title: Věc C-341/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 24. června 2013 — Cruz & Companhia Lda v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 24. června 2013 — Cruz & Companhia Lda v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (Věc C-341/13)
   2013/C 260/44
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Cruz & Companhia Lda

      Žalovaný: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Předběžné otázky

               1)

               Uplatní se promlčecí lhůta stanovená v čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (1) ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství výlučně na vztah mezi Evropským společenstvím a odpůrcem v jeho postavení platební agentury vyplácející podpory Společenství, nebo také na vztah mezi odpůrcem v tomto postavení a odvolatelkou v jejím postavení příjemce vyplacených podpor, které jsou považovány za přiznané neoprávněně?

               2)

               V případě, že bude učiněn závěr, že lhůta stanovená v čl. 3 odst. 1 nařízení se uplatní také na vztah mezi agenturou vyplácející podpory a příjemcem vyplacených podpor, které jsou považovány za přiznané neoprávněně, je třeba mít za to, že tato lhůta se uplatní pouze v případě správních sankcí ve smyslu článku 5 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995, nebo také když se jedná o „správní opatření“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 téhož nařízení, konkrétně o vrácení neoprávněně získaných částek?

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 1.


title: Věc T-434/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Hrbek v. OHIM– Outdoor Group (ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT — Starší obrazová ochranná známka Společenství alpine — Zneužití pravomoci — Článek 65 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“ )

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Hrbek v. OHIM– Outdoor Group (ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT)
   (Věc T-434/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT - Starší obrazová ochranná známka Společenství alpine - Zneužití pravomoci - Článek 65 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009)
   2012/C 6/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Václav Hrbek (Augustinova, Česká republika) (zástupce: C. Jäger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The Outdoor Group Ltd (Northampton, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. července 2010 (věc R 1441/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi The Outdoor Group Ltd a V. Hrbkem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Václavu Hrbkovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-472/07: Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Enercon v. OHIM – Hasbro (ENERCON)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/28

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Enercon v. OHIM – Hasbro (ENERCON)
   (Věc T-472/07)
   (2008/C 79/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupce: R. Böhm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Hasbro Inc. (Pawtucket, Spojené státy)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. října 2007 ve věci R 959/2006-4 v rozsahu, ve kterém zamítá odvolání Enercon GmbH proti rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 26. května 2006, které rozhodovalo o odvolání č. B 763 666;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka Společenství „ENERCON“ pro výrobky ve třídách 16, 18, 24, 25, 28 a 32 – Přihláška č. 3 326 031

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Hasbro Inc.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „TRANSFORMERS ENERGON“ pro výrobky ve třídách 16, 18, 24, 25, 28 a 32 – Přihláška č. 3 152 121, jakož i starší nezapsané ochranné známky „TRANSFORMERS ENERGON“ a „ENERGON“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství


title: Věc T-293/13: Žaloba podaná dne 24. května 2013 — Theophilou v. Komise a ECB

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/18

         Žaloba podaná dne 24. května 2013 — Theophilou v. Komise a ECB
   (Věc T-293/13)
   (2013/C 226/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Christos Theophilou (Nicosia, Kypr); a Eleni Theophilou (Nicosia) (zástupci: C. Paschalides, Solicitor, a A. Paschalides, advokát)

      Žalované: Evropská centrální banka a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil žalovaným náhradu škody ve výši 1 583 479 eur z důvodu, že podmínky vyžadované podle Memoranda o porozumění ze dne 26. dubna 2013 mezi Kyprem a žalovanými obsahují v bodech 1.23 až 1.27 požadavky, které jsou zjevně v rozporu s normami vyšší právní síly stanovícími ochranu jednotlivce, konkrétně s článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 1 Protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o lidských právech;

               —

               prohlásil příslušné podmínky za neplatné a nařídil, aby byly na základě článku 19 Smlouvy, kterou se zřizuje Evropský mechanismus stability (dále jen „Smlouva o EMS“) bezodkladně přehodnoceny nástroje finanční pomoci podle článků 14 až 18 této smlouvy za účelem provedení změn s cílem vyhovět rozsudku Tribunálu; a

               —

               v rozsahu, v němž náhrada podle prvního bodu návrhových žádání neodráží skutečnost, že příslušné podmínky budou zrušeny, uložil náhradu škody za porušení článku 263 SFEU.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že příslušné podmínky Memoranda o porozumění obsahují požadavky, které jsou ve „zjevném rozporu s normou vyšší právní síly, která stanoví ochranu jednotlivce“ (1), neboť:

                           —

                           uvedená norma má vyšší právní sílu, poněvadž jde o normu obsaženou v Listině a EÚLP;

                           —

                           žalované jsou podle čl. 51 odst. 1 Listiny a čl. 6 odst. 2 SEU povinny respektovat a dodržovat základní práva zaručená Listinou a EÚLP; a

                           —

                           bankovní vklady jsou majetkem ve smyslu uvedeného článku 17 Listiny a článku 1 protokolu č. 1 k EÚLP.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že níže uvedená porušení byla natolik rozsáhlá, že se jednalo o závažné porušení normy vyšší právní síly, neboť:

                           —

                           v době, kdy byly žalobcům zabaveny její bankovní vklady, nebyly v rámci acquis, které upravuje zabavování bankovních vkladů, zavedeny žádné „podmínky, které stanoví zákon“, a to v rozporu s Listinou a Protokolem;

                           —

                           vklady byly žalobcům zabaveny bez „spravedlivé náhrady v přiměřené lhůtě“ v rozporu s článkem 17 Listiny a článkem 1 Protokolu;

                           —

                           zabavení vkladů je prima facie protiprávní, ledaže je při „dodržení zásady proporcionality [… nezbytné a skutečně odpovídá] cílům obecného zájmu, které uznává Unie, nebo potřebě ochrany práv a svobod druhého“ (2);

                           —

                           při posuzování veřejného zájmu podle článku 17 Listiny a článku 1 Protokolu nebyl zohledněn konkurující veřejný zájem na zabránění panice a „běhu na banky“ z krátkodobého a střednědobého hlediska;

                           —

                           cílem nebylo poškodit či sankcionovat Kypr, ale pomoci tomuto státu a eurozóně poskytnutím podpory stability, a tedy nikoli destabilizovat její finanční orgány a hospodářskou životaschopnost, ale poskytnout úlevu; a

                           —

                           zásah nebyl přiměřený legitimnímu cíli, jelikož účelem článku 3 Smlouvy o EMS z roku 2012 je „mobilizovat finanční zdroje a v rámci přísné podmíněnosti […] poskytovat podporu stability členům EMS, kteří se potýkají se závažnými potížemi s financováním nebo kterým takové potíže hrozí, je-li to nezbytné k zajištění finanční stability eurozóny jako celku a jejích členských států“, a neparalyzovat přitom její hospodářství.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že zabavení vkladů žalobců nebylo nezbytné ani přiměřené.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že žalované v důsledku způsobily, že žalobci byli zbaveni svých bankovních vkladů, jelikož bankovní vklady žalobců by byly chráněny na základě jejich práv podle Listiny a Protokolu nebýt zjevného porušení, takže ztráta žalobců byla dostatečně přímá a předvídatelná.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že v případě odůvodněnosti výše uvedených tvrzení musí být příslušné podmínky prohlášeny za neplatné bez ohledu na to, že jejich adresátem byl Kypr, poněvadž se žalobců přímo a osobně dotýkají vzhledem k tomu, že příslušné podmínky a způsob jejich provedení odporují Smlouvě a právním normám, které se týkají jejího provádění, a/nebo představují zneužití pravomoci v rozsahu, v němž bude rozhodnuto, že zabavení bankovních vkladů žalobců podrývá právní stát v rozporu s čl. 6 odst. 1 SEU.

      (1)  Viz rozsudek ze dne 2. prosince 1971, 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt v. Rada, Recueil, s. 975.

      (2)  Článek 52 odst. 1 Listiny.


title: Věc T-323/16: Žaloba podaná dne 24. června 2016 – Banco Cooperativo Español v. Jednotný výbor pro řešení krizí

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/30

         Žaloba podaná dne 24. června 2016 – Banco Cooperativo Español v. Jednotný výbor pro řešení krizí
   (Věc T-323/16)
   (2016/C 296/39)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Banco Cooperativo Español, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: D. Sarmiento Ramirez-Escudero, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že čl. 5 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 je nepoužitelný a

               —

               určil, že rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí o úhradě příspěvku předem za finanční rok 2016, jenž je určeno Banco Cooperativo Español, je neplatné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou napadá žalobce rozhodnutí o příspěvku předem do Jednotného fondu pro řešení krizí za finanční rok 2016, přijaté Jednotným výborem pro řešení krizí a oznámené prostřednictvím španělského orgánu pro řešení krizí (Autoridad de Resolución Ejecutiva, FROB) dne 26. dubna 2016, v souladu s článkem 6 prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/81 ze dne 19. prosince 2014, kterým se stanoví jednotné podmínky uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014, pokud jde o příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (Úř. věst. L 13, s. 1).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, založený na námitce protiprávnosti v rámci článku 277 SFEU, směřující k tomu, aby Tribunál určil, že čl. 5 odst. 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. L 11, s. 44), je nepoužitelný. Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že čl. 5 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci:

                           —

                           porušuje čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59, když zavádí systém výpočtu, který požaduje od instituce s konzervativním rizikovým profilem příspěvek předem odpovídající instituci s vysokým rizikovým profilem;

                           —

                           porušuje článek 16 Listiny základních práv Evropské unie, když neodůvodněně omezuje základní právo žalobkyně na svobodu podnikání;

                           —

                           porušuje zásadu proporcionality, když nezohledňuje dvojí započtení některých pasiv žalobkyně, a vede tak ke zjevně neodůvodněnému zbytečnému a nepřiměřenému omezení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 103 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 2014/59 a článku 70 nařízení č. 806/2014, vykládaných ve světle článku 16 Listiny a zásady proporcionality.

         Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že důvody nepoužitelnosti čl. 5 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 jasně ukazují potřebu přizpůsobit její rizikový profil provozní jednoduchosti družstevní sítě, v jejímž čele stojí, jak to vyžadují výše uvedené články. Proto, a vzhledem k tomu, že napadené rozhodnutí, jehož obsah odpovídá striktnímu a doslovnému uplatnění ustanovení, které nijak nezohledňuje uvedený rizikový profil žalobkyně, je třeba mít za to, že je v rozporu s čl. 103 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice 2014/59 a zejména nařízením č. 806/2014, jehož článek 70, týkající se příspěvků předem, odkazuje na ustanovení směrnice 2014/59 a předpisy, které ji provádějí.


title: Věc C-364/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 28. července 2014 – Annette Lorch, Kurt Lorch v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 28. července 2014 – Annette Lorch, Kurt Lorch v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-364/14)
   2014/C 339/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Annette Lorch, Kurt Lorch

      Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Musejí se mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (1) vztahovat přímo na rezervovaný let?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: kolik předcházejících letů letadla použitého při plánovaném letu je relevantních k tomu, aby se jednalo o mimořádné okolnosti? Existuje časové omezení pro zohlednění mimořádných okolností během předcházejících letů? A pokud ano, jak má být stanoveno?

               3)

               Pro případ, že jsou mimořádné okolnosti, které nastanou při předcházejících letech, relevantní pro pozdější let: musí se přiměřená opatření, která má provozující letecký dopravce přijmout podle čl. 5 odst. 3 nařízení, vztahovat pouze na zabránění mimořádným okolnostem nebo i na odvrácení delšího zpoždění?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08 s. 10)


title: Věc C-307/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 30. května 2016 – Stanisław Pieńkowski v. Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 30. května 2016 – Stanisław Pieńkowski v. Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
   (Věc C-307/16)
   (2016/C 335/42)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Stanisław Pieńkowski

      Odpůrce: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

      Předběžné otázky

   Musí být čl. 146 odst. 1 písm. b), články 147, 131 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje použití osvobození od daně na osobu povinnou k dani, která nesplňuje podmínku týkající se dosažení určité výše obratu za předchozí daňové období a ani neuzavřela smlouvu se subjektem, který je oprávněn vracet DPH cestujícím?

      (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-30/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 22. ledna 2014 – Ryanair Ltd v. PR Aviation BV

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 22. ledna 2014 – Ryanair Ltd v. PR Aviation BV
   (Věc C-30/14)
   2014/C 135/20
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd

      Žalovaná: PR Aviation BV

      Předběžné otázky

   Rozšiřuje se účinek [směrnice 96/9/ES] (1) i na online databáze, které nejsou chráněny na základě kapitoly III směrnice autorským právem, a ani na základě kapitoly III zvláštním právem, a to v tom smyslu, že ani v tomto ohledu nemůže být smluvně omezena svoboda užívat takové databáze při (obdobném nebo neobdobném) použití čl. 6 odst. 1 a článku 8 ve spojení s článkem 15 [směrnice 96/9/ES]?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází (Úř. věst. L 77, s. 2; Zvl. vyd. 13/15, s. 459).


title: Věc C-329/08: Žaloba podaná dne 18. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/8

         Žaloba podaná dne 18. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-329/08)
   (2008/C 272/11)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a G. Rozet, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo všechna právní a správní ustanovení nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (1) nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 19 této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/35/ES uplynula dne 30. dubna 2007. Ke dni podání této žaloby žalovaná dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice co se týče oblasti Bruxelles-Capitale (Brusel-Hlavní město).

      (1)  Úř. věst. L 143, s. 56; Zvl. vyd. 15/08, s. 357.


title: Věc F-120/06: Žaloba podaná dne 26. října 2006 – Dálnoky v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/31

         Žaloba podaná dne 26. října 2006 – Dálnoky v. Komise
   (Věc F-120/06)
   (2006/C 310/66)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Noémi Dálnoky (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Horváth, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud

               —

               zrušil oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/47/06 (1) uveřejněné Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO) pro přijetí radů s – mimo jiné – rumunským občanstvím;

               —

               nařídil žalované, aby v budoucnu nezveřejňovala žádné výběrové řízení a aby neprovedla žádné zveřejněné výběrové řízení s požadavkem dokonalé znalosti jednoho konkrétního jazyka Společenství, ale s požadavkem dokonalé znalosti jakéhokoliv jazyka Společenství, pokud není konkrétní jazyk vyžadován zvláštní povahou volných pracovních míst;

               —

               pokud by již výše uvedené výběrové řízení bylo částečně nebo plně provedeno před jeho zrušením Soudem, nařídil žalované odstranit znevýhodnění, které utrpěla žalobkyně nebo jiné osoby z důvodu diskriminujícího ustanovení stanoveného v tomto výběrovém řízení, včetně poskytnutí jiné možnosti ucházet se o pracovní místa, která měla být obsazena výběrovým řízením EPSO/AD/47/06 těm občanům, kteří mohli být odrazeni od přihlášení se z důvodu výše uvedeného diskriminačního ustanovení;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalovaná, rumunská státní příslušnice patřící k maďarské národnostní menšině, s maďarštinou jako mateřským jazykem, tvrdí, že oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/47/06 je tím, že požaduje, že kandidáti musí mít dokonalou znalost rumunského jazyka, v rozporu s právem ES v několika bodech:

               —

               porušuje práva žalobkyně na rovné zacházení a zákaz diskriminace na základě národnostního původu, neboť rumunští občané, jejichž mateřským jazykem je rumunština, jsou nespravedlivě zvýhodněni;

               —

               zakládá diskriminaci na základě státní příslušnosti, která je zakázána služebním řádem a článkem 12 ES, jelikož v dřívějších výběrových řízeních bylo kandidátům dovoleno prokázat dokonalou znalost jazyka Společenství, který nebyl nejrozšířenějším jazykem v jejich členském státě;

               —

               stanoví požadavek, který není dovolen služebním řádem, který umožňuje vyžadovat dokonalou znalost určitého jazyka Společenství oproti jakémukoliv jinému jazyku Společenství pouze tehdy, pokud to vyžaduje konkrétní potřeba související s pracovním místem nebo pokud je to odůvodněno jinou objektivní a legitimní politikou.

      (1)  Úř. věst. C 145 A, 21. 6. 2006.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 31. března 2017 ve věci E-14/16 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností státem ESVO – nedodržení předpisů – směrnice 95/50/ES o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí)

text:
               13.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/17

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 31. března 2017
   ve věci E-14/16
   Kontrolní úřad ESVO v. Island

      (Nesplnění povinností státem ESVO – nedodržení předpisů – směrnice 95/50/ES o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí)

   (2017/C 224/08)
   Ve věci E-14/16, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island nedodržel ustanovení čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 1 až 5, článku 5, čl. 6 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 aktu uvedeného v bodě 17d přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Rady 95/50/ES ze dne 6. října 1995 o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného aktu, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, dne 31. března 2017 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že Island neprovedl v předepsané lhůtě ustanovení čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 1 až 5, článku 5 a čl. 9 odst. 1 aktu uvedeného v bodě 17d přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Rady 95/50/ES ze dne 6. října 1995 o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného aktu;

               2.

               zamítá návrh, pokud jde o nedodržení čl. 6 odst. 1 aktu;

               3.

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc C-637/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 9. prosince 2016 – Florian Hanig v. Société Air France SA

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 9. prosince 2016 – Florian Hanig v. Société Air France SA
   (Věc C-637/16)
   (2017/C 086/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Florian Hanig

      Žalovaný: Société Air France SA

      Předběžná otázka

   Je třeba čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1) vykládat v tom smyslu, že pojem „ve Společenství“ zahrnuje i taková území, která se podle přílohy II Smlouvy o fungování Evropské unie považují za tzv. „zámořské země a území“, na něž se vztahuje pouze zvláštní systém přidružení stanovený v části čtvrté SFEU?

      (1)  Úř. věst L 46, s. 1.


title: Věc T-54/08: Žaloba podaná dne 4. února 2008 – Kyperská republika v. Komise

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/34

         Žaloba podaná dne 4. února 2008 – Kyperská republika v. Komise
   (Věc T-54/08)
   (2008/C 79/65)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kyperská republika (zástupce: P. Kliridis, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit vyhlášení zakázky EuropeAid/125051/D/SUP/CY na zadání zakázky nazvané „Upgrading the Management of the Energy Sector – Energy Metering and Reactive Power compensation“, které bylo zveřejněno pouze v anglickém jazyce na internetové stránce http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ dne 24. listopadu 2007, a zrušit články 5 a 23 vyhlášení zakázky;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že napadené vyhlášení zakázky je protiprávní z následujících důvodů:

               —

               jelikož zaprvé Komise překročila svou pravomoc a porušila právní základ zejména nařízení Rady (ES) č. 389/2006 ze dne 27. února 2006, kterým se vytváří nástroj finanční podpory na posílení hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru a mění nařízení (ES) č. 2667/2000 o Evropské agentuře pro obnovu (1);

               —

               jelikož zadruhé dotčené vyhlášení zakázky je v rozporu nebo je neslučitelné s článkem 299 ES, ve znění článku 19 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (dále jen „Akt o přistoupení z roku 2003“), jakož i s Protokolem č. 10 o Kypru aktu o přistoupení z roku 2003 a

               —

               jelikož zatřetí je vyhlášení zakázky v rozporu nebo je neslučitelné s povinnostmi vyplývajícími z kogentních norem mezinárodního práva a z rezolucí Rady bezpečnosti Spojených národů 541 (1983) a 550 (1984).

      (1)  Úř. věst. L 65, 2006, s. 5.


title: Věc T-357/17: Žaloba podaná dne 6. června 2017 – Aide et Action France v. Komise

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/28

         Žaloba podaná dne 6. června 2017 – Aide et Action France v. Komise
   (Věc T-357/17)
   (2017/C 269/40)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aide et Action France (Paříž, Francie) (zástupce: A. Le Mière, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. dubna 2017, jakož i výzvu k úhradě č. 3241607987 doručenou dne 8. srpna 2016, spolu se všemi právními důsledky;

               —

               uložil Evropské komisi povinnost zaplatit Aide et Action France částku 8 000 eur na základě článku 134 jednacího řádu Tribunálu Evropské unie.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z právního zájmu žalobkyně na podání žaloby a její aktivní legitimace v rozsahu, v němž vůči ní rozhodnutí ze dne 6. dubna 2017 (dále jen „napadené rozhodnutí“) vyvolává právní účinky.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí, jelikož

                           —

                           uvedené rozhodnutí je v rozporu s článkem 296 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) a článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“);

                           —

                           ve zmíněném rozhodnutí není uvedena žádná jasná a jednoznačná skutková a právní okolnost;

                           —

                           Komise poukázala pouze na porušení smluvních povinností, aniž uvedla smluvní ustanovení, které by je mohlo prokázat nebo podložit určující faktor výše předmětného dluhu;

                           —

                           uvedené rozhodnutí je nedostatečně odůvodněné z hlediska jeho samotného kontextu;

                           —

                           vyšetřování a shrnutí skutkových okolností Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) neumožnily žalobkyni pochopit význam opatření, které vůči ní bylo přijato.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nezpřístupnění závěrečné zprávy OLAF předložené Evropské komisi, jelikož

                           —

                           napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 15 odst. 3 SFEU, článkem 42 Listiny, jakož i nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise;

                           —

                           poté, co byla vydána výzva k úhradě a přijato rozhodnutí o inkasu dluhu formou započteni, žalobkyně měla mít přístup k závěrečné zprávě OLAF, aby mohla v plném rozsahu uplatnit své právo na obhajobu;

                           —

                           Komise se měla dohodnout na vnitrostátních podmínkách práva na přístup k dokumentům, na nichž je založeno nepříznivé rozhodnutí;

                           —

                           zásada oznamování vyšetřovacích zpráv a zpráv o ověření Komise byla upravena v dohodě o grantu;

                           —

                           Komise mohla v každém případě zaslat dokument, v němž by skryla určité části.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z absence jakéhokoli opodstatnění napadeného rozhodnutí, a tudíž z porušení SFEU, jelikož

                           —

                           napadené rozhodnutí je v rozporu s článkem 209 SFEU, jakož i s finančními nařízeními č. 966/2012 ze dne 25. října 2012 a č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012;

                           —

                           napadené rozhodnutí se nezakládá na žádné určité, splatné a vymahatelné pohledávce;

                           —

                           všechny prostředky, které žalobkyně obdržela, byly v celém rozsahu použity za účelem provedení programu, na který byly evropské finanční prostředky přiznány, a to v souladu s článkem 14 přílohy 2 dohody o grantu „Grant Contract“.


title: Věc C-8/09: Žaloba podaná dne 9. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/25

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-8/09)
   (2009/C 69/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: C. Cattabriga a J. Sénéchal, zmocněnkyně)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království nesplnilo své povinnosti vyplývající ze směrnice Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk (1) tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nebo o nich, v každém případě, Komisi neuvědomilo;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2006/17/ES uplynula dne 1. listopadu 2006. Ke dni podání této žaloby přitom žalované doposud nepřijalo nezbytná opatření k dosažení souladu se směrnicí nebo o nich, v každém případě, Komisi neuvědomilo.

      (1)  Úř. věst. L 38, s. 40.


title: Věc C-399/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) 16. října 2009 — Marie Landtová v. Česká správa sociálního zabezpečení

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) 16. října 2009 — Marie Landtová v. Česká správa sociálního zabezpečení
   (Věc C-399/09)
   2010/C 24/31
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Marie Landtová

      Žalovaný: Česká správa sociálního zabezpečení

      Předběžné otázky

               1.

               Je třeba vykládat přílohu III část A. bod 6 v návaznosti na čl. 7 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (1), která ponechává použitelným kritérium pro určení nástupnického státu příslušného k zhodnocení dob pojištění získaných zaměstnanými osobami do 31. 12. 1992 v systému sociálního zabezpečení bývalé České a Slovenské Federativní Republiky, tak, že brání aplikaci vnitrostátního pravidla, podle něhož česká instituce sociálního zabezpečení v plném rozsahu hodnotí pro nárok na dávku i pro stanovení její výše dobu pojištění získanou na území bývalé České a Slovenské Federativní Republiky do 31. 12. 1992, i když k jejímu zhodnocení je podle uvedeného kritéria příslušná instituce sociálního zabezpečení Slovenské republiky?

               2.

               Bude-li odpověď na první otázku záporná, je třeba vykládat čl. 12 Smlouvy o založení Evropského společenství ve spojení s čl. 3 odst. 1, čl. 10 a č1. 46 nařízení Rady (ES) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství tak, že brání tomu, aby doba pojištění získaná v systému sociálního zabezpečení bývalé České a Slovenské Federativní Republiky do 31. 12. 1992, která již jednou byla ve stejném rozsahu zohledněna pro dávkové účely v systému sociálního zabezpečení Slovenské republiky, byla podle výše uvedeného vnitrostátního pravidla v plném rozsahu zhodnocena pro nárok na dávku ve stáří i pro stanovení její výše pouze státním příslušníkům České republiky s bydlištěm na jejím území?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2, zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 05 Svazek 01 s. 35


title: Věc C-355/05: Žaloba podaná dne  22. září 2005  Komisí Evropských společenství proti Irsku

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/15

         Žaloba podaná dne 22. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Irsku
   (Věc C-355/05)
   (2005/C 296/28)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. září 2005 žaloba směřující proti Irsku podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Bernhardem Schimou a Doyin Lawumni, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Irsko tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (1), nebo v každém případě tím, že taková ustanovení neoznámilo Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 33 uvedené směrnice.

               2.

               uložil Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 176, 15.7.2003.


title: Věc C-3/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  16. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Utrecht ) – Poseidon Chartering BV v. Marianne Zeeschip VOF, Albert Mooij, Sjoerdtje Sijswerda, Gerrit Schram (Směrnice 86/653/EHS — Nezávislí obchodní zástupci — Pojem obchodní zástupce — Uzavření a obnovování jediné smlouvy během několika let)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Utrecht ) – Poseidon Chartering BV v. Marianne Zeeschip VOF, Albert Mooij, Sjoerdtje Sijswerda, Gerrit Schram
   (Věc C-3/04) (1)

   (Směrnice 86/653/EHS - Nezávislí obchodní zástupci - Pojem obchodní zástupce - Uzavření a obnovování jediné smlouvy během několika let)
   (2006/C 131/14)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank Utrecht
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Poseidon Chartering BV

      Žalovaní: Marianne Zeeschip VOF, Albert Mooij, Sjoerdtje Sijswerda, Gerrit Schram
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Rechtbank Utrecht – Výklad čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (Úř. věst. L 382, s. 17 – Pojem obchodní zástupce – Nezávislý zprostředkovatel, který pro námořního dopravce sjednal za úplatu smlouvu o pronájmu lodi na dobu určitou, jakož i její každoroční prodloužení
   Výrok
   Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že pokud je nezávislý zprostředkovatel pověřen uzavřením jediné smlouvy posléze obnovované po dobu několika let, podmínka trvalosti stanovená uvedeným ustanovením vyžaduje, aby zmocnitel pověřil dotyčného zprostředkovatele sjednáváním následného obnovování této smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc F-24/16: Žaloba podaná dne 13. května 2016 – ZZ v. Komise

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/51

         Žaloba podaná dne 13. května 2016 – ZZ v. Komise
   (Věc F-24/16)
   (2016/C 251/60)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: F. Moyse, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce, kterou žádal žalovanou o přezkum výpočtu svých finančních práv po svém odstoupení z Komise v roce 2000.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí žalované ze dne 15. března 2016, kterým se zamítá stížnost žalobce;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-544/12: Žaloba podaná dne 14. prosince 2012 — Pensa Pharma v. OHIM — Ferring a Farmaceutisk Lab Ferring (PENSA PHARMA)

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/18

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2012 — Pensa Pharma v. OHIM — Ferring a Farmaceutisk Lab Ferring (PENSA PHARMA)
   (Věc T-544/12)
   2013/C 55/32
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pensa Pharma, SA (Valencia, Španělsko) (zástupci: M. Esteve Sanz a M. González Gordon, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ferring BV (Hoofddorp, Nizozemsko) a Farmaceutisk Lab Ferring A/S (Vanlose, Dánsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. října 2012 ve věci R 1883/2011-5; a

               —

               uložil žalovanému a popřípadě vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení a řízení o odvolání před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „PENSA PHARMA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 44 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4954831

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: návrhy na prohlášení neplatnosti byly založeny na důvodech stanovených v čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 a čl. 53 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009, a na přihlášce ochranné známky Beneluxu č. 377513 slovní ochranné známky „PENTASA“ pro výrobky zařazené do třídy 5.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství pro všechny sporné výrobky a služby

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 53 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 207/2009; a

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-206/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Thüringer Oberlandesgericht (Německo) dne 19. května 2008 – Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha) v. Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Thüringer Oberlandesgericht (Německo) dne 19. května 2008 – Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha) v. Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH
   (Věc C-206/08)
   (2008/C 247/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Thüringer Oberlandesgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)

      Žalovaný: Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH
   Předběžné otázky

               1)

               Má se smlouva týkající se služeb (v tomto případě služeb distribuce vody a nakládání s odpadními vodami) kvalifikovat jako koncese na služby ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice – jako protiklad k úplatné smlouvě o službách ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) a písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), pouze z toho důvodu, že dodavatel není přímo odměňován veřejným zadavatelem, ale má právo vybírat odměnu na soukromoprávním základě od třetích osob?

               2)

               Pokud by byla první otázka zodpovězena záporně, jedná se v případě smluv, jak jsou vymezeny v první předběžné otázce, o koncesi na služby, když je sice provozní riziko spojené se spornou službou na základě jejího veřejnoprávního uspořádání (povinné připojení a používání; cenová kalkulace podle zásady krytí nákladů) předem podstatně omezeno, tedy i v případě, kdy by plnění poskytnul sám zadavatel, ale dodavatel toto omezené riziko přebere v plném nebo přinejmenším převážném rozsahu?

               3)

               Má se čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice – v případě záporné odpovědi na druhou otázku – vykládat v tom smyslu, že provozní riziko spojené s poskytnutím služby, především obchodní riziko, se musí kvalitativně přiblížit tomu, které obvykle existuje za podmínek volného trhu s více konkurujícími si poskytovateli?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19.


title: Věc F-2/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. března 2016 – Pasqualetti v. Komise „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec přijatý ESVČ — Příspěvek na zařízení — Denní příspěvek — Místo původu — Místo náboru — Změna místa bydliště — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Soudní přezkum v plné jurisdikci“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/55

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. března 2016 – Pasqualetti v. Komise
   (Věc F-2/15) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec přijatý ESVČ - Příspěvek na zařízení - Denní příspěvek - Místo původu - Místo náboru - Změna místa bydliště - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Soudní přezkum v plné jurisdikci“)
   (2016/C 156/76)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Georgö Pasqualetti (Brusel, Belgie) (zástupce: A. Véghely, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a T. S. Bohr, zmocněnci, poté T. S. Bohr, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo žalobci zamítnuto přiznání příspěvku na zařízení a denního příspěvku a návrh na to, aby byla Komisi uložena povinnost vyplatit mu tyto příspěvky spolu s úroky

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 4. března 2014, kterým bylo panu Pasqualettimu zamítnuto přiznání příspěvku na zařízení a denního příspěvku, které jsou stanoveny v čl. 5 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie, se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se v souladu s platnými ustanoveními služebního řádu ukládá, aby panu Pasqualettimu vyplatila částky příspěvků uvedených v bodě 1) výroku, navýšené o úroky z prodlení, a to ode dne, kdy se tyto příspěvky staly splatnými, a do dne jejich skutečného zaplacení, ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, používané v dotyčném období, navýšené o dva body.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené panem Pasqualettim.

      (1)  Úř. věst. C 96, 23.3.2015, s. 25.


title: Věc C-215/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice, Chancery Division (Spojené království) dne 28. dubna 2014 – Société de Produits Nestlé SA v. Cadbury UK Ltd

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice, Chancery Division (Spojené království) dne 28. dubna 2014 – Société de Produits Nestlé SA v. Cadbury UK Ltd
   (Věc C-215/14)
   2014/C 235/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice, Chancery Division (England and Wales)

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Société de Produits Nestlé SA

      Odpůrkyně: Cadbury UK Ltd

      Předběžné otázky

               1)

               Je pro rozhodnutí, že ochranná známka získala rozlišovací způsobilost v důsledku užívání ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice 2008/95/ES (1), dostatečné, pokud přihlašovatel prokáže, že v daném okamžiku významná část zúčastněných kruhů pozná tuto ochrannou známku a spojí si ji s výrobky přihlašovatele ve smyslu, že kdyby měli uvést, kdo prodává výrobky s touto ochrannou známkou, jmenovali by přihlašovatele; nebo musí přihlašovatel prokázat, že se významná část zúčastněných kruhů řídí touto ochrannou známkou (v kontrastu s případnými dalšími existujícími ochrannými známkami) jako ukazatelem původu výrobku?

               2)

               Pokud je tvar tvořen třemi základními znaky, z nichž jeden vyplývá z povahy samotného výrobku, a dva jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku, je zápis takového tvaru jako ochranné známky vyloučen čl. 3 odst. 1 písm. e) bodem i) a/nebo bodem ii) směrnice 2008/95/ES?

               3)

               Má být čl. 3 odst. 1 písm. e) bod ii) směrnice 2008/95/ES vykládán ve smyslu, že vylučuje zápis tvarů, které jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku s ohledem na způsob, kterým se dané výrobky vyrábí, oproti způsobu, jakým dané výrobky fungují?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (konsolidované znění) (Úř. věst. L 299, s. 25).


title: Věc F-139/12: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2012 — ZZ v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/76

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-139/12)
   2013/C 26/158
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí EPSO, že žalobce nebude zapsán na seznam osob, které uspěly u závěrečných zkoušek vzdělávání, jež je součástí osvědčovacího řízení, jakož i návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit napadený akt;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci zaplatila 10 000 eur jako náhradu škody;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-351/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona – Španělsko) – Estrella Rodríguez Sánchez v. Consum Sociedad Cooperativa Valenciana „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2010/18/EU — Revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená mezi organizacemi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS — Sladění pracovního a rodinného života — Návrat z mateřské dovolené zaměstnané členky družstva — Žádost o zkrácení a rozvržení pracovní doby — Situace, která nespadá do působnosti ustanovení 6 bodu 1 revidované rámcové dohody — Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Španělsko) – Estrella Rodríguez Sánchez v. Consum Sociedad Cooperativa Valenciana
   (Věc C-351/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2010/18/EU - Revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená mezi organizacemi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS - Sladění pracovního a rodinného života - Návrat z mateřské dovolené zaměstnané členky družstva - Žádost o zkrácení a rozvržení pracovní doby - Situace, která nespadá do působnosti ustanovení 6 bodu 1 revidované rámcové dohody - Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
   (2016/C 305/06)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Estrella Rodríguez Sánchez

      Žalovaný: Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Pracovní soud č. 33 v Barceloně, Španělsko) je nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29. 9. 2014.


title: Věc T-393/13: Žaloba podaná dne 1. srpna 2013 — SolarWorld a Solsonica v. Komise

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/21

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2013 — SolarWorld a Solsonica v. Komise
   (Věc T-393/13)
   2013/C 274/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SolarWorld AG (Bonn, Německo) a Solsonica SpA (Cittaducale, Itálie) (zástupci: L. Ruessmann, lawyer, a J. Beck, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská Komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil čl. 1 odst. 2 nařízení Komise (EU) č. 513/2013 (1) v rozsahu, v němž se plná sazba prozatímního antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů, článků a destiček pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky uplatňuje až od 6. srpna 2013;

               —

               uložil celním orgánům členských států používat sazbu antidumpingového cla uvedenou v čl. 1 odst. 2 písm. ii) nařízení Komise (EU) č. 513/2013 od 6. června 2013;

               —

               uložil Komisi, aby žalobkyním zaplatila náhradu škody, protože sazba antidumpingového cla uvedená v čl. 1 odst. 2 písm. ii) nařízení Komise (EU) č. 513/2013 nebyla používána od 6. června 2013, a

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že přijetí čl. 1 odst. 2 písm. i) nařízení Komise (EU) č. 513/2013 porušuje čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1255/2009 (2)

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu v rozsahu, v němž stanovila postupné zavedení prozatímních antidumpingových opatření podle čl. 1 odst. 2 písm. i) nařízení Komise (EU) č. 513/2013

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Komise tím, že přijala čl. 1 odst. 2 písm. i) nařízení Komise (EU) č. 513/2013, dopustila zjevného a závažného porušení své povinnosti řádné péče a povinnosti řádné správy.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise jednala protiprávně, když přijala čl. 1 odst. 2 písm. i) nařízení Komise (EU) č. 513/2013, a tím způsobila žalobkyním újmu, za kterou je Unie odpovědná podle čl. 340 odst. 2 SFEU.

      (1)  Nařízení Komise (EU) č. 513/2013 ze dne 4. června 2013 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky a o změně nařízení (EU) č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence tohoto dovozu pocházejícího nebo odesílaného z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 152, s. 5)

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51)


title: Věc C-162/15 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. března 2017 – Evonik Degussa GmbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Články 101 a 102 SFEU — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 30 — Rozhodnutí Komise konstatující protiprávní kartelovou dohodu na evropském trhu s peroxidem vodíku a perboritanem — Zveřejnění nedůvěrné rozšířené verze tohoto rozhodnutí — Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s některými informacemi — Mandát úředníka pro slyšení — Rozhodnutí 2011/695/EU — Článek 8 — Důvěrnost — Ochrana profesního tajemství — Článek 339 SFEU — Pojem ‚obchodní tajemství nebo jiné důvěrné informace‘ — Informace pocházející z žádosti o shovívavost — Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení — Legitimní očekávání“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. března 2017 – Evonik Degussa GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-162/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Články 101 a 102 SFEU - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 30 - Rozhodnutí Komise konstatující protiprávní kartelovou dohodu na evropském trhu s peroxidem vodíku a perboritanem - Zveřejnění nedůvěrné rozšířené verze tohoto rozhodnutí - Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s některými informacemi - Mandát úředníka pro slyšení - Rozhodnutí 2011/695/EU - Článek 8 - Důvěrnost - Ochrana profesního tajemství - Článek 339 SFEU - Pojem ‚obchodní tajemství nebo jiné důvěrné informace‘ - Informace pocházející z žádosti o shovívavost - Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení - Legitimní očekávání“)
   (2017/C 151/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evonik Degussa GmbH (zástupci: C. Steinle, C. von Köckritz a A. Richter, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Meessen, M. Kellerbauer a F. van Schaik, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 28. ledna 2015, Evonik Degussa v. Komise (T 341/12, EU:T:2015:51) se zrušuje v rozsahu, v němž jím Tribunál rozhodl, že úředník pro slyšení právem odmítl svou pravomoc odpovědět na námitky, vznesené společností Evonik Degussa GmbH na základě dodržení zásad ochrany legitimního očekávání a rovného zacházení, proti zamýšlenému zveřejnění nedůvěrného podrobného znění rozhodnutí Komise C (2006) 1766 final ze dne 3. května 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP proti společnostem Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, Eka Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret SA, Kemira OYJ, L’Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvay SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA a Arkema SA (věc COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan).

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Rozhodnutí Komise C (2012) 3534 final ze dne 24. května 2012, kterým se zamítá žádost o důvěrné zacházení podaná společností Evonik Degussa GmbH, se zrušuje v rozsahu, v němž jím úředník pro slyšení odmítl svou pravomoc odpovědět na námitky, jichž se týká bod 1 výroku tohoto rozsudku.

               4)

               Evonik Degussa GmbH a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15.6.2015.


title: Věc C-617/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court (Spojené království) dne 18. prosince 2012 — Astrazeneca AB v. Comptroller-General of Patents

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court (Spojené království) dne 18. prosince 2012 — Astrazeneca AB v. Comptroller-General of Patents
   (Věc C-617/12)
   2013/C 86/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Astrazeneca AB

      Žalovaný: Comptroller-General of Patents

      Předběžné otázky

               1)

               Může švýcarská registrace, která nebyla vydána ve správním řízení o registraci podle směrnice 2001/83/ES (1), která však byla automaticky uznána Lichtenštejnskem, představovat „první registraci“ pro účely čl. 13 odst. 1 nařízení č. 469/2009/ES (2)?

               2)

               Bude se odpověď na první otázku lišit, pokud:

                           a)

                           soubor klinických údajů, na základě kterých švýcarský orgán udělil registraci, nesplňoval podle Evropské agentury pro léčivé přípravky podmínky pro udělení registrace stanovené nařízením č. 726/2004/ES (3) a/nebo

                           b)

                           švýcarská registrace byla po svém vydání pozastavena a byla obnovena až po předložení dalších údajů?

               3)

               Činí skutečnost, že léčivý přípravek byl v rámci EHP poprvé registrován na základě švýcarské registrace, automaticky uznané v Lichtenštejnsku, která nebyla vydána podle směrnice 2001/83/ES, tento výrobek nezpůsobilý k udělení dodatkového ochranného osvědčení podle článku 2 nařízení č. 469/2009, jestliže se čl. 13 odst. 1 nařízení č. 469/2009 vztahuje pouze na registrace vydané ve správním řízení o registraci podle směrnice 2001/83/ES?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229).


title: Věc T-319/13: Žaloba podaná dne 11. června 2013 — Elmaghraby a El Gazaerly v. Rada

text:
               24.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/12

         Žaloba podaná dne 11. června 2013 — Elmaghraby a El Gazaerly v. Rada
   (Věc T-319/13)
   2013/C 245/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ahmed Alaeldin Amin Abdelmaksoud Elmaghraby (Káhira, Egypt) a Naglaa Abdallah El Gazaerly (Londýn, Spojené království) (zástupci: D. Pannick, QC, M. Lester, Barrister, a M. O'Kane, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2013/144/SZBP ze dne 21. března 2013, kterým se mění rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. L 82, s. 54), v rozsahu, v němž se týká žalobců,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Rada náležitě a dostatečně neodůvodnila rozhodnutí použít opatření z roku 2013 na žalobce.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že kritéria pro použití opatření na žalobce byla splněna, jelikož určení žalobců nespočívá na právním ani skutkovém základě.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Rada porušila své povinnosti v oblasti ochrany údajů uložené nařízením (ES) č. 45/2001 (1) a směrnicí 95/46/ES (2).

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Rada nezajistila právo žalobců na obhajobu ani jejich právo na účinnou soudní ochranu.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Rada neodůvodněně a nepřiměřeně porušila základní práva žalobců, včetně jejich práva na ochranu vlastnictví, podnikatelské činností a dobrého jména.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů.


               14.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/26

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 2. prosince 2009 proti Islandu
   (Věc E-8/09)
   2010/C 8/09
   Dne 2. prosince 2009 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Xavierem Lewisem a Florence Simonettiovou, žalobu proti Islandu k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodu 5 kapitoly III přílohy II k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výtahů) a začleněného k Dohodě o EHP protokolem č. 1 k této dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnila Islandská republika své povinnosti podle tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP
               a dále

               2)

               že Islandská republika nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Věc se týká neprovedení směrnice o strojních zařízeních.

               —

               Kontrolní úřad ESVO prohlašuje, že od Islandu neobdržel žádné informace o provedení směrnice o strojních zařízení v islandském právu ani nemá k dispozici žádné informace o tom, že by Island přijal opatření nutná k zajištění souladu s touto směrnicí.

               —

               Kontrolní úřad ESVO prohlašuje, že Island nepopřel, že neuvedl v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro zajištění souladu s uvedenou směrnicí.


title: Věc C-154/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyško) dne 27. března 2017 – SIA „E LATS“ v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyško) dne 27. března 2017 – SIA „E LATS“ v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-154/17)
   (2017/C 195/18)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: SIA „E LATS“

      Odpůrce: Valsts ieņēmumu dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 311 odst. bod. 1 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán v tom smyslu, že za použité zboží mají být považovány použité výrobky získané obchodníkem, které obsahují drahé kovy nebo drahokamy (jako je tomu v posuzovaném případě) a které se opětovně prodávají hlavně proto, aby z nich drahé kovy a drahokamy, jež jsou v nich obsaženy, byly vyjmuty?

               2)

               Je v případě kladné odpovědi na první otázku pro účely omezení použitelnosti zvláštního režimu relevantní, zná-li obchodník úmysl pozdějšího kupce, jímž je vyjmutí drahých kovů nebo drahokamů obsažených v použitém zboží, nebo jsou relevantní objektivní charakteristiky obchodní operace (množství zboží, právní statut protistrany v obchodním vztahu, atd.)?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


20150731012616642015/C 270/132562014CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150611121211Věc C-256/14: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira „Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Články 9, 73, čl. 78 první pododstavec písm. a) a čl. 79 první pododstavec písm. c) – Základ daně – Zahrnutí částky komunálních poplatků za využívání prostoru pod zemským povrchem uhrazených společností, jež má koncesi na distribuční síť zemního plynu, do základu DPH, jež souvisí s plněním poskytnutým touto společností společnosti dodávající zemní plyn“
 ---documentbreak--- C2702015CS1210120150611CS0013121121Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-256/14) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Články 9, 73, čl. 78 první pododstavec písm. a) a čl. 79 první pododstavec písm. c) — Základ daně — Zahrnutí částky komunálních poplatků za využívání prostoru pod zemským povrchem uhrazených společností, jež má koncesi na distribuční síť zemního plynu, do základu DPH, jež souvisí s plněním poskytnutým touto společností společnosti dodávající zemní plyn““2015/C 270/13Jednací jazyk: portugalština
      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA

      Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Výrok

   Článek 9 odst. 1, článek 73, čl. 78 první pododstavec písm. a) a čl. 79 první pododstavec písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že částka takových poplatků, jako jsou poplatky, o něž se jedná ve věci v původním řízení, kterou z důvodu užívání veřejného majetku obcí platí společnost s koncesí na distribuční síť zemního plynu těmto obcím a kterou tato společnost následně přenáší na jinou společnost, která zajišťuje dodávky zemního plynu, a tato společnost pak na konečné spotřebitele, musí být zahrnuta do základu daně z přidané hodnoty, jež se uplatní na plnění poskytnuté první z těchto společností společnosti druhé podle článku 73 této směrnice.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Volba předsedy Soudního dvora

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/2

         Volba předsedy Soudního dvora
   2009/C 267/03
   Dne 7. října 2009 zvolili soudci Soudního dvora Evropských společenství na základě čl. 7 odst. 1 jednacího řádu p. Skourise předsedou Soudního dvora na období od 7. října 2009 do 6. října 2012.


title: Věc F-1/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. dubna 2013 — Andersen v. Účetní dvůr ( „Veřejná služba — Úředníci — Odchod do invalidního důchodu — Článek 78 služebního řádu — Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/86

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. dubna 2013 — Andersen v. Účetní dvůr
   (Věc F-1/12) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Odchod do invalidního důchodu - Článek 78 služebního řádu - Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba)
   2013/C 225/198
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Henrik Andersen (Hals, Dánsko) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: T. Kennedy, N. Scafarto a B. Schäfer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Účetního dvora zamítajícího náhradu ztrát, které žalobce údajně utrpěl v důsledku nástupu do invalidního důchodu

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná.

               2)

               Henrik Andersen ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Účetním dvorem Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012, s. 29.


title: Věc C-4/06 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 20. září 2006 – Jamal Ouariachi v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Žaloba na náhradu škody — Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/21

         Usnesení Soudního dvora ze dne 20. září 2006 – Jamal Ouariachi v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-4/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)
   (2006/C 294/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Jamal Ouariachi (zástupce: F. Blanmailland, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Dintilhac a G. Boudot, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 26. října 2005, ve věci T-124/04, J. Ouariachi v. Komise, kterým byla žaloba podaná žalobcem, domáhající se získání náhrady škody, která mu údajně vznikla v důsledku domnělých protiprávních jednání zaměstnance delegace Komise v Chartúmu (Súdán), odmítnuta jako zjevně neopodstatněná
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Panu Ouariachimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


title: Věc T-333/12: Usnesení Tribunálu ze dne 5. prosince 2012 — Soltau v. Komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. prosince 2012 — Soltau v. Komise
   (Věc T-333/12) (1)

   2013/C 32/50
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 303, 6.10.2012.


title: Věc C-132/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel te Brussel (Belgie) dne 5. března 2007 – Beecham Group plc, SmithKline Beecham plc, Glaxo Group Ltd, Stafford-Miller Ltd, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare NV, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare BV v. Andacon NV

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel te Brussel (Belgie) dne 5. března 2007 – Beecham Group plc, SmithKline Beecham plc, Glaxo Group Ltd, Stafford-Miller Ltd, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare NV, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare BV v. Andacon NV
   (Věc C-132/07)
   (2007/C 117/17)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank van Koophandel te Brussel
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Beecham Group plc, SmithKline Beecham plc, Glaxo Group Ltd, Stafford-Miller Ltd, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare NV, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare BV

      Žalovaná: Andacon NV
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1891/04 (1) v tom smyslu, že je příslušným celním útvarům nebo příslušnému celnímu úřadu zakázáno informovat podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1383/03 (2) nebo provést (nechat provést) kontrolu podle čl. 9 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1383/03, dokud nebyla žádost o přijetí opatření doručená před 1. červencem 2004 doplněna o prohlášení uvedené v článku 6 nařízení č. 1383/03? Je jinými slovy toto prohlášení formální podmínkou další platnosti žádosti o přijetí opatření?

               2)

               Je třeba vykládat čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1383/03 v tom smyslu, že umožnil celní správě v Antverpách předložit majitelce ochranné známky šest vzorků zboží, aby bylo možno určit, zda se jedná o napodobené zboží s tím, že toto oznámení vzorku nelze ztotožnit s důkladnou kontrolou ve smyslu čl. 9 odst. 3 druhého pododstavce nařízení č. 1383/03, u níž je přípustné přesně kontrolovat původ a místo, odkud bylo zboží dovezeno, či s důkladnou technickou analýzou odebraného vzorku podle čl. 9 odst. 3 poslední věty nařízení č. 1383/03? Pokud bude odpověď na tuto otázku kladná: Mělo se toto předložení uskutečnit v rámci lhůty tří pracovních dnů uvedené v čl. 4 odst. 1 nařízení?

               3)

               Brání nařízení (ES) č. 1383/03 tomu, aby belgičtí celní úředníci předávali dále informace, které byly získány v rámci provádění nařízení, mimo kanály stanovené v nařízení – tím je myšlen mj. čl. 9 odst. 2 a čl. 9 odst. 3 první pododstavec nařízení – např. v rámci výslechu svědků nebo předložení písemností nařízeného belgickými soudy?

               4)

               Brání nařízení (ES) č. 1383/03 tomu, aby byly informace, které byly získány při použití čl. 4 odst. 2 (viz otázka 2) a čl. 9 odst. 2 a 3 – jiné než informace, uvedené v čl. 9 odst. 3 prvním pododstavci – nebo při provádění výslechu svědků nebo předložení písemností nařízeném belgickým soudcem (viz otázka 3), využity v rámci řízení, které neslouží k tomu, aby byly odhaleny napodobeniny zboží, např. v rámci řízení týkajícího se boje proti paralelním dovozům?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1891/2004 ze dne 21. října 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1383/2003 o zásahu celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení některých práv k duševnímu vlastnictví a opatřeních, která mají být přijata vůči zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušilo (Úř. věst. L 328, s. 16).

      (2)  Úř. věst. L 196, 2.8.2003, s. 7.


title: Věc C-652/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. prosince 2011 Mindo Srl proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 5. října 2011 ve věci T-19/06, Mindo Srl v. Evropská komise

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. prosince 2011 Mindo Srl proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 5. října 2011 ve věci T-19/06, Mindo Srl v. Evropská komise
   (Věc C-652/11 P)
   2012/C 49/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Mindo Srl (zástupci: C. Osti, A. Prastaro, G. Mastrantonio, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v celém rozsahu rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2011 ve věci T-19/06 Mindo v. Komise, a v důsledku toho

               —

               vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl ve věci samé, jelikož napadený rozsudek zbavil Mindo jejího práva na úplný soudní přezkum v prvním stupni,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek je založen na těchto důvodech:

               Tribunál tvrdí, že Mindo nemá zájem na pokračování v řízení, protože by nemohla mít žádný prospěch ze zrušení napadeného rozsudku ani ve vztahu k žalobě Alliance One International Inc. („Alliance One“) o vrácení části zaplacené pokuty ani ve vztahu k následným žalobám třetích osob na náhradu škody.

               Zaprvé navrhovatelka tvrdí, že výše uvedené závěry by se měly zrušit, protože porušují platné zákony, zakládají se na zkreslení skutkového stavu a každopádně se vyznačují nedostatečným a rozporuplným odůvodněním.

               Zadruhé navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek musí být zrušen, neboť společnost Mindo zbavuje jejího práva na přístup k soudu (a v důsledku toho jejího práva na úplný soudní přezkum), nebo, v případě, že by byl napadený rozsudek vykládán v tom smyslu, že Mindo a Alliance One měly společně podat žalobu v prvním stupni, protože porušuje jejich právo na obhajobu.


title: Věc T-439/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Sport-pari v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Restriktivní opatření přijatá proti Bělorusku — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo být vyslechnut — Nesprávné posouzení“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Sport-pari v. Rada
   (Věc T-439/11) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Restriktivní opatření přijatá proti Bělorusku - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo být vyslechnut - Nesprávné posouzení“)
   (2015/C 034/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sport-pari ZAO (Minsk, Bělorusko) (zástupci: V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte a T. Milašauskas, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a M. Bishop, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: T. Scharf a E. Paasivirta, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/357/SZBP ze dne 20. června 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 161, s. 25), nařízení Rady (EU) č. 588/2011 ze dne 20. června 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 161, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/666/SZBP ze dne 10. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních proti Bělorusku (Úř. věst. L 265, s. 17), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1000/2011 ze dne 10. října 2011, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 265, s. 8), rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 285, s. 1) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 307, s. 7), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2011/357/SZBP ze dne 20. června 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska, nařízení Rady (EU) č. 588/2011 ze dne 20. června 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska, rozhodnutí Rady 2011/666/SZBP ze dne 10. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních proti Bělorusku, prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1000/2011 ze dne 10. října 2011, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Sport-pari ZAO.

               2)

               Rada Evropské unie ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady řízení vynaložené Sport-pari.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


title: Věc T-419/11: Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – ETAD v. Komise „Státní podpory — Zrušení napadeného aktu — Bezpředmětnost sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – ETAD v. Komise
   (Věc T-419/11) (1)

   („Státní podpory - Zrušení napadeného aktu - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 222/22)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Etaireia Akiniton Dimosiou AE (ETAD), dříve Ellinika Touristika Akinita AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Frangakis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, H. van Vliet a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Elliniko Kazino Kerkyras AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Frangakis, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení Komise ze dne 24. května 2011 o státní podpoře C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09), kterou Řecko poskytlo některým řeckým kasinům (Úř. věst. L 285, s. 25).

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Etaireia Akiniton Dimosiou AE (ETAD) a Elliniko Kazino Kerkyras AE.

               3)

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-54/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace di Revere (Itálie) dne 2. února 2012 — trestní řízení proti Liung Hong Yang

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace di Revere (Itálie) dne 2. února 2012 — trestní řízení proti Liung Hong Yang
   (Věc C-54/12)
   2012/C 98/35
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di Pace di Revere

      Účastník původního trestního řízení

   Liung Hong Yang

      Předběžné otázky

               1)

               Brání články 2, 4, 6, 7, 8 směrnice 2008/115/ES (1), vzhledem k zásadě loajální spolupráce a užitečného účinku směrnic, možnosti, aby státnímu příslušníkovi třetí země, který se neoprávněně zdržuje v členském státě, byl ještě předtím, než porušil příkaz k vyhoštění vydaný správním orgánem, uložen peněžitý trest, který lze jako trestní sankci nahradit trestem domácího vězení, pouze na základě neoprávněného vstupu a pobytu?

               2)

               Brání články 2, 15 a 16 směrnice 2008/115/ES, vzhledem k zásadě loajální spolupráce a užitečného účinku směrnic, možnosti, aby členský stát po přijetí směrnice přijal právní předpis, který stanoví, že státní příslušník třetí země, který se neoprávněně zdržuje v členském státě, se potrestá peněžitým trestem, který lze nahradit okamžitě vykonatelným vyhoštění jako trestnou sankcí, aniž by byl dodržen postup a aby byla respektována cizincova práva stanovená ve směrnici?

               3)

               Brání zásada loajální spolupráce zakotvená v článku 4 odst. 3 SEU vnitrostátnímu ustanovení, které bylo přijato v průběhu lhůty k provedení směrnice s cílem obejít či v každém případě omezit rozsah působnosti směrnice a jaká opatření má soud přijmout v případě, že se prokáže existence takového cíle?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98.


title: Výmaz věci C-238/04

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/20

         Výmaz věci C-238/04 (1)

   (2005/C 45/44)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 2. prosince 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-238/04: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc T-639/11: Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2012 — Heads! v. OHIM (HEADS) ( „Ochranná známka Společenství — Zamítnutí zápisu — Zpětvzetí přihlášky — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2012 — Heads! v. OHIM (HEADS)
   (Věc T-639/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 366/68
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Heads! GmbH & Co. KG (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Jaeger-Lenz a T. Bösling, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. října 2011 (věc R 2348/2010-1) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky „HEADS“ jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


title: Věc T-180/07: Žaloba podaná dne 24. května 2007 – Promomadrid Desarrollo Internacional de Madrid v. OHIM (MADRIDEXPORTA)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/41

         Žaloba podaná dne 24. května 2007 – Promomadrid Desarrollo Internacional de Madrid v. OHIM (MADRIDEXPORTA)
   (Věc T-180/07)
   (2007/C 155/74)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Promomadrid Desarrollo Internacional de Madrid, S.A. (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Aznar Alonso, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2007, kterým byla zamítnuta přihláška složené ochranné známky č. 4 659 553 vztahující se k třídám 16, 35, 36, 38, 39, 41 a 42, není v souladu s nařízením Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství;

               —

               prohlásit, že čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 se nepoužije na složenou ochrannou známku Společenství MADRIDEXPORTA č. 4 659 553 a že se namísto něho použije čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení;

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: složená ochranná známka „MADRIDEXPORTA“ (přihláška č. 4 659 553) pro výrobky a služby tříd 16, 35, 36, 38, 39, 41 a 42.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. září 2005 ve věci C-278/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/88/ES a 2001/93/ES — Sanitární politika — Ochrana prasat — Neprovedení)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 8. září 2005
   ve věci C-278/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/88/ES a 2001/93/ES - Sanitární politika - Ochrana prasat - Neprovedení)
   (2005/C 271/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-278/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti státem na základě článku 226 ES, podaná dne 29. června 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Braun a A. Bordes) proti Spolkové republice Německo (zmocněnkyně: A. Tiemann), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda, M. Ilešič a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/88/ES ze dne 23. října 2001 a se směrnicí Komise 2001/93/ES ze dne 9. listopadu 2001, kterou se mění směrnice 91/630/EHS, kterou se stanoví minimální požadavky pro ochranu prasat, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedených směrnic.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11. 9. 2004.


title: Věc T-335/09: Usnesení Tribunálu ze dne 21. října 2011 — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Program MEDA I — Zvláštní dohoda o financování — Plná moc udělená Evropské unii k vymožení pohledávek Marockého království vůči třetí osobě — Oznámení o dluhu — Upomínka — Akty neoddělitelné od smlouvy — Akt nenapadnutelný žalobou — Nepřípustnost“ )

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. října 2011 — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril v. Komise
   (Věc T-335/09) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Program MEDA I - Zvláštní dohoda o financování - Plná moc udělená Evropské unii k vymožení pohledávek Marockého království vůči třetí osobě - Oznámení o dluhu - Upomínka - Akty neoddělitelné od smlouvy - Akt nenapadnutelný žalobou - Nepřípustnost)
   2011/C 370/41
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE (Porto, Portugalsko) (zástupci: A. Pinto Cardoso a L. Fuzeta da Ponte, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A.-M. Rouchaud-Joët a S. Delaude, zmocněnci, ve spolupráci s R. Faria da Cunhou, advokátem)

      Předmět

   Návrh na zrušení jednak oznámení o dluhu č. 3 230 905 272 vydaného Komisí dne 12. června 2009, a jednak dopisu ze dne 3. srpna 2009, kterým Komise nařídila zaplacení částky požadované v oznámení o dluhu, jakož i příslušejících úroků z prodlení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-397/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  18. listopadu 2005  – Fédération de l'hospitalisation privée v. Komise

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/25

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 18. listopadu 2005 – Fédération de l'hospitalisation privée v. Komise
   (Věc T-397/03) (1)

   (2006/C 22/46)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004