title: Věc T-13/12: Žaloba podaná dne 9. ledna 2012 — Andechser Molkerei Scheitz v. Komise

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/25

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2012 — Andechser Molkerei Scheitz v. Komise
   (Věc T-13/12)
   2012/C 89/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (Andechs, Německo) (zástupce: H. Schmidt, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Komise (EU) č. 1131/2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o steviol-glykosidy, v části, ve které toto nařízení steviol-glykosidy získané z listů rostliny Stevia rebaudiana Bertoni povoluje pro použití pouze jako potravinářské přídatné látky a ne jako rostlinné složky potravin zemědělského původu nebo jako aromatické přípravky;

               —

               určit, že Evropská unie je povinna nahradit žalobkyni škodu, která jí vzniká tím, že nařízení Komise (EU) č. 1131/2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, steviol-glykosidy získané z listů rostliny Stevia rebaudiana Bertoni povoluje pro použití pouze jako potravinářské přídatné látky a ne jako rostlinné složky potravin zemědělského původu nebo jako aromatické přípravky a jiné podniky proto steviol-glykosidy používají k výrobě svých konvenčních mléčných výrobků a žalobkyni tím v rámci hospodářské soutěže vytlačují, zatímco žalobkyni je jako bio-mlékárně a výrobci bio-produktů požadavky nařízení (ES) č. 834/2007 a č. 889/2009 bráněno v používání steviol-glykosidů jako potravinářských přídatných látek i tehdy, jestliže je extrakcí v rámci postupů, které jsou unijním právem schváleny pro bioprodukty, získává z biologicky vypěstovaných listů rostliny Stevia (rebaudiana Bertoni).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá nařízení Komise (EU) č. 1131/2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o steviol-glykosidy (1), v části, ve které toto nařízení steviol-glykosidy získané z listů rostliny Stevia rebaudiana Bertoni povoluje pro použití pouze jako potravinářské přídatné látky a ne jako rostlinné složky potravin zemědělského původu nebo jako aromatické přípravky.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: Porušení zásady „non ultra vires“
               Žalobkyně zaprvé uplatňuje, že Komise se steviol-glykosidy získanými z listů rostliny Stevia rebaudiana Bertoni, neprávem zachází jako s potravinářskými přídatnými látkami a předmětné nařízení proto vydala mimo rámec kompetencí, který jí byl svěřen. Steviol-glykosidy jsou diferenciovaně vybírány pro svou chuť. Nejsou proto používány z technologických důvodů jako potravinářské přídatné látky podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1333/2008 (2), nýbrž ve smyslu pátého bodu odůvodnění tohoto nařízení výlučně za účelem dodání vůně nebo chuti. Steviol-glykosidy je tudíž nutno považovat za rostlinné složky potravin nebo za aromatické přípravky. Komise proto jednala ultra vires.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Porušení základního práva na rovné zacházení
               Žalobkyně zadruhé uplatňuje, že bylo porušeno její základní právo na rovné zacházení ve smyslu zákazu svévole, neboť jako bio-mlékárně je jí bráněno ve výrobě a uvádění na trh bio-jogurtu s bio-steviol-glykosidy, zatímco jejím konkurentům, kteří nabízí jogurt pocházející z konvenčního zemědělství, bylo používání steviol-glykosidů dovoleno. Používání bio-steviol-glykosidů jako potravinářské přídatné látky je zakázáno čl. 19 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 834/2007 (3), podle nějž je možné při produkci použít pouze potravinářské přídatné látky, které byly schváleny pro bio-produkty. K tomuto schválení nedošlo ani článkem 27 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 889/2008 (4), ani zařazením do pozitivního seznamu přílohy VIII části A tohoto nařízení. Komise tedy prostřednictvím povolení steviol-glykosidů pouze jako potravinářských přídatných látek protiprávně a způsobem, jenž omezuje hospodářskou soutěž, zasáhla do trhu ve prospěch subjektů nabízejících konvenční produkty.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Porušení základního práva na ochranu vlastnictví a svobody vykonávat živnostenskou činnost
               Žalobkyně zatřetí uvádí porušení svého základního práva na ochranu vlastnictví a porušení své svobody vykonávat živnostenskou činnost.

               4)

               Třetí žalobní důvod: Nedostatek odůvodnění
               Nařízení č. 1131/2011 je krom toho nedostatečně odůvodněno, protože v bodech odůvodnění se neuvádí, proč je se steviol-glykosidy, které slouží výlučně ochucení, oslazení a dodání jemně trpké příchuti, zacházeno jako s potravinářskými přídatnými látkami.

      (1)  Nařízení Komise (EU) č. 1131/2011 ze dne 11. listopadu 2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o steviol-glykosidy (Úř. věst. L 295, s. 205).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 ze dne 16. prosince 2008 o potravinářských přídatných látkách (Úř. věst. L 354, s. 16).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení (EHS) č. 2092/91 (Úř. věst. L 189, s. 1).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 889/2008 ze dne 5. září 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů, pokud jde o ekologickou produkci, označování a kontrolu (Úř. věst. L 250, s. 1).


               18.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/8

         Žaloba společnosti DB Schenker ze dne 9. července 2012 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-7/12)
   2012/C 314/08
   Společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS (společně označované „DB Schenker“), zastoupené advokátem Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norsko, podaly dne 9. července 2012 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobci požadují, aby Soud ESVO:
   v souvislosti s žalobou pro nečinnost:

               1)

               prohlásil, že žalovaná strana porušila čl. 37 odst. 1 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru tím, že se nevyjádřila k žádosti o přístup k úplnému spisu ve věci ESA č. 34250 (Norway Post/Privpak), kterou jí žalobci předložili dne 3. srpna 2010, přestože se jedná o povinnost, kterou jí ukládají Pravidla pro přístup k dokumentům, Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru a Dohoda o EHP, a dále

               2)

               uložil žalované straně náhradu nákladů řízení;

         v souvislosti s žalobou o náhradu škody vydal mezitímní rozsudek o odpovědnosti žalované strany a odložil do další fáze řízení otázku vyčíslení škod, které žalovaná strana způsobila:

               1)

               konstatoval, že nečinnost žalované strany ode dne 7. září 2010 do kteréhokoli pozdějšího data, kdy se žalovaná strana zákonem stanoveným postupem vyjádřila k žádosti žalobců o přístup k úplnému spisu ve věci ESA č. 34250 (Norway Post) ze dne 3. srpna 2010, měla takovou povahu, že žalovaná strana nese odpovědnost za škody, včetně úroků z prodlení, na základě čl. 46 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru;

               2)

               do šesti měsíců poté, co žalovaná strana zákonem stanoveným postupem vymezí svůj postoj k žádosti žalobců o přístup k úplnému spisu ve věci ESA č. 34250 (Norway Post) ze dne 3. srpna 2010, žalobci informují Soudní dvůr o požadované výši odškodného a o tom, zda obě strany s touto částkou souhlasí;

               3)

               pokud se strany na částce odškodného nedohodnou, předloží v téže lhůtě Soudnímu dvoru své výpočty výše škod, které způsobila nečinnost žalované strany v souvislosti se žádostí žalobců o přístup k úplnému spisu ve věci ESA č. 34250 (Norway Post) ze dne 3. srpna 2010;

               4)

               uložil žalované straně náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žalobci, společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS, jsou členy mezinárodní přepravní a logistické skupiny DB Schenker, jejímž vlastníkem je Deutsche Bahn AG. Společnost Schenker North AB řídí činnosti skupiny v oblasti pozemní, námořní a železniční přepravy v Norsku, Švédsku a Dánsku, včetně dceřiných společností Schenker Privpak AS a Schenker Privpak AB (dále společně označované „DB Schenker“).

               —

               Dne 14. července 2010 přijal Kontrolní úřad ESVO rozhodnutí ve věci č. 34250 (Norway Post/Privpak), ve kterém konstatoval, že podnik Norway Post zneužil svého dominantního postavení na trhu balíkových služeb mezi podnikem a spotřebitelem v období let 2000–2006. Rozhodnutí bylo potvrzeno Soudem ESVO ve věci E-15/10 Posten Norge AS v. Kontrolní úřad ESVO. Žalobci podali na Norway Post žalobu o náhradu škod, které utrpěli v důsledku jejího protiprávního jednání, a chtějí přezkoumat, jak žalovaná strana vedla vyšetřovací a správní řízení. Dne 3. srpna 2010 žalobci předložili žádost o přístup k dokumentům patřícím k věci ESA č. 34250 podle Pravidel přístupu k dokumentům stanovených rozhodnutím Kontrolního úřadu ESVO č. 407/08/KOL ze dne 27. června 2008.

               —

               Dne 8. března 2012 podali žalobci na žalovanou stranu oznámení před zahájením soudního řízení podle čl. 37 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru s tím, že žalující strana nepřijala konečné rozhodnutí ohledně žádosti o přístup, kterou k ní podali dne 3. srpna 2010. Žalobci tvrdí, že žalovaná strana nerozhodla o jejich žádosti o přístup k dokumentům ani po uplynutí zákonem stanoveného období před zahájením soudního řízení, čímž jim způsobila další škodu.

         Žalobci tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

               —

               porušil článek 37 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru tím, že nesplnil svou zákonem stanovenou povinnost rozhodnout o žádosti o přístup, kterou žalobci podali dne 3. srpna 2010, a dále

               —

               porušil čl. 46 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru tím, že nesplnil svou zákonem stanovenou povinnost včas rozhodnout ve věci žádosti o přístup, kterou mu žalobci podali dne 3. srpna 2010, a vyřídit žádost v souladu s předpisy.


title: Věc T-681/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Environmental Manufacturing v. EUIPO – Société Elmar Wolf (Znázornění vlčí hlavy) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška k zápisu ochranné známky Evropské unie znázorňující vlčí hlavu — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka Outils WOLF — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Environmental Manufacturing v. EUIPO – Société Elmar Wolf (Znázornění vlčí hlavy)
   (Věc T-681/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška k zápisu ochranné známky Evropské unie znázorňující vlčí hlavu - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka Outils WOLF - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 195/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, QC)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Société Elmar Wolf (Wissembourg, Francie) (zástupce: N. Boespflug, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. září 2015 (věc R 1252/2015-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Société Elmar Wolf a Environmental Manufacturing.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Environmental Manufacturing se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc T-107/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  18. ledna 2006  – Regione Marche v. Komise ( Středozemní integrovaný program (PIM) pro Regione Marce (Itálie) — Ukončení finanční pomoci — Výdaje, které nelze uplatnit — Žaloba na neplatnost — Nedostatek právního základu — Legitimní očekávání — Nedostatek odůvodnění )

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/15

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. ledna 2006 – Regione Marche v. Komise
   (Věc T-107/03) (1)

   („Středozemní integrovaný program (PIM) pro Regione Marce (Itálie) - Ukončení finanční pomoci - Výdaje, které nelze uplatnit - Žaloba na neplatnost - Nedostatek právního základu - Legitimní očekávání - Nedostatek odůvodnění“)
   (2006/C 74/30)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Regione Marche (zástupci: A. Pappalardo, M. Merola a D. Domenicucci, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: E. de March a L. Flynn, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise vyplývajícího z dopisu zaslaného dne 18. prosince 2002 italské vládě a kterým se ukončuje finanční pomoc Společenství udělená ze Středomořského integrovaného programu (PIM) pro Regione Marche (Itálie)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 124, 24.5.2003.


title: Věc T-223/13: Žaloba podaná dne 22. dubna 2013 — Cofresco Frischhalteprodukte v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/35

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2013 — Cofresco Frischhalteprodukte v. Komise
   (Věc T-223/13)
   2013/C 171/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG (Minden, Německo) (zástupce: H. Weil, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil s okamžitým účinkem na základě článku 263 SFEU směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech, v rozsahu, ve kterém přidává mezi příklady výrobků, které jsou odpadem „role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály (např. plastová fólie, alobal, papír)“

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné nebo podobné jako prvních pět žalobních důvodů uplatněných ve věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise.


title: Věc T-94/16: Žaloba podaná dne 1. března 2016 – Sheridan v. Parlament

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/33

         Žaloba podaná dne 1. března 2016 – Sheridan v. Parlament
   (Věc T-94/16)
   (2016/C 145/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gavin Sheridan (Midleton, Irsko) (zástupce: N. Pirc Musar, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)13844 C ze dne 14. ledna 2016, kterým byla zamítnuta potvrzující žádost žalobce o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné náklady a nákladech na parlamentní asistenci členů Evropského parlamentu;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení podle článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vynaložených všemi vedlejšími účastníky.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a základní argumenty vznesené žalobcem jsou v podstatě totožné nebo podobné se žalobními důvody a základními argumenty uplatňovanými v rámci věci T-639/15, Psara v. Parlament (Úř. věst. 2016, C 48, s. 53).


title: Věc C-618/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 23. listopadu 2015 – Concurrence Sàrl v. Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/37

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 23. listopadu 2015 – Concurrence Sàrl v. Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl
   (Věc C-618/15)
   (2016/C 038/51)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Concurrence Sàrl

      Odpůrci: Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán v tom smyslu, že v případě tvrzeného porušení zákazů dalšího prodeje mimo síť selektivní distribuce a na on-line tržišti, k němuž došlo zveřejněním nabídek k prodeji na internetových stránkách provozovaných v různých členských státech, má smluvní distributor, který se pokládá za poškozeného, možnost podat žalobu na ukončení protiprávního stavu, který z toho plyne, k soudu členského státu, na jehož území jsou nebo byly přístupné obsahy zveřejněné na internetu, nebo je třeba, aby existovala jiná souvislost?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1.


title: Věci T-40/12 a T-183/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Europol „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování informatických služeb týkajících se systému správy dokumentů a internetových stránek podniku — Odmítnutí nabídky uchazeče — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Transparentnost — Přiměřenost — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Europol
   (Věci T-40/12 a T-183/12) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování informatických služeb týkajících se systému správy dokumentů a internetových stránek podniku - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Transparentnost - Přiměřenost - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2015/C 007/30)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbruck, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: V. Christianos a S. Paliou, advokáti)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: J. Teal a T. de Maignas, zmocněnci, ve spolupráci s P. Anestisem, advokátem, C. Kennedy-Loest, solicitor, N. Pourbaixem a D. Vallindasem, advokáty)

      Předmět věci

   Ve věci T-40/12 návrh na zrušení rozhodnutí Evropského policejního úřadu ze dne 22. listopadu 2011, kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyň podaná v rámci nabídkového řízení D/C3/1104 týkajícího se poskytnutí systému správy obsahu podniku (správy dokumentů, spisů a pracovních postupů) a intranetových stránek podniku (Úř. věst. 2011/S 134-222044), a ve věci T-183/12 zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Evropského policejního úřadu, kterým se přiděluje veřejná zakázka týkající se výše uvedeného nabídkového řízení jinému uchazeči, a zadruhé návrh na náhradu škody směřující k náhradě škody vyplývající ze ztráty možnosti žalobkyň, aby jim byla přidělena tato veřejná zakázka.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-40/12 a T-183/12 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Společnostem European Dynamics Luxembourg SA a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá, aby nesly vlastní náklady řízení a uhradily náklady řízení vynaložené Evropským policejním úřadem.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc C-70/11: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 5. července 2012 — Evropská komise v. Švédské království

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/27

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 5. července 2012 — Evropská komise v. Švédské království
   (Věc C-70/11) (1)

   2012/C 366/49
   Jednací jazyk: švédština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 120, 16.4.2011.


title: Věc T-195/08: Žaloba podaná dne 30. května 2008 – Antwerpse Bouwwerken v. Komise

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/28

         Žaloba podaná dne 30. května 2008 – Antwerpse Bouwwerken v. Komise
   (Věc T-195/08)
   (2008/C 183/52)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Antwerpse Bouwwerken NV (Antverpy, Belgie) (zástupci: J. Verbist, D. de Keuster, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 29. dubna 2008, které Evropská komise zaslala dopisem ze dne 29. dubna 2008 a žalobkyně obdržela dne 5. května 2008, kterým Evropská komise sdělila, že žalobkyni jako uchazečce zakázka udělena nebyla, jak doplňuje dopis Evropské komise ze dne 6. května 2008, který žalobkyně obdržela dne 8. května 2008, v němž Evropská komise uvádí své důvody pro zamítavé rozhodnutí, jakož i rozhodnutí o udělení zakázky ze dne 23. dubna 2008, které Komise zaslala dopisem ze dne 15. května 2008 a který žalobkyně obdržela dne 16. května 2008;

               —

               stanovit mimosmluvní odpovědnost Evropské komise za škodu, která žalobkyni vznikla a která bude stanovena později;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V rámci vyhlášení zakázky Komise na stavbu výrobní haly pro referenční materiál (1) podala uchazečka nabídku. Této nabídce Komise nakonec zakázku neudělila.
   Žalobkyně uplatňuje ve své žalobě porušení článku 91 nařízení č. 1605/2002 (2), jakož i článků 122, 138 a 148 nařízení č. 2342/2002 (3) ve spojení s článkem 2 a 28 směrnice 2004/18/ES (4).
   Z protokolu o udělení zakázky vyplývá, že úspěšná nabídka nesplnila podstatnou doložku o zadání zakázky, a v důsledku toho, jelikož nesplnila podmínky popisu stavby, musela být odmítnuta. V případě zásahu uchazeče s úspěšnou nabídkou se nejednalo pouze o vysvětlení nabídky, avšak o doplnění, které bylo nepřípustné v tomto stadiu řízení.
   Krom toho rozhodnutí o udělení zakázky nesplňuje zásadu transparentnosti, jelikož protokol o hodnocení, jak byl žalobkyni poskytnut, byl v podstatných bodech nečitelný.

      (1)  B-Geel: Stavba výrobní haly pro referenční materiál (2006, s. 102-108785).

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (3)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc C-217/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. prosince 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio v. Compañía Española de Petróleos SA. (Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Dohody mezi podniky — Článek 85 Smlouvy o EHS (později článek 85 Smlouvy o ES, nyní článek 81 ES) — Články 10 až 13 nařízení (EHS) č. 1984/83 — Dohody o výhradním odběru pohonných hmot nazvané komisionářské smlouvy o záručním prodeji a  smlouvy o zastoupení mezi provozovateli čerpacích stanic a petrolejářskými podniky)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. prosince 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio v. Compañía Española de Petróleos SA.
   (Věc C-217/05) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Dohody mezi podniky - Článek 85 Smlouvy o EHS (později článek 85 Smlouvy o ES, nyní článek 81 ES) - Články 10 až 13 nařízení (EHS) č. 1984/83 - Dohody o výhradním odběru pohonných hmot nazvané „komisionářské smlouvy o záručním prodeji“ a „smlouvy o zastoupení“ mezi provozovateli čerpacích stanic a petrolejářskými podniky)
   (2006/C 331/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal Supremo
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio

      Žalovaná: Compañía Española de Petróleos SA.
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Supremo – Výklad článků 10 až 13 nařízení Komise (EHS) č. 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru (Úř. věst. L 173, s. 5) – Smlouvy o výhradní distribuci pohonných hmot a paliv kvalifikované jako smlouvy o zastoupení nebo komisionářské smlouvy, avšak obsahující některé zvláštní prvky
   Výrok

               1)

               Článek 85 Smlouvy o EHS (později článek 85 Smlouvy o ES, nyní článek 81 ES) se použije na dohodu o výhradní distribuci pohonných hmot a paliv, jakou je dohoda dotčená v původním řízení uzavřená mezi dodavatelem a provozovatelem čerpací stanice, pokud tento provozovatel v nezanedbatelné míře nese jedno nebo více finančních a obchodních rizik spojených s prodejem třetím osobám.

               2)

               Články 10 až 13 nařízení (EHS) č. 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru musí být vykládány v tom smyslu, že toto nařízení se na takovou dohodu nevztahuje v rozsahu, v němž tato dohoda stanoví povinnost uvedeného provozovatele dodržovat konečnou prodejní cenu určenou dodavatelem.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


title: Věc C-137/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie (Nařízení (ES) č. 2252/2004 — Cestovní pasy a cestovní doklady vydané členskými státy — Normy pro bezpečnostní a biometrické prvky — Platnost)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie
   (Věc C-137/05) (1)

   (Nařízení (ES) č. 2252/2004 - Cestovní pasy a cestovní doklady vydané členskými státy - Normy pro bezpečnostní a biometrické prvky - Platnost)
   (2008/C 51/10)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Jackson a C. Gibbs, zmocněnkyně, A. Dashwood, Barrister)

      Vedlejší účastníci podporující žalobce: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnec, ve spolupráci s A. Collins, SC a P. McGarry, BL), Slovenská republika (zástupci: R. Procházka, J. Čorba a B. Ricziová, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. J. Schutte, R. Szostak a G. Giglio, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: J. Rodríguez Cárcamo, zmocněnec), Nizozemské království (zástupci: H. G. Sevenster, zmocněnkyně), Komise Evropských společenství (zástupce: C. O'Reilly, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Zrušení nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království, Irsko, Nizozemské království a Slovenská republika, jakož i Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc T-289/06: Žaloba podaná dne 11. října 2006 – CESD-Communautaire v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/20

         Žaloba podaná dne 11. října 2006 – CESD-Communautaire v. Komise
   (Věc T-289/06)
   (2006/C 310/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Centre Européen pour la Statistique et le Développement ASBL – CESD-Communautaire ASBL (Lucemburk, Lucemburské velkovévodství) (zástupci: D. Grisay a D. Piccininno, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               přijmout tuto žalobu na neplatnost založenou na článku 230 ES podanou proti rozhodnutí Komise ze dne 11. srpna 2006,

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou,

               —

               prohlásit žalobu za opodstatněnou a rozhodnout, že rozhodnutí Komise ze dne 11. srpna 2006 je neplatné v rozsahu, v němž byla přijato v rámci zneužití pravomoci, nebo v rozsahu, v němž je stiženo nedostatkem odůvodnění, jakož i zjevně nesprávným posouzením,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svým rozhodnutím ze dne 11. srpna 2006 Komise podle čl. 93 odst. 1 písm. f) finančního nařízení (1) konstatovala, že žalobce závažně porušil tři smlouvy uzavřené s Eurostatem, týkající se technické spolupráce v oblasti statistiky (program PHARE), protože odmítl dát k dispozici Komisi informace umožňující provést audit provádění dotčených smluv. Krom toho napadené rozhodnutí upřesňuje, že si Komise vyhrazuje právo usilovat o uplatnění smluvních ustanovení, která byla porušena, všemi vhodnými prostředky, včetně soudních prostředků, a případně přistoupit k vymáhání údajně dlužných částek.
   Na podporu své žaloby na neplatnost zpochybněného rozhodnutí žalobce uplatňuje tři žalobní důvody.
   První žalobní důvod vychází z údajného zneužití pravomoci, analyzovaného z hlediska zneužití řízení, jelikož sporné rozhodnutí obchází zvláštní postupy urovnávání sporů stanovené každou smlouvou uzavřenou žalobcem s Komisí, které vycházejí z článku 57 finančního nařízení č. 1605/2002, tím, že je nahrazuje jednostranným prostředkem rozhodnutí založeného na čl. 93 odst. 1 písm. f) téhož nařízení. Žalobce tvrdí, že Komise užívá postup stanovený čl. 93 odst. 1 písm. f) neoprávněným způsobem ve vztahu k jeho prvnímu cíli, kterým je podle žalobce vyloučit uchazeče, u kterých bylo zjištěno vážné porušení smlouvy v rámci první zakázky, z účasti v řízení při zadávání pozdější zakázky, za účelem zrušení smluv, z nichž každá stanoví různé způsoby urovnávání sporů tím, že určuje příslušné soudy a právo, které se na ně použije.
   Druhý žalobní důvod uplatňovaný žalobcem vychází z nedostatku odůvodnění. Žalobce tvrdí, že sporné rozhodnutí není správně odůvodněno po právní stránce, jelikož obsahuje nevhodné odůvodnění v rozsahu, v němž ve smluvní oblasti používá ustanovení týkající se řádné správy veřejných zakázek v rámci Společenství, ani po skutkové stránce, jelikož vytýkané skutečnosti uplatněné Komisí vůči žalobci postrádají jakýkoli základ vzhledem k tomu, že žalobce projevil vůli spolupracovat s auditorskými útvary Komise.
   Svým třetím žalobním důvodem žalobce uplatňuje, že Komise provedla zjevně nesprávné posouzení, jelikož sporné rozhodnutí kvalifikuje skutečnosti vytýkané žalobci, aniž by je předtím kvalifikovala jako vážné porušení smlouvy podle smluvních postupů vyplývajících z čl. 57 druhého pododstavce nařízení č. 1605/2002.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1) .


title: Věc C-279/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 4. června 2012 — Fish Legal, Emily Shirley v. The Information Commissioner, United Utilities, Yorkshire Water and Southern Water

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 4. června 2012 — Fish Legal, Emily Shirley v. The Information Commissioner, United Utilities, Yorkshire Water and Southern Water
   (Věc C-279/12)
   2012/C 250/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Fish Legal, Emily Shirley

      Odpůrci: The Information Commissioner, United Utilities, Yorkshire Water and Southern Water

      Předběžné otázky

      Článek 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2003/4/ES
       (1)

               1)

               Jsou při posouzení, zda fyzická nebo právnická osoba „vykonává funkce veřejné správy podle vnitrostátních právních předpisů“, rozhodným právem pouze vnitrostátní právní předpisy a analýzou, kterou je třeba provést, analýza podle těchto vnitrostátních právních předpisů?

               2)

               Pokud tomu tak není, jaká kritéria unijního práva lze či nelze použít k určení, zda:

                           i)

                           je daná funkce v podstatě funkcí „veřejné správy“;

                           ii)

                           vnitrostátní právní předpisy v podstatě pověřily touto funkcí danou osobu?

      Článek 2 odst. 2 písm. c) směrnice 2003/4/ES

               3)

               Co se rozumí pod osobou, která je „řízená subjektem nebo osobou spadající pod čl. 2 odst. 2 písm. a) nebo b)“? Jaké jsou zejména požadovaná povaha, forma a stupeň řízení a jaká kritéria lze či nelze použít k určení takového řízení?

               4)

               Je „veřejnoprávním zařízením“ [podle bodu 20 rozsudku ze dne 12. července 1990, Foster v. British Gas plc (C-188/89, Recueil, s. I-03313)] nutně osoba, na kterou se vztahuje čl. 2 odst. 2 písm. c)?

      Článek 2 odst. 2 písm. b) a c)

               5)

               Spadá-li osoba pod některé z ustanovení ve vztahu k některé její funkci, odpovědnosti nebo službě, jsou její povinnosti poskytovat informace o životním prostředí omezeny na informace týkající se těchto funkcí, odpovědnosti nebo služeb nebo se vztahují na veškeré informace o životním prostředí, které má k dispozici za jakýmkoliv účelem?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26).


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. června 2004 ve věci T- 267/02, Rewe-Zentral AG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Částečné zamítnutí zápisu — Zpětvzetí námitky — Není namístě rozhodnout ve věci)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/39

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. června 2004
   ve věci T- 267/02, Rewe-Zentral AG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Částečné zamítnutí zápisu - Zpětvzetí námitky - Není namístě rozhodnout ve věci)
   (2004/C 228/89)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-267/02, REWE-ZENTRAL AG, se sídlem v Kolíně (Německo), zastoupená H. Eichmannem, G. Barthem, U. Blumenröderem, C. Niklas-Falterem, M. Kinkeldeyem, K. Brandtem, A. Frankem, U. Stephanim, B. Allekottem, E. Pfrangem, K. Lochnerem a B. Ertlem, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: J. Weberndorfer a G. Schneider), přičemž vedlejším účastníkem řízení před Soudem byla Fritidsresor AB, se sídlem ve Stockholmu, zastoupená U. Sanderem, advokátem, jejímž předmětem je žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. července 2002 (věc R 888/2000-1), týkajícímu se zápisu označení Atlasreisen jako ochranné známky Společenství, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a I. Pelikánová, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 14. června 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Není dále namístě rozhodnout o žalobě.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc T-319/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  1. června 2006  – Port Support Customs Rotterdam v. Komise

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/40

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. června 2006 – Port Support Customs Rotterdam v. Komise
   (Věc T-319/04) (1)

   (2006/C 178/73)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Výmaz věci C-81/04

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/32

         Výmaz věci C-81/04 (1)

   (2005/C 217/64)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 8. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-81/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Berlin): Veronika Richert proti VK GmbH Service Gesellschaft für Vermögenszuordnung und Kommunalisierung mbH.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-181/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto dne  7. dubna 2006  – Deutsche Lufthansa AG v. Ana – Aeroportos de Portugal, S.A.

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto dne 7. dubna 2006 – Deutsche Lufthansa AG v. Ana – Aeroportos de Portugal, S.A.
   (Věc C-181/06)
   (2006/C 154/18)
   Jednací jazyk: portugalština
   Předkládající soud
   Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG

      Žalovaná: Ana – Aeroportos de Portugal, S.A.
   Předběžné otázky

               1)

               Lze částku, požadovanou jakožto poplatek za správu a dozor v souladu s čl. 10 odst. 1 nařízení č. 12/99 ze dne 30. července 1999, považovat za poplatky určené „podle relevantních, objektivních, průhledných a nediskriminujících kritérií“ ve smyslu čl. 16 odst. 3 směrnice Rady 96/67/ES (1) ze dne 15. října 1996?

               2)

               Brání požadavek na zaplacení určité částky jakožto poplatku za správu a dozor v souladu s čl. 10 odst. 1 nařízení č. 12/99 ze dne 30. července 1999, čl. 18 odst. 2 nařízení s mocí zákona č. 102/90 ze dne 21. března 1990, ve znění nařízení s mocí zákona č. 280/99 ze dne 26. července 1999, a dalšími ustanoveními, z nichž vychází určení výše uvedeného poplatku, svobodnému přístupu na trh poskytování služeb pozemního odbavování třetím osobám, stanovenému v článku 6 směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996, nebo je s ním v rozporu?

               3)

               Brání požadavek na zaplacení určité částky jakožto poplatku za správu a dozor v souladu s čl. 10 odst. 1 nařízení č. 12/99 ze dne 30. července 1999, čl. 18 odst. 2 nařízení s mocí zákona č. 102/90 ze dne 21. března 1990, ve znění nařízení s mocí zákona č. 280/99 ze dne 26. července 1999, a dalšími ustanoveními, z nichž vychází určení výše uvedeného poplatku, vytvoření vnitřního trhu a zásadám zakotveným v čl. 3 písm. c) ES a článku 4 ES, nebo je s nimi v rozporu?

               4)

               Lze považovat požadavek na zaplacení určité částky jakožto poplatku za správu a dozor v souladu s čl. 10 odst. 1 nařízení č. 12/99 ze dne 30. července 1999, čl. 18 odst. 2 nařízení s mocí zákona č. 102/90 ze dne 21. března 1990, ve znění nařízení s mocí zákona č. 280/99 ze dne 26. července 1999, a dalšími ustanoveními, z nichž vychází určení výše uvedeného poplatku, za zneužívání ve smyslu článku 82 ES?

      (1)  Směrnice Rady 96/76/ES o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství (Úř. věst. L 272, s. 36).


title: Věc F-87/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. ledna 2013 — Wahlström v. Frontex ( „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Neprodloužení smlouvy na dobu určitou — Článek 8 PŘOZ — Řízení — Porušení podstatných formálních náležitostí — Pravomoc“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/32

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. ledna 2013 — Wahlström v. Frontex
   (Věc F-87/11) (1)

   (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Neprodloužení smlouvy na dobu určitou - Článek 8 PŘOZ - Řízení - Porušení podstatných formálních náležitostí - Pravomoc)
   2013/C 147/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Kari Wahlström (Alimos, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex) (zástupci: S. Vuorensola a H. Caniard, zmocněnci, a D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí neprodloužit žalobcovu pracovní smlouvu dočasného zaměstnance.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí výkonného ředitele Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie ze dne 10. prosince 2010 neprodloužit K. Wahlströmovi pracovní smlouvu dočasného zaměstnance se zrušuje.

               2)

               Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené K. Wahlströmem.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011, s. 45.


title: Věc T-301/06: Žaloba podaná dne 27. října 2006 – Lemaître Sécurité SAS v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/60

         Žaloba podaná dne 27. října 2006 – Lemaître Sécurité SAS v. Komise
   (Věc T-301/06)
   (2006/C 326/129)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lemaître Sécurité SAS (La Walck, Francie) (zástupce: D. Bollecker, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit za nepřípustnou žalobu na neplatnost podanou společností Lemaître Sécurité proti rozhodnutí Komise o zastavení antidumpingového řízení ze dne 28. srpna 2006;

               —

               zrušit rozhodnutí o zastavení antidumpingového řízení ze dne 28. srpna 2006 v souladu s čl. 231 prvním pododstavcem ES;

               —

               nařídit přezkoumání zastavení antidumpingového řízení pro bezpečnostní obuv;

               —

               dbát na dodržení výkonu rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství na základě článku 233 ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svým rozhodnutím 2006/582/ES ze dne 28. srpna 2006 (1) Komise rozhodla o zastavení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů obuvi s ochrannou špičkou pocházející z Čínské lidové republiky a Indie poté, co hlavní stěžovatel stáhl svou stížnost v návaznosti na dopis, který vydala Komise dne 5. července 2006, kterým uznala dumping týkající se bezpečnostní obuvi, ale odmítla zavedení antidumpingových práv z důvodu, že Evropská komise nemá na zavedení takových práv zájem. Žalobkyně, evropský výrobce bezpečnostní obuvi, tvrdí, že při neexistenci opatření přijatých k znovunastolení zdravé soutěže jí z důvodu dovozu obuvi původem z Číny a Indie vznikla hospodářská a strategická újma.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává tří žalobních důvodů.
   První žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění, jelikož podle žalobkyně Komise nepředstavila jasně a jednoznačně důvody, na základě kterých odmítá přijmout antidumpingová opatření.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 9 odst. 1 nařízení č. 384/96 (2) ve spojení s článkem 2, čl. 3 písm. m), čl. 127 druhým pododstavcem a čl. 57 prvním pododstavcem ES v tom, že Komise v projednávaném případě údajně nesprávně posoudila existenci zájmu Společenství přijmout antidumpingová opatření.
   Svým třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise údajně porušila zásadu legitimního očekávání tím, že výslovně uznala dumping bezpečnostní obuvi, a tím, že odmítla přijmout opatření k tomu, aby zjednala nápravu.

      (1)  Úř. věst. 2006, L 234, s. 33.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, Úř. věst. 1996, L 56, s. 1, naposledy ve znění nařízení (ES) č. 2117/2005, Úř. věst. L 340, s. 17.


title: Věc T-356/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2013 — Restoin v. OHIM (EQUIPMENT) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství EQUIPMENT — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost (uvést) odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2013 — Restoin v. OHIM (EQUIPMENT)
   (Věc T-356/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EQUIPMENT - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost (uvést) odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 189/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christian Restoin (Paříž, Francie) (zástupce: A. Alcaraz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. dubna 2011 (věc R 1430/2010-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení EQUIPMENT jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Christianu Restoinovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-50/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2014 – Think Schuhwerk v. OHIM – Müller (VOODOO) „Ochranná známka Společenství — Prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka VOODOO — Absolutní důvody pro zamítnutí — Neexistence popisného charakteru — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) a písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2014 – Think Schuhwerk v. OHIM – Müller (VOODOO)
   (Věc T-50/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka VOODOO - Absolutní důvody pro zamítnutí - Neexistence popisného charakteru - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 007/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Rakousko) (zástupce: M. Gail, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Andreas Müller (Ulm, Německo) (zástupce: J. Pick, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. listopadu 2012 (věc R 474/2012-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Think Schuhwerk GmbH a Andreasem Müllerem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Think Schuhwerk GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23. 3. 2013.


title: Věc T-100/10: Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Nordzucker v. Komise

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/67

         Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Nordzucker v. Komise
   (Věc T-100/10)
   2010/C 113/100
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nordzucker AG (Braunschweig, Německo) (zástupce: M. Niestedt, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit za neplatné nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 (1);

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   K odůvodnění žaloby uplatňuje žalobkyně následující žalobní důvody:

               —

               nedostatečná příslušnost Komise k vydání nařízení upravujícího částky na dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006, jelikož toto nařízení postavila na právním základě, který již pozbyl platnosti;

               —

               porušení podstatných formálních náležitostí, protože měl být pro vydání napadeného nařízení zvolen jiný postup, čímž byla porušena práva účasti Rady a Evropského parlamentu;

               —

               nezohlednění rozsudku Soudního dvora ze dne 8. května 2008, Zuckerfabrik Jülich a další (C-5/06 a C-23/06 až C-36/06, Sb. rozh. 2008, I-3231), jelikož Komise v napadeném nařízení při výpočtu částek na dávky z výroby svévolně změnila i parametr „celkové výše náhrad“, ačkoli tento parametr Soudní dvůr nepřezkoumával;

               —

               porušení zákazu zpětné účinnosti dodatečnou změnou celkové výše náhrad pro již ukončené hospodářské roky v odvětví cukru, která byla zavedena až nařízením č. 1193/2009.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1193/2009, ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1).


title: Věc C-579/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-386/14, Fih Holding a Fih Erhvervsbank v. Komise

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-386/14, Fih Holding a Fih Erhvervsbank v. Komise
   (Věc C-579/16 P)
   (2017/C 014/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, K. Blanck-Putz, A. Bouchagiar, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: FIH Holding A/S, FIH Erhvervsbank A/S

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 15. září 2016, doručený Komisi dne 16. září 2016, ve věci T-386/14, Fih Holding a Fih Erhvervsbank v. Komise,

               —

               sám rozhodl o žalobě v prvním stupni řízení a zamítl ji jako po právní stránce neopodstatněnou a

               —

               uložil dalším účastnicím řízení – žalobkyním v prvním stupni řízení – náhradu nákladů řízení.

         Podpůrně navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 15. září 2016, doručený Komisi dne 16. září 2016, ve věci Case T-386/14, Fih Holding a Fih Erhvervsbank v. Komise, a

               —

               vrátil věc Tribunálu k posouzení druhého žalobního důvodu uplatněného v prvním stupni řízení a

               —

               určil, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že k prokázání existence státní podpory v opatřeních z roku 2012 měla Komise použít zásadu věřitele v tržním hospodářství vzhledem k nákladům, jež by Dánsku vznikly, kdyby uvedená opatření nepřijalo. Uvedený závěr Tribunálu je nesprávným právním posouzením, neboť předmětné náklady jsou přímým důsledkem předchozího poskytnutí státní podpory Dánskem ve prospěch FIH a z ustálené judikatury Soudního dvora jasně vyplývá, že Komise nemůže takové náklady zohledňovat při zkoumání, zda členský stát jednal tak, jako by jednal soukromý subjekt v tržním hospodářství.


title: Věc F-120/14: Žaloba podaná dne 25. října 2014 – ZZ v. Parlament

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/57

         Žaloba podaná dne 25. října 2014 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-120/14)
   (2015/C 007/72)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Žalovaný: Parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Parlamentu o zamítnutí žádosti žalobce o změnu jeho místa původu na Larnaku (Kypr) a centra jeho zájmů na Singapur, namísto Montrealu (Kanada), po jeho přeložení do Evropského parlamentu

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ Parlamentu ze dne 17. prosince 2013, kterým žalobci zamítl nahradit Montreal Singapurem jakožto centrem jeho zájmů a následně stanovit za místo jeho původu Larnaku, a podle potřeby i rozhodnutí ze dne 16. července 2014, kterým zamítl stížnost podanou proti napadenému rozhodnutí,

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-17/15: Žaloba podaná dne 2. února 2015 – ZZ v. Komise

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/40

         Žaloba podaná dne 2. února 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-17/15)
   (2015/C 127/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: D. Fouquet, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neprovést změny v hodnotící zprávě žalobce za rok 2013.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 31. října 2014 (HR.D.2/AS/ac/Ares82014) reagující na stížnost podanou ZZ (č. R/781/14);

               —

               uložit žalované, aby ve věci znovu rozhodla s ohledem na rozhodnutí Soudu a zejména odstranila spornou větu ze zprávy žalobce;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-25/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2017 – Haw Par v. EUIPO – Cosmowell (GELENKGOLD) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GELENKGOLD — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie představující tygra — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Překážka věci pravomocně rozsouzené — Zvýšená rozlišovací způsobilost starší ochranné známky nabytá užíváním — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo být vyslechnut — Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 — Série ochranných známek“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2017 – Haw Par v. EUIPO – Cosmowell (GELENKGOLD)
   (Věc T-25/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GELENKGOLD - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie představující tygra - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Zvýšená rozlišovací způsobilost starší ochranné známky nabytá užíváním - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 - Série ochranných známek“)
   (2017/C 195/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Haw Par Corp. Ltd (Singapur, Singapur) (zástupci: R. D. Härer, C. Schultze, J. Ossing, C. Weber, H. Ranzinger, C. Gehweiler a C. Brockmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Rakousko) (zástupci: J. Sachs a C. Sachs, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. listopadu 2015 (věc R 1907/2015-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Haw Par a Cosmowell.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Haw Par Corp. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106 21.3.2016.


title: Věc T-431/10: Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Nencini v. Parlament

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/40

         Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Nencini v. Parlament
   (Věc T-431/10)
   ()
   2010/C 317/72
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Riccardo Nencini (Florencie, Itálie) (zástupce: F. Bertini, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhové žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil z důvodů uvedených níže rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 16. července 2010, adresované Riccardu Nencinimu; sdělení generálního ředitele financí Evropského parlamentu č. 312331 ze dne 4. srpna 2010, adresované Riccardu Nencinimu a případně všechny ostatní související nebo předcházející napadené akty;

               —

               Podpůrně zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc generálnímu tajemníkovi Evropského parlamentu, aby znovu spravedlivě určil spornou částku;

               —

               V každém případě uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce, který byl během volebního období 1994–1999 poslancem Evropského parlamentu, uplatňuje na podporu své žaloby následující žalobní důvody:

               —

               porušení jazykového režimu Evropského společenství, a v důsledku toho porušení práva na spravedlivý proces a zásady účinné ochrany, neboť oba napadené akty měly být vyhotoveny v italském jazyce, který byl jazykem členského státu, jehož státním příslušníkem byl žalobce,

               —

               nepřípustnost nároku na údajně dlužnou částku z důvodu promlčení práva na vymáhání této údajně dlužné částky,

               —

               porušení zásady kontradiktornosti a účinné ochrany. V tomto ohledu se uvádí, že v případě žalobce přijal generální tajemník Evropského parlamentu konečné rozhodnutí na základě skutkových okolností a právních odůvodnění, které se zčásti liší od těch, které byly dříve uplatněny a sděleny žalobci,

               —

               porušení právní úpravy parlamentních příspěvků pro poslance Evropského parlamentu týkajících se cestovních výdajů, neboť nebylo zohledněno, že žalobce měl během výkonu svého mandátu poslance Evropského parlamentu bydliště v Římě. Riccardo Nencini nadále vykonával v tomto městě — které je, jak je známo, hlavním městem Itálie a centrem národní politiky — svoji politickou činnost národního zástupce své politické strany,

               —

               porušení právní úpravy parlamentních příspěvků poslanců Evropského parlamentu týkajících se příspěvků na služby sekretariátu. Žalobce upřesňuje, že na osoby, které pro něj vykonávaly sekretářské práce, převedl veškeré příspěvky stanovené pro tento účel a neponechal si žádnou částku,

               —

               konečně se žalobce dovolává porušení obecné zásady proporcionality.


title: Věc C-216/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/27

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-216/07) (1)

   (2008/C 128/54)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc C-550/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2012 J proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. prosince 2012 ve věci T-160/10, J v. Evropský parlament

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2012 J proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. prosince 2012 ve věci T-160/10, J v. Evropský parlament
   (Věc C-550/12 P)
   2013/C 32/12
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: J (zástupce: A. Auer, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v celém rozsahu rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 27. září 2012 ve věci T-160/10 a to formou následujícího výroku rozhodnutí: „Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 27. září 2012 ve věci T-160/10, J v. Evropský parlament se zrušuje v celém rozsahu. Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.“

         V případě, že kasační opravný prostředek bude prohlášen za opodstatněný,

               —

               vyhovět v celém rozsahu prvostupňovému návrhu zrušit rozhodnutí petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 2. března 2010, kterým se zamítá petice č. 1673/2009 ze dne 19. listopadu 2009 podaná účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení v prvním stupni;
               případně

               —

               vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál neoprávněně vycházel z toho, že při prohlášení nepřípustnosti petice podané účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek nedošlo ze strany petičního výboru k porušení povinnosti uvést odůvodnění. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek ve své petici výslovně namítal porušení vlastnického práva, jakož i porušení směrnice 2004/48/ES (1) rakouskými orgány. Prohlášení o nepřípustnosti petice se těmito konkrétně uvedenými porušeními práva nezabývá, účastník řízení podávající kasační opravný prostředek proto nemá možnost pochopit důvody, na základě nichž považuje Evropský parlament jeho petici za nepřípustnou.
   Tribunál dále v rozporu s právem dospěl k závěru, že jednání rakouských orgánů nijak nesouvisí s prováděním unijního práva. Účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek byly rakouskými orgány zabaveny podklady chráněné autorským právem, aniž by mu bylo poskytnuto odškodnění. Tím bylo porušeno právo duševního vlastnictví účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek, které spadá do rozsahu působnosti směrnice 2004/48/ES.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45).


title: Věc F-45/14: Žaloba podaná dne 19. května 2014 – ZZ v. Komise

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/46

         Žaloba podaná dne 19. května 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-45/14)
   2014/C 212/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. de Abreu Caldas, M. de abreu Caldas, J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převodu nároku žalobce na důchod do důchodového systému Unie, které provádí nová OPP týkající se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 25. září 2013 o výpočtu bonifikace důchodových práva nabytých před vstupem do služby Komise;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci T-458/09 a T-171/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2012 — Slovak Telekom v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Správní řízení — Rozhodnutí požadující informace — Nezbytnost vyžádaných informací — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění — Proporcionalita“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2012 — Slovak Telekom v. Komise
   (Spojené věci T-458/09 a T-171/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí požadující informace - Nezbytnost vyžádaných informací - Zásada řádné správy - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita)
   2012/C 133/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Slovak Telekom a.s. (Bratislava, Slovensko) (zástupci: původně M. Maier, L. Kjølbye a D. Geradin, poté L. Kjølbye, D. Geradin a G. Berrisch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise [zástupci: F. Castillo de la Torre a K. Mojzesowicz (věc T-458/09) a M. Castillo de la Torre, K. Mojzesowicz a J. Bourke (věc T-171/10), zmocněnci]

      Předmět věci

   Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 6840 ze dne 3. září 2009 v řízení podle čl. 18 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc COMP/39.523 — Slovak Telekom), a dále rozhodnutí Komise C(2010) 902 ze dne 8. února 2010 v řízení podle čl. 18 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 nařízení č. 1/2003 (věc COMP/39.523 — Slovak Telekom)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnosti Slovak Telekom a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc T-579/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. prosince 2011 — Akhras v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Návrh na odklad provádění a na nařízení předběžných opatření — Neexistence naléhavosti — Neexistence vážné a nenapravitelné újmy“ )

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/15

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. prosince 2011 — Akhras v. Rada
   (Věc T-579/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na odklad provádění a na nařízení předběžných opatření - Neexistence naléhavosti - Neexistence vážné a nenapravitelné újmy)
   2012/C 39/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Tarif Akhras (Homs, Sýrie) (zástupci: S. Ashley a S. Millar, solicitors, D. Wyatt, QC, a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a M.-M. Joséphidès, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na nařízení předběžných opatření a na odklad provádění rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 228, s. 16), nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 228, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 247, s. 17), a nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 269, s. 18), a to v rozsahu, v němž se uvedené předpisy vztahují na žalobce.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-367/13: Žaloba podaná dne 15. července 2013 — Polská republika v. Evropská komise

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/47

         Žaloba podaná dne 15. července 2013 — Polská republika v. Evropská komise
   (Věc T-367/13)
   2013/C 260/84
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2013/214/EU ze dne 2. května 2013 (oznámeno pod číslem C[2013] 2436), kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1) v rozsahu, ve kterém vylučuje z financování Evropskou unií výdaje vynaložené platební agenturou schválenou Polskou republikou ve výši 8 292 783,94 eur a 71 610 559,39 eur;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 7 odst. 4 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1258/1999 a čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005, neboť na základě nesprávného skutkového zjištění a nesprávného výkladu práva byla provedena finanční oprava, přestože výdaje polských orgánů byly vynaloženy v souladu s právními předpisy Společenství.
               Podle názoru žalobkyně Komise odůvodnila provedenou finanční opravu pěti údajnými vadami při provádění opatření „podpora pro částečně soběstačná hospodářství“. První vada se měla týkat porušení údajného požadavku, aby příjemce vyhradil minimálně 50 % podpory pro restrukturalizační opatření. Druhou vadou měla být chybějící vzájemná kontrola zemědělských užitkových zvířat v rámci správní kontroly prvotního návrhu týkající se správnosti hospodářské velikosti podniku uvedené zemědělcem (EVJ). V případě třetí vady se mělo jednat o porušení údajného požadavku, aby byly v prvním roce provádění programu prováděny kontroly na místě. Čtvrtá vada spočívala podle názoru Komise v tom, že chyběla přiměřená souvislost mezi mezitímními cíli a podnikovou potřebou. V případě páté vady se naopak mělo jednat o porušení údajného požadavku kvantitativního stanovení mezitímních cílů. Žalobkyně napadá právní názor i skutková zjištění Komise s ohledem na všechny výše uvedené údajné vady.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí, neboť byla použita metoda finanční opravy, která je v hrubém rozporu s čl. 7 odst. 4 čtvrtým pododstavcem nařízení (ES) č. 1258/1999 a čl. 31 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005, jakož i s pokyny č. VI/5330/97.
               Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise uplatnila metodu opravy, která je v rozporu s unijním právem a s pokyny č. VI/5330/97. Bilaterální postup kromě toho polským orgánům neumožnil přezkoumat posouzení zjištěných nesrovnalostí, neboť Komise začala provádět posouzení teprve po skončení tohoto řízení. V důsledku toho Komise provedla finanční opravu v hrubém rozporu s postupem v rámci schválení účetní závěrky.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU, neboť napadené rozhodnutí nebylo podle žalobkyně dostatečně odůvodněno.
               Žalobkyně Komisi vytýká, že polské orgány nebyly při napadeném rozhodnutí úzce začleněny do procesu rozhodování, neboť Komise přednesla své zásadní stanovisko teprve po provedení bilaterální konzultace. Komise nepředložila žádné důkazy a neodůvodnila skutková a právní zjištění, ze kterých vycházela při provedení finanční opravy.

      (1)  Úř. věst. L 123, 4.5.2013, s. 11.


title: Věc C-543/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššieho súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – Michal Zeman v. Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 91/477/EHS – Vydávání evropského zbrojního pasu – Vnitrostátní právní úprava, podle které se tento pas vydává jen držitelům střelných zbraní určených k lovu nebo sportovní střelbě“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššieho súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – Michal Zeman v. Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline
      (Věc C-543/12) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 91/477/EHS - Vydávání evropského zbrojního pasu - Vnitrostátní právní úprava, podle které se tento pas vydává jen držitelům střelných zbraní určených k lovu nebo sportovní střelbě“)
      (2014/C 395/08)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Michal Zeman

         Žalovaný: Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline

         Výrok

      Směrnice Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/51/ES ze dne 21. května 2008, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu právnímu předpisu, jako je dotčen v původním řízení, který umožňuje vydání evropského zbrojního pasu pouze držitelům zbraně určené k provozování lovu nebo sportovní střelby.

         (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc F-121/14: Žaloba podaná dne 27. října 2014 – ZZ v. Rada

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/57

         Žaloba podaná dne 27. října 2014 – ZZ v. Rada
   (Věc F-121/14)
   (2015/C 007/73)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Levi a N. Flandin, advokáti)

      Žalovaná: Rada

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Rady o uplatnění solidárního odvodu z platu žalobkyně od 1. ledna 2014 a o nezvýšení jejího platu v období od 1. ledna 2014 do 30. června 2015.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit výslovné rozhodnutí, kterým se ukládá solidární odvod od 1. ledna 2014 do 30. června 2015, ačkoliv se jedná o období zmrazení úpravy platů za období od 1. ledna 2014 do 30. června 2015 a

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí o neuplatnění roční úpravy platu žalobkyně za období od 1. ledna 2014 do 30. června 2015, přičemž tato obě rozhodnutí byla poprvé uvedena na výplatní pásce žalobkyně za leden 2014, doručené dne 14. ledna 2014;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 17. července 2014 o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložit Rada náhradu všech nákladů řízení.


title: Věc C-143/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Specializat Cluj – Rumunsko) – Bogdan Matei, Ioana Ofelia Matei v. SC Volksbank România SA „Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule ve smlouvách uzavíraných mezi prodávajícím zboží nebo poskytovatelem služeb a spotřebitelem — Článek 4 odst. 2 — Posouzení zneužívajícího charakteru smluvních klauzulí — Vyloučení klauzulí týkajících se hlavního předmětu smlouvy nebo přiměřenosti ceny nebo odměny za předpokladu, že jsou sepsány jasným a srozumitelným jazykem — Klauzule, které obsahují, rizikový poplatek‘ vybíraný věřitelem a opravňují věřitele, aby za určitých podmínek jednostranně změnil úrokovou sazbu“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/4

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Specializat Cluj – Rumunsko) – Bogdan Matei, Ioana Ofelia Matei v. SC Volksbank România SA
   (Věc C-143/13) (1)

   („Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule ve smlouvách uzavíraných mezi prodávajícím zboží nebo poskytovatelem služeb a spotřebitelem - Článek 4 odst. 2 - Posouzení zneužívajícího charakteru smluvních klauzulí - Vyloučení klauzulí týkajících se hlavního předmětu smlouvy nebo přiměřenosti ceny nebo odměny za předpokladu, že jsou sepsány jasným a srozumitelným jazykem - Klauzule, které obsahují, rizikový poplatek‘ vybíraný věřitelem a opravňují věřitele, aby za určitých podmínek jednostranně změnil úrokovou sazbu“)
   (2015/C 138/04)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Specializat Cluj

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Bogdan Matei a Ioana Ofelia Matei

      Žalovaná: SC Volksbank România SA

      Výrok

   Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, se výrazy „hlavní předmět smlouvy“ a „přiměřenost ceny a odměny na jedné straně a služby nebo zboží dodávané výměnou na straně druhé“ v zásadě nevztahují na druhy klauzulí nacházející se v takových úvěrových smlouvách uzavřených mezi prodávajícím zboží nebo poskytovatelem služeb a spotřebiteli, jako jsou klauzule dotčené v původním řízení, které na jedné straně věřiteli umožňují za určitých podmínek jednostranně změnit úrokovou sazbu a na druhé straně stanoví „rizikový poplatek“ vybíraný věřitelem. Je však věcí předkládajícího soudu, aby tuto kvalifikaci uvedených smluvních klauzulí ověřil s ohledem na povahu, obecnou systematiku a ustanovení dotyčných smluv, jakož i jejich právní a skutkové souvislosti, do kterých jsou zasazeny.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc C-543/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 19. října 2015 – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE) v. Premier ministre a Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 19. října 2015 – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE) v. Premier ministre a Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Věc C-543/15)
   (2016/C 016/23)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)

      Žalovaní: Premier ministre a Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      Předběžné otázky

   Mají být články 34 a 36 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány tak, že brání kapacitnímu mechanismu uplatňovanému v odvětví elektroenergetiky, jakým je mechanismus dotčený ve věci v původním řízení a popsaný zejména v bodech 1, 15 a 17 až 19 tohoto rozhodnutí?
   Zejména:

               a)

               Přestože mechanismus odměňuje kapacity jen podle jejich dostupnosti, nikoli podle jejich skutečné výroby, a s ohledem na to, že zohledňuje účinky vzájemných propojení při stanovování povinností dodavatelů, tak aby se zmírnila příčinná souvislost mezi nařízením stanoveným vyloučením zahraničních kapacit z mechanismu a omezujícím účinkem na přeshraniční obchodování s elektřinou, který z něj může plynout, pokud jde o volbu rozdělení zdrojů investorů a volbu dodávek dodavatelů, má být článek 34 Smlouvy vykládán tak, že brání takovému vyloučení?

               b)

               Může se na cíl bezpečnosti dodávek elektřiny obyvatelům členského státu s ohledem na vývoj evropského právního rámce, jímž se řídí vnitřní trh s elektřinou, vztahovat pojem veřejné bezpečnosti, který zavádí článek 36 Smlouvy?

               c)

               Jaká jsou zejména s ohledem na prostor pro uvážení, který mají členské státy při o definici politik na zajištění bezpečnosti dodávek elektřiny, kritéria, která mohou umožnit ověřit, zda tržní a decentralizovaný kapacitní mechanismus, který s sebou při stávající podobě evropského trhu s elektřinou nese opatření vylučující zahraniční kapacity kompenzované tím, že při stanovování povinností dodavatelů jsou zohledněna vzájemná propojení, může splnit podmínku přiměřenosti, která je vyžadována při uplatňování článku 36 Smlouvy?


title: Věc C-411/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Juzgado de lo Social n o  33 de Madrid ze dne  14. listopadu 2005  ve věci Félix Palacios de la Villa proti Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral a Martín Tebar Less, přičemž vedlejším účastníkem je Ministerio Fiscal

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Juzgado de lo Social no 33 de Madrid ze dne 14. listopadu 2005 ve věci Félix Palacios de la Villa proti Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral a Martín Tebar Less, přičemž vedlejším účastníkem je Ministerio Fiscal
   (Věc C-411/05)
   (2006/C 36/41)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Juzgado de lo Social no 33 de Madrid ze dne 14. listopadu 2005 ve věci Félix Palacios de la Villa proti Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral a Martín Tebar Less, přičemž vedlejším účastníkem je Ministerio Fiscal, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 22. listopadu 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Juzgado de lo Social no 33 de Madrid žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Brání zásada rovného zacházení, která zakazuje jakoukoliv diskriminaci na základě věku a která je zakotvena v článku 13 ES a v čl. 2 odst. 1 směrnice 2000/78 (1), vnitrostátnímu zákonu (konkrétně prvnímu odstavci jednotného přechodného ustanovení zákona 14/2005 o doložkách kolektivních smluv týkajících se dosažení obvyklého věku pro odchod do důchodu), který považuje za platné doložky o povinném odchodu do důchodu obsažené v kolektivních smlouvách, jež vyžadují pouze, aby pracovník dosáhl obvyklého věku pro odchod do důchodu a aby splňoval ostatní podmínky stanovené právními předpisy španělského státu v oblasti sociálního zabezpečení k tomu, aby získal nárok na starobní důchod příspěvkového typu?
   V případě kladné odpovědi na předchozí otázku:
   Zavazuje zásada rovného zacházení, která zakazuje jakoukoliv diskriminaci na základě věku a která je zakotvena v článku 13 ES a v čl. 2 odst. 1 směrnice 2000/78, vnitrostátní soud k tomu, aby v tomto případě nepoužil uvedené jednotné přechodné ustanovení zákona 14/2005?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16)


title: Věc T-561/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2011 — LG Electronics v. OHIM (DIRECT DRIVE) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství DIRECT DRIVE — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter a neexistence rozlišovací způsobilosti označení — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2011 — LG Electronics v. OHIM (DIRECT DRIVE)
   (Věc T-561/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DIRECT DRIVE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter a neexistence rozlišovací způsobilosti označení - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 13/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Jižní Korea) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. září 2011 (věc R 1027/2010-2), týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení DIRECT DRIVE jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               LG Electronics, Inc. ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 5.2.2011.


title: Věc C-363/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Direction of the VAT and Duties Tribunals, London ze dne  19. září 2005  ve věci 1) J.P. Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc 2) The Association of Investment Trust Companies proti Commissioners of HM Revenues and Customs

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Direction of the VAT and Duties Tribunals, London ze dne 19. září 2005 ve věci 1) J.P. Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc 2) The Association of Investment Trust Companies proti Commissioners of HM Revenues and Customs
   (Věc C-363/05)
   (2005/C 330/14)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla Direction of the VAT and Duties Tribunals, London ze dne 19. září 2005 ve věci 1) J.P. Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc 2) The Association of Investment Trust Companies proti Commissioners of HM Revenues and Customs, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 26. září 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Direction of the VAT and Duties Tribunals, London žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Může výraz „zvláštní investiční fondy“ v čl. 13 B písm. d) bodě 6 šesté směrnice (1) zahrnovat uzavřené investiční fondy, jako jsou společné investiční fondy?

               2.

               Je-li odpověď na první otázku kladná, zda slovní spojení „jak je vymezují členské státy“ v čl. 13 B písm. d) bodě 6:

                           a)

                           umožňuje, aby členské státy vybraly určité „zvláštní investiční fondy“ v jejich pravomoci, které mohou využít osvobození od daně dodání manažerských služeb a vyloučily ostatní z osvobození od daně nebo

                           b)

                           znamená, že je na členských státech, aby určily fondy v jejich pravomoci, které spadají pod definici „zvláštních investičních fondů“ a že prospěch z osvobození od daně se vztahuje na všechny tyto fondy?

               3.

               Je-li odpovědí na druhou otázku, že členské státy mohou zvolit, které „zvláštní investiční fondy“ mohou využít osvobození od daně, jak ovlivňují zásady daňové neutrality, rovného zacházení a předcházení narušení hospodářské soutěže výkon tohoto volného uvážení?

               4.

               Má čl. 13 B písm. d) bod 6 přímý účinek?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1.


title: Věc T-330/11: Usnesení Tribunálu ze dne 25. ledna 2012 — MasterCard a další v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se studie ohledně nákladů a výhod pro obchodníky spojených s připuštěním různých platebních prostředků — Dokumenty pocházející od třetí osoby — Konkludentní odepření přístupu — Právní zájem na podání žaloby — Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. ledna 2012 — MasterCard a další v. Komise
   (Věc T-330/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se studie ohledně nákladů a výhod pro obchodníky spojených s připuštěním různých platebních prostředků - Dokumenty pocházející od třetí osoby - Konkludentní odepření přístupu - Právní zájem na podání žaloby - Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 89/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: MasterCard, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy); MasterCard International, Inc. (Wilmington); MasterCard Europe (Waterloo, Belgie) (zástupci: B. Amory, V. Brophy a S. McInnes, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět

   Zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyním odepřen přístup k určitým dokumentům vypracovaným třetí osobou týkajícím se studie ohledně „nákladů a výhod pro obchodníky spojených s připuštěním různých platebních prostředků“.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc T-24/09: Usnesení Tribunálu ze dne 16. června 2010 — Biocaps v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Správní řízení — Rozhodnutí nařizující kontrolu — Článek 20 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 — Existence příjemce rozhodnutí — Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. června 2010 — Biocaps v. Komise
   (Věc T-24/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí nařizující kontrolu - Článek 20 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 - Existence příjemce rozhodnutí - Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ)
   2010/C 221/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Biocaps (Orsay, Francie) (zástupci: Y. R. Guillou, H. Speyart van Woerden a T. Verstraeten, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 6524 ze dne 29. října 2008 ve věci COMP/39510, kterým bylo nařízeno Laboratoire Champagnat Desmoulins Philippakis, jakož i všem společnostem, které přímo nebo nepřímo ovládá, aby se podrobily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoliv právní základ.

               2)

               Společnost Biocaps ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-530/06: Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/19

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-530/06)
   (2007/C 42/33)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a N. Yerrell, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES (1) ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi, nebo v každém případě tím, že nesdělila taková opatření Komisi, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/41/ES uplynula dne 23. září 2005.

      (1)  Úř. věst. L 235, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 350.


title: Věc T-484/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – CEWE Stiftung v. OHIM (SMILECARD) „Ochranná známka Společenství – Přihláška slovní ochranné známky Společenství SMILECARD – Absolutní důvod pro zamítnutí – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – CEWE Stiftung v. OHIM (SMILECARD)
      (Věc T-484/12) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SMILECARD - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2014/C 395/49)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: CEWE Stiftung & Co. KGaA, původně CeWe Color AG & Co. OHG (Oldenburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2012 (věc R 2279/2011-4) týkajícímu se zápisu slovního označení SMILECARD jako ochranné známky Společenství.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti CEWE Stiftung & Co. KGaA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-100/10: Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2012 — Nordzucker v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/69

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2012 — Nordzucker v. Komise
   (Věc T-100/10) (1)

   2013/C 26/135
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-149/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège – Belgie) – Sabrina Wathelet v. Garage Bietheres & Fils SPRL „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 1999/44/ES — Prodej spotřebního zboží a záruka na toto zboží — Působnost — Pojem ‚prodávající‘ — Prostředník — Mimořádné okolnosti“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/13

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège – Belgie) – Sabrina Wathelet v. Garage Bietheres & Fils SPRL
   (Věc C-149/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 1999/44/ES - Prodej spotřebního zboží a záruka na toto zboží - Působnost - Pojem ‚prodávající‘ - Prostředník - Mimořádné okolnosti“)
   (2017/C 006/15)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Liège

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sabrina Wathelet

      Žalovaná: Garage Bietheres & Fils SPRL

      Výrok

   Pojem „prodávající“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje i podnikatele jednajícího jako prostředník na účet soukromé osoby, který kupujícího spotřebitele řádně neinformoval o tom, že majitelem prodávaného zboží je tato soukromá osoba, což musí předkládající soud ověřit při zohlednění všech okolností projednávané věci. Výše uvedený výklad není odvislý od toho, zda je prostředník za svoje zprostředkování odměněn.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015.


title: Vyškrtnutí věci C-67/04

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/27

         Vyškrtnutí věci C-67/04 (1)

   (2006/C 36/55)

      (Jednací jazyk: řečtina)

   Usnesením ze dne 10. listopadu 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-67/04, Komise Evropských společenství proti Helénské republice.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.04.2004