201806150671955252018/C 231/452632018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180426353622Věc T-263/18: Žaloba podaná dne 26. dubna 2018 – Meblo Trade v. EUIPO – Meblo Int (MEBLO)
 ---documentbreak--- C2312018CS3520120180426CS0045352362Žaloba podaná dne 26. dubna 2018 – Meblo Trade v. EUIPO – Meblo Int (MEBLO)
   (Věc T-263/18)2018/C 231/45Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meblo Trade d.o.o. (Záhřeb, Chorvatsko) (zástupkyně: A. Ivanova, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Meblo Int, proizvodnja izdelkov za spanje d.o.o. (Nova Gorica, Slovinsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie v černé a červené barvě MEBLO – Ochranná známka Evropské unie č. 3 431 731

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. února 2018, ve věci R 883/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001.


201808030592050772018/C 294/713932018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180628575821Věc T-393/18: Žaloba podaná dne 28. června 2018 – Mellifera v. Komise
 ---documentbreak--- C2942018CS5710120180628CS0071571582Žaloba podaná dne 28. června 2018 – Mellifera v. Komise
   (Věc T-393/18)2018/C 294/71Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Mellifera e. V., Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (Rosenfeld, Německo) (zástupce: A. Willand, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Komise Ares (2018) 2087165 ze dne 19. dubna 2018, které mu bylo doručeno dne 19. dubna 2018;

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tento žalobní důvod:
   Porušení čl. 10 odst. 1 ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. g) nařízení (ES) č. 1367/2006 (
         1
      ) a Aarhuskou úmluvou (
         2
      )

            —

            Žalobce tvrdí, že obnovení schválení účinné látky glyfosát představuje správní akt, který lze přezkoumávat v řízení podle čl. 10 odst. 1 nařízení č. 1367/2006.

            —

            K tomu zejména uvádí, že obnovení schválení je „aktem s individuální působností“, jelikož v rámci schvalovacího řízení bylo vydáno rozhodnutí vůči žadateli.

            —

            Žalobce dále uvádí, že schválení účinné látky glyfosát mělo být podle platných předpisů vydáno pouze spolu s vhodnými omezeními a podmínkami za účelem ochrany biodiverzity.

            —

            V poslední řadě si žalobce stěžuje na pochybení, k němuž došlo v řízení o obnovení schválení účinné látky glyfosát.

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).
   (
         2
      ) – Úmluva Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí.


201808030372050302018/C 294/363732018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180607272711Věc C-373/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugalsko) dne 7. června 2018 – Prosa – Produtos e Serviços Agrícolas v. Autoridade Tributária e Aduaneira
 ---documentbreak--- C2942018CS2710120180607CS0036271271Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugalsko) dne 7. června 2018 – Prosa – Produtos e Serviços Agrícolas v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-373/18)2018/C 294/36Jednací jazyk: portugalština
      Předkládající soud

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Prosa – Produtos e Serviços Agrícolas

      Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Předběžná otázka

   Je položka 26.1 všeobecného sazebníku kolkovného ve znění vyplývajícím z článku 3 nařízení s mocí zákona č. 322-B/2001 ze dne 14. prosince 2001, která stanoví, že se uplatní kolkovné na založení obchodních společností (konkrétně akciové společnosti), jejichž základní jmění bylo zcela splaceno v hotovosti, v rozporu s čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 69/335/EHS (
         1
      ) ze dne 17. července 1969 ve znění směrnice Rady 85/303/EHS (
         2
      ) ze dne 10. června 1985?
   (
         1
      ) – Směrnice Rady 69/335/EHS o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25)
   (
         2
      ) – Směrnice Rady 85/303/EHS (Úř. věst. 1985, L 156, s. 23).


201808030352049952018/C 294/534432018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180704394021Věc C-443/18: Žaloba podaná dne 4. července 2018 – Evropská komise v. Italská republika
 ---documentbreak--- C2942018CS3910120180704CS0053391402Žaloba podaná dne 4. července 2018 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-443/18)2018/C 294/53Jednací jazyk: italština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Eggers, D. Bianchi, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

            1)

            určil, že Italská republika tím, že

                     —

                     v oblasti, ve které se uplatňuje potlačování škůdců, nezabezpečila odstranění alespoň všech rostlin, na kterých bylo zjištěno napadení organismem Xylella fastidiosa v případě, že se nacházejí v zamořené zóně do vzdálenosti 20 km od hranic této zóny se zbývajícím územím Unie, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 2 písm. c) prováděcího rozhodnutí (EU) 2015/789 (
                           1
                        );

                     —

                     rovněž v oblasti, ve které se uplatňuje potlačování škůdců, nezabezpečila dohled nad výskytem organizmu Xylella fastidiosa prostřednictvím každoročních inspekcí vykonávaných ve vhodných termínech v průběhu roku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 7 prováděcího rozhodnutí (EU) 2015/789;

                     —

                     krom jiného bezodkladně nezasáhla, aby zabránila šíření organismu Xylella fastidiosa, přičemž porušila další konkrétní povinnosti uvedené v rozhodnutí (EU) 2015/789 týkající se zamořených zón, což umožnilo další šíření choroby, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2, 7 a 9 a čl. 7 odst. 2 písm. c) a odst. 7 prováděcího rozhodnutí (EU) 2015/789, povinnosti podle čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/29/ES (
                           2
                        ) a povinnost loajální spolupráce uvedenou v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii.

            2)

            uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Důkazy, které má Komise k dispozici a které jsou založeny na informacích poskytnutých Italskou republikou, audity vykonané Komisí, vědecké stanoviska vydaná Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (EFSA) a jinými orgány prokazující opožděné inspekce, značná opoždění a nesplnění povinností týkající se odstraňování nakažených rostlin nejen ke dni zaslání odůvodněného stanoviska, ale i k datu podání této žaloby. Komise se v důsledku toho domnívá, že nesplnění povinností zabránit šíření choroby uvedené ve výše citovaných článcích je prokázané.
   (
         1
      ) – Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 ze dne 18. května 2015 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie (oznámeno pod číslem C(2015) 3415) (Úř. věst. L 125, s. 36).
   (
         2
      ) – Směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (Úř. věst. L 169, s. 1).


201808030212050082018/C 294/373772018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180531272822Věc C-377/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 31. května 2018 – trestní řízení proti AH, PB, CX, KM, PH
 ---documentbreak--- C2942018CS2720120180531CS0037272282Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 31. května 2018 – trestní řízení proti AH, PB, CX, KM, PH
   (Věc C-377/18)2018/C 294/37Jednací jazyk: bulharština
      Předkládající soud

   Spetsializiran nakazatelen sad

      Účastníci původního řízení

   AH, PB, CX, KM, PH

      Předběžná otázka

   Je vnitrostátní judikatura, která vyžaduje, aby byl v textu dohody (uzavřené v rámci trestního řízení) jako pachatel dotčeného trestného činu uveden nejen obviněný, který se k uvedenému trestnému činu doznal a který je stranou této dohody, ale rovněž ostatní obvinění jako spolupachatelé tohoto trestného činu, kteří stranami této dohody nejsou, k činu se nedoznali a je proti nim vedeno standardní trestní řízení, ale kteří souhlasili s tím, aby první obviněný tuto dohodu uzavřel, slučitelná s čl. 4 odst. 1 první větou směrnice 2016/343 (
         1
      ) ve spojení s bodem 16 odůvodnění první větou a s bodem 17 odůvodnění této směrnice?
   (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1).


201808030312049832018/C 294/253502018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180530181922Věc C-350/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Antwerpen (Belgie) dne 30. května 2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Larissa Nijs
 ---documentbreak--- C2942018CS1820120180530CS0025182192Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Antwerpen (Belgie) dne 30. května 2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Larissa Nijs
   (Věc C-350/18)2018/C 294/25Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Vredegerecht te Antwerpen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Žalovaná: Larissa Nijs

      Předběžné otázky

            1)

            Je třeba vykládat čl. 9 odst. 4 [nařízení (ES) č. 1371/200[7] (
                  1
               ) ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě ve spojení s čl. 2 písm. a) a článkem 3 směrnice 93/13 (
                  2
               ) v tom smyslu, že závazný právní vztah mezi přepravní společností a cestujícím vzniká vždy, a to i tehdy, pokud posledně uvedený využije služby poskytovatele bez přepravního dokladu?

            2)

            V případě záporné odpovědi na výše uvedenou otázku: vztahuje se v takovém případě ochrana na základě nauky o zneužívajících ujednáních na cestujícího, který využívá prostředky veřejné dopravy bez přepravního dokladu, a který je tudíž podle všeobecných přepravních podmínek dopravce, jež je třeba považovat za obecně závazné z důvodu jejich normativní povahy nebo z důvodu jejich oznámení ve sbírce úředních tisků státu, povinen zaplatit přirážku k jízdnému?

            3)

            Brání článek 6 směrnice 93/13 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách – v němž se stanoví: „Členské státy stanoví, že zneužívající ujednání použitá ve smlouvě uzavřené prodávajícím nebo poskytovatelem se spotřebitelem nejsou podle jejich vnitrostátních právních předpisů pro spotřebitele závazná a že smlouva zůstává pro strany závaznou za stejných podmínek, může- li nadále existovat bez dotyčných zneužívajících ujednání“ – ve všech případech tomu, aby soud zmírnil ujednání, jež je kvalifikováno jako zneužívající, nebo místo něj použil obecnou právní úpravu?

            4)

            V případě záporné odpovědi na výše uvedenou otázku: za jakých okolností potom může vnitrostátní soud zmírnit takové ujednání, nebo je nahradit obecnou právní úpravou [?]

            5)

            Pokud nelze na výše uvedené otázky odpovědět abstraktně, vyvstává otázka, zda v případě, kdy státní železniční společnost uloží podle občanskoprávní úpravy cestujícímu bez platného přepravního dokladu přirážku, v projednávaném případě k jízdnému, jako sankci, a soud má zato, že stanovená přirážka zakládá zneužívající ujednání ve smyslu čl. 2 písm. a) ve spojení s článkem 3 směrnice 93/13, brání článek 6 směrnice 93/13 tomu, aby soud prohlásil uvedené ujednání za nicotné a použil na náhradu škody uplatňovanou státní železniční společností právní úpravu obecné odpovědnosti?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2007, L 315, s. 14.
   (
         2
      ) – Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


201808030802050942018/C 294/723992018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180627585811Věc T-399/18: Žaloba podaná dne 27. června 2018 – TrekStor v. EUIPO (Theatre)
 ---documentbreak--- C2942018CS5810120180627CS0072581581Žaloba podaná dne 27. června 2018 – TrekStor v. EUIPO (Theatre)
   (Věc T-399/18)2018/C 294/72Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TrekStor Ltd (Hongkong, Čína) (zástupci: O. Spieker, advokát, A. Schönfleisch, advokátka, M. Alber, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „Theatre – Přihláška č. 16 374 886

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. dubna 2018, ve věci R 2238/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


201808030792050882018/C 294/543792010TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180703414111Spojené věci T-379/10 RENV a T-381/10 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2018 – Keramag Keramische Werke a další v. Komise „Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Francouzský trh s koupelnovým vybavením – Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP – Účast na kartelové dohodě určitých hospodářských subjektů – Přehodnocení důkazů“
 ---documentbreak--- C2942018CS4110120180703CS0054411411Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2018 – Keramag Keramische Werke a další v. Komise
   (Spojené věci T-379/10 RENV a T-381/10 RENV) (
         1
      )
   „„Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Francouzský trh s koupelnovým vybavením — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Účast na kartelové dohodě určitých hospodářských subjektů — Přehodnocení důkazů““2018/C 294/54Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobci ve věci T-379/10 RENV: Keramag Keramische Werke GmbH, dříve Keramag Keramische Werke AG (Ratingen, Německo) a 5 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku; Žalobkyně ve věci T-381/10 RENV: Sanitec Europe Oy (Helsinky, Finsko) (zástupci: P. Lindfelt, K. Struckmann, advokáti, a J. Killick, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek a J. Norris-Usher, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící zaprvé na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 4185 v konečném znění ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39092 – koupelnové vybavení), a zadruhé na snížení výše pokuty uložené žalobkyním v tomto rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Keramag Keramische Werke GmbH a další žalobkyně, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí ve věcech C-613/13 P, T-379/10 RENV a T-381/10 RENV.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


201808030702050842018/C 294/734042018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180702595911Věc T-404/18: Žaloba podaná dne 2. července 2018 – Zhadanov v. EUIPO (PDF Expert)
 ---documentbreak--- C2942018CS5910120180702CS0073591591Žaloba podaná dne 2. července 2018 – Zhadanov v. EUIPO (PDF Expert)
   (Věc T-404/18)2018/C 294/73Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Igor Zhadanov (Oděsa, Ukrajina) (zástupce: P. Olson, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „PDF Expert“ – Přihláška č. 16 257 735

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. dubna 2018, ve věci R 1813/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            zaspal přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 16 257 735 pro „Počítačový aplikační software pro osobní počítače, mobilní telefony a přenosné elektronické přístroje, zejména software pro prohlížení, úpravu a správu dokumentů ve formátu PDF“;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Odvolací senát se dopustil pochybení, když neuznal zvláštní povahu přihlášky výrobků

            —

            Odvolací senát se dopustil pochybení při posouzení důkazů, které mu byly předloženy, když dospěl k závěru, že přihlašovaná ochranná známky nezískala rozlišovací způsobilosti užíváním.


201808030732050742018/C 294/552222014TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180704424211Věc T-222/14 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. července 2018 – Deluxe Entertainment Services Group v. EUIPO (deluxe) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie deluxe – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst.1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001)“
 ---documentbreak--- C2942018CS4210120180704CS0055421421Rozsudek Tribunálu ze dne 4. července 2018 – Deluxe Entertainment Services Group v. EUIPO (deluxe)
   (Věc T-222/14 RENV) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie deluxe — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst.1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001)““2018/C 294/55Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deluxe Entertainment Services Group Inc. ((Burbank, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: L. Gellman, solicitor a M. Esteve Sanz, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. ledna 2014 (věc R 1250/2013-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení deluxe jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Deluxe Entertainment Services Group Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


201808030072050402018/C 294/383802018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180611282811Věc C-380/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 11. června 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. E.P.
 ---documentbreak--- C2942018CS2810120180611CS0038281281Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 11. června 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. E.P.
   (Věc C-380/18)2018/C 294/38Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

   Odvolatel: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   Odpůrce: E.P.

      Předběžné otázky

            1)

            Musí být čl. 6 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) 2016/399 (
                  1
               ) […] vykládán v tom smyslu, že při určení, že legální pobyt až na 90 dnů během období 180 dnů skončil, protože cizinec představuje hrozbu pro veřejný pořádek, je třeba odůvodnit, že osobní jednání dotčeného cizince představuje skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení některého základního zájmu společnosti?

            2)

            Pro případ záporné odpovědi na otázku 1, jaké požadavky podle čl. 6 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) 2016/399 […] jsou pak kladeny na odůvodnění, že cizinec představuje hrozbu pro veřejný pořádek?
            Je třeba vykládat čl. 6 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) 2016/399 […] v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle které cizinec představuje hrozbu pro veřejný pořádek již jen proto, že je podezřelý ze spáchání trestného činu?

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. 2016, L 77, s. 1).


201808030662050952018/C 294/744052018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180703596022Věc T-405/18: Žaloba podaná dne 3. července 2018 – Holmer Dahl v. SRB
 ---documentbreak--- C2942018CS5920120180703CS0074592602Žaloba podaná dne 3. července 2018 – Holmer Dahl v. SRB
   (Věc T-405/18)2018/C 294/74Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobyně: Helene Holmer Dahl (Madrid, Španělsko) (zástupci: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías a A. Lois Perreau de Pinninck, abogados)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            určil mimosmluvní odpovědnost SRB a uložil mu nahradit škodu, kterou žalobkyně utrpěla v důsledku všech jeho jednání a opomenutí, při nichž došlo ke ztrátě celé její investice do podřízených dluhopisů BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A., jejichž byla majitelkou;

            —

            uložil SRB, aby žalobkyni vyplatil náhradu utrpěné majetkové a nemajetkové újmy („požadovaná částka“):

                     —

                     z titulu majetkové újmy celkovou částku 160558,41 eur za amortizaci akcií Banco Popular; a

                     —

                     z titulu nemajetkové újmy částku až 160558,41 eur nebo částku, kterou Tribunál považuje za přiměřenou;

            —

            konstatoval zvýšení požadované částky o vyrovnávací úroky ode dne 7. června 2017 až do vydání rozsudku v této věci;

            —

            zvýšil požadovanou částku spolu s úroky z prodlení od okamžiku vydání rozsudku v této věci do okamžiku úplného zaplacení požadované částky, o úrokovou sazbu určenou na základě sazby ECB pro hlavní refinanční operace a zvýšenou o dva procentní body.

            —

            uložil SRB náhradu nákladů řízení.

      Důvody a hlavní argumenty

   Důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako důvody a hlavní argumenty vznesené ve věci T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB (2017 C 424, s. 42).


201808030742050982018/C 294/566162015TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180703424322Věc T-616/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2018 – Transtec v. Komise „ERF – Země AKT – Dohoda z Cotonou – Program podpory kulturních iniciativ v afrických zemích, jejichž úředním jazykem je portugalština – Částky, které Komise vyplatila subjektu pověřenému finančním řízením programu v Guineji-Bissau – Inkaso v návaznosti na finanční audit – Započtení pohledávek – Přiměřenost – Bezdůvodné obohacení – Mimosmluvní odpovědnost““
 ---documentbreak--- C2942018CS4220120180703CS0056422432Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2018 – Transtec v. Komise
   (Věc T-616/15) (
         1
      )
   „„ERF — Země AKT — Dohoda z Cotonou — Program podpory kulturních iniciativ v afrických zemích, jejichž úředním jazykem je portugalština — Částky, které Komise vyplatila subjektu pověřenému finančním řízením programu v Guineji-Bissau — Inkaso v návaznosti na finanční audit — Započtení pohledávek — Přiměřenost — Bezdůvodné obohacení — Mimosmluvní odpovědnost“““2018/C 294/56Jednací jazyk: francouzština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Transtec (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Aresu a S. Bartelt, poté A. Aresu, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí o započtení obsažených v dopisech Komise ze dne 27. srpna, 7. září, 16. září a 25. září 2015, která směřují k inkasování částky 624388,73 eur odpovídající částce záloh vyplacených žalobkyni v rámci programu podpory kulturních iniciativ v Guineji-Bissau, financovaného devátým Evropským rozvojovým fondem (ERF), navýšené o úroky z prodlení, a dále návrh na základě článku 268 SFEU směřující k navrácení částek údajně spojených s bezdůvodným obohacením a k náhradě újmy, která žalobkyni vznikla jednáním Komise.

      Výrok rozsudku

            1)

            Rozhodnutí o započtení obsažená v dopisech Komise ze dne 27. srpna, 7., 16., 23. a 25. září 2015, která směřují k inkasování částky 624388,73 eur, jež odpovídá částce části záloh vyplacených žalobkyni v rámci programu podpory kulturních iniciativ v Guineji-Bissau, financovaného devátým Evropským rozvojovým fondem (ERF), navýšené o úroky z prodlení, se částečně zrušují v rozsahu, v němž se týkají inkasa částky 312265,42 eur odpovídající výši nezpůsobilých výdajů zjištěných ve finančním zjištění č. 2 zprávy o auditu ERF 2007/20859 týkající se odhadu vývoje a ukončení programu s referenčním číslem ERF/2010/249-005.

            2)

            Ve zbývající části se žaloba zamítá.

            3)

            Komise a společnost Transtec ponesou vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc C-404/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgie) dne 19. června 2018 – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen v. WTG Retail BVBA

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgie) dne 19. června 2018 – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen v. WTG Retail BVBA
      (Věc C-404/18)
      (2018/C 311/07)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen

         Žalovaná: WTG Retail BVBA

         Předběžné otázky

      Je třeba unijní právo a zejména článek 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES (1) ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která poskytuje ochranu osob, které vystupují jako svědci, před viktimizací výlučně osobě, která v rámci vyšetřování stížnosti sdělí v dokumentu opatřeném podpisem a datem skutkový stav, který sama viděla nebo slyšela, a který se týká situace, jež je předmětem stížnosti, osobě, u které je stížnost podána, nebo která vypovídá jako svědek před soudem?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 204, s. 23.


title: Věc T-451/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Fujikura v. Komise „Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh s elektrickými kabely – Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU – Jediné a trvající protiprávní jednání – Důkaz o protiprávním jednání – Doba trvání účasti – Výpočet pokuty – Závažnost protiprávního jednání – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Fujikura v. Komise
      (Věc T-451/14) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s elektrickými kabely - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU - Jediné a trvající protiprávní jednání - Důkaz o protiprávním jednání - Doba trvání účasti - Výpočet pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2018/C 328/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Fujikura Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupce: L. Gyselen, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, C. Giolito a H. van Vliet, zmocněnci, ve spolupráci s M. Johanssonem, advokátem)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Viscas Corp. (Tokio) (zástupce: J.-F. Bellis, advokát)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o [EHP] (věc AT.39610 – Silové kabely) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, jakož i na snížení částky pokuty, která jí byla uložena.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Fujikura Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Společnost Viscas Corp. ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-70/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – TenneT Holding v. EUIPO – Ngrid Intellectual Property (NorhtSeaGrid) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie NorthSeaGrid — Starší obrazové a slovní ochranné zámky Evropské unie nationalgrid — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – TenneT Holding v. EUIPO – Ngrid Intellectual Property (NorhtSeaGrid)
      (Věc T-70/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie NorthSeaGrid - Starší obrazové a slovní ochranné zámky Evropské unie nationalgrid - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 427/64)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: TenneT Holding BV (Arnhem, Nizozemsko) (zástupce: K. Limperg, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ngrid Intellectual Property Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: F. Traub, solicitor)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. listopadu 2016 (věc R 1607/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi Ngrid Intellectual Property a TenneT Holding

         Výrok

                  1.

                  Bod 1 výroku rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. listopadu 2016 (věc R 1607/2015-5) týkajícího se námitkového řízení mezi Ngrid Intellectual Property a TenneT Holding se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené TenneT Holding.

                  3.

                  Ngrid Intellectual Property ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc C-606/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2018 Nexans France, Nexans proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-449/14, Nexans France a Nexans v. Komise

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2018 Nexans France, Nexans proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-449/14, Nexans France a Nexans v. Komise
      (Věc C-606/18 P)
      (2018/C 427/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nexans France, Nexans (zástupci: G. Forwood, avocate, M. Powell, A. Rogers, Solicitors)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 ve věci Nexans France & Nexans v. Komise (Věc T-449/14, EU:T:2018:456);

                  —

                  vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl o žalobě na neplatnost napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;

                  —

                  snížil pokutu uloženou navrhovatelkám o částku odpovídající sníženému koeficientu závažnosti; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení při výkladu čl. 20 odst. 2 písm. b) a c) nařízení 1/2003 (1), pokud jde o pořizování kopií elektronických údajů, jež nejsou zkoumány, neboť na pořizování kopií elektronických údajů, jež nejsou zkoumány, se nevztahuje pravomoc Komise;

                  2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení při výkladu čl. 20 odst. 2 nařízení 1/2003, pokud jde o pokračující kontrolu v prostorách Komise v Bruselu, neboť pravomoci Komise podle uvedeného ustanovení se vztahují pouze na prostory dotčených podniků;

                  3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, když Tribunál konstatoval, že Komise neporušila rozhodnutí o kontrole, i když je v případě rozhodnutí o kontrole třeba mít za to, že stanoví, že kontrola může být vykonána pouze ve všech prostorách kontrolovaných navrhovatelkami;

                  4.

                  Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z neexistence dopadů protiprávního jednání, neboť Tribunál neuplatnil svou pravomoc k soudnímu přezkumu v plné jurisdikci podle článku 261 SFEU a článku 31 nařízení 1/2003, a i bez návrhu nesnížil koeficient závažnosti, aby zohlednil skutečnost, že protiprávní jednání se ve skutečnosti netýkalo většiny prodejů, na které se vztahovalo napadené rozhodnutí; a

                  5.

                  Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a nedostatku odůvodnění, pokud jde o dodatečná 2 % za „evropskou kartelovou konfiguraci“, neboť nebyly uvedeny žádné důvody, proč evropská kartelová konfigurace měla způsobovat další narušení hospodářské soutěže v EHP navíc ke kartelové konfiguraci A/R.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-595/18: Žaloba podaná dne 28. září 2018 – Berliner Stadtwerke v. EUIPO (berlinGas)

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/59

      Žaloba podaná dne 28. září 2018 – Berliner Stadtwerke v. EUIPO (berlinGas)
      (Věc T-595/18)
      (2018/C 436/83)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlin, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a N. Willich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka berlinGas – Přihláška č. 15 252 661

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. července 2018, ve věci R 2180/2016-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Spojené věci C-293/17 a C-294/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu v. College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland (C-293/17), Stichting Werkgroep Behoud de Peel v. College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant (C-294/17) „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 92/43/EHS – Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin – Zvláštní oblasti ochrany – Článek 6 – Odpovídající posouzení důsledků plánu nebo projektu na lokalitu – Vnitrostátní program boje s ukládáním dusíku – Pojmy ‚projekt‘ a ‚odpovídající posouzení‘ – Globální posouzení ex ante individuálních povolení pro zemědělské podniky, které způsobují takové ukládání“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/13

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu v. College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland (C-293/17), Stichting Werkgroep Behoud de Peel v. College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant (C-294/17)
      (Spojené věci C-293/17 a C-294/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Zvláštní oblasti ochrany - Článek 6 - Odpovídající posouzení důsledků plánu nebo projektu na lokalitu - Vnitrostátní program boje s ukládáním dusíku - Pojmy ‚projekt‘ a ‚odpovídající posouzení‘ - Globální posouzení ex ante individuálních povolení pro zemědělské podniky, které způsobují takové ukládání“)
      (2019/C 16/15)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu

         Žalovaní: College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland

         za přítomnosti: G. H. Wildenbeest, Maatschap Smeets, Maatschap Lintzen-Crooijmans, W. A. H. Corstjens (C-293/17)
      a

         Žalobkyně: Stichting Werkgroep Behoud de Peel

         Žalovaný: College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant,

         za přítomnosti: Maatschap Gebr. Lammers, Landbouwbedrijf Swinkels, Pluimveehouderij Van Diepen VOF, Vermeerderingsbedrijf Engelen, Varkenshouderij Limburglaan BV, Madou Agro Varkens CV (C-294/17)

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že činnosti spočívající v pastvě dobytka a aplikaci hnoje do půdy nebo na její povrch v blízkosti oblastí sítě Natura 2000 mohou být kvalifikovány jako „projekt“ ve smyslu uvedeného ustanovení i v případě, že tyto činnosti tím, že nepředstavují fyzický zásah do přírodního prostředí, nejsou „záměrem“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí.

                  2)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že opakující se činnost, jako je aplikace hnoje do půdy nebo na její povrch, povolená podle vnitrostátních právních předpisů před vstupem této směrnice v platnost, může být považována za jeden a tentýž projekt ve smyslu uvedeného ustanovení, nepodléhající novému postupu schvalování, pokud tvoří jedinou operaci vyznačující se společným cílem, trvalým charakterem a totožností, zejména pokud jde o místa a podmínky realizace. Pokud byl takový jediný projekt povolen dříve, než se režim ochrany stanovený toutéž směrnicí stal použitelným na dotčenou lokalitu, může se na jeho realizaci nicméně vztahovat čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice.

                  3)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní programové právní úpravě umožňující příslušným orgánům povolit projekty na základě „odpovídajícího posouzení“ ve smyslu uvedeného ustanovení, které bylo provedeno již dříve a v němž bylo určité celkové množství uloženého dusíku považováno za slučitelné s cíli ochrany uvedené právní úpravy. Platí to však jen tehdy, pokud důkladný a úplný přezkum vědecké spolehlivosti tohoto posouzení umožňuje ujistit se, že z vědeckého hlediska nepřetrvává žádná důvodná pochybnost o neexistenci škodlivých účinků každého plánu nebo projektu na celistvost dotčené lokality, což musí ověřit vnitrostátní soud.

                  4)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní programové právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která zprošťuje některé projekty, které nedosahují určité prahové hodnoty nebo nepřekračují určitý strop v oblasti ukládání dusíku, povinnosti získat individuální povolení, pokud má vnitrostátní soud jistotu, že již dříve provedené „odpovídající posouzení“ ve smyslu uvedeného ustanovení splňuje kritérium týkající se toho, že z vědeckého hlediska nepřetrvává žádná důvodná pochybnost o neexistenci škodlivých účinků těchto plánů nebo projektů na celistvost dotčených lokalit.

                  5)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové programové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která umožňuje, aby určité kategorie projektů, v projednávané věci aplikace hnoje do půdy nebo na její povrch a pastva dobytka, byly realizovány, aniž podléhaly povinnosti získat povolení, a tudíž i individuálnímu odpovídajícímu posouzení důsledků pro dotčené lokality, ledaže by objektivní okolnosti umožňovaly s určitostí vyloučit jakoukoli možnost, že uvedené projekty samy nebo ve spojení s jinými projekty mohou tyto lokality významně ovlivnit, což musí ověřit předkládající soud.

                  6)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že „odpovídající posouzení“ uvedené v daném ustanovení nemůže zohledňovat existenci „ochranných opatření“ ve smyslu odstavce 1 uvedeného článku, „preventivních opatření“ ve smyslu odstavce 2 uvedeného článku, opatření přijatých konkrétně pro takový program, jako je program dotčený v původních řízeních, nebo tzv. „autonomních“ opatření v rozsahu, když tato opatření nejsou součástí uvedeného programu, jestliže očekávané přínosy těchto opatření nejsou v okamžiku posuzování jisté.

                  7)

                  Článek 6 odst. 2 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že opatření zavedená takovou vnitrostátní právní úpravou, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, zahrnující postupy monitorování a kontroly zemědělských podniků, jejichž činnosti způsobují ukládání dusíku, jakož i možnost uložení sankcí, které mohou vést až k uzavření těchto podniků, jsou dostatečná pro zajištění souladu s uvedeným ustanovením.

         (1)  Úř. věst. C 293, 4.9.2017.


title: Věc C-544/17 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2018 – BPC Lux 2 Sàrl v. Evropská komise, Portugalská republika „Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Žaloba na neplatnost – Přípustnost – Státní podpora portugalských orgánů na řešení krize finanční instituce Banco Espírito Santo SA – Založení a kapitalizace překlenovací banky – Rozhodnutí Evropské komise, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem – Právní zájem na podání žaloby – Žaloba podaná k vnitrostátním soudům směřující ke zrušení rozhodnutí o řešení krize Banco Espírito Santo“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/24

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2018 – BPC Lux 2 Sàrl v. Evropská komise, Portugalská republika
      (Věc C-544/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Státní podpora portugalských orgánů na řešení krize finanční instituce Banco Espírito Santo SA - Založení a kapitalizace překlenovací banky - Rozhodnutí Evropské komise, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Právní zájem na podání žaloby - Žaloba podaná k vnitrostátním soudům směřující ke zrušení rozhodnutí o řešení krize Banco Espírito Santo“)
      (2019/C 16/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: BPC Lux 2 Sàrl (zástupci: J. Webber a M. Steenson, solicitors, B. Woolgar, barrister, a K. Bacon, QC)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a P.J. Loewenthal, zmocněnci), Portugalská republika

         Výrok

                  1)

                  Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 19. července 2017, BPC Lux 2 a další v. Komise (T-812/14, nezveřejněné, EU:T:2017:560), se zrušuje.

                  2)

                  Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 402, 27.11.2017.


title: Věc C-296/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven kasatsionen sad (Bulharsko) – Bulharsko) – Wiemer & Trachte GmbH, v likvidaci v. Žan Oved Tadžer „Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Úpadková řízení – Nařízení (ES) č. 1346/2000 – Článek 3 odst. 1 – Mezinárodní příslušnost – Odpůrčí žaloba – Výlučná příslušnost soudů členského státu, na jehož území bylo úpadkové řízení zahájeno“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/14

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven kasatsionen sad (Bulharsko) – Bulharsko) – Wiemer & Trachte GmbH, v likvidaci v. Žan Oved Tadžer
      (Věc C-296/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Úpadková řízení - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Článek 3 odst. 1 - Mezinárodní příslušnost - Odpůrčí žaloba - Výlučná příslušnost soudů členského státu, na jehož území bylo úpadkové řízení zahájeno“)
      (2019/C 16/16)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varhoven kasatsionen sad (Bulharsko)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Wiemer & Trachte GmbH, v likvidaci

         Žalovaný: Žan Oved Tadžer

         Výrok

      Článek 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že příslušnost soudů členského státu, na jehož území bylo úpadkové řízení zahájeno, k rozhodování o odpůrčí žalobě podané v úpadkovém řízení a směřující proti žalovanému, který má sídlo nebo bydliště v jiném členském státě, je výlučnou příslušností.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc C-619/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Německo) – Sebastian W. Kreuziger v. Land Berlin „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Úprava pracovní doby – Směrnice 2003/88/ES – Článek 7 – Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok – Vnitrostátní právní úprava, podle níž dochází ke ztrátě nevyčerpané dovolené za kalendářní rok a finanční náhrady za uvedenou dovolenou, pokud pracovník nepožádal o dovolenou před ukončením pracovního poměru“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Německo) – Sebastian W. Kreuziger v. Land Berlin
      (Věc C-619/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/ES - Článek 7 - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Vnitrostátní právní úprava, podle níž dochází ke ztrátě nevyčerpané dovolené za kalendářní rok a finanční náhrady za uvedenou dovolenou, pokud pracovník nepožádal o dovolenou před ukončením pracovního poměru“)
      (2019/C 16/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Sebastian W. Kreuziger

         Žalovaná: Land Berlin

         Výrok

      Článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, v rozsahu, v němž z ní plyne, že pokud pracovník nepožádal o uplatnění svého nároku na placenou dovolenou za kalendářní rok před ukončením pracovního poměru, přichází – automaticky a bez předchozího ověření toho, zda mu zaměstnavatel skutečně umožnil uplatnit jeho nárok na dovolenou před uvedeným skončením zejména tím, že mu podal odpovídající informace – o dny placené dovolené za kalendářní rok, na které měl nárok podle unijního práva při tomto ukončení, a v souvislosti s tím i o nárok na finanční náhradu za tuto nevyčerpanou placenou dovolenou za kalendářní rok.

         (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-308/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Řecká republika v. Leo Kuhn „Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech – Působnost – Článek 1 odst. 1 – Pojem ‚občanské a obchodní věci‘ – Dluhopisy emitované členským státem – Účast soukromého sektoru na restrukturalizaci veřejného dluhu tohoto státu – Jednostranná změna podmínek dluhopisu se zpětnou účinností – Doložky o společném postupu věřitelů – Žaloba proti uvedenému státu podaná soukromými věřiteli, kteří jsou držiteli těchto dluhopisů, jako fyzickými osobami – Odpovědnost státu za jednání nebo opomenutí při výkonu státní moci“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/15

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Řecká republika v. Leo Kuhn
      (Věc C-308/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Působnost - Článek 1 odst. 1 - Pojem ‚občanské a obchodní věci‘ - Dluhopisy emitované členským státem - Účast soukromého sektoru na restrukturalizaci veřejného dluhu tohoto státu - Jednostranná změna podmínek dluhopisu se zpětnou účinností - Doložky o společném postupu věřitelů - Žaloba proti uvedenému státu podaná soukromými věřiteli, kteří jsou držiteli těchto dluhopisů, jako fyzickými osobami - Odpovědnost státu za jednání nebo opomenutí při výkonu státní moci“)
      (2019/C 16/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Hellenische Republik

         Žalovaný: Leo Kuhn

         Výrok

      Článek 1 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že takový spor, jako je spor ve věci v původním řízení, týkající se žaloby podané fyzickou osobou, která nabyla dluhopisy emitované členským státem, proti tomuto členskému státu a směřující ke zpochybnění výměny uvedených dluhopisů za dluhopisy nižší hodnoty, nařízené této fyzické osobě zákonem přijatým za mimořádných okolností vnitrostátním zákonodárcem, podle něhož byly tyto podmínky jednostranně a se zpětnou účinností změněny zavedením doložky o společném postupu věřitelů, jež umožňuje většině držitelů dotyčných dluhopisů vnutit tuto výměnu menšině, nespadá mezi „občanské a obchodní věci“ ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 283, 28.8.2017.


title: Věc T-625/18: Žaloba podaná dne 10. října 2018 – FT v. ESMA

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/46

      Žaloba podaná dne 10. října 2018 – FT v. ESMA
      (Věc T-625/18)
      (2019/C 16/57)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: FT (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaný: Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí výkonného ředitele Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) ESMA41-137-1154 ze dne 9. srpna 2018, kterým ESMA požaduje vrácení částky ve výši 12 000 eur z titulu nákladů vynaložených ESMA ve věci F-39/14;

                  —

                  zrušil výzvu k úhradě č. 4440180170 ze dne 10. srpna 2018 vystavenou ESMA;

                  —

                  uložil ESMA, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem v tomto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článku 98 finančního nařízení (1) a článku 60 finančního nařízení ESMA (2), článku 170 jednacího řádu Tribunálu, jakož i zásady rovnosti zbraní, neboť částka, kterou údajně dluží žalobce podle sporných aktů, nebyla určena Tribunálem v souladu s uvedeným článkem 170.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že náklady řízení požadované žalovaným nelze nahradit, jelikož uplynula přiměřená lhůta k vznesení takového požadavku.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného právního posouzení na straně žalovaného, pokud jde o dluh žalobce, jelikož požadovaná částka ve výši 12 000 eur je nepřiměřeně vysoká.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014, (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/ EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. 2018 L 193, s. 1).

         (2)  Rozhodnutí správní rady o finančním nařízení Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy
      ESMA/2014/MB/38.


title: Věc C-310/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Nizozemsko) – Levola Hengelo BV v. Smilde Foods BV „Řízení o předběžné otázce – Duševní vlastnictví – Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti – Směrnice 2001/29/ES – Oblast působnosti – Článek 2 – Právo na rozmnožování – Pojem ‚dílo‘ – Chuť potraviny“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/16

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Nizozemsko) – Levola Hengelo BV v. Smilde Foods BV
      (Věc C-310/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti - Směrnice 2001/29/ES - Oblast působnosti - Článek 2 - Právo na rozmnožování - Pojem ‚dílo‘ - Chuť potraviny“)
      (2019/C 16/18)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka: Levola Hengelo BV

         Odpůrkyně: Smilde Foods BV

         Výrok

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby byla chuť potraviny chráněna autorským právem podle této směrnice a aby byla vnitrostátní právní úprava vykládána tak, že takové chuti přiznává ochranu z titulu autorského práva.

         (1)  Úř. věst. C 269, 14.8.2017.


title: Věc C-426/17: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no2 de Terrassa – Španělsko) – Elena Barba Giménez v. Francisca Carrión Lozano „Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora – Listina základních práv Evropské unie – Článek 47 – Příjemce bezplatné právní pomoci – Odměňování advokátů ex offo – Stanovení sazeb Advokátní komorou – Neexistence předběžného informování zákazníka o sazbách advokáta – Žádost o odměnu – Přezkum existence zneužívajících klauzulí a nekalých praktik – Předmět věci v původním řízení – Předložení příslušnému orgánu – Neexistence podání překládajícímu soudu – Odpovědi na předběžné otázky – Užitečnost – Neexistence – Zjevná nepřípustnost“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/26

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no2 de Terrassa – Španělsko) – Elena Barba Giménez v. Francisca Carrión Lozano
      (Věc C-426/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Příjemce bezplatné právní pomoci - Odměňování advokátů ex offo - Stanovení sazeb Advokátní komorou - Neexistence předběžného informování zákazníka o sazbách advokáta - Žádost o odměnu - Přezkum existence zneužívajících klauzulí a nekalých praktik - Předmět věci v původním řízení - Předložení příslušnému orgánu - Neexistence podání překládajícímu soudu - Odpovědi na předběžné otázky - Užitečnost - Neexistence - Zjevná nepřípustnost“)
      (2019/C 16/32)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social no2 de Terrassa

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Elena Barba Giménez

         Žalovaná: Francisca Carrión Lozano

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (pracovní soud č. 2 v Terrasse, Španělsko), rozhodnutím ze dne 27. června 2017, je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc C-330/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V. v. Germanwings GmbH. „Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 1008/2008 – Článek 2 bod 18 – Článek 23 odst. 1 – Doprava – Společná pravidla pro provozování leteckých služeb v Evropské unii – Informace – Uvádění konečné ceny, jež má být zaplacena – Zahrnutí leteckého tarifu do konečné ceny, jež má být zaplacena – Povinnost uvádět letecké tarify v eurech nebo v národní měně – Volba relevantní národní měny – Hraniční určovatele“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/16

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V. v. Germanwings GmbH.
      (Věc C-330/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 1008/2008 - Článek 2 bod 18 - Článek 23 odst. 1 - Doprava - Společná pravidla pro provozování leteckých služeb v Evropské unii - Informace - Uvádění konečné ceny, jež má být zaplacena - Zahrnutí leteckého tarifu do konečné ceny, jež má být zaplacena - Povinnost uvádět letecké tarify v eurech nebo v národní měně - Volba relevantní národní měny - Hraniční určovatele“)
      (2019/C 16/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V.

         Žalovaná: Germanwings GmbH

         Výrok

      Článek 23 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství ve spojení s čl. 2 bodem 18 tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že při uvádění leteckých tarifů za letecké služby uvnitř Společenství jsou letečtí dopravci, kteří nevyjádří tyto tarify v eurech, povinni si zvolit možnost uvádět je v národní měně, která objektivně souvisí s nabízenou službou. Tak tomu je zejména v případě měny, která je zákonným platidlem v členském státě, v němž se nachází místo odletu nebo příletu dotčeného letu.
      V takové situaci, jako je situace, o kterou se jedná v původním řízení, kdy letecký dopravce usazený v členském státě, v němž je euro zákonným platidlem, nabízí na internetu leteckou službu s místem odletu dotčeného letu v jiném členském státě, v němž je zákonným platidlem jiná měna než euro, mohou být tedy letecké tarify, které nejsou vyjádřeny v eurech, uvedeny v měně, která je zákonným platidlem v posledně uvedeném členském státě.

         (1)  Úř. věst. C 293, 4.9.2017.


title: Věc T-635/18: Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Industrial Química del Nalón v. Komise

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/47

      Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Industrial Química del Nalón v. Komise
      (Věc T-635/18)
      (2019/C 16/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Španělsko) (zástupci: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi a S. Saez Moreno, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  nahradil žalobkyni újmu, kterou jí způsobila žalovaná;

                  —

                  uložil žalované nahradit žalobkyni újmu, kterou utrpěla jako přímý důsledek přijetí nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5), v rozsahu, v němž klasifikuje smolu, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410), přičemž žalobkyně vyčíslila jako celkovou výši újmy částku 833 628,00 EUR, nebo jakoukoli jinou částku, kterou žalobkyně dále vyčíslí v průběhu řízení nebo ji vyčíslí Tribunál;

                  —

                  podpůrně rozhodl mezitímním rozsudkem, že žalovaná je povinna nahradit žalobkyni utrpěnou újmu, a uložil účastnicím řízení, aby Tribunálu v přiměřené lhůtě od data vydání rozsudku předložily údaje o výši náhrady dohodnuté mezi stranami nebo, pokud k takové dohodě nedojde, aby stranám nařídil předložit Tribunálu ve stejné lhůtě svá podání s podrobnými údaji na podporu svých tvrzení;

                  —

                  uložil žalované uhradit žalobkyni úroky z prodlení, a to od data vzniku utrpěné ztráty (tj. buďto od data vstupu protiprávní klasifikace v platnost nebo od data, kdy újma vznikla);

                  —

                  uložil žalované uhradit úroky z prodlení ve výši 8 %, nebo jakékoliv jiné relevantní výši, kterou určí Tribunál, vypočítané na základě částky splatné od dne vydání rozsudku Tribunálu až do skutečného zaplacení; a

                  —

                  uložil žalované nahradit žalobkyni náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná způsobila žalobkyni újmu tím, že přijala nařízení Komise (EU) č. 944/2013, (1) které vstoupilo v platnost, klasifikovala látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako látku Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Dne 22. listopadu 2017 Soudní dvůr z důvodu zjevně nesprávného posouzení zamítl odvolání Evropské komise proti rozhodnutí Tribunálu o částečném zrušení nařízení (EU) č. 944/2013 v rozsahu, v němž klasifikovalo látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako látku Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Žalobkyně vynaložila náklady na uplatnění protiprávnosti klasifikace. Žalovaná podle článků 268 a 340 SFEU odpovídá za tyto náklady, protože její chování je protiprávní, jelikož představuje dostatečně závažné porušení práva, způsobená újma je skutečná a určitá a mezi chováním žalované a uplatňovanou újmou existuje příčinná souvislost.

         (1)  Nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5).


title: Věc C-334/17 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. listopadu 2018 – Estonská republika v. Evropská komise, Lotyšská republika „Kasační opravný prostředek – Společná organizace trhů – Částka, která má být účtována za přebytečná množství cukru neodstraněná z trhu – Rozhodnutí 2006/776/ES – Žádost o změnu konečného rozhodnutí Komise – Dopis, kterým se taková žádost zamítá – Žaloba proti tomuto dopisu – Přípustnost“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/17

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. listopadu 2018 – Estonská republika v. Evropská komise, Lotyšská republika
      (Věc C-334/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná organizace trhů - Částka, která má být účtována za přebytečná množství cukru neodstraněná z trhu - Rozhodnutí 2006/776/ES - Žádost o změnu konečného rozhodnutí Komise - Dopis, kterým se taková žádost zamítá - Žaloba proti tomuto dopisu - Přípustnost“)
      (2019/C 16/20)
      Jednací jazyk: estonština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Estonská republika (zástupce: N. Grünberg, zmocněnec)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Lewis a L. Naaber-Kivisoo, zmocněnci, ve spolupráci s S. Mody, vandeadvokaat), Lotyšská republika)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Estonské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc C-684/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV v. Tetsuji Shimizu „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Úprava pracovní doby – Směrnice 2003/88/ES – Článek 7 – Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok – Vnitrostátní právní úprava, podle níž dochází ke ztrátě nevyčerpané dovolené za kalendářní rok a finanční náhrady za uvedenou dovolenou, pokud pracovník nepožádal o dovolenou před ukončením pracovního poměru – Směrnice 2003/88/ES – Článek 7 – Povinnost konformního výkladu vnitrostátního práva – Listina základních práv Evropské unie – Článek 31 odst. 2 – Neuplatnitelnost v rámci sporu mezi jednotlivci“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/5

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV v. Tetsuji Shimizu
      (Věc C-684/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/ES - Článek 7 - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Vnitrostátní právní úprava, podle níž dochází ke ztrátě nevyčerpané dovolené za kalendářní rok a finanční náhrady za uvedenou dovolenou, pokud pracovník nepožádal o dovolenou před ukončením pracovního poměru - Směrnice 2003/88/ES - Článek 7 - Povinnost konformního výkladu vnitrostátního práva - Listina základních práv Evropské unie - Článek 31 odst. 2 - Neuplatnitelnost v rámci sporu mezi jednotlivci“)
      (2019/C 16/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV

         Žalovaný: Tetsuji Shimizu

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby a čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž to, že pracovník nepožádal během referenčního období o placenou dovolenou za kalendářní rok, na kterou měl nárok podle této právní úpravy, má automaticky a bez předchozího ověření toho, zda mu zaměstnavatel skutečně umožnil uplatnit tento nárok zejména tím, že mu poskytl odpovídající informace, za následek, že uvedený pracovník ztrácí placené dny dovolené za kalendářní rok, na které měl nárok na základě uvedené právní úpravy v uvedeném období, a v souvislosti s tím i nárok na finanční náhradu za tuto placenou dovolenou za kalendářní rok nevyčerpanou v případě ukončení pracovního poměru. V tomto ohledu přísluší předkládajícímu soudu, aby ověřil s ohledem na vnitrostátní právní úpravu a s pomocí jím uznaných výkladových metod, zda může dospět k výkladu tohoto práva, jež je s to zajistit plnou účinnost unijního práva.

                  2)

                  V případě, že nelze takovou vnitrostátní právní úpravu, jako je úprava dotčená ve věci původním řízení, vykládat tak, aby byl zajištěn její soulad s článkem 7 směrnice 2003/88 a čl. 31 odst. 2 Listiny, z posledně uvedeného ustanovení vyplývá, že vnitrostátní soud, který rozhoduje o sporu mezi pracovníkem a jeho bývalým zaměstnavatelem, který má postavení jednotlivce, se musí zdržet aplikace uvedené vnitrostátní právní úpravu a zajistit, aby v případě, že tento zaměstnavatel není s to prokázat, že jednal s náležitou péčí tak, aby pracovník ve skutečnosti mohl čerpat placenou dovolenou za kalendářní rok, na kterou má nárok podle unijního práva, nebyl uvedenému pracovníkovi upřen nárok na takovou placenou dovolenou za kalendářní rok a v případě ukončení pracovního poměru s tím související finanční náhrada za nevyčerpanou dovolenou, kterou musí v tomto případě zaplatit přímo dotčený zaměstnavatel.

         (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc C-300/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. května 2018 ze strany UF proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 7. března 2018 ve věci T-422/17, UF v. Evropský parlament a Rada Evropské unie

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/26

      Kasační opravný prostředek podaný dne 3. května 2018 ze strany UF proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 7. března 2018 ve věci T-422/17, UF v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
      (Věc C-300/18 P)
      (2019/C 16/33)
      Jednací jazyk: litevština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: UF (zástupkyně: L. Gudaitė, advokátka)

         Další účastníci řízení: Evropský parlament a Rada Evropské unie
      Usnesením ze dne 11. října 2018 Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je zjevně neopodstatněný.


title: Věci T-639/15 až T-666/15 a T-94/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Psara a další v. Parlament „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Evropský parlament – Útrata příspěvků poslanců Parlamentu – Odepření přístupu – Neexistující dokumenty – Osobní údaje – Nařízení (ES) č. 45/2001 – Nezbytnost předání údajů – Konkrétní a individuální přezkum – Částečný přístup – Nadměrná administrativní zátěž – Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Psara a další v. Parlament
      (Věci T-639/15 až T-666/15 a T-94/16) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Evropský parlament - Útrata příspěvků poslanců Parlamentu - Odepření přístupu - Neexistující dokumenty - Osobní údaje - Nařízení (ES) č. 45/2001 - Nezbytnost předání údajů - Konkrétní a individuální přezkum - Částečný přístup - Nadměrná administrativní zátěž - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2019/C 16/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně ve věci T-639/15: Maria Psara (Athény, Řecko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobkyně ve věci T-640/15: Tina Kristan (Lublaň, Slovinsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobkyně ve věci T-641/15: Tanja Malle (Vídeň, Rakousko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-642/15: Wojciech Cieśla (Varšava, Polsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-643/15: Staffan Dahllof (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobkyně ve věci T-644/15: Delphine Reuter (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věcech T-645/15 a T-654/15: České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s. (Praha, Česká republika) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-646/15: Harry Karanikas (Chalándri, Řecko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobkyně ve věcech T-647/15 a T-657/15: Crina Boros (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věcech T-648/15, T-663/15 a T-665/15: Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica (Riga, Lotyšsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-649/15: Balazs Toth (Budapešť, Maďarsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobkyně ve věci T-650/15: Minna Knus-Galán (Helsinky, Finsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-651/15: Atanas Tchobanov (Plessis-Robinson, Francie) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-652/15: Dirk Liedtke (Hamburk, Německo) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-653/15: Nils Mulvad (Risskov, Dánsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-655/15: Hugo van der Parre (Huizen, Nizozemsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobkyně ve věci T-656/15: Guia Baggi (Florencie, Itálie) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-658/15: Marcos García Rey (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-659/15: Mark Lee Hunter (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-660/15: Kristof Clerix (Brusel, Belgie) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-661/15: Rui Araujo (Lisabon, Portugalsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobkyně ve věci T-662/15: Anuška Delić (Lublaň) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-664/15: Jacob Borg (San Ġiljan, Malta) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobkyně ve věci T-666/15: Matilda Bačelić (Záhřeb, Chorvatsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalobce ve věci T-94/16: Gavin Sheridan (zástupkyně: N. Pirc Musar a R. Lemut Strle, advokátky)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz, C. Burgos a M. Windisch, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrhy na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu A(2015) 8324 C, A(2015) 8463 C, A(2015) 8627 C, A(2015) 8682 C, A(2015) 8594 C, A(2015) 8551 C, A(2015) 8732 C, A(2015) 8681 C, A(2015) 8334 C, A(2015) 8327 C, A(2015) 8344 C, ze dne 14. září 2015, A(2015) 8656 C, A(2015) 8678 C, A(2015) 8361 C, A(2015) 8663 C, A(2015) 8360 C, A(2015) 8486 C, A(2015) 8305 C, ze dne 15. září 2015, A(2015) 8602 C, A(2015) 8554 C, A(2015) 8490 C, A(2015) 8659 C, A(2015) 8547 C, A(2015) 8552 C, A(2015) 8553 C, A(2015) 8661 C, A(2015) 8684 C, A(2015) 8672 C, ze dne 16. září 2015, a A(2015) 13844 C, ze dne 14. ledna 2016, kterými Parlament zamítl na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43) potvrzující žádosti žalobců směřující k získání přístupu k dokumentům Parlamentu obsahujícím informace týkající se příspěvků jeho poslanců

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Věci T-639/15 až T-666/15 a T-94/16 se pro účely tohoto rozsudku spojují.

                  2)

                  Žaloby se zamítají.

                  3)

                  Marii Psara, Tině Kristan, Tanje Malle, Wojciechu Cieślovi, Staffanu Dahllofovi, Delphine Reuter, Českému centru pro investigativní žurnalistiku o.p.s., Harrymu Karanikasovi, Crině Boros, Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica, Balazsi Tothovi, Minně Knus-Galán, Atanasu Tchobanovi, Dirkovi Liedtkemu, Nilsu Mulvadoci, Hugovi van der Parre, Guie Baggi, Marcosovi García Rey, Markovi Lee Hunterovi, Kristofu Clerixovi, Ruii Araujovi, Anušce Delić, Jacobu Borgovi, Matildě Bačelić a Gavinu Sheridanovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc T-718/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Mad Dogg Athletics v. EUIPO – Aerospinning Master Franchising (SPINNING) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie SPINNING – Částečné zrušení – Článek 51 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Mad Dogg Athletics v. EUIPO – Aerospinning Master Franchising (SPINNING)
      (Věc T-718/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie SPINNING - Částečné zrušení - Článek 51 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 16/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Mad Dogg Athletics, Inc. (Los Angeles, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: J. Steinberg, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Aerospinning Master Franchising, s.r.o., dříve Aerospinning Master Franchising, Ltd., s.r.o. (Praha, Česká republika) (zástupce: K. Labalestra, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. července 2016 (věc R 2375/2014-5) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Aerospinning Master Franchising a Mad Doggs Athletics.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 21. července 2016 (věc R 2375/2014-5) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků náležejících do třídy 28 a služeb náležejících do třídy 41 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Mad Dogg Athletics, Inc.

                  3.

                  Společnost Aerospinning Master Franchising, s.r.o. ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 462, 12.12.2016.


title: Věc T-637/18: Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Bawtry Carbon International v. Komise

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/49

      Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Bawtry Carbon International v. Komise
      (Věc T-637/18)
      (2019/C 16/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Spojené království) (zástupci: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi a S. Saez Moreno, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  uložil žalované, aby žalobkyni nahradila škodu, kterou jí způsobila;

                  —

                  uložil žalované, aby žalobkyni nahradila škodu, která ji byla způsobena v přímém důsledku přijetí nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5), v rozsahu, v němž klasifikuje smolu, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410), ohodnocenou na celkovou částku výši 194 200,06 eur, nebo v jakékoli jiné částce, kterou v průběhu řízení stanoví žalobkyně nebo Tribunál;

                  —

                  podpůrně rozhodl formou předběžného rozsudku, že žalovaná je povinna nahradit způsobenou škodu a uložil účastníkům řízení, aby Tribunálu v přiměřené lhůtě od data rozsudku předložili údaje o výši náhrady, kterou si dohodly, nebo pokud nedojde k dohodě, aby Tribunálu ve stejné lhůtě předložili své návrhy s podrobnými údaji na podporu těchto návrhů;

                  —

                  uložil žalované, aby žalobkyni zaplatila kompenzační úroky v sazbě úroků z prodlení, a to od data vzniku způsobené škody (tj. buď od data vstupu protiprávní klasifikace v platnost, nebo od data, kdy došlo ke škodě);

                  —

                  uložil žalované zaplatit úroky z prodlení ve výši 8 %, nebo v jakékoli jiné přiměřené sazbě, kterou stanoví Tribunál, vypočtené na základě splatné částky od data rozsudku Tribunálu až do skutečného zaplacení; a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná způsobila žalobkyni škodu tím, že bylo přijato a vstoupilo v platnost nařízení Komise (EU) č. 944/2013, (1) které klasifikovalo látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Dne 22. listopadu 2017 Soudní dvůr zamítl kasační opravný prostředek Evropské komise proti rozsudku Tribunálu o částečném zrušení nařízení č. 944/2013 v rozsahu, v němž klasifikovalo látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410), z důvodu zjevně nesprávného posouzení. Žalobkyně vynaložila náklady na uplatnění protiprávní klasifikace. Žalovaná by měla být odpovědná za tyto náklady podle článků 268 a 340 SFEU, jelikož jednání žalované je protiprávní v rozsahu, v němž představuje dostatečně závažné porušení práva, způsobená škoda je skutečná a jistá a existuje přímá příčinná souvislost mezi sporným jednáním a škodou.

         (1)  Nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5).


title: Věc C-551/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 29. srpna 2018 – trestní řízení proti IK

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 29. srpna 2018 – trestní řízení proti IK
      (Věc C-551/18)
      (2019/C 16/35)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Cassatie

         Účastník původního trestního řízení

      IK

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba vykládat čl. 8 odst. 1 písm. f) rámcového rozhodnutí 2002/584 (1) o evropském zatýkacím rozkazu v tom smyslu, že stačí, pokud vystavující justiční orgán v evropském zatýkacím rozkazu pouze uvede pravomocný trest odnětí svobody, jenž byl uložen, aniž zmíní doplňující trest uložený za stejný trestný čin stejným rozhodnutím soudu, jako je trest podřízení moci soudu pro výkon trestů, který vede ke skutečnému zbavení až po odpykání hlavního trestu odnětí svobody, a to pouze po přijetí formálního rozhodnutí, které za tímto účel vydá strafuitvoeringsrechtbank (soud pro výkon trestů)?

                  2)

                  Je třeba v případě kladné odpovědi na tuto otázku vykládat čl. 8 odst. 1 písm. f) rámcového rozhodnutí 2002/584 v tom smyslu, že lze v důsledku předání členským státem vykonávajícího justičního orgánu na základě evropského zatýkacího rozkazu, v němž je uveden pouze pravomocný trest odnětí svobody, který byl uložen, a nikoli doplňující trest postoupení, který byl uložen za stejný trestný čin stejným soudním rozhodnutím, při výkonu v tohoto doplňujícího trestu přistoupit v členském státě vystavujícího justičního orgánu ke skutečnému zbavení osobní svobody?

                  3)

                  Je třeba v případě záporné odpovědi na první otázku vykládat čl. 8 odst. 1 písm. f) rámcového rozhodnutí 2002/584 v tom smyslu, že skutečnost, že vystavující justiční orgán neuvedl doplňující trest podřízení moci soudu pro výkon trestů v evropském zatýkacím rozkazu, má za následek, že na základě tohoto doplňujícího trestu, o kterém lze mít za to, že o něm vykonávající justiční orgán nebyl informován, nemůže vést ke skutečnému zbavení osobní svobody v členském státě vystavujícího justičního orgánu?

         (1)  Rámcové Rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (2002/584/SVV) (Úř. věst. L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34).


title: Věc T-724/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Cocchi a Falcione v. Komise „Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Převod vnitrostátních nároků na důchod – Článek 24 služebního řádu – Povinnost Unie poskytnout pomoc – Ztráta právního zájmu účastníků řízení na řízení v průběhu řízení – Nevydání rozhodnutí ve věci samé v prvním stupni – Příčinná souvislost“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Cocchi a Falcione v. Komise
      (Věc T-724/16 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Převod vnitrostátních nároků na důchod - Článek 24 služebního řádu - Povinnost Unie poskytnout pomoc - Ztráta právního zájmu účastníků řízení na řízení v průběhu řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé v prvním stupni - Příčinná souvislost“)
      (2019/C 16/46)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Giorgio Cocchi (Wezembeek-advokát, Belgie) a Nicola Falcione (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Orlandi, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

         Předmět

      Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvnímu senátu) ze dne 1. srpna 2016, Cocchi a Falcione v. Komise (F 134/11, EU:F:2016:194), který zní na zrušení tohoto usnesení.

         Výrok

                  1)

                  Usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 2. srpna 2016, Cocchi a Falcione v. Komise (F 134/11, EU:F:2016:194) se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu konstatoval, že již není třeba rozhodovat o návrhových žádáních znějících na náhradu škody, která v řízení v prvním stupni předložili Giorgio Cocchi a Nicola Falcione.

                  2)

                  Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

                  3)

                  Návrhová žádání znějící na náhradu škody, která předložili G. Cocchi a N. Falcione ve svých žalobách v prvním stupni, jež mají referenční číslo věci F-134/11, se zamítají.

                  4)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku a řízení v prvním stupni vztahující se k návrhovým žádáním znějícím na náhradu škody.

         (1)  Úř. věst. C 441, 28.11.2016.


title: Věc C-380/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – K, B v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie „Řízení o předběžné otázce – Pravomoc Soudního dvora – Směrnice 2003/86/ES – Právo na sloučení rodiny – Článek 12 – Nedodržení lhůty tří měsíců po přiznání mezinárodní ochrany – Osoba, které byl přiznán status doplňkové ochrany – Zamítnutí žádosti o vízum“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/18

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – K, B v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Věc C-380/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Pravomoc Soudního dvora - Směrnice 2003/86/ES - Právo na sloučení rodiny - Článek 12 - Nedodržení lhůty tří měsíců po přiznání mezinárodní ochrany - Osoba, které byl přiznán status doplňkové ochrany - Zamítnutí žádosti o vízum“)
      (2019/C 16/22)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: K, B

         Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Výrok

                  1)

                  Soudní dvůr má na základě článku 267 SFEU pravomoc vykládat čl. 12 odst. 1 směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny v takové situaci, jaká nastala ve věci v původním řízení, v níž byl předkládající soud povolán rozhodnout o právu na sloučení rodiny osoby, které byl přiznán status doplňkové ochrany, pokud se toto ustanovení stalo přímo a bezpodmínečně použitelným na takovéto situace na základě vnitrostátního práva.

                  2)

                  Článek 12 odst. 1 směrnice 2003/86 nebrání vnitrostátní právní úpravě, která dovoluje zamítnout žádost o sloučení rodiny podanou pro rodinného příslušníka uprchlíka na základě příznivějších ustanovení použitelných na uprchlíky uvedených v kapitole V této směrnice s odůvodněním, že tato žádost byla podána více než tři měsíce poté, co bylo osobě usilující o sloučení rodiny přiznáno postavení uprchlíka, zároveň ale umožňuje podání nové žádosti v rámci jiného režimu, pokud tato úprava:

                              —

                              stanoví, že takový důvod pro zamítnutí nemůže být uplatněn v situacích, v nichž je opožděné podání první žádosti objektivně omluvitelné zvláštními okolnostmi;

                              —

                              stanoví, že dotyčné osoby musí být plně informovány o důsledcích rozhodnutí o zamítnutí jejich první žádosti a o opatřeních, jež musí přijmout, aby mohly účinně uplatnit své právo na sloučení rodiny, a

                              —

                              zaručuje, že na osoby usilující o sloučení rodiny, jimž bylo přiznáno postavení uprchlíka, se budou nadále vztahovat příznivější podmínky výkonu práva na sloučení rodiny, jež se použijí na uprchlíky a jež jsou uvedeny v článcích 10 a 11 nebo v čl. 12 odst. 2 uvedené směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc T-827/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – QB v. ECB „Veřejná služba – Zaměstnanci ECB – Hodnotící období – Hodnotící zpráva pro účely služebního postupu [2015] – Možnost účastnit se hodnotícího pohovoru v doprovodu zástupce odborů – Porušení pravidel objektivity a nestrannosti hodnotitele – Plat – Rozhodnutí o odmítnutí možnosti platového postupu – Přípustnost důkazů – Elektronická komunikace mezi zaměstnancem a jeho ‚koučem‘ za použití pracovní e-mailové adresy – Odpovědnost“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – QB v. ECB
      (Věc T-827/16) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Hodnotící období - Hodnotící zpráva pro účely služebního postupu [2015] - Možnost účastnit se hodnotícího pohovoru v doprovodu zástupce odborů - Porušení pravidel objektivity a nestrannosti hodnotitele - Plat - Rozhodnutí o odmítnutí možnosti platového postupu - Přípustnost důkazů - Elektronická komunikace mezi zaměstnancem a jeho ‚koučem‘ za použití pracovní e-mailové adresy - Odpovědnost“)
      (2019/C 16/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: QB (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. von Lindeiner a B. Ehlers, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaur, advokátkou)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 50a statutu Soudního dvora Evropské unie a článku 36.2 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a ECB, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o FEU, znějící zaprvé na zrušení hodnotící zprávy žalobkyně za období roku 2015 a rozhodnutí ECB ze dne 15. prosince 2015, kterým jí byla odmítnuta možnost platového postupu, a v případě potřeby též zrušení rozhodnutí ECB ze dne 2. května 2016 o zamítnutí správního odvolání žalobkyně a rozhodnutí ECB ze dne 15. září 2016 o zamítnutí stížnosti žalobkyně, a zadruhé na náhradu újmu, která měla žalobkyni vzniknout.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Hodnotící zpráva QB za hodnotící období roku 2015 a rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ze dne 15. prosince 2015, kterým se QB odmítá možnost platového postupu, se zrušují.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  ECB ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené QB.

         (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.