalá pochybení“ - Rozsah“)
      (2019/C 413/13)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel București

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA

         Žalovaná: Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

         Výrok

      Článek 57 odst. 4 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES musí být vykládán v tom smyslu, že využití subdodávky pro část prací hospodářským subjektem v rámci dřívější veřejné zakázky, o němž bylo rozhodnuto bez souhlasu veřejného zadavatele a které vedlo k ukončení této veřejné zakázky, představuje závažné nebo trvalé pochybení při plnění zásadního požadavku týkajícího se uvedené veřejné zakázky ve smyslu uvedeného ustanovení, a může tudíž odůvodnit vyloučení tohoto hospodářského subjektu z účasti v pozdějším zadávacím řízení, pokud veřejný zadavatel, který organizuje toto pozdější zadávací řízení, poté, co sám posoudí důvěryhodnost a spolehlivost hospodářského subjektu, na který míří ukončení dřívější veřejné zakázky, dospěje k závěru, že takové využití subdodávky má za následek narušení vztahu důvěry s dotčeným hospodářským subjektem. Před rozhodnutím o takovém vyloučení však veřejný zadavatel musí v souladu s čl. 57 odst. 6 této směrnice ve spojení s bodem 102 odůvodnění uvedené směrnice ponechat tomuto hospodářskému subjektu možnost představit nápravná opatření, která přijal v návaznosti na ukončení dřívější veřejné zakázky.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018.


title: Věc C-272/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof - Rakousko) – Verein für Konsumenteninformation v. TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Soudní spolupráce v občanských věcech – Právo rozhodné pro smluvní závazkové vztahy – Vyloučení práva obchodních společností z oblasti působnosti Římské úmluvy a nařízení (ES) č. 593/2008 (Řím I) – Svěřenská smlouva uzavřená mezi obchodníkem a spotřebitelem, jejímž jediným cílem je správa podílu na komanditní společnosti“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/13

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof - Rakousko) – Verein für Konsumenteninformation v. TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG
      (Věc C-272/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Právo rozhodné pro smluvní závazkové vztahy - Vyloučení práva obchodních společností z oblasti působnosti Římské úmluvy a nařízení (ES) č. 593/2008 (Řím I) - Svěřenská smlouva uzavřená mezi obchodníkem a spotřebitelem, jejímž jediným cílem je správa podílu na komanditní společnosti“)
      (2019/C 413/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Verein für Konsumenteninformation

         Žalovaná: TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 2 písm. e) Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, a čl. 1 odst. 2 písm. f) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) musí být vykládány v tom smyslu, že z oblasti působnosti této úmluvy a tohoto nařízení nejsou vyloučeny takové smluvní závazkové vztahy, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které vyplývají ze svěřenské smlouvy, jejímž předmětem je správa podílu na komanditní společnosti.

                  2)

                  Článek 5 odst. 4 písm. b) Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy a čl. 6 odst. 4 písm. a) nařízení č. 593/2008 musí být vykládány v tom smyslu, že pod výluku uvedenou v těchto ustanoveních nespadá svěřenská smlouva, podle níž mají být služby spotřebiteli poskytnuty v zemi, v níž má obvyklé bydliště, na dálku z jiné země.

                  3)

                  Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že ujednání v takové svěřenské smlouvě o správě podílu na komanditní společnosti, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která byla uzavřena mezi obchodníkem a spotřebitelem, jež nebylo sjednáno individuálně a na jehož základě je rozhodným právem právo členského státu, v němž má tato komanditní společnost sídlo, je ve smyslu zmíněného ustanovení zneužívající, pokud tohoto spotřebitele uvádí v omyl tím, že u něj vyvolává dojem, že se na smlouvu použije pouze právo tohoto členského státu, aniž ho informuje, že se na něj na základě čl. 5 odst. 2 Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy a čl. 6 odst. 2 nařízení č. 593/2008 vztahuje i ochrana, kterou mu zajišťují imperativní ustanovení vnitrostátního práva, které by bylo rozhodné v případě neexistence tohoto ujednání.

         (1)  Úř. věst. C 221, 25.6.2018.


title: Věc C-342/18 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2019 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. v. Evropská komise, Spolková republika Německo („Kasační opravný prostředek – Vnitřní trh se zemním plynem – Směrnice 2009/73/ES – Článek 32 – Přístup třetích osob – Článek 41 odst. 6, 8 a 10 – Sazební pravidla – Článek 36 – Žádost o udělení výjimky – Pravidla provozování plynovodu OPAL – Vnitrostátní regulační orgán – Rozhodnutí o výjimce – Žádost o změnu – Rozhodnutí Evropské komise – Žaloba na neplatnost – Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU – Přípustnost – Rozhodnutí nedotýkající se žalobkyně bezprostředně“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2019 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. v. Evropská komise, Spolková republika Německo
      (Věc C-342/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2009/73/ES - Článek 32 - Přístup třetích osob - Článek 41 odst. 6, 8 a 10 - Sazební pravidla - Článek 36 - Žádost o udělení výjimky - Pravidla provozování plynovodu OPAL - Vnitrostátní regulační orgán - Rozhodnutí o výjimce - Žádost o změnu - Rozhodnutí Evropské komise - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Přípustnost - Rozhodnutí nedotýkající se žalobkyně bezprostředně“)
      (2020/C 36/05)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (zástupci: původně M. Jeżewski, adwokat, poté E. Buczkowska, radca prawny, a W. Sadowski, adwokat)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupkyně: K. Herrmann a O. Beynet, zmocněnkyně), Spolková republika Německo (zástupci: původně T. Henze, poté J. Möller, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Věc C-593/18 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. listopadu 2019 – ABB Ltd, ABB AB v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh s podzemními a podmořskými elektrickými kabely – Rozdělení trhu v rámci projektů – Důkazní břemeno – Presumpce neviny – Zásada rovného zacházení“)

text:
               3.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/11

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. listopadu 2019 – ABB Ltd, ABB AB v. Evropská komise
      (Věc C-593/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s podzemními a podmořskými elektrickými kabely - Rozdělení trhu v rámci projektů - Důkazní břemeno - Presumpce neviny - Zásada rovného zacházení“)
      (2020/C 36/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ABB Ltd, ABB AB (zástupci: I. Vandenborre a M. Frese, advocaten, S. Dionnet, avocat)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, I. Zaloguin a I. Rogalski, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Bod 1 rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 12. července 2018, ABB v. Komise (T-445/14, nezveřejněný, EU:T:2018:449), ve kterém Tribunál zamítl žalobu společností ABB Ltd a ABB AB, kterou se tyto společnosti domáhaly zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 21 39 final ze dne 2. dubna 2014 týkající se řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39610 – Elektrické kabely) se zrušuje v rozsahu, v jakém toto rozhodnutí klade uvedeným společnostem za vinu porušení článku 101 SFEU a článku 53 dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, které spočívalo v kolektivním odmítnutí dodávat příslušenství pro podzemní elektrické kabely s minimálním napětím 110 kV a napětím menším než 220 kV, a zrušuje se i bod 2 tohoto rozsudku.

                  2)

                  Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

                  3)

                  Rozhodnutí C (2014) 21 39 final se zrušuje v rozsahu, v němž klade společnostem ABB Ltd a ABB AB za vinu porušení článku 101 SFEU a článku 53 dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, které spočívalo v kolektivním odmítnutí dodávat příslušenství pro podzemní elektrické kabely s minimálním napětím 110 kV a napětím menším než 220 kV.

                  4)

                  Společnosti ABB Ltd, ABB AB Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-168/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht - Německo) – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG v. Günther Bauer („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele – Směrnice 2008/94/ES – Článek 8 – Doplňkové systémy sociálního zabezpečení – Ochrana nároků na dávky ve stáří – Minimální zaručená míra ochrany – Povinnost bývalého zaměstnavatele vyrovnat snížení zaměstnaneckého důchodu – Externí subjekt sociálního zabezpečení – Přímý účinek“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/3

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht - Německo) – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG v. Günther Bauer
      (Věc C-168/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Směrnice 2008/94/ES - Článek 8 - Doplňkové systémy sociálního zabezpečení - Ochrana nároků na dávky ve stáří - Minimální zaručená míra ochrany - Povinnost bývalého zaměstnavatele vyrovnat snížení zaměstnaneckého důchodu - Externí subjekt sociálního zabezpečení - Přímý účinek“)
      (2020/C 61/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Pensions-Sicherungs-Verein VVaG

         Žalovaný: Günther Bauer

         Výrok

                  1)

                  Článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele musí být vykládán v tom smyslu, že se použije na situaci, ve které zaměstnavatel, který zajišťuje poskytování dávek zaměstnaneckého důchodového zabezpečení prostřednictvím mezioborového subjektu, nemůže z důvodu vlastní platební neschopnosti ručit za vyrovnání ztrát plynoucích ze snížení uvedených dávek vyplácených tímto mezioborovým subjektem, které schválil veřejný orgán pro dohled nad finančními službami, jenž vykonává obezřetnostní dohled nad uvedeným subjektem.

                  2)

                  Článek 8 směrnice 2008/94 musí být vykládán v tom smyslu, že snížení výše dávek zaměstnaneckého důchodového zabezpečení vyplácených bývalému zaměstnanci z důvodu platební neschopnosti jeho bývalého zaměstnavatele je považováno za zjevně nepřiměřené, třebaže dotyčný pobírá alespoň polovinu částky dávek plynoucích z jeho nabytých nároků, pokud tento bývalý zaměstnanec již žije nebo by musel žít z důvodu tohoto snížení pod hranicí rizika chudoby stanovené Eurostatem pro dotyčný členský stát.

                  3)

                  Článek 8 směrnice 2008/94, který stanoví povinnost minimální ochrany, může mít přímý účinek, takže se jej lze dovolávat vůči subjektu soukromého práva, který byl státem určen jako subjekt ručící za riziko platební neschopnosti zaměstnavatelů v oblasti zaměstnaneckého důchodového pojištění, pokud s ohledem na úkoly, které byly tomuto subjektu svěřeny, a na podmínky, za kterých je plní, lze tento subjekt postavit na roveň státu, za předpokladu, že povinnost ručení, která je na něj kladena, se skutečně vztahuje na typy dávek ve stáří, pro které je minimální ochrana stanovená v tomto článku 8 požadována.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Věc C-390/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris - Francie) – trestní řízení proti X („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2000/31/ES – Služby informační společnosti – Směrnice 2006/123/ES – Služby – Zprostředkování vztahu mezi hostiteli (profesionálními či soukromými), kteří mají k dispozici ubytování k pronajmutí a osobami hledajícími tento typ ubytování – Kvalifikace – Vnitrostátní právní úprava stanovící některá omezení výkonu povolání realitního makléře – Směrnice 2000/31/ES – Článek 3 odst. 4 písm. b) druhá odrážka – Povinnost oznámit opatření omezující volný pohyb služeb informační společnosti – Neoznámení – Uplatnitelnost – Trestní řízení s návrhem na přiznání náhrady škody v adhezním řízení“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/8

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris - Francie) – trestní řízení proti X
      (Věc C-390/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2000/31/ES - Služby informační společnosti - Směrnice 2006/123/ES - Služby - Zprostředkování vztahu mezi hostiteli (profesionálními či soukromými), kteří mají k dispozici ubytování k pronajmutí a osobami hledajícími tento typ ubytování - Kvalifikace - Vnitrostátní právní úprava stanovící některá omezení výkonu povolání realitního makléře - Směrnice 2000/31/ES - Článek 3 odst. 4 písm. b) druhá odrážka - Povinnost oznámit opatření omezující volný pohyb služeb informační společnosti - Neoznámení - Uplatnitelnost - Trestní řízení s návrhem na přiznání náhrady škody v adhezním řízení“)
      (2020/C 61/09)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Účastník původního trestního řízení

      X

         za přítomnosti: YA, Airbnb Ireland UC, Hôtelière Turenne SAS, Association pour un hébergement et un tourisme professionnels (AHTOP), Valhotel

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“), který odkazuje na čl. 1 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, musí být vykládán v tom smyslu, že zprostředkovatelská služba, jejímž účelem je prostřednictvím elektronické platformy za úplatu zprostředkovat vztah mezi potenciálními nájemci a pronajímateli, ať již podnikateli či soukromými osobami, nabízejícími poskytnutí krátkodobého ubytování, a zároveň poskytovat řadu dalších doplňkových služeb k této zprostředkovatelské službě, musí být kvalifikována jako „služba informační společnosti“, na kterou se vztahuje směrnice 2000/31.

                  2)

                  Článek 3 odst. 4 písm. b) druhá odrážka směrnice 2000/31 musí být vykládán v tom smyslu, že jednotlivec se může v rámci trestního řízení s návrhem na přiznání náhrady škody v adhezním řízení bránit proti tomu, aby vůči němu byla použita opatření členského státu omezující volný pohyb služby informační společnosti, kterou poskytuje z jiného členského státu, pokud uvedená opatření nebyla oznámena v souladu s tímto ustanovením.

         (1)  Úř. věst. C 301, 27.8.2018.


title: Věc C-447/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššího súdu Slovenskej republiky - Slovensko) – UB v. Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava („Řízení o předběžné otázce – Sociální zabezpečení – Koordinace systémů sociálního zabezpečení – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Článek 3 – Rozsah věcné působnosti – Dávka ve stáří – Volný pohyb pracovníků uvnitř Evropské unie – Nařízení (EU) č. 492/2011 – Článek 7 – Rovné zacházení s tuzemskými pracovníky a migrujícími pracovníky – Sociální výhody – Právní předpisy členského státu, které vyhrazují poskytování „příspěvku sportovnímu reprezentantovi“ jen občanům tohoto státu“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/10

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššího súdu Slovenskej republiky - Slovensko) – UB v. Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava
      (Věc C-447/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Koordinace systémů sociálního zabezpečení - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 3 - Rozsah věcné působnosti - Dávka ve stáří - Volný pohyb pracovníků uvnitř Evropské unie - Nařízení (EU) č. 492/2011 - Článek 7 - Rovné zacházení s tuzemskými pracovníky a migrujícími pracovníky - Sociální výhody - Právní předpisy členského státu, které vyhrazují poskytování „příspěvku sportovnímu reprezentantovi“ jen občanům tohoto státu“)
      (2020/C 61/11)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: UB

         Žalovaný: Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 1 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení musí být vykládán v tom smyslu, že na příspěvek vyplácený některým vrcholovým sportovcům, kteří reprezentovali tento členský stát nebo jeho právní předchůdce v mezinárodních sportovních soutěžích, se nevztahuje pojem „dávka ve stáří“ ve smyslu tohoto ustanovení, a je tudíž vyloučen z působnosti tohoto nařízení.

                  2)

                  Článek 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2004 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která podřizuje nárok na příspěvek zavedený ve prospěch některých vrcholových sportovců, již reprezentovali tento členský stát nebo jeho právní předchůdce v mezinárodních sportovních soutěžích, zejména podmínce, že žadatel má státní příslušnost uvedeného členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 328, 17.9.2018.


title: Věc C-590/18 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. prosince 2019 – Fujikura Ltd v. Evropská komise, Viscas Corp. („Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh s podzemními a podmořskými elektrickými kabely – Rozdělení trhu v rámci projektů – Pokuty – Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 – Určení významu evropských a mimoevropských účastníků kartelové dohody – Účast evropských podniků na několika úrovních kartelové dohody – Zásada rovného zacházení“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/15

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. prosince 2019 – Fujikura Ltd v. Evropská komise, Viscas Corp.
      (Věc C-590/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s podzemními a podmořskými elektrickými kabely - Rozdělení trhu v rámci projektů - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Určení významu evropských a mimoevropských účastníků kartelové dohody - Účast evropských podniků na několika úrovních kartelové dohody - Zásada rovného zacházení“)
      (2020/C 61/17)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fujikura Ltd (zástupce: L. Gyselen, avocat)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, A. Biolan a I. Zaloguin, zmocněnci), Viscas Corp. (zástupce: J.-F. Bellis, avocat)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost Fujikura Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Společnost Viscas Corp. ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc C-715/18: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof - Německo) – Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V. v. Finanzamt Cuxhaven („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 98 – Možnost, aby členské státy uplatňovaly sníženou sazbu DPH u některých dodání zboží a poskytnutí služeb – Příloha III bod 12 – Snížená sazba DPH vztahující se na [nájem tábořišť] a parkovišť pro obytné přívěsy – Otázka použití této snížené sazby na nájem kotvišť pro lodě v rekreačním přístavu – Srovnání s nájmem prostor a míst k parkování vozidel – Rovné zacházení – Zásada daňové neutrality“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/16

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof - Německo) – Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V. v. Finanzamt Cuxhaven
      (Věc C-715/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 - Možnost, aby členské státy uplatňovaly sníženou sazbu DPH u některých dodání zboží a poskytnutí služeb - Příloha III bod 12 - Snížená sazba DPH vztahující se na [nájem tábořišť] a parkovišť pro obytné přívěsy - Otázka použití této snížené sazby na nájem kotvišť pro lodě v rekreačním přístavu - Srovnání s nájmem prostor a míst k parkování vozidel - Rovné zacházení - Zásada daňové neutrality“)
      (2020/C 61/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V.

         Žalovaný: Finanzamt Cuxhaven

         Výrok

      Článek 98 odst. 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být ve spojení s bodem 12 přílohy III této směrnice vykládán v tom smyslu, že snížená sazba daně z přidané hodnoty stanovená v tomto ustanovení pro nájem tábořišť a parkovišť pro obytné přívěsy se neuplatní na nájem kotvišť pro lodě.

         (1)  Úř. věst. C 82, 4.3.2019.


title: Věc C-911/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 13. prosince 2019 – Fédération bancaire française (FBF) v. Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 13. prosince 2019 – Fédération bancaire française (FBF) v. Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)
      (Věc C-911/19)
      (2020/C 61/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Fédération bancaire française (FBF)

         Žalovaný: Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

         Předběžné otázky

                  1.

                  Mohou být pokyny vydané evropským orgánem dohledu předmětem žaloby na neplatnost, jak ji upravuje znění článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie? V případě kladné odpovědi je přípustné, aby profesní svaz prostřednictvím žaloby na neplatnost zpochybnil platnost pokynů určených pro členy, jejichž zájmy hájí a které se jej bezprostředně ani osobně nedotýkají?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na jednu ze dvou otázek položených v bodě 1 mohou být pokyny vydané evropským orgánem dohledu předmětem předběžné otázky, jak ji upravuje znění článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie? V případě kladné odpovědi je přípustné, aby profesní svaz prostřednictvím námitky zpochybnil platnost pokynů určených pro členy, jejichž zájmy hájí a které se jej bezprostředně ani osobně nedotýkají?

                  3.

                  V případě, že je přípustné, aby Fédération bancaire française (francouzská bankovní federace) prostřednictvím námitky zpochybnila pokyny vydané Evropským orgánem dohledu dne 22. března 2016, překročil tento orgán dohledu vydáním uvedených pokynů své pravomoci, které mu svěřuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví)? (1)

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 12).


title: Věc T-67/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Probelte v. Komise („Přípravky na ochranu rostlin – Účinná látka 8-hydroxychinolin – Žádost o změnu podmínek schválení – Postup harmonizované klasifikace a označování – Právo být vyslechnut – Legitimní očekávání – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Probelte v. Komise
      (Věc T-67/18) (1)

      („Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka 8-hydroxychinolin - Žádost o změnu podmínek schválení - Postup harmonizované klasifikace a označování - Právo být vyslechnut - Legitimní očekávání - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2020/C 61/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Probelte, SA (Murcie, Španělsko) (zástupci: C. Mereu a S. Saez Moreno, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis, G. Koleva a I. Naglis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/2065 ze dne 13. listopadu 2017, kterým se potvrzují podmínky schválení účinné látky 8-hydroxychinolin stanovené v prováděcím nařízení (EU) č. 540/2011 a mění prováděcí nařízení (EU) 2015/408, pokud jde o zařazení účinné látky 8-hydroxychinolin na seznam látek, které se mají nahradit (Úř. věst. 2017, L 295, s. 40).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnost Probelte, SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc T-211/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Vanda Pharmaceuticals v. Komise („Humánní léčivé přípravky – Žádost o registraci léčivého přípravku Fanaptum – iloperidon – Zamítavé rozhodnutí Komise – Nařízení (ES) č. 726/2004 – Vědecké hodnocení rizik a přínosů léčivého přípravku – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení – Přiměřenost – Rovné zacházení“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Vanda Pharmaceuticals v. Komise
      (Věc T-211/18) (1)

      („Humánní léčivé přípravky - Žádost o registraci léčivého přípravku Fanaptum - iloperidon - Zamítavé rozhodnutí Komise - Nařízení (ES) č. 726/2004 - Vědecké hodnocení rizik a přínosů léčivého přípravku - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Přiměřenost - Rovné zacházení“)
      (2020/C 61/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Vanda Pharmaceuticals Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Meulenbelt, B. Natens, A.-S. Melin a C. Muttin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Haasbeek a A. Sipos, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení zaprvé prováděcího rozhodnutí Komise C (2018) 252 final ze dne 15. ledna 2018, kterým se zamítá udělení registrace v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004, L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229), pro humánní léčivý přípravek Fanaptum – iloperidon, a zadruhé stanoviska, jakož i hodnotící zprávy Výboru pro humánní léčivé přípravky Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) ze dne 9. listopadu 2017.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Vanda Pharmaceuticals Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc T-457/18: Rozsudek Tribunálu Soudu ze dne 19. prosince 2019 – Zotkov v. Komise („Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Odměňování – Rodinné přídavky – Žádost o to, aby bylo na osobu nahlíženo jako na vyživované dítě – Podmínky přiznání – Prvky, které je třeba zohlednit při stanovení nákladů na výživu – Nesprávné právní posouzení“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/26

      Rozsudek Tribunálu Soudu ze dne 19. prosince 2019 – Zotkov v. Komise
      (Věc T-457/18) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Odměňování - Rodinné přídavky - Žádost o to, aby bylo na osobu nahlíženo jako na vyživované dítě - Podmínky přiznání - Prvky, které je třeba zohlednit při stanovení nákladů na výživu - Nesprávné právní posouzení“)
      (2020/C 61/31)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Rosen D. Zotkov (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Stankov, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: Y. Marinova a D. Milanowska, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2018, kterým se zamítá žádost žalobce o získání příspěvku na osoby považované za vyživované děti, a dále na změnu uvedeného rozhodnutí Komisí poté, co opraví finanční výpočet

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Rosenu D. Zotkovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 341, 24.9.2018.


title: Věc T-501/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Currency One v. EUIPO – Cinkciarz.pl (CINKCIARZ) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie CINKCIARZ – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Rozlišovací způsobilost – Neexistence popisného charakteru – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] – Hanlivý výraz související s dotčenými výrobky nebo službami“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Currency One v. EUIPO – Cinkciarz.pl (CINKCIARZ)
      (Věc T-501/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie CINKCIARZ - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost - Neexistence popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] - Hanlivý výraz související s dotčenými výrobky nebo službami“)
      (2020/C 61/32)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Currency One S.A. (Poznaň, Polsko) (zástupci: P. Szmidt a B. Jóźwiak, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polsko) (zástupci: E. Skrzydło-Tefelska a K. Gajek, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. června 2018 (věc R 2598/2017-5), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Currency One a Cinkciarz.pl.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnost Currency One S. A. ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Cinkciarz.pl sp. z o.o.

         (1)  Úř. věst. C 364, 8.10.2018.


title: Věc T-846/19: Žaloba podaná dne 12. prosince 2019 – Golden Omega v. Komise

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/48

      Žaloba podaná dne 12. prosince 2019 – Golden Omega v. Komise
      (Věc T-846/19)
      (2020/C 61/62)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Golden Omega S.A. (Santiago de Chile, Chile) (zástupce: S. Moolenaar, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil v plném rozsahu prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/1661 ze dne 24. září 2019 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. 2019, L 251, s. 1).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: Komise překročila pravomoc, kterou jí poskytuje čl. 9 odst. 1 nařízení 2658/87, tím, že protiprávně upravila rozsah položky KN 1516.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: Komise překročila pravomoc, kterou jí poskytuje čl. 9 odst. 2 nařízení 2658/87, tím, že protiprávně upravila celní sazebník, jelikož výše uvedené nařízení o sazebním zařazení pozměňuje celní sazebník tak, že vylučuje zboží z položky KN, do níž musí být zařazeno na základě svých charakteristik a objektivních vlastností.


title: Věc T-851/19: Žaloba podaná dne 16. prosince 2019 – Body Attack Sports Nutrition v. EUIPO - Sakkari (SAKKATTACK)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/49

      Žaloba podaná dne 16. prosince 2019 – Body Attack Sports Nutrition v. EUIPO - Sakkari (SAKKATTACK)
      (Věc T-851/19)
      (2020/C 61/63)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupce: S. Labesius, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Maria Sakkari (Nikósie, Kypr)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SAKKATTACK v černé, červené, žluté, bílé a šedé barvě – Přihláška č. 16 603 557

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. října 2019, ve věci R 2560/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl o spojení této věci s věcí T-788/19;

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 37 odst. 1 nařízení Komise v přenesené působnosti (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení pravidla rovného zacházení a řádné správy;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 bod 1) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.