title: Věc T-654/14: Žaloba podaná dne 8. září 2014 – Revolution v. OHIM (REVOLUTION)

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/21

         Žaloba podaná dne 8. září 2014 – Revolution v. OHIM (REVOLUTION)
   (Věc T-654/14)
   2014/C 388/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Revolution LLC (Washington, Spojené státy americké) (zástupci: P. Roncaglia, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. června 2014 ve věci R 2143/2013-1,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „REVOLUTION“ pro služby zařazené do třídy 36 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 8 15  297

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-140/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Netherlands Maritime Technology Association v. Komise „Státní podpory — Španělská úprava předčasného odpisu nákladů některých aktiv pořízených prostřednictvím finančního leasingu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje neexistence státní podpory — Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení — Vážné obtíže — Okolnosti a trvání předběžného přezkumu — Nedostatečnost a neúplnost přezkumu“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Netherlands Maritime Technology Association v. Komise
   (Věc T-140/13) (1)

   („Státní podpory - Španělská úprava předčasného odpisu nákladů některých aktiv pořízených prostřednictvím finančního leasingu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje neexistence státní podpory - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Vážné obtíže - Okolnosti a trvání předběžného přezkumu - Nedostatečnost a neúplnost přezkumu“)
   (2015/C 034/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Netherlands Maritime Technology Association, dříve Scheepsbouw Nederland (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: K. Struckmann, advokát, a G. Forwood, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Afonso, L. Flynn a P. Němečková, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad a A. Sampol Pucurull, abogados del Estado)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. listopadu 2012 o státní podpoře SA 34736 (12/N) týkající se zavedení daňového režimu Španělským královstvím, který umožňuje předčasný odpis některých aktiv pořízených prostřednictvím finančního leasingu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako neopodstatněná.

               2)

               Sdružení Netherlands Maritime Technology Association ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-185/05: Žaloba podaná dne 26. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/23

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-185/05)
   (2005/C 182/43)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 26. dubna 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou B. Schimou a F. Amatem, členy právní služby Komise.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že:
               Italská republika tím, že zachovává v platnosti čl. 9 odst. 3 a 4 vládního nařízení s mocí zákona č. 344 z roku 1999, podle kterého provozovatel závodu, ve kterém se nacházejí nebezpečné látky, může zahájit činnost, aniž by orgán, který se musí vyjádřit k bezpečnostní zprávě, provozovateli výslovně sdělil závěr svého prošetření bezpečnostní zprávy,
               zachovává v platnosti čl. 21 odst. 3 vládního nařízení s mocí zákona č. 344 z roku 1999, podle kterého, jestliže opatření přijatá provozovatelem za účelem prevence a zmírnění důsledků závažných havárií mají vážné nedostatky, příslušný orgán není povinen zakázat zahájení činnosti,
               nepřijala závazný právní předpis, který by stanovil, že kontroly umožňují plánovité a systematické vyšetření technických, organizačních a řídicích systémů používaných v dotčeném závodě pro zajištění toho, aby provozovatel mohl prokázat, že přijal vhodná opatření v souvislosti s činnostmi prováděnými v závodě k zabránění závažným haváriím a pro zajištění toho, aby provozovatel mohl prokázat, že zajistil vhodné prostředky pro omezení důsledků závažných havárií na pracovišti i mimo pracoviště,
               a nepřijala právní předpis, který by stanovil, že kontroly zaručují, že údaje a informace obsažené v bezpečnostní zprávě a ve všech ostatních předložených zprávách spolehlivě odrážejí podmínky v závodě,
               nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 9 odst. 4, čl. 17 odst. 1 a čl. 18 odst. 1 první, druhé a třetí odrážky směrnice 98/82 (1);

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek stanoví, že provozovatel závodu, ve kterém se nacházejí nebezpečné látky, je povinen předkládat příslušnému orgánu bezpečnostní zprávu. Italská republika provedla směrnici vládním nařízením s mocí zákona č. 334 ze dne 17. srpna 1999.
   Komise především uvádí, že ve smyslu čl. 9 odst. 4 směrnice provozovatel nemůže zahájit činnost při neexistenci výslovného povolení příslušného orgánu.
   Vládní nařízení s mocí zákona nicméně provozovateli umožňuje zahájit činnost bez toho, aniž by příslušný orgán výslovně sdělil závěr svého prošetření bezpečnostní zprávy.
   Jak vyplývá z čl. 17 odst. 1 směrnice, příslušný orgán má povinnost zakázat činnost, jestliže opatření přijatá provozovatelem za účelem prevence a zmírnění důsledků závažných havárií mají vážné nedostatky.
   Nicméně se jeví, že vládní nařízení s mocí zákona příslušnému orgánu tuto povinnost neukládá.
   Konečně ve smyslu čl. 18 odst. 1 směrnice musejí členské státy přijmout závazný právní předpis, který stanoví kontroly, jež umožňují plánovité a systematické vyšetření technických, organizačních a řídicích systémů používaných v dotčeném závodě pro zajištění toho, aby provozovatel mohl prokázat, že přijal vhodná opatření v souvislosti s činnostmi prováděnými v závodě k zabránění závažným haváriím a pro zajištění toho, aby provozovatel mohl prokázat, že zajistil vhodné prostředky pro omezení důsledků závažných havárií na pracovišti i mimo pracoviště. Mimoto stále ve smyslu čl. 18 odst. 1 směrnice musejí členské státy přijmout právní předpis, který stanoví, že kontroly zaručují, že údaje a informace obsažené v bezpečnostní zprávě a ve všech ostatních předložených zprávách spolehlivě odrážejí podmínky v závodě.
   Vládní nařízení s mocí zákona nicméně tato ustanovení neprovedlo, avšak se omezilo na odvolání se na pozdější prováděcí nařízení, které nebylo doposud přijato.
   Ve smyslu výše uvedeného Komise tudíž uvádí, že Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 9 odst. 4, čl. 17 odst. 1 a čl. 18 odst. 1 první, druhé a třetí odrážky směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 10, 14.1.1997, s. 13.


title: Věc C-564/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 9. listopadu 2011 — Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia a další v. Comune di Pavia

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 9. listopadu 2011 — Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia a další v. Comune di Pavia
   (Věc C-564/11)
   2012/C 73/25
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Brescia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Como, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Cremona, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecco, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lodi, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Milano, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pavia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Varese

      Žalovaná: Comune di Pavia

      Předběžná otázka

   Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, a zejména její čl. 1 odst. 2 písm. a) a d), její články 2 a 28 a její příloha II kategorie 8 a 12 vnitrostátní právní úpravě, která dovoluje uzavírání dohod v písemné formě mezi dvěma veřejnými zadavateli pro účely studií a vědecko-technického poradenství zaměřeného na sepisování aktů představujících územní plány obce, jak jsou stanoveny odvětvovými vnitrostátními a regionálními právními předpisy, přičemž hypotetické protiplnění není v podstatě uhrazeno, jelikož orgán veřejné správy pověřený výkonem může mít postavení hospodářského subjektu.

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114.


title: Věc C-546/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 26. října 2011 — Dansk Jurist- og Økonomforbund (DJØF — Dánský svaz právníků a ekonomů), jednající jménem Erika Toftgaarda v. Indenrigs- og Sundhedsministeriet

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 26. října 2011 — Dansk Jurist- og Økonomforbund (DJØF — Dánský svaz právníků a ekonomů), jednající jménem Erika Toftgaarda v. Indenrigs- og Sundhedsministeriet
   (Věc C-546/11)
   2012/C 13/12
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret (Dánsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dansk Jurist- og Økonomforbund (DJØF — Dánský svaz právníků a ekonomů), jednající jménem Erika Toftgaarda

      Žalovaný: Indenrigs- og Sundhedsministeriet

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 6 odst. 2 směrnice (1) o rovném zacházení v zaměstnání vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou pouze stanovit, že v systémech sociálního zabezpečení v zaměstnání nepředstavuje stanovení věkových hranic pro přístup k dávkám nebo pro nárok na dávky diskriminaci, pokud se takové systémy sociálního zabezpečení týkají důchodu nebo invalidity?

               2)

               Má být čl. 6 odst. 2 vykládán v tom smyslu, že se možnost stanovení věkových hranic týká pouze přístupu do systému, nebo má být uvedené ustanovení vykládáno v tom smyslu, že se možnost stanovení věkových hranic týká také nároků na výplatu dávek v rámci takového systému?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Může výraz „systém sociálního zabezpečení v zaměstnání“ v čl. 6 odst. 2 zahrnovat takový systém, jako je „rådighedsløn“ (odměna za disponibilitu) uvedený v čl. 32 odst. 1 Tjenestemandslov (dánský zákon o státních zaměstnancích), podle něhož státnímu zaměstnanci přísluší zvláštní ochrana v případě propuštění z důvodu zrušení pracovního místa, v jejímž rámci má nadále nárok na svou stávající mzdu po dobu tří let a jsou mu nadále započítávány roky služby započitatelné na důchod, pokud zůstane k dispozici pro jmenování na jiné vhodné pracovní místo?

               4)

               Má být čl. 6 odst. 1 směrnice o rovném zacházení v zaměstnání vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 32 odst. 4 bod 2 Tjenestemandslov, podle něhož není odměna za disponibilitu vyplácena státnímu zaměstnanci, který dosáhl věku, kdy mu vzniká nárok na státní starobní důchod, bylo-li zrušeno jeho pracovní místo?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16).


title: Věc T-138/10: Žaloba podaná dne 24. března 2010 — Španělsko v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/47

         Žaloba podaná dne 24. března 2010 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-138/10)
   2010/C 134/77
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: J. Rodríguez Cárcamo)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise č. 337 ze dne 28. ledna 2010, kterým byla omezena podpora Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) v operačním programu Comunidad Valenciana cíl 1 (1994-1999) ve Španělsku podle rozhodnutí K(1994) 3043/6, ERDF č. 94 11 09 011, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutím K(94) 30346 ze dne 25. listopadu 1994 Komise poskytla podporu z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro operační program v regionu Valencie, jež byl součástí podpůrného rámce Společenství pro činnost strukturálních fondů ve Španělských regionech týkajícího se cíle č. 1 v období 1994-1999, v maximální výši 1 207 941 000 ECU. Rozhodnutí napadené v tomto řízení tvrdí, že ve 23 ze 38 auditovaných projektů došlo k nesrovnalostem, a snižuje původně udělenou podporu na 115 612 377,25 eur.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňuje tyto žalobní důvody:

               —

               porušení článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988 (1) tím, že v napadeném rozhodnutí byla použita metoda extrapolace, neboť uvedený článek nestanoví možnost extrapolace nesrovnalostí zjištěných v konkrétních činnostech na veškeré činnosti zahrnuté do operačního programu financovaného ze zdrojů EFRR. Žalobce tvrdí, že opravy uplatněné Komisí v napadeném rozhodnutí nemají právní základ, neboť podle rozsudku Soudního dvora ve věci C-443/97, Španělsko v. Komise (2) nelze mít za to, že interní pokyny Komise ze dne 15. října 1997 k čistým finančním opravám v rámci použití článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 mají právní účinky vůči členským státům, a protože dané ustanovení předvídá snížení podpory pouze pokud přezkum dané podpory odhalí nesrovnalost, přičemž tato zásada byla použitím metody extrapolace porušena;

               —

               podpůrně článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988 ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU (zásada řádné spolupráce), neboť oprava byla uplatněna prostřednictvím extrapolace, ačkoli v systému řízení, kontroly ani auditu nebyl zjištěn žádný nedostatek ohledně pozměněných smluv, neboť řídící orgán uplatnil španělskou právní úpravu, o které Soudní dvůr neprohlásil, že je v rozporu s právem Evropské unie. Španělské království je toho názoru, že skutečnost, že řídící orgán dodržel vnitrostátní právo, ačkoli to může vést je zjištění, ze strany Komise, nesrovnalostí či skutečných porušení práva Evropské unie, nemůže sloužit jako základ pro extrapolaci na základě pochybení v systému řízení, pokud Soudní dvůr neprohlásil, že je právo použité řídícími orgány v rozporu s právem Evropské unie a pokud Komise nepodala žalobu proti členskému státu na základě článku 258 SFEU;

               —

               podpůrně článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988 tím, že vzorek použitý pro uplatnění finanční opravy metodou extrapolace nebyl reprezentativní. Komise vytvořila vzorek pro uplatnění extrapolace z velmi omezeného počtu projektů (38 ze 7 862), aniž by zohlednila všechny zásadní části operačního programu včetně výdajů předem odečtených španělskými orgány, a jako výchozí bod vzala uvedené výdaje, a nikoli udělenou podporu, a použila výpočetní program,jehož spolehlivost je nižší než 85 %. Španělské království má tedy za to, že vzorek nesplňuje podmínku reprezentativnosti požadovanou pro účely použití jako základu pro extrapolaci;

               —

               uplynutí promlčecí lhůty pro zahájení řízení podle článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2988/95 ze dne 19. prosince 1995. Konečně má Španělské království za to, že oznámení zjištěných nesrovnalostí španělským orgánům (k němuž došlo v červenci 2004, a většinou se týkalo nesrovnalostí z let 1997, 1998 a 1999) musí určovat okamžik počátku běhu čtyřleté lhůty stanovené v článku 3 nařízení č. 2988/95 (3) ve vztahu k daným nesrovnalostem.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1)

      (2)  Věc C-443/97 Španělsko v. Komise, Recueil, s. I-2415.

      (3)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).


title: Věc T-715/15: Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – BBY Solutions v. OHIM – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY GEEK SQUAD)

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/35

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – BBY Solutions v. OHIM – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY GEEK SQUAD)
   (Věc T-715/15)
   (2016/C 059/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BBY Solutions, Inc. (Minneapolis, Spojené státy americké) (zástupce: A. Poulter, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Worldwide Sales Corporation España, SL (Sant Vicenç dels Horts, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „BEST BUY GEEK SQUAD“ – ochranná známka Společenství č. 6 064 001

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. září 2015 ve spojených věcech R 517/2015-2 a R 437/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž vyhovuje námitkám,

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 22. prosince 2014 ve věci námitky č. 1 354 630 v rozsahu, v němž vyhovuje námitkám,

               —

               vyhověl přihlášce ochranné známky Společenství č. 6 064 001,

               —

               rozhodl, že OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-409/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln — Německo) — Winner Wetten GmbH v. Bürgermeisterin der Stadt Bergheim ( „Články 43 ES a 49 ES — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Pořádání sportovních sázek podléhající veřejnému monopolu na úrovni spolkové země — Rozhodnutí Bundesverfassungsgericht, kterým se konstatuje neslučitelnost právní úpravy takového monopolu s německým Základním zákonem, ale kterým je ponechána v platnosti během přechodného období určeného k tomu, aby ji bylo možné uvést do souladu se Základním zákonem — Zásada přednosti práva Unie — Přípustnost a případné podmínky takového přechodného období, pokud dotčená vnitrostátní právní úprava porušuje rovněž články 43 ES a 49 ES“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/6

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln — Německo) — Winner Wetten GmbH v. Bürgermeisterin der Stadt Bergheim
      (Věc C-409/06) (1)

      (Články 43 ES a 49 ES - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Pořádání sportovních sázek podléhající veřejnému monopolu na úrovni spolkové země - Rozhodnutí Bundesverfassungsgericht, kterým se konstatuje neslučitelnost právní úpravy takového monopolu s německým Základním zákonem, ale kterým je ponechána v platnosti během přechodného období určeného k tomu, aby ji bylo možné uvést do souladu se Základním zákonem - Zásada přednosti práva Unie - Přípustnost a případné podmínky takového přechodného období, pokud dotčená vnitrostátní právní úprava porušuje rovněž články 43 ES a 49 ES)
      (2010/C 288/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Winner Wetten der GmbH

         Žalovaná: Bürgermeisterin der Stadt Bergheim

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Köln — Výklad článků 43 ES a 49 ES — Vnitrostátní úprava, podle které podléhají činnosti sběru, přijímání, objednávky a převádění sázek koncesi, která byla prohlášena Bundesverfassungsgericht za protiústavní — Přímý účinek a přednost práva Společenství — Omezení časových účinků rozsudku

         Výrok

      Vnitrostátní právní úpravu veřejného monopolu na sportovní sázky, která podle zjištění provedených vnitrostátním soudem obsahuje omezení neslučitelná se svobodou usazování a volným pohybem služeb, neboť uvedená omezení nepřispívají k omezení sázkových činností soudržným a systematickým způsobem, nelze z důvodu přednosti přímo použitelného práva Unie nadále uplatňovat během přechodného období.

         (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  24. listopadu 2005  ve věci C-366/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg): Georg Schwarz proti Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg (Volný pohyb zboží — Množstevní omezení — Opatření s rovnocenným účinkem — Vnitrostátní ustanovení zakazující prodej nebalených cukrovinek v prodejních automatech — Hygiena potravin)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/14

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 24. listopadu 2005
   ve věci C-366/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg): Georg Schwarz proti Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg (1)

   (Volný pohyb zboží - Množstevní omezení - Opatření s rovnocenným účinkem - Vnitrostátní ustanovení zakazující prodej nebalených cukrovinek v prodejních automatech - Hygiena potravin)
   (2006/C 36/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-366/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Rakousko) ze dne 16. srpna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 23. srpna 2004, v řízení Georg Schwarz proti Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann předseda senátu, J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász (zpravodaj), M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 24. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Ustanovení článků 28 ES a 30 ES a článku 7 směrnice Rady 93/43/EHS ze dne 14. června 1993 o hygieně potravin nebrání vnitrostátnímu ustanovení přijatému před vstupem této směrnice v platnost, které zakazuje nabízet k prodeji v prodejních automatech nebalené cukrovinky nebo výrobky vyrobené za použití náhražek cukru.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-365/05 P: Opravný prostředek podaný dne 28. září 2005 Dorte Schmidt-Brown proti rozsudku vydanému dne 5. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-387/02, Dorte Schmidt-Brown proti Komisi Evropských společenství

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/15

         Opravný prostředek podaný dne 28. září 2005 Dorte Schmidt-Brown proti rozsudku vydanému dne 5. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-387/02, Dorte Schmidt-Brown proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-365/05 P)
   (2005/C 281/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 28. září 2005 opravný prostředek podaný Dorte Schmidt-Brown, zastoupenou Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 5. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-387/02, Dorte Schmidt-Brown proti Komisi Evropských společenství
   Účastníce řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               Rozhodl, že

               rozsudek Soudu (prvního senátu) ze dne 5. července 2005 ve věci T-387/02 (Dorte Schmidt-Brown v. Komise Evropských společenství) se v celém rozsahu zrušuje;

               Dále rozhodl, že

               rozhodnutí Komise ze dne 26. dubna 2002, v rozsahu v němž zamítá navrhovatelce přiznání finanční pomoci požadované k tomu, aby jí umožnila pokrýt celkové náklady na obhajobu, které musela vynaložit za účelem získání uznání a výplaty morální, profesní a materiální škody utrpěné z důvodu nactiutrhačných projevů a písemností Eurogramme Ltd se zrušuje.

               Žalované se ukládá náhrada nákladů řízení vzniklých v řízení v prvním stupni a řízení o opravném prostředku

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka konstatuje, že je protiprávní, že Soud zkoumal, zda byla v okolnostech projednávaného případu porušena ustanovení článku 24 služebního řádu k újmě navrhovatelky, aniž by přihlédl k rozhodnutí přijatému místopředsedou Komise, Neilem Kinnockem po novém přezkoumání žádosti o podporu a pomoc ze dne 15. ledna 2002 o vyhovění obzvláště této žádosti.
   Toto rozhodnutí mu bylo oznámeno dopisy ze dne 16. a 22. května 2003.
   Tím, že tak jednal, Soud nevzal do úvahy všechny okolnosti projednávaného případu a zejména rozhodnutí přijatá Komisí poté, co se stěžovatelka obrátila na High Court of Justice (England & Wales) a opatření přijatá místopředsedou Komise Neilem Kinnockem v důsledku jeho nového přezkoumání opodstatněnosti žádosti o finanční pomoc podané žalobkyní dne 15. ledna a nevzal také do úvahy opatření přijatá předsedou s ohledem na obnovení cti a důstojnosti navrhovatelky jak u jejích kolegů v DG Eurostat, tak u Výboru pro kontrolu rozpočtu (Cocobu) Evropského parlamentu.
   Navíc Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když omezil svůj přezkum na použitelnost prvního pododstavce čl. 24 služebního řádu, zatímco v projednávaném případě měl rovněž zkoumat legalitu napadeného rozhodnutí ve vztahu k předpisu druhého pododstavce čl. 24 služebního řádu.


title: Věc C-454/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 17. září 2010 — Oliver Jestel v. Hauptzollamt Aachen

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 17. září 2010 — Oliver Jestel v. Hauptzollamt Aachen
   (Věc C-454/10)
   ()
   2010/C 317/40
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Oliver Jestel

      Žalovaný: Hauptzollamt Aachen

      Předběžné otázky

               1)

               Rozumí se dlužníkem z důvodu „účastenství“ na protiprávním vstupu zboží na celní území Evropské unie v souladu s ustanovením čl. 202 odst. 3 druhé odrážky nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (1), kterým se vydává celní kodex Společenství, osoba, která zprostředkovává uzavření kupních smluv týkajících se dotyčného zboží, aniž by se na vstupu zboží přímo podílela, a přitom bere v úvahu, že by se prodávající mohl při dodávkách zboží nebo jeho části dopustit podvodu v souvislosti se zaplacením dovozního cla?

               2)

               Postačuje v daném případě, že tuto situaci pokládá za možnou, nebo se stane dlužníkem pouze v tom případě, pokud s určitostí počítá s tím, že tato situace skutečně nastane?

      (1)  Úř. věst. L 302, s. 1.


title: Věc F-83/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 30. listopadu 2009 — Zangerl-Posselt v. Komise ( Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení — Nepřipuštění k praktickým a ústním zkouškám — Požadovaná vysvědčení — Pojem vyššího vzdělání — Diskriminace na základě věku )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/71

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 30. listopadu 2009 — Zangerl-Posselt v. Komise
   (Věc F-83/07) (1)

   („Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Nepřipuštění k praktickým a ústním zkouškám - Požadovaná vysvědčení - Pojem vyššího vzdělání - Diskriminace na základě věku“)
   2010/C 24/128
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brigitte Zangerl-Posselt (Merzig, Německo) (zástupce: S. Paulmann, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí zkušební komise ze dne 18. června 2007 pro vytvoření seznamu úspěšných uchazečů — asistentů s německým jazykem pro činnosti sekretariátu (AST1), kterým žalobkyně nebyla připuštěna k praktickým a ústním zkouškám

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese, vedle vlastních nákladů řízení, dvě třetiny nákladů řízení vynaložených B. Zangerl-Posselt.

               3)

               Brigitte Zangerl-Posselt ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007, s. 32.


title: Věc C-13/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social de Madrid) – Sonia Chacón Navas v. Eurest Colectividades SA (Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Pojem zdravotní postižení )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social de Madrid) – Sonia Chacón Navas v. Eurest Colectividades SA
   (Věc C-13/05) (1)

   (Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Pojem „zdravotní postižení“)
   (2006/C 224/15)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Social de Madrid
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sonia Chacón Navas

      Žalovaná: Eurest Colectividades SA
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Social de Madrid – Výklad směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16) – Působnost – Propuštění z důvodu nemoci – Nemoc a zdravotní postižení
   Výrok

               1)

               Na osobu, která byla propuštěna svým zaměstnavatelem výlučně z důvodu nemoci, se nevztahuje obecný rámec pro boj proti diskriminaci na základě zdravotního postižení stanovený směrnicí Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání.

               2)

               Zákaz diskriminace v oblasti propouštění na základě zdravotního postižení, stanovený v čl. 2 odst. 1 a čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/78, brání propouštění na základě zdravotního postižení, které není s ohledem na povinnost poskytovat zdravotně postiženým osobám přiměřenou úpravu odůvodněno skutečností, že dotčená osoba není kvalifikovaná, schopná a k dispozici pro výkon podstatných funkcí svého pracovního místa.

               3)

               Nemoc jako taková nemůže být považována za důvod doplňující důvody, na základě kterých směrnice 2000/78 zakazuje jakoukoli diskriminaci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc T-765/14: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – Legakis a další v. Rada

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/40

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – Legakis a další v. Rada
   (Věc T-765/14)
   (2015/C 034/48)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Georgios Legakis, Mirto Pavagiota Legaki, Maria Legaki a Melina Legaki (Paleo Faliro, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované povinnost zaplatit žalobcům částku 1 9 91  194,40 eur z důvodu škody jim vzniklé protiprávním jednáním žalované, navýšenou o úroky plynoucí od data nezákonného odnětí jejich vkladů (dne 29. března 2013) do vyhlášení rozsudku v této věci, jakož i o úroky z prodlení za dobu od vyhlášení rozsudku v této věci do plného uhrazení příslušné částky;

               —

               podpůrně uložil žalované povinnost zaplatit žalobcům 95 % výše uvedené částky, tj. částku 1 8 91  634,68 eur, z důvodu škody jim vzniklé protiprávním jednáním žalované, navýšenou o úroky plynoucí od data nezákonného odnětí jejich vkladů (dne 29. března 2013) do vyhlášení rozsudku v této věci, jakož i o úroky z prodlení za dobu od vyhlášení rozsudku v této věci do plného uhrazení příslušné částky;

               —

               ještě podpůrněji určil částku, kterou bude žalovaná povinna zaplatit žalobcům z důvodu škody jim vzniklé protiprávním jednáním žalované;

               —

               uložil žalované povinnost zaplatit každému ze žalobců částku 20  000 eur (tj. celkově 80  000 eur) z důvodu morální újmy jim vzniklé v důsledku porušení zásady rovného zacházení;

               —

               uložil žalované povinnost zaplatit každému z žalobců částku 20  000 eur (tj. celkově 80  000 eur) z důvodu morální újmy jim vzniklé v důsledku porušení práva na účinnou soudní ochranu, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobci domáhají u Tribunálu, jenž je příslušný podle článku 268 SFEU, náhrady škody na základě čl. 340 druhého pododstavce SFEU, která jim vznikla v důsledku protiprávního jednání žalované.
   Žalobci tvrdí, že tato škoda vznikla tím, že žalovaná, která jednala mimo rámec svých pravomocí a v rozporu se sekundárním unijním právem a s obecnými zásadami unijního práva, nařídila, a tudíž zapříčinila snížení hodnoty bankovních vkladů žalobců v Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (Laïki Trapeza) a každopádně k tomuto snížení přispěla.
   Konkrétně žalobci namítají, že se žalovaná dopustila následujících porušení základních práv a obecných zásad unijního práva:

               —

               zaprvé, porušení práva na vlastnictví;

               —

               zadruhé, porušení zásady rovného zacházení, a

               —

               zatřetí, porušení práva žalobců na soudní ochranu a zásady právní jistoty.

         Žalobci tvrdí, že podmínky pro založení mimosmluvní odpovědnosti žalované, jak byly stanoveny judikaturou, jsou splněny za účelem přiznání náhrady škody.


title: Věc C-174/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Saudaçor – Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos da Saúde dos Açores SA v. Fazenda Pública „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 13 odst. 1 — Vynětí z daňové povinnosti — Pojem ‚veřejnoprávní subjekt‘ — Akciová společnost pověřená poskytováním služeb plánování a řízení zdravotnictví autonomní oblasti Azory — Vymezení podmínek pro tyto služby včetně odměny za jejich poskytování v programových smlouvách uzavřených mezi touto společností a touto oblastí“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Saudaçor – Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos da Saúde dos Açores SA v. Fazenda Pública
   (Věc C-174/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 13 odst. 1 - Vynětí z daňové povinnosti - Pojem ‚veřejnoprávní subjekt‘ - Akciová společnost pověřená poskytováním služeb plánování a řízení zdravotnictví autonomní oblasti Azory - Vymezení podmínek pro tyto služby včetně odměny za jejich poskytování v programových smlouvách uzavřených mezi touto společností a touto oblastí“)
   (2015/C 429/04)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Saudaçor – Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos da Saúde dos Açores SA

      Žalovaná: Fazenda Pública

      Výrok

               1)

               Článek 9 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že ekonomickou činností ve smyslu tohoto ustanovení je taková činnost, jako je činnost dotčená ve věci v původním řízení, v jejímž rámci společnost poskytuje určité oblasti služby plánování a řízení zdravotnictví v souladu s programovými smlouvami, které tato společnost uzavřela s uvedenou oblastí.

               2)

               Článek 13 odst. 1 směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že vynětí z povinnosti k dani z přidané hodnoty podle tohoto ustanovení platí pro takovou činnost, jako je činnost dotčená ve věci v původním řízení, v jejímž rámci společnost poskytuje určité oblasti služby plánování a řízení zdravotnictví v souladu s programovými smlouvami, které tato společnost uzavřela s uvedenou oblastí, pokud je tato služba ekonomickou činností ve smyslu čl. 9 odst. 1 této směrnice, za předpokladu, že lze uvedenou společnost kvalifikovat jako veřejnoprávní subjekt, který uvedenou činnost vykonává jakožto orgán veřejné správy, což musí ověřit předkládající soud, a za předpokladu, že předkládající soud dospěje k závěru, že osvobození této činnosti od DPH nemůže vést k výraznému narušení hospodářské soutěže.

         V této souvislosti nelze pojem „veřejnoprávní subjekt“ ve smyslu čl. 13 odst. 1 uvedené směrnice vykládat s odkazem na definici pojmu „veřejnoprávní subjekt“ v čl. 1 odst. 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc T-477/13: Žaloba podaná dne 4. září 2013 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/25

         Žaloba podaná dne 4. září 2013 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada
   (Věc T-477/13)
   2013/C 336/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syrian Lebanese Commercial Bank S.A.L. (Bejrút, Libanon) (zástupci: P. Vanderveeren, L. Defalque a T. Bontinck, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uznal mimosmluvní odpovědnost Evropské unie za rozhodnutí o zařazení a o ponechání názvu žalobkyně v příloze II nařízení Rady 36/2012/EU;

               —

               v důsledku toho nařídil odpovídající a kompletní náhradu škody způsobené žalobkyni protiprávním jednáním Unie ve výši čtyřiceti jednoho milionu sedmdesáti čtyř tisíc devíti set čtyřiceti eur (41 074 940 eur), spolu s kompenzačními úroky a úroky z prodlení podle sazby Evropské centrální banky pro hlavní refinanční operace, navýšené o dva procentní body, a předběžně přiznal náhradu ve výši jednoho milionu eur, která se upraví v závislosti na výdajích a investicích, jež bude muset žalobkyně vynaložit na nápravu svého image a své pověsti;

               —

               podpůrně, bude-li shledáno, že musí být výše způsobené škody nově posouzena, nařídil vypracování znaleckého posudku v souladu s čl. 65 písm. d), čl. 66 odst. l a článkem 70 jednacího řádu Tribunálu;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Pokud jde o protiprávní chování vytýkané Radě při přijetí opatření, jimiž se zmrazují finanční prostředky, a při jejich ponechání v platnosti od ledna 2012, předkládá žalobkyně na podporu své žaloby čtyři žalobní důvody vycházející:

               —

               ze zjevně nesprávného posouzení v souvislosti se zapojením žalobkyně do financování syrského režimu;

               —

               z neexistence dostatečného a přesného odůvodnění opatření přijatých Radou vůči žalobkyni;

               —

               z porušení práva na obhajobu a práva na spravedlivý proces a na účinnou soudní ochranu a

               —

               z vad, kterých se Rada dopustila při svém posouzení a v jejichž důsledku jsou omezující opatření přijatá Radou protiprávní.

         Žalobkyně tvrdí, že Radou přijatá opatření, jimiž se zmrazují finanční prostředky, jsou nepochybnou příčinou majetkové i nemajetkové újmy, která jí vznikla.
   Pokud jde o majetkovou újmu, žalobkyně uvádí, že utrpěla vážné ztráty v oblasti provozu a technologie způsobené zejména ztrátou obchodních vztahů s několika evropskými a arabskými bankami, strmým poklesem svých provozních výsledků a ztrátou řady bankovních aktiv od roku 2012. Navíc s ní ukončil veškeré vztahy její bývalý dodavatel bankovního programového vybavení.
   Pokud jde o nemajetkovou újmu, žalobkyně se domáhá náhrady škody, jež byla způsobena narušením jejího image v důsledku protiprávních opatření Rady, jimiž se zmrazují finanční prostředky.


title: Věc C-191/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 19. dubna 2010 — Société Rastelli Davide a C. v. Jean-Charles Hidoux, jakožto správce podstaty pověřený likvidací společnosti Médiasucre International

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/36

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 19. dubna 2010 — Société Rastelli Davide a C. v. Jean-Charles Hidoux, jakožto správce podstaty pověřený likvidací společnosti Médiasucre International
      (Věc C-191/10)
      (2010/C 161/55)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Société Rastelli Davide a C.

         Žalovaný: Jean-Charles Hidoux, jakožto správce podstaty pověřený likvidací společnosti Médiasucre International

         Předběžné otázky

                  1)

                  V případě, že soud jednoho členského státu zahájí hlavní úpadkové řízení proti dlužníkovi, když konstatuje, že tento dlužník má soustředěny své hlavní zájmy na území tohoto státu, brání nařízení (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (1) tomu, aby tento soud použil pravidlo svého vnitrostátního práva, které mu přiznává příslušnost k rozšíření řízení na společnost, jejíž sídlo se nachází v jiném členském státě, pouze na základě zjištění o propojení majetku dlužníka a této společnosti?

                  2)

                  Je-li žalobu na rozšíření úpadkového řízení třeba chápat jako zahájení nového úpadkového řízení, které podléhá proto, aby soud členského státu, jemuž byla věc původně předložena, mohl o této žalobě rozhodnout, prokázání, že společnost, které se rozšíření týká, má v tomto státě soustředěny své hlavní zájmy, může toto prokázání vyplývat pouze ze zjištění o propojení majetku?

         (1)  Úř. věst. L 160, s. 1.


title: Věc F-31/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. září 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby prodloužené o desetidenní lhůtu z důvodu vzdálenosti — Žaloba podaná dopisem v deseti následujících dnech — Neexistence totožnosti mezi žalobami — Opožděné podání žaloby“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/35

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. září 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-31/13)
   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby prodloužené o desetidenní lhůtu z důvodu vzdálenosti - Žaloba podaná dopisem v deseti následujících dnech - Neexistence totožnosti mezi žalobami - Opožděné podání žaloby)
   2013/C 313/66
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropské unie

      Předmět věci

   Návrh na zrušení zamítnutí žádosti žalobce o vyplacení náhrady za škodu, která mu byla způsobena při přeřazení z delegace Komise v Luandě do sídla Komise v Bruselu a v návaznosti na toto přeřazení.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-24/11 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. května 2012 — Španělské království v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Výdaje uskutečněné Španělským královstvím — Podpora produkce olivového oleje“ )

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. května 2012 — Španělské království v. Evropská komise
   (Věc C-24/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Výdaje uskutečněné Španělským královstvím - Podpora produkce olivového oleje)
   2012/C 174/16
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: F. Jimeno Fernández, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu ze dne 12. listopadu 2010, Španělsko v. Komise (T-113/08), jímž Tribunál zamítl návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2007, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. 2008, L 18, s. 12), a to v rozsahu, v němž se týká některých výdajů vynaložených Španělským královstvím v odvětví olivového oleje a v odvětví plodin na orné půdě

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 12. listopadu 2010, Španělsko v. Komise (T-113/08), se zrušuje v rozsahu, v němž vzhledem k tomu, že dopis Komise AGR 16844 ze dne 11. července 2002 považoval za sdělení ve smyslu čl. 8 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2245/1999 ze dne 22. října 1999, zohlednil datum doručení uvedeného dopisu jako skutečnost určující počátek běhu 24měsíční lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1287/95 ze dne 22. května 1995, a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky, pro účely finanční opravy, která byla provedena v rozhodnutí Komise 2008/68/ES ze dne 20. prosince 2007, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) v odvětví olivového oleje, z důvodu, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy Agentury pro olivový olej vyplývajícími z kontrol provedených ve mlýnech.

               2)

               Rozhodnutí 2008/68 se zrušuje v rozsahu, v němž z financování Společenství vylučuje výdaje uskutečněné Španělským královstvím v odvětví olivového oleje mimo 24měsíční lhůtu předcházející datu doručení dopisu Komise ze dne 24. listopadu 2004, kterým byla svolána dvoustranná schůzka na 21. prosince 2004, pakliže se na tyto výdaje vztahuje finanční oprava uplatněná z důvodu, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy Agentury pro olivový olej vyplývajícími z kontrol provedených ve mlýnech.

               3)

               Španělské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady vynaložené jak v řízení v prvním stupni, tak v souvislosti s řízením o tomto kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011.


title: Věc T-56/07 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Komise v. Economidis ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Zrušení v prvním stupni rozhodnutí Komise o jmenování na pracovní místo vedoucího oddělení — Odmítnutí kandidatury žalobce — Jmenování jiného uchazeče — Určení úrovně pracovního místa v oznámení o výběrovém řízení — Zásada oddělení platové třídy a funkce — Opodstatněný kasační opravný prostředek — Soudní řízení dovolující vydat konečné rozhodnutí ve věci — Zamítnutí žaloby )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/49

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Komise v. Economidis
   (Věc T-56/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Zrušení v prvním stupni rozhodnutí Komise o jmenování na pracovní místo vedoucího oddělení - Odmítnutí kandidatury žalobce - Jmenování jiného uchazeče - Určení úrovně pracovního místa v oznámení o výběrovém řízení - Zásada oddělení platové třídy a funkce - Opodstatněný kasační opravný prostředek - Soudní řízení dovolující vydat konečné rozhodnutí ve věci - Zamítnutí žaloby“)
   (2008/C 209/86)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Ioannis Economidis (Woluwe-Saint-Étienne, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující navrhovatelku: Evropský parlament (zástupci: C. Burgos a A. Lukošiūtė, zmocněnci); Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a I. Sulce, zmocněnci) a Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a B. Schäfer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 14. prosince 2006, Economidis v. Komise (F-122/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 14. prosince 2006, Economidis v. Komise (F-122/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), se zrušuje.

               2)

               Žaloba podaná Ioannisem Economidisem k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-122/05 se zamítá.

               3)

               Ioannis Economidis a Komise ponesou vlastní náklady řízení jak před Soudem pro veřejnou službu, tak v tomto řízení.

               4)

               Evropský parlament, Rada Evropské unie a Účetní dvůr Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-219/12: Žaloba podaná dne 28. května 2012 — Saobraćajni institut CIP v. Komise

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/24

         Žaloba podaná dne 28. května 2012 — Saobraćajni institut CIP v. Komise
   (Věc T-219/12)
   2012/C 227/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Bělehrad, Srbsko) (zástupce: A. Lojpur, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit výběrové řízení zveřejněné dne 27. března 2012 na přípravu technické dokumentace k projektu modernizace železnice „Zdvojnásobení a modernizace stávajícího železničního koridoru Xb, část Novi Sad (kromě křižovatky)-Subotica-maďarská hranice“ v souladu s unijními normami interoperability, AGC, AGTC a dohodou SEECP (Úř. věst. 2012/S 60-096517), které vyloučilo žalobce z účasti.

               —

               Nahradit škodu vycházející z údajné finanční ztráty.

               —

               Uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že

                           —

                           neexistuje žádný právní důvod a priori vyloučit žadatele o účast v nabídkovém řízení, neboť se nejednalo o střet zájmů;

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že

                           —

                           vyloučení žalobce z výběrového řízení je v rozporu s nařízením NPP (1);

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že

                           —

                           že podmínky zadávání zakázky jsou protiprávní.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1085/2006 ze dne 17. července 2006, kterým se zřizuje nástroj předvstupní pomoci (NPP) (Úř. věst. L 210, s. 82).


title: Věc C-150/11: Žaloba podaná dne 28. března 2011 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/13

         Žaloba podaná dne 28. března 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-150/11)
   2011/C 160/16
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beynet a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že pro technickou kontrolu před registrací vozidla registrovaného předtím v jiném členském státě kromě předložení osvědčení o registraci vyžaduje i předložení osvědčení o shodě, a tím, že pro vozidla registrovaná předtím v jiném členském státě stanoví technickou kontrolu před jejich registrací, aniž zohledňuje výsledky technické kontroly provedené v jiném členském státě, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel (1) a článku 34 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby Komise předkládá dva žalobní důvody, které vycházejí z porušení článku 34 Smlouvy o fungování Evropské unie a směrnice 1999/37/ES vnitrostátní právní úpravou, která vyžaduje předložení osvědčení o shodě před registrací vozidla registrovaného předtím v jiném členském státě a dále odmítá zohlednit výsledky technické kontroly provedené předtím v tomto členském státě.
   Svým prvním žalobním důvodem Komise vytýká žalovanému, že vyžaduje obecně a systematicky technickou kontrolu před registrací použitých vozidel registrovaných předtím v jiných členských státech, aniž by zohlednilo případné kontroly, které již tyto členské státy provedly. Taková kontrola může odradit některé dotčené od toho, aby dovezli do Belgie použitá vozidla registrovaná předtím v jiných členských státech, a představuje tedy překážku volného pohybu zboží zakázanou článkem 34 SFEU.
   Svým druhým žalobním důvodem Komise uvádí, že podle vnitrostátní právní úpravy nemůže být žádosti o registraci vyhověno bez osvědčení o technické kontrole, které belgické orgány udělí pouze po předložení osvědčení o shodě, které je předloženo vedle osvědčení o registraci uděleného v jiném členském státě. Taková vnitrostátní právní úprava je v rozporu s článkem 4 směrnice 1999/37/ES a zbavuje zásadu uznání harmonizovaných osvědčení o registraci udělených jinými členskými státy své podstaty. Ačkoli se takové opatření použije bez rozdílu na vozidla registrovaná v Belgii nebo v jiném členském státě, dotýká se použitých vozidel pocházejících z jiného členského státu v rozsahu, v němž ve většině členských států osvědčení o shodě nezůstává ve vozidle.

      (1)  Úř. věst. L 138, s. 57; Zvl. vyd. 07/04, s. 351.


title: Věc F-129/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. června 2015 – Dybman v. ESVČ „Veřejná služba — Zaměstnanci ESVČ — Úředníci — Disciplinární řízení — Disciplinární sankce — Trestní řízení probíhající v době přijetí disciplinární sankce — Totožnost skutků předložených orgánu oprávněnému ke jmenování a trestnímu soudu — Porušení článku 25 přílohy IX služebního řádu“

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/41

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. června 2015 – Dybman v. ESVČ
   (Věc F-129/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Úředníci - Disciplinární řízení - Disciplinární sankce - Trestní řízení probíhající v době přijetí disciplinární sankce - Totožnost skutků předložených orgánu oprávněnému ke jmenování a trestnímu soudu - Porušení článku 25 přílohy IX služebního řádu“)
   (2015/C 262/55)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pierre Dybman (Brusel, Belgie) (zástupci: J.-N. Louis, R. Metz, D. Verbeke a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí ESVČ odvolat žalobce bez snížení jeho důchodových nároků

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 16. ledna 2014, kterým Evropská služba pro vnější činnost zbavila Pierra Dybmana všech funkcí bez snížení jeho důchodových nároků, se zrušuje.

               2)

               Evropská služba pro vnější činnost ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Pierrem Dybmanem.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015, s. 61.


title: Věc C-497/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 7. listopadu 2012 — Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas v. Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 7. listopadu 2012 — Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas v. Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
   (Věc C-497/12)
   2013/C 26/49
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas

      Žalovaný: Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

      Předběžné otázky

               1)

               Brání zásady svobody usazování, zákazu diskriminace a ochrany hospodářské soutěže podle článků 49 a násl. SFEU takové vnitrostátní právní úpravě, která oprávněnému lékárníkovi zapsanému do příslušné profesní komory, který však není majitelem prodejny zahrnuté do organizačního plánu, nedovoluje, aby mohl v paralékárně, které je majitelem, distribuovat formou maloobchodu rovněž léčivé přípravky vázané na lékařský předpis na „tzv. bílém receptu“, tedy které nehradí SSN, ale jsou plně hrazeny občanem, a která zároveň v této oblasti stanoví zákaz prodeje určitých kategorií léčivých přípravků a omezení počtu prodejen, jež je možno zřídit na území státu?

               2)

               Musí se článek 15 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že se v něm stanovená zásada uplatní bez omezení i na povolání lékárníka, aniž by veřejný zájem spojený s výkonem tohoto povolání odůvodňoval, pokud jde o prodej léčiv uvedených v předchozím bodě 1, jiný režim pro majitele lékáren než pro majitele paralékáren?

               3)

               Musí se články 102 a 106 SFEU vykládat v tom smyslu, že se zákaz zneužití dominantního postavení uplatní bez omezení na povolání lékárníka, neboť lékárník, který je majitelem tradiční lékárny a který prodává léčiva na základě dohody se státní zdravotní službou, je zvýhodněn zákazem platícím pro majitele paralékáren prodávat léčiva třídy C, aniž by takovéto zvýhodnění bylo odůvodněno nepochybnými zvláštnostmi povolání lékárníka plynoucími z veřejného zájmu na ochraně zdraví občanů?


title: Věc C-123/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München — Německo) — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG v. Haptzollamt München ( „Společný celní sazebník — Položky sazebníku — Zařazení jezdeckých rukavic v kombinované nomenklatuře — Číslo 3926 — Číslo 6116“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/13

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München — Německo) — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG v. Haptzollamt München
      (Věc C-123/09) (1)

      („Společný celní sazebník - Položky sazebníku - Zařazení jezdeckých rukavic v kombinované nomenklatuře - Číslo 3926 - Číslo 6116“)
      (2010/C 161/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht München

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Haptzollamt München

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht München — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382) ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003 (Úř. věst. L 281, s. 1; Zvl. vyd. 02/14, s. 3) — Textilní výrobek na jedné straně zdrsněný pouze za účelem výztuže vrstvy plastu — Zařazení do podpoložky 3926 20 00 kombinované nomenklatury

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatura, jež je přílohou I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, musí být vykládána v tom smyslu, že takové jezdecké rukavice, jako jsou rukavice dotčené v původním řízení, složené z textilie, která je pouze po jedné straně zdrsněná a potažená plastovou vrstvou, přičemž textilní podložka je na jedné straně zdrsněna a tato zdrsněná strana je nakonec zcela pokryta polyuretanovou pěnou, která má podstatnou funkci pro používání rukavic jako jezdeckých rukavic, musí být zařazeny do podpoložky 3926 20 00 této nomenklatury.

         (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc T-431/05: Žaloba podaná dne  5. prosince 2005  – Cerafogli a Poloni v. ECB

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/38

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2005 – Cerafogli a Poloni v. ECB
   (Věc T-431/05)
   (2006/C 48/75)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt nad Mohanem, Německo) a Paolo Poloni (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: G. Vandersanden, advokát, a L. Levi, advokátka)

      Žalovaná: Evropská centrální banka
   Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit výplatní pásku žalobců z měsíce února 2005, která byla nahrazena v květnu 2005, jakož i dopis žalované ze dne 15. února 2005;

               —

               bude-li potřeba, zrušit zamítavá rozhodnutí ohledně návrhů na administrativní kontrolu („administrative reviews“) (rozhodnutí ze dne 17. května 2005) a ohledně stížností („grievance procedures“) (rozhodnutí ze dne 26. září 2005);

               —

               uložit žalované zaplatit náhradu škody a úroky k napravení újmy žalobců, jež spočívá v přiznání 5 000 eur na žalobce z důvodu ztráty kupní síly ode dne 1. července 2001, v přiznání doplatků odpovídající odměny a zvýšení platu žalobců o 0,3 % za období od 1. července 2001 a o 0,6 % za období od 1. července 2003, a v použití úroku na částku doplatků platu žalobců od data jejich příslušné doby splatnosti až do jejich skutečné platby. Tato úroková míra musí být vypočtena na základě míry určené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování, použitelné pro dotčené období, zvýšené o dva body;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V rámci věci T-63/02, podané týmiž žalobci, zaměstnanci Evropské centrální banky (ECB), Soud zrušil rozhodnutí obsažená ve výplatních páskách žalobců, které byly žalobcům doručeny dne 13. července 2001 za měsíc červenec 2001, jelikož ECB opomenula konzultovat s výborem zaměstnanců přijetí úpravy platů za rok 2001. Po tomto rozsudku ECB přistoupila ke konzultacím s výborem zaměstnanců ohledně úpravy platů za roky 2001 až 2003, jakož i zvýšení platů všem zaměstnancům ode dne 1. července 2004. Krom toho v únoru 2005 vypracovala novou výplatní pásku pro žalobce nahrazující výplatní pásku z července 2001, kterou Soud zrušil.
   Žalobci nejprve uplatňují, že tím, že ECB odmítla se zpětnými účinky uplatnit korekci spojenou s úpravou platů za rok 2001, porušila článek 233 ES, jakož i autoritu rozsudku ze dne 20. listopadu 2003 ve věci T-63/02.
   Krom toho uplatňují porušení článků 45 a 46 podmínek zaměstnání v ECB, „Memorandum of Understanding“ o vztazích mezi ředitelstvím ECB a výborem zaměstnanců, zásad řádné správy a zákazu diskriminace a povinnosti dobré víry.
   Nakonec žalobci rovněž navrhují náhradu škody, kterou údajně utrpěli z důvodu dotčeného chování ECB.


title: Věc C-24/08: Žaloba podaná dne 22. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/20

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-24/08)
   (2008/C 79/34)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Afonso a H. Kraemer, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 29. dubna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32.


title: Věc T-479/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2011 — adidas v. OHIM — Patrick Holding (Zobrazení boty se dvěma proužky) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující botu se dvěma proužky na boku — Starší národní ochranná známka představující botu se třemi proužky na boku — Relativní důvod pro zamítnutí — Nedostatečné odůvodnění staršího práva — Nepřeložení základních prvků odůvodňujících zápis starší ochranné známky — Pravidlo 16 odst. 3, pravidlo 17 odst. 2 a pravidlo 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 2868/95 )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2011 — adidas v. OHIM — Patrick Holding (Zobrazení boty se dvěma proužky)
   (Věc T-479/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující botu se dvěma proužky na boku - Starší národní ochranná známka představující botu se třemi proužky na boku - Relativní důvod pro zamítnutí - Nedostatečné odůvodnění staršího práva - Nepřeložení základních prvků odůvodňujících zápis starší ochranné známky - Pravidlo 16 odst. 3, pravidlo 17 odst. 2 a pravidlo 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 2868/95)
   2011/C 331/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: adidas AG (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck, advokáti, a I. Fowler, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Dánsko) (zástupci: J. Løje a T. Meedom, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. srpna 2008 (věc R 849/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi adidas AG a Patrick Holding ApS

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti adidas AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc T-77/16: Žaloba podaná dne 19. února 2016 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/15

         Žaloba podaná dne 19. února 2016 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise
   (Věc T-77/16)
   (2016/C 165/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) a Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zástupci: G. Berrisch, E. Vahida a I. Metaxas-Maragkidis, advokáti a B. Byrne, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 2 a články 3, 4 a 5 rozhodnutí Evropské komise ze dne 1. října 2014 o státní podpoře SA.27339, kterým bylo konstatováno, že společnosti Ryanair a Airport Marketing Services získaly od společností Flugplatz GmbH Aeroville Zweibrücken („FGAZ“)/Flughafen Zweibrücken GmbH („FZG“) a spolkové země Porýní-Falc protiprávní státní podporu, která je neslučitelná s vnitřním trhem, a to v rozsahu, v němž se týká žalobkyň; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí porušuje článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, zásadu řádné správy a právo žalobkyň na obhajobu, jelikož Komise žalobkyním odepřela přístup do vyšetřovacího spisu a neumožnila jim účinně vyjádřit své stanovisko.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise nesprávně uplatnila zásadu tržně jednajícího hospodářského subjektu, a to tím, že provedla společnou analýzu dohody o poskytování letištních služeb se společností Ryanair a dohodu o marketingových službách se společností AMS. Komise dále nesprávně odmítla vyjít ze srovnávací analýzy. Podpůrně žalobkyně tvrdí, že Komise nepřiznala odpovídající hodnotu marketingovým službám, neprávem odmítla odůvodnění rozhodnutí spolkové země takové služby pořídit, nesprávně odmítla možnost, že část marketingových služeb mohla být pořízena z důvodu obecného zájmu, k výpočtu ziskovosti využila neúplné a nenáležité údaje, uplatnila příliš krátký časový horizont, neprávem opřela své posouzení pouze o dohodnuté trasy a nezohlednila síťové externality, které mohlo letiště očekávat od svého vztahu se společností Ryanair.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise neprokázala selektivitu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, který je uplatněn podpůrně, vychází z porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU, jelikož se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a nesprávného právního posouzení, když dospěla k závěru, že podpora poskytnutá společnostem Ryanair a AMS se rovnala kumulovaným okrajovým ztrátám letiště, a nikoli skutečnému zisku společností Ryanair a AMS. Komise měla přezkoumat, v jakém rozsahu byly údajné výhody skutečně poskytovány cestujícím společnosti Ryanair. Kromě toho se Komisi nepodařilo vyčíslit žádnou konkurenční výhodu, která (údajně) vznikla společnosti Ryanair na základě podhodnocených platebních toků letiště. Konečně Komise nevysvětlila, proč bylo nutné požadovat navrácení částky podpory uvedené v rozhodnutí s cílem zajistit znovuobnovení situace před poskytnutím podpory.


               17.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 40/15

         Žádost soudu Gulating lagmannsrett o dobrozdání Soudního dvora ESVO ve věci rozhodnutí tohoto soudu ze dne 3. května 2004 v případě Reidar Rasmussen m.fl. v Total E&P Norge AS
   (Případ E-2/04)
   (2005/C 40/08)
   Soudnímu dvoru ESVO se podává žádost o dobrozdání ve věci rozhodnutí soudu Gulating lagmannsrett (Odvolací soud Gulating), Bergen, Norsko ze dne 3. května 2004, kterou obdržela kancelář Soudního dvora dne 13. května 2004, v případě Reidar Rasmussen m.fl. v Total E&P Norge AS, v následující záležitosti:

               1.

               Je článek 1 směrnice Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1977 použitelný v situaci, kdy část závazku, za předpokladu, že tato je organizována jako nezávislý ekonomický subjekt, je předána jednou společností jiné společnosti, a kdy přejímající společnost a sesterská společnost vykonávají stejnou nebo podobnou činnost v rámci stejné skupiny společností? Zabraňuje skutečnost, že některé pracovní vztahy jsou přímo převedeny převodcem na přejímající společnosti a jiné na s ní spřízněnou společnost, použití směrnice?

               2.

               Brání použití směrnice v souladu s článkem 1 případ, kdy jsou údržba a podpůrné úkoly závazku převedeny, zatímco výrobní úkoly nejsou, a kdy zaměstnanci pracují na všech těchto úkolech jako tým před převodem i po něm?

               3.

               Je směrnice použitelná v souladu se článkem 1 v případě převodu úkolů údržby na stálých zařízeních pro produkci plynu na volném moři, kdy velká část, pokud se jedná o počty a kvalifikaci, pracovní síly, která prováděla tyto úkoly pro převodce, je převedena na nabyvatele, který pokračuje v provádění těchto údržbových prací na stejných zařízeních v souladu s dohodou o poskytnutí služeb? Brání použití směrnice případ, kdy vlastnictví nářadí a nástrojů, které personál údržby používal před převodem, a který nadále používají po převodu, není převedeno na nabyvatele?

               4.

               Vyplývá z článku 3 odst. 1 směrnice, že zaměstnanecké vztahy jsou převedeny na přejímatele současně s převodem závazku, a na jeho základě, u těch zaměstnanců, kteří před převodem nedeklarovali, že si nepřejí pracovat pro nabyvatele?


title: Věc F-147/06: Žaloba podaná dne 27. prosince 2006 – Dragoman v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/48

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2006 – Dragoman v. Komise
   (Věc F-147/06)
   (2007/C 42/84)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adriana Dragoman (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Mihailescu, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí výběrové komise pro otevřené výběrové řízení EPSO/AD/44/06-CJ, jehož cílem byl výběr uchazečů vhodných na přijetí na místa právníků lingvistů, jež mají jako hlavní jazyk rumunštinu, kterým byla udělena známka 18/40 u písemné zkoušky b) žalobkyně a na základě kterého nebyla posledně jmenovaná připuštěna k ústní zkoušce tohoto výběrového řízení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává dvou žalobních důvodu, přičemž první se dělí na dvě části. První část se týká porušení pravidel, jimiž se řídí práce výběrové komise, neboť tato komise hodnotila zkoušky s přihlédnutím spíše k porozumění výchozím jazykům než k přesnosti překladu do rumunštiny. Druhá část se týká porušení ustanovení oznámení o výběrovém řízení týkajících se řádného vytvoření výběrové komise a zveřejnění jmen jejích členů. K tomuto zveřejnění došlo 3 dny před datem zkoušek, zatímco oznámení o výběrovém řízení stanovilo minimální lhůtu 15 dnů.
   Ve svém druhém žalobním důvodu se žalobkyně dovolává porušení zásady povinnosti uvést odůvodnění, neboť hodnocení provedené výběrovou komisí neposkytovalo žádné upřesnění ohledně kritérií použitých při opravě zkoušek.


title: Věc C-139/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — Joan Cuadrench Moré v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV ( „Letecká doprava — Náhrady a pomoc cestujícím — Odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významné zpoždění letu — Lhůta pro podání žaloby“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — Joan Cuadrench Moré v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Věc C-139/11) (1)

   (Letecká doprava - Náhrady a pomoc cestujícím - Odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významné zpoždění letu - Lhůta pro podání žaloby)
   2013/C 26/10
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Joan Cuadrench Moré

      Žalovaná: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Audiencia Provincial de Barcelona — Výklad článků 5 a 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10) — Neexistence lhůt pro podání žaloby — Článek 35 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva), jež byla schválena rozhodnutím Rady ze dne 5. května 2001 (Úř. věst. L 194, s. 38; Zvl. vyd. 07/05, s. 492) — Rozhodné právo

      Výrok

   Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládáno v tom smyslu, že lhůtu, ve které musí být podány žaloby, jejichž předmětem je získání náhrady škody podle článků 5 a 7 tohoto nařízení, stanoví pravidla každého členského státu, která upravují promlčecí lhůty vztahující se na podání žaloby.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011.


title: Věc C-133/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Central Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 18. března 2015 – H. C. Chavez-Vilchez a další v. Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb) a další

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Central Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 18. března 2015 – H. C. Chavez-Vilchez a další v. Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb) a další
   (Věc C-133/15)
   (2015/C 178/10)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Central Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: H.C. Chavez-Vilchez, P. Pinas, U. Nikolic, X.V. Garcia Perez, J. Uwituze, Y.R.L. Wip, I.O. Enowassam, A.E. Guerrero Chavez

      Žalovaný: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb), College van burgemeester en wethouders van de gemeente Arnhem, College van burgemeester en wethouders van de gemeente ’s-Gravenhage, College van burgemeester en wethouders van de gemeente ’s-Hertogenbosch, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Amsterdam, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Rijswijk, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Rotterdam

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 20 SFEU vykládán v tom smyslu, že je členskému státu zakázáno odmítnout udělit právo pobytu v tomto členském státě státnímu příslušníku třetí země vykonávajícímu každodenní a faktickou péči o své nezletilé dítě, které je státním příslušníkem tohoto členského státu?

               2)

               Je pro odpověď na tuto otázku relevantní okolnost, že tento rodič o dítě nepečuje z právního, finančního nebo citového hlediska sám, a dále též okolnost, že není vyloučeno, že druhý rodič, který je státním příslušníkem tohoto členského státu, by o dítě de facto mohl pečovat? Musí státní příslušník třetí země v takovém případě hodnověrně prokázat, že tento druhý rodič nemůže převzít rodičovskou péči o dítě, aby dítě nebylo nuceno opustit území Unie, pakliže by rodiči s cizí státní příslušností nebylo povoleno udělení práva pobytu?


title: Věc C-38/08: Usnesení Soudního dvora ze dne 20. ledna 2009 — Jörn Sack v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Odměňování — Nepřiznání příplatku za výkon funkce stanoveného pro vedoucího odboru právníkovi právní služby zařazeného do platové třídy A*14 — Zásada rovného zacházení )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/21

         Usnesení Soudního dvora ze dne 20. ledna 2009 — Jörn Sack v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-38/08) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Odměňování - Nepřiznání příplatku za výkon funkce stanoveného pro vedoucího odboru právníkovi právní služby zařazeného do platové třídy A*14 - Zásada rovného zacházení“)
   2009/C 141/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Jörn Sack (zástupce: D. Mahlo, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Wägenbaur a J. Currall, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2007, Sack v. Komise (T-66/05), kterým Soud zamítl žalobu, jejímž předmětem byl návrh na zrušení rozhodnutí týkajících se stanovení měsíčního platu navrhovatele za měsíce květen 2004 až únor 2005, návrh na provedení nového výpočtu tohoto platu a návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí stížnosti navrhovatele — Nepřiznání příplatku za výkon funkce stanoveného pro vedoucího odboru právníkovi právní služby Komise zařazeného do platové třídy A*14, který zajišťoval koordinaci pracovní skupiny — Porušení zásady rovného zacházení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Jörnu Sackovi se ukládá náhrada svých nákladů řízení, jakož i nákladů vynaložených Komisí Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc T-261/00: Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Sacaim a další v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Úlevy na sociálních příspěvcích poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia — Rozhodnutí prohlašující režimu podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající vrácení vyplacených podpor — Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně nepodložená“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Sacaim a další v. Komise
   (Věc T-261/00) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Úlevy na sociálních příspěvcích poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia - Rozhodnutí prohlašující režimu podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající vrácení vyplacených podpor - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně nepodložená)
   2013/C 38/40
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Sacaim SpA (Benátky, Itálie); Alfier Costruzioni Srl (Benátky); Azin Asfalti Srl (Benátky); Barbato Srl (Benátky); Camata Costruzioni Sas (Benátky); Dal Carlo Mario & C. Srl (Benátky); Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM) (Marghera, Itálie); Rossi Renzo Costruzioni Srl (Marcon, Itálie); Vettore Costruzioni Srl (Benátky); ACEA — Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia (Benátky); a Comitato «Venezia vuole Cicere» (Marghera) (zástupci: A. Vianello, M. Merola, A. Sodano a M. Pappalardo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: V. Di Bucci, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Italská republika (zástupci: původně U. Leanza, poté I. Braguglia, poté R. Adam a nakonec I. Bruni, zmocněnci, ve spolupráci s G. Aiellem a P. Gentilim, avvocati dello Stato)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50).

      Výrok

               1)

               Námitka nepřípustnosti vznesená Evropskou komisí se spojuje s věcí samou..

               2)

               Žaloba se zamítá jako zčásti nepřípustná a zčásti zjevně právně nepodložená.

               3)

               Sacaim SpA, Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Camata Costruzioni Sas, Dal Carlo Mario & C. Srl, Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM), Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl, ACEA — Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia a Comitato «Venezia vuole Cicere» ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

               4)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


title: Věc C-459/09 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. září 2010 — Dominio de la Vega, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Ambrosio Velasco SA ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství DOMINIO DE LA VEGA — Starší obrazová ochranná známka PALACIO DE LA VEGA — Existence nebezpečí záměny v části území Unie — Posouzení podobnosti ochranných známek — Dominantní prvek“ )

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/7

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. září 2010 — Dominio de la Vega, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Ambrosio Velasco SA
   (Věc C-459/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství DOMINIO DE LA VEGA - Starší obrazová ochranná známka PALACIO DE LA VEGA - Existence nebezpečí záměny v části území Unie - Posouzení podobnosti ochranných známek - Dominantní prvek)
   2011/C 80/12
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dominio de la Vega, SL (zástupci: E. Caballero Oliver a A. Sanz-Bermell y Martínez, abogados)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec), Ambrosio Velasco SA (zástupce: E. Armijo Chávarri, abogado)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009, Dominio de la Vega v. OHIM (T-458/07), kterým Soud prvního stupně zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. října 2007 (věc R 1431/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Ambrosio Velasco, SA a Dominio de la Vega, SL.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Dominio de la Vega, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-594/14: Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Makhlouf v. Rada

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/17

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-594/14)
   2014/C 361/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d'Elzius, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobce za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho uložil Evropské unii náhradu veškeré újmy, kterou utrpěl žalobce, ve výši 5 00  000 eur;

               —

               podpůrně nařídil jmenování znalce za účelem zjištění rozsahu újmy způsobené žalobci;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatňovaným v rámci věci T-592/14, Makhlouf v. Rada.


title: Věc T-1/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. července 2014 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – Montres Tudor (GLAMOUR) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství GLAMOUR — Starší mezinárodní ochranná známka TUDOR GLAMOUR — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. července 2014 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – Montres Tudor (GLAMOUR)
   (Věc T-1/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GLAMOUR - Starší mezinárodní ochranná známka TUDOR GLAMOUR - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 282/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Spojené státy americké) (zástupci: T. Raab, H. Lauf a V. Ahmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Montres Tudor SA (Ženeva, Švýcarsko) (zástupci: J. P. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa a C. Sueiras Villalobos, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. října 2012 (věc R 213/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Montres Tudor SA a Advance Magazine Publishers, Inc.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Advance Magazine Publishers, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-485/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. července 2015 – Evropská komise v. Francouzská republika „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb kapitálu — Články 63 TFUE a 40 Dohody o EHP — Daň z bezúplatného převodu — Osvobození — Odkazy a dary — Rozdíl v zacházení — Subjekty nacházející se v jiném členském státě — Neexistence dvoustranné daňové dohody“

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/12

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. července 2015 – Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-485/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb kapitálu - Články 63 TFUE a 40 Dohody o EHP - Daň z bezúplatného převodu - Osvobození - Odkazy a dary - Rozdíl v zacházení - Subjekty nacházející se v jiném členském státě - Neexistence dvoustranné daňové dohody“)
   (2015/C 311/14)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a J.-S. Pilczer, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že dary a odkazy ve prospěch veřejných nebo veřejně prospěšných subjektů osvobodila od daně z bezúplatného převodu výlučně tehdy, jsou-li uvedené subjekty usazeny ve Francii nebo v jiném členském státě Evropské unie či státě, jenž je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 a uzavřel s Francii dvoustrannou dohodu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015.


title: Věc T-243/10: Žaloba podaná dne 26. května 2010 — Rungis express v. OHIM — Žito (MARESTO)

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/40

         Žaloba podaná dne 26. května 2010 — Rungis express v. OHIM — Žito (MARESTO)
   (Věc T-243/10)
   ()
   2010/C 234/73
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: RUNGIS express AG (Meckenheim, Německo) (zástupce: U. Feldmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ŽITO prehrambena industrija, d.d. (Lublaň, Slovinsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. března 2010 ve věci R 691/2009-1;

               —

               zamítnout námitku žalované.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka MARESTO pro výrobky zařazené do třídy 29

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: ŽITO prehrambena industrija, d.d.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka, která zobrazuje kuchaře a obsahuje slovní prvek „M A E S T R O“ pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30, národní obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „M A E S T R O“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 43, a národní slovní ochranná známka „BRAVO, MAESTRO!“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 43

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce bylo vyhověno.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo zamítnuto.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože namítaným ochranným známkám chybí rozlišovací způsobilost nebo jsou čistě popisné.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).