title: Věc T-18/10: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Parlament a Rada ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 1007/2009 — Obchodování s produkty z tuleňů — Zákaz dovozu a prodeje — Výjimka ve prospěch inuitských společenství — Použití článku 263 čtvrtého pododstavce SFEU — Pojem právní akt — Neexistence bezprostředního nebo osobního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Parlament a Rada
   (Věc T-18/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 1007/2009 - Obchodování s produkty z tuleňů - Zákaz dovozu a prodeje - Výjimka ve prospěch inuitských společenství - Použití článku 263 čtvrtého pododstavce SFEU - Pojem „právní akt“ - Neexistence bezprostředního nebo osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2011/C 319/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Kanada); Nattivak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Kanada); Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Kanada); Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq); Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq); Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq); David Kuptana (Ulukhaktok, Kanada); Karliin Aariak (Iqaluit, Kanada); Efstathios Andreas Agathos (Athény, Řecko); Canadian Seal Marketing Group (Québec, Kanada); Ta Ma Su Seal Products (Cap-aux-Meules, Kanada); Fur Institute of Canada (Ottawa); NuTan Furs, Inc (Catalina, Kanada); GC Rieber Skinn AS (Bergen, Norsko); Inuit Circumpolar Conference Greenland (ICC) (Nuuk, Grónsko, Dánsko); Johannes Egede (Nuuk); a Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk) (zástupci: původně J. Bouckaert, M. van der Woude a H. Viaene, poté J. Bouckaert a H. Viaene advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: I. Anagnostopoulou a L. Visaggio, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a K. Michoel, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalované: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, Y. de Vries, J. Langer a M. Noort, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: původně É. White, P. Oliver a J. B. Laignelot, poté É. White, P. Oliver a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 ze dne 16. září 2009 o obchodování s produkty z tuleňů (Úř. věst. L 286, s. 36).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Efstathios Andreas Agathos, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Conference Greenland (ICC), Johannes Egede a Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) ponesou vlastní náklady řízení, jakož i nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

               3)

               Nizozemské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc T-5/14: Žaloba podaná dne 2. ledna 2014 — Anudal v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/50

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2014 — Anudal v. Komise
   (Věc T-5/14)
   2014/C 52/98
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Anudal, SL (Badalona, España) (zástupci: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco a J. Corral García, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil články 1 až 6 rozhodnutí;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 rozhodnutí v rozsahu, v jakém nařizuje navrácení podpory, a

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-3/14.


title: Věc T-420/05 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  4. dubna 2006  – Vischim v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Návrh na odklad provádění — Směrnice 91/414/EHS — Naléhavost — Neexistence )

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/31

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 4. dubna 2006 – Vischim v. Komise
   (Věc T-420/05 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Návrh na odklad provádění - Směrnice 91/414/EHS - Naléhavost - Neexistence“)
   (2006/C 143/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vischim Srl (Cesano Maderno, Itálie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Doherty, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh jednak na odklad provádění směrnice Komise 2005/53/ES ze dne 16. září 2005, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek chlorthalonilu, chlortoluronu, cypermethrinu, daminozidu a thiofanát-methylu (Úř. věst. L 241, s. 51) a jednak na přijetí určitých dalších předběžných opatření
   Výrok usnesení

               1)

               Návrh se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-329/15: Žaloba podaná dne 24. června 2015 – Certuss Dampfautomaten v. OHIM – Universal for Engineering Industries (Universal 1800 TC)

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/44

         Žaloba podaná dne 24. června 2015 – Certuss Dampfautomaten v. OHIM – Universal for Engineering Industries (Universal 1800 TC)
   (Věc T-329/15)
   (2015/C 279/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Certuss Dampfautomaten GmbH & Co. KG (Krefeld, Německo) (zástupce: J. Sroka, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Universal for Engineering Industries SAE (Giza, Egypt)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Universal 1800 TC“ – přihláška č. 10 632 503

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. dubna 2015, ve věci R 1303/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-41/14: Žaloba podaná dne 6. května 2014 – ZZ v. Parlament

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/34

         Žaloba podaná dne 6. května 2014 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-41/14)
   2014/C 235/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: Christophe Bernard-Glanz, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící zprávy žalobkyně za rok 2012 a zrušení rozhodnutí přidělit jí jeden bod za zásluhy za rok 2012.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadenou hodnotící zprávu, rozhodnutí o udělení bodů za zásluhy a v případě potřeby rozhodnutí o stížnosti;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci C-606/12 a C-607/12: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. března 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale Genova – Itálie) – Dresser Rand SA v. Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Ufficio Controlli „Řízení o předběžné otázce — Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 17 odst. 2 písm. f) — Podmínka týkající se odeslání zboží zpět do členského státu, ze kterého bylo původně odesláno nebo přepraveno“

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/5

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. března 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale Genova – Itálie) – Dresser Rand SA v. Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Ufficio Controlli
   (Spojené věci C-606/12 a C-607/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 17 odst. 2 písm. f) - Podmínka týkající se odeslání zboží zpět do členského státu, ze kterého bylo původně odesláno nebo přepraveno“)
   2014/C 129/06
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale Genova

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dresser Rand SA

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Ufficio Controlli

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria provinciale di Genova – Výklad čl. 17 odst. 2 písm. f) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) – Přemístění do jiného členského státu – Pojem „práce na dotyčném zboží“ – Ověření, zda zboží může být přizpůsobeno jinému zboží – Podmínka odeslání zboží zpět do členského státu, ze kterého bylo původně odesláno nebo přepraveno – Možnost považovat odeslání zboží za přemístění do jiného členského státu v případě odeslání do jiného členského státu, než je stát, ze kterého bylo původně odesláno

      Výrok

   Článek 17 odst. 2 písm. f) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že aby odeslání nebo přeprava zboží nebyly kvalifikovány jako přemístění do jiného členského státu, musí být toto zboží poté, co byly práce na tomto zboží vykonány na území členského státu ukončení odeslání nebo přepravy uvedeného zboží, nutně odesláno zpět osobě povinné k dani do členského státu, z něhož bylo původně odesláno nebo přepraveno.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc T-164/04: Žaloba podaná dne 10. května 2004 Patricií Wauthier a Vivianou Deveen proti Komisi Evropských společenství

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/18

         Žaloba podaná dne 10. května 2004 Patricií Wauthier a Vivianou Deveen proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-164/04)
   (2004/C 190/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Patricií Wauthier a Vivianou Deveen, s bydlištěm v Belgii, zastoupenými Gillesem Bounéouim a Frédéricem Frabettim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil hodnocené období 2001 – 2002, pokud se týká žalobkyň;

               —

               podpůrně zrušil posudek o vývoji služby (REC/CDR) žalobkyň za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;

               —

               rozhodl o výdajích, nákladech řízení a právního zastoupení a uložil Komisi Evropských společenství jejich náhradu.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobní důvody a hlavní tvrzení dovolávaná žalobkyněmi v této věci jsou shodné s žalobními důvody a hlavními tvrzeními dovolávanými žalobci ve věcech T-43/04 a T-47/04.


title: Věc T-126/16: Žaloba podaná dne 22. března 2016 – 1. FC Köln v. EUIPO (SPÜRBAR ANDERS)

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/19

         Žaloba podaná dne 22. března 2016 – 1. FC Köln v. EUIPO (SPÜRBAR ANDERS)
   (Věc T-126/16)
   (2016/C 165/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: 1. FC Köln GmbH & Co. KGaA (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt, V. Töbelmann, S. Stier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Unie „SPÜRBAR ANDERS“ – Přihláška č. 13 468 103

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. ledna 2016 ve věci R 718/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-118/16: Žaloba podaná dne 23. března 2016 – Deutsche Post v. EUIPO – bpost (BEPOST)

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/18

         Žaloba podaná dne 23. března 2016 – Deutsche Post v. EUIPO – bpost (BEPOST)
   (Věc T-118/16)
   (2016/C 165/20)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: K. Hamacher, Rechtsanwalt, G. Müllejans, Rechtsanwältin)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: bpost NV (Brusel, Belgie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Unie „BEPOST“ – Přihláška č. 8 897 829

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2016 ve věci R 3107/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 4 a odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-150/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank 's-Hertogenbosch – Nizozemsko) – Jean Leon van Straaten v. Staat der Nederlanden, Republiek Italië (Úmluva k provedení Schengenské dohody — Zásada zákazu dvojího trestu — Pojmy tentýž čin a čin, který byl odsouzen — Vývoz do jednoho státu a dovoz do jiného státu — Zproštění obžaloby obžalovaného)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/14

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank 's-Hertogenbosch – Nizozemsko) – Jean Leon van Straaten v. Staat der Nederlanden, Republiek Italië
   (Věc C-150/05) (1)

   (Úmluva k provedení Schengenské dohody - Zásada zákazu dvojího trestu - Pojmy „tentýž čin“ a „čin, který byl odsouzen“ - Vývoz do jednoho státu a dovoz do jiného státu - Zproštění obžaloby obžalovaného)
   (2006/C 294/23)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank 's-Hertogenbosch
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jean Leon van Straaten

      Žalovaní: Staat der Nederlanden, Republiek Italië
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Rechtbank 's-Hertogenbosch – Výklad článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Úř. věst. 2000, L 239, s. 19) – Zásada zákazu dvojího trestu – „Tentýž čin“ a „rozsudek“ – Trestný čin, který je předmětem stíhání jako vývoz do jednoho státu a jako dovoz do jiného – Pravomocný rozsudek v případě zproštění obžaloby obžalovaného?
   Výrok

               1)

               Článek 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané dne 19. června 1990 v Schengenu, musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           —

                           relevantním kritériem pro účely uplatnění uvedeného článku je kritérium totožnosti skutkové podstaty činu chápané jako existence souboru skutků, které jsou vzájemně neoddělitelně spojeny, nezávisle na právní kvalifikaci tohoto činu nebo chráněném právním zájmu;

                           —

                           pokud jde o trestné činy týkající se omamných látek, není vyžadováno, aby množství dotčené drogy v obou dotyčných smluvních státech nebo osoby, které se údajně činu v obou státech účastnily, byly totožné;

                           —

                           trestné činy spočívající ve vývozu a dovozu týchž omamných látek stíhané v různých smluvních státech této úmluvy musí být v zásadě považovány za „tentýž čin“ ve smyslu tohoto článku 54, přičemž konečné posouzení v tomto ohledu přísluší příslušným vnitrostátním orgánům.

               2)

               Zásada zákazu dvojího trestu zakotvená v článku 54 této úmluvy se uplatní na rozhodnutí soudních orgánů smluvního státu, kterým se obžalovaný pravomocně zprošťuje obžaloby pro nedostatek důkazů.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005


title: Věc F-91/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. května 2016 – Chatel v. Rada „Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Nároky na důchod vzniklé na základě vnitrostátního důchodového systému před nástupem do služby v Unii — Převedení do unijního důchodového systému — Návrh na započtení příspěvkových let založený na nových obecných prováděcích ustanoveních a odsouhlasený dotyčnou osobou — Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ — Zjevná nepřípustnost — Článek 81 jednacího řádu“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/43

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. května 2016 – Chatel v. Rada
   (Věc F-91/14) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Nároky na důchod vzniklé na základě vnitrostátního důchodového systému před nástupem do služby v Unii - Převedení do unijního důchodového systému - Návrh na započtení příspěvkových let založený na nových obecných prováděcích ustanoveních a odsouhlasený dotyčnou osobou - Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ - Zjevná nepřípustnost - Článek 81 jednacího řádu“)
   (2016/C 222/56)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zlata Chatel (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, poté D. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, a nakonec J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a E. Rebasti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí týkajícího se převedení nároků žalobkyně na důchod do unijního důchodového systému za použití nových OPU k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 421, 24.11.2014, s. 63.


title: Věc T-78/08: Žaloba podaná dne 18. února 2008 – Baldesberger v. OHIM (Tvar pinzety)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/33

         Žaloba podaná dne 18. února 2008 – Baldesberger v. OHIM (Tvar pinzety)
   (Věc T-78/08)
   (2008/C 107/56)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Fides B. Baldesberger (Lugano, Švýcarsko) (zástupci: F. Nielsen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. prosince 2007 (sp. zn. odvolacího řízení R 1405/2007-4);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka, která představuje pinzetu, pro výrobky třídy 8 (přihláška č. 5 480 108).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlášená ochranná známka má nezbytnou rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-515/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 14. listopadu 2012 — UAB „4finance“ v. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 14. listopadu 2012 — UAB „4finance“ v. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-515/12)
   2013/C 26/62
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: UAB „4finance“

      Žalovaní: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba bod 14 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (1) vykládat v tom smyslu, že je na zahájení, provozování nebo propagaci pyramidového programu pohlíženo jako na za všech okolností nekalé obchodní praktiky, pouze pokud má spotřebitel povinnost zaplatit za získání odměny, která závisí především na získávání nových spotřebitelů do programu, a nikoli na prodeji nebo spotřebě produktů?

               2)

               Pokud je nezbytné, aby spotřebitel zaplatil za právo získat odměnu, má výše platby spotřebitele za možnost získat odměnu, která závisí především na získávání nových spotřebitelů do programu, a nikoli na prodeji nebo spotřebě produktů, dopad na kvalifikaci pyramidového programu jako klamavé obchodní praktiky ve smyslu bodu 14 přílohy I směrnice? Mohou být čistě symbolické platby spotřebitelů, jež jsou placeny za účelem umožnění identifikace spotřebitelů, považovány za platbu za možnost získat odměnu ve smyslu bodu 14 přílohy I směrnice?

               3)

               Je třeba bod 14 přílohy I směrnice vykládat v tom smyslu, že z hlediska kvalifikace pyramidového programu jako klamavé obchodní praktiky záleží pouze na tom, že je odměna již registrovanému spotřebiteli vyplácena především za získání nových spotřebitelů do programu, a nikoli za prodej nebo spotřebu produktů, nebo je též důležitý rozsah, v němž je odměna vyplácená účastníkům tohoto programu za získání nových spotřebitelů financována z příspěvků nových členů? Musí být v projednávané věci odměna vyplácená již zaregistrovaným účastníkům pyramidového programu zcela nebo z valné části financována z příspěvků členů, kteří právě vstoupili do programu?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Věc T-424/07: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2007 – Pioneer Hi-Bred International v. OHIM (OPTIMUM)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/29

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2007 – Pioneer Hi-Bred International v. OHIM (OPTIMUM)
   (Věc T-424/07)
   (2008/C 8/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pioneer Hi-Bred International Inc. (Johnston, Spojené státy) (zástupci: G. Würtenberger, R. Kunze a T. Wittmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 11. září 2007 ve věci R 288/2007-2 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 4 893 053 „OPTIMUM“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „OPTIMUM“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 1 – přihláška č. 4 893 053.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), čl. 7 odst. 2, článků 73 a 74 nařízení Rady (ES) č. 40/94 tím, že nebyla zohledněna skutečnost, že dotčené výrobky jsou určeny specializované veřejnosti a v rozhodnutí nebyl zohledněn důkaz o užívání přihlašované ochranné známky.


title: Věc C-68/06: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 24. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/24

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 24. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-68/06) (1)

   (2006/C 331/47)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda pátého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc T-135/13: Žaloba podaná dne 28. února 2013 — Hitachi Chemical Europe a další v. ECHA

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/26

         Žaloba podaná dne 28. února 2013 — Hitachi Chemical Europe a další v. ECHA
   (Věc T-135/13)
   2013/C 129/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hitachi Chemical Europe GmbH (Düsseldorf, Německo), Polynt SpA (Scanzorosciate, Itálie) a Sitre Srl (Milán, Itálie) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a odůvodněnou;

               —

               částečně zrušil rozhodnutí ECHA ED/169/2012 o zahrnutí hexahydrometylftalátového anhydridu, hexahydro — 4 — metylftalátového anhydridu, hexahydro — 1 — metylftalátového anhydridu a hexahydro — 3 — metylftalátového anhydridu (společně nazvaných jako „MHHPA“) jakožto látek splňujících kritéria stanovená v čl. 57 písm. f) nařízení (ES) č. 1907/2006 (1) (dále jen „REACH“), podle článku 59 tohoto nařízení, v rozsahu, v němž se týká MHHPA a jejich monomerů;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení:

                           —

                                       i)

                                       článek 57 písm. f) REACH se netýká senzibilizátorů dýchacích cest;

                                       ii)

                                       ECHA neposkytla ani dostatečné odůvodnění ani důkazy o tom, že MHHPA vzbuzovaly stejné obavy jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické látky pro reprodukci kategorie 1 (dále jen „CMR“), jelikož:

                           —

                           látky CMR mají nezvratné účinky, zatímco v případě MHHPA nejsou účinky senzibilizátora dýchacích cest nezvratné;

                           —

                           spotřebitelé či pracovníci nejsou vystaveni účinkům MHHPA;

                           —

                           posouzení MHHPA vychází z údajů, které jsou zastaralé a nejsou aktuální;

                           —

                           posouzení nezohlednilo všechny relevantní údaje;

                           —

                           posouzení vychází zejména z porovnání s jinou látkou, které je vědecky sporné a které ukazuje, že bylo použito pouze málo a nedostatek údajů pro posouzení MHHPA.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu. Žalobkyně neměly možnost se ve své věci obhajovat v plném rozsahu kvůli nedostatku objektivních kritérií pro posouzení, zda se v případě látky jedná o látku vzbuzující velké obavy ve smyslu čl. 57 písm. f) REACH, zejména v případě senzibilizátora dýchacích cest jako je MHHPA a jelikož ECHA nezohlednila všechny informace dostupné nebo poskytnuté ze strany průmyslu během lhůty na předložení připomínek.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality. ECHA měla ohledně MHHPA na výběr opatření a definováním MHHPA jakožto látky vzbuzující velké obavy způsobila žalobkyním újmu, která není přiměřená sledovaným cílům.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc C-390/07: Žaloba podaná dne 17. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/10

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-390/07)
   (2007/C 283/18)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán, X. Lewis a H. van Vliet, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   Návrhová žádání žalobkyně

               1.

               Určit, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že

                           —

                           nevymezilo Humber Estuary, Wash, Deben a Colne Estuaries, Outer Thames Estuary, Southampton Water a severovýchodní Irské moře – s výjimkou Solway Firth – jako citlivé oblasti s ohledem na eutrofizaci;

                           —

                           nepodrobilo městské odpadní vody z aglomerací s populačním ekvivalentem (PE) více než 10 000 do Humber Estuary, Wash, Deben a Colne Estuaries, Outer Thames Estuary, Southampton Water a severovýchodního Irského moře – s výjimkou Solway Firth – a do Lough Neagh a Upper a Lower Lough Erne čištění podle přísnějších požadavků,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 1 a 2, čl. 5 odst. 1, 2, 3 a 5 a z přílohy II směrnice Rady 91/271/EHS (1) o čištění městských odpadních vod.

               2.

               Uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle Komise zaujalo Spojené království k vymezení citlivých oblastí přehnaně restriktivní přístup. A to nejen proto, že vyžaduje relativně vysokou úroveň důkazů k uznání toho, že vodní útvar je eutrofní, ale i z toho důvodu, že Spojené království nijak nezmiňuje potřebu vymezit rovněž ty vodní útvary, které jsou ohroženy a mohou se stát v blízké budoucnosti eutrofní, pokud nebudou přijata ochranná opatření.
   Vzhledem k tomu, že Spojené království nevymezilo Humber Estuary, Wash, Deben a Colne Estuaries, Outer Thames Estuary, Southampton Water a severovýchodní Irské moře – s výjimkou Solway Firth – jako citlivé oblasti, odpadní vody z aglomerací s PE více než 10 000, které vypouštějí odpadní vody do těchto oblastí, stejně tak jako z aglomerací, které se nacházejí v příslušných povodích, nebyly ve lhůtě do 31. prosince 1998 podrobeny povinnostem odvádění a čištění stanoveným ve směrnici pro citlivé oblasti.
   Mezi dotčenými aglomeracemi jsou Londýn, Liverpool, Manchester, Leeds, Kingston upon Hull a Southampton. Spojené království tak porušilo své povinnosti vyplývající ze směrnice, a konkrétně povinnosti podle čl. 3 odst. 1 a 2, čl. 5 odst. 2, 3 a 5 a přílohy II této směrnice.
   Komise se rovněž domnívá, že Spojené království nezajistilo, aby byly v plném rozsahu splněny povinnosti vyplývající z čl. 5 odst. 2, a 3 a 5 směrnice v případě několika aglomerací, které vypouštějí odpadní vody do vymezených citlivých oblastí Lough Neagh a Upper a Lower Lough Erne, což mělo učinit do 31. prosince 1998.

      (1)  Směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26).


title: Věc T-237/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2010 — Éditions Jacob v. Komise ( „Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se řízení o spojování podniků — Nařízení (ES) č. 4064/89 — Nařízení (ES) č. 139/2004 — Nařízení (ES) č. 802/2004 — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany vyšetřování a auditu — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Výjimka týkající se ochrany právního poradenství“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2010 — Éditions Jacob v. Komise
   (Věc T-237/05) (1)

   (Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o spojování podniků - Nařízení (ES) č. 4064/89 - Nařízení (ES) č. 139/2004 - Nařízení (ES) č. 802/2004 - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany vyšetřování a auditu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Výjimka týkající se ochrany právního poradenství)
   2010/C 209/45
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Éditions Odile Jacob SAS (Paříž, Francie) (zástupci: původně W. van Weert a O. Fréget, poté O. Fréget, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: X. Lewis, P. Costa de Oliveira a O. Beynet, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Lagardère SCA (zástupci: původně A. Winckler, S. Sorinas Jimeno a I. Girgenson, poté A. Winckler, F. de Bure a J. B. Pinçon, advokáti)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 7. dubna 2005, kterým byla částečně zamítnuta žádost žalobkyně ohledně získání přístupu k některým dokumentům týkajícím se řízení o spojování podniků (věc COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP).

      Výrok

               1)

               Již není důvodné rozhodovat o legalitě rozhodnutí Komise Evropských společenství D(2005) 3286 ze dne 7. dubna 2005 v rozsahu, v němž jím byl odepřen přístup, úplný i částečný, k dokumentům uvedeným v bodě 1 písm. a) až c) a v bodě 2 písm. h) a j) tohoto rozsudku.

               2)

               Rozhodnutí D(2005) 3286 se zrušuje v rozsahu, v němž jím byl odepřen úplný přístup k dokumentům uvedeným v bodě 1 písm. d), e), g) a h) a v bodě 2 písm. b) až d), f), g) a i), s výjimkou stanoviska právní služby Komise uvedeného v bodě 1 písm. g) tohoto rozsudku.

               3)

               Rozhodnutí D(2005) 3286 se zrušuje v rozsahu, v němž jím byl odepřen částečný přístup k dokumentům uvedeným v bodě 1 písm. d), e), g) a h) a v bodě 2 písm. b) až d), f), g) a i) tohoto rozsudku.

               4)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               5)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i devět desetin nákladů řízení vynaložených ze strany Éditions Odile Jacob SAS.

               6)

               Lagardère SCA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc T-197/15: Žaloba podaná dne 20. dubna 2015 – Costa v. Parlament

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/44

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2015 – Costa v. Parlament
   (Věc T-197/15)
   (2015/C 198/60)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Paolo Costa (Benátky, Itálie) (zástupci: G. Orsoni a M. Romeo, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 25. února 2015, jakož i všechny předchozí, související a následné akty, včetně výzvy k úhradě doručené dne 27. února 2015, za neplatné v souladu s články 263 a 264 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věci T-15/15, Costa v. Parlament.


title: Věc C-136/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 15. března 2017 – G. C., A. F., B. H., E. D. v. Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 15. března 2017 – G. C., A. F., B. H., E. D. v. Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
   (Věc C-136/17)
   (2017/C 168/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: G. C., A. F., B. H. a E. D.

      Odpůrkyně: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se zákaz zpracovávat údaje uvedené v čl. 8 odst. 1 a 5 směrnice [95/46] (1), s výhradou výjimek stanovených těmito ustanoveními, s ohledem na zvláštní odpovědnost, pravomoc a možnosti provozovatele vyhledávače rovněž na provozovatele vyhledávače jakožto správce údajů zpracovávaných tímto vyhledávačem?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku č. 1:

                           —

                           Musí být ustanovení čl. 8 odst. 1 a 5 směrnice [95/46] vykládána v tom smyslu, že zákaz zpracovávat uvedené údaje, stanovený v těchto ustanoveních provozovateli vyhledávače, ukládá, s výhradou výjimek stanovených směrnicí, provozovateli vyhledávače povinnost systematicky vyhovět žádostem o odstranění odkazů, které vedou na webové stránky, jež takové údaje zpracovávají, z výsledků vyhledávání?

                           —

                           Jak mají být v tomto kontextu vykládány výjimky uvedené v čl. 8 odst. 2 písm. a) a e) směrnice [95/46] v případě jejich použití na provozovatele vyhledávače, vzhledem k jeho zvláštní odpovědnosti, pravomoci a možnostem? Může konkrétně takový provozovatel odmítnout vyhovět žádosti o odstranění odkazu, když zjistí, že předmětné odkazy vedou k obsahům, které sice obsahují osobní údaje spadající do kategorií uvedených v čl. 8 odst. 1, avšak současně spadají pod výjimky stanovené v odstavci 2 téhož článku, zejména v písmenech a) a e)?

                           —

                           Musí být ustanovení směrnice [95/46] rovněž vykládána v tom smyslu, že když odkazy, jejichž odstranění je požadováno, vedou ke zpracováním osobních údajů prováděným výlučně pro účely žurnalistiky nebo uměleckého či literárního projevu, a mohou tedy podle ustanovení článku 9 směrnice [95/46] shromažďovat a zpracovávat údaje spadající do kategorií údajů uvedených v čl. 8 odst. 1 a 5 této směrnice, může provozovatel vyhledávače z tohoto důvodu odmítnout vyhovět žádosti o odstranění odkazů?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku č. 1:

                           —

                           Jakým specifickým požadavkům směrnice [95/46] musí provozovatel vyhledávače vzhledem k jeho odpovědnosti, pravomoci a možnostem vyhovět?

                           —

                           Když [provozovatel vyhledávače] zjistí, že webové stránky, ke kterým vedou odkazy, jejichž odstranění je požadováno, obsahují údaje, jejichž zveřejnění na těchto stránkách je protiprávní, musí být ustanovení směrnice [95/46] vykládána v tom smyslu, že:

                                       —

                                       ukládají provozovateli vyhledávače povinnost odstranit takové odkazy z výsledků vyhledávání podle jména žadatele, nebo

                                       —

                                       provozovateli vyhledávače ukládají jen povinnost, aby tuto okolnost zohlednil při posuzování opodstatněnosti žádosti o odstranění odkazu z výsledků vyhledávání, nebo

                                       —

                                       tato okolnost nemá vliv na posouzení, které musí provést?

                     Není-li dále tato okolnost bezvýznamná, jak má být posouzeno, zda zveřejnění sporných údajů na webových stránkách, které jsou výsledkem zpracování, na která se nevztahuje územní působnost směrnice [95/46], potažmo vnitrostátní předpisy, které ji provádějí, je v souladu s právem?

               4)

               Bez ohledu na to, zda je odpověď na otázku č. 1 kladná nebo záporná:

                           —

                           Musí být ustanovení směrnice [95/46] vykládána bez ohledu na to, zda zveřejnění osobních údajů na webové stránce, ke které vede sporný odkaz, je v souladu právem, v tom smyslu, že:

                                       —

                                       ukládají provozovateli vyhledávače vyhovět žádosti o odstranění příslušných odkazů, jakmile žadatel prokáže, že tyto údaje jsou neúplné, nepřesné nebo neaktuální?

                                       —

                                       když žadatel konkrétně prokáže, že s ohledem na průběh soudního řízení neodpovídají informace vztahující se k dřívější fázi tohoto řízení jeho aktuálnímu stavu, je provozovatel vyhledávače povinen odstranit z výsledků vyhledávání odkazy vedoucí na webové stránky obsahující takové informace?

                           —

                           Musí být ustanovení čl. 8 odst. 5 směrnice [95/46] vykládána v tom smyslu, že informace o obvinění určité osoby nebo popisující soudní řízení a odsouzení, ve které toto řízení vyústilo, představují údaje týkající se protiprávního jednání a odsouzení za trestné činy? Vztahují se uvedená ustanovení v obecné rovině na webovou stránku, která obsahuje údaje o odsouzeních nebo soudních řízeních týkajících se fyzické osoby?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 1995, L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355).


title: Věc T-239/10: Žaloba podaná dne 20. května 2010 — Itálie v. Komise

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/31

         Žaloba podaná dne 20. května 2010 — Itálie v. Komise
   (Věc T-239/10)
   2010/C 195/50
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit na základě článku 264 SFEU oznámení o dluhu č. 3241001630 Evropské komise, ze dne 1. března 2010, obdržené dne 11. března 2010, vydané na základě rozhodnutí Evropské komise K(2009) 10350, ze dne 22. prosince 2009, doručeného dne 23. prosince 2009, o částečném zrušení příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) určeného Itálii na operační program POR Puglia, cíl 1 (2000-2006);

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-223/10, Regione Puglia v. Komise


title: Věc T-387/16: Žaloba podaná dne 20. července 2016 – Terna v. Komise

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/31

         Žaloba podaná dne 20. července 2016 – Terna v. Komise
   (Věc T-387/16)
   (2016/C 326/54)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Řím, Itálie) (zástupci: A. Police, L. Di Via, F. Degni, F. Covone, D. Carria, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management) ENER/SRD.3/JCM/cID(2016)2952913 ze dne 23. května 2016, které potvrzuje předchozí opatření č. Move.srd.3.dir(2015)2669621 ze dne 6. července 2015, spolu s opatřením Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management) SRD.3/JCM/cl/D(2016)4477388 ze dne 14. Června 2016, kterým se oznamuje Oznámení o dluhu č. 3 241 608 548 ve výši 494 871,39 eur k 28. červenci 2016 a zrušuje rozhodnutí Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management) č. Move.srd3.dir(2015)2669621 ze dne 6. července 2015 v rozsahu, v němž toto rozhodnutí vylučuje náhradu nákladů vynaložených společností Terna v souvislosti s projekty č. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-564583a 2007-E221/07/2007-TREN/07/TEN-E-S07.91403 a ukládá povinnost vrátit částky poskytnuté v rámci výše uvedených projektů, a to ve výškách uvedených v tabulce přiložené k napadenému rozhodnutí,

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management) ENER/SRD.3/JCM/cID(2016)2952913 ze dne 23. května 2016 spolu s rozhodnutím Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management) č. Move.srd3.dir(2015)2669621 ze dne 6. července 2015 v rozsahu, v němž toto rozhodnutí nesnižuje vrácení nákladů vynaložených společností Terna v souvislosti s projekty č. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 a 2007-E221/07/2007-TREN/07/TEN-E-S07.91.403 v rozsahu odpovídajícímu zisku dosaženému společností CESI.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Opatření napadené v této věci potvrzují stejné rozhodnutí Komise, jaké již žalobkyně napadla ve lhůtě u Tribunálu ve věci T-544/15, ve které se ještě nerozhodlo.
   Žalobní důvody a hlavní tvrzení jsou stejné jako žalobní důvody a hlavní tvrzení v dané věci.


title: Věc T-202/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Group’Hygiène v. Komise „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 94/62/ES — Obaly a obalové odpady — Směrnice 2013/2/EU — Navíjecí role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály — Profesní sdružení — Absence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/50

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Group’Hygiène v. Komise
   (Věc T-202/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Navíjecí role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Profesní sdružení - Absence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/85
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Group’Hygiène (Paříž, Francie) (zástupci: J. M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10), v rozsahu, v němž Komise zařadila navíjecí role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě těch, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě výrobku jako prodejní jednotky, na seznam názorných příkladů pro uplatnění kritérií vymezujících pojem „obal“.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Není třeba rozhodovat o návrhu Sphère France SAS a Schweitzer SAS na vstup do řízení jako vedlejších účastnic.

               3)

               Group’Hygiène ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc C-583/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Versailles (Francie) dne 17. listopadu 2016 – Green Yellow Canet en Roussillon SNC v. Enedis, SA

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Versailles (Francie) dne 17. listopadu 2016 – Green Yellow Canet en Roussillon SNC v. Enedis, SA
   (Věc C-583/16)
   (2017/C 038/13)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d’appel de Versailles

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Green Yellow Canet en Roussillon SNC

      Odpůrkyně: Enedis, SA

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že takový mechanismus povinného výkupu elektřiny vyrobené zařízeními využívajícími energii slunečního záření za cenu vyšší, než je tržní cena, a který je financován konečnými spotřebiteli elektřiny, jako je mechanismus vyplývající z ministerských vyhlášek ze dne 10. července 2006 (JORF č. 171 ze dne 26. července 2006, s. 11133) a ze dne 12. ledna 2010 (JORF č. 0011 ze dne 14. ledna 2010, s. 727), kterými se stanoví podmínky výkupu takové elektřiny, ve spojení se zákonem č. 2000-108 ze dne 10. února 2000 o modernizaci a rozvoji veřejné služby zásobování elektřinou a nařízením vlády č. 2000-1196 ze dne 6. prosince 2000 a nařízením vlády č. 2001-410 ze dne 10. května 2001, představuje státní podporu?

               2)

               V případě kladné odpovědi, musí být čl. 108 odst. 3 SFEU vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že tento mechanismus není předem oznámen Evropské komisi, má dopad na platnost výše jmenovaných vyhlášek, kterými se provádí sporné opatření podpory?


title: Věc C-432/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Unibet (London) Ltd, Unibet (International) Ltd v. Justitiekanslern (Zásada soudní ochrany — Vnitrostátní právní předpisy nestanovící samostatnou žalobu k napadení souladu vnitrostátního ustanovení s právem Společenství — Procesní autonomie — Zásady rovnocennosti a efektivity — Předběžná ochrana)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Unibet (London) Ltd, Unibet (International) Ltd v. Justitiekanslern
   (Věc C-432/05) (1)

   (Zásada soudní ochrany - Vnitrostátní právní předpisy nestanovící samostatnou žalobu k napadení souladu vnitrostátního ustanovení s právem Společenství - Procesní autonomie - Zásady rovnocennosti a efektivity - Předběžná ochrana)
   (2007/C 95/15)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Högsta domstolen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Unibet (London) Ltd, Unibet (International) Ltd

      Žalovaná: Justitiekanslern
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Högsta domstolen – Výklad článku 49 ES – Vnitrostátní právní předpisy, které nestanoví možnost žaloby na určení neslučitelnosti právního ustanovení s nadřazenými právními normami – Právo jednotlivců na účinnou soudní ochranu práv, která vyplývají z právního řádu Společenství
   Výrok

               1)

               Zásada účinné soudní ochrany práv přiznaných procesním subjektům právem Společenství musí být vykládána v tom smyslu, že v právním řádu členského státu nevyžaduje existenci samostatné žaloby směřující primárně k přezkumu souladu vnitrostátních ustanovení s článkem 49 ES, pokud jiné účinné právní prostředky, které nejsou méně příznivé než ty, které se týkají obdobných vnitrostátních žalob, umožňují takový soulad posoudit incidenčně, což vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit.

               2)

               Zásada účinné soudní ochrany práv přiznaných procesním subjektům právem Společenství musí být vykládána v tom smyslu, že v právním řádu členského státu vyžaduje, aby mohla být nařízena předběžná opatření až do doby, kdy příslušný soud rozhodne o souladu vnitrostátních ustanovení s právem Společenství, je-li nařízení takových opatření nezbytné k zaručení plné účinnosti soudního rozhodnutí, které má být vydáno ohledně existence takových práv.

               3)

               Zásada účinné soudní ochrany práv přiznaných procesním subjektům právem Společenství musí být vykládána v tom smyslu, že v případě pochybnosti o souladu vnitrostátních ustanovení s právem Společenství se případné nařízení předběžných opatření k odkladu použití uvedených ustanovení až do doby, kdy příslušný soud rozhodne o souladu těchto ustanovení s právem Společenství, řídí kritérii určenými vnitrostátním právem použitelným před uvedeným soudem, pokud tato kritéria nejsou méně příznivá než ta, která se týkají obdobných návrhů na základě vnitrostátního práva, a pokud v praxi neznemožňují nebo nadměrně neztěžují předběžnou soudní ochranu takových práv.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


title: Věc C-285/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2016 Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V., proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 18. března 2016 ve věci T-33/15, Grupo Bimbo v. EUIPO (Bimbo)

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2016 Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V., proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 18. března 2016 ve věci T-33/15, Grupo Bimbo v. EUIPO (Bimbo)
   (Věc C-285/16 P)
   (2016/C 475/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V. (zástupce: M. Edenborough, QC)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 13. října 2016 Soudní dvůr (šestý senát) odmítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V., ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-296/15: Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2016 – Industrias Químicas del Vallés v. Komise „Žaloba na neplatnost — Přípravky na ochranu rostlin — Prováděcí nařízení (EU) 2015/408 — Sestavení seznamu látek, které se mají nahradit — Zařazení methalaxylu na uvedený seznam — Nedostatek osobního dotčení — Nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2016 – Industrias Químicas del Vallés v. Komise
   (Věc T-296/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přípravky na ochranu rostlin - Prováděcí nařízení (EU) 2015/408 - Sestavení seznamu látek, které se mají nahradit - Zařazení methalaxylu na uvedený seznam - Nedostatek osobního dotčení - Nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost“)
   (2016/C 136/50)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Industrias Químicas del Vallés, SA (Mollet del Vallès, Španělsko) (zástupci: C. Fernández Vicién, I. Moreno Tapia Rivas a C. Vila Gisbert, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: I. Galindo Martín, P. Ondrůšek a G. von Rintelen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/408 ze dne 11. března 2015 o provádění čl. 80 odst. 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o sestavení seznamu látek, které se mají nahradit (Úř. věst. L 67, s. 18).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Industrias Químicas del Vallés, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 254, 3.8.2015.


title: Věc C-232/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. ledna 2011 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/9

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. ledna 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-232/10) (1)

   2011/C 120/18
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc F-5/11: Žaloba podaná dne 21. ledna 2011 — Mariën v. Komise

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/30

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2011 — Mariën v. Komise
   (Věc F-5/11)
   2011/C 139/55
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Peter Mariën (Elsene, Belgie) (zástupci: B. Theeuwes a F. Pons, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí předsedy Delegace EU v Afghánistánu, kterým bylo členům této delegace uloženo, aby opustili svůj hotel a přestěhovali se do ubytovacího areálu EU

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí obsažené v e-mailové zprávě ze dne 11. ledna 2011 zvláštního představitele EU a předsedy Delegace EU v Afghánistánu, kterým bylo žalobci uloženo, aby se dne 14. ledna 2011 přestěhoval do rezidenčního areálu v Kábulu, Afghánistánu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů souvisejících s opatřeními týkajícími se dočasného pobytu;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci zaplatila odškodné ve výši 10 000 eur za způsobený psychický tlak a psychickou újmu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-172/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 7. dubna 2014 – ING Pensii Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA v. Consiliul Concurenței

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 7. dubna 2014 – ING Pensii Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA v. Consiliul Concurenței
   (Věc C-172/14)
   2014/C 212/15
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: ING Pensii Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA

      Odpůrce: Consiliul Concurenței

      Předběžná otázka

   Je při existenci praxe rozdělení zákazníků jejich konkrétní konečný počet relevantní při rozhodování o tom, zda je podmínka podstatného narušení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 101 odst. 1 písm. c) SFEU splněna?


title: Věc T-420/10: Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Armani v. OHIM — Annunziata Del Prete (AJ AMICI JUNIOR)

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/61

         Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Armani v. OHIM — Annunziata Del Prete (AJ AMICI JUNIOR)
   (Věc T-420/10)
   ()
   2010/C 301/97
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Georgio Armani SpA (Miláno, Itálie) (zástupce: M. Rapisardi, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Annunziata Del Prete (Neapol, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí R 1360/2009-2 druhého odvolacího senátu ze dne 8. července 2010 pro nesprávné použití a porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení EU 207/2009 v tom, že nebyla rozpoznána existence nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami;

               —

               vyhovět argumentům, které žalobkyně předložila v průběhu námitkového řízení a které uvedlo v rozhodnutí námitkové oddělení;

               —

               zrušit v plném rozsahu přihlášku ochranné známky Společenství č. 6 314 462 podanou Annunziata del Prete podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení EU/207/2009 pro uvedené výrobky a služby;

               —

               nařídit OHIM, aby vykonal rozhodnutí a nepřipustil k zápisu ochrannou známku „AJ AMICI JUNIOR“;

               —

               uložit OHIM samostatně nebo společně s přihlašovatelkou Annunziata del Prete náhradu veškerých nákladů, které vznikly společnosti GIORGIO ARMANI SpA v průběhu celého řízení;

               —

               v důsledku zrušení rozhodnout, že budou žalobkyni uhrazeny veškeré náklady, které jí vznikly v průběhu řízení, včetně odvolacího řízení v souladu s článkem 91 písm. b) jednacího řádu ze dne 2. května 1991;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Annunziata del Prete.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „AJ Amici Junior“ (přihláška k zápisu č. 6 314 462) k rozlišení výrobků a služeb spadajících do tříd 9, 25 a 35.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: italská obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „AJ Armani Jeans“ (č. 912 114) pro výrobky spadající do tříd 9, 25 a 35 a italská slovní ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „ARMANI JUNIOR“ (č. 998 554) pro výrobky spadající do tříd 25 a 35.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 z důvodu existence nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami a mezi výrobky, na které se vztahují.


title: Věc T-192/12: Žaloba podaná dne 2. května 2012 — PAN Europe v. Komise

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/26

         Žaloba podaná dne 2. května 2012 — PAN Europe v. Komise
   (Věc T-192/12)
   2012/C 194/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupce: J. Rutteman, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že rozhodnutí Komise ze dne 9. března 2012, kterým byla žádost o vnitřní přezkum podaná žalobkyní shledána nepřípustnou, porušuje nařízení (ES) č. 1367/2006/ES (1) a Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí („Aarhuská úmluva“);

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 9. března 2012;

               —

               uložil Komisi, aby se přesto zabývala meritem žádosti o vnitřní přezkum, a to ve lhůtě, kterou Soudní dvůr stanoví;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že se žalobkyně dopustila nesprávného právního posouzení, když shledala, že žalobkyně nesplnila podmínky přípustnosti stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 1367/2006, jelikož žalobkyně existovala již dva roky před tím, nežli podala žádost o vnitřní přezkum.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná pochybila, když uvedla, že prováděcí nařízení (EU) č. 1143/2012 (2) nemůže být považováno za správní akt ve smyslu článku 10 nařízení (ES) č. 1367/2006, které je definováno v čl. 2 odst. 1 písm. g) uvedeného nařízení, jelikož rozhodnutí o schválení prochlorazu je dostatečně individuálně určené ve svých účinících a obsahu, aby bylo správním aktem ve smyslu čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, 25.9.2006, s. 13).

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1143/2011 ze dne 10. listopadu 2011, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka prochloraz, a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 a rozhodnutí Komise 2008/934/ES (Úř. věst. L 293, 11.11.2011, s. 26).


title: Věc C-316/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 29. června 2012 — J. Sebastian Guevara Kamm v. TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 29. června 2012 — J. Sebastian Guevara Kamm v. TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A
   (Věc C-316/12)
   2012/C 295/30
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Frankfurt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: J. Sebastian Guevara Kamm

      Žalované: TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A

      Předběžná otázka

   Je nutno čl. 2 písm. j) nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládat s ohledem na v něm uvedené „přiměřené důvody“ v tom smyslu, že „přiměřené důvody“ mohou být pouze důvody spočívající v osobě cestujícího, jež ohrožují bezpečnost letecké dopravy či ostatních cestujících nebo se týkají jiných, veřejných či smluvních zájmů, anebo mohou být „přiměřenými důvody“ také další důvody, které se netýkají osoby cestujícího, jako jsou především případy vyšší moci?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-26/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/80/ES — Odškodňování obětí trestných činů — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-26/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/80/ES - Odškodňování obětí trestných činů - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 211/17)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a A.-M. Rouchaud-Joët, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: N. Dafniou, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů (Úř. věst. L 261, s. 15; Zvl. vyd. 19/07, s. 65)
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají na základě této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc T-164/11: Žaloba podaná dne 16. března 2011 — Reddig v. OHIM — Morleys (Tvar rukojeti nože)

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/25

         Žaloba podaná dne 16. března 2011 — Reddig v. OHIM — Morleys (Tvar rukojeti nože)
   (Věc T-164/11)
   2011/C 152/45
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Reddig GmbH (Drebber, Německo) (zástupce: C. Thomas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Morleys Ltd (Preston, Spojené království)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. prosince 2010 ve věci R 1072/2009-2;

               —

               nařídit žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení před Tribunálem a nařídit (potenciálnímu) vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů správního řízení před odvolacím senátem; a

               —

               stanovit datum ústního jednání pro případ, že by Tribunál nemohl bez ústního jednání věc posoudit.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Trojrozměrná ochranná známka „dolphin“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 8 a 20 — ochranná známka Společenství zapsaná pod číslem 2630101

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Návrh na prohlášení neplatnosti se zakládá na absolutních důvodech neplatnosti podle čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c), d) a e) bodem ii) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 a na tom, že majitelka v době podání přihlášky nebyla dobré víry podle čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Souhlas s návrhem na prohlášení neplatnosti a prohlášení zápisu ochranné známky Společenství neplatným v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení Rady č. 207/2007, jelikož odvolací senát nesprávně vyložil tento článek a nesprávně vyložil požadavky uvedené v rozhodnutí ve věci Lego Soudního dvora Evropské unie (rozhodnutí Soudního dvora ze dne 14. září 2010, Lego Juris v. OHIM, C-48/09 P).


title: Věc C-414/12 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 8. května 2014 – Bolloré v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh samopropisovacího papíru — Přičitatelnost porušení, kterého se dopustila dceřiná společnost, mateřské společnosti — Přímá účast mateřské společnosti na porušení — Rovné zacházení — Délka správního a soudního řízení — Přiměřená lhůta — Práva na obhajobu“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/4

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 8. května 2014 – Bolloré v. Evropská komise
   (Věc C-414/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh samopropisovacího papíru - Přičitatelnost porušení, kterého se dopustila dceřiná společnost, mateřské společnosti - Přímá účast mateřské společnosti na porušení - Rovné zacházení - Délka správního a soudního řízení - Přiměřená lhůta - Práva na obhajobu“)
   2014/C 202/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bolloré (zástupci: P. Gassenbach, C. Lemaire a O. de Juvigny, avocats)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s N. Coutrelis, avocate)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 27. června 2012, Bolloré v. Komise (T-372/10), kterým Tribunál odmítl žádost o zrušení nebo změnu rozhodnutí Komise C(2010) 4160 final ze dne 23. června 2010, o řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 dohody o EHP (věc COMP/36212 – Samopropisovací papír) – Rozhodnutí přijaté po zrušení prvního rozhodnutí – Přičtení protiprávního jednání mateřské společnosti jako přímému viníkovi – Pokuta – Legalita protiprávních jednání a trestů – Rovné zacházení – Přiměřená lhůta – Práva na obhajobu

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Bolloré se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2004 ve věci C-123/03 P: Komise Evropských společenství proti Greencore Group plc (Návrh na zrušení dopisu Komise — Odmítnutí platit úroky z vrácené částky — Pojem aktu potvrzujícího předcházející akt — Platba jistiny bez úroků — Nedostatek povahy předcházejícího odmítavého rozhodnutí)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 9. prosince 2004
   ve věci C-123/03 P: Komise Evropských společenství proti Greencore Group plc (1)

   (Návrh na zrušení dopisu Komise - Odmítnutí platit úroky z vrácené částky - Pojem aktu potvrzujícího předcházející akt - Platba jistiny bez úroků - Nedostatek povahy předcházejícího odmítavého rozhodnutí)
   (2005/C 45/12)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-123/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 19. března 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: K. Wiedner), přičemž druhým účastníkem řízení je Greencore Group plc, se sídlem v Dublinu (Irsko), (zmocněnec: A. Böhlke), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), J.-P. Puissochet, N. Colneric a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 9. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 7. ledna 2003, Greencore Group v. Komise (T-135/02) se zrušuje.

               2)

               Námitka nepřípustnosti vznesená Komisí Evropských společenství se zamítá.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc F-36/15: Žaloba podaná dne 27. února 2015 – ZZ a ZZ v. Soudní dvůr

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/52

         Žaloba podaná dne 27. února 2015 – ZZ a ZZ v. Soudní dvůr
   (Věc F-36/15)
   (2015/C 146/74)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke a T. Van Lysebeth, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterými se stanoví práva žalobců na náhrady ročních cestovních výdajů na základě článku 8 přílohy VII služebního řádu úředníků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit výplatní pásky žalobců za měsíc červen 2014 v rozsahu, v němž je v nich poprvé uplatněn článek 8 přílohy VII služebního řádu ve znění platném od 1. ledna 2014 za účelem stanovení náhrady jejich ročních cestovních výdajů;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-103/12: Žaloba podaná dne 28. února 2012 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/2

         Žaloba podaná dne 28. února 2012 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-103/12)
   2012/C 157/02
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: L.G. Knudsen, I. Díez Parra a I. Liukkonen, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Rady 2012/19/EU (1) ze dne 16. prosince 2011, kterým se jménem Evropské unie schvaluje Prohlášení o udělení rybolovných práv ve vodách EU rybářským plavidlům plujícím pod vlajkou Bolívarovské republiky Venezuely ve výlučné ekonomické zóně při pobřeží Francouzské Guyany;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se Evropský parlament domáhá zrušení rozhodnutí Rady 2012/19/EU ze dne 16. prosince 2011, kterým se jménem Evropské unie schvaluje Prohlášení o udělení rybolovných práv ve vodách EU rybářským plavidlům plujícím pod vlajkou Bolívarovské republiky Venezuely ve výlučné ekonomické zóně při pobřeží Francouzské Guyany. Evropský parlament zpochybňuje zvolený právní základ a zejména tvrdí, že čl. 43 odst. 3, ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. b) SFEU, nemůže být správným právním základem, jelikož dotčený akt představuje mezinárodní dohodu o přístupu do vod Unie třetímu státu za účelem rybolovu. Akt měl tedy být přijat na základě čl. 43 odst. 2 a čl. 218 odst. 3 písm. a) SFEU a tudíž po obdržení souhlasu Evropského parlamentu.
   Evropský parlament podpůrně tvrdí, že Rada tím, že postupovala podle písm. b) odstavce 6 článku 218 SFEU, nesprávně vyložila písm. a) téhož odstavce. I kdyby čl. 43 odst. 3 SFEU mohl představovat správný právní základ pro interní akt Unie se stejným obsahem jako napadené rozhodnutí, což Evropský parlament zpochybňuje, nic to nemění na tom, že společná politika rybolovu tvoří v případě přijetí mezinárodních závazků EU z hlediska řízení neoddělitelný celek. Každá dohoda, která spadá pod tuto oblast, je tudíž „dohodou v oblastech, na něž se vztahuje řádný legislativní postup“ ve smyslu čl. 218 odst. 6 písm. a) SFEU. Akt by tedy měl být každopádně přijat po obdržení souhlasu stanoveného v uvedeném písm. a).

      (1)  Úř. věst. 2012, L 6, s. 8.


title: Věc C-497/04: Žaloba podaná dne 1. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Helénské republice

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/12

         Žaloba podaná dne 1. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Helénské republice
   (Věc C-497/04)
   (2005/C 31/25)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 1. prosince 2004 žaloba směřující proti Helénské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou právními poradci E. Traversou a G. Zavvosem, právní služba Komise.
   Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Helénská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského Parlamentu a Rady 2002/13/ES (1) ze dne 5. března 2002, kterou se mění směrnice Rady 73/239/EHS, pokud jde o požadavky na míru solventnosti u neživotních pojišťoven, nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Helénské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 20. září 2003.

      (1)  Úř. věst. L 77, 20.3.2002, s. 17.


title: Věc C-461/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemsko) — Granton Advertising BV v. Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden/kantoor Den Haag „Řízení o předběžné otázce — Šestá směrnice o DPH — Osvobození od daně — Článek 13 část B písm. d) body 3 a 5 — Pojem, jiné cenné papíry‘ a pojem, další převoditelné cenné papíry‘ — Systém podpory prodeje — Slevová karta — Základ daně“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemsko) — Granton Advertising BV v. Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden/kantoor Den Haag
   (Věc C-461/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Šestá směrnice o DPH - Osvobození od daně - Článek 13 část B písm. d) body 3 a 5 - Pojem, jiné cenné papíry‘ a pojem, další převoditelné cenné papíry‘ - Systém podpory prodeje - Slevová karta - Základ daně“)
   2014/C 282/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Granton Advertising BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden/kantoor Den Haag

      Výrok

   Článek 13 část B písm. d) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán tom smyslu, že prodej takové slevové karty, jako je karta dotčená v původním řízení, nepředstavuje operaci týkající se „jiných cenných papírů“ ve smyslu bodu 5 tohoto ustanovení či „dalších převoditelných cenných papírů“ ve smyslu bodu 3 téhož ustanovení, které se vztahuje na některá plnění, jež členské státy musí osvobodit od daně z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


title: Věc C-119/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 18. března 2008 – Mechel Nemunas UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 18. března 2008 – Mechel Nemunas UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-119/08)
   (2008/C 128/45)
   Jednací jazyk: litevština
   Předkládající soud
   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Nejvyšší správní soud Litvy)
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mechel Nemunas UAB

      Žalovaný: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Státní daňová inspekce při Ministerstvu financí Litevské republiky)
   Předběžné otázky
   Mají být první směrnice Rady 67/227/EHS (1) nebo článek 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (2) vykládány v tom smyslu, že brání členskému státu zachovávat v platnosti a vybírat srážky z příjmu v souladu se zákonem Litevské republiky o financování programu údržby a výstavby silnic ve formě daně, která byla popsána výše v tomto usnesení?

      (1)  První směrnice Rady ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. 1967, 71, s. 14).

      (2)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 45, 1977, s. 1).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. března 2005 ve věci T-32/03, Leder & Schuh AG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Starší národní slovní ochranná známka „Schuhpark“ — Přihláška slovní ochranné známky „JELLO SCHUHPARK“ — Relativní důvod pro zamítnutí — Částečné zamítnutí zápisu — Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/20

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. března 2005
   ve věci T-32/03, Leder & Schuh AG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší národní slovní ochranná známka „Schuhpark“ - Přihláška slovní ochranné známky „JELLO SCHUHPARK“ - Relativní důvod pro zamítnutí - Částečné zamítnutí zápisu - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 115/37)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-32/03, Leder & Schuh AG, se sídlem v Graz (Rakousko), zastoupené W. Kellenterem a A. Schlaffgem, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: G. Schneider a B. Müller), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, který je vedlejším účastníkem před Soudem, je Schuhpark Fascies GmbH, se sídlem ve Warendorf (Německo), zastoupená A Peterem, advokátem, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 27. listopadu 2002, ve své opravené verzi ze dne 9. prosince 2002 (věc R 494/1999-3), týkající se námitkového řízení mezi Schuhpark Fascies GmbH a Leder & Schuh AG, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, a N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 8. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003


title: Věc T-178/15: Usnesení Tribunálu ze dne 8. června 2016 – Kohrener Landmolkerei a DHG v. Komise „Režim zaručených tradičních specialit — Nařízení (EU) č. 1151/2012 — Dopis Komise oznamující příslušným vnitrostátním orgánům opožděné podání jejich námitky — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. června 2016 – Kohrener Landmolkerei a DHG v. Komise
   (Věc T-178/15) (1)

   („Režim zaručených tradičních specialit - Nařízení (EU) č. 1151/2012 - Dopis Komise oznamující příslušným vnitrostátním orgánům opožděné podání jejich námitky - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2016/C 270/51)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Německo) a DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Německo) (zástupce: A. Wagner, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Guillem Carrau a G. von Rintelen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí obsaženého v dopise ředitele ředitelství B „mnohostranné vztahy a politika jakosti“ generálního ředitelství Komise pro zemědělství a rozvoj venkova ze dne 9. února 2015, číslo Ares (2015)529719, oznamující příslušným německým orgánům, že podání jejich námitky dne 5. ledna 2015 na základě čl. 51 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2012, L 343, s. 1) bylo opožděné.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

               2)

               Společnosti Kohrener Landmolkerei GmbH a DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27. 7. 2015.


title: Věc T-37/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2016 – Caffè Nero Group v. EUIPO – (CAFFÈ NERO) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CAFFÈ NERO — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Popisný charakter — Ochranná známka, která by mohla klamat veřejnost — Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2016 – Caffè Nero Group v. EUIPO – (CAFFÈ NERO)
   (Věc T-37/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CAFFÈ NERO - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Ochranná známka, která by mohla klamat veřejnost - Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 462/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caffè Nero Group Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: L. Cassidy, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. listopadu 2015 (věc R 954/2015-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení CAFFÈ NERO jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Caffè Nero GroupLtd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Věc T-89/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 – Export Development Bank of Iran v. Rada „Společná zahraniční a bezpečností politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu — Zmrazení finančních prostředků — Nové zařazení názvu žalobkyně poté, co Tribunál původní zařazení zrušil — Právní omyl — Skutkový omyl — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Proporcionalita — Rovné zacházení“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 – Export Development Bank of Iran v. Rada
   (Věc T-89/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečností politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu - Zmrazení finančních prostředků - Nové zařazení názvu žalobkyně poté, co Tribunál původní zařazení zrušil - Právní omyl - Skutkový omyl - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Proporcionalita - Rovné zacházení“)
   (2017/C 022/28)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Export Development Bank of Iran (Teherán, Írán) (zástupce: J.-M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a D. Gauci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 306, s. 18), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 306, s. 3) v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a podpůrně zrušení rozhodnutí 2013/661 a prováděcího nařízení č. 1154/2013 v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a to ode dne 20. ledna 2014.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Export Development Bank of Iran ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc T-198/07: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Cementownia Warta v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 — Rozhodnutí Komise nevznést námitky za určitých podmínek — Pravomoc členských států při individuálním rozdělování povolenek na emise — Nedostatek přímého vlivu — Nepřípustnost )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/38

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Cementownia „Warta“ v. Komise
   (Věc T-198/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 - Rozhodnutí Komise nevznést námitky za určitých podmínek - Pravomoc členských států při individuálním rozdělování povolenek na emise - Nedostatek přímého vlivu - Nepřípustnost“)
   (2008/C 301/64)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cementownia „Warta“ S.A. (Trębaczewo, Polsko) (zástupci: P.K. Rosiak a F. Puel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společností (zástupci: U. Wölker a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí K(2007)1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskem na období 2008–2012 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Cementownia „Warta“ S.A. ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-491/07: Žaloba podaná dne 27. prosince 2007 – CB v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/46

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2007 – CB v. Komise
   (Věc T-491/07)
   (2008/C 64/76)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Groupement des Cartes Bancaires (CB) GIE (Paříž, Francie) (zástupci: A. Georges, J. Ruiz Calzado, É. Barbier de La Serre, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně touto žalobou navrhuje zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 5060 konečné ze dne 17. října 2007 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/D1/38606 – GROUPEMENT DES CARTES BANCAIRES „CB“) ohledně sazebních opatření přistoupení ke Groupement použitelných na nové členy, jakož i mechanismu zvaného „probuzení spících“, použitelného na členy Groupement, kteří od svého přistoupení nevyvinuli významné aktivity bankovních karet.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí šest žalobních důvodů.
   První žalobní důvod vychází z porušení článku 81 ES a zásady rovného zacházení, jakož i neuvedení odůvodnění z důvodu údajných nedostatků v metodě analýzy opatření a trhů uvedených Komisí v rozsahu, ve kterém nezohlednila celkový přehled všech rozhodných údajů ani konkrétní rámec, ve kterém byla přijata a ve kterém rozvíjí své účinky.
   Zadruhé žalobkyně uvádí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 81 odst. 1 ES z důvodu nesprávného právního posouzení, nesprávného skutkového zjištění a nesprávného posouzení skutkového stavu, která Komise učinila při přezkumu předmětu opatření, která jí byla oznámena. Má za to, že Komise porušila povinnost přezkoumat předmět rozhodnutí sdružení podniků a neprokázala, že tento předmět je protisoutěžní.
   Třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 81 odst. 1 ES rovněž z důvodu nesprávného právního posouzení, nesprávného skutkového zjištění a nesprávného posouzení skutkového stavu, která Komise učinila při přezkumu účinků opatření, která jí byla oznámena.
   Žalobkyně podpůrně tvrdí, že Komise porušila čl. 81 odst. 3 ES při přezkumu uplatnitelnosti čtyř podmínek požadovaných pro uplatnění výjimky.
   Pátý žalobní důvod uvedený žalobkyní vychází z porušení zásady řádné správy vyplývajícího z údajných opomenutí, rozporů a zkreslení některých jejích argumentů napadeným rozhodnutím.
   Poslední žalobní důvod vychází z porušení zásad proporcionality a právní jistoty.