title: Věc C-511/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Areios Pagos (Řecko) dne 4. července 2019 — AB v. Olympiako Athlitiko Kentro Athinon — Spyros Louis

text:
               23.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Areios Pagos (Řecko) dne 4. července 2019 — AB v. Olympiako Athlitiko Kentro Athinon — Spyros Louis
      (Věc C-511/19)
      (2019/C 319/28)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Areios Pagos

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: AB

         Odpůrce: Olympiako Athlitiko Kentro Athinon — Spyros Louis

         Předběžné otázky

                  A)

                  Představuje přijetí členským státem takové vnitrostátní právní úpravy, která se uplatní na stát, místní orgány a právnické osoby veřejného práva a obecně na všechny orgány širšího veřejného sektoru (soukromoprávní subjekty), jakožto zaměstnavatele, jako je čl. 34 odst. 1 písm. c), odst. 3 první pododstavec a odst. 4 zákona č. 4024/2011, na jejímž základě podléhají zaměstnanci výše uvedených orgánů zaměstnaní na základě soukromoprávního pracovního poměru režimu postavení mimo službu po dobu nepřesahující dvacet čtyři (24) měsíců, a to na základě jediného hmotněprávního kritéria spočívajícího v blížícím se dosažení podmínek pro nárok na starobní důchod, což odpovídá třiceti pěti letům (35) příspěvků v období mezi 1. lednem 2012 a 31. prosincem 2013, a rovněž s ohledem na skutečnost, že podle příslušných právních předpisů v oblasti pojištění platných v rozhodné době bylo pro získání nároku na starobní důchod na základě pracovního poměru, s výjimkou případů, které nejsou v projednávané věci relevantní, vyžadováno (alespoň) 10 500 pracovních dnů (35 let) pojištění u IKA (agentura sociálního zabezpečení) nebo u jiné pojišťovny zaměstnanců a dovršení (alespoň) 58 let věku pracovníka, aniž by v závislosti na konkrétním případě bylo možné s jistotou vyloučit, že pojistné období (35 let) bylo dovršeno v jiném věku, nepřímou diskriminaci na základě věku ve smyslu čl. 2 odst. 1 a odst. 2 písm. b) a čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/78 (1)?

                  B)

                  V případě kladné odpovědi na otázku uvedenou v písmenu A), může být přijetí režimu postavení mimo službu objektivně a rozumně odůvodněno ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) bodu i) a čl. 6 odst. 1 písm. a) směrnice bezprostřední potřebou zajistit organizační, provozní a rozpočtové výsledky, a zejména naléhavou potřebou snížit veřejné výdaje za účelem dosažení zvláštních kvantitativních cílů do konce roku 2011, které jsou uvedeny v důvodové zprávě k zákonu, jak je stanoveno ve střednědobém rozpočtovém rámci, s cílem dodržet závazky přijaté státem vůči svým partnerům-věřitelům za účelem vyrovnání se s palčivou a dlouhodobou hospodářskou a finanční krizí, kterou země zažila, a současně racionalizovat a omezit expanzi veřejného sektoru?

                  C)

                  V případě kladné odpovědi na otázku uvedenou v písmenu B),

                              1)

                              je přijetí takového opatření, jako je opatření uvedené v čl. 34 odst. 1 písm. c) zákona č. 4024/2011, které stanoví drastické snížení platů zaměstnanců, kteří podléhají režimu postavení mimo službu, o 60 % jejich základního platu pobíraného v době zařazení do tohoto režimu postavení mimo službu, aniž by byli tito zaměstnanci povinni pracovat pro dotyčný veřejný orgán, a které vede (de facto) ke ztrátě případného zvýšení platu a kariérního postupu za období od jejich zařazení do režimu postavení mimo službu až do jejich propuštění z důvodu odchodu do starobního důchodu, přiměřené a nezbytné pro dosažení výše uvedeného cíle ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) bodu i) a čl. 6 odst. 1 písm. a) směrnice, a to v situaci, ve které je kumulativně stanoveno následující:

                                          a)

                                          těmto zaměstnancům je zachována možnost najít si jiné zaměstnání (v soukromém sektoru) nebo vykonávat samostatně výdělečnou činnost během zařazení do postavení mimo službu, aniž by ztratili nárok na vyplacení výše uvedené částky ze základního platu, vyjma případu, kdy mzdy nebo příjmy plynoucí z nového zaměstnání nebo činnosti přesahují výši platů vyplacených před zahájením režimu postavení mimo službu, přičemž v takovém případě bude výše uvedená částka základního platu snížena o tento přebytek — čl. 34 odst. 1 písm. f);

                                          b)

                                          veřejný orgán-zaměstnavatel, a v případě jeho zrušení OAED (agentura pro zaměstnávání pracovní síly), přebírá povinnost platit až do odchodu zaměstnance do důchodu dotyčné pojišťovně příspěvky na sociální zabezpečení, a to jak příspěvky zaměstnavatele, tak zaměstnance, které se týkají základního důchodu, na doplňkové důchodové pojištění a sociální a zdravotní pojištění, a to na základě platů, které tento zaměstnanec pobíral před zařazením do postavení mimo službu — čl. 34 odst. 1 písm. d);

                                          c)

                                          jsou stanoveny výjimky z režimu postavení mimo službu pro zranitelné sociální skupiny, které potřebují ochranu (manžel/manželka osoby, která byla postavena mimo službu, vyživovaný manžel, manželka nebo dítě se stupněm invalidity nejméně 67 %, kteří žijí společně se zaměstnancem, zaměstnanec se stupněm invalidity nejméně 67 %, početné rodiny, vyživovaný osamělý rodič, který žije společně se zaměstnancem) — čl. 34 odst. 1 písm. b);

                                          d)

                                          je přednostně nabídnuta možnost přesunu těchto zaměstnanců na jiná volná místa ve veřejných orgánech na základě objektivních a meritokratických kritérií prostřednictvím zařazení do pořadí ASEP — čl. 34 odst. 1 písm. a) — možnost, která je však fakticky omezená z důvodu drastického snížení náboru zaměstnanců ze strany různých veřejných orgánů kvůli potřebě snížit výdaje;

                                          e)

                                          je zajištěno přijetí opatření ke splácení půjček, které zaměstnanci zařazení do režimu postavení mimo službu obdrželi od státní depozitní pokladny, a k uzavření dohody mezi řeckým státem a Asociací řeckých bank s cílem usnadnit splácení půjček, které tito zaměstnanci obdrželi od ostatních bank, a to v poměru k jejich celkovému rodinnému příjmu a jejich majetkové situaci — čl. 34 odst. 10 a 11;

                                          f)

                                          nedávný zákon (čl. 1 odst. 15 zákona č. 4038/2012 — Úř. věst., řada A', č. 14) stanoví s nejvyšší prioritou přijetí nařízení o důchodech a platebním příkazu pro zaměstnance uvedené v písmenech b) a c), a to nejpozději do čtyř měsíců od jejich propuštění a od předložení příslušné dokumentace za účelem přiznání důchodu;

                                          g)

                                          výše uvedená ztráta kariérního postupu a zvýšení platu za období, kdy jsou zaměstnanci zaměstnaní na základě soukromoprávního pracovního poměru zařazeni do režimu postavení mimo službu a až do doby jejich propuštění z důvodu odchodu do starobního důchodu ve většině případů, včetně projednávané věci, nenastane, jelikož pracovník v důsledku svého dlouhodobého setrvání ve veřejném orgánu vyčerpal platovou stupnici nebo kariérní postup stanovený platnými právními předpisy pro jeho povýšení?

                              2)

                              Je přijetí takového opatření, jako je opatření uvedené v čl. 34 odst. 1 písm. e) zákona č. 4024/2011, které podle čl. 8 odst. b) zákona č. 3198/1955 vede k celkové (nebo obdobné) ztrátě odstupného v případě propuštění nebo ukončení pracovního poměru zaměstnance z důvodu dosažení podmínek pro nárok na starobní důchod ve výši 40 % odstupného za propuštění, které je stanoveno pro zaměstnance s doplňkovým pojištěním (které, pokud jde o veřejné orgány, které jsou veřejně prospěšné nebo jsou dotovány státem, jako je odpůrce, jenž je právnickou osobou soukromého práva, nemůže překročit maximální částku 15 000,00 eur), prostřednictvím kompenzace tohoto odstupného sníženými platy pobíranými během postavení mimo službu, přiměřené a nezbytné pro dosažení výše uvedeného cíle ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) bodu i) a čl. 6 odst. 1 písm. a) směrnice, a to s přihlédnutím k tomu, že tento zaměstnanec by toto snížené odstupné v každém případě získal v souladu s výše uvedenými pracovněprávními předpisy, a to jak v případě vlastní výpovědi, tak v případě propuštění ze strany orgánu, pro který pracoval?

         (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, 2.12.2000, s. 16).


title: Věc T-545/19: Žaloba podaná dne 5. srpna 2019 — Global Steel Wire a další v. Komise

text:
               23.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/30

      Žaloba podaná dne 5. srpna 2019 — Global Steel Wire a další v. Komise
      (Věc T-545/19)
      (2019/C 319/31)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, España), Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Španělsko), Global Special Steel Products, SA (Corrales de Buelna, Španělsko) (representantes: F. González Díaz, J. Blanco Carol a B. Martos Stevenson, abogados)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že tato žaloba je přípustná;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 24. května 2019 a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba, která vychází z žádosti o uznání platební neschopnosti podané v únoru 2000, v rámci řízení COMP/38.344 — Předpínací ocel, směřuje proti rozhodnutí Evropské komise, kterou byla zamítnuta žádost o odklad platby ze dne 20. prosince 2018.
      Na podporu žaloby vznáší žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První důvod vychází z porušení práva obhajoby tím, že bylo přijato napadené rozhodnutí, aniž by žalobkyně měly možnost v tomto ohledu vyjádřit své stanovisko.

                  2.

                  Druhý důvod vychází z nedostatku odůvodnění zamítnutí žádosti podané žalobkyněmi.

                  3.

                  Třetí důvod vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustila Komise při posouzení finanční situace žalobkyň a jejich platební schopnosti zaplatit pokutu.

                  4.

                  Čtvrtý důvod vychází z porušení obecné zásady kolegiality, kterého se dopustila Komise přijetím napadeného rozhodnutí, které je proto stiženo vadou nepříslušnosti.

                  5.

                  Pátý důvod vychází z porušení zásady proporcionality.


title: Věc T-554/19: Žaloba podaná dne 9. srpna 2019 — Španělsko v. Komise

text:
               23.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/31

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2019 — Španělsko v. Komise
      (Věc T-554/19)
      (2019/C 319/32)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupce: M. García-Valdecasas Dorrego, agente)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil otevřené výběrové řízení a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti otevřenému výběrovému řízení Administrátoři (AD 7) EPSO/AD/374/19, v následujících oborech: 1. Právo hospodářské soutěže, 2. Finanční právo, 3. Právo hospodářské a měnové unie, 4. Finanční pravidla vztahující se na rozpočet EU, 5. Ochrana euromincí proti padělání (1).
      Na podporu žaloby vznáší žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  Porušení článků 1 a 2 nařízení 1/58 (2), článku 22 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a článku 1d Služebního řádu, a to omezením režimu komunikace mezi EPSO a uchazečem, která je vedena výhradně v angličtině, francouzštině, němčině či italštině, a omezením jazyků, které lze použít pro vyplnění formuláře talent screener.

                  2.

                  Porušení článků 1 a 6 nařízení č. 1/58, článku 22 Listiny, a čl. 1d odst. 1 a 6, a článku 27 a čl. 28 písm. f) Služebního řádu, a to nepřiměřeným omezením volby druhého jazyka pouze na čtyři jazyky (francouzština, angličtina, němčina a italština) a vyloučením ostatních úředních jazyků Evropské unie.

                  3.

                  Volba angličtiny, francouzštiny, němčiny a italštiny představuje svévolnou volbu vedoucí k diskriminaci z důvodu jazyka, která je v rozporu s čl. 1d odst. 1 a 6, a článkem 27 a čl. 28 písm. f) Služebního řádu.

                  4.

                  Skutečnost, že výběrové řízení výslovně neuvádí, že jazyk 1 musí být jazyk, v němž uchazeč dosáhl minimálně úrovně C1, vede ke dvojí diskriminaci, a to z důvodu národnosti a z důvodu „mluveného“ jazyka, čímž jsou porušeny čl. 1d odst. 1 a 6, a článek 27 a čl. 28 písm. f) Služebního řádu.

         (1)  Úř. věst. 2019, C 191 A, s. 1.

         (2)  Nařízení č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 1958, 17, s. 385).


title: Věc T-558/19: Žaloba podaná dne 13. srpna 2019 — Luz Saúde v. EUIPO — Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ LEARNING HEALTH TRAINING, RESEARCH & INNOVATION CENTER)

text:
               23.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/32

      Žaloba podaná dne 13. srpna 2019 — Luz Saúde v. EUIPO — Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ LEARNING HEALTH TRAINING, RESEARCH & INNOVATION CENTER)
      (Věc T-558/19)
      (2019/C 319/33)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Luz Saúde, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: G. Moreira Rato, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Clínica La Luz, SL (Madrid, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie HOSPITAL DA LUZ LEARNING HEALTH TRAINING, RESEARCH & INNOVATION CENTER — Přihláška č. 16 433 823

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. července 2019, ve věci R 2239/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-8/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2019 — Toshiba Samsung Storage Technology a Toshiba Samsung Storage Technology Korea v. Komise („Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh optických diskových jednotek — Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Koluzní dohody týkající se zadávacích řízení v oblasti optických diskových jednotek pro notebooky a desktopy — Porušení podstatných formálních náležitostí a práva na obhajobu — Pravomoc Komise — Povinnost uvést odůvodnění — Zeměpisný rozsah protiprávního jednání — Jediné a trvající protiprávní jednání — Zásada řádné správy — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2019 — Toshiba Samsung Storage Technology a Toshiba Samsung Storage Technology Korea v. Komise
      (Věc T-8/16) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh optických diskových jednotek - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koluzní dohody týkající se zadávacích řízení v oblasti optických diskových jednotek pro notebooky a desktopy - Porušení podstatných formálních náležitostí a práva na obhajobu - Pravomoc Komise - Povinnost uvést odůvodnění - Zeměpisný rozsah protiprávního jednání - Jediné a trvající protiprávní jednání - Zásada řádné správy - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“)
      (2019/C 328/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Toshiba Samsung Storage Technology Corp. (Tokio, Japonsko) a Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (Suwon-si, Jižní Korea) (zástupci: původně M. Bay, J. Ruiz Calzado, A. Aresu a A. Scordamaglia Tousis, poté M. Bay, J. Ruiz Calzado a A. Aresu, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně N. Khan, A. Biolan a M. Farley, poté A. Biolan, M. Farley a A. Cleenewerck de Crayencour, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na úplné nebo částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 7135 final ze dne 21. října 2015 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39639 — Optické diskové jednotky) a podpůrně snížení výše pokuty uložené žalobkyním.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Toshiba Samsung Storage Technology Corp. a Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc T-552/19: Žaloba podaná dne 7. srpna 2019 — Malacalza Investimenti v. ECB

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/68

      Žaloba podaná dne 7. srpna 2019 — Malacalza Investimenti v. ECB
      (Věc T-552/19)
      (2019/C 328/76)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Malacalza Investimenti Srl (Janov, Itálie) (zástupci: P. Ghiglione, E. De Giorgi a L. Amicarelli, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  v rámci provádění důkazů nařídil v souladu s čl. 91 prvním pododstavcem písm. c) jednacího řádu Tribunálu předložení rozhodnutí vydaného ECB dne 2. ledna 2019 vůči Banca Carige S.p.A, jakož i dalších dokumentů, kterých se týká potvrzující žádost;

                  —

                  zrušil napadený akt označený v úvodní části žaloby;

                  —

                  uložil ECB náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí ECB ze dne 12. června 2019 č. LS/LdG/19/185, jež ECB zaslala e-mailem téhož dne podle článku 8 rozhodnutí ECB/2004/3, jehož předmětem je úplné zamítnutí potvrzující žádosti předložené společností Malacalza Investimenti S.r.l o přístup k rozhodnuti ze dne 2. ledna 2019, kterým ECB jmenovala zvláštní správce Banca Carige S.p.A, jakož i k několika dokumentům souvisejícím s tímto rozhodnutím.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti rozhodnutí o odepření přístupu k rozhodnutí ECB z dne 2. ledna 2019, zejména:

                              —

                              nesprávného použití čl. 4 odst. 1 písm. c) rozhodnutí ECB/2004/3; neexistence obecné domněnky zákazu přístupu k rozhodnutím ECB, pokud jde o akty se závaznými účinky, a nikoli o ryze procesní opatření;

                              —

                              nesplnění podmínek k použití čl. 4 odst. 1 písm. c) rozhodnutí ECB/2004/3; informace týkající se Banca Carige S.p.A již byly zveřejněny, rovněž v rámci dodržení informačních povinností uložených předpisy platnými v dané oblasti;

                              —

                              porušení zásad proporcionality a nestrannosti vyplývající z neposkytnutí nedůvěrného znění rozhodnutí ECB ze dne 2. ledna 2019;

                              —

                              porušení čl. 296 druhého pododstavce SFEU, z důvodu nedostatku odůvodnění rozhodnutí o odepření přístupu;

                              —

                              porušení práv žalobkyně na obhajobu a na soudní přezkum.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti odepření přístupu k jiným dokumentům, jichž se týká potvrzující žádost, než je rozhodnutí ECB ze dne 2. ledna 2019, zejména:

                              —

                              porušení a nesprávné použití čl. 4 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 4 odst. 2 první odrážkou rozhodnutí ECB/2004/3, z důvodu nesplnění podmínek pro použití, nedostatku odůvodnění a porušení práv na obhajobu;

                              —

                              nesprávného použití článku 27 nařízení (EU) č. 1024/2013 (1), článků 53 a násl. směrnice 2013/36/EU (2), jakož i článku 32 nařízení ECB č. 468/2014 (3), a tudíž i nemožnosti uplatnit vůči Malacalza S.r.l námitku důvěrnosti informací případně obsažených v jiných dokumentech, než je rozhodnutí ECB ze dne 2. ledna 2019.

         (1)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi
      (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (3)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (Úř. věst. L 141, 14.5.2014, s. 1).


title: Věc T-556/19: Žaloba podaná dne 9. srpna 2019 — Kyperská republika v. EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/71

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2019 — Kyperská republika v. EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI)
      (Věc T-556/19)
      (2019/C 328/78)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Kyperská republika (zastoupená: S. Malyniczem QC, S. Baranem, Barrister a V. Marslandem, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fontana Food AB (Tyresö, Švédsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie GRILLOUMI — Přihláška č. 15 963 291

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. května 2019, ve věci R 1284/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-557/19: Žaloba podaná dne 9. srpna 2019 — Seven v. EUIPO (7Seven)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/72

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2019 — Seven v. EUIPO (7Seven)
      (Věc T-557/19)
      (2019/C 328/79)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Seven SpA (Leinì, Itálie) (zástupce: L. Trevisan, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie 7Seven — Ochranná známka Evropské unie č. 8 252 223

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. června 2019 ve věci R 2076/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  vyhověl žádosti podané Seven SpA o navrácení do původního stavu a přihlášce k zápisu č. 14 602 687 týkající se ochranné známky EU č. 8 252 223

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení článku 53 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 104 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-559/19: Žaloba podaná dne 12. srpna 2019 — Julius Sämann v. EUIPO — Maharishi Vedic University (Vyobrazení stromu)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/72

      Žaloba podaná dne 12. srpna 2019 — Julius Sämann v. EUIPO — Maharishi Vedic University (Vyobrazení stromu)
      (Věc T-559/19)
      (2019/C 328/80)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Julius Sämann Ltd (Thayngen, Švýcarsko) (zástupce: D. Parrish, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Maharishi Vedic University Ltd (Mgarr, Malta)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie v bílé, hnědé a žluté barvě a v odstínech modré (Vyobrazení stromu) — Přihláška č. 15 666 639

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. května 2019, ve věci R 1743/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl její žalobě;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v tomto řízení a v řízení před Úřadem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-561/19: Žaloba podaná dne 13. srpna 2019 — Lípidos Santiga v. Komise

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/73

      Žaloba podaná dne 13. srpna 2019 — Lípidos Santiga v. Komise
      (Věc T-561/19)
      (2019/C 328/81)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Lípidos Santiga, SA (Santa Perpètua de Mogoda, Španělsko) (zástupce: P. Muñiz Fernández, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil článek 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/807 ze dne 13. března 2019, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/2001, pokud jde o stanovení surovin s vysokým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy, u nichž je zjištěno značné rozšíření oblasti produkce na půdu s velkou zásobou uhlíku, a o certifikaci biopaliv, biokapalin a paliv z biomasy s nízkým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy, a jeho přílohy;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že globální přístup žalované, v jehož důsledku je palmový olej kvalifikován jako surovina s vysokým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy, je nepřiměřený.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, když rozhodla, že palmový olej je bez ohledu na svůj původ surovinou s vysokým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že kritéria pro klasifikaci palmového oleje jako suroviny s vysokým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy, jsou diskriminační.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise před přijetím napadeného nařízení neprovedla nezbytné posouzení dopadu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise neuvedla důvody, na nichž je založen návrh vzorce použitého pro rozhodnutí, že palmový olej je surovinou s vysokým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy.


title: Věc T-570/19: Žaloba podaná dne 16. srpna 2019 — Muratbey Gida v. EUIPO (tvar pleteného sýru)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/74

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2019 — Muratbey Gida v. EUIPO (tvar pleteného sýru)
      (Věc T-570/19)
      (2019/C 328/82)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Muratbey Gida Sanayi Ve Ticaret AȘ (Istanbul, Turecko) (zástupkyně: M. Schork, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie v černé a bílé barvě (tvar pleteného sýru) — Přihláška č. 17 909 082

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. června 2019, ve věci R 106/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-572/19: Žaloba podaná dne 16. srpna 2019 — Muratbey Gida v. EUIPO (tvar spleteného sýra)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/75

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2019 — Muratbey Gida v. EUIPO (tvar spleteného sýra)
      (Věc T-572/19)
      (2019/C 328/84)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Muratbey Gida Sanayi Ve Ticaret AȘ (Istanbul, Turecko) (zástupce: M. Schork, Rechtsanwältin)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie v černé a bílé barvě (tvar spleteného sýra) — Přihláška č. 17 912 292

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. června 2019, ve věci R 108/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-577/19: Žaloba podaná dne 19. srpna 2019 — Leinfelder Uhren München v. EUIPO — Schafft (Leinfelder)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/76

      Žaloba podaná dne 19. srpna 2019 — Leinfelder Uhren München v. EUIPO — Schafft (Leinfelder)
      (Věc T-577/19)
      (2019/C 328/85)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (Mnichov, Německo) (zástupce: S. Lüft, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Thomas Schafft (Mnichov, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Leinfelder — ochranná známka Evropské unie č. 13 975 461

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. května 2019, ve spojených věcech R 1930/2018-2 a R 1937/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž byla napadená ochranná známka Evropské unie prohlášena za zrušenou také pro výrobky třídy 14 (náramkové hodinky) a třídy 18 (pásky k náramkovým hodinkám);

                  —

                  zamítnout odvolání navrhovatele zrušení R 1930/2018-2;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

                  —

                  pro případ, že se další účastník řízení bude účastnit na řízení jako vedlejší účastník, mu uložil nést vlastní náklady řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-305/17: Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2019 — Red Bull v. EUIPO (Vyobrazení kosodélníka skládajícího se ze dvou ploch různých barev)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/77

      Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2019 — Red Bull v. EUIPO (Vyobrazení kosodélníka skládajícího se ze dvou ploch různých barev)
      (Věc T-305/17) (1)

      (2019/C 328/86)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-227/18: Usnesení Tribunálu ze dne 11. července 2019 — Microsemi Europe a Microsemi v. Komise

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/77

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. července 2019 — Microsemi Europe a Microsemi v. Komise
      (Věc T-227/18) (1)

      (2019/C 328/87)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc C-668/19: Žaloba podaná dne 15. července 2019 – Evropská komise v. Italská republika

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/10

      Žaloba podaná dne 15. července 2019 – Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-668/19)
      (2019/C 363/17)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, L. Cimaglia, zmocněnci)

         Žalovaná: Italská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

      Komise navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že Italská republika tím, že nepřijala:

                  —

                  opatření nezbytná k zajištění, aby 166 aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 2 000 PE bylo vybaveno stokovými soustavami městských odpadních vod, v souladu s článkem 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (1);

                  —

                  opatření nezbytná k zajištění, aby u 610 aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PM nebo s populačním ekvivalentem v rozmezí 2 000 až 10 000 PE, jejichž městské odpadní vody jsou vypouštěny do sladkých vod a do ústí řek, byly městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění, v souladu s článkem 4 směrnice 91/271/EHS;

                  —

                  opatření nezbytná k zajištění, aby u 10 aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, jejichž městské odpadní vody jsou vypouštěny do recipientů považovaných za „citlivé oblasti“ ve smyslu směrnice 91/271/EHS, byly městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami před vypuštěním čištěny podle přísnějších požadavků, než jsou požadavky pro sekundární čištění nebo jiné rovnocenné čištění, v souladu s článkem 5 této směrnice;

                  —

                  opatření nezbytná k zajištění, aby v 5 „citlivých oblastech“ ve smyslu směrnice 91/271/EHS dosahovalo minimální snížení veškerého zatížení vstupujícího do všech čistíren městských odpadních vod nejméně 75 % u celkového fosforu a nejméně 75 % u celkového dusíku, v souladu s čl. 5 odst. 4 této směrnice;

                  —

                  opatření nezbytná k zajištění, aby u 617 aglomerací byly čistírny městských odpadních vod, stavěné způsobem vyhovujícím požadavkům článků 4, 5, 6 a 7, projektovány, budovány, provozovány a udržovány tak, aby byla zaručena jejich dostatečná účinnost za všech běžných místních klimatických podmínek, a aby při projektování těchto čistíren byly vzaty v úvahu sezonní rozdíly zatížení, v souladu s článkem 10 této směrnice;

                  —

                  nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3, 4, 5 a 10 směrnice 91/271/EHS;

                  —

                  uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Komise svou žalobou vytýká Italské republice, že v různých částech státního území neprovedla správně směrnici Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991o čištění městských odpadních vod.
      Komise především poukazuje na různá porušení článku 3 směrnice, který v odstavci 1 druhé odrážce a v odstavci 2 stanoví, že nejpozději do 31. prosince 2005 musí být všechny aglomerace s populačním ekvivalentem vyšším než 2 000 PE vybaveny stokovými soustavami městských odpadních vod, jež musí vyhovovat požadavkům uvedeným v příloze I A. V četných aglomeracích nacházejících se v regionech Abruzzo, Kalábrie Kampánie, Furlánsko-Julské Benátsko, Lombardie, Apulie, Sicílie, Valle d’Aosta a Benátsko nebyla tato povinnost řádně splněna.
      Článek 4 směrnice 91/271/EHS mimoto v odstavcích 1 a 3 stanoví, že nejpozději do 31. prosince 2005 měly členské státy, pokud jde o vypouštění z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE nebo z aglomerací s populačním ekvivalentem v rozmezí 2 000 až 10 000 PE, zajistit, aby městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami byly před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění, v souladu s požadavky uvedenými v příloze I B. Komise shledala nedodržení těchto ustanovení v mnoha aglomeracích nacházejících se v regionech Abruzzo, Basilicata, Kalábrie Kampánie, Furlánsko-Julské Benátsko, Lazio, Ligurie, Lombardie, Marky, Apulie, Piemont, Sardinie, Sicílie, Toskánsko, Umbrie, Valle d’Aosta a Benátsko.
      Článek 5 směrnice v odstavcích 2 a 3 stanoví, že nejpozději do 31. prosince 1998 měly členské státy zajistit, aby u všech vypouštění z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE byly městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami před vypuštěním do citlivých oblastí čištěny podle přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v článku 4. Komise shledala nedodržení těchto ustanovení u několika aglomerací nacházejících se v regionech Basilicata, Furlánsko-Julské Benátsko, Lazio, Marky, Apulie, Sardinie a Benátsko.
      Pokud jde o citlivé oblasti, čl. 5 odst. 4 směrnice dále stanoví, že požadavky na jednotlivé čistírny uvedené v odstavcích 2 a 3 téhož článku nemusejí být uplatněny v citlivých oblastech, kde lze prokázat, že minimální snížení veškerého zatížení vstupujícího do všech čistíren městských odpadních vod v příslušné citlivé oblasti dosahuje nejméně 75 % u celkového fosforu a nejméně 75 % u celkového dusíku. To nebylo prokázáno, pokud jde o různé citlivé oblasti nacházející se na italském území.
      Konečně nedodržení článků 4 a 5 směrnice 91/271/EHS vede i k porušení článku 10 této směrnice, podle kterého měly být čistírny městských odpadních vod projektovány, budovány, provozovány a udržovány tak, aby byla zaručena jejich dostatečná účinnost za všech běžných místních klimatických podmínek.

         (1)  Úř. věst. 1991, L 135, s. 40.


title: Věc T-597/19: Žaloba podaná dne 6. září 2019 – Helsingin kaupunki v. Komise

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/27

      Žaloba podaná dne 6. září 2019 – Helsingin kaupunki v. Komise
      (Věc T-597/19)
      (2019/C 363/36)
      Jednací jazyk: finština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Helsingin kaupunki (Helsinky, Finsko) (zástupce: I. Aalto-Setälä, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil v plném rozsahu nebo zčásti rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. června 2019 o státní podpoře SA.33846 - (2015/C) (ex 2011/CP) a

                  —

                  uložil Komisi povinnost nahradit v plném rozsahu náklady města navýšené o úroky.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1)

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU v napadeném rozhodnutí.

                              —

                              Komise se dopustila zjevně nesprávného použití kritéria hospodářského subjektu v tržním hospodářství. Při svém přezkumu ani řádně nepřihlédla ke všem informacím a prohlášením poskytnutým během vyšetřovacího řízení, z nichž vyplývalo, že sporné půjčky byly poskytnuty za obvyklých tržních podmínek a v souladu s postupy, jimiž by se řídil uvážlivý investor jednající v tržním hospodářství za odpovídajících hospodářských podmínek.

                              —

                              Posouzení předmětných opatření je v rozporu s rozhodovací praxí Komise a judikaturou Soudního dvora Evropské unie. Komise použila početní metody, které nebyly vhodné pro účely posouzení specifických aspektů úvěrů na provozní kapitál.

                              —

                              Komise se navíc dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že předmětný úvěr na vybavení nelze kvalifikovat jako stávající podporu.

                  2)

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že odůvodnění napadeného rozhodnutí nesplňuje požadavky vyplývající z článku 296 SFEU a příslušné judikatury

                              —

                              Odůvodnění napadeného rozhodnutí je stiženo nedostatky, a to zejména ohledně posouzení otázky, zda je kupní cena běžnou tržní cenou za podnik Helsingin Bussiliikenne (dále jen „HelB“), v jehož rámci Komise bezdůvodně zpochybnila správnost znaleckého posudku předloženého Finskem, aniž uvedla své jasné a jednoznačné stanovisko týkající se tržní ceny.

                  3)

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí je v rozporu s obecnými zásadami unijního práva, a to zejména se zásadami ochrany legitimního očekávání a proporcionality, a porušuje práva obhajoby

                              —

                              Komise v napadeném rozhodnutí nesprávně a v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání konstatovala, že úvěr na vybavení poskytnutý HKL-Bussiliikenne má povahu podpory, když vyložila pojem „stávající režim podpory“ restriktivněji, než bylo uvedeno ve stanovisku, které bylo předtím oznámeno Finsku.

                              —

                              Příkaz k navrácení vydaný Komisí v napadeném rozhodnutí jde zjevně nad rámce toho, co je nezbytné k odstranění neodůvodněné konkurenční výhody způsobené údajnou státní podporou. Konečná kupní cena zaplacená za podnik HelB byla běžnou tržní cenou. Nabyvatel daného podniku nezískal žádnou neodůvodněnou výhodu, jelikož podpora byla zohledněna v kupní ceně. Rozšířené použití příkazu k navrácení také na nabyvatele podniku je proto v rozporu se zásadou proporcionality.


title: Věc T-601/19: Žaloba podaná dne 7. září 2019 – Osório & Gonçalves v. EUIPO – Miguel Torres (in.fi.ni.tu.de)

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/28

      Žaloba podaná dne 7. září 2019 – Osório & Gonçalves v. EUIPO – Miguel Torres (in.fi.ni.tu.de)
      (Věc T-601/19)
      (2019/C 363/37)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Osório & Gonçalves, SA (Galamares, Portugalsko) (zástupce: D. Araújo e Sá Serras Pereira, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie in.fi.ni.tu.de – Přihláška č. 15 982 994

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. července 2019, ve věci R 1579/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 97 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-602/19: Žaloba podaná dne 3. září 2019 – Eugene Perma France v. EUIPO – SPI Investments Group (NATURANOVE)

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/29

      Žaloba podaná dne 3. září 2019 – Eugene Perma France v. EUIPO – SPI Investments Group (NATURANOVE)
      (Věc T-602/19)
      (2019/C 363/38)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Eugene Perma France (Saint-Denis, France) (zástupce: S. Havard Duclos, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: SPI Investments Group, SL (Sant Just Desvern, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie NATURANOVE – přihláška č. 17 007 949

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. července 2019 ve věci R 2161/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení založeného na čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001 a ukládá žalobci povinnost nahradit náklady námitkového a odvolacího řízení ve výši 1 170 eur,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-623/19: Žaloba podaná dne 16. září 2019 – ArcelorMittal Bremen v. Komise

text:
               28.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/35

      Žaloba podaná dne 16. září 2019 – ArcelorMittal Bremen v. Komise
      (Věc T-623/19)
      (2019/C 363/44)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ArcelorMittal Bremen GmbH (Brémy, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a L. Buschmann. advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  podle článku 265 SFEU určil, že Komise porušila čl. 19 odst. 4 druhý pododstavec rozhodnutí Komise 2011/278/EU (1) tím, že nerozhodla o celkovém ročním množství, které jí bylo sděleno Spolkovou republikou Německo dne 12. dubna 2019, povolenek na emise pro rozsáhlé rozšíření kapacity části zařízení s referenční úrovní produktu pro tekutý kov zařízení s identifikačním kódem zařízení ID 60 v Brémách, které mají být přiděleny bezplatně;

                  —

                  podpůrně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2019 týkající se výzvy žalobkyně ze dne 12. dubna 2019;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvod:

                  Žalobkyně tvrdí, že Komise je povinná přijmout rozhodnutí podle čl. 19 odst. 4 druhého pododstavce rozhodnutí 2011/278/EU a nezamítnout roční celkové množství, které jí bylo sděleno Spolkovou republikou Německo dne 12. dubna 2019, povolenek na emise pro rozsáhlé rozšíření kapacity, jež mají být přiděleny bezplatně, neboť jsou splněny podmínky rozsáhlého rozšíření kapacity ve smyslu čl. 20 odst. 1 rozhodnutí 2011/278/EU.

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. 2011, L 130, s. 1).


title: Věc C-604/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzkim Sądem Administracyjnym we Wrocławiu (Polsko) dne 9. srpna 2019 – Gmina Wrocław v. Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/42

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzkim Sądem Administracyjnym we Wrocławiu (Polsko) dne 9. srpna 2019 – Gmina Wrocław v. Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (Věc C-604/19)
      (2019/C 383/50)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Gmina Wrocław

         Žalovaný: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je přeměna práva stavby na vlastnické právo k nemovité věci, která vyplývá ze zákona, za okolností projednávaného případu dodáním zboží ve smyslu čl. 14 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), které je předmětem DPH?

                  2)

                  Je-li odpověď na první otázku záporná, je přeměna práva stavby na vlastnické právo k nemovité věci, která vyplývá ze zákona, dodáním zboží ve smyslu čl. 14 odst. 1 ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/112/ES, které je předmětem DPH?

                  3)

                  Jedná obec při vybírání takových plateb souvisejících s přeměnou práva stavby na vlastnické právo k nemovité věci, která vyplývá ze zákona, jako jsou platby v projednávaném případě, jako osoba povinná k dani ve smyslu čl. 9 odst. 1 ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/112/ES, nebo jako orgán veřejné moci ve smyslu článku 13 směrnice 2006/112/ES?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1


title: Věc C-544/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal - Spojené království) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Henrika Dakneviciute („Řízení o předběžné otázce – Článek 49 SFEU – Svoboda usazování – Samostatná výdělečná činnost – Státní příslušnice členského státu, která ukončila výkon samostatné výdělečné činnosti z důvodu fyzických omezení vyplývajících z pokročilého stadia těhotenství a situace po narození dítěte – Zachování postavení osoby samostatně výdělečně činné“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/16

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal - Spojené království) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Henrika Dakneviciute
      (Věc C-544/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Samostatná výdělečná činnost - Státní příslušnice členského státu, která ukončila výkon samostatné výdělečné činnosti z důvodu fyzických omezení vyplývajících z pokročilého stadia těhotenství a situace po narození dítěte - Zachování postavení osoby samostatně výdělečně činné“)
      (2019/C 399/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Upper Tribunal

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Žalovaná: Henrika Dakneviciute

         Výrok

      Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že žena, která přestala vykonávat samostatnou výdělečnou činnost z důvodů fyzických omezení vyplývajících z pokročilého stadia těhotenství a situace po narození dítěte, si zachovává postavení osoby samostatně výdělečně činné, pokud v přiměřené době po narození dítěte obnoví tuto činnost nebo zahájí jinou samostatnou výdělečnou či závislou činnost.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-684/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. září 2019 – mk advokaten GbR v. MBK Rechtsanwälte GbR

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. září 2019 – mk advokaten GbR v. MBK Rechtsanwälte GbR
      (Věc C-684/19)
      (2019/C 413/32)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: mk advokaten GbR

         Odpůrkyně: MBK Rechtsanwälte GbR

         Předběžná otázka

      Využívá třetí osoba, která je uvedena v zápisu zveřejněném na internetové stránce, který obsahuje označení totožné s ochrannou známkou, tuto známku ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice (1), pokud tento zápis sama neumístila, avšak převzal jej provozovatel internetové stránky z jiného zápisu, který umístila třetí osoba způsobem porušující ochrannou známku?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, 8.11.2008, s. 25).


title: Věc T-788/19: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2019 – Body Attack Sports Nutrition v. EUIPO - Sakkari (Sakkattack)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/48

      Žaloba podaná dne 14. listopadu 2019 – Body Attack Sports Nutrition v. EUIPO - Sakkari (Sakkattack)
      (Věc T-788/19)
      (2020/C 10/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupce: S. Labesius, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Maria Sakkari (Nikósie, Kypr)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Sakkattack v černé, červené, žluté a bílé barvě – Přihláška č. 16 603 318

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. srpna 2019, ve věci R 2562/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 37 odst. 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení pravidla rovného zacházení a řádné správy;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU 2017/1001.


title: Věc T-790/19: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2019 – Novolipetsk Steel v. Komise

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/49

      Žaloba podaná dne 13. listopadu 2019 – Novolipetsk Steel v. Komise
      (Věc T-790/19)
      (2020/C 10/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Novolipetsk Steel PAO (Lipeck, Rusko) (zástupci: P. Vander Schueren a E. Gergondet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil článek 1 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/1382 (1) v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobkyni;

                  —

                  zachoval účinky napadeného nařízení, dokud žalovaná nepřijem opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Tribunálu v souladu s druhým odstavcem článku 264 SFEU;

                  —

                  uložil žalované povinnost nahradit náklady řízení, které vznikly žalobkyni v souvislosti s tímto řízením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomocí žalované a z toho, že porušila čl. 1 odst. 1 nařízení (EU) 2015/477 (2) (dále jen „nařízení o kombinovaných účincích“) a čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) 2016/1036 (3) (dále jen „základní antidumpingové nařízení“) zavedením různých úrovní antidumpingových cel v závislosti na tom, zda jsou vyčerpané kvóty v rámci ochranných opatření.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení a že porušila čl. 1 odst. 1 nařízení o kombinovaných účincích a čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení tím, že po vyčerpání kvót v rámci ochranných opatření pouze upravila antidumpingová opatření.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/1382 ze dne 2. září 2019, kterým se mění některá nařízení o uložení antidumpingových nebo antisubvenčních opatření na některé výrobky z oceli, na něž se vztahují ochranná opatření (Úř. věst. L 227, 3.9.2019, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/477 ze dne 11. března 2015 o opatřeních, která může Unie přijmout ve vztahu ke kombinovanému účinku antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními (Úř. věst. L 83, 27.3.2015, s. 11).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. L 176, 30.6.2016, s. 21).


title: Věc C-363/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État - Francie) – Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd v. Ministre de l'Économie et des Finances („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 1169/2011 – Poskytování informací o potravinách spotřebitelům – Povinné uvedení země původu nebo místa provenience potraviny, pokud opomenutí tohoto údaje může uvést spotřebitele v omyl – Povinnost, aby byl na potravinách pocházejících z území okupovaných Státem Izrael uveden údaj o území jejich původu, a pocházejí-li z izraelské osady nacházející se na tomto území, také údaj o takové provenienci“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/13

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État - Francie) – Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd v. Ministre de l'Économie et des Finances
      (Věc C-363/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 1169/2011 - Poskytování informací o potravinách spotřebitelům - Povinné uvedení země původu nebo místa provenience potraviny, pokud opomenutí tohoto údaje může uvést spotřebitele v omyl - Povinnost, aby byl na potravinách pocházejících z území okupovaných Státem Izrael uveden údaj o území jejich původu, a pocházejí-li z izraelské osady nacházející se na tomto území, také údaj o takové provenienci“)
      (2020/C 10/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd

         Žalovaný: Ministre de l'Économie et des Finances

         Výrok

      Článek 9 odst. 1 písm. i) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004, ve spojení s čl. 26 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že na potravinách pocházejících z území okupovaného Státem Izrael musí být uveden nejenom údaj o tomto území, ale v případě, že takové potraviny pocházejí z jedné nebo několika lokalit tvořících izraelskou osadu na uvedeném území, také údaj o této provenienci.

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Věc T-669/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2019 – Neoperl v. EUIPO – (Prezentace čtyř vyplněných otvorů ve schématu pravidelného otvoru) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující čtyři vyplněné otvory ve schématu pravidelného otvoru – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2019 – Neoperl v. EUIPO – (Prezentace čtyř vyplněných otvorů ve schématu pravidelného otvoru)
      (Věc T-669/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující čtyři vyplněné otvory ve schématu pravidelného otvoru - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 10/43)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Neoperl AG (Reinach, Švýcarsko) (zástupci: H. Börjes Pestalozza a G. Schultz, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Hanf a M. Fischer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. září 2018 (věc R 2059/2017-5) týkajícímu se žádosti o zápis označení znázorňujícího čtyři vyplněné otvory ve schématu pravidelného otvoru jako ochranné známky Unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Neoperl AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019.


title: Věc C-659/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2019 panem Klausem Nonnemacherem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. června 2019 ve věci T-389/18, Klaus Nonnemacher v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/22

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2019 panem Klausem Nonnemacherem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. června 2019 ve věci T-389/18, Klaus Nonnemacher v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-659/19 P)
      (2020/C 10/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Klaus Nonnemacher (zástupce: C. Rohnke, advokát)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Paul Ingram
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 19. listopadu 2019 rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřijatelný a že navrhovatel kasačního opravného prostředku ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-792/19: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2019 – Agepha Pharma v. EUIPO - Apogepha Arzneimittel (AGEPHA)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/50

      Žaloba podaná dne 11. listopadu 2019 – Agepha Pharma v. EUIPO - Apogepha Arzneimittel (AGEPHA)
      (Věc T-792/19)
      (2020/C 10/61)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Agepha Pharma s.r.o. (Senec, Slovensko) (zástupce: D. Göbel, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apogepha Arzneimittel GmbH (Drážďany, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie AGEPHA –Přihláška č. 7 007 909

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. srpna 2019, ve věci R 386/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí změnil a námitku zamítl;

                  —

                  podpůrně napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů vynaložených v řízení před druhým odvolacím senátem a v tomto řízení

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 42 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-101/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2019 – Rezon v. EUIPO – (imot.bg) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie imot.bg – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním – Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (EU) 2017/1001 – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 94 odst. 1 první věta nařízení 2017/1001“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2019 – Rezon v. EUIPO – (imot.bg)
      (Věc T-101/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie imot.bg - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (EU) 2017/1001 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 94 odst. 1 první věta nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 10/44)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rezon OOD (Sofie, Bulharsko) (zástupkyně: M. Yordanova Harizanova, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: I. Stoycheva a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. listopadu 2018 (věc R 999/2018-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení imot.bg jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Rezon OOD se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 131, 8. 4. 2019.


title: Věc T-793/19: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2019 – Tirreno Power v. Komise

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/51

      Žaloba podaná dne 15. listopadu 2019 – Tirreno Power v. Komise
      (Věc T-793/19)
      (2020/C 10/62)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Power SpA (Řím, Itálie) (zástupci: A. Clarizia, T. Ferrario, M. Vasari, P. Ziotti a M. Pagliarulo, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, kterým Komise rozhodla nevznášet námitky vůči „Změně mechanismu odměňování dostupnosti zdrojů za účelem zajištění přiměřenosti systému. Zavedení požadavků na životní prostředí“, státní podpora SA.53821 (2019/N);

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí C(2019) 4509 ze dne 14. června 2019, kterým se Evropská komise, jíž Itálie informovala o změně mechanismu odměňování dostupné kapacity výroby elektřiny („kapacitní trh“), který byl povolen rozhodnutím C(2018) 617 ze dne 7. února 2018 a ještě nebyl zahájen, rozhodla nevznášet námitky vůči novému oznámenému opatření a konstatovala, že je slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, aniž by provedla odpovídající posouzení změn opatření, které bylo dříve povoleno.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení svých procesních práv vyplývajících z čl. 108 odst. 2 SFEU z důvodu, že nebyla vyzvána – v rámci formálního vyšetřovacího řízení, které nebylo v daném případě zahájeno – k předložení svých připomínek ohledně záměru rozšířit okruh účastníků kapacitního trhu zahrnutím do pojmu „nová kapacita“ vedle nových výrobních jednotek, pro které byla již vydána všechna oprávnění k výstavbě a provozování zařízení, i nových výrobních jednotek, které pouze zahájily administrativní postupy pro vydání příslušných oprávnění.

                              —

                              V této souvislosti se uvádí, že rozhodnutí je stiženo zjevným nedostatečným šetřením a porušuje zásadu proporcionality, neboť Komise odpovídajícím způsobem neposoudila účinky vyplývající z této změny režimu schváleného v roce 2018 na činnost stávajících zařízení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného šetření a nedostatečného odůvodnění aktu.

                              —

                              V této souvislosti se uvádí, že Komise opomenula jakýkoliv přezkum dalších aspektů oznámené právní úpravy, které změnily dříve povolený režim, přičemž se jedná o aspekty, které mají významný dopad na systém a které mohou mít značný dopad na činnost provozovatelů, kteří se účastní kapacitního trhu.


title: Spojené věci C-419/18 a 483/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie, Sąd Okręgowy w Opolu, II Wydział Cywilny Odwoławczy - Polsko) – Profi Credit Polska S.A. v. Bogumiła Włostowska a další (C-419/18), Profi Credit Polska S.A. v. OH (C-483/18) („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 93/13/EHS – Článek 3 odst. 1 – Článek 6 odst. 1 – Článek 7 odst. 1 – Směrnice 2008/48/ES – Článek 10 odst. 2 – Spotřebitelské úvěrové smlouvy – Zákonnost zajištění pohledávky ze smlouvy vlastní blankosměnkou – Návrh na zaplacení směnečného dluhu – Rozsah povinnosti soudu rozhodnout i bez návrhu“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/14

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie, Sąd Okręgowy w Opolu, II Wydział Cywilny Odwoławczy - Polsko) – Profi Credit Polska S.A. v. Bogumiła Włostowska a další (C-419/18), Profi Credit Polska S.A. v. OH (C-483/18)
      (Spojené věci C-419/18 a 483/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Článek 3 odst. 1 - Článek 6 odst. 1 - Článek 7 odst. 1 - Směrnice 2008/48/ES - Článek 10 odst. 2 - Spotřebitelské úvěrové smlouvy - Zákonnost zajištění pohledávky ze smlouvy vlastní blankosměnkou - Návrh na zaplacení směnečného dluhu - Rozsah povinnosti soudu rozhodnout i bez návrhu“)
      (2020/C 10/16)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soudy

      Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie, Sąd Okręgowy w Opolu, II Wydział Cywilny Odwoławczy

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Profi Credit Polska S.A. (C-419/18 a C-483/18)

         Žalovaní: Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski (C-419/18), OH (C-483/18)

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 1, čl. 3 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která za účelem zajištění zaplacení pohledávky ze smlouvy o spotřebitelském úvěru uzavřené mezi podnikatelem a spotřebitelem umožňuje v této smlouvě sjednat povinnost úvěrového dlužníka vystavit vlastní blankosměnku a která podmiňuje zákonnost vystavení takové směnky tím, že bude uzavřena směnečná dohoda upravující způsob, jakým má být tato směnka doplněna, přičemž předkládající soud musí ověřit, zda je toto ujednání a tato dohoda v souladu s články 3 a 5 této směrnice, jakož i s článkem 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS.

                  2)

                  Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13, jakož i čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/48 musí být vykládány v tom smyslu, že pokud má za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věcech v původním řízení, vnitrostátní soud vážné pochybnosti o opodstatněnosti návrhu založeného na vlastní směnce zajišťující pohledávku ze smlouvy o spotřebitelském úvěru a emitent tuto směnku vystavil jako blankosměnku, kterou remitent později doplnil, musí tento soud i bez návrhu zkoumat, zda mají ujednání sjednaná mezi stranami zneužívající povahu, a v tomto ohledu může od podnikatele vyžadovat, aby předložil písemnost obsahující tato ujednání, aby tak mohl zajistit, že budou dodržena práva, která spotřebiteli dávají tyto směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-794/19: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2019 – Set v. Komise

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/52

      Žaloba podaná dne 15. listopadu 2019 – Set v. Komise
      (Věc T-794/19)
      (2020/C 10/63)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Set SpA (Milán, Itálie) (zástupci: N. Aicardi, T. Ferrario a M. Vasari, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, kterým Komise rozhodla nevznášet námitky vůči „Změně mechanismu odměňování dostupnosti zdrojů za účelem zajištění přiměřenosti systému. Zavedení požadavků na životní prostředí“, státní podpora SA.53821 (2019/N);

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, s ohledem na články 4 a 6 nařízení (EU) 2015/1589 (1), kterým se stanoví prováděcí pravidla k formálnímu vyšetřovacímu řízení v rámci ověřování slučitelnosti oznámeného opatření s vnitřním trhem, které přísluší Komisi.

                  —

                  V této souvislosti poukazuje žalobkyně na aspekty a účinky vyplývající z otevření kapacitního trhu novým výrobním jednotkám, které nemají oprávnění a ve vztahu ke kterým Komise neprovedla odpovídající přezkum, a uvádí, že Komise každopádně opomenula jakýkoliv přezkum dalších aspektů právní úpravy, které byly změněny, nebo se dopustila nesprávného posouzení.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, 24.9.2015, s. 9).


title: Věc T-149/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2019 – Société des produits Nestlé v. EUIPO – Jumbo Africa (zobrazení lidské postavy na erbovním štítu) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující lidskou postavu na erbovním štítu – Obrazová ochranná známka Evropské unie zobrazující lidskou postavu – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8, odst. 1, písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Pravomoc změnit rozhodnutí“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2019 – Société des produits Nestlé v. EUIPO – Jumbo Africa (zobrazení lidské postavy na erbovním štítu)
      (Věc T-149/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující lidskou postavu na erbovním štítu - Obrazová ochranná známka Evropské unie zobrazující lidskou postavu - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8, odst. 1, písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Pravomoc změnit rozhodnutí“)
      (2020/C 10/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht a C. Elkemann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Capostagno a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Jumbo Africa, SL (L’Hospitalet de Llobregat, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. listopadu 2018 (věc R 876/2018-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Jumbo Africa a Société des produits Nestlé.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 30. listopadu 2018 (věc R 876/2018-2) se zrušuje.

                  2)

                     Odvolání, které u EUIPO podala společnost Jumbo Africa, SL, se zamítá.

                  3)

                     EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které v řízení před Tribunálem vynaložila společnost Société des produits Nestlé SA.

                  4)

                     Společnost Jumbo Africa nahradí nezbytné náklady, které v řízení před odvolacím senátem OHIM vynaložila společnost Société des produits Nestlé.

                  5)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6. 5. 2019.


title: Věc C-660/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2019 panem Klausem Nonnemacherem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. června 2019 ve věci T-390/18, Klaus Nonnemacher v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/23

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2019 panem Klausem Nonnemacherem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. června 2019 ve věci T-390/18, Klaus Nonnemacher v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-660/19 P)
      (2020/C 10/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Klaus Nonnemacher (zástupce: C. Rohnke, advokát)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Paul Ingram
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodující o přijatelnosti opravných prostředků) rozhodl usnesením ze dne 19. listopadu 2019, že opravný prostředek je nepřijatelný a že navrhovatel ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-795/19: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2019 – HB v. Komise

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/53

      Žaloba podaná dne 19. listopadu 2019 – HB v. Komise
      (Věc T-795/19)
      (2020/C 10/64)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: HB (zástupci: M. Vandenbussche a L. Levi, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

            v důsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 15. října 2019 nařizující snížení ceny zakázky CARDS/2008/166-429 z 1 199 125 eur na 0 (nula) eur a vrácení všech plateb u skutečných z titulu uvedené zakázky ve výši 1 197 055,86 eur,

                  —

                  uložil vrácení všech částek, jejichž vrácení si Komise případně vyžádala na základě uvedeného rozhodnutí, navýšených o úroky z prodlení v sazbě uplatňované Evropskou centrální bankou navýšené o 7 procentních bodů,

                  —

                  uložil proplacení poslední žalobcem vystavené faktury na částku 437 649,39 eur, navýšené o úroky z prodlení v sazbě uplatňované Evropskou centrální bankou navýšené o 7 procentních bodů, jakož i uvolnění bankovní záruky ve výši a náhradu majetkové újmy vzniklé tímto pozdním uvolněním,

                  —

                  uložil zaplacení, s výhradou zpřesnění, symbolického eura z titulu náhrady škody,

                  —

                  uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z absence pravomoci Komise přijmout sporné rozhodnutí, absence jeho právního základu a porušení zásady legitimního očekávání. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise neměla pravomoc přijmout sporné rozhodnutí, které je exekučním titulem pro vymáhání pohledávky, kterou údajně vůči ní má, a to při neexistenci rozhodčí doložky stanovující příslušnost unijních soudů pro řešení sporů, které by mezi nimi vyvstaly ve smluvních záležitostech.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z promlčení údajné pohledávky a každopádně z nedodržení přiměřené lhůty, čl. 73a odst. 1 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, které stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 248, s. 1) (dále jen „finanční nařízení z roku 2002“), práva na řádnou správu, tak jak je zakotveno článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie, a článku 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“). Podle žalobkyně pohledávka, kterou údajně za ní Komise má, je promlčena, jelikož lhůta pěti let, stanovená článkem 73a finančního nařízení z roku 2002, již uplynula. Článek 85b odst. 4 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145) (dále jen „prováděcí nařízení z roku 2002“), týkající se důvodů přerušení běhu promlčecí lhůty, je krom toho irelevantní. V každém případě, i kdyby přerušení běhu promlčecí lhůty bylo právoplatné, lhůta pro přijetí sporného rozhodnutí a vystavení oznámení o dluhu, které ho doprovázelo, je zjevně nepřiměřená a porušuje článek 41 Listiny základních práv a čl. 6 odst. 1 EÚLP (v rozsahu, v němž zakotvuje základní právo představující rovněž obecnou právní zásadu).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení rozsudku tribunal de première instance de Bruxelles (prvostupňový soud v Bruselu, Belgie) ze dne 5. října 2017 a poučky, podle níž „správní soud čeká na rozhodnutí trestněprávního soudu“. Žalobkyně tvrdí, že Komise je vázána rozsudkem ze dne 5. října 2017 vydaným belgickým trestněprávním soudem, který prohlásil stíhání za nepřípustné pro nedostatek důkazů prokazujících sporné skutečnosti. Komise, která se ostatně v trestním řízení připojila k obžalobě jako poškozená a před přijetím rozhodnutí o vrácení čekala na výsledek belgického řízení, je tímto výsledkem a zjištěními vnitrostátního soudu vázána, a to i když rozsudek belgického soudu nezakládá pro Komisi překážku věci pravomocně rozsouzené.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávných posouzení, jimiž je stiženo napadené rozhodnutí. Žalobkyně má v tomto ohledu za to, že vytýkané skutečnosti zjevně nejsou prokázány a že zjevně neexistují žádné protiprávnosti, tím méně závažné. Napadené rozhodnutí spočívá na dvou zprávách OLAF. Výtky vznesené žalovanou přitom nejsou prokázány.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení pokynů pro uchazeče a článku 103 finančního nařízení z roku 2002. Žalobkyně má za to, že mezi výtkami uplatňovanými vůči ní žalovanou se žádná netýká toho, že by získala důvěrné informace, uzavřela protiprávní dohodu se svým konkurentem či ovlivňovala hodnotící výbor nebo zadavatele při zkoumání, vyjasňování nebo porovnávání nabídek. Podmínky článku 103 finanční nařízení z roku 2002 ani podmínky v čl. 13 písm. a) pokynů pro uchazeče tudíž nejsou splněny.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu, jelikož bylo porušeno právo žalobkyně být vyslechnuta.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy, zásady plnění smluv v dobré víře a zásady zákazu zneužití práva. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise nejednala s péčí ani nestranně.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti článku 103 finančního nařízení z roku 2002, jelikož daný článek porušuje obecnou zásadu zákazu bezdůvodného obohacení. Článek 103 finančního nařízení z roku 2002 totiž otvírá možnost, aby orgán vymáhal vrácení všech částek vyplacených za celou dobu plnění smlouvy, třebaže byla tato druhou smluvní stranou zcela splněna. Článek 103 finančního nařízení z roku 2002 znamená, že orgán tak může využít všech plnění druhé smluvní strany, aniž by jí za ně musel jakkoliv zaplatit. Článek 103 musí být prohlášen za protiprávní v rozsahu, v němž umožňuje orgánu zvětšit bezdůvodně svůj majetek na úkor druhé smluvní strany.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází podpůrně z porušení článku 103 finančního nařízení z roku 2002 a zásady proporcionality. Podle žalobkyně musí posuzování orgánu probíhat v souladu s článkem 103 finančního nařízení z roku 2002. To znamená, že Komise nemůže uplatnit několik sankcí, jelikož článek 103 uvádí seznam sankcí, které nejsou kumulativní. Mimoto musí toto posouzení probíhat při dodržení zásady proporcionality, přičemž orgán se musí přesvědčit o tom, že jeho rozhodnutí je přiměřené závažnosti dotčené protiprávnosti. Tato povinnost přiměřenosti je vyjádřením zásady dobré víry, v níž je třeba plnit smlouvy. Tak tomu přitom v projednávaném případě nebylo.


title: Věc C-445/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Nizozemsko) – Vaselife International BV, Chrysal International BV v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh – Souběžný obchod – Změna doby platnosti povolení k souběžnému obchodu – Shodnost přípravku na ochranu rostlin a referenčního přípravku – Podmínky“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/15

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Nizozemsko) – Vaselife International BV, Chrysal International BV v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
      (Věc C-445/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh - Souběžný obchod - Změna doby platnosti povolení k souběžnému obchodu - Shodnost přípravku na ochranu rostlin a referenčního přípravku - Podmínky“)
      (2020/C 10/17)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vaselife International BV, Chrysal International BV

         Žalovaný: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

         Výrok

                  1)

                  Unijní právo a zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátnímu postupu, podle kterého je příslušný orgán oprávněn přizpůsobit bez návrhu dobu platnosti povolení k souběžnému obchodu době platnosti nového povolení pro referenční přípravek.

                  2)

                  Nařízení č. 1107/2009 a zejména jeho článek 52 musí být vykládány v tom smyslu, že přizpůsobení doby platnosti povolení k souběžnému obchodu automaticky nevyplývá z rozhodnutí o prodloužení platnosti povolení pro referenční přípravek, ale v této souvislosti je třeba přijmout rozhodnutí.
                  Nařízení č. 1107/2009 musí být vykládáno v tom smyslu, že pokud jde o přizpůsobení doby platnosti povolení k souběžnému obchodu době platnosti nového povolení pro referenční přípravek, je třeba, aby byly splněny podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 až 3 nařízení č. 1107/2009, které jsou nezbytné pro získání tohoto povolení, a je věcí příslušného orgánu dotyčného členského státu, aby ověřil, že tomu tak skutečně je.
                  Článek 52 odst. 3 písm. a) nařízení č. 1107/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na situaci, kdy je přípravek na ochranu rostlin povolený v členském státě původu vyráběn společností A, zatímco referenční přípravek na ochranu rostlin je vyráběn společností B se souhlasem společnosti A podle téhož postupu, ale v jiném místě výroby, než je místo, kde byl vyráběn dříve, pokud má tato dohoda podobně jako dohoda o poskytnutí licence dlouhodobý charakter.

                  3)

                  Článek 52 odst. 2 až 4 nařízení č. 1107/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že držiteli povolení k souběžnému obchodu přísluší, aby předložil novou úplnou žádost tak, že poskytne údaje uvedené v odstavci 4 tohoto článku, s cílem prokázat, že dotčené přípravky jsou stále „shodné“ ve smyslu odstavce 3 uvedeného článku, aniž je dotčena možnost příslušného orgánu požádat členský stát původu dováženého přípravku o informace nutné k posouzení shody těchto přípravků. Pokud je rozhodnutí o udělení povolení k souběžnému obchodu napadeno, použijí se v oblasti důkazního břemene vnitrostátní předpisy dotyčného členského státu za předpokladu, že jsou v souladu se zásadou rovnocennosti a že v praxi neznemožňují nebo nadměrně neztěžují výkon práv přiznaných unijním právním řádem.

         (1)  Úř. věst. C 373, 15.10.2018.