title: Věc T-63/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — Cementir Italia v. Komise ( „Státní podpory — Náhrada za vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu — Prodloužení platnosti preferenční sazby na dodávky elektrické energie — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení — Pojem „výhoda“ — Zásada ochrany legitimního očekávání — Poskytnutí podpory“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — Cementir Italia v. Komise
   (Věc T-63/08) (1)

   (Státní podpory - Náhrada za vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu - Prodloužení platnosti preferenční sazby na dodávky elektrické energie - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení - Pojem „výhoda“ - Zásada ochrany legitimního očekávání - Poskytnutí podpory)
   2010/C 221/59
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cementir Italia Srl (Řím, Itálie) (zástupci: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino a G. Barone, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a G. Conte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/408/ES ze dne 20. listopadu 2007 o státní podpoře č. C 36/A/06 (ex NN 38/06), kterou Itálie poskytla společnostem ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche (Úř. věst. L 144, s. 37)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Cementir Italia Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-361/04 P: Opravný prostředek podaný dne 19. srpna 2004 (fax ze dne 18. srpna 2004) Claudem Ruiz-Picassem, Palomou Ruiz-Picasso, Mayou Widmaier-Picasso, Marinou Ruiz-Picasso a Bernardem Ruiz-Picassem proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 22. června 2004 ve věci T-185/02, Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso a Bernard Ruiz-Picasso proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), vedlejší účastník – účastník v řízení před odvolacím senátem: DaimlerChrysler AG.

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/21

         Opravný prostředek podaný dne 19. srpna 2004 (fax ze dne 18. srpna 2004) Claudem Ruiz-Picassem, Palomou Ruiz-Picasso, Mayou Widmaier-Picasso, Marinou Ruiz-Picasso a Bernardem Ruiz-Picassem proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 22. června 2004 ve věci T-185/02, Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso a Bernard Ruiz-Picasso proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), vedlejší účastník – účastník v řízení před odvolacím senátem: DaimlerChrysler AG.
   (Věc C-361/04 P)
   (2004/C 262/36)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 19. srpna 2004 (fax ze dne 18. srpna 2004) opravný prostředek podaný Claudem Ruiz-Picassem, Palomou Ruiz-Picasso, Mayou Widmaier-Picasso, Marinou Ruiz-Picasso a Bernardem Ruiz-Picassem, zastoupenými Prof. Charlesem Gielenem, c/o advokátní kancelář Nauta Dutilh, Strawinskylaan 1999, NL-1077 XV Amsterdam, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 22. června 2004 ve věci T-185/02, Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso a Bernard Ruiz-Picasso proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), vedlejší účastník řízení – účastník v řízení před odvolacím senátem: DaimlerChrysler AG.
   Účastníci řízení podávající opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 22. června 2004 ve věci T-185/02 (1).

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 18. března 2002 ve věci R 0247/2001-3 v té části, v níž bylo námitkové řízení, zahájené žadatelkou proti přihlášce slovní ochranné známky Společenství PICARO podané přihlašovatelkou, zamítnuto.

               —

               uložil OHIM povinnost nést své vlastní náklady a také náhradu nákladů řízení účastníků řízení podávajících opravný prostředek jak v řízení v prvním stupni, tak i v řízení o opravném prostředku.

         Důvody a hlavní argumenty

               —

               Důvod opravného prostředku vycházející z porušení pojmu nebezpečí záměny
               V napadeném rozsudku Soud formuloval pravidlo, podle něhož mohou pojmové odlišnosti za určitých okolností neutralizovat vizuální a fonetické podobnosti mezi dotčenými známkami. Pro takovou neutralizaci je podle Soudu prvního stupně nezbytné, aby alespoň jedna z dotčených známek měla v povědomí relevantní části veřejnosti jednoznačný a určitý význam tak, aby ji mohla tato část veřejnosti bez dalšího pochopit.
               Pro neutralizaci vizuální a fonetické podobnosti prostřednictvím pojmové nepodobnosti není relevantní, že ochranná známka má význam, který může příslušná část veřejnosti bez dalšího pochopit. Stupeň vizuální, fonetické a pojmové podobnosti je nutné určit s ohledem na dotčené kategorie výrobků a okolnosti, za kterých jsou uváděny na trh.
               Mimoto nemůže být význam nebo pověst jména Picasso uváděna odděleně od výrobků, pro které byla tato známka zapsána a pro které je užívána, jako argument pro tvrzení, že existují významové rozdíly a že takový význam nebo taková pověst vede k tomu, že fonetické a vizuální podobnosti jsou vyváženy významovými rozdíly.

               —

               Důvody opravného prostředku vycházející z porušení pojmu nebezpečí záměny, zvláště pravidla, že ochrana musí být tím větší, čím vyšší je rozlišovací způsobilost buď sama osobě nebo na základě známosti ochranné známky.
               Soud sice toto pravidlo uvedl, avšak neprávem si nepoložil otázku, zda ochranná známka PICASSO má sama o sobě nebo inherentní rozlišovací způsobilost, což je podle názoru účastníků řízení podávajícího opravný prostředek právě ten případ.
               Napadený rozsudek vychází nesprávně z toho, že v rámci posuzování nebezpečí záměny je nutné brát stupeň pozornosti v úvahu pouze k tomu okamžiku, kdy zákazník připravuje a provádí svůj výběr týkající se koupě určitého výrobku. Obecně uznávaným pravidlem známkového práva je však to, že majitel ochranné známky by měl být chráněn před možnou záměnou jak před tak i po prodeji.
               Mimoto Soud nesprávně rozhodl, že v rámci rozhodování o nebezpečí záměny není v souvislosti s námitkovým řízením nutné brát v úvahu možnost „post sale confusion“ (poprodejní záměna). K tomu může dojít pouze v takovém případě porušení jako ve věci Arsenal.

      (1)  Dosud nezveřejněn v Úředním věstníku.


title: Věc T-99/06: Žaloba podaná dne  30. března 2006  – Phildar SA v. OHIM

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/15

         Žaloba podaná dne 30. března 2006 – Phildar SA v. OHIM
   (Věc T-99/06)
   (2006/C 121/27)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Phildar SA ( Roubaix, Francie) (zástupce: E. Baud, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Comercial Jacinto Parera SA (Barcelona, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. ledna 2006 ve věci R 245/2004-2;

               —

               podpůrně a pokud se Soudní dvůr nerozhodne zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. ledna 2006 ve věci R 245/2004-2, měl by vrátit věc Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) k posouzení námitky proti zápisu přihlašované ochranné známky Společenství „FILDOR“ č. 831 834 zejména na základě dřívější francouzské slovní ochranné známky „FILDOR“ č. 744 927, kterou vlastní žalobkyně;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní a případně dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Comercial Jacinto Parera SA

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „FILDOR“ pro zboží tříd 22, 23, 24, 25 a 26 – přihláška č. 831 834
   Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Vnitrostátní a mezinárodní slovní a obrazová ochranná známka „FILDOR“ a „PHILDAR“ pro zboží tříd 22, 23, 24, 25 a 26

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky dotčené ochranné známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článků 62 a 73 nařízení Rady č. 40/94 tím, že odporující si ochranné známky jsou vizuálně i foneticky podobné, že žalobkyně neměla příležitost předložit své připomínky k posouzení způsobů nákupu uvedeného zboží a že odvolací senát zamítl námitku na základě dřívější obrazové vnitrostátní ochranné známky „PHILDAR“, aniž by přezkoumal dřívější vnitrostátní slovní ochrannou známku „FILDOR“.


title: Věc C-357/05: Žaloba podaná dne 23. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/14

         Žaloba podaná dne 23. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
   (Věc C-357/05)
   (2005/C 281/27)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. září 2005 žaloba směřující proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou B. Schimou a S. Pardem Quintillánem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Španělské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES (1) ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES, nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 33 uvedené směrnice;

               2.

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 57


title: Věc T-56/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Stichting IEA Secretariaat Nederland a další v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/48

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Stichting IEA Secretariaat Nederland a další v. Komise
   (Věc T-56/08) (1)

   (2009/C 32/93)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc F-17/10: Žaloba podaná dne 15. března 2010 — Daake v. OHIM

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/56

         Žaloba podaná dne 15. března 2010 — Daake v. OHIM
   (Věc F-17/10)
   2010/C 134/93
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Simone Daake (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí OHIM, ze dne 4. prosince 2009, kterým se zamítá požadavek žalobkyně na náhradu škody

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit OHIM náhradu majetkové újmy:

                           —

                           jednak ve výši rozdílu mezi skutečným platem podle jejího formálního zařazení jako smluvní zaměstnankyně podle článku 3a Podmínek zaměstnávání ostatních zaměstnanců (dále jen „PZOZ“) od 1. listopadu 2005 do 31. října 2008 a podporou v nezaměstnanosti, která jí je vyplácena od 1. listopadu 2008 dosud, a

                           —

                           krom toho ve výši rozdílu mezi platem, na který měla nárok jako dočasný zaměstnanec podle čl. 2 písm. a) PZOZ od 1. listopadu 2005 do 31. října 2008, a podporou v nezaměstnanosti, na kterou má nárok od 1. listopadu 2008 dosud, vypočtenou podle jejího platu v říjnu 2008 podle čl. 2 písm. a) PZOZ –

                           —

                           spolu se ztrátami na starobním důchodu, dalších dávkách, platu a příspěvcích zohledňujících příslušné povyšování na základě její výkonnosti do 1. dubna 2008,

                           —

                           a — v rozsahu nezbytném pro poskytnutí požadované náhrady — zrušit rozhodnutí OHIM ze dne 6. května 2009 a 4. prosince 2009;

               —

               uložit OHIM, aby žalobkyni nahradila nemajetkovou újmu způsobenou diskriminací ve srovnání s ostatními zaměstnanci OHIM ve výši, kterou stanoví Soudní dvůr;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-486/08: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Earle Beauty v. OHIM (SUPERSKIN)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/41

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Earle Beauty v. OHIM (SUPERSKIN)
   (Věc T-486/08)
   (2009/C 6/80)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Liz Earle Beauty Co. Ltd (dříve Liz Earle Cosmetics Ltd.) (Ryde, Spojené království) (zástupce: M. Cover, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. září 2008 ve věci R 1656/2007-4 a prohlásit, že dotyčná ochranná známka Společenství (přihláška k zápisu č. 5 967 856) může být přihlášena a zapsána a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství
      : Slovní ochranná známka „SUPERSKIN“ pro výrobky a služby třídy 3,5 a 44 – přihláška k zápisu č. 5 967 856

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody
      : Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát pochybil tím, že shledal, že dotyčná ochranná známka popisuje vlastnosti zboží nebo služeb, pro něž je zápis požadován.


               10.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/3

         Žaloba podaná dne 29. července 2015 Kontrolním úřadem ESVO na Lichtenštejnské knížectví
   (Věc E-19/15)
   (2015/C 410/03)
   Dne 29. července 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium) Markusem Schneiderem, Clémence Perrinovou a Marlene Lie Hakkebovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Lichtenštejnské knížectví.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Lichtenštejnské knížectví nesplnilo své povinnosti vyplývající z článků 9, 10, 13 a 16 aktu uvedeného v bodě 1 přílohy X Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu), který byl do Dohody EHP začleněn protokolem 1 k této dohodě a, jestliže usazování a poskytování přeshraničních služeb nespadá do oblasti působnosti uvedeného aktu, své povinnosti vyplývající z článků 31 a 36 Dohody o EHP tím, že:

                           a)

                           ponechává v platnosti článek 7 lichtenštejnského obchodního zákoníku upravující režim, na základě něhož mají podniky, které se hodlají usadit v Lichtenštejnsku, povinnost získat předchozí povolení, a

                           b)

                           ponechává v platnosti čl. 8 odst. 1 lichtenštejnského obchodního zákoníku v rozsahu, v němž stanovuje nejasné a nejednoznačné podmínky, jež podniky, které se hodlají usadit v Lichtenštejnsku, musí splnit k tomu, aby získaly předchozí povolení (konkrétně povinnost mít k dispozici potřebné zaměstnance a povinnost mít dostatečnou znalost německého jazyka), a

                           c)

                           nezajišťuje, aby nedocházelo ke zdvojení požadavků, které jsou rovnocenné nebo v podstatě srovnatelné, co se týče jejich účelu, a kterým již poskytovatel podléhá v jiném státě EHP nebo v tomtéž státě EHP v rámci řízení o vydání předchozího povolení podnikům, jež se hodlají usadit v Lichtenštejnsku, a aby byly jasně stanoveny postupy a formální požadavky týkající se povolovacího režimu podle obchodního zákoníku, a

                           d)

                           ponechává v platnosti článek 21 lichtenštejnského obchodního zákoníku upravující režim, na základě něhož mají podniky, které v Lichtenštejnsku hodlají poskytovat přeshraniční služby, povinnost získat předchozí povolení; a dále

               2.

               ukládá Lichtenštejnskému knížectví úhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               žaloba se týká požadavků podle zákona ze dne 22. června 2006 o obchodu a obchodování („obchodní zákoník“), a konkrétně článků 7 a 21, na základě nichž podniky, které se v Lichtenštejnsku hodlají usadit nebo zde hodlají poskytovat přeshraniční služby, musí před usazením nebo před zahájením poskytování přeshraničních služeb získat povolení vnitrostátních orgánů,

               —

               Kontrolní úřad ESVO mj. tvrdí, že tyto požadavky představují povolovací režim, který nemůže být v případě usazování opodstatněn podle článku 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu („směrnice o službách“) a v případě poskytování přeshraničních služeb podle článku 16 směrnice o službách,

               —

               Kontrolní úřad ESVO také tvrdí, že článek 21 lichtenštejnského obchodního zákoníku stanovující povinnost podniků, které hodlají v Lichtenštejnsku poskytovat přeshraniční služby, aby před začátkem poskytování služeb lichtenštejnským orgánům tuto skutečnost písemně oznámily a toto své oznámení každoročně obnovovaly, přestavuje rovněž povolovací režim v rozporu s článkem 16 směrnice o službách,

               —

               Lichtenštejnsko s ohledem na tvrzení Kontrolního úřadu ESVO uvádí, že režimy předchozího povolení jsou v zásadě v souladu se směrnicí o službách, neboť mohou být opodstatněny na základě jejích článků 9 a 16 nebo případně na základě článku 33 Dohody o EHP (nebo naléhavých důvodů obecného zájmu, které byly na základě tohoto článku rozvinuty).


title: Věc T-542/14: Usnesení Tribunálu ze dne 8. května 2015 – Grupo Bimbo v. OHIM (tvar kulatého sendvičového chleba)

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. května 2015 – Grupo Bimbo v. OHIM (tvar kulatého sendvičového chleba)
   (Věc T-542/14) (1)

   (2015/C 228/38)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29.9.2014.


title: Věc T-655/13: Žaloba podaná dne 9. prosince 2013 — Enercon v. OHIM (odstíny zelené barvy)

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/26

         Žaloba podaná dne 9. prosince 2013 — Enercon v. OHIM (odstíny zelené barvy)
   (Věc T-655/13)
   2014/C 39/47
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupce: R. Böhm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. září 2013 ve věci R 0247/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka představující odstíny zelené barvy pro výrobky zařazené do tříd 7, 16 a 28 — přihláška ochranné známky Společenství č. 11 055 811

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-546/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Udine – Itálie) –Původní řízení zahájené společností Degano Trasporti Sas di Ferrucio Degano & C., v likvidaci „Řízení o předběžné otázce – Daně – DPH – Článek 4 odst. 3 SEU – Směrnice 2006/112/ES – Platební neschopnost – Řízení o vyrovnání – Částečné uhrazení dluhu na DPH“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/15

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Udine – Itálie) –Původní řízení zahájené společností Degano Trasporti Sas di Ferrucio Degano & C., v likvidaci
      (Věc C-546/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - DPH - Článek 4 odst. 3 SEU - Směrnice 2006/112/ES - Platební neschopnost - Řízení o vyrovnání - Částečné uhrazení dluhu na DPH“)
      (2016/C 211/17)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Udine

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Degano Trasporti Sas di Ferrucio Degano & C., v likvidaci

         Žalovaný: Pubblico Ministero presso il Tribunale di Udine,

         Výrok

      Článek 4 odst. 3 SEU ani článek 2, čl. 250 odst. 1 a článek 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původním řízení, která je vykládána v tom smyslu, že hospodářský subjekt, který je v platební neschopnosti, může u soudu podat návrh na zahájení řízení o vyrovnání za účelem úhrady svých dluhů prostřednictvím likvidace svého majetku, ve kterém navrhne pouze částečné uhrazení dluhu na dani z přidané hodnoty, přičemž na základě posudku nezávislého znalce prokáže, že v případě prohlášení konkursu na jeho majetek by dluh nebyl uhrazen ve větším rozsahu.

         (1)  Úř. věst. C 81, 9.3.2015.


title: Věc T-446/12: Žaloba podaná dne 9. října 2012 — Drex Technologies v. Rada

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/12

         Žaloba podaná dne 9. října 2012 — Drex Technologies v. Rada
   (Věc T-446/12)
   2012/C 373/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Drex Technologies SA (Tortola, Britské Panenské ostrovy) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobkyně za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho zrušil

               —

               prováděcí nařízení Rady 2012/424/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a jeho opravu ze dne 9. srpna 2012, v rozsahu, v němž se dotýkají žalobkyně;

               —

               a nařízení Rady (EU) č. 673/2012 ze dne 23. července 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, a jeho opravu ze dne 9. srpna 2012, v rozsahu, v němž se dotýkají žalobkyně;

               —

               uložil Radě Evropské unie náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody které jsou v podstatě totožné nebo podobné, jako důvody dovolávané v rámci věci T 432/11, Makhlouf v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. 2011, C 290, s. 13.


title: Věc C-285/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Marta Gentile a Marcel Gentile v. TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Marta Gentile a Marcel Gentile v. TUIfly GmbH
   (Věc C-285/17)
   (2017/C 283/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Marta Gentile a Marcel Gentile

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 046, s. 1).


title: Věc C-29/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten — Švédsko) — Skatteverket v. AB SKF ( Šestá směrnice o DPH — Články 2, 4, čl. 13 část B písm. d) bod 5 a článek 17 — Směrnice 2006/112/ES — Články 2, 9, čl. 135 odst. 1 písm. f) a článek 168 — Prodej dceřiné společnosti mateřskou společností a převod jejího podílu v ovládané společnosti — Oblast působnosti DPH — Osvobození — Poskytování služeb pořízených v rámci operací spočívajících v převodu akcií — Odpočitatelnost DPH )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten — Švédsko) — Skatteverket v. AB SKF
   (Věc C-29/08) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Články 2, 4, čl. 13 část B písm. d) bod 5 a článek 17 - Směrnice 2006/112/ES - Články 2, 9, čl. 135 odst. 1 písm. f) a článek 168 - Prodej dceřiné společnosti mateřskou společností a převod jejího podílu v ovládané společnosti - Oblast působnosti DPH - Osvobození - Poskytování služeb pořízených v rámci operací spočívajících v převodu akcií - Odpočitatelnost DPH“)
   2009/C 312/04
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Regeringsrätten

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Skatteverket

      Žalovaná: AB SKF

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Regeringsrätten — Výklad článků 2, 4, čl. 13 části B písm. d) bodu 5 a článku 17 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), jakož i článků 2, 9, čl. 135 odst. 1 a článku 168 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Prodej dceřiné společnosti mateřskou společností a převod jejího podílu v další společnosti za účelem restrukturalizace svého seskupení — Odpočet DPH odvedené ze služeb pořízených mateřskou společností v rámci operací spočívajících v převodu akcií

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 a 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, jakož i čl. 2 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že převod veškerých akcií dceřiné společnosti mateřskou společností, která v této dceřiné společnosti drží 100 % podíl, jakož i převod její zbývající kapitálové účasti v ovládané společnosti, v níž dříve držela 100 % podíl, přičemž mateřská společnost těmto společnostem poskytla služby podléhající dani z přidané hodnoty, je hospodářskou činností spadající do oblasti působnosti uvedených směrnic. Nicméně v rozsahu, v němž lze na převod akcií nahlížet jako na převod souhrnu majetku podniku nebo jeho části, ve smyslu čl. 5 odst. 8 šesté směrnice, ve znění směrnice 95/7, nebo čl. 19 prvního pododstavce směrnice 2006/112, a za podmínky, že si dotyčný členský stát zvolil možnost stanovenou v těchto ustanoveních, není tato operace hospodářskou činností podléhající dani z přidané hodnoty.

               2)

               Takový převod akcií, jako je převod dotčený v původním řízení, musí být osvobozen od daně z přidané hodnoty podle čl. 13 části B písm. d) bodu 5 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 95/7, jakož i podle čl. 135 odst. 1 písm. f) směrnice 2006/112.

               3)

               Podle čl. 17 odst. 1 a 2 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 95/7, jakož i podle článku 168 směrnice 2006/112 existuje nárok na odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu z plnění uskutečněných pro potřeby převodu akcií, pokud mezi náklady spojenými s plněními na vstupu a veškerými hospodářskými činnostmi osoby povinné k dani existuje přímá a bezprostřední souvislost. Je na předkládajícím soudu, aby s přihlédnutím k veškerým okolnostem, za nichž probíhají operace dotčené v původním řízení, určil, zda vzniklé náklady mohou být vyjádřeny v ceně prodaných akcií, nebo zda jsou pouze jednou ze složek ceny plnění, která jsou výsledkem hospodářských činností osoby povinné k dani.

               4)

               Pro odpovědi na předcházející otázky nemá význam okolnost, že převod akcií probíhá prostřednictvím několika po sobě následujících operací.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008


title: Věc T-152/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2012 — TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft v. OHIM — Comercial Jacinto Parera (MAD) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Společenství MAD — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Podoba, která se liší prvky neměnícími rozlišovací způsobilost — Článek 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2012 — TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft v. OHIM — Comercial Jacinto Parera (MAD)
   (Věc T-152/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Společenství MAD - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Podoba, která se liší prvky neměnícími rozlišovací způsobilost - Článek 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009)
   2012/C 200/31
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: B. Hein, a M.-H. Hoffmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Comercial Jacinto Parera, SA (Barcelona, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. prosince 2010 (věc R 449/2009-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft a Comercial Jacinto Parera, SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


title: Věc C-129/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Varna (Bulharsko) dne 14. března 2011 — OOD Provadiinvest v. Ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Varna (Bulharsko) dne 14. března 2011 — OOD Provadiinvest v. Ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“
   (Věc C-129/11)
   2011/C 145/25
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad — Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: OOD „Provadiinvest“

      Žalovaný: Ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 80 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán v tom smyslu, že v případě dodání mezi propojenými osobami, je-li protiplnění nižší než obvyklá cena, se základem daně rozumí obvyklá cena plnění pouze tehdy, pokud dodavatel nebo nabyvatel není oprávněn k plnému odpočtu daně odvedené na vstupu, která připadá na koupi resp. výrobu předmětů, které tvoří předmět dodání?

               2)

               Má být čl. 80 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že členský stát — v případě, že dodavatel uplatnil nárok na plný odpočet daně odvedené na vstupu za zboží a služby, které jsou předmětem následných dodání mezi propojenými osobami s nižší cenou, než je obvyklá cena, a tento nárok na odpočet daně nebyl podle článků 173 až 177 směrnice upraven, a plnění nepodléhají žádnému z osvobození od daně ve smyslu článků 132, 135, 136, 371, 375, 376, 377, čl. 378 odst. 2, čl. 379 odst. 2, jakož i článků 380 až 390 směrnice — nesmí stanovit žádná opatření, podle kterých se základem daně rozumí výlučně obvyklá cena?

               3)

               Má být čl. 80 odst. 1 písm. a) a c) směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že členský stát, v případě, že nabyvatel uplatnil nárok na plný odpočet daně odvedené na vstupu ze zboží a služeb, jež jsou předmětem dodání mezi propojenými osobami s nižší cenou, než je obvyklá cena, a tento nárok na odpočet daně odvedené na vstupu nebyl podle článků 173 až 177 směrnice opraven, nesmí stanovit žádná opatření, podle kterých se základem daně rozumí výlučně obvyklá cena?

               4)

               Jedná se v případě čl. 80 odst. 1 směrnice 2006/112 o taxativní výčet případů, které tvoří podmínky, za kterých mohou členské státy přijmout opatření stanovící, že základem daně se v případě dodání rozumí obvyklá cena plnění?

               5)

               Je vnitrostátní právní úprava jako je ustanovení čl. 27 odst. 3 bodu 1 Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (zákon o dani z přidané hodnoty) přípustná i za jiných okolností než za těch, které jsou uvedeny v ustanovení čl. 80 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/112?

               6)

               Má ustanovení čl. 80 odst. 1 písm. a) a c) směrnice 2006/112 v případě, jako je projednávaný případ, přímý účinek a může jej vnitrostátní soud přímo použít?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-132/14: Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2015 – Albis Plastic v. OHIM – IQAP Masterbatch Group (ALCOLOR) „Ochranná známka Společenství — Návrh na prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2015 – Albis Plastic v. OHIM – IQAP Masterbatch Group (ALCOLOR)
   (Věc T-132/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 155/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Albis Plastic GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: původně C. Klawitter, poté C. Klawitter a P. Nagel, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Schneider, poté G. Schneider a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: IQAP Masterbatch Group, SL (Masíes de Roda, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. prosince 2015 (věc R 1015/2012-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi IQAP Masterbatch Group, SL a Albis Plastic GmbH.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc F-77/13: Žaloba podaná dne 9. srpna 2013 — ZZ v. Europol

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/27

         Žaloba podaná dne 9. srpna 2013 — ZZ v. Europol
   (Věc F-77/13)
   2013/C 352/53
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: W. Brouwer, advokát)

      Žalovaný: Europol

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o stanovení úroků, o které se zvyšuje částka vyplacená z titulu úplné pracovní neschopnosti následující po dvou úrazech, k nimž došlo v průběhu dvou služebních cest, a náhrada údajně utrpěné škody.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 15. října 2012 ve spojení s rozhodnutím ze dne 13. března 2012 a ze dne 18. prosince 2012;

               —

               zrušil konkludentní rozhodnutí ze dne 10. května 2013, kterým byla zamítnuta stížnost ze dne 10. ledna 2013;

               —

               uložil žalovanému povinnost vyplatit úroky, které dluží z částky 170 074,39 eur vyplacené žalobci dne 14. května 2013, a sice:

                           —

                           primárně: úroky dlužné za období od 21. února 2001 do 14. května 2013, ve výši vypočítané na 138 331,75 eur;

                           —

                           podpůrně: úroky dlužné za období od 27. ledna 2004 do 14. května 2013, ve výši vypočítané na 83 154,25 eur;

                           —

                           zcela podpůrně: přinejmenším úroky dlužné za období od 27. ledna 2004 do 1. února 2013, ve výši vypočítané na 80 356,75 eur, přinejmenším data, od kterého úroky plynou a které spravedlivě určí Soud, případně přiznal žalobci k tíži žalovaného částku náhrady škody, která zohlední pochybení žalovaného;

               —

               uložil žalovanému povinnost vyplatit:

                           —

                           primárně: úroky, které žalovaný dluží z částek vyplacených z pojistky WBA&I 2600914 dne 3. května 2010, a sice:

                                       —

                                       úroky dlužné od vzniku pohledávky z titulu poškození sluchu (5 % podle AMA, tj. 11 344,50 eur) za období od 11. prosince 2002, bez 15 dnů (oddíl 4B pojistky), do 3. května 2010, tedy úroky ve výši 4 875,28 eur;

                                       —

                                       úroky dlužné od vzniku pohledávky z titulu poškození kotníku (9 % podle AMA, tj. 20 420,12 eur) za období od data, kdy vznikla odpovědnost Europolu, tj. 27. ledna 2004, bez 15 dnů (oddíl 4B pojistky), do 3. května 2010, tedy úroky ve výši 6 878,71 eur;

                                       —

                                       úroky dlužné od vzniku pohledávky z titulu poškození kognitivních funkcí (16 % podle AMA, tj. 36 302,41 eur) za období od data, kdy vznikla odpovědnost Europolu, tj. 27. ledna 2004, bez 15 dnů (oddíl 4B pojistky), do 3. května 2010, tedy úroky ve výši 12 228,81 eur;

                           —

                           podpůrně: přiznal žalobci k tíži žalovaného částku náhrady škody, která zohlední pochybení žalovaného;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení včetně odměny právního zástupce.


title: Věc C-29/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Suceava (Rumunsko) dne 17. ledna 2011 — Aurora Elena Sfichi v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Suceava (Rumunsko) dne 17. ledna 2011 — Aurora Elena Sfichi v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Věc C-29/11)
   2011/C 113/08
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Suceava

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Aurora Elena Sfichi

      Žalovaní: Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 110 první pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie (bývalý článek 90 Smlouvy o založení Evropského společenství), podle kterého členské státy nepodrobí přímo ani nepřímo výrobky jiných členských států jakémukoli vyššímu vnitrostátnímu zdanění, než je to, jemuž jsou přímo nebo nepřímo podrobeny podobné výrobky domácí, vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl daň, která má znaky daně ze znečišťování životního prostředí pro automobily stanovené Ordonanța de Urgență č. 50/2008 ve znění jeho pozdějších změn a doplňků a která se ukládá při prvním přihlášení k registraci v Rumunsku dovezených ojetých automobilů, které byly dříve registrovány v jiných členských státech, s přihlédnutím k tomu, že ojeté automobily registrované v Rumunsku nepodléhají této dani, jsou-li předmětem obchodní transakce a jsou-li znovu přihlášeny k registraci?

               2)

               Brání čl. 110 druhý pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie (bývalý článek 90 Smlouvy o založení Evropského společenství), jehož cílem je odstranit opatření chránící domácí trh a narušující zásady hospodářské soutěže, zavedení daně ze znečišťování životního prostředí pro automobily, která se ukládá při prvním přihlášení k registraci v Rumunsku dovezených ojetých automobilů dříve registrovaných v jiných členských státech, s přihlédnutím k tomu, že na základě Ordonanța de Urgență č. 218/2008 byly od daně ze znečišťování životního prostředí osvobozeny „automobily kategorie M1, emisní třídy Euro 4, se zdvihovým objemem válců do 2 000 cm3, jakož i všechny automobily kategorie N1, emisní třídy Euro 4, které jsou poprvé přihlášeny k registraci v Rumunsku nebo v jiném členském státě Evropské unie v období od 15. prosince 2008 do 31. prosince 2009 včetně“, to znamená kategorie automobilů, které odpovídají technickým vlastnostem automobilů vyráběných v Rumunsku, čímž je zvýhodněno národní odvětví automobilové výroby?


title: Věc C-522/12: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht — Německo) — Tevfik Isbir v. DB Services GmbH ( „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb služeb — Vysílání pracovníků — Směrnice 96/71/ES — Minimální mzda — Jednorázové částky a příspěvek zaměstnavatele na víceleté spoření ve prospěch jeho zaměstnanců“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/14

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht — Německo) — Tevfik Isbir v. DB Services GmbH
   (Věc C-522/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Vysílání pracovníků - Směrnice 96/71/ES - Minimální mzda - Jednorázové částky a příspěvek zaměstnavatele na víceleté spoření ve prospěch jeho zaměstnanců)
   2014/C 9/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Tevfik Isbir

      Žalovaná: DB Services GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesarbeitsgericht — Výklad čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (Úř. věst. L 18, s. 1) — Výpočet sazby minimální mzdy — Případné zahrnutí příspěvku zaměstnavatele na dlouhodobé spoření, který jde ve prospěch zaměstnanců — Situace, ve které zaměstnanec během více let nemůže disponovat těmito aktivy

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 druhá odrážka písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání zahrnutí takových složek odměny do minimální mzdy, které nemění vztah mezi plněním pracovníka a protihodnotou, kterou obdrží jako odměnu za toto plnění. Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda tomu tak je v případě složek odměny dotčených ve věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc F-5/09: Žaloba podaná dne 26. ledna 2009 — Soerensen Ferraresi v. Komise

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/45

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2009 — Soerensen Ferraresi v. Komise
   (Věc F-5/09)
   2009/C 113/93
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ayo Soerensen Ferraresi (Miláno, Itálie) (zástupce: C. Di Vuolo, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Návrh na náhradu škody, kterou žalobkyně utrpěla z důvodu mobbingu, jehož byla obětí, a z důvodu rozhodnutí komise pro invaliditu o nuceném odchodu do invalidního důchodu

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit Komisi náhradu fyzické, morální a finanční újmy, kterou žalobkyně utrpěla,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-80/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Robert Fuchs AG v. Hauptzollamt Lörrach „Řízení o předběžné otázce — Celní unie — Společný celní sazebník — Režim dočasného použití s osvobozením od cla — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Podmínky stanovené pro úplné osvobození od dovozního cla — Dopravní prostředky určené k letovému provozu, které jsou registrovány mimo celní území Unie a které jsou používány osobou se sídlem mimo toto území — Článek 555 odst. 1 písm. a) — Obchodní použití — Pojem — Použití vrtulníků leteckou školou k letovému výcviku za úplatu, které jsou pilotovány instruktorem a žákem — Vyloučení“

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/5

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Robert Fuchs AG v. Hauptzollamt Lörrach
   (Věc C-80/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Společný celní sazebník - Režim dočasného použití s osvobozením od cla - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Podmínky stanovené pro úplné osvobození od dovozního cla - Dopravní prostředky určené k letovému provozu, které jsou registrovány mimo celní území Unie a které jsou používány osobou se sídlem mimo toto území - Článek 555 odst. 1 písm. a) - Obchodní použití - Pojem - Použití vrtulníků leteckou školou k letovému výcviku za úplatu, které jsou pilotovány instruktorem a žákem - Vyloučení“)
   (2016/C 350/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Robert Fuchs AG

      Žalovaný: Hauptzollamt Lörrach

      Výrok

   Článek 555 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2286/2003 ze dne 18. prosince 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že výcvikové lety vrtulníkem za úhradu, při nichž se na palubě vrtulníku nachází pilot-žák a letecký instruktor, nelze považovat za obchodní použití dopravního prostředku ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 11.5.2015.


title: Věc C-28/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2009 Mehmet Salih Bayramoglu proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 24. září 2009 ve věci T-110/09: Mehmet Salih Bayramoglu v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2009 Mehmet Salih Bayramoglu proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 24. září 2009 ve věci T-110/09: Mehmet Salih Bayramoglu v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-28/10 P)
   2010/C 80/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mehmet Salih Bayramoglu (zástupce: A. Riza QC)

      Další účastníci řízení: Evropský parlament, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozhodnutí Rady 2004/511/ES (1) z toho důvodu, že je založeno na protiprávní nečinnosti spočívající v tom, že kyperským Turkům není umožněno, aby se účastnili voleb do Evropského parlamentu, což je v rozporu s článkem 189 Smlouvy o ES ve spojení s články 5 a 6 Smlouvy o Evropské unii.

               —

               Určit, že šest poslanců Evropského parlamentu, kteří byli zvoleni podle současných volebních podmínek a jejichž zvolení bylo oznámeno Kyperskou republikou po 6. červnu 2009, nezastupuje kyperské Turky v souladu se zákonem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel tvrdí, že se Soud prvního stupně dopustil pochybení, když nesprávně rozhodl, že žaloba byla podána po uplynutí lhůty. Na podporu tohoto argumentu uvádí, že judikatura uplatněná Soudem prvního stupně nezahrnovala případ nepřiznání základního práva účastnit se voleb celému lidu a netýkala se rozhodnutí, jehož právním základem by byla nečinnost a nepřijetí ustanovení upravujících volby, spíše než odkládání výkonu práva na konání takových voleb.
   Navrhovatel rovněž tvrdí, že není pravda, že se nedovolával existence omluvitelného omylu nebo vyšší moci, když podával svoji žalobu.

      (1)  2004/511/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 10. června 2004 o zastoupení lidu Kypru v Evropském parlamentu v případě urovnání kyperského problému


title: Věc T-173/09 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2009 — Z v. Komise ( Předběžné opatření — Nahlédnutí dotčené třetí osoby do dosud nezveřejněného rozhodnutí Komise o uložení pokuty — Návrh na předběžné opatření — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Neexistence naléhavosti )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/22

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2009 — Z v. Komise
   (Věc T-173/09 R)
   („Předběžné opatření - Nahlédnutí dotčené třetí osoby do dosud nezveřejněného rozhodnutí Komise o uložení pokuty - Návrh na předběžné opatření - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Neexistence naléhavosti“)
   2009/C 193/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Z (X, Německo) (zástupci: C. Grau a N. Jäger, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Sauer, V. Bottka a A. Bouquet, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nahlédnutí do rozhodnutí Komise ze dne 28. ledna 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/G/39.406 — Mořské potrubí) a odstranění jmenovitého uvedení navrhovatele v textu tohoto rozhodnutí

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá v části, ve které se ještě nestal bezpředmětným.

               2)

               Toto usnesení ruší a nahrazuje usnesení ze dne 6. května 2009.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-252/08: Žaloba podaná dne 12. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Republika Malta

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/15

         Žaloba podaná dne 12. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Republika Malta
   (Věc C-252/08)
   (2008/C 197/26)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalovaná: Republika Malta
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Republika Malta tím, že nepoužila správně směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES (1) ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení (dále jen „směrnice“) pokud jde o provoz první fáze parního generátoru elektrárny Delimara a elektrárny v Marsa, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 ve spojení s přílohou IV A, přílohou VI A a přílohou VII A, a na základě článku 12 ve spojení s článkem VIII A.2 uvedené směrnice;

               —

               uložit Republice Malta náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise tvrdí, že první fáze parního generátoru elektrárny Delimara nesplňuje hodnoty emisních limitů stanovených směrnicí pro emise oxidu siřičitého, oxidů dusíku a tuhých znečišťujících látek.
   Komise dále tvrdí, že, s ohledem jak na první fázi parního generátoru elektrárny Delimara, tak na elektrárnu v Marsa, Malta nesplnila požadavek nepřetržitého měření koncentrace oxidu siřičitého, oxidů dusíku a tuhých znečišťujících látek stanovený článkem 12 a odstavcem 2 části A přílohy VIII směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 309, 2001, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 299.


title: Věc C-557/10: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/7

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-557/10)
   2011/C 38/08
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk e M. França, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že pokud jde o první železniční balíček, Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 3 směrnice Rady 91/440/EHS (1) ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (ve znění směrnice 2001/12/ES (2)), čl. 7 odst. 3 směrnice 91/440/EHS a čl. 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES (3) ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti.

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Nezávislost řízení

   Článek 5 odst. 3 směrnice 91/440 obsahuje seznam rozhodnutí, která mohou přijmout železniční podniky bez zásahu státu. K těmto rozhodnutím patří rozhodování o personálu, investičním majetku a vlastním zásobování. Tato rozhodnutí musí být nicméně přijata v rámci všeobecných politických směrů stanovených státem. V Portugalsku pokud jde o veřejnoprávní podnik CP, však stát nejen stanoví všeobecné strategické směry pro nabývání účastnických podílů v jiných podnicích a jejich postoupení jiným podnikům, ale také ukládá, že jednotlivá rozhodnutí o nabytí účastnických podílů ve společnostech a o jejich postoupení musí povinně schválit vláda. Z tohoto důvodu má Komise za to, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 3 směrnice 91/440 (v pozměněném znění).

         Použití poplatků pro přístup k železniční infrastruktuře

   Podle čl. 7 odst. 3 směrnice 91/440 (v pozměněném znění) a čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/14 členské státy stanoví podmínky k zajištění toho, aby účty provozovatele železniční infrastruktury vykazovaly přinejmenším rovnováhu. V Portugalsku nicméně poplatky za používání infrastruktury, státní financování a provádění jiných obchodních činností nestačí k zajištění toho, aby účty provozovatele železniční infrastruktury, a sice REFER E.P., byly vyrovnané. Z tohoto důvodu má Komise za to, že Portugalsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 7 odst. 3 směrnice 91/440 (v pozměněném znění) a čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/14.

      (1)  Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/01, s. 341.

      (2)  Úř. věst. L 75, s. 1; Zvl. vyd. 07/05, s. 376.

      (3)  Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 404.


title: Věc T-191/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — Anheuser-Busch v. OHIM — Budějovický Budvar (BUDWEISER) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BUDWEISER — Starší mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky BUDWEISER a Budweiser Budvar — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 40/94 — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 — Porušení práv obhajoby — Odůvodnění — Článek 73 nařízení č. 40/94 — Opožděné předložení dokumentů — Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 74 odst. 2 nařízení č. 40/94 )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — Anheuser-Busch v. OHIM — Budějovický Budvar (BUDWEISER)
   (Věc T-191/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BUDWEISER - Starší mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky BUDWEISER a Budweiser Budvar - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 40/94 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 - Porušení práv obhajoby - Odůvodnění - Článek 73 nařízení č. 40/94 - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 74 odst. 2 nařízení č. 40/94“)
   2009/C 113/69
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, Spojené státy) (zástupci: V. von Bomhard a A. Renck, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Česká republika) (zástupce: K. Čermák, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2007 (věc R 299/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Budějovický Budvar, národní podnik, a společností Anheuser-Busch, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Anheuser-Busch, Inc. ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení OHIM a společnosti Budějovický Budvar, národní podnik.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc T-302/07: Žaloba podaná dne 6. srpna 2007 – Motopress v. OHIM – Sony Computer Entertainment Europe (BUZZ!)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/22

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2007 – Motopress v. OHIM – Sony Computer Entertainment Europe (BUZZ!)
   (Věc T-302/07)
   (2007/C 235/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Motopress Werbe- und Verlagsgesellschaft mbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: L. Wiltschek, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sony Computer Entertainment Europe Limited
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               změnit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. června 2007 (věc R 1468/2006-2) tak, aby bylo vyhověno námitkám proti přihlášce ochranné známky č. 4 441 044;

               —

               podpůrně zrušit napadené rozhodnutí a vrátit věc k rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů odvolacího řízení a řízení před Soudem prvního stupně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Sony Computer Entertainment Europe Limited.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „BUZZ!“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 28 a 41 (přihláška č. 4 441 044).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Rakouská slovní ochranná známka „BUZZ!“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35 a 38.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (1) z důvodu nezohlednění důkazu o existenci namítané ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-3/10: Žaloba podaná dne 15. ledna 2010 — AB v. Evropská komise

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/69

         Žaloba podaná dne 15. ledna 2010 — AB v. Evropská komise
   (Věc F-3/10)
   2010/C 100/100
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: AB (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Pappas)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí delegace Evropské komise v Laosu ze dne 4. února 2009, kterým bylo žalobci oznámeno, že jeho zaměstnanecká smlouva smluvního zaměstnance nebude obnovena, a rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv o žalobcově stížnosti.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadená rozhodnutí tak, aby byl žalobce znovu zaměstnán Generálním ředitelstvím RELEX nebo Evropskou službou pro vnější činnost, která bude zřízena od 1. dubna 2010;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


               2.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/22

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená odvolacím soudem Eidsivating lagmannsrett dne 11. února 2015 ve věci Matja Kumba T. M’bye a další v. Stiftelsen Fossumkollektivet
   (Věc E-5/15)
   (2015/C 217/08)
   Dopisem ze dne 11. února 2015, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela 13. února 2015, požádal norský odvolací soud Eidsivating lagmannsrett Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Matja Kumba T. M’bye a další v. Stiftelsen Fossumkollektivet ohledně následujících otázek:

               1.

               Představuje průměrná pracovní doba 84 hodin týdně (při střídání sedmi pracovních a sedmi volných dní) v dohodě či smlouvě o péči v rámci společné domácnosti porušení článku 6 směrnice 2003/88/ES o pracovní době (viz též čl. 22 odst. 1 písm. a) směrnice)?

               2.

               Je vnitrostátní ustanovení, podle něhož zaměstnanec nemůže odvolat svůj souhlas s pracovní dobou delší než 60 hodin týdně uvedený v dohodě či smlouvě o péči v rámci společné domácnosti, slučitelné s právy, která mají zaměstnanci podle článku 6 směrnice o pracovní době (viz též článek 22 směrnice)?

               3.

               Je propuštění v návaznosti na zamítnutí úvazku s pracovní dobou delší než 48 hodin v období sedmi dnů sankcí nebo „újmou“ ve smyslu čl. 22 odst. 1 písm. a) směrnice o pracovní době (viz též čl. 22 odst. 1 písm. b))?


title: Věc C-19/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad — Bulharsko) — Efir OOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ Plovdiv ( „Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Články 63, 65, 73 a 80 — Zřízení práva stavby na cizím pozemku fyzickými osobami ve prospěch určité společnosti výměnou za stavební služby, které tato společnost poskytne uvedeným fyzickým osobám — Směnná smlouva — DPH ze stavebních služeb — Uskutečnění zdanitelného plnění — Vznik daňové povinnosti — Zahrnutí do pojmu uskutečnění zdanitelného plnění jak zdanitelná plnění, tak i plnění osvobozená od daně — Uhrazení celého protiplnění předem — Záloha — Základ daně u plnění v případě, že protiplnění je tvořeno zbožím nebo službami — Přímý účinek“ )

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad — Bulharsko) — Efir OOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ Plovdiv
   (Věc C-19/12) (1)

   (Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 63, 65, 73 a 80 - Zřízení práva stavby na cizím pozemku fyzickými osobami ve prospěch určité společnosti výměnou za stavební služby, které tato společnost poskytne uvedeným fyzickým osobám - Směnná smlouva - DPH ze stavebních služeb - Uskutečnění zdanitelného plnění - Vznik daňové povinnosti - Zahrnutí do pojmu uskutečnění zdanitelného plnění jak zdanitelná plnění, tak i plnění osvobozená od daně - Uhrazení celého protiplnění předem - Záloha - Základ daně u plnění v případě, že protiplnění je tvořeno zbožím nebo službami - Přímý účinek)
   2013/C 123/09
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Efir OOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ Plovdiv

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Varhoven administrativen sad — Výklad čl. 62 odst. 1 a 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Uskutečnění zdanitelného plnění — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví použití pojmu uskutečnění zdanitelného plnění jak pro zdanitelná plnění, tak i plnění osvobozená od daně — Zřízení práva stavby fyzickými osobami ve prospěch společnosti výměnou za poskytnutí služby spočívající ve výkonu stavebních prací touto společností uvedeným fyzickým osobám

      Výrok

               1)

               Články 63 a 65 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že pokud je za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, zřízeno ve prospěch určité společnosti právo stavby na cizím pozemku za účelem výstavby budovy, jakožto protiplnění za stavební služby spočívající ve výstavbě několika objektů, které se budou nacházet v této budově, a jestliže se uvedená společnost zaváže provést dodání na klíč osobám, které toto právo stavby na cizím pozemku zřídily, nebrání tyto články tomu, aby povinnost k DPH z těchto stavebních služeb vznikla v okamžiku, kdy je zřízeno právo stavby na cizím pozemku, tedy před tím, než bude tato služba poskytnuta, jestliže v okamžiku založení tohoto práva jsou již všechny relevantní prvky tohoto budoucího poskytnutí služeb známy, především pak pokud jsou příslušné služby přesně vymezeny a je-li hodnota uvedeného práva vyjádřitelná v penězích, ověření čehož je na předkládajícím soudu.
               Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, kdy plnění není uskutečněno mezi stranami, mezi kterými existují vazby ve smyslu článku 80 směrnice 2006/112, což však musí ověřit předkládající soud, je nutné články 73 a 80 uvedené směrnice vykládat v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, podle kterého je u plnění základem daně obvyklá cena dodaného zboží či poskytnutých služeb, jestliže je protiplnění za dané plnění zcela tvořeno zbožím či službami.

               2)

               Články 63, 65 a 73 směrnice 2006/112 mají přímý účinek.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc F-92/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 jednacího řádu — Žaloba podaná telefaxem ve lhůtě pro podání žaloby a podepsaná razítkem reprodukujícím podpis advokáta nebo jiným způsobem reprodukce — Zmeškání lhůty pro podání žaloby — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/28

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-92/12)
   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 jednacího řádu - Žaloba podaná telefaxem ve lhůtě pro podání žaloby a podepsaná razítkem reprodukujícím podpis advokáta nebo jiným způsobem reprodukce - Zmeškání lhůty pro podání žaloby - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 71/47
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o provádění srážek z invalidního důchodu žalobce za účelem vymožení částky, kterou mu uložil uhradit z titulu soudních výdajů Soud pro veřejnou službu.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-397/08: Žaloba podaná dne 15. srpna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/14

         Žaloba podaná dne 15. srpna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-397/08)
   (2008/C 272/25)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a M. Telles Romão, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES (1) ze dne 15. července 2003 o výchozí kvalifikaci a pravidelném školení řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a směrnice Rady 91/439/EHS a zrušení směrnice Rady 76/914/EHS, nebo v každém případě o tom neinformovala Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 10. září 2006.

      (1)  Úř. věst. L 226, s. 4; Zvl. vyd. 07/07, s. 441.


title: Věc C-631/15: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo n° 1 de Oviedo – Španělsko) – Carlos Álvarez Santirso v. Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias „Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Směrnice 1999/70/ES – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Ustanovení 4 – Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru – Neuniverzitní vzdělávání – Vnitrostátní právní úprava – Poskytnutí příplatku – Podmínka – Získání kladného výsledku při hodnocení – Učitelé zaměstnaní jako dočasní zaměstnanci – Vyloučení – Zásada zákazu diskriminace“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/14

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo – Španělsko) – Carlos Álvarez Santirso v. Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias
      (Věc C-631/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Neuniverzitní vzdělávání - Vnitrostátní právní úprava - Poskytnutí příplatku - Podmínka - Získání kladného výsledku při hodnocení - Učitelé zaměstnaní jako dočasní zaměstnanci - Vyloučení - Zásada zákazu diskriminace“)
      (2016/C 454/26)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Carlos Álvarez Santirso

         Žalovaná: Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias

         Výrok

      Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je přílohou směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která bez jakéhokoliv ospravedlnění objektivními důvody vyhrazuje zařazení do plánu hodnocení učitelů a v případě kladného hodnocení z toho plynoucí motivační příspěvek pouze pro učitele zaměstnané v pracovním poměru na dobu neurčitou jakožto kariérní úředníci, kdežto ti, kteří jsou zaměstnáni v pracovním poměru na dobu určitou jako dočasní zaměstnanci, jsou vyloučeni.

         (1)  Úř. věst. C 68, 22. 2. 2016.


title: Věc T-475/10: Usnesení Tribunálu ze dne 10. května 2012 — Portugalsko v. Komise

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. května 2012 — Portugalsko v. Komise
   (Věc T-475/10) (1)

   2012/C 184/39
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc C-90/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 15. února 2016 – English Bridge Union Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 15. února 2016 – English Bridge Union Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-90/16)
   (2016/C 145/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: English Bridge Union Limited

      Odpůrci: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Jaké jsou základní charakteristiky, které musí určitá činnost vykazovat, aby mohla být „sportem“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. m) směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 (dále jen „hlavní směrnice o DPH“)? Musí daná činnost zahrnovat zejména významný (nebo nikoliv nevýznamný) fyzický prvek, jenž je podstatný pro její výsledek, nebo postačuje, pokud zahrnuje významný duševní prvek, který je podstatný pro její výsledek?

               2)

               Je sportovní bridž „sportem“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. m) hlavní směrnice o DPH?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. května 2004 ve věci T- 34/03, André Hecq proti Komisi Evropských společenství (Spory mezi Společenstvími a jejich zaměstnanci — Akt, kterým bylo zkráceno právo — Procesní způsobilost — Úředník jednající vlastním jménem, nikoli jménem odborové organizace — Nepřípustnost)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/23

         Usnesení Soudu prvního stupně
   ze dne 6. května 2004
   ve věci T- 34/03, André Hecq proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Spory mezi Společenstvími a jejich zaměstnanci - Akt, kterým bylo zkráceno právo - Procesní způsobilost - Úředník jednající vlastním jménem, nikoli jménem odborové organizace - Nepřípustnost)
   (2004/C 239/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-34/03, André Hecq, bývalý úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Mondercange (Lucembursko), zastoupený L. Vogelem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a V. Joris), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 4. října 2002, kterým byla zamítnuta stížnost podaná A. Hecqem, jednajícím jak svým vlastním jménem, tak jako prezident Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens, proti několika rozhodnutím, která se týkají zastupování zaměstnanců a prostředků, které mu Komise dala k dispozici, a jednak návrh na náhradu škody, kterou údajně utrpěl jednáním Komise, Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předseda, R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 6. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobce ponese své náklady, jakož i náklady vzniklé Komisi.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-25/05: Žaloba podaná dne 21. ledna 2005 KM Europa Metal AG, Tréfimétaux S.A. a Europa Metalli S.p.A. proti Komisi Evropských společenství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/39

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2005 KM Europa Metal AG, Tréfimétaux S.A. a Europa Metalli S.p.A. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-25/05)
   (2005/C 82/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství KM Europa Metal AG, se sídlem v Osnabrucku (Německo), Tréfimétaux S.A. se sídlem v Courbevoie Cedex (Francie), a Europa Metalli S.p.A., se sídlem ve Florencii (Itálie), zastoupenými R. Elderkinem, barristerem, a M. Siragusou, A. Wincklerem, G. Cesare Rizzou, T. Grafem a M. Piergiovannim, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               podstatně snížil pokutu uloženou KME;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi;

               —

               přijal další případná opatření, která Soudní dvůr považuje za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají pokutu uloženou jim rozhodnutím Komise ze dne 3. září 2004 o řízení k uplatnění čl. 81 odst. 1 ES ve věci COMP/E-1/38-069, jímž shledala, že došlo ke třem různým porušením v odvětví měděných instalačních trubek.
   V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise při stanovení základních částek jejich pokut v rozporu se zásadou proporcionality a zásadou rovného zacházení neposoudila skutečný dopad porušení na trh. Dopad kartelu na zákazníky a konečné spotřebitele byl velmi omezený z důvodu častých odchylek a pokračující hospodářské soutěže mezi producenty, absence jakékoli kontroly a systému sankcí a silné kupní síly zákazníků.
   Ve druhém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že posouzení Komise závažnosti porušení bylo znehodnoceno přeceněním hospodářského dopadu porušení. Podle žalobkyň by cena surového materiálu tj. mědi, neměla být zahrnuta do výpočtu příslušné tržní hodnoty, protože porušení se týkalo pouze přidané hodnoty. Žalobkyně rovněž tvrdí, že výrobci trubek nejenže nemají žádnou kontrolu nad cenou kovu, ale navíc jsou odkázáni na surovou měď při přísném dodržování pokynů pro nákup, které obdrží od svých zákazníků.
   Ve třetím žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise hrubě přecenila význam žalobkyň na trhu s měděnými instalačními trubkami v porovnání s dalšími soutěžiteli a tím stanovila počáteční částku pokuty příliš vysoko. Zejména Komise ignorovala skutečnost, že po dlouhou dobu se žalobkyně na trhu chovaly jako soutěžitelé.
   Ve čtvrtém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že výpočet Komise prvku doby trvání porušení pro stanovení počáteční částky pokuty byl v rozporu se zásadou proporcionality a zásadou rovného zacházení. Zejména, že Komise při stanovení nárůstu pokuty kvůli době trvání porušení neměla zohlednit rok, během něhož byla přerušena evropská setkání a roky, během nichž byly dohody zvláště volné a neúčinné.
   V pátém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise nezohlednila několik polehčujících okolností, zejména neprovedení dohod a krizi průmyslu měděných instalačních trubek. Kromě toho žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí porušilo zásadu rovného zacházení tím, že protiprávně diskriminuje KME ve prospěch Outokumpu tím, že posledně jmenované udělilo kvůli spolupráci mimo rozhodnutí o shovívavosti z roku 1996 větší snížení pokuty než KME.
   V šestém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že snížení podle rozhodnutí o shovívavosti z roku 1996 bylo nepřiměřené. Komise učinila uvedený závěr na základě chybných skutkových předpokladů, čímž se odklonila od své vlastní praxe i judikatury a porušila zásadu rovného zacházení.
   V sedmém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise měla zohlednit jejich vážnou finanční situaci a následnou neschopnost zaplatit vysokou pokutu, způsobenou zejména tíživou pokutou, která jim již byla uložena v paralelně probíhajícím řízení ve věci Industrial Tubes (1).

      (1)  Věc COMP/E-1/38.240 Industrial Tubes.


title: Věc C-503/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Évora (Portugalsko) dne 23. září 2016 – Luis Isidro Delgado Mendes v. Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Évora (Portugalsko) dne 23. září 2016 – Luis Isidro Delgado Mendes v. Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA
      (Věc C-503/16)
      (2016/C 454/33)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal da Relação de Évora

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: Luis Isidro Delgado Mendes

         Odpůrkyně: Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA

         Předběžná otázka

      Brání právo Společenství, konkrétně čl. 12 odst. 3 a čl. 13 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES (1), tomu, aby v případě dopravní nehody, při níž chodec, který byl úmyslně sražen svým vlastním motorovým vozidlem řízeným osobou, která jej odcizila, utrpěl škody na zdraví a věcné škody, vnitrostátní právo vylučovalo možnost přiznat tomuto chodci náhradu škody na základě skutečnosti, že je majitelem vozidla a pojistníkem?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. 2009, L 263, s. 11).


title: Věc C-609/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2013 Duravit AG a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-364/10, Duravit AG a další v. Evropská komise

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/4

      Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2013 Duravit AG a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-364/10, Duravit AG a další v. Evropská komise
      (Věc C-609/13 P)
      (2014/C 71/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA (zástupci: Dr. U. Soltész, LL. M. a C. von Köckritz, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

                  —

                  zrušit rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 16. září 2013 ve věci T-364/10 v rozsahu, v němž byla zamítnuta žaloba navrhovatelek

                  —

                  zrušit čl. 1 odst. 1, články 2 a 3 rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 ve věci COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen podle článku 263 odst. 4 v plném rozsahu, pokud jde o navrhovatelky

                  —

                  podpůrně (k návrhu č. 2) zrušit nebo podstatně snížit pokuty uložené navrhovatelkám výše uvedeným rozhodnutím,

                  —

                  dále podpůrně (k návrhům č. 2 a č. 3) vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s právním posouzením v rozsudku Soudního dvora

                  —

                  každopádně uložit Komisi povinnost nahradit náklady řízení, které navrhovatelky vynaložily v řízení před Tribunálem a Soudním dvorem

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelky uvádějí celkem čtyři důvody kasačního opravného prostředku.

                  Zaprvé, Tribunál porušil článek 31 nařízení č. 1/2003, zásadu presumpce neviny a právo na spravedlivý proces (články 47 a 48 ve spojení s čl. 52 odst. 3 Listiny základných práv a čl. 6 odst. 1 a 2 EÚLP), neboť navzdory výslovnému návrhu odmítl přezkoumat napadené rozhodnutí v plném rozsahu, vycházel z domněnky správnosti ve prospěch skutkových a právních zjištění Komise a při stanovení výše pokuty neprovedl v dostatečné míře vlastní posouzení.

                  Zadruhé Tribunál postupoval v rozporu s článkem 263 SFEU, zasáhl do práva žalobkyň na účinný procesní prostředek (čl. 47 odst. 1 Listiny základních práv) a porušil zásadu rovnosti podmínek, neboť nedostatečně přezkoumal zákonnost, překročil hranice tohoto přezkumu k tíži navrhovatelek.

                  Zatřetí Tribunál v několika ohledech zjevně zkreslil obsah spisu způsobem, který může mít rozhodující vliv na rozhodnutí, a v důsledku toho se dopustil nesprávného právního posouzení a porušil ustálené zásady dokazování.

                  Začtvrté se Tribunál dopustil procesního pochybení, porušil čl. 48 odst. 2 jednacího řádu, porušil práva obhajoby žalobkyň, jakož i právo žalobkyň na spravedlivý proces a porušil zásadu rovnosti podmínek tím, že k tíži navrhovatelek zohlednil nepoužitelné a pozdě předložené důkazy, jakož i opožděná vyjádření Komise a nesprávně zamítl všechny návrhy navrhovatelek na provedení důkazů, což nedostatečně odůvodnil.

                  Zapáté Tribunál nesprávně použil článek 101 SFEU a porušil svou povinnost uvést odůvodnění když konstatoval, že Komise postupovala, když navrhovatelkám vytýkala účast na jednotném protiprávním jednání nezávisle na výrobku v souvislosti s armaturami, sprchovými kouty a sanitární keramikou.

                  Zašesté Tribunál nesprávně použil článek 101 SFEU, neboť použil nesprávné kritérium pro posouzení výměny informací podle čl. 101 odst. 1 SFEU, předpokládal povinnost navrhovatelek distancovat se od diskusí s osobami, které nejsou soutěžitele a posoudil údajné „pokusy o dohody“ týkající se některých podnětů ve svazech zahrnujících několik výrobků jako dokonané porušení článku 101 SFEU.


title: Věc C-436/03: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  2. května 2006  – Evropský parlament v. Rada Evropské unie (Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 1435/2003 — Evropská družstevní společnost (SCE) — Volba právního základu — Článek 95 ES — Článek 308 ES)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. května 2006 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-436/03) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 1435/2003 - Evropská družstevní společnost (SCE) - Volba právního základu - Článek 95 ES - Článek 308 ES)
   (2006/C 143/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: R. Passos, E. Waldherr a J. Rufas Quintana, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Jacqué a M. C. Giorgi Fort, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Schmidt a J.-F. Pasquier, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: E. Braquehais Conesa, zmocněnec), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: R. Caudwell, zmocněnkyně, ve spolupráci s Lordem P. Goldsmithem a N. Painesem)
   Předmět věci
   Zrušení nařízení Rady (ES) č. 1435/2003 ze dne 22. července 2003 o statutu Evropské družstevní společnosti (SCE) (Úř. věst. L 207, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 280)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Komise Evropských společenství nesou vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc C-639/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2015 Gat Microencapsulation GmbH (původně Gat Microencapsulation AG) proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 30. září 2015 ve věci T-720/13, Gat Microencapsulation v. EUIPO

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2015 Gat Microencapsulation GmbH (původně Gat Microencapsulation AG) proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 30. září 2015 ve věci T-720/13, Gat Microencapsulation v. EUIPO
   (Věc C-639/15 P)
   (2016/C 314/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Gat Microencapsulation GmbH (původně Gat Microencapsulation AG) (zástupci: S. Soler Lerma, zmocněnec, M. C. March Cabrelles, abogada)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 26. května 2016 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc T-215/14: Žaloba podaná dne 8. dubna 2014 – Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo v. Komise

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/48

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2014 – Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo v. Komise
   (Věc T-215/14)
   2014/C 175/67
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gmina Miasto Gdynia (Gdynia, Polsko) a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynia) (zástupce: T. Koncewicz, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. února 2014 ve věci SA.35 388, jímž bylo Polské republice uloženo vymoci od letiště Gdynia-Kosakowo neoprávněně vyplacené státní podpory;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tyto žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze

                           —

                           svévolného jednání a zjevně nesprávného posouzení při zjišťování skutkového stavu, z něhož vycházelo napadené rozhodnutí, a následkem toho ze zneužití pravomoci a zjevně nesprávného posouzení důkazů Komisí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z

                           —

                           neprovedení přezkumu faktorů a okolností relevantních pro právní posouzení investic do letiště Gdynia-Kosakowo Komisí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z

                           —

                           Zneužití pravomoci Komisí ve smyslu judikatury, podle níž orgán, kterému byla přiznána určitá pravomoc, musí vyložit, z jakého důvodu byly některé důkazy a skutečnosti zohledněny, a jiné naopak odmítnuty.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z

                           —

                           porušení čl. 107 odst. 1 SFEU ve spojení s obecnou zásadou evropského práva – zásadou právní jistoty a loajality orgánu vůči právním subjektům – z důvodu jejich nesprávného uplatnění a výkladu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z

                           —

                           porušení čl. 107 odst. 1 SFEU nesprávnou právní kvalifikací skutečností a důkazů, a tedy i napadeným rozhodnutím, jelikož se vychází z toho, že ve věci neexistovaly předpoklady pro konstatování, že opatření žalobkyň byla v souladu s kritériem soukromého investora a nebylo prokázáno, že investiční projekt bude realizován soukromým investorem, s tím důsledkem, že je na investice do letiště Gdynia-Kosakowo nahlíženo jako na protiprávní státní podporu.


title: Věc T-460/17: Žaloba podaná dne 20. července 2017 – Bopp v. EUIPO (vyobrazení pravidelného osmiúhelníku)

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/38

         Žaloba podaná dne 20. července 2017 – Bopp v. EUIPO (vyobrazení pravidelného osmiúhelníku)
   (Věc T-460/17)
   (2017/C 300/47)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carsten Bopp (Glashütten, Německo) (zástupce: F. Pröckl, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: označení (vyobrazení pravidelného osmiúhelníku) – přihláška č. 11 005 196

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. května 2017 ve věci R 1954/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.