title: Věc F-21/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 7. července 2011 — Pirri v. Komise ( „Veřejná služba — Osoba domáhající se postavení úředníka nebo zaměstnance Evropské unie — Zjevná nepřípustnost — Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/31

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 7. července 2011 — Pirri v. Komise
   (Věc F-21/11)
   (Veřejná služba - Osoba domáhající se postavení úředníka nebo zaměstnance Evropské unie - Zjevná nepřípustnost - Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení)
   2012/C 138/71
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Antonio Gerardo Pirri (Travedona Monate, Itálie) (zástupce: S. Costantino, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět věci

   Žaloba směřující k uznání statutu žalobce jako zaměstnance Evropské unie

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Antonio G. Pirri ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-152/14: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Autorità per l'energia elettrica e il gas v. Antonella Bertazzi a další „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Ustanovení 4 — Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru — Postup stabilizace — Příjímání zaměstnanců na dobu určitou jakožto statutárních úředníků bez otevřeného výběrového řízení — Určení seniority — Nezohlednění odpracovaných let v rámci pracovních smluv na dobu určitou — Zásada zákazu diskriminace“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/26

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Autorità per l'energia elettrica e il gas v. Antonella Bertazzi a další
   (Věc C-152/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 - Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Postup stabilizace - Příjímání zaměstnanců na dobu určitou jakožto statutárních úředníků bez otevřeného výběrového řízení - Určení seniority - Nezohlednění odpracovaných let v rámci pracovních smluv na dobu určitou - Zásada zákazu diskriminace“)
   2014/C 409/38
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Autorità per l'energia elettrica e il gas

      Žalovaní: Antonella Bertazzi, Annalise Colombo, Maria Valeria Contin, Angela Filippina Marasco, Guido Guissani, Lucia Lizzi, Fortuna Peranio

      Výrok

               1)

               Ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, která zcela vylučuje, aby se zohlednila odpracovaná léta, kterých dosáhl pracovník zaměstnaný na dobu určitou u orgánu veřejné moci, za účelem určení seniority tohoto pracovníka při jeho přijetí na dobu neurčitou stejným orgánem jakožto statutárního úředníka v rámci zvláštního postupu stabilizaci jeho pracovního poměru, pokud úkoly vykonávané v rámci pracovních smluv na dobu určitou odpovídají těm, které vykonává statutární úředník patřící do příslušné kategorie tohoto orgánu, ledaže by tato výjimka byla ospravedlněna „objektivními důvody“ ve smyslu bodů 1 nebo 4 tohoto ustanovení, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu. Pouhá skutečnost, že pracovník zaměstnaný na dobu určitou dosáhl uvedených odpracovaných let na základě smlouvy nebo pracovního poměru na dobu určitou, nepředstavuje takový objektivní důvod.

               2)

               Cíl zabránit vzniku obrácené diskriminace vůči statutárním úředníkům, kteří byli přijati na základě toho, že uspěli v otevřeném výběrovém řízení, nepředstavuje „objektivní důvod“ ve smyslu ustanovení 4 bodu 1 nebo 4 rámcové dohody, pokud, stejně jako ve věci v původním řízení, vnitrostátní právní úprava zcela a za všech okolností brání tomu, aby se zohlednila odpracovaná léta, kterých dosáhli pracovníci zaměstnaní na základě pracovní smlouvy dobu určitou, za účelem určení seniority těchto pracovníků při jejich přijetí na dobu neurčitou, a tím i jejich výše odměny za práci.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc C-398/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Düsseldorf ze dne  2. listopadu 2005  ve věci AGST Draht- und Biegetechnik GmbH proti Hauptzollamt Aachen

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Düsseldorf ze dne 2. listopadu 2005 ve věci AGST Draht- und Biegetechnik GmbH proti Hauptzollamt Aachen
   (Věc C-398/05)
   (2006/C 22/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Düsseldorf (Německo) ze dne 2. listopadu 2005 ve věci AGST Draht- und Biegetechnik GmbH proti Hauptzollamt Aachen, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 15. listopadu 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht Düsseldorf žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je nařízení Rady (1) (ES) č. 1599/1999 ze dne 12. července 1999 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Indie a konečném výběru uloženého prozatímního cla a o zastavení řízení týkajícího se dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Korejské republiky, neplatné v rozsahu, v němž je podle něj třeba uložit vyrovnávací clo z dovozu drátů zařazených do podpoložky 7223 00 19 kombinované nomenklatury vyráběných společností Venus Wire Industries Ltd, Mumbai/Indie?

      (1)  Úř. věst. L 189, s. 1


title: Věc T-281/14: Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Fels-Werke v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/32

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Fels-Werke v. Komise
   (Věc T-281/14)
   2014/C 223/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fels-Werke GmbH (Goslar, Německo) (zástupci: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen a T. Woltering, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C (2014) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – podpora energie z obnovitelných zdrojů a snížený příspěvek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 a článku 108 SFEU z důvodu nesprávné kvalifikace zvláštního kompenzačního režimu

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že úvodní rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 a článek 108 nařízení a čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), jelikož příspěvek EEG stanovený v Gesetz für den Vorrang erneubarer Energie (zákon o přednosti energií z obnovitelných zdrojů, dále jen „EEG“), nepředstavuje poskytnutí státních prostředků a že snížení příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie nepředstavuje poskytnutí státních prostředků.

                           —

                           Žalobkyně v tomto kontextu tvrdí, že Komise své vyšetřování založila na novém vymezení parametrů, které jsou neslučitelné se zásadami předchozí judikatury. Komise se zcela vzdala kritéria zvláštní dispoziční pravomoci státních orgánů, která je podle ustálené judikatury nezbytná pro kvalifikaci státních zdrojů a že pro vnitrostátního zákonodárce patrně bylo dostatečné, že byl ovlivněn tok finančních prostředků mezi soukromými subjekty a že pro dodržení soukromými subjekty postačovalo monitorování regulačními orgány.

                           —

                           Komise je mimoto vázána rozhodnutím, kterým EEG z roku 2000 nekvalifikovala jako podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož nedošlo k převodu státních prostředků, a tudíž se dopustila nesprávného právního posouzení, když EEG z roku 2012 kvalifikovala jako nový a protiprávně zavedený systém podpory.

                           —

                           Komise krom toho dostatečně nešetřila – a tudíž nezjistila – že výjimky pro uživatele s vysokou spotřebou energie byly odůvodněné svým cílem, svou povahou a systémem EEG z roku 2012, a tudíž nepředstavují selektivní výhodu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 a články 18 a 9 nařízení č. 659/1999 z důvodu nepřijetí odpovídajících opatření

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že když Komise zkoumala EEG z roku 2012, měla v každém případě použít řízení pro stávající podporu v souladu s čl. 108 odst. 1 a článků 17 až 19 nařízení č. 659/1999 a měla Německu navrhnout odpovídající opatření před zahájením formálního vyšetřování, namísto toho, aby vystavila účastníky trhu významnému hospodářskému riziku z důvodu, že kvalifikovala EEG z roku 2012 jako novou a neoznámenou podporu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva být slyšen

                           —

                           Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise s ní měla v každém případě vést konzultace před přijetím rozhodnutí s takovými závažnými právními důsledky.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění

                           —

                           Konečně, žalobkyně tvrdí, že úvodní rozhodnutí je v zásadních částech stiženo nedostatkem odůvodnění.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Výmaz věci T-122/03

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/40

         Výmaz věci T-122/03 (1)

   (2005/C 115/71)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 9. února 2005 rozhodl předseda druhého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-122/03, AGA AB proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 171, 19.7.2003


title: Věc C-258/13: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce 5 a Vara Cível de Lisboa – Portugalsko) – Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, Lda v. Instituto da Segurança Social, IP „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Právo na účinnou právní ochranu — Právnické osoby založené za účelem dosažení zisku — Právní pomoc — Neexistence souvislosti s právem Unie — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/12

         Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce 5a Vara Cível de Lisboa – Portugalsko) – Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, Lda v. Instituto da Segurança Social, IP
   (Věc C-258/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Právo na účinnou právní ochranu - Právnické osoby založené za účelem dosažení zisku - Právní pomoc - Neexistence souvislosti s právem Unie - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   2014/C 102/15
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   5a Vara Cível de Lisboa

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, Lda

      Žalovaná: Instituto da Segurança Social, IP

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Varas Cíveis de Lisboa – Výklad článků 6 a 267 SFEU a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2000, C 364, s. 1) – Právo na účinnou právní ochranu – Vnitrostátní právní úprava vylučující přístup právnických osob založených za účelem dosažení zisku k bezplatné právní pomoci – Osvobození od nákladů soudního řízení vztahující se na uvedené právnické osoby v případě platební neschopnosti nebo zahájení procesu reorganizace

      Výrok

   Soudní dvůr zjevně nemá pravomoc k zodpovězení předběžných otázek položených 5a Vara Cível de Lisboa (Portugalsko) v jeho rozhodnutí ze dne 13. března 2013 (věc C-258/13).

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


title: Věc C-567/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 3. prosince 2010 — Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Pétitions-Patrimoine ASBL, Atelier de Recherche et d'Action Urbaines ASBL v. Vláda regionu Brusel — hlavní město

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 3. prosince 2010 — Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Pétitions-Patrimoine ASBL, Atelier de Recherche et d'Action Urbaines ASBL v. Vláda regionu Brusel — hlavní město
   (Věc C-567/10)
   2011/C 63/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Pétitions-Patrimoine ASBL, Atelier de Recherche et d'Action Urbaines ASBL

      Žalovana: Vláda regionu Brusel — hlavní město

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba definici „plánů a programů“ v čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (1) vykládat v tom smyslu, že z oblasti působnosti této směrnice je vyloučen postup celkového nebo částečného zrušení takového plánu, jako je zvláštní plán na využívání půdy upravený v článcích 58 až 63 bruselského kodexu územního rozvoje?

               2)

               Je třeba slovo „vyžadovány“, které se objevuje v čl. 2 písm. a) stejné směrnice chápat tak, že z definice „plánů a programů“ jsou vyňaty takové plány, které jsou sice upraveny právními předpisy, ale jejichž přijetí není povinné, jako jsou zvláštní plány na využívání půdy upravené článkem 40 bruselského kodexu územního rozvoje?

      (1)  Úř. věst. L 197, s. 30.


title: Věc F-89/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. září 2011 — Bovagnet v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Plat — Rodinné přídavky — Příspěvek na vzdělání — Školné — Pojem“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/25

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. září 2011 — Bovagnet v. Komise
   (Věc F-89/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Plat - Rodinné přídavky - Příspěvek na vzdělání - Školné - Pojem)
   2012/C 138/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: François-Carlos Bovagnet (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: M. Korving, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na zrušení rozhodnutí žalované nevyplatit školné dětí žalobce v plné výši

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. prosince 2009 se zrušuje v rozsahu, v němž odpírá vyplatit F. Bovagnetovi náhradu části jím vynaloženého školného, spojeného s podílem na investičních a provozních fondech školského zařízení, které navštěvují jeho dvě děti.

               2)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit F. Bovagnetovi rozdíl mezi částkou poskytnutého školného a částkou vyplývající z výpočtu uvedeného příspěvku včetně nákladů vynaložených na účast v investičních a provozních fondech školského zařízení, které navštěvují jeho děti, až do výše maxima stanoveného v článku 3 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010, s. 61.


title: Věc T-273/14: Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Lithomex v. OHIM – Glaubrecht Stingel (LITHOFIX)

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/33

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Lithomex v. OHIM – Glaubrecht Stingel (LITHOFIX)
   (Věc T-273/14)
   2014/C 253/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lithomex ApS (Langeskov, Dánsko) (zástupce: L. Ullmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Glaubrecht Stingel GmbH & Co.KG (Wendlingen, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí R 2280/2012-5 pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. února 2014,

               —

               změnil napadené rozhodnutí tak, aby prokazovalo, že odvolání proti rozhodnutí č. 5589 C zrušovacího oddělení ze dne 21. listopadu 2012 se zamítá,

               —

               uložil vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení, včetně nákladů odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka LITHOFIX pro výrobky zařazené do tříd 19 a31 – přihláška ochranné známky Společenství č. 7 5 04  368

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Glaubrecht Stingel GmbH & Co. KG.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 – mezinárodní a národní slovní ochranná známka „LITHOFIN“ pro výrobky zařazené do třídy 1

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání a prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství pro výrobky zařazené do třídy 19

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-23/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 25. ledna 2007 – Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario & figlio v. Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 25. ledna 2007 – Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario & figlio v. Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
   (Věc C-23/07)
   (2007/C 82/26)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario & figlio

      Žalovaní: Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
   Předběžné otázky

               1.

               Musí být smlouva o přistoupení Maďarské republiky k Evropské unii (Úř. věst. L 236 ze dne 23. září 2003) vykládána tak, že je třeba mít za to, že, pokud jde o označení vín vyrobených v Maďarsku a v Evropském společenství, se od 1. května 2004 použijí pouze ustanovení obsažená v právních předpisech Společenství, a sice v nařízení č. 1493/99 (1) a v nařízení č. 753/2002 (2) ve znění nařízení č. 1429/2004 (3)?

               2.

               Představuje článek 52 nařízení č. 1493/99 dostatečný právní základ pro to, aby bylo Evropské komisi povoleno zakázat označení vína (v tomto případě: „Tocai friulano“) odvozené od odrůdy vinné révy legitimně zapsané v příslušných rejstřících italského státu a uvedené v příslušných právních předpisech Společenství?

               3.

               Zahrnuje čl. 34 odst. 2 druhá odrážka Smlouvy o ES, který zakazuje diskriminaci mezi výrobci a spotřebiteli zemědělských produktů uvnitř Evropského společenství, zákaz diskriminovat výrobce a uživatele jediného označení vína, konkrétně vína „Tocai friulano“, ze 122 označení uvedených v seznamu v příloze I nařízení č. 753/2002 (ve znění nařízení č. 1429/2004) ve smyslu zabránění tomu, aby toto označení mohlo být užíváno po 31. březnu 2007?

               4.

               Musí být čl. 19 odst. 2 nařízení Komise č. 753/2002, který zakotvuje legitimitu užívání označení odrůd vinné révy uvedených v seznamu v příloze I tohoto nařízení (ve znění nařízení č. 1429/2004), vykládán tak, že umožňuje a legitimně připouští existenci případů homonymity u názvů odrůd vinné révy a zeměpisných označení připisovaných vínům vyráběným v Evropském společenství?

               5.

               V případě kladné odpovědi na předcházející čtvrtou otázku zakazuje čl. 34 odst. 2 druhá odrážka Smlouvy o ES, který zakazuje diskriminaci mezi výrobci a spotřebiteli zemědělských produktů uvnitř Evropského společenství, Komisi používat ve vlastním nařízení (753/2002) kritérium homonymie tak, jak vyplývá z přílohy I tohoto nařízení, v tom smyslu, že uznává legitimitu používání četných názvů odrůd vinné révy, které obsahují označení částečně a celkově homonymní se zeměpisnými označeními, a vylučuje legitimitu použití jediného názvu odrůdy vinné révy („Tocai friulano“) legitimně používaného již po staletí na evropském trhu?

               6.

               Musí být článek 50 nařízení č. 1493/99 vykládán tak, že při použití ustanovení článků 23 – 24 dohody TRIPS, a zejména ustanovení článku 24.6 této dohody, pokud jde o homonymní označení vín, Rada ministrů a členské státy (a a fortiori Evropská komise) nemohou přijmout nebo schválit předpisy, jako je nařízení Komise č. 753/2002, které by v oblasti homonymních označení vyhrazovaly odlišné zacházení pro označení vín, která vykazují v rámci homonymity stejné vlastnosti?

               7.

               Je na základě výslovného odkazu na článek 23 a 24 dohody TRIPS uvedeného v bodě 56 odůvodnění a v článku 50 nařízení č. 1493/99 přímo použitelné ustanovení článku 24.6 v právním řádu Společenství ve světle judikatury Soudního dvora, které zakotvuje právo států, které jsou smluvními stranami uvedené dohody, chránit homonymní označení?

      (1)  Úř. věst. L 179, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 118, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 263, s. 11.


title: Věc C-145/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria di secondo grado di Trento dne  17. března 2006  – Fendt Italiana Srl v. Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria di secondo grado di Trento dne 17. března 2006 – Fendt Italiana Srl v. Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   (Věc C-145/06)
   (2006/C 143/40)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria di secondo grado di Trento
   Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Fendt Italiana Srl

      Odpůrce: Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   Předběžná otázka
   Je daňový režim stanovený v článku 62 legislativního nařízení č. 504/95 slučitelný se směrnicí 2003/96/ES (1), která změnila strukturu rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů, pokud jsou tyto produkty používány pro jiné účely než jako pohonná hmota nebo palivo?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 51.


title: Věc C-368/07: Žaloba podaná dne 2. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/8

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-368/07)
   (2007/C 223/10)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson, E. Montaguti, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že pro každý italský přístav nevypracovala a nepřijala plány pro příjem a zpracování odpadu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES (1) ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 28. prosince 2002.

      (1)  Úř. věst. L 332, s. 81; Zvl. vyd. 07/05, s. 358.


title: Věc T-135/15: Žaloba podaná dne 26. března 2015 – Itálie v. Komise

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/36

         Žaloba podaná dne 26. března 2015 – Itálie v. Komise
   (Věc T-135/15)
   (2015/C 155/43)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupkyně: C. Colelli, avvocato dello Stato, a G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/103 ze dne 16. ledna 2015, [oznámené pod číslem C(2015) 53 final], kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v částech, proti nimž směřuje tato žaloba;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně konkrétně napadla:

               (a)

               část rozhodnutí, v níž po ukončení vyšetřování EX/2010/010 týkajícího se cukru byla za rozpočtové roky 2007, 2008 a 2009 uskutečněna finanční oprava ve výši 9 0 4 98  735,16 eur údajně z důvodu „nesprávného výkladu výroby cukru“;

               (b)

               část rozhodnutí, v níž po ukončení vyšetřování CEB/2011/090 týkajícího se opatření v oblasti propagace byla za rozpočtový rok 2010 uskutečněna mimo jiné finanční oprava ve výši 1 6 07  275,90 eur z důvodu „zpožděných plateb“;

               (c)

               část rozhodnutí, v níž po ukončení vyšetřování LA/2009/006, o opatření „informační akce a propagace zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích“, byla mimo jiné uskutečněna finanční oprava ve výši 1 1 98  831,03 eur z důvodu „zpožděných plateb“.

         Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 31 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1), jakož i práv obhajoby členského státu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 nařízení Komise (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (Úř. věst. L 171, s. 60), porušení nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 58, s. 42) a nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (Úř. věst. L 176, s. 32), a porušení rozsudku Soudního dvora ze dne 14. listopadu 2013, vyneseného ve spojených věcech C-187/12, C-188/12 a C-189/12, SFIR a další (EU:C:2013:737).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání, zásady non bis in idem a povinnosti loajální spolupráce.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 31 odst. 3 druhého pododstavce nařízení č. 1290/2005, porušení čl. 11 odst. 3 druhého pododstavce a kapitoly 3 nařízení č. 885/2006, a porušení pokynů Komise definovaných v dokumentu č. VI/5330/97.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 9 odst. 3 nařízení č. 883/2006, existence nerovného zacházení v projednávané věci a zkreslení skutečností.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článku 20 nařízení č. 501/2008, legitimního očekávání a zásady přičitatelnosti finančních oprav členským státům.


title: Věc C-657/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 19. prosince 2016 – Bluebell Partners Limited v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 19. prosince 2016 – Bluebell Partners Limited v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Věc C-657/16)
   (2017/C 121/16)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Bluebell Partners Limited

      Žalovaná: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Předběžná otázka

   Brání čl. 5 odst. 4 první a druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (1), s ohledem na obecné zásady stanovené v čl. 3 odst. 1 téže směrnice, jakož i na správné použití obecných zásad ochrany legitimního očekávání, proporcionality, rozumného uvážení, transparentnosti a zákazu diskriminace, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 106 odst. 3 písm. d) bod 2) legislativního nařízení č. 58 ze dne 24. února 1998 (úplné znění předpisů v oblasti finančního zprostředkování podle článků 8 a 21 zákona č. 52 ze dne 6. února 1996), ve znění pozdějších předpisů, a článek 47 g rozhodnutí Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob č. 11971 ze dne 14. května 1999 (prováděcí nařízení k legislativnímu nařízení č. 58 ze dne 24. února 1998 o emitentech), ve znění pozdějších předpisů, v rozsahu, ve kterém se uvedená ustanovení při oprávnění Consob k navýšení nabídky převzetí podle uvedeného článku 106, pokud je splněna podmínka, že došlo ke koluzní dohodě mezi předkladatelem nabídky nebo osobami jednajícími ve shodě s ním a jedním nebo více prodávajícími, omezují na odkaz na kritérium „zjištěné ceny“, aniž by specifikovala parametry a kritéria tohoto zjišťování?

      (1)  Úř. věst. L 142,.s 12; Zvl. vyd. 17/02, s. 20.


title: Věc T-123/13: Žaloba podaná dne 21. února 2013 — Laboratoires Polive v. OHIM — Arbora & Ausonia (dodie)

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/20

         Žaloba podaná dne 21. února 2013 — Laboratoires Polive v. OHIM — Arbora & Ausonia (dodie)
   (Věc T-123/13)
   2013/C 123/34
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratoires Polive (Levallois Perret, Francie) (zástupce: A. Sion, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Arbora & Ausonia, SL (Barcelona, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí vydané druhým odvolacím senátem dne 28. listopadu 2012;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „dodie“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5, 8, 9, 10, 11, 16, 18, 21, 25 a 28 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 037 821

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská a portugalská slovní ochranná známka „DODOT“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5, 10, 12, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí, přijetí námitky a zamítnutí požadované ochranné známky ve vztahu k určitým výrobkům zařazeným do tříd 3, 5, 8, 10, 11, 16, 18, 21, 25 a 28

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-213/15 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2017 – Evropská komise v. Patrick Breyer, Finská republika, Švédské království „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Článek 15 odst. 3 SFEU — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Oblast působnosti — Žádost o přístup ke spisům účastníka řízení předloženým Rakouskou republikou v rámci věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 29. července 2010, Komise v. Rakousko (C-189/09, nezveřejněný, EU:C:2010:455) — Dokumenty v držení Evropské komise — Ochrana soudního řízení“

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2017 – Evropská komise v. Patrick Breyer, Finská republika, Švédské království
   (Věc C-213/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Článek 15 odst. 3 SFEU - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Oblast působnosti - Žádost o přístup ke spisům účastníka řízení předloženým Rakouskou republikou v rámci věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 29. července 2010, Komise v. Rakousko (C-189/09, nezveřejněný, EU:C:2010:455) - Dokumenty v držení Evropské komise - Ochrana soudního řízení“)
   (2017/C 300/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel a H. Krämer, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Patrick Breyer (zástupci: M. Starostik, Rechtsanwalt), Finská republika (zástupkyně: H. Leppo, zmocněnkyně), Švédské království (zástupci: A. Falk, C. Meyer-Seitz, E. Karlsson a L. Swedenborg, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující navrhovatelku: Španělské království (zástupkyně: M. J. García-Valdecasas Dorrego a S. Centeno Huerta, zmocněnkyně), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas, R. Coesme a F. Fize, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Patrickem Breyerem.

               3)

               Španělské království, Francouzská republika, Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc F-21/16: Žaloba podaná dne 28. dubna 2016 – ZZ v. Frontex

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/50

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2016 – ZZ v. Frontex
   (Věc F-21/16)
   (2016/C 251/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: Spyros A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Frontex

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí neprodloužit žalobcovu smlouvu a návrh na náhradu škody za ztrátu platu, jakož i důchodových práv.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Frontex ze dne 26. června 2015 neprodloužit žalobcovu smlouvu;

               —

               uložit Frontex povinnost nahradit ztrátu žalobce na platu, jakož i na jeho důchodových právech;

               —

               uložit Frontex náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-315/15: Žaloba podaná dne 13. května 2015 – Vince v. OHIM (ELECTRIC HIGHWAY)

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/31

         Žaloba podaná dne 13. května 2015 – Vince v. OHIM (ELECTRIC HIGHWAY)
   (Věc T-315/15)
   (2015/C 406/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Dale Vince (Gloucestershire, Spojené království) (zástupce: B. Longstaff, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „ELECTRIC HIGHWAY“ – přihláška č. 010655819.

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. března 2015, ve věci R 1442/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               vyhověl přihlášce ochranné známky žalobce s cílem umožnit zápis této ochranné známky v plném rozsahu,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvod

               —

               Nesprávný výklad významu ochranné známky, pokud jde o čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009,

               —

               Nesprávný výklad příslušných služeb spadajících do třídy 39,

               —

               Význam ochranné známky, který uvedl odvolací senát, v žádném případě nepopisuje služby,

               —

               Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-115/05: Žaloba podaná dne 8. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/20

         Žaloba podaná dne 8. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-115/05)
   (2005/C 106/39)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 8. března 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou G. Braunem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/65/ES ze dne 27. září 2001, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS a 86/635/EHS, pokud se jedná o pravidla oceňování pro roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky některých forem společností, bank a ostatních finančních institucí (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o takových předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. ledna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 283, 27.10.2001, s. 28


title: Věc C-26/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesgericht Korneuburg ze dne 13. ledna 2005 ve věci Plato Plastik Robert Frank GmbH proti CAROPACK Handels GmbH

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesgericht Korneuburg ze dne 13. ledna 2005 ve věci Plato Plastik Robert Frank GmbH proti CAROPACK Handels GmbH
   (Věc C-26/05)
   (2005/C 82/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Landesgericht Korneuburg (Německo) ze dne 13. ledna 2005 ve věci Plato Plastik Robert Frank GmbH proti CAROPACK Handels GmbH, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 27. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Landesgericht Korneuburg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Hlavní otázka: „ Je výrobcem prodejních, skupinových nebo přepravních obalů, tedy výrobcem obalů ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 20. prosince 1994 vždy ten, kdo v rámci výkonu své pracovní činnosti nepřímo nebo přímo uvede ve spojení nebo nechá spojit zboží s výrobkem určeným k balení a vztahuje se toto také na odnosné tašky? Je tedy výrobce (dodavatel) výrobků uvedených v čl. 3 odst. 1 věta první směrnice, tedy výrobků, které mají být použity k pojmutí, ochraně, manipulaci, dodávce a k prezentaci zboží a nevratných předmětů používaných k týmž účelům, výrobcem (dodavatelem) obalových materiálů (obalových výrobků) a nikoliv výrobcem prodejních, skupinových nebo přepravních obalů (výrobce obalů: viz odpovídající pojmy v čl. 3 odst. 11 směrnice)?“

               2)

               První podpůrná otázka, v případě, že bude odpovězeno na hlavní otázku kladně: „Je následkem toho výrobce odnosné tašky výrobcem obalových materiálů (obalových výrobků) a nikoliv výrobcem prodejních, skupinových nebo přepravních obalů?“

               3)

               Druhá podpůrná otázka v případě, že bude odpovězeno na hlavní otázku kladně: „ Je v rozporu s právem Společenství, zvláště se zásadou rovnosti, zákazem věcně neodůvodněného omezení svobody zaměstnání a zákazem narušování hospodářské soutěže, když je v právní úpravě členského státu pod hrozbou pokuty stanoveno, že výrobce obalových materiálů, zvláště odnosných tašek, tyto musí buď vzít zpět a nebo se musí kvůli nim účastnit na systému sběru a využití, ledaže tuto povinnost převezme další stupeň odbytu a výrobci obalových materiálů o tom odevzdá právně účinné prohlášení ?“


title: Věc C-478/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Cagliari (Itálie) dne 27. října 2014 – trestní řízení proti Robertovi Sidduovi

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Cagliari (Itálie) dne 27. října 2014 – trestní řízení proti Robertovi Sidduovi
   (Věc C-478/14)
   (2015/C 007/22)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Účastník původního řízení

   Roberto Siddu

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, jakož i zásady vytýčené Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku č. 72 ze dne 16. února 2012 [spojené věci C-72/10 a C-77/10], vykládat v tom smyslu, že brání vyhlášení veřejné zakázky na koncese s kratší dobou platnosti, než měly koncese udělené v minulosti, pokud byla uvedená veřejná zakázka vyhlášena za účelem zhojení následků vyplývajících z protiprávního vyloučení určitého počtu hospodářských subjektů z předchozích zadávacích řízení?

               2)

               Je třeba článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, jakož i zásady vytýčené Soudním dvorem Evropské unie ve výše uvedeném rozsudku [spojené věci C-72/10 a C-77/10], vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby potřeba reorganizace systému prostřednictvím časového sladění dob platnosti koncesí představovala adekvátní kauzální odůvodnění kratší doby platnosti koncesí nabízených v zadávacím řízení, ve srovnání s dobou platnosti koncesí udělených v minulosti?


title: Věc C-62/15 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. září 2015 – DTL Corporación, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Generia — Námitka podaná majitelem starší obrazové ochranné známky Společenství Generalia generación renovable — Částečné zamítnutí zápisu — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Článek 64 odst. 1 — Pravomoci odvolacího senátu — Článek 75 druhá věta — Právo být vyslechnut“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/10

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. září 2015 – DTL Corporación, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-62/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Generia - Námitka podaná majitelem starší obrazové ochranné známky Společenství Generalia generación renovable - Částečné zamítnutí zápisu - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Článek 64 odst. 1 - Pravomoci odvolacího senátu - Článek 75 druhá věta - Právo být vyslechnut“)
   (2015/C 398/12)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: DTL Corporación, SL (zástupce: A. Zuazo Araluze, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               DTL Corporación, SL ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 4. 5. 2015.


title: Věc T-421/16: Žaloba podaná dne 29. července 2016 – sheepworld v. EUIPO (Beste Oma)

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/45

         Žaloba podaná dne 29. července 2016 – sheepworld v. EUIPO (Beste Oma)
   (Věc T-421/16)
   (2016/C 343/60)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: sheepworld AG (Ursensollen, Německo) (zástupce: S. von Rüden, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Beste Oma“ – Přihláška č. 14 169 478

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. května 2016, ve věci R 91/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, a to včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-453/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Gießen (Německo) dne 4. října 2007 – Hakan Er v. Wetteraukreis

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Gießen (Německo) dne 4. října 2007 – Hakan Er v. Wetteraukreis
   (Věc C-453/07)
   (2007/C 297/45)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Gießen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hakan Er

      Žalovaný: Wetteraukreis
   Předběžná otázka
   Ztrácí turecký státní příslušník, který jako rodinný příslušník získal povolení k přistěhování se za svým otcem žijícímu v Německu, který jako turecký pracovník působil na řádném trhu práce ve Spolkové republice Německo, a který na základě dřívějšího pětiletého řádného společného soužití s otcem získal právní postavení ve smyslu čl. 7 první věty druhé odrážky rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko č. 1/80 o vývoji přidružení (rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80), toto právní postavení tím, že po ukončení školní docházky více jak sedm let nevykonával, s výjimkou údajného jednodenního pokusu pracovat, žádnou výdělečnou činnost, krom toho veškerá státem podporovaná opatření zaměřená na získání výdělečné činnosti nedokončil a sám vážně neusiluje o získání výdělečné činnosti a namísto toho žije střídavě z veřejných dávek sociální pomoci, příspěvků poskytovaných jeho matkou žijící v Německu a z prostředků neznámého původu?


title: Věc C-59/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Ochrana finančních zájmů Evropské unie — Článek 1 odst. 2 a čl. 3 odst. 1 první pododstavec — Zpětné vymáhání vývozní náhrady — Promlčecí lhůta — Začátek běhu (dies a quo) — Jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu — Vznik škody — Trvající protiprávní jednání — Jednorázové protiprávní jednání“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-59/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Článek 1 odst. 2 a čl. 3 odst. 1 první pododstavec - Zpětné vymáhání vývozní náhrady - Promlčecí lhůta - Začátek běhu (dies a quo) - Jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu - Vznik škody - Trvající protiprávní jednání - Jednorázové protiprávní jednání“)
   (2015/C 398/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 2 a čl. 3 odst. 1 první pododstavec nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství musí být vykládány v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, kdy bylo porušení unijního právního předpisu zjištěno až poté, co nastalo poškození, začíná běžet promlčecí lhůta od okamžiku, kdy došlo jak k jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, které představuje porušení unijního práva, tak k poškození rozpočtu Unie nebo rozpočtů Unií spravovaných.

               2)

               Článek 1 odst. 2 nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, k poškození dojde, jakmile je přijato rozhodnutí o přiznání vývozní náhrady dotčenému vývozci.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc C-31/13 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. února 2014 — Maďarsko v. Evropská komise, Slovenská republika ( „Kasační opravný prostředek — Chráněná zeměpisná označení — Nařízení (ES) č. 1234/2007 — Rejstřík chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení vín — Databáze E-Bacchus — Tokaj“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/17

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. února 2014 — Maďarsko v. Evropská komise, Slovenská republika
   (Věc C-31/13 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Chráněná zeměpisná označení - Nařízení (ES) č. 1234/2007 - Rejstřík chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení vín - Databáze E-Bacchus - Tokaj)
   2014/C 93/26
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Maďarsko (zástupci: Z. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a B. Schima, jakož i B. Eggers, zmocněnci), Slovenská republika (zástupce: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 8. listopadu 2012 ve věci Maďarsko v. Komise (T-194/10), kterým Tribunál zamítl jako nepřípustnou žalobu znějící na výmaz zápisu chráněného označení původu „Vinohradnícka oblast’ Tokaj“, u něhož je jako země původu uvedeno Slovensko, z elektronického rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení vín (databáze E-Bacchus) — Právní účinky zápisu do databáze E-Bacchus — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádné správy, zásada loajální spolupráce a zásada právní jistoty

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Slovenská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9. 3. 2013


title: Věc C-147/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Hamburg (Německo) dne 10. dubna 2008 – Jürgen Römer v. Freie und Hansestadt Hamburg

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Hamburg (Německo) dne 10. dubna 2008 – Jürgen Römer v. Freie und Hansestadt Hamburg
   (Věc C-147/08)
   (2008/C 171/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Arbeitsgericht Hamburg.
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jürgen Römer.

      Žalovaný: Freie und Hansestadt Hamburg.
   Předběžné otázky

               1.

               Rozumí se pod pojmem dávek z doplňkového důchodového zabezpečení upravených 1. Ruhegeldgesetz der Freien und Hansestadt Hamburg (1. zákon o důchodech Svobodného a hanzovního města Hamburk) (dále jen „1. RGG“) pro bývalé zaměstnance a pracovníky Svobodného a hanzovního města Hamburk, jakož i pro jejich pozůstalé ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 2000/78/ES (1) ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79), platby jakéhokoli druhu poskytované státními systémy nebo podobnými systémy, včetně systémů státního sociálního zabezpečení a sociální ochrany v tom smyslu, že se označená směrnice (dále jen „směrnice“) neuplatní v oblasti úpravy 1. RGG?

               2.

               V případě záporné odpovědi na předcházející otázku:

                           2.1.

                           Jde v případě pravidel 1. RGG, která rozlišují při výpočtu důchodového zabezpečení ohledně jejich výše mezi vdanými/ženatými příjemci důchodového zabezpečení na straně jedné a všemi ostatními příjemci důchodového zabezpečení na straně druhé, a zvýhodňují vdané/ženaté příjemce důchodového zabezpečení – a sice právě vůči osobám, které vstoupili do partnerství s osobou téhož pohlaví podle Lebenspartnerschaftsgesetz der Bundesrepublik Deutschland (zákon o registrovaném partnerství Spolkové republiky Německo) (dále jen „registrovaní“), ve smyslu 22. bodu odůvodnění směrnice o vnitrostátní právní předpisy o rodinném stavu a na něm závislé dávky?

                           2.2.

                           V případě kladné odpovědi na předcházející otázku:
                           Má to za následek, že se směrnice vzhledem k označeným pravidlům 1. RGG nepoužije, ačkoli samotná ve svém 22. bodu odůvodnění neobsahuje odpovídající omezení své oblasti působnosti?

               3.

               V případě záporné odpovědi na otázku 2.1. nebo 2.2.:
               Je § 10 odst. 6 1. RGG, podle kterého se důchodové zabezpečení manželů kteří nejsou trvale odloučeni – příjemců důchodového zabezpečení – vypočte na základě fiktivní (pro daňové poplatníky výhodnější) daňové třídy III/0, naproti tomu důchodové zabezpečení všech ostatních příjemců důchodového zabezpečení na základě fiktivní (pro daňové poplatníky nevýhodnější) daňové třídy I, vůči příjemci důchodového zabezpečení, který je registrován s osobou téhož pohlaví a s touto osobou trvale žije, v rozporu s článkem 1 ve spojení s článkem 2 a s čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice?

               4.

               V případě kladné odpovědi na otázku 1 nebo otázku 2.2., nebo záporné odpovědi na otázku 3:
               Je § 10 odst. 6 1. RGG z důvodu pravidla, resp. právního následku popsaného v otázce 3 v rozporu s článkem 141 Smlouvy o ES nebo obecnou zásadou práva Společenství ?

               5.

               V případě kladné odpovědi na otázku 3 nebo otázku 4:
               Má to za následek, že i v případě, dokud není § 10 odst. 6 1. RGG změněn odstraněním namítaného nerovného zacházení, může příjemce důchodového zabezpečení, který není trvale odloučen a je v registrovaném partnerství, požadovat při výpočtu dávek důchodového zabezpečení, aby se s ním zacházelo stejně jako s příjemcem důchodového zabezpečení, který není trvale odloučen a je manželem? V případě že ano, platí uvedené – v případě použitelnosti směrnice a při kladné odpovědi na otázku 3 – také již před uplynutím lhůty k provedení podle čl. 18 odst. 1 směrnice 2000/78?

               6.

               V případě kladné odpovědi na otázku 5:
               Platí to obdobně podle odůvodnění rozhodnutí v rozsudku Soudního dvora ze dne 17. května 1990, Barber (C-262/88, Recueil s. I-1889) s tím omezením, že rovné zacházení při výpočtu dávek důchodového zabezpečení je možné uskutečnit jen vzhledem k těm částem důchodového zabezpečení, které příjemce důchodového zabezpečení obdržel od 17. května 1990?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc T-211/04: Žaloba podaná dne 9. června 2004 vládou Gibraltaru proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/27

         Žaloba podaná dne 9. června 2004 vládou Gibraltaru proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-211/04)
   (2004/C 217/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství vládou Gibraltaru, zastoupenou M. Llamasem, J. Temple Langem, A. Petersenem a K. Nordlanderem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí v celém jeho rozsahu;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství nahradit náklady na právní zastoupení a ostatní náklady, jakož i výdaje, které Gibraltaru vznikly v souvislosti s touto věcí.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 30. března 2004 o programu podpory, který má Spojené království v úmyslu provést s ohledem na reformu vlády Gibraltaru v oblasti daní ze zisků společností (1). V rozhodnutí Komise shledává, že navrhovaná daňová reforma představuje státní podporu neslučitelnou se společným trhem.
   Podle žalobkyně Komise shledává reformu za regionálně selektivní v tom, že poskytuje společnostem v Gibraltaru ve srovnání se společnostmi ve Spojeném království daňové výhody a že je tato reforma materiálně selektivní v tom, že některé prvky poskytují některým společnostem v Gibraltaru daňové výhody vůči ostatním společnostem v Gibraltaru.
   Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé uvádí, že Komise při zjištění, že navrhovaná daňová reforma Gibraltaru je regionálně selektivní, nesprávně použila právní předpisy a dopustila se nesprávného posouzení.
   V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že domněnka, že Gibraltar je součástí Spojeného království, je nesprávná. Podle žalobkyně je toto jasné podle vnitrostátního ústavního práva, mezinárodního veřejného práva a práva Společenství.
   Žalobkyně kromě toho uvádí, že zásada regionální selektivity uplatňovaná Komisí nemůže být použita na Gibraltar. Podle žalobkyně se rozhodnutí týká dvou daňových pravomocí, které jsou zcela oddělené a navzájem se vylučují, a proto nemohou být daňové právní předpisy Gibraltaru považovány za odchylku od daňových právních předpisů Spojeného království.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise nepoužila při zjištění, že daňová reforma je materiálně selektivní, správně právní předpisy a dopustila se nesprávného posouzení. Podle žalobkyně má reforma obecnou povahu a představuje rozumnou volbu hospodářské politiky Gibraltaru.
   Podle žalobkyně ustanovení, že společnosti, které nevykazují žádné zisky, nejsou zdaňovány, a že společnosti nejsou povinny zaplatit více než určitou maximální částku, jsou určena pouze k tomu, aby se zabránilo nadbytečnému zdaňování a nepoužijí se selektivně na určitou skupinu či kategorii.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise pochybila ve zjištění ohledně daně ze mzdy odváděné zaměstnavatelem a majetkové daně, které se nepoužijí na společnosti bez obchodních budov nebo zaměstnanců v Gibraltaru, že reforma vyjímá off-shore sektor a je z tohoto důvodu materiálně selektivní. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise v tomto ohledu porušila základní procesní náležitosti, jelikož ani Spojenému království ani žalobkyni nebyla dána možnost se k této věci během formálního šetření vyjádřit.
   Závěrem žalobkyně tvrdí, že reforma nemůže být považována za selektivní, jelikož její povaha, obecný záměr a základní prvky jsou navrhnuty tak, aby vyhovovaly zvláštním charakteristikám hospodářství Gibraltaru a zejména jeho omezené velikosti, nedostatku pracovní síly, průmyslu, ve kterém převládají služby, a operační jednoduchosti pro malou správu.

      (1)  Státní podpora C 66/2002 – Reforma vlády Gibraltaru v oblasti daní ze zisků společností


title: Spojené věci C-39/08 a C-43/08: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht — Německo) — Bild digital GmbH & Co. KG, dříve Bild.T-Online.de AG & Co. KG (C-39/08), ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH (C-43/08) v. Präsident des Deutschen Patent- und Markenamts ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Směrnice 89/104/EHS — Přihlášky ochranné známky — Přezkum případ od případu — Nezohlednění dřívějších rozhodnutí — Zjevná nepřípustnost )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/15

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht — Německo) — Bild digital GmbH & Co. KG, dříve Bild.T-Online.de AG & Co. KG (C-39/08), ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH (C-43/08) v. Präsident des Deutschen Patent- und Markenamts
   (Spojené věci C-39/08 a C-43/08) (1)

   („Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice 89/104/EHS - Přihlášky ochranné známky - Přezkum případ od případu - Nezohlednění dřívějších rozhodnutí - Zjevná nepřípustnost“)
   2009/C 113/30
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bild digital GmbH & Co. KG, dříve Bild.T-Online.de AG & Co. KG (C-39/08), ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH (C-43/08)

      Žalovaný: Präsident des Deutschen Patent- und Markenamts

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundespatentgericht (Německo) — Výklad článku 3 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) — Přezkum přihlášek ochranné známky jednotlivě případ od případu, aniž by byla zohledněna dřívější rozhodnutí vydaná v podobných situacích — Zamítnutí zápisu ochranné známky žadatele o zápis, který je majitelem série obdobných ochranných známek

      Výrok

   Příslušný orgán členského státu, který má rozhodnout o zápisu ochranné známky, není povinen zohlednit důvody pro zamítnutí zápisu, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve znění rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 1991, a vyhovět této žádosti o zápis proto, že označení, o jehož zápis jako ochranné známky je žádáno, je vytvořeno totožným nebo srovnatelným způsobem jako označení, jehož zápis jako ochrannou známku tento orgán již schválil, a které se vztahuje k totožným nebo podobným výrobkům nebo službám.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc C-243/05 P: Opravný prostředek podaný dne 6. června 2005 Agraz, SA a dalšími proti rozsudku vydanému dne 17. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-285/03, Agraz, SA a další v. Komise Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/20

         Opravný prostředek podaný dne 6. června 2005 Agraz, SA a dalšími proti rozsudku vydanému dne 17. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-285/03, Agraz, SA a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-243/05 P)
   (2005/C 193/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 6. června 2005 opravný prostředek podaný Agraz, SA a dalšími, zastoupenými José Luís da Cruz Vilaçou a Dorothée Choussy, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 17. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-285/03, Agraz, SA a další v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               částečně zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 17. března 2005 v části, v níž měl Soud za to, že škoda nebyla jistá a žalobu zamítl; a nově rozhodl,

               2.

               určil, že podmínky pro založení mimosmluvní odpovědnosti Komise jsou v projednávané věci splněny; uložil žalované povinnost uhradit každé navrhovatelce výši podpory produkce (jak je upřesněna v příloze A.27) společně s úroky, jejichž výši určí Soud, od 12. července 2000 (nebo podpůrně od 13. července 2000, nebo dále podpůrně od 16. července 2000) a až do dne skutečné úhrady; a uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení v obou stupních, včetně nákladů vynaložených navrhovatelkami;

               3.

               podpůrně vrátil věc Soudu k tomu, aby Soud rozhodl o výši náhrady škody, která má být navrhovatelkám zaplacena, poté, co budou navrhovatelky opětovně vyslechnuty, a uložil Komisi náhradu nákladů řízení (včetně nákladů vynaložených navrhovatelkami) v řízení o opravném prostředku a v řízení v prvním stupni před Soudem.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelky se dovolávají na podporu svého opravného prostředku dvou důvodů:
   První důvod opravného prostředku: Nesprávné právní posouzení v tom, že Soud měl za to, že škoda, kterou navrhovatelky utrpěly, nebyla jistá, a že nemůže tak založit jejich právo na náhradu škody.
   Tento důvod opravného prostředku se dělí na dvě části
   V první části navrhovatelky tvrdí, že Soud nerespektoval judikaturu soudů Společenství, jakož i zásady uznané vnitrostátními právními řády členských států v oblasti mimosmluvní občanskoprávní odpovědnosti, když nesprávně vyložil pojem „určité škody“ a když zaměnil určení povahy škody za výpočet její výše.
   Ve druhé části předkládají navrhovatelky argumenty, jejichž cílem je prokázat, že pokud jde o uznání práva navrhovatelek na náhradu škody, Soud nevyvodil důsledky, které vyplývaly z jeho zjištění ohledně protiprávnosti jednání Komise, pro porušení nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (1), jakož i zásady náležité péče a zásady řádné správy.
   Druhý důvod opravného prostředku: Porušení zásady kontradiktornosti a práva navrhovatelek být vyslechnuty;
   Třetí důvod opravného prostředku: Zkreslení návrhů navrhovatelek;
   Čtvrtý důvod opravného prostředku: Nerespektování Soudem jeho pravomocí plné jurisdikce a jeho úkolu rozhodnout; odepření spravedlnosti tím, že Soud nevyvodil důsledky, které vyplývaly z jeho zjištění, co se týče stanovení výše škody.

      (1)  Úř. věst. L 297, s. 29


title: Věc C-25/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2008 Giuseppe Gargani proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 21. listopadu 2007 ve věci T-94/06, Giuseppe Gargani v. Evropský parlament

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2008 Giuseppe Gargani proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 21. listopadu 2007 ve věci T-94/06, Giuseppe Gargani v. Evropský parlament
   (Věc C-25/08 P)
   (2008/C 79/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Giuseppe Gargani (zástupce: W. Rothley, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Evropský parlament
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu usnesení Soudu (třetího senátu) ze dne 21. listopadu 2007;

               —

               vrátit věc k novému rozhodnutí Soudu prvního stupně;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Soud odepřel navrhovateli právo být slyšen tím, že se nezabýval tvrzením navrhovatele, ale zaměnil účastníky řízení a poté prohlásil žalobu za nepřípustnou.
   Žaloba, která byla podána předsedou výboru pro právní záležitosti Evropského parlamentu, a nikoliv – jak je uvedeno v napadeném rozhodnutí – „jednotlivcem“, totiž výslovně směřuje proti tehdejšímu předsedovi Evropského parlamentu, a nikoliv proti samotnému Evropskému parlamentu nebo proti „fyzické osobě“. Soud považuje navrhovatele za jakéhokoliv italského žalobce, který chce nechat určit protiprávnost jednání Evropského parlamentu a v tehdejším předsedovi Evropského parlamentu spatřuje jakéhokoliv španělského žalovaného, k jehož tíži má být připsáno protiprávní jednání předsedy Evropského parlamentu.
   Soud nezkoumal, zda soudní systém stanoví právní prostředek, kterým by mohl předseda výboru požádat o určení protiprávnosti jednání předsedy Evropského parlamentu, pokud předseda Evropského parlamentu překročí pravomoci, které jsou mu přiznány jednacím řádem, a poruší tím práva na spolurozhodování předsedy výboru nebo Parlamentu jako celku.


title: Věc T-86/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Deichmann-Schuhe v. OHIM – Design for Woman (DEITECH) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství DEITECH — Starší národní a starší mezinárodní obrazová ochranná známka DEI-tex — Relativní důvod zamítnutí — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Deichmann-Schuhe v. OHIM – Design for Woman (DEITECH)
   (Věc T-86/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství DEITECH - Starší národní a starší mezinárodní obrazová ochranná známka DEI-tex - Relativní důvod zamítnutí - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/55)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG (Essen, Německo) (zástupci: původně O. Rauscher, poté O. Rauscher a A. Schulz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Design for Woman SA (Bogotá, Kolumbie)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. ledna 2007 (věc R 791/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG a Design for Woman SA
   Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. ledna 2007 (věc R 791/2006-2) se částečně zrušuje v rozsahu, v němž konstatuje, že skutečné užívání starších ochranných známek nebylo, co se týče „obuvi“ ve třídě 25, které se týká přihláška ochranné známky Společenství, prokázáno.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc T-412/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Roca v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Koordinace zvyšování cen a výměny citlivých obchodních informací — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 — Závažnost protiprávního jednání — Polehčující okolnosti — Hospodářská krize — Oznámení o spolupráci z roku 2002 — Snížení výše pokuty — Významná přidaná hodnota“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Roca v. Komise
   (Věc T-412/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace zvyšování cen a výměny citlivých obchodních informací - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Hospodářská krize - Oznámení o spolupráci z roku 2002 - Snížení výše pokuty - Významná přidaná hodnota)
   2013/C 325/50
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Roca (Saint Ouen L’Aumone, Francie) (zástupce: P. Vidal Martínez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis a F. Castilla Contreras, poté F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen) a návrh na snížení pokuty, která byla žalobkyni uložena v tomto rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 odst. 4 písm. b) rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen) se zrušuje v rozsahu, v němž Evropská komise stanovila částku pokuty uložené společnosti Roca společně a nerozdílně, aniž zohlednila její spolupráci.

               2)

               Částka pokuty uložené společnosti Roca v čl. 2 odst. 4 písm. b) napadeného rozhodnutí K(2010) 4185 final činí 6 298 000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení, které vynaložila Roca.

               5)

               Roca ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301 6.11.2010.


title: Věc C-38/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. února 2007 Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 30. listopadu 2006 ve věci T-382/04, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading v. Komise Evropských společenství

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. února 2007 Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 30. listopadu 2006 ve věci T-382/04, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-38/07 P)
   (2007/C 82/32)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading (zástupce: H. de Bie, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 30. listopadu 2006 ve věci T-382/04;

               —

               prohlásit rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. června 2004 (REM 19/2002), kterým Komise konstatuje, že v uvedeném případě není prominutí dovozního cla odůvodněno, za neplatné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se obrací proti napadenému rozsudku na základě následujících důvodů kasačního opravného prostředku:

               Porušení článku 239 celního kodexu (1) ve spojení s porušením článku 899 až 909 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (2) (prováděcí nařízení) a nedostatečné odůvodnění závěrů, každopádně odůvodnění, jež nemůže tvořit základ závěrů.

               Přezkum druhu omylu, profesních zkušeností a rozsahu vynaložené řádné péče by musel, posuzován v souvislostech, vést k názoru, že je nutné clo prominout. Soud vychází ve svém rozsudku nesprávně ze skutečnosti, že v projednávaném případě použitelná úprava, týkající se zařazení takzvaného rýžového papíru do celní a statistické nomenklatury a celního kodexu Společenství, a nařízení Rady č. 2658/87 (3) ze dne 23. července 1987, není komplikovaná. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek popírá zařazení nepečeného rýžového papíru, tak jak bylo stanoveno Soudem, Komisí a nizozemskou celní správou. Soud neprávem vychází z toho, že Heuschen & Schrouff má ve vztahu k dovozu a vývozu velké profesní zkušenosti. Tím ho neprávem považuje za zkušený subjekt na trhu a tím za odborníka v oblasti dovozních a vývozních formalit. Soud klade v napadeném rozsudku příliš vysoké požadavky na povinnost řádné péče, která je jí uložena, a to i v případě, že by byla zkušeným subjektem na trhu. Mimoto ji Soud neprávem staví na roveň přímému zástupci, kterého si najala.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382).


title: Věc T-381/15: Žaloba podaná dne 14. července 2015 – IMG v. Komise

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/20

         Žaloba podaná dne 14. července 2015 – IMG v. Komise
   (Věc T-381/15)
   (2015/C 337/22)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: International Management Group (IMG) (Brusel, Belgie) (zástupkyně: L. Levi a A. Tymen, advokátky)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 8. května 2015 o provádění přísnějšího auditu a monitoringu, o vydání výstrahy ověřování na základě rozhodnutí Komise ze dne 13. listopadu 2014 o systému včasného varování pro používání schvalujícími osobami Komise a výkonnými agenturami a o odmítnutí přiznat IMG postavení mezinárodní organizace podle finančního nařízení;

               —

               uložil žalované náhradu majetkové a nemajetkové újmy;

               —

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů, které se týkají různých aspektů napadeného rozhodnutí.

               —

               K celému napadenému rozhodnutí

                           1.

                           První žalobní důvod vychází z porušení článku 41 Listiny a práva být slyšen.

                           2.

                           Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality.

               —

               K rozhodnutí o odmítnutí přiznat žalobkyni postavení mezinárodní organizace ve smyslu finančních předpisů

                           3.

                           Třetí žalobní důvod vychází z porušení nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (1) a nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (2), jakož i ze zjevně nesprávného posouzení, jelikož Komise rozhodla, že žalobkyně již nemá postavení mezinárodní organizace ve smyslu výše uvedených nařízení.

                           4.

                           Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                           5.

                           Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, jelikož Komise nevysvětlila, proč se domnívá, že žalobkyně již nesplňuje kritéria definice mezinárodní organizace, a navíc nevysvětlila podstatnou změnu, ke které se uchýlila při výkladu a aplikaci finančních předpisů ve vztahu k faktické a právní situaci (žalobkyně), která se nezměnila.

                           6.

                           Šestý žalobní důvod vychází z porušení legitimního očekávání, jelikož vyloučení žalobkyně z postavení mezinárodní organizace bylo provedeno náhle a bez přechodného období.

               —

               K rozhodnutí o vydání výstrahy v rámci systému včasného varování (EWS)

                           7.

                           Sedmý žalobní důvod vychází z protiprávnosti rozhodnutí 2014/792/EU (3), jelikož pro jeho přijetí neexistuje právní základ.

                           8.

                           Osmý žalobní důvod, vznesený podpůrně, vychází z porušení článku 41 Listiny, práva být slyšen a povinnosti uvést odůvodnění, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení.

      (1)  Nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).

      (3)  Rozhodnutí Komise 2014/792/EU ze dne 13. listopadu 2014 o systému včasného varování pro používání schvalujícími osobami Komise a výkonnými agenturami (Úř. věst. L 329, s. 68).


title: Věc T-236/04: Žaloba podaná dne 9. června 2004 European Environmental Bureau a Stichtung Natuur en Millieu proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/29

         Žaloba podaná dne 9. června 2004 European Environmental Bureau a Stichtung Natuur en Millieu proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-236/04)
   (2004/C 217/52)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství European Environmental Bureau se sídlem v Bruselu (Belgie) a Stichtung Natuur en Millieu se sídlem v Utrechtu (Nizozemí), zastoupenými P. van den Biesenem a B. Arentzem, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí Komise 2004/248/ES (1), v části, jež se týká čl. 2 odst. 3 a čl. 3 písm. b);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Komise se napadeným rozhodnutím rozhodla nepozměnit přílohu I ke směrnici 91/414 (2) ve smyslu zařazení atrazinu mezi tam uvedené účinné látky. Článek 4 směrnice 91/414 stanoví, že členské státy mohou povolit pouze takové přípravky na ochranu rostlin, které obsahují účinné látky uvedené v příloze I. Tím, že Komise zamítla zařazení atrazinu do přílohy I, rozhodla o nepovolení dalšího používání přípravků na ochranu rostlin, které obsahují tuto látku.
   Žalobkyně nezpochybňují tento aspekt rozhodnutí, ale spíše některá přechodná ustanovení, která umožňují, aby přípravky obsahující atrazine byly, za určitých podmínek zaměřených na minimalizaci rizik, omezeně používány do 30. června 2007. V preambuli k tomuto rozhodnutí Komise odůvodňuje tato přechodná opatření stávajícím nedostatkem účinných alternativ a potřebou poskytnout čas pro jejich vývoj.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uvádějí, že napadená ustanovení porušují směrnici 91/414. Článek 8 této směrnice stanoví, že členské státy mohou opakovaně povolit na období 12 let používání účinné látky, která již byla na trhu dva roky po oznámení směrnice. Atrazine takovou účinnou látkou je. Pokud však mezitím takové účinné látky do přílohy I zařazeny nebyly, pak podle tvrzení žalobkyň, ve směrnici 91/414 není právní základ umožňující pokračující užívání po uplynutí dvanáctiletého přechodného období. Žalobkyně proto tvrdí, že Komise napadeným rozhodnutím vytvořila nový základ pro pokračující povolování atrazinu, ačkoliv podle směrnice 91/414 k tomu neměla oprávnění.
   Žalobkyně také tvrdí, že Komise porušila směrnici 92/43 (3) tím, že do napadeného rozhodnutí nezahrnula další omezení vztahující se ke zvláštním oblastem ochrany, konkrétně k síti Natura 2000, uvedené v čl. 3 směrnice 92/43.

      (1)  Úř. věst L 78, 16.3.2004, s. 53.

      (2)  Směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, 19. 8. 1991, s. 1)

      (3)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, 22. 7. 1992, s. 7).


title: Věc T-622/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2017 – Lauritzen Holding v. EUIPO – DK Company (IWEAR) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie IWEAR — Starší slovní ochranná známka Evropské unie INWEAR — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2017 – Lauritzen Holding v. EUIPO – DK Company (IWEAR)
   (Věc T-622/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie IWEAR - Starší slovní ochranná známka Evropské unie INWEAR - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 129/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lauritzen Holding AS (Drøbak, Norsko) (zástupci: P. Walsh a S. Dunstan, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Bullock, poté D. Hanf, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení, která vstoupila do řízení před odvolacím senátem EUIPO namísto další účastnice řízení: DK Company A/S (Ikast, Dánsko), (zástupci: původně M. Nielsen a E. Skovbo, poté E. Skovbo, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. června 2014 (věc R 1935/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi IC Companys A/S a Lauritzen Holding

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Lauritzen Holding AS se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nutných výdajů vynaložených společností IC Companys A/S v řízení před odvolacím senátem Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


title: Věc F-48/15: Žaloba podaná dne 27. března 2015 – ZZ v. OHIM

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/36

         Žaloba podaná dne 27. března 2015 – ZZ v. OHIM
   (Věc F-48/15)
   (2015/C 190/42)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící zprávy žalobkyně za hodnotící období 2013 a plánu postupného dosahování cílů přijatého na základě této zprávy a návrh na náhradu škody za údajně způsobenou morální újmu.

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil hodnotící zprávu vypracovanou pro žalobkyni za rok 2013;

               —

               zrušil plán postupného dosahování cílů přijatý na základě hodnotící zprávy;

               —

               uložil OHIM povinnost nahradit morální újmu způsobenou žalobkyni, a to ve výši vyčíslené – s výhradou jejího zvýšení nebo snížení v průběhu řízení – na 10  000 eur;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-80/08: Žaloba podaná dne 13. října 2008 – Wenig v. Komise

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/59

         Žaloba podaná dne 13. října 2008 – Wenig v. Komise
   (Věc F-80/08)
   (2008/C 313/107)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Fritz Harald Wenig (Woluwe Saint-Pierre, Belgie) (zástupci: G.-A. Dal, D. Voillemot, D. Bosquet, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Komise zprostit žalobce jeho funkcí a srážet měsíčně 1 000 eur z jeho odměny
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. září 2008 zprostit žalobce jeho funkcí a srážet měsíčně 1 000 eur z jeho odměny, a to na základě článků 23 a 24 přílohy IX služebního řádu úředníků Evropských společenství;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-226/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. března 2006  – Itálie v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 316/2004 — Společná organizace trhu s vínem — Ochrana tradičních výrazů — Změna zařazení určitých doplňujících tradičních výrazů — Použití na etiketách vín pocházejících ze třetích zemí — Procesní vada — Zásada proporcionality — Dohoda TRIPS )

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/20

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Itálie v. Komise
   (Věc T-226/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 316/2004 - Společná organizace trhu s vínem - Ochrana tradičních výrazů - Změna zařazení určitých doplňujících tradičních výrazů - Použití na etiketách vín pocházejících ze třetích zemí - Procesní vada - Zásada proporcionality - Dohoda TRIPS“)
   (2006/C 108/36)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: M. Fiorilli, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Nolin a V. Di Bucci, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na částečnou neplatnost nařízení Komise (ES) č. 316/2004 ze dne 20. února 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 753/2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů (Úř. věst. L 55, s. 16) v rozsahu, ve kterém mění články 24, 36 a 37 nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002 (Úř. věst. L 118, s. 1) pokud jde o ochranu tradičních výrazů
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Věc C-305/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Genova (Itálie) dne 2. července 2007 – Radiotelevisione italiana SpA (RAI) v. PTV Programmazioni Televisive SpA

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Genova (Itálie) dne 2. července 2007 – Radiotelevisione italiana SpA (RAI) v. PTV Programmazioni Televisive SpA
   (Věc C-305/07)
   (2007/C 211/41)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale civile di Genova
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Radiotelevisione italiana SpA (RAI)

      Žalovaná: PTV Programmazioni Televisive SpA
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje poplatková povinnost uložená všem majitelům přístrojů, schopných přijímat rozhlasový a televizní signál, za účelem financování veřejné služby televizního vysílání, posuzovaná jak na celostátní, tak na místní úrovni, státní podporu podle článku 87 Smlouvy o ES?

               2)

               V případě kladné odpovědi je rozhodnutí Komise sdělené italskému ministerstvu zahraničních věcí dne 20. dubna 2005 neslučitelné s právem Společenství z důvodu pochybení pokud jde o skutková zjištění nebo posouzení skutkového stavu, jelikož považuje výjimku podle čl. 86 odst. 2 za použitelnou na poplatek RAI, avšak nebere se v úvahu, že: – vysílatel, který je držitelem koncese, vykonává veřejnou službu rozhlasového a televizního vysílání na regionální úrovni, která není vymezena regionálními zákony a specifickými smlouvami o výkonu veřejné služby o úkolech, které je vysílatel povinen plnit pokud jde o časový rozvrh a programovou síť pro vysílání daného obsahu na regionální úrovni; – vzhledem k tomu, že nejsou definovány závazky veřejné služby, nemůže být prováděna kontrola skutečného přidělování státních zdrojů určených pro veřejnou službu na místní úrovni výhradně na činnosti související s touto veřejnou službou; – vysílatel, který je držitelem koncese, nebyl oficiálně pověřen výkonem specifických závazků veřejné služby, ale byl pouze obecně oprávněn k výkonu regionální veřejné služby?

               3)

               Obecně, brání článek 86 Smlouvy o ES vnitrostátním právním předpisům, které na místních trzích přiznávají jednotlivým regionům legislativní pravomoc stanovit další úkoly regionální veřejné služby podporované ze státních zdrojů a stanoví, že těmito dalšími úkoly je pověřena výhradně RAI SpA bez jakéhokoli veřejného nabídkového řízení?


title: Věc C-149/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 11. dubna 2008 – AKTOR Anonymi Techniki Etairia (AKTOR A.T.E.) v. Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 11. dubna 2008 – AKTOR Anonymi Techniki Etairia (AKTOR A.T.E.) v. Ethniko Symvoulio Radiotileorasis
   (Věc C-149/08)
   (2008/C 142/32)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Symvoulio tis Epikrateias
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: AKTOR Anonymi Techniki Etairia (AKTOR A.T.E.)

      Žalovaná: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

      Vedlejší účastnice: Michaniki a další
   Předběžné otázky

               1)

               Připustí-li se, že vnitrostátní právní předpis, podle kterého pouze všichni členové sdružení bez právní subjektivity, které se bezúspěšně účastnilo zadávacího řízení, a nikoli jednotliví členové tohoto sdružení, mohou podat žalobu proti rozhodnutí o zadání, není v zásadě v rozporu s právem Společenství, zejména pak se směrnicí 89/665/EHS, což platí rovněž tehdy, byla-li žaloba původně podána všemi členy sdružení společně, ale ve vztahu k některým byla nepřípustná, je nutné z hlediska použití výše uvedené směrnice před prohlášením nepřípustnosti ověřit, zda si tito jednotliví členové zachovávají právo obrátit se na jiný vnitrostátní soud za účelem získání náhrady škody případně stanovené vnitrostátním právním předpisem?

               2)

               V případě, že existovala ustálená judikatura vnitrostátního soudu, která připouštěla, že i jednotlivý člen sdružení může platně podat žalobu proti aktu přijatému v rámci zadávacího řízení, je odmítnutí žaloby jako nepřípustné z důvodu změny této ustálené judikatury bez toho, aby byla žalobci předem dána možnost zhojit tuto nepřípustnost nebo možnost v souladu se zásadou kontradiktornosti vyjádřit se k dané otázce, slučitelné s ustanoveními směrnice 89/665/EHS, vykládané ve světle článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jakožto obecné zásady práva Společenství?