title: Věc C-329/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 3. července 2015 – ENEA SA w Poznaniu v. Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 3. července 2015 – ENEA SA w Poznaniu v. Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
   (Věc C-329/15)
   (2015/C 320/22)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: ENEA SA w Poznaniu

      Další účastník řízení: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Předběžné otázky

               1)

               Je článek 107 Smlouvy o fungování Evropské unie třeba vykládat v tom smyslu, že povinnost vykupovat elektřinu vyrobenou v kombinaci s výrobou tepla, stanovená v čl. 9a odst. 8 zákona o energiích ze dne 10. dubna 1997, ve znění platném v roce 2006 na základě čl. 1 bodu 13 zákona ze dne 4. března 2005, kterým se mění zákon o energiích a zákon o ochraně životního prostředí (Dz. U. 2005, č. 62, položka 552), představuje státní podporu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku, je třeba článek 107 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že energetický podnik považovaný za subjekt patřící členskému státu, jemuž byla udělena povinnost označená za státní podporu, se může v řízení před vnitrostátním soudem dovolávat porušení tohoto předpisu.

               3)

               V případě kladné odpovědi na první a druhou otázku, je třeba článek 107 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii třeba vykládat v tom smyslu, že neslučitelnost povinnosti, vyplývající z vnitrostátního práva, s článkem 107 Smlouvy o fungování Evropské unie vylučuje možnost, uložit pokutu podniku, který tuto povinnost nesplnil?


title: Věc T-17/10: Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2012 — Steinberg v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se rozhodnutí o financování grantů pro nevládní organizace v Izraeli a v Palestině ohledně programů „Partnerství pro mír“ a  „Evropský nástroj pro demokracii a lidská práva“ — Částečné zamítnutí přístupu — Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti veřejné bezpečnosti — Povinnost odůvodnění — Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2012 — Steinberg v. Komise
   (Věc T-17/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se rozhodnutí o financování grantů pro nevládní organizace v Izraeli a v Palestině ohledně programů „Partnerství pro mír“ a „Evropský nástroj pro demokracii a lidská práva“ - Částečné zamítnutí přístupu - Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti veřejné bezpečnosti - Povinnost odůvodnění - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění)
   2013/C 26/86
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gerald Steinberg (Jeruzalém, Izrael) (zástupce: T. Asserson, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Tufvesson a C. ten Dam, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 8. září 2009, kterým byla zamítnutá žádost žalobce o plný přístup k dokumentům týkajícím se rozhodnutí o financování grantů pro nevládní organizace v Izraeli a v Palestině ohledně programů „Partnerství pro mír“ a „Evropský nástroj pro demokracii a lidská práva“.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění

               2)

               Gerald Steinberg ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-284/08: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 5. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/35

         Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 5. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-284/08) (1)

   2009/C 141/67

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc F-3/07: Žaloba podaná dne 18. ledna 2007 – Moschonaki v. ENZŽPP

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/43

         Žaloba podaná dne 18. ledna 2007 – Moschonaki v. ENZŽPP
   (Věc F-3/07)
   (2007/C 56/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chrysanthe Moschonaki (Ballybrack, Irsko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (ENZŽPP)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele ENZŽPP, která nepovolila služební cestu žalobkyně za účelem účasti na schůzích shromáždění výborů zaměstnanců agentur konaných ve dnech 30. a 31. března 2006;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje především, že tím, že ENZŽPP zamítla její žádost o služební cestu za účelem účasti na schůzích shromáždění výborů zaměstnanců agentur konaných ve dnech 30. a 31. března 2006, porušila článek 24b a čl. 9 odst. 3 služebního řádu, jakož i čl. 1 šestý pododstavec přílohy 2 služebního řádu, které stanovují svobodu sdružovat se a být zastoupen odbory, úlohu konzultací a řízení výboru zaměstnanců a zákaz jakékoli újmy z důvodu výkonu povinností členů výboru zaměstnanců.
   Žalobkyně se kromě toho dovolává porušení čl. 110 odst. 4 služebního řádu a článku 126 pracovního řádu ostatních zaměstnanců. Z těchto ustanovení vyplývá, že správní oddělení orgánů a agentury pravidelně jednají za účasti výborů zaměstnanců za účelem zajištění jednotného použití služebního a pracovního řádu.
   Napadené rozhodnutí porušuje rovněž zásadu řádného řízení a řádné správy.


title: Věc C-270/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. června 2015 Belgickým královstvím proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2015 ve věci T-538/11, Belgie v. Komise

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. června 2015 Belgickým královstvím proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2015 ve věci T-538/11, Belgie v. Komise
   (Věc C-270/15 P)
   (2015/C 254/18)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Belgické království (zástupci: C. Pochet a J.-C. Halleux, a L. Van Den Hende, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2015,

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. července 2011 o státní podpoře ve prospěch financování testů prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, kterou provedla Belgie (Státní podpora C 44/8 (ex NN 45/04)],

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil několika nesprávných právních posouzení a nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění, pokud jde o existenci hospodářského zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

               a)

                  První část: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a nesplnil povinnost uvést odůvodnění, a to zejména proto, že vycházel z předpokladu, že pokaždé, když úřady ukládají určitým podnikům zákonné nebo správní povinnosti, musejí být náklady související s touto povinností automaticky neseny dotčenými podniky, aniž by úřady na této skutečnosti mohly cokoli změnit, a to bez ohledu na účel opatření a souvislostí s výkonem veřejné moci. Tento přístup nelze přijmout, ale Tribunál nevysvětlil, proč náklady na testy BSE představují zátěž, kterou má obvykle nést podnik. Zároveň Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v článku 36 ve spojení s článkem 53 statutu Soudního dvora, zejména tím, že se nezabýval různými argumenty a precedenčními případy uvedenými žalobcem nebo tím, že neuznal jejich relevanci.

               b)

                  Druhá část: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož měl za to, že existence či neexistence harmonizačních ustanovení je zcela irelevantní, pokud jde o posouzení, zda se jedná o státní podporu. Tribunál přitom rovněž porušil svou povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v článku 36 ve spojení s článkem 53 statutu Soudního dvora, neboť neodpověděl na argumenty Belgického království.

               c)

                  Třetí část: Tribunál v napadeném rozsudku nesprávně vycházel z toho, že Belgické království neuvádí, proč je existence nebo neexistence nadměrné kompenzace právně relevantní pro existenci hospodářské zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Kromě toho je napadený rozsudek stižen nesprávným právním posouzením, jelikož podle všeho naznačuje, že tento argument nebyl skutkově dostatečně vysvětlen.

      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění, pokud jde o podmínku selektivity ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že obecně tvrdil, že se podniky, podléhající povinnosti provádět kontroly před uvedením svého zboží na trh a jeho prodávání, per definitionem nacházejí ve „srovnatelné skutkové a právní situaci“. Každopádně Tribunál nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění tím, že nijak nevysvětlil, proč se všechny tyto podniky s ohledem na státní podpory nacházejí ve „srovnatelné skutkové a právní situaci“, a neodpověděl na výhrady vyjádřené Belgickým královstvím.


title: Věc T-468/04: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2004 Kenzem Takadou proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/27

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2004 Kenzem Takadou proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-468/04)
   (2005/C 57/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. listopadu 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) Kenzem Takadou, s bydlištěm v Paříži, zastoupeným Fernandem de Visscher, Ericem De Gryse a Donatiennem Moreauem, advokáty.
   Kenzo SA byla rovněž účastníkem řízení před prvním odvolacím senátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí vydané dne 14. září 2004 prvním odvolacím senátem ve věci R 643/2003-1;

               —

               uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Kenzo Takada

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „KENZO TAKADA“ pro výrobky a služby spadající do tříd 3, 25 a 42 (bělící přípravky a další čistící látky; oblečení; hoteliérství; pohostinství…) přihláška č. 2008084

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Kenzo SA

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Slovní a obrazové ochranné známky Společenství, národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky „KENZO“ pro výrobky a služby spadající do tříd 3, 25 a 42 (bělící přípravky a další čistící látky; oblečení; hoteliérství; pohostinství…)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94


title: Věc C-132/06: Žaloba podaná dne  7. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/11

         Žaloba podaná dne 7. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-132/06)
   (2006/C 108/18)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a M. Afonso, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že výslovně a obecně stanovila v článcích 8 a 9 zákona č. 289 ze dne 27. prosince 2002 (finanční zákon 2003), že se vzdává ověřování zdanitelných plnění uskutečněných v průběhu po sobě jdoucích daňových období, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 22 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1), vykládané ve spojení s článkem 10 ES;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise připomíná existenci dvojí povinnosti uložené členským státům zákonodárcem Společenství: posledně uvedené musí přijmout nejenom veškeré zákonodárné akty vnitrostátního práva nezbytné k provedení šesté směrnice o DPH, ale také veškerá opatření správní povahy nezbytná k zajištění dodržování povinností vyplývajících z téže směrnice osobám povinným k DPH, především povinnosti zaplatit daň dlužnou v důsledku zdanitelných plnění uskutečněných během jednoho daňového období. Harmonizace DPH zavedená zákonodárcem Společenství by byla zbavena smyslu a veškerého praktického využití, pokud by vnitrostátní daňové úřady nebyly povinny provést účinné ověření a kontrolu určenou k zajištění „stejného vybírání daně ve všech členských státech“, jak to upřesňuje čtrnáctý bod odůvodnění šesté směrnice.
   Pravidla zavedená články 8 a 9 italského zákona č. 289/2002 daleko překračují prostor pro správní uvážení udělený zákonodárcem Společenství členským státům. Italský stát totiž namísto zaměření této posuzovací pravomoci na zvýšení účinnosti daňových kontrol provedl výše uvedeným zákonem skutečné obecné, indiferentní a preventivní vzdání se jakékoli kontrolní a ověřovací činnosti v oblasti DPH a porušil tak přímo ustanovení článku 22 šesté směrnice a tím i obecnou povinnost vyjádřenou v článku 2 podrobit DPH veškerá zdanitelná plnění. Italský zákonodárce poskytl všem osobám povinným k DPH v jeho daňové pravomoci možnost zcela vyloučit v po sobě jdoucích daňových obdobích možnost jakékoli daňové kontroly. Daňový poplatník může získat toto značné zvýhodnění tak, že zaplatí paušální částku, jež nemá již nic společného s DPH, která byla splatná z ceny dodávek zboží nebo poskytnutí služeb uskutečněných osobou povinnou k dani v průběhu dotyčného daňového období.
   Toto radikální „oddělení“ daňového dluhu počítaného podle běžných pravidel DPH a částky k zaplacení za účelem využití „condono tombale“ [uhrazení starých daňových dluhů paušální platbou, dále jen „amnistie tombale“] je zvláště patrné, jestliže osoba povinná k dani zcela opomenula podat daňové přiznání. Daňový poplatník může svoji situaci uvést do souladu s právem pro každé roční daňové období zaplacením částky 1500 eur pro fyzickou osobu nebo 3000 eur pro společnost. Podobná neexistence jakékoli vazby se zdanitelným základem uskutečněných (a nepřiznaných) plnění charakterizuje také mechanismus „amnistie tombale“, který se uskutečňuje podáním dodatečného daňového přiznání. Částka dlužná daňovým poplatníkem, který zamýšlí použít tento mechanismus, se vypočítá pomocí procenta (2 %) použitelného na DPH, jež by byla dlužná z dodávek zboží nebo z poskytnutí služeb uskutečněných v průběhu každého daňového období (nebo na DPH z nákupů, neprávem odečtené v průběhu téhož období).
   Toto preventivní a obecné vzdání se jakékoli ověřovací činnosti může vést k vážným narušením řádného fungování společného systému DPH. Má zejména za důsledek narušení zásady daňové neutrality, která brání tomu, aby bylo s hospodářskými subjekty, jež uskutečňují tatáž plnění, zacházeno rozdílně s ohledem na vybírání DPH. Jakákoliv výjimka z pravidla o účinném uplatňování a vybírání DPH se totiž projevuje jednak vážnou újmou ke škodě jak italských podniků, tak podniků z jiných členských států, které podléhají běžnému režimu daně z přidané hodnoty, a jednak vážným zásahem do zásady „poctivé hospodářské soutěže“ na společném trhu, uvedené ve čtrnáctém bodu odůvodnění šesté směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1.


title: Věc F-138/15: Žaloba podaná dne 2. listopadu 2015 – ZZ v. Parlament

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/78

         Žaloba podaná dne 2. listopadu 2015 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-138/15)
   (2016/C 027/100)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o vypovězení pracovní smlouvy žalobce a návrh na náhradu nemajetkové újmy, která mu údajně vznikla.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 19. prosince 2014 o vypovězení pracovní smlouvy žalobce;

               —

               uložit Evropskému parlamentu povinnost nahradit žalobci vzniklou nemajetkovou újmu stanovenou předběžně ex aequo et bono na 20 000 eur;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-43/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2015 BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 4. prosince 2014 ve věci T-595/13, BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2015 BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 4. prosince 2014 ve věci T-595/13, BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-43/15 P)
   (2015/C 146/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (zástupce: S. Biagosch, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje:

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 4. prosince 2014 ve věci T-595/13;

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. září 2013 a 3. prosince 2013 (R 1176/2012-1);

         podpůrně

               —

               vrátit věc Tribunálu k rozhodnutí;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu, kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatelky proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 5. září 2013 v odvolacím řízení R1176/2012-1.
   Navrhovatelka opírá svůj kasační opravný prostředek na dvou důvodech:
   Zaprvé se odvolává na porušení článku 60 nařízení (ES) č. 207/2009 (1) z důvodu, že Tribunál nezohlednil, že odvolací senát nebyl oprávněn změnit rozhodnutí námitkového oddělení v neprospěch navrhovatelky, neboť nebylo podáno žádné přípustné odvolání odpůrkyně a čl. 8 odst. 3 jednacího řádu odvolacích senátů neupravuje „vzájemné odvolání“.
   Zadruhé se odvolává na porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, protože v případě, ve kterém starší ochranná známka představuje snadno rozpoznatelnou modifikaci popisného údaje a pozdější ochranná známka sama obsahuje tento popisný údaj, nemůže ani samotná velká podobnost označení a totožnost výrobků vést k domněnce, že existuje nebezpečí záměny, jestliže se podobnost označení týkala pouze popisných údajů a týkala se pouze výrobků, které byly těmito údaji popsány.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství; Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-11/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Aachen (Německo) dne  11. ledna 2006  – Rhiannon Morgan v. Bezirksregierung Köln

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/1

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Aachen (Německo) dne 11. ledna 2006 – Rhiannon Morgan v. Bezirksregierung Köln
   (Věc C-11/06)
   (2006/C 121/01)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichts Aachen (Německo)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rhiannon Morgan

      Žalovaný: Bezirksregierung Köln
   Předběžná otázka
   Brání svobodný pohyb zaručený občanům Unie články 17 ES a 18 ES tomu, aby členský stát v takovém případě, jako je projednávaný případ, odmítl poskytnout svému státnímu příslušníkovi podporu pro vzdělávání na úplné vzdělání v jiném členském státě s odůvodněním, že toto vzdělání nepředstavuje pokračování minimálně jednoročního studia ve vnitrostátním vzdělávacím zařízení?


title: Věc C-400/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 23. července 2015 – Landkreis Potsdam-Mittelmark v. Finanzamt Brandenburg

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 23. července 2015 – Landkreis Potsdam-Mittelmark v. Finanzamt Brandenburg
   (Věc C-400/15)
   (2015/C 363/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Landkreis Potsdam-Mittelmark

      Žalovaný: Finanzamt Brandenburg

      Předběžná otázka

   Ustanovení § 15 odst. 1 druhé věty německého zákona o dani z obratu (Umsatzsteuergesetz) stanoví, že u dodání, dovozu nebo pořízení uvnitř Společenství zboží, jež podnikatel využívá pro svůj podnik méně než z 10 %, se má za to, že nebylo uskutečněno pro jeho podnik, a vylučuje potud odpočitatelnost daně.
   Tato úprava se opírá o článek 1 rozhodnutí Rady ze dne 19. listopadu 2004 (2004/817/ES (1)), na jehož základě je Německo odchylně od čl. 17 odst. 2 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu oprávněno vyloučit výdaje na zboží a služby z práva na odpočet DPH, pokud jsou toto zboží a služby použity z více než 90 % na soukromé účely osoby povinné k dani nebo jejích zaměstnanců a nebo obecněji na neobchodní účely [k jiným účelům než pro účely jejího podnikání].
   Platí toto oprávnění – v souladu s jeho zněním – jen pro případy upravené v čl. 6 odst. 2 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (článek 26 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty), nebo i pro všechny další případy, kdy jsou zboží nebo služby použity pro podnikatelské účely jen částečně?

      (1)  Úř. věst. L 357, s. 33.


title: Věc T-437/04: Žaloba podaná dne 1. listopadu 2004 Holgerem Standertskjöld-Nordenstamem proti Komisi Evropských společenství

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/44

         Žaloba podaná dne 1. listopadu 2004 Holgerem Standertskjöld-Nordenstamem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-437/04)
   (2005/C 6/86)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Holgerem Standertskjöld-Nordenstamem, s bydlištěm ve Waterloo (Belgie), zastoupeným Thierrym Demaseurem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise o nezapsání jména žalobce na seznam úředníků s největšími zásluhami pro povýšení do platové třídy A3 za hodnotící období 2003 „druhý postup“; zveřejněného v administrativních informacích č. 84-2003 ze dne 19. prosince 2003;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce byl svým generálním ředitelstvím navržen na povýšení do platové třídy A3 za hodnotící období 2003. Poradní výbor pro jmenování sestavil seznam čtrnácti úředníků s většími zásluhami pro povýšení. Žalobce na něm nebyl uveden, neboť byl zařazen na patnácté místo. Orgán oprávněný ke jmenování poté rozhodl doplnit na tento seznam jména dvou členů kabinetu. Na tomto základě žalobce na podporu své žaloby uplatňuje, že sporné rozhodnutí porušuje čl. 45 služebního řádu, neboť zásluhy těchto dvou členů kabinetu nebyly srovnány se zásluhami ostatních úředníků včetně žalobce.
   Žalobce mimo to uvádí druhý žalobní důvod vycházející z údajného porušení článku 4.2 rozhodnutí Komise ze dne 19. července 1988. V tomto kontextu žalobce uplatňuje, že dotčená povýšení se uskutečnila bez předchozího souhlasu Poradního výboru pro jmenování a že seznam úředníků s největšími zásluhami měl obsahovat počet jmen úředníků přesahující o 50 % možnosti povýšení, a ne jako v projednávaném případě počet jmen rovnající se počtu volných míst.
   Žalobce v poslední řadě uvádí porušení povinnosti odůvodnění.


title: Věc T-483/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Nestlé Unternehmungen Deutschland v. OHIM – Lotte (Vyobrazení koaly medvídkovitého) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující koalu medvídkovitého — Starší trojrozměrná národní ochranná známka KOALA-BÄREN a starší obrazová národní ochranná známka KOALA — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Nestlé Unternehmungen Deutschland v. OHIM – Lotte (Vyobrazení koaly medvídkovitého)
   (Věc T-483/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující koalu medvídkovitého - Starší trojrozměrná národní ochranná známka KOALA-BÄREN a starší obrazová národní ochranná známka KOALA - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 363/35)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: A. Jaeger Lenz a P. Blumenthal, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Walicka a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lotte Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupkyně: M. Knitter a H. Bickel, advokátky)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2012 (věc R 2103/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Nestlé Schöller GmbH & Co. KG a Lotte Co. Ltd

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 3. září 2012 (věc R 2103/2010-4), týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Nestlé Schöller GmbH & Co. KG a Lotte Co. Ltd, se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH.

               3.

               Společnost Lotte Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-282/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajský soud v Praze (Česká republika) dne 28 června 2006 – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním (OSA) v. Miloslav Lev

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajský soud v Praze (Česká republika) dne 28 června 2006 – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním (OSA) v. Miloslav Lev
   (Věc C-282/06)
   (2006/C 212/37)
   Jednací jazyk: čeština
   Předkládající soud
   Krajský soud v Praze
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním (OSA)

      Žalovaný: Miloslav Lev
   Předběžné otázky

               1)

               Má autor podle práva Evropské unie – směrnice ES 2001/29 – právo na odměnu při provozování díla rozhlasem nebo televizí provozovatelem zařízením, sloužícího k ubytování i případě, že je televizor či rozhlasový přijímač umístěn v soukromé části ubytovacího prostoru (na pokoji)?

               2)

               Je ustanovení § 23 autorského zákona 121/2001 Sb. v novelizovaném znění zákonem č. 81/2005 Sb. v rozporu s komunitárním právem ES?


title: Věc C-391/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas — Litevská republika) — Malgožata Runevič-Vardyn, Łukasz Wardyn v. Vilniaus miesto savivaldybės administracija, Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija, Valstybinė lietuvių kalbos komisija, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Teisės departamento Civilinės metrikacijos skyrius ( „Občanství Unie — Svoboda pohybovat se a pobývat v členských státech — Zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti — Články 18 SFEU a 21 SFEU — Zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ — Směrnice 2000/43/ES — Vnitrostátní právní úprava ukládající přepis příjmení a jmen fyzických osob v dokladech o osobním stavu do podoby, která je v souladu s pravidly grafického záznamu státního úředního jazyka“ )

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas — Litevská republika) — Malgožata Runevič-Vardyn, Łukasz Wardyn v. Vilniaus miesto savivaldybės administracija, Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija, Valstybinė lietuvių kalbos komisija, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Teisės departamento Civilinės metrikacijos skyrius
   (Věc C-391/09) (1)

   (Občanství Unie - Svoboda pohybovat se a pobývat v členských státech - Zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti - Články 18 SFEU a 21 SFEU - Zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ - Směrnice 2000/43/ES - Vnitrostátní právní úprava ukládající přepis příjmení a jmen fyzických osob v dokladech o osobním stavu do podoby, která je v souladu s pravidly grafického záznamu státního úředního jazyka)
   2011/C 194/04
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Malgožata Runevič-Vardyn, Łukasz Wardyn

      Žalovaní: Vilniaus miesto savivaldybės administracija, Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija, Valstybinė lietuvių kalbos komisija, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Teisės departamento Civilinės metrikacijos skyrius

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Výklad čl. 12 prvního pododstavce ES a čl. 18 odst. 1 ES, jakož i čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (Úř. věst. L 180, s. 22; Zvl. vyd. 20/01, s. 23) — Vnitrostátní právní úprava, která ukládá přepis jmen a příjmení osob jiné národnosti nebo jiné státní příslušnosti písmeny úředního jazyka tohoto státu v dokladech o osobním stavu vydávaných tímto státem

      Výrok

               1)

               Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že příjmení a jména osoby mohou být v dokladech o osobním stavu tohoto státu přepisována pouze do podoby, která je v souladu s pravidly grafického záznamu státního úředního jazyka, se týká situace, která nespadá do působnosti směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ.

               2)

               Článek 21 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           —

                           nebrání tomu, aby příslušné orgány členského státu v souladu s vnitrostátní právní úpravou, která stanoví, že příjmení a jména osoby mohou být v dokladech o osobním stavu tohoto státu přepisována pouze do podoby, která je v souladu s pravidly grafického záznamu státního úředního jazyka, odmítly změnit v rodných listech a oddacím listě jednoho ze svých státních příslušníků jeho příjmení a jméno podle pravidel grafického záznamu jiného členského státu,

                           —

                           nebrání tomu, aby příslušné orgány členského státu za takových okolností, jako jsou okolnosti dané ve věci v původním řízení, a podle téže právní úpravy, odmítly změnit společné příjmení manželského páru tvořeného občany Unie uvedené v dokladech o osobním stavu vydaných členským státem původu jednoho z těchto občanů, do podoby, která je v souladu s pravidly grafického záznamu posledně uvedeného státu, za podmínky, že toto odmítnutí nezpůsobuje uvedeným občanům Unie značné administrativní, pracovní a soukromé obtíže, což přísluší určit předkládajícímu soudu. Pokud se ukáže, že tomu tak je, přísluší rovněž tomuto soudu, aby ověřil, zda je odmítnutí změny nezbytné k ochraně zájmů, jejichž zaručení je cílem vnitrostátní právní úpravy a přiměřené legitimně sledovanému cíli,

                           —

                           nebrání tomu, aby příslušné orgány členského státu za takových okolností, jako jsou okolnosti dané ve věci v původním řízení, a podle téže právní úpravy odmítly změnit oddací list občana Unie, který je státním příslušníkem jiného členského státu, tak aby jména uvedeného občana byla v tomto oddacím listě přepsána s použitím diakritických znamének, jaká byla zaznamenána v dokladech o osobním stavu vydaných členským státem jeho původu, a v podobě, která je v souladu s pravidly grafického záznamu státního úředního jazyka posledně uvedeného státu.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-292/04: Žaloba podaná dne 19. července 2004 Caremar S.p.A. a dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/26

         Žaloba podaná dne 19. července 2004 Caremar S.p.A. a dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-292/04)
   (2004/C 251/48)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Caremar S.p.A. a dalšími, zastoupenou Gianem Michelem Robertim, Alessandrou Franchi a Guidem Bellittim.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v části, ve které považuje podpory na závazky veřejné služby poskytnuté Caremar, Toremar, Siremar a Saremar za podpory ve smyslu článku 87 Smlouvy;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v části, ve které kvalifikuje podpory na závazky veřejné služby poskytnuté Caremar, Toremar, Siremar a Saremar jako nové podpory, a nikoliv jako stávající podpory;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobní důvody a hlavní tvrzení jsou podobné žalobním důvodům a hlavním tvrzením ve věci T-265/04 Adriatica di Navigazione a další v. Komise (1).

      (1)  Dosud nezveřejněné v Úředním věstníku.


title: Věc C-375/10: Žaloba podaná dne 27. července 2010 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/11

         Žaloba podaná dne 27. července 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-375/10)
   ()
   2010/C 274/16
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a E. Adsera Ribera, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Španělské království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES (1) ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 15 uvedené směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice 2007/36/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 3. srpna 2009.

      (1)  Úř. věst. L 184, s. 17.


title: Věc T-792/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2014 Ericem Vanhalewynem proti rozsudku vydanému dne 25. září 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-101/13, Osorio a další v. ESVČ

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/57

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2014 Ericem Vanhalewynem proti rozsudku vydanému dne 25. září 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-101/13, Osorio a další v. ESVČ
   (Věc T-792/14 P)
   (2015/C 046/73)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Eric Vanhalewyn (Grand Baie, Mauricius) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetí senát) ze dne 25. září 2014 ve věci F-87/12 (Osorio v. ESVČ),

               —

               novým rozhodnutím rozhodl, že:

                           —

                           napadnuté rozhodnutí se zrušuje,

                           —

                           ESVČ je povinna nahradit náklady řízení vzniklé v řízení v obou stupních

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Z kasačního opravného prostředku vyplývá, že navrhovatel se domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. září 2014 ve věci F-101/13, Osorio a další v. ESVČ.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že podle Soudu pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) je opomenutí ze strany ESVČ přijmout všeobecné prováděcí předpisy (dále jen „VPP“) k článku 10 přílohy X Služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) na jedné straně odůvodněno skutečností, že ESVČ ještě neuplynula prováděcí lhůta pro použití tohoto ustanovení, a na druhé straně tím, že navrhovatel se může účinně dovolávat porušení povinnosti přijmout VPP pouze v případě, že prokáže, že orgán oprávněný ke jmenování použil toto ustanovení svévolně.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení SVS, neboť měl za to, že ESVČ řádně odůvodnila napadené rozhodnutí, jakož i z toho, že nebyly uvedeny důvody, proč se orgán oprávněný ke jmenování odklonil od nesouhlasného stanoviska výboru zaměstnanců.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení SVS, neboť měl za to, že orgán oprávněný ke jmenování může pro účely posouzení náročnosti životních podmínek v místech výkonu práce úředníků mimo Evropskou unii při neexistenci VPP zohlednit jiné parametry než jsou parametry uvedené v služebním řádu.


title: Věc T-66/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 31. ledna 2013 — Present-Service Ullrich v. OHIM — Punt Nou (babilu) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství babilu — Starší slovní ochranná známka Společenství BABIDU — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost služeb — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 31. ledna 2013 — Present-Service Ullrich v. OHIM — Punt Nou (babilu)
   (Věc T-66/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství babilu - Starší slovní ochranná známka Společenství BABIDU - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost služeb - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 79/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Present-Service Ullrich GmbH & Co. KG (Erlangen, Německo) (zástupci: A Graf von Kalckreuth a I. Stein, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Punt Nou, SL (Valence, Španělsko) (zástupce: I. Sempere Massa, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2010 (věc R 773/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnosti Punt-Nou, SL a Present Service Ullrich GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Present Service Ullrich GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc T-463/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. listopadu – Popp a Zech v. OHIM – Müller-Boré & Partner (MB) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MB — Starší obrazová ochranná známky Společenství MB&P — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odstavec 2 a článek 15 odstavec 1 nařízení (ES) č. 207/2009 — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. listopadu – Popp a Zech v. OHIM – Müller-Boré & Partner (MB)
   (Věc T-463/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MB - Starší obrazová ochranná známky Společenství MB&P - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odstavec 2 a článek 15 odstavec 1 nařízení (ES) č. 207/2009 - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
   (2014/C 448/25)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Eugen Popp (Mnichov, Německo); a Stefan M. Zech (zástupci: původně C. Rohnke a M. Jacob, poté M. Jacob a F. Thiering, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Müller-Boré & Partner Patentanwälte (Mnichov) (zástupci: původně T. Koerl a E. Celenk, poté K. Kern a B. Maneth, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. července 2012 (věc R 506/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Müller-Boré & Partner Patentanwälte, na straně jedné, a Eugenem Poppem a Stefanem M. Zechem, na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Eugenovi Poppovi a Stefanu M. Zechovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc C-516/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 11. prosince 2009 — Tanja Borger v. Tiroler Gebietskrankenkasse

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 11. prosince 2009 — Tanja Borger v. Tiroler Gebietskrankenkasse
   (Věc C-516/09)
   2010/C 63/41
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Tanja Borger

      Žalovaná: Tiroler Gebietskrankenkasse

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno čl. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (1) vykládat v tom smyslu, že toto ustanovení zahrnuje — na období půl roku — také osobu, která se po skončení dvouletého zákonného přerušení pracovního poměru po narození dítěte dohodne se svým zaměstnavatelem na přerušení pracovního poměru na období dalšího půl roku, aby tím dosáhla nejvyšší přípustné doby stanovené zákonem pro pobírání přídavku na péči o dítě resp. odpovídajícího vyrovnávacího příspěvku, a potom pracovní poměr rozváže?

               2)

               V případě, že odpověď na první předběžnou otázku bude záporná:
               Je nutno čl. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 vykládat v tom smyslu, že toto ustanovení zahrnuje — na období půl roku — také osobu, která se po skončení dvouletého zákonného přerušení pracovního poměru dohodne se svým zaměstnavatelem na přerušení pracovního poměru na období dalšího půl roku, když v tomto období pobírá přídavek na péči o dítě resp. odpovídající vyrovnávací příspěvek?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.


title: Věc T-70/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Melt Water v. OHIM (forma transparentní cylindrické láhve) „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Forma průhledné cylindrické láhve — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatečná rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Melt Water v. OHIM (forma transparentní cylindrické láhve)
   (Věc T-70/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Forma průhledné cylindrické láhve - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatečná rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 065/47)
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Research and Production Company „Melt Water“ UAB (Klaipėda, Litva) (zástupce: V. Viešūnaitė, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. listopadu 2013 (věc R 481/2013-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení ve formě průhledné cylindrické láhve jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Research and Production Company „Melt Water“ UAB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14. 4. 2014.


title: Věc F-45/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. června 2010 — Lebedef-Caponi v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2007 — Žaloba na neplatnost — Zjevně nesprávné posouzení — Zástupci zaměstnanců — Stanovisko skupiny ad hoc“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/53

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. června 2010 — Lebedef-Caponi v. Komise
   (Věc F-45/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2007 - Žaloba na neplatnost - Zjevně nesprávné posouzení - Zástupci zaměstnanců - Stanovisko skupiny ad hoc)
   2010/C 209/82
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lebedef-Caponi (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobkyně za rok 2007.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009, s. 51.


title: Věc C-297/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. dubna 2012 — Evropská komise v. Řecká republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/60 — Vodní politika Unie — Plány povodí — Zveřejnění — Informování veřejnosti a konzultace — Neoznámení Komisi“ )

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/7

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. dubna 2012 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-297/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/60 - Vodní politika Unie - Plány povodí - Zveřejnění - Informování veřejnosti a konzultace - Neoznámení Komisi)
   2012/C 165/11
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a I. Hadjiyiannis, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: G. Karipsiadis, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 13 odst. 1, 2, 3 a 6, čl. 14 odst. 1 písm. c) a čl. 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. Vyd. 15/05, s. 275) — Plány povodí — Zveřejnění — Informování veřejnosti a konzultace — Neoznámení kopií plánů povodí Komisi

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ke dni 22. prosince 2009 nevypracovala plán povodí jak pro povodí nacházející se výhradně na vnitrostátním území tak pro mezinárodní povodí a tím, že ke dni 22. března 2010 neoznámila Evropské komisi kopii těchto plánů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 13 odst. 1 až 3 a čl. 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky a dále Řecká republika tím, že nezahájila nejpozději ke dni 22. prosince 2008 postup informování veřejnosti a konzultace ohledně projektů plánů povodí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 odst. 1 písm. c) uvedené směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc T-99/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. května 2007 – Španělsko v. Komise ( Rybolov — Nařízení (ES) č. 494/2002 — Ochrana mořských zdrojů — Právní základ — Zásada zákazu diskriminace — Povinnost odůvodnění )

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. května 2007 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-99/05) (1)

   („Rybolov - Nařízení (ES) č. 494/2002 - Ochrana mořských zdrojů - Právní základ - Zásada zákazu diskriminace - Povinnost odůvodnění“)
   (2007/C 140/35)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn, F. Jimeno Fernández a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 494/02 ze dne 19. března 2002, kterým se stanoví doplňková technická opatření pro obnovu populace štikozubce obecného v podoblastech ICES III, IV, V, VI a VII a divizích ICES VIII a, b, d a e (Úř. věst. L 77, s. 8; Zvl. vyd. 04/05, s. 342)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 144, 15.6.2002 (dříve věc C-165/02).


title: Věc F-106/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 10. března 2009 – Giaprakis v. Výbor regionů ( Veřejná služba — Úředníci — Odměňování — Převod části výdělků mimo stát zaměstnání — Článek 17 odst. 2 písm. b) přílohy VII starého služebního řádu — Stavební spoření — Vydání bezdůvodného obohacení — Podmínky — Protiprávnost převodů — Zjevná protiprávnost )

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/38

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 10. března 2009 – Giaprakis v. Výbor regionů
   (Věc F-106/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Odměňování - Převod části výdělků mimo stát zaměstnání - Článek 17 odst. 2 písm. b) přílohy VII starého služebního řádu - Stavební spoření - Vydání bezdůvodného obohacení - Podmínky - Protiprávnost převodů - Zjevná protiprávnost“)
   2009/C 102/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Stavros Giaprakis (Brusel, Belgie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaný: Výbor regionů Evropské unie (zástupci: P. Cervilla, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí ze dne 21. listopadu 2006 o vymáhání částek vyplacených žalobci na základě uplatnění opravného koeficientu na část výdělku převáděnou do Francie od dubna 2004 do června 2005, z důvodu údajného nesplnění podmínek vyžadovaných pro tento převod – Žádost o náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Výboru regionů Evropské unie ze dne 21. listopadu 2006 nařizující vrácení částek vyplývajících z uplatnění opravného koeficientu na část výdělku S. Giaprakise převáděnou do Francie od dubna 2004 do června 2005 v celkové výši 1 246,06 eur se zrušuje.

               2)

               Výboru regionů Evropské unie se ukládá vyplatit zpět S. Giaprakisovi částku 1 246,06 eur, navýšenou o úroky z prodlení od data jejího stržení do jejího skutečného zaplacení, jejichž sazba je stanovena Evropskou centrální bankou pro hlavní repo operace a použitelná v průběhu dotčeného období, zvýšená o dva body.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Výbor regionů Evropské unie ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007, s. 49.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. října 2004 ve věci C-445/03: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb služeb — Požadavky stanovené hostitelským členským státem pro podniky, které vysílají na jeho území pracovníky v zaměstnaneckém poměru se státní příslušností třetích států)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/22

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 21. října 2004
   ve věci C-445/03: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb služeb - Požadavky stanovené hostitelským členským státem pro podniky, které vysílají na jeho území pracovníky v zaměstnaneckém poměru se státní příslušností třetích států)
   (2004/C 300/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-445/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES podaná dne 21. října 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: M. Patakia) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner ve spolupráci s A. Rukavinou), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts (zpravodaj), K. Schiemann, E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 21. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že stanovilo pro poskytovatele služeb usazené v jiném členském státě, kteří chtějí vyslat na jeho území pracovníky se státní příslušností třetích států, požadavek pracovního povolení pro jednotlivce, jehož vydání je podmíněno situací na pracovním trhu, či požadavek hromadného pracovního povolení, které je vydáváno pouze ve výjimečných případech a za předpokladu, že jsou dotčení pracovníci již alespoň šest měsíců před počátkem svého vyslání vázáni ke svému původnímu podniku smlouvou na dobu neurčitou, a tím, že stanovilo pro tyto poskytovatele služeb povinnost zřídit bankovní záruku, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 49 ES.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc C-366/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 1. srpna 2012 — Finanzamt Dortmund-West v. Klinikum Dortmund gGmbH

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 1. srpna 2012 — Finanzamt Dortmund-West v. Klinikum Dortmund gGmbH
   (Věc C-366/12)
   2012/C 366/40
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalovaný a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanzamt Dortmund-West

      Žalobkyně a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Klinikum Dortmund gGmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se u činnosti úzce související jednat o službu podle čl. 6 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu?

               2)

               V případě záporné odpovědi na otázku 1: Jde o činnost úzce související s poskytováním nemocniční nebo lékařské péče pouze tehdy, pokud tuto činnost poskytuje tatáž osoba povinná k dani, která poskytuje rovněž nemocniční nebo lékařskou péči?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku 2: Existuje činnost úzce související i tehdy, pokud poskytování péče není osvobozeno od daně podle čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, nýbrž podle písm. c) tohoto ustanovení?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc T-405/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. října 2007 – Borco-Marken-Import Matthiesen v. OHIM (Caipi) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Caipi — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. října 2007 – Borco-Marken-Import Matthiesen v. OHIM (Caipi)
   (Věc T-405/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Caipi - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 297/78)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupce: M. Wolter, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. srpna 2004 (věc R 912/2002-2) o přihlášce slovního označení Caipi jako ochranné známky Splečenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 314, 18.12.2004.


title: Věc C-212/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 19. dubna 2013 — František Ryneš v. Úřad pro ochranu osobních údajů

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 19. dubna 2013 — František Ryneš v. Úřad pro ochranu osobních údajů
   (Věc C-212/13)
   2013/C 207/19
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: František Ryneš

      Žalovaný: Úřad pro ochranu osobních údajů

      Předběžná otázka

   Lze provozování kamerového systému umístěného na rodinném domě za účelem ochrany majetku, zdraví a života majitelů domu podřadit pod zpracování osobních údajů „prováděné fyzickou osobou pro výkon výlučně osobních či domácích činností“ ve smyslu čl. 3 odst. 2 směrnice 95/46/ES (1), třebaže takovýto systém zabírá též veřejné prostranství?

      (1)  Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vydání 13/015, s. 355.


title: Věc T-370/09: Žaloba podaná dne 18. září 2009 — GDF Suez v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/54

         Žaloba podaná dne 18. září 2009 — GDF Suez v. Komise
   (Věc T-370/09)
   2009/C 282/102
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GDF Suez (Paříž, Francie) (zástupci: J.-P. Gunther a C. Breuvart, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit zcela nebo částečně článek 1 rozhodnutí v rozsahu, ve kterém činí GDF Suez zodpovědnou za porušení ustanovení čl. 81 odst. 1 ES tím, že se zúčastnila dohody a jednání ve vzájemné shodě v odvětví zemního plynu, a to v období nejméně od 1. ledna 1980 do 30. září 2005, pokud jde o protiprávní jednání v Německu, a nejméně od 10. srpna 2000 do 30. září 2005, pokud jde o protiprávní jednání ve Francii, a v důsledku toho rovněž zrušit článek 3 rozhodnutí v rozsahu, ve kterému GDF Suez ukládá, aby ukončila protiprávní jednání uvedená v článku 1, nebo protiprávní jednání, která mají stejný nebo podobný předmět či účinek;

               —

               podpůrně, zrušit nebo podstatně snížit výši pokuty uložené GDF Suez v článku 2 rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Společnost GDF Suez se touto žalobou především domáhá úplného nebo částečného zrušení rozhodnutí Komise K (2009) 5355 v konečném znění ze dne 8. července 2009, které se týká řízení podle článku 81 ES (věc COMP/39.401 — E.ON/GDF) ohledně dohody a jednání ve vzájemné shodě v odvětví zemního plynu. Podpůrně žalobkyně požaduje zrušení nebo snížení pokuty, která jí byla v tomto rozhodnutí uložena.
   Žalobkyně na podporu svého hlavního návrhu na zrušení rozhodnutí uplatňuje čtyři žalobní důvody založené na:

               —

               porušení článku 81 ES, pravidel, jimiž se řídí provádění důkazů, a povinnosti uvést odůvodnění, pokud jde o existenci dohody nebo jednání ve vzájemné shodě mezi GDF Suez a E.ON/E.ON Ruhrgas před srpnem 2000, z důvodu:

                           —

                           neexistence protisoutěžího předmětu a účinku Dopisů z roku 1975 před srpnem 2000;

                           —

                           neexistence vlivu na obchod v rámci Společenství před srpnem 2000; a

                           —

                           neexistence jakéhokoliv důkazu o existenci tvrzeného protiprávního jednání v období mezi lednem 1980 a únorem 1999;

               —

               porušení článku 81 ES, pravidel, jimiž se řídí provádění důkazů, a povinnosti uvést odůvodnění, pokud jde o existenci dohody nebo jednání ve vzájemné shodě mezi GDF Suez a E.ON/E.ON Ruhrgas před srpnem 2000, z důvodu:

                           —

                           neexistence jediného a pokračujícího protiprávního jednání v období mezi 1. lednem 1980 a 30. zářím 2005, a v důsledku toho promlčení Dopisů z roku 1975;

                           —

                           neexistence shody vůle mezi stranami za účelem uplatňování Dopisů z roku 1975 po srpnu 2000;

                           —

                           zjevně nesprávného posouzení schůzek a výměn informací mezi GDF Suez a E.ON/E.ON Ruhrgas; a

                           —

                           neposouzení samostatnosti jednání GDF Suez v Německu a E.ON/E.ON Ruhrgas ve Francii;

               —

               zjevném nedostatku důkazů o existenci dohody nebo jednání ve vzájemné shodě s cílem omezit používání plynu přepravovaného plynovodem MEGAL ze strany E.ON/E.ON Ruhrgas ve Francii, z důvodu:

                           —

                           neexistence protiprávního jednání na francouzském trhu vyplývajícího z dopisu „Direktion G“;

                           —

                           zjevně nesprávného výkladu schůzek a výměn informací mezi GDF Suez a E.ON/E.ON Ruhrgas, pokud jde o Francii;

                           —

                           výjimky vyplývající ze zákonného monopolu GDF Suez na dovoz a dodávky plynu ve Francii před liberalizaci trhu s plynem v lednu 2003;

               —

               skutkových a právních chyb při uplatňování článku 81 ES, pokud jde o existenci dohody a/nebo jednání ve vzájemné shodě mezi GDF Suez a E.ON/E.ON Ruhrgas po srpnu 2004.

         Žalobkyně na podporu svého podpůrného návrhu na zrušení pokuty uplatňuje jediný žalobní důvod vycházející z porušení zásad rovnosti zacházení, proporcionality a zákazu retroaktivity.
   Žalobkyně na podporu svého ještě podpůrnějšího návrhu na snížení pokuty uplatňuje šest žalobních důvodů založených na:

               —

               skutečnosti, že tvrzené protiprávní jednání na trhu s plynem ve Francii nebylo z právního hlediska dostatečně prokázáno, a napadené rozhodnutí je v tomto bodě stiženo nedostatkem odůvodnění;

               —

               porušení zásad rovnosti zacházení a proporcionality tím, že stejná pokuta byla uložena GDF Suez a E.ON/E.ON Ruhrgas;

               —

               nesprávném posouzení doby trvání protiprávního jednání;

               —

               nesprávném posouzení závažnosti protiprávního jednání;

               —

               nesprávném posouzení nutnosti uplatnit v případě GDF Suez vstupní poplatek ve výši 15 %; a

               —

               nesprávném posouzení polehčujících okolností.


title: Věc T-165/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – Vounakis v. Komise ( Úředníci — Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2001/2002 — Nepříslušnost hodnotitele odvolání — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost odůvodnění )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – Vounakis v. Komise
   (Věc T-165/04) (1)

   („Úředníci - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2001/2002 - Nepříslušnost hodnotitele odvolání - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost odůvodnění“)
   (2006/C 224/78)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Hippocrate Vounakis (Wezembeek-Oppem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 23. května 2003, kterým se vystavuje zpráva o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 23. května 2003, kterým se vystavuje zpráva o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká oddílu „Chování ve službě“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá, aby nesla vlastní náklady řízení, jakož i třetinu nákladů řízení vynaložených žalobcem.

               4)

               Žalobce ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  27. října 2005  ve spojených věcech C-187/04 a C-188/04: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 93/37/EHS — Veřejné zakázky na stavební práce — Koncese na stavební práce — Pravidla zveřejňování)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 27. října 2005
   ve spojených věcech C-187/04 a C-188/04: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/37/EHS - Veřejné zakázky na stavební práce - Koncese na stavební práce - Pravidla zveřejňování)
   (2006/C 36/20)
   Jednací jazyk: italština
   Ve spojených věcech C-187/04 a C-188/04, jejichž předmětem jsou dvě žaloby pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podané dne 22. dubna 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnec: K. Wedner, advokát: G. Bambara) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia, advokát: M. Fiorilli), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J. Makarczyk (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta, P. Kūris a J. Klučka, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 27. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Italská republika nesplnila povinnosti, které jsou jí uloženy na základě směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, a konkrétně čl. 3 odst. 1 a čl. 11 odst. 3, 6 a 7 této směrnice, neboť veřejnoprávní subjekt ANAS SpA svěřil výstavbu a správu dálnice Valtrompia a Pedemontana Veneta Ovest společnosti Società per l'autostrada Brescia-Verona-Vincenza-Padova SpA v rámci přímých koncesí bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky, přestože v tomto ohledu nebyly splněny nezbytné podmínky.

               2.

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179 ze dne 10.7.2004.

      Úř. věst. L 168 ze dne 26.6.2004.


title: Věc C-316/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – The Queen, na žádost: Timothyho Martina Hemminga, podnikajícího pod obchodní firmou „Simply Pleasure Ltd“ a dalších v. Westminster City Council „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb služeb — Směrnice 2006/123/ES — Článek 13 odst. 2 — Povolovací postupy — Pojem ‚[poplatky, které s nimi mohou být spojeny]‘“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – The Queen, na žádost: Timothyho Martina Hemminga, podnikajícího pod obchodní firmou „Simply Pleasure Ltd“ a dalších v. Westminster City Council
   (Věc C-316/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Směrnice 2006/123/ES - Článek 13 odst. 2 - Povolovací postupy - Pojem ‚[poplatky, které s nimi mohou být spojeny]‘“)
   (2017/C 014/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: The Queen, na žádost: Timothyho Martina Hemminga, podnikajícího pod obchodní firmou „Simply Pleasure Ltd“, Jamese Alana Poultona, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, podnikající pod obchodní firmou „Janus“, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd

      Odpůrce: Westminster City Council

      Za přítomnosti: The Architects’ Registration Board, The Solicitors’ Regulation Authority, The Bar Standards Board, The Care Quality Commission, The Farriers’ Registration Council, The Law Society, The Bar Council, The Local Government Association, Her Majesty’s Treasury

      Výrok

   Článek 13 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti, jež jsou dány ve věci v původním řízení, brání požadavku, aby byl při podání žádosti o udělení nebo obnovení povolení zaplacen poplatek, jehož část odpovídá nákladům spojeným se správou a kontrolou dotyčného povolovacího režimu, i když je tato část v případě zamítnutí této žádosti vratná.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Věc C-453/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  1. června 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin – Německo) – innoventif Ltd (Svoboda usazování — Články 43 ES a 48 ES — Pobočka společnosti s ručením omezeným se sídlem v jiném členském státě — Zápis předmětu podnikání do vnitrostátního obchodního rejstříku — Požadavek na zaplacení zálohy na náklady zveřejnění předmětu podnikání v plném znění — Slučitelnost)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin – Německo) – innoventif Ltd
   (Věc C-453/04) (1)

   (Svoboda usazování - Články 43 ES a 48 ES - Pobočka společnosti s ručením omezeným se sídlem v jiném členském státě - Zápis předmětu podnikání do vnitrostátního obchodního rejstříku - Požadavek na zaplacení zálohy na náklady zveřejnění předmětu podnikání v plném znění - Slučitelnost)
   (2006/C 178/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Berlin
   Účastník původního řízení

      Žalobkyně: innoventif Ltd
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landgericht Berlin – Výklad článků 43 a 48 ES – Zápis do obchodního rejstříku pobočky kapitálové společnosti se sídlem v jiném členském státě, který je závislý na zaplacení zálohy na náklady na zveřejnění předmětu podnikání tak, jak je stanoven v zakládací listině společnosti
   Výrok
   Články 43 ES a 48 ES nebrání právní úpravě členského státu, která podmiňuje zápis do obchodního rejstříku pobočky společnosti s ručením omezeným se sídlem v jiném členském státě zaplacením zálohy na předpokládané náklady na zveřejnění předmětu podnikání popsaného v aktu, kterým se tato společnost zakládá.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


title: Věc C-348/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Stadt Wiener Neustadt v. Niederösterreichische Landesregierung „Řízení o předběžné otázce — Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí — Směrnice 85/337/EHS — Směrnice 2011/92/EU — Působnost — Pojem ‚zvláštní vnitrostátní právní předpis‘ — Neposouzení vlivů na životní prostředí — Pravomocné povolení — Dodatečné legislativní zhojení neposouzení vlivů na životní prostředí — Zásada spolupráce — Článek 4 SEU“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/13

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Stadt Wiener Neustadt v. Niederösterreichische Landesregierung
   (Věc C-348/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí - Směrnice 85/337/EHS - Směrnice 2011/92/EU - Působnost - Pojem ‚zvláštní vnitrostátní právní předpis‘ - Neposouzení vlivů na životní prostředí - Pravomocné povolení - Dodatečné legislativní zhojení neposouzení vlivů na životní prostředí - Zásada spolupráce - Článek 4 SEU“)
   (2017/C 014/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Stadt Wiener Neustadt

      Žalovaná: Niederösterreichische Landesregierung

      Za přítomnosti: .A.S.A. Abfall Service AG

      Výrok

   Článek 1 odst. 5 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 musí být vykládán v tom smyslu, že z působnosti směrnice nevylučuje záměr, kterého se týká takový právní předpis, jaký je dotčený v původním řízení, podle kterého musí být záměr, který byl předmětem rozhodnutí přijatého v rozporu s povinností posoudit jeho vlivy na životní prostředí, a ve vztahu ke kterému uplynula lhůta pro podání žaloby na neplatnost, považován za legálně povolený. Unijní právo brání takovému právnímu předpisu v rozsahu, v němž stanoví, že se pro takový záměr považuje předchozí posouzení vlivů na životní prostředí za provedené.

      (1)  Úř. věst. C 363, 3.11.2015.


title: Věc C-244/14: Žaloba podaná dne 20. května 2014 – Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/18

         Žaloba podaná dne 20. května 2014 – Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-244/14)
   2014/C 253/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že Rakouská republika tím, že nezajistila úplné provedení ustanovení čl. 3 písm. k), čl. 10 odst. 5, čl. 11 odst. 2, čl. 17 odst. 1, čl. 19 odst. 2, čl. 22 odst. 3 a čl. 25 odst. 3 směrnice 2004/49/ES, nesplnila povinnosti, které pro ni z uvedené směrnice vyplývají;

               —

               uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Po vyhodnocení právního stavu v Rakousku vyjádřila Komise pochybnosti ohledně správného provedení některých ustanovení směrnice 2004/49/ES (1). Tyto pochybnosti se týkaly hlavně ustanovení o osvědčení o bezpečnosti, o schválení z hlediska bezpečnosti, o vnitrostátním bezpečnostním orgánu, o vyšetřování, o inspekčním orgánu a o bezpečnostních doporučeních.

      (1)  Úř. věst. L 164, s. 44.


title: Věc C-300/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Raad van State ze dne 13. července 2004 ve věci M. G. Eman a O. B. Serviger proti College van burgemeester en wethouders van Den Haag

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Raad van State ze dne 13. července 2004 ve věci M. G. Eman a O. B. Serviger proti College van burgemeester en wethouders van Den Haag
   (Věc C-300/04)
   (2004/C 228/58)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Raad van State (Nizozemsko) ze dne 13. července 2004 ve věci M. G. Eman a O. B. Serviger proti College van burgemeester en wethouders van Den Haag, který došel Kanceláři Soudního dvora dne 15. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Raad van State žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Je část druhá Smlouvy použitelná na osoby, které mají státní příslušnost členského státu a mají bydliště na území, které ve smyslu čl. 299 odst. 3 ES náleží k ZZÚ (zámořské země a území) a které s tímto členským státem udržuje zvláštní vztahy?

               2.

               V případě, že ne, mají členské státy vzhledem k čl. 17 odst. 1 větě druhé ES možnost udělit státní příslušnost osobám, které mají bydliště v ZZÚ ve smyslu čl. 299 odst. 3 ES?

               3.

               Musí být čl. 19 odst. 2 ES vykládán, rovněž ve světle článku 189 a čl. 190 odst. 1 ES, bez ohledu na nikoliv neobvyklé výjimky ve vnitrostátních právních řádech, jako např. ztrátu volebního práva z důvodu trestněprávního odsouzení nebo z důvodu nezpůsobilosti k právním úkonům, tak, že právní postavení občana Unie, majícího bydliště v ZZÚ, je bez dalšího spojeno s aktivním a pasivním volebním právem ve volbách do Evropského parlamentu?

               4.

               Brání ustanovení článku 17 a čl. 19 odst. 2 ES, jsou-li posuzována společně a ve světle čl. 3 odst. 1 Protokolu, jak je vykládán Evropským soudem pro lidská práva, tomu, aby osoby, které nejsou občany Unie, měly aktivní a pasivní volební právo ve volbách do Evropského parlamentu?

               5.

               Stanoví právo Společenství požadavky na způsob náhrady škody, která má být poskytnuta, v případě, že vnitrostátní soud – také na základě odpovědí Soudního dvora Evropských společenství na výše uvedené otázky – dospěje k závěru, že v souvislosti s volbami konanými dne 10. června 2004, nebyl v rozporu s právem proveden zápis osob, které mají bydliště na Nizozemských Antilách nebo Arubě a které mají nizozemskou státní příslušnost?


title: Věc C-434/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne  2. prosince 2005  ve věci Stichting Regionaal Opleidingen Centrum Noord-Kennemerland/West-Friesland (Horizon College) proti Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne 2. prosince 2005 ve věci Stichting Regionaal Opleidingen Centrum Noord-Kennemerland/West-Friesland (Horizon College) proti Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-434/05)
   (2006/C 74/03)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 2. prosince 2005 ve věci Stichting Regionaal Opleidingen Centrum Noord-Kennemerland/West-Friesland (Horizon College) proti Staatssecretaris van Financiën, který došel kanceláři Soudního dvora dne 5. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hoge Raad der Nederlanden žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být čl. 13 A initio a písm. i) šesté směrnice (1) vykládán v tom smyslu, že pojem vzdělávání zahrnuje i poskytnutí učitele vzdělávacímu zařízení za úplatu, v němž dočasně zajišťuje vzdělávání na odpovědnost tohoto zařízení?

               2)

               Může být v případě záporné odpovědi na první otázku pojem „poskytování služeb a dodání zboží s nimi úzce související“ vykládán v tom smyslu, že zahrnuje i službu popsanou v první otázce?

               3)

               Může otázka, zda ten, kdo učitele poskytuje, je sám vzdělávacím zařízením, mít vliv na odpověď na předchozí otázky?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-537/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Hultafors Group v. OHIM — Società Italiana Calzature (Snickers) ( „Ochranná známka společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Snickers — Starší národní slovní ochranná známka KICKERS — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Hultafors Group v. OHIM — Società Italiana Calzature (Snickers)
   (Věc T-537/11) (1)

   (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Snickers - Starší národní slovní ochranná známka KICKERS - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 156/77
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hultafors Group AB (Bollebygd, Švédsko) (zástupci: A. Rasmussen a T. Swanstrøm, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Società Italiana Calzature SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: G. Cantalupi, A. Rapisardi a C. Ginevra, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. srpna 2011 (věc R 2519/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Società Italiana Calzature SpA a Hultafors Group AB.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Hultafors Group AB se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Società Italiana Calzature SpA v řízení před Tribunálem a nákladů řízení vynaložených společností Società Italiana Calzature SpA v rámci řízení před odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 362, 10.12.2011.


title: Věc T-77/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — Dow Chemical v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s chloroprénovým kaučukem — Rozhodnutí, kterým se určuje, že došlo k porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Stanovení cen — Rozdělení trhu — Přičitatelnost protiprávního chování — Společný podnik — Pokyny o metodě stanovování pokut — Polehčující okolnosti — Spolupráce“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — Dow Chemical v. Komise
   (Věc T-77/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s chloroprénovým kaučukem - Rozhodnutí, kterým se určuje, že došlo k porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen - Rozdělení trhu - Přičitatelnost protiprávního chování - Společný podnik - Pokyny o metodě stanovování pokut - Polehčující okolnosti - Spolupráce)
   2012/C 80/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: The Dow Chemical Company (Midland, Michigan, Spojené státy) (zástupci: D. Schroeder a T. Graf, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis a V. Bottka, poté V. Bottka a V. Di Bucci, a nakonec V. Bottka, P. Van Nuffel a L. Malferrari, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 5910 final ze dne 5. prosince 2007, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.629 — Chloroprénový kaučuk), ve znění rozhodnutí Komise C(2008) 2974 final ze dne 23. června 2008 v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni tímto rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Dow Chemical Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-27/08: Žaloba podaná dne 21. ledna 2008 – Wellcome Foundation v. OHIM – Serono Genetics Institute (FAMOXIN)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/30

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2008 – Wellcome Foundation v. OHIM – Serono Genetics Institute (FAMOXIN)
   (Věc T-27/08)
   (2008/C 92/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Wellcome Foundation Ltd (Greenford, Spojené království) (zástupce: R. Gilbey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Serono Genetics Institute SA (Evry, Francie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2007 (věc R 9/2007-1) a prohlásit za opodstatněný návrh na prohlášení neplatnosti podaný žalobkyní;

               —

               zrušit všechna rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ukládající žalobkyni náhradu nákladů řízení a uložit žalovanému náhradu nákladů žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „FAMOXIN“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 5 – ochranná známka Společenství č. 2 491 298

      Majitelka ochranné známky Společenství: Serono Genetics Institute SA

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní slovní ochranná známka „LANOXIN“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článků 52 a 56 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát měl za to, že starší ochranná známka se používá pro „farmaceutické přípravky na léčbu kardiovaskulárních chorob“, a nikoli pro „farmaceutické přípravky“, a jelikož nesprávně posoudil relevantní trh, relevantní veřejnost, míru pozornosti různých kategorií relevantní veřejnosti a podobnost kolidujících ochranných známek a výrobků.


title: Věc T-333/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2008 – Entrance Services v. Parlament ( Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Údržba a opravy automatických a podobných zařízení a truhlářských prací u budov Evropského parlamentu v Bruselu — Odmítnutí nabídky — Závažné pochybení v rámci profesní činnosti — Článek 93 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/51

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2008 – Entrance Services v. Parlament
   (Věc T-333/07) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Údržba a opravy automatických a podobných zařízení a truhlářských prací u budov Evropského parlamentu v Bruselu - Odmítnutí nabídky - Závažné pochybení v rámci profesní činnosti - Článek 93 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002“)
   (2008/C 209/91)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Entrance Services (Vilvorde, Belgie) (zástupci: A. Delvaux a V. Bertrand, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Ecker a P. López-Carceller, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu, kterým se odmítá nabídka žalobkyně a přiděluje zakázka jinému uchazeči v rámci nabídkového řízení týkajícího se údržby a oprav automatických a podobných zařízení a truhlářských prací u budov Evropského parlamentu v Bruselu.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu, kterým se odmítá nabídka společnosti Entrance Services a přiděluje zakázka jinému uchazeči v rámci nabídkového řízení týkajícího se údržby a oprav automatických a podobných zařízení a truhlářských prací u budov Evropského parlamentu v Bruselu.

               2)

               Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-380/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Opožděné platby v obchodních transakcích — Lhůta — Směrnice 2000/35/ES — Porušení čl. 3 odst. 1, 2 a 4 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-380/06) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Opožděné platby v obchodních transakcích - Lhůta - Směrnice 2000/35/ES - Porušení čl. 3 odst. 1, 2 a 4“)
   (2009/C 32/02)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 3 odst. 1, 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. L 200, s. 35; Zvl. vyd. 17/01, s. 226) – Lhůta 90 dnů pro platbu za určité potravinářské výrobky a výrobky běžné spotřeby
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-845/14: Žaloba podaná dne 24. prosince 2014 – August Brötje v. OHIM (HydroComfort)

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/32

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2014 – August Brötje v. OHIM (HydroComfort)
   (Věc T-845/14)
   (2015/C 089/38)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: August Brötje GmbH (Rastede, Německo) (zástupci: S. Pietzcker a C. Spintig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „HydroComfort“ – Přihláška č. 12 233 763

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. října 2014, ve věci R 1302/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 ods.t 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-328/15 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2016 – Alsteens v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Obnovení smlouvy — Omezení doby obnovení smlouvy — Právo na obhajobu“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2016 – Alsteens v. Komise
   (Věc T-328/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Obnovení smlouvy - Omezení doby obnovení smlouvy - Právo na obhajobu“)
   (2017/C 014/36)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall, G. Berscheid a T. Bohr, poté G. Berscheid a T. Bohr, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 21. dubna 2015, Alsteens v. Komise (F-87/12 RENV, EU:F:2015:31), který zní na zrušení uvedeného rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 21. dubna 2015, Alsteens v. Komise (F-87/12 RENV, EU:F:2015:31), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu zamítl první a třetí žalobní důvod znějící na zrušení, jež byly uplatněny v prvním stupni, jakož i návrh na náhradu škody.

               2)

               Námitka nepřípustnosti, kterou Komise vznesla před Soudem pro veřejnou službu, se zamítá.

               3)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. listopadu 2011 se zrušuje v rozsahu, v němž omezilo dobu prodloužení smlouvy dočasného zaměstnance Geoffroye Alsteense k 31. březnu 2012.

               4)

               Věc se vrací zpět jinému senátu Tribunálu, než který rozhodoval o tomto kasačním opravném prostředku, aby rozhodl o návrhových žádáních G. Alsteense na náhradu škody.

               5)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.