title: Věc T-246/04: Žaloba podaná dne 17. června 2004 Jacquesem Wunenburgerem proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/31

         Žaloba podaná dne 17. června 2004 Jacquesem Wunenburgerem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-246/04)
   (2004/C 217/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jacquesem Wunenburgerem, s bydlištěm v Záhřebu (Chorvatsko), zastoupeným Ericem Boigelotem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Davida O' Sullivana, generálního tajemníka, které přijal dne 11. září 2003 jako odvolací hodnotitel a kterým byl žalobce zkrácen na svých právech tím, že se jím potvrzuje a s konečnou platností schvaluje posudek o vývoji služby žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;

               —

               zrušil uvedený posudek;

               —

               zrušil výslovné rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce, která byla podána v souladu s čl. 90 odst. 2 služebního řádu dne 9. prosince 2003, byla zapsána pod číslem R/711/03 a směřovala ke zrušení napadeného rozhodnutí;

               —

               přiznal žalobci náhradu škody za nemajetkovou újmu a dopad na jeho služební postup, jak z důvodu zásadních porušení, tak i z důvodu značného zpoždění ve vyhotovení uvedeného posudku, přičemž náhrada škody byla oceněna dle zásady spravedlivého posouzení ve výši 4.000 eur s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává porušení druhého pododstavce článku 25 a článků 26 a 43 služebního řádu, jakož i obecných prováděcích ustanovení týkajících se použití článku 43 přijatých Komisí dne 26. dubna 2002. Rovněž se dovolává porušení práva na obhajobu, zásady řádné správy, povinnosti péče, zásady rovného zacházení, jakož i zjevného omylu v posouzení.


title: Věc C-687/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Flisesen-Zetnrum Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Regensburg „Řízení o předběžné otázce — Dumping — Antidumpingové clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Číny — Prováděcí nařízení (EU) č. 917/2011 — Platnost — Nařízení (ES) č. 1225/2009 — Článek 2 odstavec 7 písm. a) — Běžná hodnota — Zjištění na základě ceny ve třetí zemi s tržním hospodářstvím — Výběr vhodné třetí země — Povinnost řádné péče — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Výběr vzorku“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Flisesen-Zetnrum Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Regensburg
   (Věc C-687/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Dumping - Antidumpingové clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Číny - Prováděcí nařízení (EU) č. 917/2011 - Platnost - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 2 odstavec 7 písm. a) - Běžná hodnota - Zjištění na základě ceny ve třetí zemi s tržním hospodářstvím - Výběr vhodné třetí země - Povinnost řádné péče - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Výběr vzorku“)
   (2015/C 363/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht München

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Flisesen-Zetnrum Deutschland GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Regensburg

      Výrok

   Přezkum předběžné otázky předkládajícího soudu neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost prováděcího nařízení Rady (EU) č. 917/2011 ze dne 12. září 2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky.

      (1)  Úř. věst. C 78, 15.3.2014.


title: Věc C-324/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/116/ES — Zápis kvasnice Candida guilliermondii do přílohy směrnice 82/471/EHS — Nepřijetí nezbytných opatření)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/8

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-324/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/116/ES - Zápis kvasnice Candida guilliermondii do přílohy směrnice 82/471/EHS - Nepřijetí nezbytných opatření)
   (2007/C 82/14)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Szmytkowska a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a F. Fraústo de Azevedo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí všech předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/116/ES ze dne 23. prosince 2004, kterou se mění příloha směrnice Rady 82/471/EHS, pokud jde o zápis Candida guilliermondii (Úř. věst. L 379, s. 81), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/116/ES ze dne 23. prosince 2004, kterou se mění příloha směrnice Rady 82/471/EHS, pokud jde o zápis Candida guilliermondii, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-275/07: Žaloba podaná dne 8. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/21

         Žaloba podaná dne 8. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-275/07)
   (2007/C 199/32)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms a M. Velardo, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně
   Určit, že Italská republika tím, že

               —

               odmítla zaplatit Komisi úroky z prodlení v celkové výši 847,06 eur za opožděné zaúčtování cel, a tím, že odmítla uvést do souladu vnitrostátní právní předpisy s právními předpisy Společenství v oblasti zaúčtování celních operací krytých celkovou zárukou, proti nimž nebyly vzneseny námitky, vyplývajících z tranzitu Společenství, a

               —

               odmítla zaplatit Komisi úroky z prodlení v celkové výši 3 322 eur za nedodržení lhůt stanovených právními předpisy Společenství pro zaúčtování cel do položky „A“ v rámci tranzitu ve smyslu úmluvy TIR,
               nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z nařízení (EHS, Euratom) Rady č. 1552/89 (1) ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (neoficiální překlad), a zejména z jeho čl. 6 odst. 2 písm. a) nahrazeného od 31. května 2000 nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 (2) ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, a zejména z jeho čl. 6 odst. 3 písm. a);

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise zpochybňuje dvě rozhodnutí Italské republiky. První rozhodnutí spočívá v odmítnutí zaplatit Komisi úroky z prodlení v celkové výši 847,06 eur za opožděné zaúčtování cel, jakož i v odmítnutí uvést do souladu vnitrostátní právní předpisy s právními předpisy Společenství v oblasti zaúčtování celních operací krytých celkovou zárukou, proti nimž nebyly vzneseny námitky, vyplývajících z tranzitu Společenství. Druhé spočívá v odmítnutí zaplatit Komisi úroky z prodlení v celkové výši 3 322 eur za nedodržení lhůt stanovených právními předpisy Společenství pro zaúčtování cel do položky „A“ v rámci tranzitu ve smyslu úmluvy TIR.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že Italská republika kromě toho, že porušila články 8 a 11 nařízení č. 1552/89, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 písm. a) nahrazeného od 31. května 2000 nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, a zejména z jeho čl. 6 odst. 3 písm. a).

      (1)  Úř. věst. L 155, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169.


title: Věc T-656/16: Žaloba podaná dne 12. září 2016 – PM v. ECHA

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/58

         Žaloba podaná dne 12. září 2016 – PM v. ECHA
   (Věc T-656/16)
   (2016/C 402/69)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PM (zástupce: C. Zambrano Almero, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál prohlásil za přípustnou projednávanou žalobu podanou proti rozhodnutí SME (2016) 3198, a tudíž zrušil toto rozhodnutí z důvodu, že PM patří mezi malé a střední podniky a že poplatky, které zaplatil, jsou tedy v souladu s právní úpravou, a proto vykonal požadovaný zápis.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje jediný žalobní důvod založený na definici malých a středních podniků uvedené v čl. 2 odst. 1 doporučení 2003/361/ES o definici mikropodniků, malých a středních podniků. Žalobkyně spolu se skupinou podniků, k níž patří, v tomto ohledu tvrdí, že splňuje kritéria stanovená v tomto článku.


title: Věci T-118/11, T-123/11 a T-124/11: Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2012 — Attey a další v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny — Vynětí ze seznamu dotyčných osob — Žaloba na neplatnost — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2012 — Attey a další v. Rada
   (Věci T-118/11, T-123/11 a T-124/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Vynětí ze seznamu dotyčných osob - Žaloba na neplatnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 227/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Philips Attey (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (věc T-118/11), Thierry Legré (Abidjan) (věc T-123/11) a Stéphane Kipré (Abidjan) (T-124/11) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a M. Chavrier, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Republika Pobřeží slonoviny (zástupci: J. P. Mignard a J. P. Benoit, advokáti) a Evropská komise (zástupci: A. Bordes a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrhy na zrušení rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 36), a dále na zrušení nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 1), a to v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobců.

      Výrok

               1)

               Věci T-118/11, T-123/11 a T-124/11 se spojují pro účely vydání usnesení.

               2)

               O žalobách již není třeba rozhodovat.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložili Philipp Attey, Thierry Legré a Stéphane Kipré.

               4)

               Republika Pobřeží slonoviny a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc T-109/05: Žaloba podaná dne 8. března 2005 S.p.a. Navigazione Libera del Golfo proti Komisi Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/43

         Žaloba podaná dne 8. března 2005 S.p.a. Navigazione Libera del Golfo proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-109/05)
   (2005/C 106/84)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství S.p.a. Navigazione Libera del Golfo, se sídlem v Neapoli, zastoupenou S. Ravennou, na neplatnost rozhodnutí (1) vydaného dne 3. února 2005 podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. března 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (2), rozhodnutí, které potvrzuje zamítnutí přístupu k údajům a informacím požadovaným žalující společností.
   Údaje požadované žalobkyní, jejichž zveřejnění Komise zamítla, se týkají údajů o dodatečných nákladech vzniklých osobní přepravou mezi přístavem Neapel Beverello a ostrovem Capri. Za služby poskytnuté veřejným podnikem Caremar S.p.a. (se sídlem v Neapoli) v rámci závazků Společenství obdržel tento podnik roční vyrovnání (státní podporu), které bylo Komisí schváleno rozhodnutím ze dne 16. března 2004 podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1)

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3. února 2005;

               2)

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení, poplatků a odměn.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Sdělením rozhodnutí ze dne 16. března 2004 žalobkyni s odůvodněnými domnělými důvody ochrany obchodních zájmů společnosti Calemar nezveřejnila Komise v souvislosti s odůvodněním rozhodnutí údaje o nákladech na obchodní činnosti společnosti Caremar, zejména údaje o dodatečných nákladech vzniklých dopravním spojením s ostrovem Capri v rámci závazků Společenství a údaje o odpovídajících ročních vyrovnáních regionu Campania.
   Žalobkyně provádí rovněž osobní dopravní služby na stejné trase Neapel Beverello – Capri v rámci závazků Společenství, avšak aniž by obdržela jakékoli dotace k pokrytí nákladů týkajících se těchto závazků, a považuje tedy takové jednání za diskriminující.
   S ohledem na požadavky právní ochrany žalobkyně, jakož i nezbytnost znát co nejdříve zcela rozhodnutí Caremar za účelem ochrany vlastních zájmů a kvůli případnému napadení rozhodnutí ze dne 16. března 2004, požádala společnost o přístup k údajům o dodatečných nákladech vzniklých závazky Společenství, které vznikly společnosti Caremar za dopravní spojení s ostrovem Capri a k údajům o částce příslušných státních podpor.
   Rozhodnutím ze dne 3. února 2005 zamítla Komise N.L.G. přístup k požadovaným údajům s uvedením důvodů, které se týkaly ochrany obchodních zájmů společnosti Caremar.
   Napadením tohoto rozhodnutí N.L.G. tvrdí, že se Komise – mimo jiné – dopustila závažného právního pochybení tím, že ve svém sdělení C(2003)4582 ze dne 1. prosince 2003 o profesním tajemství v rozhodnutích o státních podporách (3) porušila stanovená ustanovení, která v odstavci 17 stanoví výslovně transparentnost a zveřejnění údajů a informací o struktuře nákladů veřejné služby, jelikož tyto náklady nejsou považovány za důvěrné a chráněné obchodním tajemstvím.

      (1)  Nezveřejněné rozhodnutí.

      (2)  Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43.

      (3)  Úř. věst. C 297, 9.12.2003, s. 6.


title: Věc C-146/13: Žaloba podaná dne 22. března 2013 — Španělské království v. Evropský parlament a Rada Evropské unie

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/15

         Žaloba podaná dne 22. března 2013 — Španělské království v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
   (Věc C-146/13)
   2013/C 171/30
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: E. Chamizo Llatas a S. Centeno Huerta, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               Prohlásit za právně nicotné nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1257/2012 (1) č. 1257/2012 ze dne 17. prosince 2012, kterým se provádí posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany, a podpůrně zrušit uvedené nařízení v plném rozsahu;

               —

               Podpůrně prohlásit za neplatné:

                           a)

                           čl. 9 odst. 1 v plném rozsahu, jakož i čl. 9 odst. 2 v rozsahu uvedeném v pátém žalobním důvodu;

                           b)

                           čl. 18 odst. 2 v plném rozsahu, jakož i veškeré odkazy v nařízení na Jednotný soud pro řešení patentových sporů, jako na soudní systém EPJÚ [Evropský patent s jednotným účinkem] a zdroj práva pro EPJÚ;

               —

               Uložit Evropskému Parlamentu a Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Porušení zásad právního státu přijetím nařízení na základě práva uděleného Evropským patentovým úřadem, jehož akty nepodléhají soudnímu přezkumu.

               2)

               Neexistence aktu Unie, a podpůrně nedostatek právního základu pro nařízení, jelikož nebyla přijata opatření zajišťující jednotnou ochranu podle článku 118 SFEU.

               3)

               Zneužití pravomoci využitím užší spolupráce pro účely jiné, než stanoví Smlouvy.

               4)

               Porušení čl. 291 odst. 2 SFEU a podpůrně nesprávné uplatnění judikatury Meroni při úpravě systému stanovení poplatků za obnovení a podílů pro rozdělení poplatků za obnovení.

               5)

               Nesprávné uplatnění judikatury Meroni tím, že na Evropský patentový úřad byly delegovány určité správní úkoly týkající se Evropského patentu s jednotným účinkem.

               6)

               Porušení zásady autonomie a zásady jednotného uplatňování unijního práva ve vztahu k režimu vstupu nařízení v platnost.

      (1)  Úř. věst. L 361, s. 1


title: Věc T-497/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — LG Electronics v. OHIM (KOMPRESSOR PLUS) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství KOMPRESSOR PLUS — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — LG Electronics v. OHIM (KOMPRESSOR PLUS)
   (Věc T-497/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství KOMPRESSOR PLUS - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 46/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Jižní Korea) (zástupce: J. Blanchard, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. září 2009 (věc R 397/2009-1), týkajícímu se přihlášky slovního označení KOMPRESSOR PLUS jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               LG Electronics, Inc. ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-661/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 4. prosince 2015 – X BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 4. prosince 2015 – X BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-661/15)
   (2016/C 098/25)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasační stížnosti: X BV

      Odpůrce v řízení o kasační stížnosti: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1.

                           a)

                           Je třeba čl. 145 odst. 2 prováděcího nařízení k celnímu kodexu (prováděcí nařízení) (1) ve spojení s čl. 29 odst. 1 a 3 celního kodexu (2) vykládat v tom smyslu, že v nich obsažená právní úprava se vztahuje i na případ, ve kterém je zjištěno, že v okamžiku, kdy bylo přijato celní prohlášení pro určité zboží, existovalo nebezpečí související s výrobou, že na jednom dílu zboží při používání nastane závada, a prodejce s ohledem na to poskytne na základě plnění smluvního závazku záruky, který má vůči kupujícímu, tomuto kupujícímu slevu z ceny ve formě náhrady nákladů, které kupujícímu vznikly tím, že zboží muselo být upraveno způsobem vylučujícím uvedené nebezpečí?

                           b)

                           Pokud právní úprava obsažená v čl. 145 odst. 2 prováděcího nařízení neplatí pro případ uvedený v písmenu a), postačují ustanovení čl. 29 odst. 1 a 3 celního kodexu ve spojení s článkem 78 celního kodexu sama k tomu, aby byla celní hodnota po poskytnutí slevy z ceny uvedené v písmenu a) snížena?

               2.

               Porušuje podmínka v čl. 145 odst. 3 prováděcího nařízení pro úpravu celní hodnoty, která stanoví, že úprava ceny, která skutečně byla nebo má být zaplacena za zboží, musí být provedena ve lhůtě 12 měsíců ode dne, kdy bylo přijato celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu, ustanovení článků 78 a 236 celního kodexu ve spojení s článkem 29 celního kodexu?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).


title: Věc T-250/10: Žaloba podaná dne 31. května 2010 — KNUT IP Management v. OHIM — Zoologischer Garten Berlin (KNUT — DER EISBÄR)

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/50

         Žaloba podaná dne 31. května 2010 — KNUT IP Management v. OHIM — Zoologischer Garten Berlin (KNUT — DER EISBÄR)
   (Věc T-250/10)
   ()
   2010/C 209/75
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: KNUT IP Management Ltd. (Londýn, Anglie) (zástupce: C. Jaeckel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Zoologischer Garten Berlin AG (Berlín, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. března 2010 ve věci R 650/2009-1;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „KNUT — DER EISBÄR“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 25, 28 a 41

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Zoologischer Garten Berlin AG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „KNUD“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16 a 28; německá slovní ochranná známka „Knut der Eisbär“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 28 a 41; německá slovní ochranná známka „KNUT“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 4, 5, 8, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32, 33, 35, 39, 41, 42 a 43, německá slovní ochranná známka „KNUT“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 18, 21, 25, 28, 35, 41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce bylo částečně vyhověno.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo vyhověno a námitce bylo vyhověno v plném rozsahu.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-558/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2015 – FSA v. OHIM – Motokit Veículos e Acessórios (FSA K-FORCE) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka FSA K-FORCE — Starší slovní ochranná známka Společenství FORCE-X — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2015 – FSA v. OHIM – Motokit Veículos e Acessórios (FSA K-FORCE)
   (Věc T-558/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka FSA K-FORCE - Starší slovní ochranná známka Společenství FORCE-X - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 127/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FSA Srl (Busnago, Itálie) (zástupci: M. Locatelli a M. Cartella, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Motokit Veículos e Acessórios, SA (Vagos, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. srpna 2013 (věc R 436/2012-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Motokit Veículos e Acessórios, SA a společností FSA Srl.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM ze dne 5. srpna 2013 (věc R 436/2012-2) se zrušuje.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-111/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Unitec Bio v. Rada „Dumping — Dovoz bionafty pocházející z Argentiny — Konečné antidumpingové clo — Žaloba na neplatnost — Bezprostřední dotčení — Osobní dotčení — Přípustnost — Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Běžná hodnota — Výrobní náklady“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Unitec Bio v. Rada
   (Věc T-111/14) (1)

   („Dumping - Dovoz bionafty pocházející z Argentiny - Konečné antidumpingové clo - Žaloba na neplatnost - Bezprostřední dotčení - Osobní dotčení - Přípustnost - Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Běžná hodnota - Výrobní náklady“)
   (2016/C 402/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Unitec Bio SA (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: J.-F. Bellis, R. Luff a G. Bathory, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert a B. Driessen, poté H. Marcos Fraile, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagen a C. Hipp, advokáty)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci) a European Biodiesel Board (EBB) (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Prost a M.-S. Dibling, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. 2013, L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se žalobkyni ukládá antidumpingové clo.

      Výrok rozsudku

               1)

               Články 1 a 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Unitec Bio SA.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Unitec Bio SA.

               3)

               Evropská komise a European Biodiesel Board (EBB) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc C-594/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 12. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – „go fair“ Zeitarbeit OHG v. Finanzamt Hamburg-Altona „Řízení o předběžné otázce — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 132 odstavec 1 písm. g) — Osvobození poskytování služeb úzce souvisejícího se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením od daně — Pojem ‚subjekty uznávané za subjekty sociální povahy‘ — Pracovní agentura — Poskytnutí kvalifikovaných pečovatelů — Vyloučení osvobození od daně“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/4

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 12. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – „go fair“ Zeitarbeit OHG v. Finanzamt Hamburg-Altona
   (Věc C-594/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 132 odstavec 1 písm. g) - Osvobození poskytování služeb úzce souvisejícího se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením od daně - Pojem ‚subjekty uznávané za subjekty sociální povahy‘ - Pracovní agentura - Poskytnutí kvalifikovaných pečovatelů - Vyloučení osvobození od daně“)
   (2015/C 146/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„go fair“ Zeitarbeit OHG

      Žalovaný: Finanzamt Hamburg-Altona

      Výrok

   Článek 132 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že ani pečovatelé se státní zkouškou, kteří poskytují své služby přímo osobám odkázaným na péči, ani pracovní agentura, která poskytuje takové pečovatele k dispozici zařízením uznaným za zařízení sociální povahy, nespadají pod pojem „subjekty uznávané za subjekty sociální povahy“ uvedený v tomto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Věc T-34/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2013 — Herbacin cosmetic v. OHIM — Laboratoire Garnier (HERBA SHINE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška ochranné známky Společenství HERBA SHINE — Národní a mezinárodní slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství Herbacin — Relativní důvod pro zamítnutí — Skutečné užívání starších ochranných známek — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2013 — Herbacin cosmetic v. OHIM — Laboratoire Garnier (HERBA SHINE)
   (Věc T-34/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška ochranné známky Společenství HERBA SHINE - Národní a mezinárodní slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství Herbacin - Relativní důvod pro zamítnutí - Skutečné užívání starších ochranných známek - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2014/C 15/19
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Herbacin cosmetic GmbH (Wutha-Farnroda, Německo) (zástupce: J. Eberhardt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Laboratoire Garnier et Cie (Paříž, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 22. listopadu 2011 (věc R 2255/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Herbacin cosmetic GmbH a Laboratoire Garnier et Cie.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. listopadu 2011 (věc R 2255/2010-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc C-156/14: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Tamoil Italia SpA v. Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Článek 191 odst. 2 SFEU — Směrnice 2004/35/ES — Odpovědnost za životní prostředí — Vnitrostátní právní úprava, která nestanoví možnost správních orgánů uložit vlastníkům znečištěných pozemků, kteří k tomuto znečištění nepřispěli, povinnost přijmout preventivní a nápravná opatření a stanoví pouze povinnost nahradit náklady vynaložené na zásahy uskutečněné správním orgánem — Slučitelnost se zásadou, znečišťovatel platí‘, zásadami obezřetnosti a prevence a zásadou odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/12

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Tamoil Italia SpA v. Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare
   (Věc C-156/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Článek 191 odst. 2 SFEU - Směrnice 2004/35/ES - Odpovědnost za životní prostředí - Vnitrostátní právní úprava, která nestanoví možnost správních orgánů uložit vlastníkům znečištěných pozemků, kteří k tomuto znečištění nepřispěli, povinnost přijmout preventivní a nápravná opatření a stanoví pouze povinnost nahradit náklady vynaložené na zásahy uskutečněné správním orgánem - Slučitelnost se zásadou, znečišťovatel platí‘, zásadami obezřetnosti a prevence a zásadou odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje“)
   (2016/C 038/16)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Tamoil Italia SpA

      Žalovaný: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare

      za přítomnosti: Provincia di Venezia, Comune di Venezia, Regione Veneto

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v případě nemožnosti identifikovat osobu odpovědnou za znečištění pozemku nebo v případě nemožnosti vynutit na ní přijetí nápravných opatření neumožňuje příslušnému orgánu uložit povinnost přijmout preventivní a nápravná opatření vlastníkovi tohoto pozemku, který není odpovědný za znečištění, přičemž tento vlastník je pouze povinen nahradit náklady související s opatřeními přijatými příslušným orgánem v mezích tržní hodnoty pozemku stanovené po přijetí těchto opatření.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc C-116/12: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Protodikeio Serron — Řecko) — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE v. Elliniko Dimosio ( „Celní hodnota — Zboží vyvážené do třetí země — Vývozní náhrady — Zpracování v zemi vývozu nepovažované za podstatné — Zpětný dovoz zboží na území Evropské unie — Určení celní hodnoty — Hodnota transakce“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Protodikeio Serron — Řecko) — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE v. Elliniko Dimosio
   (Věc C-116/12) (1)

   (Celní hodnota - Zboží vyvážené do třetí země - Vývozní náhrady - Zpracování v zemi vývozu nepovažované za podstatné - Zpětný dovoz zboží na území Evropské unie - Určení celní hodnoty - Hodnota transakce)
   2014/C 52/12
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Dioikitiko Protodikeio Serron

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE

      Žalovaný: Elliniko Dimosio

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Dioikitiko Protodikeio Serron — Výklad článků 24, 29, 32 a 146 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst L 302, s. 1) — Celní hodnota — Hodnota transakce — Určení — Vyvážené zboží, které bylo v zemi vývozu opracováno nebo zpracováno nedostatečným způsobem k tomu, aby bylo považováno za zboží pocházející ze země, kde došlo k poslednímu zpracování ve smyslu článku 24 nařízení, a nepodléhalo režimu pasivního zušlechťovacího styku za účelem zpětného dovozu do země původního vývozu

      Výrok

               1)

               Články 29 a 32 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 ze dne 19. prosince 1996, musí být vykládány v tom smyslu, že se uplatní na určení celní hodnoty zboží dováženého na základě smlouvy, která je sice kvalifikována jako kupní, avšak ve skutečnosti je smlouvou o opracování či zpracování. Při tomto určování není rozhodující, zda opracování či zpracování splňuje podmínky podle článku 24 tohoto nařízení, aby mohlo být dotčené zboží považováno za zboží pocházející ze země, kde toto opracování či zpracování proběhlo.

               2)

               Články 29 a 32 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 82/97, musí být vykládány v tom smyslu, že při určování celní hodnoty se zohledňuje hodnota vývozní náhrady za zboží, jež byla získána v důsledku jednání spočívajícího v uplatňování ustanovení unijního práva s cílem získat tím neoprávněný prospěch.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc C-326/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Rita van Caster, Patrick van Caster v. Finanzamt Essen-Süd „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb kapitálu — Článek 63 SFEU — Zdanění výnosů plynoucích z investičních fondů — Povinnosti investičního fondu poskytnout a zveřejnit určité informace — Paušální zdanění výnosů plynoucích z investičních fondů, které neplní povinnosti poskytovat a zveřejňovat informace“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Rita van Caster, Patrick van Caster v. Finanzamt Essen-Süd
   (Věc C-326/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb kapitálu - Článek 63 SFEU - Zdanění výnosů plynoucích z investičních fondů - Povinnosti investičního fondu poskytnout a zveřejnit určité informace - Paušální zdanění výnosů plynoucích z investičních fondů, které neplní povinnosti poskytovat a zveřejňovat informace“)
   (2014/C 439/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Rita van Caster, Patrick van Caster

      Žalovaný: Finanzamt Essen-Süd

      Výrok

   Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že nesplní-li nerezidentní investiční fond povinnosti poskytnout a zveřejnit některé informace stanovené touto právní úpravou, které se bez rozdílu použijí na rezidentní i nerezidentní fondy, budou příjmy daňového poplatníka plynoucí z uvedeného investičního fondu zdaněny paušálně, protože uvedená právní úprava nedovoluje tomuto daňovému poplatníkovi předložit skutečnosti nebo informace umožňující prokázat skutečnou výši těchto příjmů.

      (1)  Úř. věst. C 303, 6.10.2012.


title: Věc F-83/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 1. března 2016 – Pujante Cuadrupani v. GSA „Veřejná služba — Přijímání zaměstnanců — Dočasný zaměstnanec — Propuštění na konci zkušební doby — Žaloba na neplatnost směřující proti rozhodnutí o propuštění a zároveň proti potvrzujícímu rozhodnutí o propuštění — Přípustnost — Článek 14 odst. 3 PŘOZ — Zneužití pravomoci a zneužití řízení — Zjevně nesprávné posouzení — Právo účinně se v řízení hájit — Konzultace smíšeného hodnotícího výboru — Stanovisko založené na posouzení písemných podkladů bez vyslechnutí žalobce — Neporušení práva účinně se v řízení hájit“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/48

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 1. března 2016 – Pujante Cuadrupani v. GSA
   (Věc F-83/15) (1)

   („Veřejná služba - Přijímání zaměstnanců - Dočasný zaměstnanec - Propuštění na konci zkušební doby - Žaloba na neplatnost směřující proti rozhodnutí o propuštění a zároveň proti potvrzujícímu rozhodnutí o propuštění - Přípustnost - Článek 14 odst. 3 PŘOZ - Zneužití pravomoci a zneužití řízení - Zjevně nesprávné posouzení - Právo účinně se v řízení hájit - Konzultace smíšeného hodnotícího výboru - Stanovisko založené na posouzení písemných podkladů bez vyslechnutí žalobce - Neporušení práva účinně se v řízení hájit“)
   (2016/C 136/68)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Antonio Pujante Cuadrupani (Murcia, Španělsko) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Agentura pro evropský systém GNSS (zástupci: O. Lambinet a D. Petrlík, zmocněnci, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení žalobcova hodnotícího posudku za zkušební dobu a následného rozhodnutí výkonného ředitele žalované o jeho propuštění na konci zkušební doby.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Antonio Pujante Cuadrupani ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Agenturou pro evropský systém GNSS.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015, s. 60.


title: Věc T-589/15: Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2016 – Eurorail v. Komise a INEA

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2016 – Eurorail v. Komise a INEA
   (Věc T-589/15) (1)

   (2016/C 165/28)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda devátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25. 1. 2016.


title: Věc C-179/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank v. L.F. Evans („Řízení o předběžné otázce – Určení právních předpisů vztahujících se na pracovníka v oblasti sociálního zabezpečení – Nařízení (EHS) č. 1408/71 – Použitelnost – Zaměstnání státního příslušníka členského státu na konzulátu třetího státu sídlícího na území jiného členského státu, na jehož území má pobyt – Vídeňská úmluva o konzulárních stycích – Článek 71 odst. 2 – Vnitrostátní právní předpisy přiznávající výhody, výsady a imunity osobám s trvalým pobytem“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank v. L.F. Evans
      (Věc C-179/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Určení právních předpisů vztahujících se na pracovníka v oblasti sociálního zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Použitelnost - Zaměstnání státního příslušníka členského státu na konzulátu třetího státu sídlícího na území jiného členského státu, na jehož území má pobyt - Vídeňská úmluva o konzulárních stycích - Článek 71 odst. 2 - Vnitrostátní právní předpisy přiznávající výhody, výsady a imunity osobám s trvalým pobytem“)
      (2015/C 073/05)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Centrale Raad van Beroep

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Žalovaná: L. F. Evans

         Výrok

      Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, dále pozměněném nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 ze dne 18. prosince 2006 ve spojení s článkem 16 tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že v době, kdy byl státní příslušník členského státu zaměstnancem konzulátu třetího státu sídlícího na území členského státu, kde má uvedený státní příslušník pobyt, přičemž není jeho státním příslušníkem, se na tohoto státního příslušníka nevztahují právní předpisy členského státu ve smyslu tohoto ustanovení, pokud není uvedený státní příslušník pojištěn ve vnitrostátním systému sociálního zabezpečení na základě právních předpisů přijímajícího členského státu, které byly přijaty na základě čl. 71 odst. 2 Vídeňské úmluvy o konzulárních stycích uzavřené ve Vídni dne 24. dubna 1963.

         (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-38/09 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. dubna 2010 — Ralf Schräder v. Odrůdový úřad Společenství (OÚS) ( „Kasační opravný prostředek — Přezkum Soudního dvora — Nařízení (ES) č. 2100/94 a 1239/95 — Zemědělství — Odrůdová práva Společenství — Odlišitelnost odrůdy, která je předmětem žádosti — Obecná známost odrůdy — Důkaz — Rostlinná odrůda SUMCOL 01“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. dubna 2010 — Ralf Schräder v. Odrůdový úřad Společenství (OÚS)
   (Věc C-38/09 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Přezkum Soudního dvora - Nařízení (ES) č. 2100/94 a 1239/95 - Zemědělství - Odrůdová práva Společenství - Odlišitelnost odrůdy, která je předmětem žádosti - Obecná známost odrůdy - Důkaz - Rostlinná odrůda SUMCOL 01“)
   2010/C 148/13
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ralf Schräder (zástupce: T. Leidereiter, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Odrůdový úřad Společenství (OÚS) (zástupci: M. Ekvad, B. Kiewiet, zmocněnci, A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2008 ve věci T-187/06, Ralf Schäder v. OÚS, kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek proti rozhodnutí odvolacího senátu Odrůdového úřadu Společenství (OÚS) ze dne 2. května 2006 zamítajícímu odvolání proti rozhodnutí OÚS, kterým se zamítá přihláška odrůdového práva Společenství pro rostlinou odrůdu „SUMCOL 1“ — Rozlišitelnost odrůdy, která je předmětem žádosti — Prvky, jež mají být vzaty na zřetel při zjišťování obecné známosti odrůdy — Nesprávné posouzení skutečností — Porušení práva být vyslechnut

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               R. Schräderovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc T-420/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. června 2008 – El Corte Inglés v. OHIM – Abril Sánchez a Ricote Saugar (Boomerang TV ) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Boomerang TV — Starší slovní a obrazová národní ochranná známka a ochranná známka Společenství BOOMERANG a Boomerang — Relativní důvody pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence obecně známé ochranné známky ve smyslu článku 6bis Pařížské úmluvy — Neexistence zásahu do dobrého jména — Nepředložení důkazů o existenci určitých starších ochranných známek nebo jejich překladů námitkovému oddělení — Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem — Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. c), čl. 8 odst. 5 a čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 — Pravidlo 16 odst. 2 a 3, pravidlo 17 odst. 2 a pravidlo 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 2868/95 )

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. června 2008 – El Corte Inglés v. OHIM – Abril Sánchez a Ricote Saugar (BoomerangTV)
   (Věc T-420/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BoomerangTV - Starší slovní a obrazová národní ochranná známka a ochranná známka Společenství BOOMERANG a Boomerang - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence obecně známé ochranné známky ve smyslu článku 6bis Pařížské úmluvy - Neexistence zásahu do dobrého jména - Nepředložení důkazů o existenci určitých starších ochranných známek nebo jejich překladů námitkovému oddělení - Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. c), čl. 8 odst. 5 a čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 - Pravidlo 16 odst. 2 a 3, pravidlo 17 odst. 2 a pravidlo 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2008/C 197/32)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Rivas Zurdo a E. López Leiva, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. de Medrano Caballero, zmocněnec)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastníci před Soudem: José Matías Abril Sánchez a Pedro Ricote Saugar (Madrid) (zástupce: J. M. Iglesias Monravá, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. října 2003 (věc R 88/2003-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi El Corte Inglés, SA a J. M. Abril Sánchezem a P. Ricote Saugarem.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               El Corte Inglés, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc C-510/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — DR, TV2 Danmark A/S v. NCB — Nordisk Copyright Bureau ( „Sbližování právních předpisů — Autorské právo a práva s ním související — Směrnice 2001/29/ES — Článek 5 odst. 2 písm. d) — Právo na sdělování děl veřejnosti — Výjimka z práva na rozmnožování — Dočasné záznamy děl vytvořené vysílacími organizacemi jejich vlastními prostředky a pro jejich vlastní vysílání — Vytvoření záznamu s využitím prostředků třetí osoby — Povinnost vysílací organizace zjednat nápravu jakéhokoli škodlivého následku jednání či opomenutí třetí osoby“ )

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — DR, TV2 Danmark A/S v. NCB — Nordisk Copyright Bureau
   (Věc C-510/10) (1)

   (Sbližování právních předpisů - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Článek 5 odst. 2 písm. d) - Právo na sdělování děl veřejnosti - Výjimka z práva na rozmnožování - Dočasné záznamy děl vytvořené vysílacími organizacemi jejich vlastními prostředky a pro jejich vlastní vysílání - Vytvoření záznamu s využitím prostředků třetí osoby - Povinnost vysílací organizace zjednat nápravu jakéhokoli škodlivého následku jednání či opomenutí třetí osoby)
   2012/C 174/10
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: DR, TV2 Danmark A/S

      Žalovaná: NCB — Nordisk Copyright Bureau

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Østre Landsret — Výklad čl. 5 druhého pododstavce písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Podmínky pro uplatnění výjimky z práva na rozmnožování — Dočasné záznamy děl vytvořené vysílacími organizacemi jejich vlastními prostředky a pro jejich vlastní vysílání — Vysílací organizace, která si u externích a nezávislých výrobců televizních pořadů objednala záznamy za účelem jejich šíření v rámci svého vlastního vysílání

      Výrok

               1)

               Výraz „jejich vlastními prostředky“ uvedený v čl. 5 odst. 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán autonomně a jednotně v rámci unijního práva.

               2)

               Článek 5 odst. 2 písm. d) směrnice 2001/29 musí být ve světle čtyřicátého prvního bodu odůvodnění této směrnice vykládán v tom smyslu, že vlastními prostředky vysílací organizace se rozumí i prostředky jakékoli třetí osoby jednající jménem nebo v rámci odpovědnosti této organizace.

               3)

               V rámci posouzení, zda se na záznam pořízený vysílací organizací pro její vlastní vysílání s využitím prostředků třetí osoby vztahuje výjimka pro dočasné záznamy stanovená v čl. 5 odst. 2 písm. d) směrnice 2001/29, je věcí předkládajícího soudu, aby posoudil, zda za okolností ve sporu v původním řízení lze na tuto osobu nahlížet jako na jednající konkrétně „jménem“, nebo přinejmenším „v rámci odpovědnosti“ vysílací organizace. Z posledně uvedeného hlediska je zásadní, aby ve vztahu k třetím osobám, konkrétně autorům, kteří mohou být poškozeni neoprávněným záznamem svého díla, byla vysílací organizace povinna zjednat nápravu jakéhokoli škodlivého následku jednání či opomenutí takové třetí osoby, jako je externí a právně nezávislý výrobce televizních pořadů, souvisejících s pořízením dotčeného záznamu, stejně jako kdyby se těchto jednání a opomenutí dopustila sama vysílací organizace.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010


title: Věc F-14/10: Žaloba podaná dne 25. února 2010 — Marcuccio v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/54

         Žaloba podaná dne 25. února 2010 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-14/10)
   2010/C 134/90
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Návrh na určení, že řízení o uznání částečné invalidity trvalo po nepřiměřenou dobu a uložení žalované náhrady škody, která vznikla žalobci.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost ze dne 30. ledna 2009;

               —

               zrušit opatření, kterým se zamítá stížnost ze dne 20. července 2009 proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 30. ledna 2009;

               —

               je-li to nezbytné, zrušit sdělení ADMIN.B.2/MB/ls D(09) 29562 ze dne 6. listopadu 2009, které žalobce obdržel dne 16. prosince 2009;

               —

               je-li to nezbytné, určit, že řízení směřující k tomu, aby byly žalobci poskytnuty právní záruky podle článku 73 Služebního řádu úředníků Evropských společenství v souvislosti s nehodou, kterou utrpěl dne 12. září 2003, trvalo déle než pět let;

               —

               je-li to nezbytné, určit, že doba trvání dotčeného řízení byla nepřiměřená;

               —

               uložit Komisi náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která žalobci vznikla neoprávněně v souvislosti s nepřiměřenou dobou trvání dotčeného řízení, ve výši 10 000 eur, nebo vyšší či nižší částku, kterou bude Soud považovat za spravedlivou;

               —

               uložit Komisi uhradit žalobci s účinkem ode dne následujícího po dni, kdy Komise obdržela žádost ze dne 30. ledna 2009, do skutečného zaplacení částky 10 000 eur, úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. března 2005 ve věci T-266/00, Confartigianato Venezia, Transport Lines Snc a další proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Rozhodnutí Komise, kterým byly shledány režimy protiprávních podpor za neslučitelné se společným trhem a kterým bylo uloženo navrácení neslučitelných podpor — Vyloučení vnitrostátního řízení k navrácení — Žaloba na neplatnost — Nedostatek právního zájmu — Nepřípustnost)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/18

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 10. března 2005
   ve věci T-266/00, Confartigianato Venezia, Transport Lines Snc a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Rozhodnutí Komise, kterým byly shledány režimy protiprávních podpor za neslučitelné se společným trhem a kterým bylo uloženo navrácení neslučitelných podpor - Vyloučení vnitrostátního řízení k navrácení - Žaloba na neplatnost - Nedostatek právního zájmu - Nepřípustnost)
   (2005/C 155/36)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-266/00, Confartigianato Venezia, Transport Lines a 15 dalších žalobců, jejichž seznam tvoří přílohu usnesení, se sídlem v Benátkách (Itálie), zastoupení A. Vianellem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podpoře poskytované podnikům na území Benátek a Chioggie prostřednictvím úlev na příspěvcích na sociální zabezpečení stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995 (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50), Soud (druhý rozšířený senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová, S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 10. března 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se částečně odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v jakém byla podána Transport Lines Snc, C.A.T.I.L. Consorzio Artigiano Trasportatori Interni Lagunari, C.A.T.I.L. Servizi srl, Translion snc, Cooperativa Trasportatori Lagunari arl, Barich aldo e figlio snc, S.A.L.P.A. Trasporti snc, Laguna Trasporti di Tosi Pietro, Puppola Trasporti e C. snc, Simionato Roberto, Venerando Gianfranco snc, Boscolo „Bielo“ Ivano srl, Grassi Mario, Laguna Veneta Cooperativa Trasporti srl, Brussa Sas, Il Fornaio di Colussi Gloria.

               2.

               Transport Lines Snc, C.A.T.I.L. Consorzio Artigiano Trasportatori Interni Lagunari, C.A.T.I.L. Servizi srl, Translion snc, Cooperativa Trasportatori Lagunari arl, Barich aldo e figlio snc, S.A.L.P.A. Trasporti snc, Laguna Trasporti di Tosi Pietro, Puppola Trasporti e C. snc, Simionato Roberto, Venerando Gianfranco snc, Boscolo „Bielo“ Ivano srl, Grassi Mario, Laguna Veneta Cooperativa Trasporti srl, Brussa Sas a Il Fornaio di Colussi Gloria ponesou vlastní náklady.

               3.

               Komise ponese své náklady doposud vynaložené v souvislosti s žalobou šestnácti výše uvedených společností.

               4.

               O zbývajících nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000


title: Věc T-405/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. března 2009 — ArcelorMittal Luxembourg a další v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh Společenství s rámy — Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 — Pravomoc Komise — Přičitatelnost protiprávního jednání — Promlčení — Práva obhajoby )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. března 2009 — ArcelorMittal Luxembourg a další v. Komise
   (Věc T-405/06) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh Společenství s rámy - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 - Pravomoc Komise - Přičitatelnost protiprávního jednání - Promlčení - Práva obhajoby“)
   2009/C 113/66
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ArcelorMittal Luxembourg SA, dříve Arcelor Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko); ArcelorMittal Belval & Differdange SA, dříve Arcelor Profil Luxembourg SA (Esch-sur-Alzette, Lucembursko); a ArcelorMittal International SA, dříve Arcelor International SA (Lucembursko) (zástupce: A. Vandencasteele, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a F. Arbault, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 5342 konečné ze dne 8. listopadu 2006, týkajícího se řízení podle článku 65 [UO] o dohodách a jednání ve vzájemné shodě evropských výrobců trámů (věc COMP/F/38.907 — Ocelové trámy)

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K (2006) 5342 konečné ze dne 8. listopadu 2006, týkající se řízení podle článku 65 [UO] o dohodách a jednání ve vzájemné shodě evropských výrobců trámů (věc COMP/F/38.907 — Ocelové trámy), se zrušuje v části týkající se ArcelorMittal Belval & Differdange SA a ArcelorMittal International SA.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá jako neopodstatněná.

               3)

               V rozsahu, v němž se jich spor v projednávané věci týká, ponese Komise vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení ArcelorMittal Belval & Differdange a ArcelorMittal International.

               4)

               V rozsahu, v němž se jich spor v projednávané věci týká, ponese ArcelorMittal Luxembourg SA vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení Komise.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-43/13: Žaloba podaná dne 29. ledna 2013 — Donnici v. Parlament

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/31

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2013 — Donnici v. Parlament
   (Věc T-43/13)
   2013/C 79/52
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Beniamino Donnici (Castrolibero, Itálie) (zástupci: V. Vallefuoco a J. Van Gyseghem, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že se Evropský parlament dopustil hrubé nedbalosti tím, že vydal rozhodnutí dne 24. května 2007, které nepříznivě zasahuje do právního postavení žalobce a které bylo poté zrušeno rozsudkem ze dne 30. dubna 2009 vydaným Soudním dvorem, a v důsledku toho uložil Evropskému parlamentu povinnost nahradit majetkovou a morální škodu, kterou utrpěl v důsledku výše uvedeného protiprávního opatření, i v zájmu spravedlnosti, ve výši 1 720 470 eur, nebo nižší částku, kterou soud stanoví.

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se v této věci, stejně jako ve věcech T-215/07 a C-9/08, Donnici v. Parlament, dovolává náhrady škody, kterou utrpěl v důsledku odmítnutí žalovaného uznat platnost jeho mandátu poslance Evropského parlamentu, které bylo později zrušeno Soudním dvorem Evropské unie.
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí, že jsou v této věci splněny všechny podmínky vyžadované judikaturou pro založení mimosmluvní odpovědnosti unijních orgánů, a zejména:

               —

               protiprávnost vytýkaného jednání;

               —

               skutečná existence škody;

               —

               příčinná souvislost, jakož i

               —

               vina Unie, čili míra závažnosti porušení, kterého se Unie dopustila. V této souvislosti se uvádí, že rozhodnutím, které vedlo k této věci, žalovaný dostatečně závažným a zjevným způsobem porušil právní pravidlo, jehož účelem je přiznat práva jednotlivcům.


title: Věc T-198/13: Usnesení Tribunálu ze dne 3. února 2014 – IMAX v. OHIM – Himax Technologies (IMAX) „Ochranná známka Společenství  — Námitkové řízení  — Zpětvzetí námitek  — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. února 2014 – IMAX v. OHIM – Himax Technologies (IMAX)
   (Věc T-198/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 142/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Imax Corporation (Mississauga, Kanada) (zástupci: V. von Bomhard, advokát, a K. Hughes, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Himax Technologies, Inc. (Hsinhua, Tchaj-wan)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. ledna 2013 (věc R 740/2012-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Himax Technologies, Inc. a Imax Corporation.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.13.


title: Věc T-192/07: Žaloba podaná dne 4. června 2007 – Comité de défense de la viticulture charentaise v. Komise

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/36

         Žaloba podaná dne 4. června 2007 – Comité de défense de la viticulture charentaise v. Komise
   (Věc T-192/07)
   (2007/C 170/69)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Comité de défense de la viticulture charentaise (Sainte-Sévère, Francie) (zástupce: C.-E. Gudin, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise č. SG-Greffe (2007) D/202076 ze dne 3. dubna 2007 zaslané zástupci žalobce, a tedy prohlásit akt napadený touto žalobou za neplatný;

               —

               prohlásit celé rozhodnutí Komise, kterým zamítá stížnost žalobce, za neplatné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím ze dne 3. dubna 2007 rozhodla Komise o tom, že nevyhoví stížnosti žalobce týkající se údajného porušení článku 81 ES ze strany Institut National des Appellations d'Origine (INAO) ve Francii a údajného porušení článků 81 ES a 82 ES velkými obchodníky s koňakem (věc COMP/38863/B2-MODEF). Žalobce touto žalobou žádá o zrušení uvedeného rozhodnutí.
   Na podporu své žaloby uvádí žalobce tři žalobní důvody.
   První žalobní důvod vychází z údajné nepříslušnosti člena Komise, který podepsal napadený akt, podepsat tento akt „za Komisi“.
   Zadruhé žalobce uplatňuje, že rozhodnutí není dostatečně odůvodněno, jelikož Komise v dopise o zamítnutí stížnosti neodpovídá na všechny poznatky předložené žalobcem.
   Svým třetím žalobním důvodem žalobce tvrdí, že Komise neposoudila stížnost s dostatečnou vážností.


title: Věc T-170/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. května 2017 – RW v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejná služba — Úředníci — Nástup na dovolenou a odchod do důchodu — Věk pro odchod do důchodu — Článek 42b služebního řádu — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris — Naléhavost — Zvážení zájmů“

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/26

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. května 2017 – RW v. Komise
   (Věc T-170/17 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejná služba - Úředníci - Nástup na dovolenou a odchod do důchodu - Věk pro odchod do důchodu - Článek 42b služebního řádu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris - Naléhavost - Zvážení zájmů“)
   (2017/C 231/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: RW (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a A. C. Simon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a směřující k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 2. března 2017, kterým bylo žalobci bez návrhu v zájmu služby nařízeno nastoupit dovolenou a odejít do důchodu s účinností ke dni 1. června 2017.

      Výrok

               1)

               Odkládá se vykonatelnost rozhodnutí Evropské komise ze dne 2. března 2017, kterým bylo RW bez návrhu v zájmu služby nařízeno nastoupit dovolenou a odejít do důchodu s účinností ke dni 1. června 2017.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-781/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – TVR Automotive v. OHIM – Cardoni (TVR ENGINEERING) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství TVR ENGINEERING — Starší obrazová ochranná známka Společenství TVR — Relativní důvod k zamítnutí zápisu — Neexistence podobnosti označení — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – TVR Automotive v. OHIM – Cardoni (TVR ENGINEERING)
   (Věc T-781/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství TVR ENGINEERING - Starší obrazová ochranná známka Společenství TVR - Relativní důvod k zamítnutí zápisu - Neexistence podobnosti označení - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 098/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Spojené království) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Fabio Cardoni (Milán, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2014 (věc R 2532/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností TVR Automotive Ltd a F. Cardonim.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti TVR Automotive Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2015.


title: Věc C-121/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  1. března 2006  Giorgio Fedonem & Figli SpA a Fedon America, Inc. proti rozsudku vydanému dne  14. prosince 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství ve věci T-135/01, Giorgio Fedon & Figli SpA a Fedon America, Inc. v. Komise Evropských společenství a Rada Evropské unie

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2006 Giorgio Fedonem & Figli SpA a Fedon America, Inc. proti rozsudku vydanému dne 14. prosince 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství ve věci T-135/01, Giorgio Fedon & Figli SpA a Fedon America, Inc. v. Komise Evropských společenství a Rada Evropské unie
   (Věc C-121/06 P)
   (2006/C 108/11)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Giorgio Fedon & Figli SpA a Fedon America, Inc. (zástupci: I. Van Bael, A. Cevese, F. Di Gianni a R. Antonini, advokáti)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství a Rada Evropské unie

      Žalovaní: Komise Evropských společenství a Rada Evropské unie
   Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek, který vydal Soud prvního stupně Evropských společenství dne 14. prosince 2005;

               —

               pokud to stav věcí dovoluje, rozhodnout o věci samé tak, že je účastníkům řízení podávajícím kasační opravný prostředek přiznáno právo na náhradu vzniklé škody vyplývající z odpovědnosti žalovaných za protiprávní nebo legální akt;

               —

               v každém případě uložit žalovaným náhradu nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku;

               —

               podpůrně přiznat spravedlivé odškodnění účastníkům řízení podávajícím kasační opravný prostředek za nepřiměřenou délku trvání řízení před Soudem;

               —

               přijmout všechna další opatření, která jsou nezbytná na základě ekvity.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek trpí vadou v tom, že neobsahuje žádné odůvodnění, co se týče jednoho z uplatněných hlavních argumentů, a sice že v konkrétním skutkovém stavu, který charakterizuje projednávaný případ, mají účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek právo dovolávat se rozhodnutí přijatého Orgánem pro řešení sporů Světové obchodní organizace za účelem prokázání v rámci svých žalob na náhradu škody protiprávního charakteru jednání Společenství.


title: Věc C-44/09: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/44

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-44/09) (1)

   2010/C 63/71

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc C-376/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2016 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-556/11, European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2016 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-556/11, European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-376/16 P)
   (2016/C 402/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: N. Bambara, zmocněnec, P. Wytinck, B. Hoorelbeke, advokáti)

      Další účastnice řízení: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

      Návrhová žádání účastníka podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil sporný rozsudek Tribunálu v celém jeho rozsahu,

               —

               zamítl návrh na zrušení sporného rozhodnutí a žalobu na náhradu škody, jak byly podány žalobkyní v prvním stupni;

               —

               podpůrně, zrušil sporný rozsudek Tribunálu v celém jeho rozsahu a vrátil věc Tribunálu;

               —

               podpůrněji, zrušil sporný rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž se ukladá EUIPO nahradit škodu European Dynamics Luxembourg za ztrátu příležitosti uzavřít rámcovou smlouvu, a vrátil věc Tribunálu;

               —

               uložil žalobcům v prvním stupni náhradu veškerých nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Kasační opravný prostředek je založen na čtyřech důvodech vycházejících především z toho, že: 1) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a uplatnění zásad rovných příležitostí a transparentnosti a v každém případě zkreslil skutkový stav, 2) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a uplatnění kritéria týkajícího se zjevně nesprávných posouzení a v určitých případech zkreslil skutkový stav, 3) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 100 odst. 2 obecného finančního nařízení (dále jen „FN“) ve spojení s čl. 296 druhým pododstavcem SFEU, a 4) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že uložil nahradit újmu v důsledku ztráty příležitosti.

               2.

               V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál v rozporu s článkem 21 statutu Soudního dvora a články 76 odst. 1 a 84 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu rozhodl ultra petita, nebo podpůrně, že se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že porušení zásad rovných příležitostí a náležité péče by mohlo vést ke zrušení sporného rozhodnutí, když dospěl k závěru, že by mělo být sporné rozhodnutí zrušeno v rozsahu, v němž EUIPO nepožadoval ani neobdržel výpis z rejstříku trestů Siemens SA a Siemens SL prokazující neexistenci jakýchkoliv důvodů pro vyloučení uvedených v článcích 93 a 94 FN. V rámci druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku Úřad rovněž poukazuje na to, že Tribunál zkreslil skutkový stav tím, že dospěl k závěru, že EUIPO nepožadoval ani nevydal žádný důkaz, což bylo v souladu s článkem 134b prováděcích pravidel dostatečné k prokázání neexistence důvodů pro vyloučení pro společnost Siemens SL, jelikož spis neobsahuje výpis z registro mercantil, což je dokument odpovídající výpisu z rejstříku trestů ve smyslu článku 134b prováděcích pravidel.

               3.

               V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že opomenul ověřit, zda prokázaná zjevně nesprávná posouzení, kterých se hodnotící komise dopustila při hodnocení nabídky společnosti European Dynamics, mohla mít dopad na konečnou podobu sporného rozhodnutí o zadání. Úřad zdůrazňuje, že Tribunál musí ověřit, zda prokázaná zjevně nesprávná posouzení mají dopad na hodnocení za určité kritérium, existuje-li několik dalších důvodů (které nejsou stiženy zjevně nesprávným posouzením), které rovněž odůvodňují udělené hodnocení. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek rovněž poukazuje na to, že Tribunál v mnoha případech buďto zkreslil skutkový stav, uplatnil nesprávné kritérium pro určení zjevně nesprávných posouzení tím, že jednoduše nahradil své posouzení skutkového stavu posouzením EUIPO, nebo se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že nedostatečné odůvodnění může být považováno za důkaz zjevně nesprávného posouzení.

               4.

               V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že požadoval, aby z odůvodnění rozhodnutí jasně vyplývalo, jak každý (negativní) komentář ovlivnil hodnocení udělené každému (pod)kritériu a podbodu, a tím uplatnil přísnější kritérium, pokud jde o povinnost uvést odůvodnění, jakožto jednu z povinností, které vyplývají z ustálené judikatury Soudního dvora. Z tohoto důvodu se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zrušil sporné rozhodnutí na základě porušení článku 100 odst. 2 FN ve spojení s článkem 296 SFEU.

               5.

               V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že přiznal náhradu škody první z žalobkyň v prvním stupni, neboť jedna z kumulativních podmínek vzniku mimosmluvní odpovědnosti unijních orgánů (a to existence protiprávního jednání) nebyla prokázána. Podpůrně Úřad tvrdí, že i pokud by byl jeho návrh na zrušení úspěšný pouze na základě prvního důvodu, bylo by přesto třeba sporný rozsudek zrušit v rozsahu, v němž ukládá náhradu škody, třebaže v projednávaném případě nebyla existence příčinné souvislosti mezi ostatními protiprávními prvky jednání (zjevně nesprávným posouzením a nedostatkem odůvodnění) a tvrzenou újmou prokázána. Ještě podpůrněji, Úřad poukazuje na to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že přiznal náhradu škody z titulu ztráty příležitosti, jelikož takový základ pro přiznání náhrady škody nelze považovat za obecnou zásadu společnou pro všechny zákony členských států, a tím porušil výslovné ustanovení článku 340 SFEU.


title: Věc C-189/07: Žaloba podaná dne 3. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/10

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-189/07)
   (2007/C 129/17)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Španělské království tím,
               že na svém území a v mořských vodách, které spadají pod jeho svrchovanost nebo jurisdikci, neprovedlo uspokojujícím způsobem kontrolu, inspekci a dohled nad rybolovnou činností, včetně vykládky a uvádění na trh druhů podléhajících ustanovením o minimální velikosti ve smyslu nařízení (ES) č. 850/98 (1) a 2406/96 (2); a
               že se s dostatečným úsilím nepostaralo o přijetí vhodných opatření proti osobám odpovědným za porušení právní úpravy Společenství, zejména prostřednictvím zahájení správních či trestních řízení a uložením odrazujících sankcí uvedeným osobám,
               nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 2847/93 (3).

               —

               Uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Platný právní rámec vyžaduje, aby členské státy:

               —

               Zavedly účinný režim kontroly, inspekce a dohledu nad činností vykládky a uvádění na trh druhů podléhajících ustanovením o minimální velikosti.

               —

               Ukládaly odrazující sankce osobám odpovědným za porušení právní úpravy Společenství.

               —

               Účinně vykonávaly sankce, které lze uložit takovým odpovědným osobám, za účelem předcházení bezdůvodnému obohacení na základě protiprávní činnosti.

         V projednávané věci bylo náležitě zjištěno, že Španělsko nesplnilo povinnosti, které mu ukládá právní úprava Společenství v oblasti kontroly a sankcionování protiprávního jednání v oblasti rybolovné činnosti. Uvedené nesplnění povinnosti bylo prokázáno nejen na základě zpráv inspektorů Společenství, ale uznal jej rovněž samotný žalovaný.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů (Úř. věst. L 125, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2406/96 ze dne 26. listopadu 1996 o stanovení společných obchodních norem pro některé produkty rybolovu (Úř. věst. L 334, s. 1).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 261, s. 1).


title: Věc T-145/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — Bayerische Motoren Werke v. OHIM (ECO PRO) ( „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka ECO PRO — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — Bayerische Motoren Werke v. OHIM (ECO PRO)
   (Věc T-145/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka ECO PRO - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 164/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bayerische Motoren Werke AG (Mnichov, Německo) (zástupce: C. Onken, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. ledna 2012 (věc R 1418/2011-4) týkajícímu se mezinárodního zápisu slovního označení ECO PRO s vyznačením Evropského společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Bayerische Motoren Werke AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc C-543/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 27. listopadu 2014 – Ordre des barreaux francophones et germanophone a další v. Rada ministrů (belgická vláda)

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 27. listopadu 2014 – Ordre des barreaux francophones et germanophone a další v. Rada ministrů (belgická vláda)
   (Věc C-543/14)
   (2015/C 046/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ordre des barreaux francophones et germanophone a další,
   Vlaams Netwerk van Verenigingen waar armen het woord nemen ASBL a další,
   Jimmy Tessens a další,
   Orde van Vlaamse Balies,
   Ordre des avocats du barreau d’Arlon a další

      Žalovaná: Rada ministrů

      Předběžné otázky

               1.

                           a)

                           Je směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, v níž se stanoví, že služby advokátů podléhají DPH (1), aniž se s ohledem na právo na pomoc advokáta a na zásadu rovnosti zbraní přihlíží k okolnosti, zda procesní subjekt, který není příjemcem bezplatné právní pomoci, je či není plátcem DPH, v souladu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s článkem 14 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech a s článkem 6 Evropské úmluvy o lidských právech, jelikož tento článek přiznává každému právo na to, aby jeho záležitost byla spravedlivě projednána, a také možnost poradit se, být obhajován a být zastupován, jakož i právo na bezplatnou právní pomoc, pokud dotyční nemají dostatečné prostředky a pokud je tato pomoc nezbytná k zajištění účinného přístupu ke spravedlnosti?

                           b)

                           Je z týchž důvodů směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 v souladu s čl. 9 odst. 4 a 5 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, podepsané v Aarhusu dne 25. června 1998, vzhledem k tomu, že tato ustanovení zavádějí právo na přístup ke spravedlnosti bez nepřiměřeně vysokých nákladů, a to prostřednictvím „zavedení vhodných podpůrných mechanismů k odstranění nebo snížení finančních a jiných překážek v přístupu k právní ochraně“?

                           c)

                           Mohou být služby, které poskytují advokáti v rámci vnitrostátního režimu bezplatné právní pomoci, zařazeny mezi služby úzce související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením, které jsou uvedeny v čl. 132 odst. 1 písm. g) výše zmíněné směrnice 2006/112/ES, nebo mohou být na základě jiného ustanovení směrnice osvobozeny od daně? Pokud bude odpověď na tuto otázku záporná, je směrnice 2006/112/ES, pokud je vykládána tak, že neumožňuje osvobodit od DPH služby advokátů poskytované ve prospěch procesních subjektů, které jsou příjemci bezplatné právní pomoci v rámci vnitrostátního režimu právní pomoci, v souladu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s článkem 14 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech a s článkem 6 Evropské úmluvy o lidských právech?

               2.

               Pokud budou odpovědi na otázky uvedené v bodě 1 záporné, je článek 98 směrnice 2006/112/ES, který nestanoví možnost uplatnit na služby advokátů sníženou sazbu DPH v závislosti na tom, zda procesní subjekt, který není příjemcem bezplatné právní pomoci, je či není plátcem DPH, v souladu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s článkem 14 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech a s článkem 6 Evropské úmluvy o lidských právech, jelikož tento článek přiznává každému právo na to, aby jeho záležitost byla spravedlivě projednána, a také možnost poradit se, být obhajován a být zastupován, jakož i právo na bezplatnou právní pomoc, pokud dotyční nemají dostatečné prostředky a pokud je tato pomoc nezbytná k zajištění účinného přístupu ke spravedlnosti?

               3.

               Pokud budou odpovědi na otázky uvedené v bodě 1 záporné, je článek 132 směrnice 2006/112/ES v souladu se zásadou rovnosti a zákazu diskriminace, které jsou zakotveny v článcích 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie a v článku 9 Smlouvy o Evropské unii, ve spojení s článkem 47 této Listiny, nestanoví-li v souvislosti s činnostmi obecného zájmu, že služby advokátů mají být osvobozeny od DPH, kdežto jiné služby, mezi něž patří například plnění poskytovaná poštami, různá plnění poskytovaná v oblasti zdravotnické péče nebo plnění v oblasti školství, sportu nebo tělesné výchovy či kultury, jsou od této daně osvobozeny jakožto činnosti obecného zájmu, a toto rozdílné zacházení se službami poskytovanými advokáty a službami osvobozenými od daně na základě článku 132 směrnice vyvolává dostatečné pochybnosti, neboť služby advokátů přispívají k dodržování některých základních práv?

               4.

                           a)

                           Pokud budou odpovědi na otázky uvedené v bodech 1 a 3 záporné, lze v souladu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládat článek 371 směrnice 2006/112/ES v tom smyslu, že opravňuje členské státy Unie k tomu, aby v částečném rozsahu zachovaly osvobození od daně v případě služeb advokátů, pokud jsou tyto služby poskytovány ve prospěch procesních subjektů, které nejsou plátci DPH?

                           b)

                           Lze v souladu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládat článek 371 směrnice 2006/112/ES též v tom smyslu, že opravňuje členské státy Unie k tomu, aby v částečném rozsahu zachovaly osvobození od daně v případě služeb advokátů, pokud jsou tyto služby poskytovány ve prospěch procesních subjektů, které jsou příjemci bezplatné právní pomoci v rámci vnitrostátního režimu právní pomoci?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-154/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2013 — MRI v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s námořními palivovými hadicemi — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Stanovení cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací — Pojem „trvající nebo opakující se protiprávní jednání“ — Promlčení — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Legitimní očekávání — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Polehčující okolnosti — Spolupráce“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2013 — MRI v. Komise
   (Věc T-154/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s námořními palivovými hadicemi - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Pojem „trvající nebo opakující se protiprávní jednání“ - Promlčení - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Legitimní očekávání - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Spolupráce)
   2013/C 189/31
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Manuli Rubber Industries SpA (MRI) (Miláno, Itálie) (zástupci: L. Radicati di Brozolo, M. Pappalardo a E. Marasà, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, S. Noë a L. Prete, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 428 final ze dne 28. ledna 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.188 — námořní palivové hadice) v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká žalobkyně a podpůrně návrh na zrušení nebo podstatné snížení pokuty uložené žalobkyni v uvedeném rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 písm. f) rozhodnutí Komise C(2008) 428 final ze dne 28. ledna 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.188 — námořní palivové hadice) se zrušuje

               2)

               Výše pokuty uložené společnosti MRI se stanoví na 4 900 000 euro.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc C-495/08: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/17

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-495/08)
   (2009/C 32/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               určil, že Spojené království tím, že
               nestanovilo, že individuální rozhodnutí o upuštění od posouzení vlivů na životní prostředí podle čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 85/337/EHS (1) v platném znění musí být dostatečně odůvodněno, a
               nepodřídilo žádosti ROMP podané ve Walesu před dnem 15. listopadu 2000 požadavkům uvedené směrnice,
               nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Právní úprava Spojeného království vyžaduje odůvodnění pouze v případě, že posuzování vlivů na životní prostředí (PVŽP) se považuje za nevyhnutelné: pokud orgán příslušný v oblasti územního plánování či ministerstvo dospějí z jakéhokoli důvodu k závěru, že PVŽP není třeba, žádné právní ustanovení jim neukládá uvést důvody uvedeného závěru. Komise tvrdí, že individuální rozhodnutí přijaté členskými státy o upuštění od posouzení vlivů na životní prostředí podle čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice musí být dostatečně odůvodněno.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01 s. 248).