title: Věc T-412/11: Žaloba podaná dne 28. července 2011 — Maharishi Foundation v. OHIM (TRANSCENDENTAL MEDITATION)

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/41

         Žaloba podaná dne 28. července 2011 — Maharishi Foundation v. OHIM (TRANSCENDENTAL MEDITATION)
   (Věc T-412/11)
   2011/C 282/78
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maharishi Foundation Ltd (St. Helier, Jersey) (zástupce: A. Meijboom, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. března 2011 ve věci R 1293/2010-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TRANSCENDENTAL MEDITATION“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 41, 44 a 45 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8246647

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro část výrobků a služeb

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a vrácení věci oddělení průzkumového referenta k dalšímu rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně předkládá čtyři žalobní důvody: i) porušení článků 75 a 7 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nerozhodoval výslovně o čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství, avšak dospěl nicméně k závěru, že ochranná známka „TRANSCENDENTAL MEDITATION“ je druhovým pojmem; ii) porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl, že ochranná známka nemá rozlišovací způsobilost; iii) porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru, že ochranná známka sestává výlučně z údajů, které mohou v obchodním styku sloužit k označení vlastností výrobků nebo služeb, pro které žalobkyně ochrannou známku přihlásila, a iv) porušení čl. 7 odst. 3 nařízení Rady č. 207/2009 vzhledem k tomu, že odvolací senát nesprávně rozhodl, že ochranná známka pro výrobky nebo služby, pro které byl zápis požadován, nezískala v důsledku toho, jak byla používána, rozlišovací způsobilost.


title: Věc T-75/10: Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2012 — Embraer a další v. Komise

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2012 — Embraer a další v. Komise
   (Věc T-75/10) (1)

   2012/C 273/39
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-251/15: Žaloba podaná dne 14. května 2015 – Espírito Santo Financial (Portugal) v. ECB

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/34

         Žaloba podaná dne 14. května 2015 – Espírito Santo Financial (Portugal) v. ECB
   (Věc T-251/15)
   (2015/C 245/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: R. Oliveira, N. Cunha Barnabé a S. Estima Martins, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil implicitní rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB), k němuž došlo dne 4. března 2015 na základě čl. 8 odst. 3 rozhodnutí ECB/2004/3 (implicitní rozhodnutí), neposkytnout úplný přístup k rozhodnutí ECB ze dne 1. srpna 2014, kterým bylo bance Banco Espírito Santo S.A. pozastaveno postavení protistrany v rámci měnové politiky Eurosystému a uloženo uhradit v plné výši svůj dluh Eurosystému ve výši 10 miliard EUR, a rovněž úplný přístup k veškerým dokumentům, jež má ECB k dispozici a které tak či onak s uvedeným rozhodnutím souvisejí;

               —

               zrušil výslovné rozhodnutí ECB ze dne 1. dubna 2015 (výslovné rozhodnutí) neposkytnout úplný přístup ke shora uvedeným dokumentům;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod se týká implicitního rozhodnutí a vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že implicitní rozhodnutí nesplňuje povinnost uvést odůvodnění, neboť v něm nejsou uvedeny důvody pro neposkytnutí úplného přístupu k požadovaným dokumentům ECB, a mělo by proto být zrušeno.

               2.

               Druhý žalobní důvod se týká výslovného rozhodnutí a vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění v souvislosti s rozhodnutím Rady guvernérů.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že výslovné rozhodnutí o neposkytnutí přístupu k požadovaným informacím musí být zrušeno, neboť porušuje povinnost uvést odůvodnění v tom směru, že i) pouze uvádí obecné úvahy týkající se uplatněných výjimek vyjmenovaných v článku 4 rozhodnutí ECB/2004/3 a zejména ii) neuvádí důvody, proč výjimka uvedená v první odrážce čl. 4 odst. 1 písm. a) rozhodnutí ECB/2004/3 odůvodňuje omezení práva žalobkyň na přístup.

               3.

               Třetí žalobní důvod se týká výslovného rozhodnutí a vychází z porušení první, druhé a sedmé odrážky čl. 4 odst. 1 písm. a) rozhodnutí ECB/2004/3.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod se týká výslovného rozhodnutí a vychází z porušení první odrážky čl. 4 odst. 2 rozhodnutí ECB/2004/3 v souvislosti s rozhodnutími Rady guvernérů.

               5.

               Pátý žalobní důvod se týká výslovného rozhodnutí a vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění v souvislosti s návrhy Výkonné rady.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že výslovné rozhodnutí musí být zrušeno, neboť porušuje povinnost uvést odůvodnění v tom směru, že i) pouze uvádí obecné úvahy týkající se uplatněných výjimek vyjmenovaných v článku 4 rozhodnutí ECB/2004/3, ii) neuvádí žádné konkrétní důvody pro neposkytnutí přístupu ke specifickým informacím požadovaným žalobkyní, iii) neuvádí důvody pro nezpřístupnění informací na základě čl. 4 odst. 1 písm. a) sedmé odrážky rozhodnutí ECB/2004/3, (iv) neuvádí důvody pro nezpřístupnění informací na základě čl. 4 odst. 2 první odrážky rozhodnutí ECB/2004/3 a v) neuvádí důvody pro nezpřístupnění informací na základě čl. 4 odst. 3 rozhodnutí ECB/2004/3.


title: Věc T-194/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2012 — Maďarsko v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 1234/2007 — Nařízení (ES) č. 607/2009 — Databáze E-Bacchus — Zápis chráněného označení původu „Vinohradnícka oblast’ Tokaj“ se Slovenskem jako zemí původu — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2012 — Maďarsko v. Komise
   (Věc T-194/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 1234/2007 - Nařízení (ES) č. 607/2009 - Databáze E-Bacchus - Zápis chráněného označení původu „Vinohradnícka oblast’ Tokaj“ se Slovenskem jako zemí původu - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost)
   2012/C 399/31
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: původně J. Fazekas, M. Fehér a K. Szíjjártó, poté M. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Schima, V. Bottka a M. Vollkommer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení zápisu chráněného označení původu „Vinohradnícka oblasť Tokaj“, jež je se Slovenskem jako zemí původu uvedeno v elektronickém rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení vín (databáze E-Bacchus).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Maďarsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Slovenská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc T-169/14: Žaloba podaná dne 17. března 2014 – Ferring v. OHIM – Kora Corporation (Koragel)

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/28

         Žaloba podaná dne 17. března 2014 – Ferring v. OHIM – Kora Corporation (Koragel)
   (Věc T-169/14)
   2014/C 151/35
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ferring BV (Hoofddorp, Nizozemsko) (zástupce: A. Thünken, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kora Corporation Ltd (Swords, Irsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 13. ledna 2014 ve věci R 721/2013-4;

               —

               uložil žalovanému a další účastníci řízení, bude-li její vedlejší účastenství povoleno, náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Koragel“ pro výrobky zařazené do třídy 5 – přihláška ochranné známky Společenství č. 10 490 027

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „CHORAGON“ pro výrobky zařazené do třídy 5 – přihláška ochranné známky Společenství č. 8 695 314

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) směrnice o ochranné známce Společenství.


title: Výmaz věci T-423/03

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/45

         Výmaz věci T-423/03 (1)

   (2004/C 228/108)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 24. května 2004 rozhodl předseda druhého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-423/03, Elisabeth Saskia SMIT proti Europolu.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc T-64/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. ledna 2017 – Wieromiejczyk v. EUIPO (Tasty Puff) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Tasty Puff — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. ledna 2017 – Wieromiejczyk v. EUIPO (Tasty Puff)
   (Věc T-64/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Tasty Puff - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 063/38)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michał Wieromiejczyk (Pabianice, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: E. Śliwińska a D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. listopadu 2015 (věc R 3058/2014-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Tasty Puff jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Michał Wieromiejczyk ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc C-593/12 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. října 2013 – Lancôme parfums et beauté & Cie v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Focus Magazin Verlag GmbH „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka Color Focus — Návrh na prohlášení neplatnosti podaný majitelkou slovní ochranné známky Společenství Focus — Prohlášení neplatnosti — Vzdání se ochranné známky — Článek 149 jednacího řádu — Kasační opravný prostředek, který se stal bezpředmětným — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/6

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. října 2013 – Lancôme parfums et beauté & Cie v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Focus Magazin Verlag GmbH
   (Věc C-593/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka Color Focus - Návrh na prohlášení neplatnosti podaný majitelkou slovní ochranné známky Společenství Focus - Prohlášení neplatnosti - Vzdání se ochranné známky - Článek 149 jednacího řádu - Kasační opravný prostředek, který se stal bezpředmětným - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 102/07
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lancôme parfums et beauté & Cie (zástupce: A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec, R. Schweizer, Rechtsanwalt), Focus Magazin Verlag GmbH (zástupce: R. Schweizer, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 5. října 2012 ve věci T-204/10, Lancôme v. OHIM, kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelem slovní ochranné známky „COLOR FOCUS“ pro výrobky zařazené do třídy 3, proti rozhodnutí R 238/2009-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 11. února 2010, kterým bylo zamítnuto odvolání podané proti rozhodnutí zrušovacího oddělení, jež vyhovělo návrhu na prohlášení neplatnosti uvedené ochranné známky, který podal majitel slovní ochranné známky Společenství „FOCUS“ pro výrobky zařazené do třídy 3 – Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 – Nebezpečí záměny – Podobnost ochranných známek – Skutečné užívání starší ochranné známky – Zneužití práva

      Výrok

               1)

               Není namístě rozhodnout o kasačním opravném prostředku

               2)

               Lancôme parfums et beauté & Cie se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


title: Věc C-2/15 SA: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. září 2015 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias v. Evropská komise „Návrh na přivolení k zajišťovacímu zabavení pohledávky za Evropskou komisí“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/17

         Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. září 2015 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias v. Evropská komise
   (Věc C-2/15 SA) (1)

   („Návrh na přivolení k zajišťovacímu zabavení pohledávky za Evropskou komisí“)
   (2016/C 038/24)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zástupce: S. Paliou, dikigoros)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a R. Lyal, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Návrh se zamítá.

               2)

               ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Vyškrtnutí věci C-8/04

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/32

         Vyškrtnutí věci C-8/04 (1)

   (2006/C 60/63)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 15. prosince 2005 rozhodl předseda čtvrtého senátu Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-8/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof's s-Hertogenbosch): E. Bujara proti Inspecteur der Belastingdienst Limburg.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004


title: Věc T-306/11: Žaloba podaná dne 10. června 2011 — Schwenk Zement v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/29

         Žaloba podaná dne 10. června 2011 — Schwenk Zement v. Komise
   (Věc T-306/11)
   2011/C 238/51
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schwenk Zement KG (Ulm, Německo) (zástupce: M. Raible, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit pro neplatnost rozhodnutí Komise K(2011) 2367 v konečném znění ze dne 30. března 2011 (věc COMP/39.520 — Cement a příbuzné výrobky);

               —

               uložit Komisi v souladu s čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: Nepřiměřenost formy rozhodnutí
               Napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou proporcionality, jelikož představuje první vyšetřovací opatření směřující vůči žalobkyni a jelikož žalobkyně byla připravena poskytnout součinnost.

                           —

                           Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) sice nepředpokládá žádný vztah přednosti či nadřazenosti mezi prostou žádostí o informace a rozhodnutím o žádosti o informace. To však nemění nic na tom, že při volbě vyšetřovacího opatření je třeba zohlednit zásadu proporcionality.

                           —

                           Žádost o informace podle čl. 18 odst. 2 nařízení č. 1/2003 je ve srovnání s rozhodnutím o žádosti o informace podle čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003 mírnějším prostředkem, který je v případě podniku, jenž je připraven poskytnout součinnost, stejně efektivní.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Porušení čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003
               Napadené rozhodnutí nesplňuje podmínky právního základu, kterým je čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003.

                           —

                           Komise neoznačila žádné konkrétní jednání, které by vůči žalobkyni namítala, a informace vyžádané na základě žádosti o informace zdaleka nesouvisí s údajně vytýkaným jednáním.

                           —

                           Žádost o informace tedy pro účely šetření Komise není nezbytná. Důkaz o porušení kartelového práva z vyžádaných informací nelze vyvodit.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Nepřiměřenost stanovené lhůty
               Dvoutýdenní lhůta pro odpověď na otázku 11 nebyla pro žalobkyni dostatečná.

                           —

                           Komise bez odůvodnění zkrátila v napadeném rozhodnutí lhůtu pro odpověď na otázku 11 oproti návrhu rozhodnutí z dvou měsíců na dva týdny.

                           —

                           Poskytnutí odpovědi během dvoutýdenní lhůty bylo pro žalobkyni nemožné. Prodloužit lhůtu však Komise kategoricky odmítla.

                           —

                           Delší lhůta je vzhledem k rozsahu požadovaných informací, k obtížnosti opatřování těchto informací, jakož i k individuální situaci žalobkyně naléhavě nutná.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Nedostatečné odůvodnění napadeného rozhodnutí
               Napadené rozhodnutí není řádně odůvodněno.

                           —

                           Z napadeného rozhodnutí nevyplývá, jaké jednání je žalobkyním vytýkáno. Nevyplývá z něj ani to, jak vyžádané informace souvisejí s údajně vytýkaným jednáním.

                           —

                           Rovněž zcela chybí dostatečné odůvodnění ve vztahu ke stanovení lhůt, jakož i ke zkrácení lhůty pro odpověď na otázku 11 oproti návrhu rozhodnutí z dvou měsíců na dva týdny.

               5)

               Pátý žalobní důvod: Zásah do práva žalobkyně na obhajobu
               V důsledku časové tísně, kterou vytvořila Komise, je zasaženo do práva žalobkyně na obhajobu, a zejména do práva nevypovídat ve svůj neprospěch.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. března 2005 ve věci C-449/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Nakládání s odpady — Skládka v Saint-Laurent v Maroni — Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve věci C-449/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nakládání s odpady - Skládka v Saint-Laurent v Maroni - Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS)
   (2005/C 115/10)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-449/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění smluvní povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 24. října 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Konstantinidis a B. Stromsky) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a D. Petrausch), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), předseda, C. Gulmann a J. Klučka, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nevydala povolení pro provoz skládky domovních a podobných odpadů nacházející se na území obce Saint-Laurent v Maroni na Francouzské Guayaně,

                           —

                           tím, že nepřijala nezbytná opatření pro zajištění, aby odpady uložené na této skládce byly zpracovány nebo odstraněny, aniž by ohrozily lidské zdraví a aniž by byly použity postupy nebo způsoby, které by mohly poškodit životní prostředí, a

                           —

                           tím, že nepřijala nezbytná opatření, aby držitel odpadů uložených na této skládce je předal soukromému nebo veřejnému zařízení, které odpad sbírá,

                           —

                           nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 9, 4 a 8 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc C-347/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Rewe Zentralfinanz eG, univerzální právní zástupce ITS Reisen GmbH v. Finanzamt Köln-Mitte (Svoboda usazování — Korporační daň — Okamžité vyrovnání ztrát dosažených mateřskými společnostmi — Ztráty vyplývající z odpisu hodnoty podílů držených v dceřiných společnostech usazených v jiných členských státech)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Rewe Zentralfinanz eG, univerzální právní zástupce ITS Reisen GmbH v. Finanzamt Köln-Mitte
   (Věc C-347/04) (1)

   (Svoboda usazování - Korporační daň - Okamžité vyrovnání ztrát dosažených mateřskými společnostmi - Ztráty vyplývající z odpisu hodnoty podílů držených v dceřiných společnostech usazených v jiných členských státech)
   (2007/C 96/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Köln – Německo
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rewe Zentralfinanz eG, univerzální právní zástupce ITS Reisen GmbH

      Žalovaná: Finanzamt Köln-Mitte
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Köln – Výklad článku 52 (nyní, po změně, článku 43 ES), článku 58 (nyní článku 48 ES) a článku 73b (nyní článku 56 ES) – Vnitrostátní právní úprava v oblasti korporační daně stanovující mateřským společnostem-rezidentům omezení pro vyrovnání ztrát vzniklých ze snížení hodnoty podílů držených v dceřinných společnostech, daňových rezidentech v jiných členských státech,
   Výrok
   Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, kdy mateřská společnost drží v dceřiné společnosti-nerezidentovi podíl umožňující jí vykonávat určitý vliv na rozhodování této zahraniční dceřiné společnosti a určovat její činnost, brání články 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) a 58 Smlouvy o ES (nyní článek 48 ES) právní úpravě členského státu, která omezuje možnosti mateřské společnosti se sídlem v tomto státě provést daňový odpočet ztrát dosažených uvedenou společností na základě odpisů hodnoty jejích podílů v dceřiných společnostech usazených v jiných členských státech.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc T-159/04: Žaloba podaná dne 24. dubna 2004 Davidem Rovettou proti Komisi Evropských společenství

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/13

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2004 Davidem Rovettou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-159/04)
   (2004/C 179/25)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 24. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Davidem Rovettou, zastoupeným Mauriziem Gambardellou, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil konečné rozhodnutí, kterým se žalobce zařazuje do platové třídy B 5/3 ze dne 14. května 2003 a kterým se zamítá žádost žalobce č. D/77/03 o zařazení do platové třídy B 4;

               —

               zrušil rozhodnutí obsažené v odpovědi na stížnost č. R/563/03, kterým se žalobci odepírá přístup k dokumentům smíšeného výboru pro zařazení;

               —

               uložil zaplatit symbolicky částku 1 euro jako náhradu za morální újmu, kterou žalobce utrpěl následkem napadaného rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi zaplatit žalobci to, co mu náleží, se zpětným účinkem ke dni, kdy žalobce nastoupil do služby jako kdyby byl zařazen do platové třídy B 4 za podmínek, které stanoví orgán oprávněný ke jmenování;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Davide Rovetta, úředník v Generálním ředitelství pro daně a celní unii požádal, po uplynutí své zkušební doby, orgán oprávněný ke jmenování, v souladu s článkem 31 Služebního řádu, o zařazení do vyšší platové třídy ve své kategorii, tj. B 4. Ve své žádosti žalobce uvedl, že byl povinen vykonávat funkce též jako právník v Generálním ředitelství pro daně a celní unii, Jednotce A3 „Právní záležitosti a uplatňování předpisů Společenství“.
   Poté, co žalobce obdržel zápornou odpověď od orgánu oprávněného ke jmenování a byl zařazen do platové třídy B 5/3, podal stížnost podle čl. 90 odst. 2 Služebního řádu proti rozhodnutí, která byla výslovně zamítnuta.
   Žalobce nyní žádá Soud prvního stupně, aby zrušil toto rozhodnutí o stížnosti a předcházející rozhodnutí o zařazení a též rozhodnutí o odepření přístupu k dokumentům smíšeného výboru pro zařazení, který žalobce požadoval.
   Podle žalobce tato rozhodnutí porušují články 25 a 31 služebního řádu, porušují judikaturu Soudního dvora a Soudu a jsou stiženy porušením podstatných procesních náležitostí, nedostatkem odůvodnění a zjevně nesprávným posouzením. V tomto ohledu žalobce rovněž uplatňuje, že v této věci nebylo zohledněno základní rozhodnutí o zařazení z roku 1983 ve znění rozhodnutí ze dne 7. února 1996.
   Žalobce konečně namítá protiprávnost systému delegace pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování kolégiem v rámci zařazení z důvodu porušení zásad přiměřenosti, transparence a řádné správy.


title: Věc T-335/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2016 – Universal Protein Supplements v. EUIPO (znázornění kulturisty) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující kulturistu — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2016 – Universal Protein Supplements v. EUIPO (znázornění kulturisty)
   (Věc T-335/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující kulturistu - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 419/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, New Jersey, Spojené státy americké) (zástupce: S. Malynicz, QC)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: H. O’Neill a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. března 2015 (věc R 2958/2014-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího kulturistu jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Universal Protein Supplements Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc C-229/07: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 21. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Paris – Francie) – Diana Mayeur v. Ministère de la santé et des solidarités (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Článek 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES — Svoboda usazování — Uznávání diplomů, certifikátů a dosažených zkušeností — Případ státního příslušníka třetího státu, držitele lékařského diplomu vydaného tímto třetím státem a uznaného členským státem, který chce získat povolení k výkonu povolání lékaře v jiném členském státě, v němž legálně pobývá se svým manželem, státním příslušníkem tohoto členského státu)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/10

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 21. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Paris – Francie) – Diana Mayeur v. Ministère de la santé et des solidarités
   (Věc C-229/07) (1)

   (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Článek 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES - Svoboda usazování - Uznávání diplomů, certifikátů a dosažených zkušeností - Případ státního příslušníka třetího státu, držitele lékařského diplomu vydaného tímto třetím státem a uznaného členským státem, který chce získat povolení k výkonu povolání lékaře v jiném členském státě, v němž legálně pobývá se svým manželem, státním příslušníkem tohoto členského státu)
   (2008/C 92/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal administratif de Paris
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Diana Mayeur

      Žalovaný: Ministère de la santé et des solidarités
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal administratif de Paris – Výklad článku 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) – Vzájemné uznávání diplomů a svoboda usazování – Povinnost zohlednit všechny diplomy, certifikáty a jiné doklady, jakož i relevantní zkušenost žadatele – Případ státního příslušníka třetího státu, držitele lékařského diplomu vydaného tímto třetím státem a uznaného členským státem, který chce získat povolení k výkonu povolání lékaře v jiném členském státě, v němž legálně pobývá se svým manželem, státním příslušníkem členského státu Společenství
   Výrok
   Článek 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS nebrání tomu, aby členský stát odmítl státnímu příslušníkovi třetího státu, který je manželem státního příslušníka Společenství, který nevyužil svého práva volného pohybu, dovolávat se ustanovení práva Společenství o vzájemném uznávání diplomů a svobody usazování, a neukládá příslušným orgánům členského státu, ve kterém byla podána žádost o vydání povolení k výkonu regulovaného povolání, povinnost zohlednit diplomy, certifikáty a jiné doklady, i když byly získány mimo Evropskou unii a pokud byly alespoň uznány v jiném členském státě, jakož i relevantní zkušenosti žadatele, a to porovnáním způsobilosti potvrzené těmito diplomy a zkušeností na jedné straně se znalostmi a kvalifikací, které vyžadují vnitrostátní právní předpisy.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-297/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Laufen — Německo) — trestní řízení proti Gjoku Filevovi, Adnanu Osmanimu ( „Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Směrnice 2008/115/ES — Článek 11 odst. 2 — Rozhodnutí o navrácení spojené se zákazem vstupu — Doba trvání zákazu vstupu omezená v zásadě na pět let — Vnitrostátní právní úprava stanovící zákaz vstupu bez časového omezení, pokud není předložena žádost o omezení — Článek 2 odst. 2 písm. b) — Státní příslušníci třetích zemí, jejichž návrat je trestněprávní sankcí nebo jejím důsledkem — Neuplatnění směrnice“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/31

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Laufen — Německo) — trestní řízení proti Gjoku Filevovi, Adnanu Osmanimu
   (Věc C-297/12) (1)

   (Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Směrnice 2008/115/ES - Článek 11 odst. 2 - Rozhodnutí o navrácení spojené se zákazem vstupu - Doba trvání zákazu vstupu omezená v zásadě na pět let - Vnitrostátní právní úprava stanovící zákaz vstupu bez časového omezení, pokud není předložena žádost o omezení - Článek 2 odst. 2 písm. b) - Státní příslušníci třetích zemí, jejichž návrat je trestněprávní sankcí nebo jejím důsledkem - Neuplatnění směrnice)
   2013/C 344/53
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Laufen

      Účastníci původního trestního řízení

   Gjoko Filev, Adnan Osmani

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Amtsgericht Laufen — Výklad čl. 2 odst. 2 písm. b) a čl. 11 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98) — Zákaz vstupu na vnitrostátní území spojený s rozhodnutím o vyhoštění — Maximální doba trvání tohoto zákazu — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví zákaz vstupu na vnitrostátní území na dobu neurčitou pro cizince, vůči nimž bylo vydáno rozhodnutí o vyhoštění a sankcionující porušení tohoto zákazu pokutou nebo trestem až do výše tří let odnětí svobody — Opožděné provedení směrnice — Přímý účinek těchto ustanovení — Možnost stanovená vnitrostátní právní úpravou požádat o časové omezení účinků zákazu — Zákaz vstupu omezený za tohoto předpokladu na dobu trvání pěti let pod podmínkou neexistence trestně právního odsouzení nebo ohrožení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti — Státní příslušníci třetích států, vůči nimž bylo před více než pěti lety vydáno rozhodnutí o vyhoštění

      Výrok

               1)

               Článek 11 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je § 11 odst. 1 zákona o pobytu, výdělečné činnosti a integraci cizinců na spolkovém území (Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet), které podmiňuje omezení doby trvání zákazu vstupu tím, že dotčený státní příslušník třetí země podá žádost o přiznání takového omezení.

               2)

               Článek 11 odst. 2 směrnice 2008/115 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby porušení zákazu vstupu a pobytu na území členského státu, který byl vydán více než pět let před dnem nového vstupu dotčeného státního příslušníka třetí země na toto území nebo před nabytím účinnosti vnitrostátní právní úpravy k provedení této směrnice, vedlo k trestněprávní sankci, pokud tento státní příslušník nepředstavuje vážné ohrožení veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti.

               3)

               Směrnice 2008/115 musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát stanovil, že opatření k ukončení pobytu nebo vyhoštění, které je starší pěti či více let v době mezi dnem, kdy měla být směrnice provedena, a dnem, kdy skutečně provedena byla, může být později znovu základem pro trestní stíhání, pokud bylo toto opatření založeno na trestní sankci ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice, a uvedený členský stát využil možnosti stanovené tímto ustanovením.

      (1)  Úř. věst. C 250, 18.08.2012.


title: Věc T-471/17: Žaloba podaná dne 28. července 2017 – Edison v. EUIPO (EDISON)

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/39

         Žaloba podaná dne 28. července 2017 – Edison v. EUIPO (EDISON)
   (Věc T-471/17)
   (2017/C 309/52)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Edison SpA (Milán, Itálie) (zástupci: F. Boscariol de Roberto, D. Martucci a I. Gatto, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „EDISON“ – Přihláška č. 3 315 991

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2017, ve věci R 1355/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Rozhodnutí je stiženo vadou spočívající v tom, že ze třídy 4 vylučuje „elektrickou energii“ v rozsahu, v němž nespadá pod „pohonné látky (včetně pohonných hmot)“, „paliva“ a „paliva na svícení“ podle osmého vydání Niceského třídění


title: Věc C-267/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. května 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb kapitálu — Článek 56 ES a článek 40 dohody o EHP — Omezení — Přímé daně — Daňoví poplatníci nerezidenti — Povinnost zvolit si daňového zástupce“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. května 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-267/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb kapitálu - Článek 56 ES a článek 40 dohody o EHP - Omezení - Přímé daně - Daňoví poplatníci nerezidenti - Povinnost zvolit si daňového zástupce)
   2011/C 186/03
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupce: L. Inez Fernandes, zmocněnec)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 18 ES a 56 ES — Povinnost daňových poplatníků, kteří nejsou daňovými rezidenty, zvolit si daňového zástupce

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že přijala a zachovala v platnosti článek 130 zákona o dani z příjmu fyzických osob (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares), který ukládá daňovým poplatníkům, kteří nejsou rezidenty, aby si v Portugalsku zvolili daňového zástupce, pokud jim plyne příjem, jenž jsou povinni uvést v daňovém přiznání, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Portugalské republice se ukládá náhrada tří čtvrtin veškerých nákladů řízení. Komisi se ukládá náhrada zbývající čtvrtiny.

               4)

               Španělské království ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc F-102/10: Žaloba podaná dne 18. října 2010 — Geradon v. Rada

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/64

         Žaloba podaná dne 18. října 2010 — Geradon v. Rada
   (Věc F-102/10)
   ()
   2011/C 30/125
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Félix Geradon (Sint Pieters Leeuw, Belgie) (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení opravené výplatní pásky žalobce pro období od července do prosince 2009 a výplatních pásek vydaných od 1. ledna 2010 v rámci roční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady ze dne 5. července 2010, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce proti opravené výplatní pásce pro období od července do prosince 2009 a proti jeho výplatním páskám vydaným od 1. ledna 2010;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí Rady o vydání jeho opravených výplatních pásek pro období od července do prosince 2009 a výplatních pásek od 1. ledna 2010;

               —

               uložit Radě, aby žalobci zaplatila dlužné odměny navýšené o úroky z prodlení;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-189/15: Usnesení Tribunálu ze dne 15. ledna 2016 – TMG Landelijke Media a Willems v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Korespondence mezi nizozemskými orgány a Komisí ohledně roční úpravy příspěvků Nizozemska do rozpočtu Unie, provedené na základě hrubého národního důchodu — Částečné odepření přístupu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. ledna 2016 – TMG Landelijke Media a Willems v. Komise
   (Věc T-189/15) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Korespondence mezi nizozemskými orgány a Komisí ohledně roční úpravy příspěvků Nizozemska do rozpočtu Unie, provedené na základě hrubého národního důchodu - Částečné odepření přístupu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 098/58)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobci: TMG Landelijke Media BV (Amsterodam, Nizozemsko) a Menzo Willems (Voorburg, Nizozemsko) (zástupci: R.S. Le Poole a L. Broers, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 17. února 2015, kterým byla částečně zamítnuta žádost M. Willemse o přístup k dokumentům týkajícím se korespondence mezi Komisí a nizozemskými orgány ohledně roční úpravy příspěvků Nizozemska do rozpočtu Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností TMG Landelijke Media BV a Menzem Willemsem.

      (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015.


title: Věc T-110/10: Žaloba podaná dne 8. března 2010 — Insula v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/40

         Žaloba podaná dne 8. března 2010 — Insula v. Komise
   (Věc T-110/10)
   2010/C 134/68
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paříž, Francie) (zástupci: J.-D. Simonet a P. Marsal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               určit, že požadavek Komise na vrácení částky 84 120 eur je neopodstatněný, a v důsledku toho uložit Komisi vystavení dobropisu na částku 84 120 eur;

               —

               určit, že žaloba má být pro účely písemného a ústního řízení spojena s věcí T-366/09, z důvodu, že spolu souvisejí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou, která byla podána na základě rozhodčí doložky, se žalobce domáhá, aby Soud určil, že oznámení o dluhu ze dne 28. ledna 2010, v němž Komise na základě zprávy o auditu Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) požaduje vrácení záloh vyplacených žalobci, jsou v rozporu s ustanoveními smlouvy EL HIERRO (NNE5/2001/950) uzavřené v rámci zvláštního programu výzkumu, technologického vývoje a demonstrace v oblasti energie, životního prostředí a udržitelného rozvoje.
   Žalobce vznáší dva žalobní důvody.
   V prvním žalobním důvodu popírá splatnost pohledávky uplatňované Komisí na základě zprávy o auditu provedeného v roce 2005.
   V druhém žalobním důvodu žalobce uvádí, že Komise vyhotovením nového oznámení o dluhu porušuje své smluvní povinnosti, které jí již neumožňují, šest let po poslední platbě uskutečněné ve prospěch Insula a bez oznámení z její strany ve lhůtě stanovené ve smlouvě, požadovat doplňujíc13í doklady.


title: Věc C-263/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 30. března 2006 – Carboni e derivati s.r.l. v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Riunione Adriatica di Sicurtà s.p.a.

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 30. března 2006 – Carboni e derivati s.r.l. v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Riunione Adriatica di Sicurtà s.p.a.
   (Věc C-263/06)
   (2006/C 224/36)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Carboni e derivati s.r.l.

      Odpůrce: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Riunione Adriatica di Sicurtà s.p.a.
   Předběžné otázka
   „Může se celní orgán na základě zásad celního práva Společenství pro účely uplatnění antidumpingového cla stanoveného rozhodnutím Komise č. 67/94/ESUO (1) odvolávat na cenu prodeje téhož zboží předcházejícího prodeji, na jehož základě je vystaveno celní prohlášení, pokud kupujícím je hospodářský subjekt Společenství, nebo pokud k prodeji došlo za účelem dovozu do Společenství?“

      (1)  Úř. věst. L 32, s. 44


title: Věc C-14/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 15. ledna 2014 – X v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 15. ledna 2014 – X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-14/14)
   2014/C 129/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: X

      Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se při použití článku 63 SFEU srovnání mezi nerezidentem a rezidentem v případě, jako je případ posuzovaný v projednávané věci, ve kterém stát zdroje příjmu srazil daň z dividend z jejich výplaty, vztahovat také na daň z příjmů vybíranou z příjmů z dividend, na kterou se v případě rezidenta započte daň z dividend?

               2)

               Musí být v případě kladné odpovědi na první otázku při posuzování, zda je účinné zdanění nerezidenta vyšší než účinné zdanění rezidenta, provedeno srovnání mezi nizozemskou daní z dividend, kterou srazil nerezident, a nizozemskou daní z příjmů, kterou dluží rezident a která je vypočtena na základě paušálního příjmu, který může být v roce vyplacení dividend přičten k souhrnnému vlastnictví investičních podílů v nizozemských společnostech, nebo vyžaduje právo Evropské unie použití jiného srovnávacího měřítka? Musí být při tomto srovnání zohledněn také majetek rezidenta osvobozený od daně, a pokud ano, v jakém rozsahu (viz rozsudek Soudního dvora ze dne 17. října 2013, Welte, C-181/12)?

               3)

               Je v případě kladné odpovědi na první otázku při posouzení, zda je eventuálně diskriminující srážková daň právoplatně neutralizována na základě dohody o zamezení dvojímu zdanění uzavřené státem zdroje příjmů, dostatečné, že i) tato dohoda o zamezení dvojímu zdanění stanoví snížení daně ve státě bydliště započtením srážkové daně a že v konkrétním případě navzdory tomu, že tato možnost neexistuje bez omezení, ii) snížení daně přiznané tímto státem bydliště vede vzhledem k tomu, že se zdaňují pouze čisté částky přijatých dividend, k úplné kompenzaci diskriminační části srážkové daně?


title: Věc C-477/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 5. září 2013 — Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer v. Hans Angerer

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/46

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 5. září 2013 — Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer v. Hans Angerer
   (Věc C-477/13)
   2013/C 344/79
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Hans Angerer

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Jsou „zvláštními a výjimečnými důvody“ ve smyslu článku 10 směrnice (1) takové okolnosti, které jsou uvedeny v následujících případech [písmena a) až g)], nebo vedle těchto okolností musí navíc existovat „zvláštní a výjimečné důvody“, na jejichž základě žadatel nesplňuje podmínky stanovené v kapitolách II a III hlavy III směrnice?

                           b)

                           Jakého druhu musejí být „zvláštní a výjimečné důvody“ ve výše uvedeném případě? Musí se jednat o osobní důvody, například o takové, které vyplývají z individuálního životopisu, na jejichž základě migrující osoba výjimečně nesplňuje podmínky pro automatické uznání svého vzdělání podle kapitoly III hlavy III směrnice?

               2)

                           a)

                           Předpokládá pojem „architekt“ ve smyslu čl. 10 písm. c) směrnice, že migrující osoba v domovském členském státě vykonávala nad rámec technických činností stavebního plánování, stavebního dozoru a provádění stavby také činnosti umělecko-konstrukční, územního plánování, hospodářské, eventuálně činnosti památkové péče, nebo je v souladu se svým vzděláním mohla vykovávat, popřípadě v jakém rozsahu?

                           b)

                           Předpokládá pojem architekt ve smyslu čl. 10 písm. c) směrnice, že migrující osoba disponuje takovým vysokoškolským vzděláním, které je zaměřeno zejména na architekturu v tom smyslu, že zahrnuje nad rámec technických otázek spojených se stavebním plánováním, stavebním dozorem a prováděním stavby také otázky umělecko-konstrukční, územního plánování, hospodářské, eventuálně otázky související s památkovou péčí, popřípadě v jakém rozsahu?

                           c)

                                       i)

                                       Je pro zodpovězení otázek a) a b) podstatné, jakým způsobem se profesní označení „architekt“ obvykle používá v jiných členských státech (čl. 48 odst. 1 směrnice);

                                       ii)

                                       nebo postačí určit, jakým způsobem se profesní označení „architekt“ obvykle používá v domovském členském státě a v hostitelském členském státě;

                                       iii)

                                       nebo lze rozsah činností obvykle spojovaných s označením „architekt“ na území Evropské unie vyčíst z čl. 46 odst. 1 druhého pododstavce směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, Úř. věst. L 255, s. 22.


title: Věc T-208/10: Žaloba podaná dne 6. května 2010 — Cree v. OHIM (TRUEWHITE)

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/53

         Žaloba podaná dne 6. května 2010 — Cree v. OHIM (TRUEWHITE)
   (Věc T-208/10)
   2010/C 179/91
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cree, Inc. (Durham, Spojené státy) (zástupce: V. Schiller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. února 2010 ve věci R 985/2009-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TRUEWHITE“ pro výrobky zařazené do tříd 9 a 11

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Odmítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 4, čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost.
   Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009, neboť dotčená ochranná známka Společenství není popisná.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-355/04 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. února 2007 – Segi, Araitz Zubimendi Izaga, Aritza Galarraga v. Rada Evropské unie, Španělské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska (Kasační opravný prostředek — Evropská unie — Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Společné postoje 2001/931/SZBP, 2002/340/SZBP a 2002/462/SZBP — Opatření týkající se osob, skupin nebo entit, které jsou zapojeny do teroristických činů — Pravomoc Soudního dvora)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. února 2007 – Segi, Araitz Zubimendi Izaga, Aritza Galarraga v. Rada Evropské unie, Španělské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-355/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Evropská unie - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Společné postoje 2001/931/SZBP, 2002/340/SZBP a 2002/462/SZBP - Opatření týkající se osob, skupin nebo entit, které jsou zapojeny do teroristických činů - Pravomoc Soudního dvora)
   (2007/C 95/06)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Segi, Araitz Zubimendi Izaga, Aritza Galarraga (zástupce: D. Rouget, advokát)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan a M. Bauer, zmocněnkyně), Španělské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 7. června 2004, SEGI a další v. Rada (T-338/02), jímž se zamítá žaloba navrhovatelů na náhradu škody za újmu údajně utrpěnou navrhovateli z důvodu zapsání SEGI na seznam sestavený na základě právních předpisů o boji proti terorismu.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Segi, A. Zubimendi Izaga a A. Galarragovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc C-366/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 14. června 2017 – Jörg Scharnweber a Henning Kuhlmann v. Société Air France SA

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 14. června 2017 – Jörg Scharnweber a Henning Kuhlmann v. Société Air France SA
   (Věc C-366/17)
   (2017/C 318/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Jörg Scharnweber a Henning Kuhlmann

      Žalovaná: Société Air France SA
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 19. července 2017 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc F-130/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. července 2010 — Sotgia v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Dočasní zaměstnanci jmenovaní úředníky — Kandidáti zapsaní na seznam kandidátů vhodných pro přijetí před vstupem v platnost nového služebního řádu — Zařazování do tříd podle nových, méně příznivých pravidel — Článek 5 odst. 4 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII statutu“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/40

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. července 2010 — Sotgia v. Komise
   (Věc F-130/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Dočasní zaměstnanci jmenovaní úředníky - Kandidáti zapsaní na seznam kandidátů vhodných pro přijetí před vstupem v platnost nového služebního řádu - Zařazování do tříd podle nových, méně příznivých pravidel - Článek 5 odst. 4 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII statutu)
   2010/C 246/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Stefano Sotgia (Dublin, Irsko) (zástupci: původně T. Bontinck a J. Feld, advokáti, poté T. Bontinck a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí OOJ účinného od 16. dubna 2006, kterým byl žalobce, dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy A*11 a úspěšný účastník otevřeného výběrového řízení EPSO/A/18/04, jmenován podle ustanovení přílohy XIII služebního řádu úředníkem se zařazením A*6 platový stupeň 2

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006, s. 86.


title: Věc F-105/06: Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Lübking a další v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/45

         Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Lübking a další v. Komise
   (Věc F-105/06)
   (2006/C 281/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Johannes Lübking (Brusel, Belgie) a další (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, avvocati)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování zveřejněné ve Správních sděleních č. 85-2005 ze dne 23. listopadu 2005 v rozsahu, ve kterém stanovilo povýšení žalobců do platové třídy A*9 platového stupně 1;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 23. května 2006 v rozsahu, ve kterém se jím zamítla stížnost podaná žalobci;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci, úředníci Komise, zpochybňují rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování povýšit je za hodnotící období 2005 do platové třídy A*9, do nové platové třídy vložené od 1. května 2004 mezi platové třídy A*8 (původně A7) a A*10 (původně A6). Tvrdí, že orgán oprávněný ke jmenování je měl povýšit nikoliv do platové třídy A*9, avšak do platové třídy A*10, jak to učinila v rámci hodnotícího období 2004 pro úředníky, kteří, stejně jako žalobci, byli k 30. dubnu 2004 zařazeni do platové třídy A7 a bylo možno je povýšit do vyšší platové třídy A6.
   Žalobci na podporu své žaloby uvádí tři žalobní důvody, z nichž první vychází z porušení zásad rovného zacházení a očekávání služebního postupu. Žalobci tvrdí, že na základě těchto zásad úředníci, kteří k 30. dubnu 2004 byli zařazeni do platové třídy A7 (přejmenované od 1. května 2004 na A*8) a které bylo možno povýšit do vyšší platové třídy, měli všichni podléhat totožným podmínkám vývoje kariéry. Úředníci, kteří byli povýšeni v listopadu 2004 za hodnotící období 2004 – tedy po vstupu nového služebního řádu v platnost – byli po povýšení jmenováni do platové třídy A*10, zatímco ti – takoví jako žalobci – kteří byli povýšeni za hodnotící období 2005, byli jmenováni pouze do nižší platové třídy, tedy do přechodné platové třídy A*9, i když se obě skupiny výše uvedených osob nacházely ve všech ohledech ve srovnatelném postavení.
   V rámci tohoto žalobního důvodu žalobci uvádí rovněž námitku protiprávnosti ve smyslu článku 241 ES obecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu použitelných na hodnotící období 2005 nebo podstatněji článku 45 přílohy XIII služebního řádu v rozsahu, ve kterém tato ustanovení nestanovila přechodná opatření směřující k zajištění dodržování zásad rovného zacházení a očekávání služebního postupu mezi úředníky platové třídy A7 k 30. dubnu 2004 a které bylo možno k tomuto dni povýšit do vyšší platové třídy A6.
   Druhým žalobním důvodem žalobci uvádějí porušení zásady ochrany legitimního očekávání. Zdůrazňují zejména, že čl. 10 odst. 5 obecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu použitelných na hodnotící období 2004 zajišťuje úředníkům A7, kteří mohli být povýšeni k 30. dubnu 2004 (a označení A*8 k 1. květnu 2004) podmínky vývoje kariéry srovnatelné s těmi, které existovaly v rámci struktury služby použitelné až do tohoto data, stanovením právní fikcí (zpětné povýšení) jejich povýšení z platové třídy A*8 přímo do platové třídy A*10. Žalobci tvrdí, že přijetí tohoto přechodného opatření v nich vzbudilo legitimní očekávání, že opatření se stejným účinkem bude přijato rovněž pro výkon pozdějšího povyšování.
   Třetí žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí. Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že i když ze své podstaty nemusí rozhodnutí o povýšení obsahovat zvláštní odůvodnění výběru orgánem oprávněným ke jmenování, správní orgán musí nicméně svůj výběr odůvodnit v rámci odpovědi na stížnost podanou proti tomuto rozhodnutí. V projednávaném případě však orgán oprávněný ke jmenování odpověděl na výtky uvedené žalobci pouze velmi okrajově a zvláště neodpověděl na základní otázku uvedenou stížností, která spočívá v nerovném zacházení mezi úředníky A7 (nově označenými A*8) povýšenými na základě hodnotícího období 2005 a jejich protějšky povýšenými za hodnotící období 2004.


title: Věc T-270/17: Žaloba podaná dne 8. května 2017 – Clean Sky 2 Joint Undertaking v. Revoind Industriale

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/33

         Žaloba podaná dne 8. května 2017 – Clean Sky 2 Joint Undertaking v. Revoind Industriale
   (Věc T-270/17)
   (2017/C 231/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (zástupci: B. Mastantuono, zmocněnec, a M. Velardo, advokátka)

      Žalovaná: Revoind Industriale Srl (Oricola, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované zaplatit CSJU částku ve výši 625 793,42 eur v souvislosti s grantovou dohodou pro partnery č. 620108 „LOSITA – LOw Subsonic Investigation of a large complete Turboprop Aircraft“ navýšenou o úroky z prodlení ve výši 3 240,41 eur vypočítané v sazbě 3,5 % za období od 7. února 2017 do 1. dubna 2017,

               —

               uložil žalované zaplatit částku ve výši 60,01 eur denně ve formě úroků od 2. dubna 2017 do data úplného splacení dluhu a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
   Žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila své smluvní závazky tím, že nerealizovala projekt LOSITA a neposkytla CSJU příslušné zprávy a výstupy v souladu s článkem II.2 přílohy II grantové dohody.
   Navíc žalovaná neprovedla práci, která měla vykonat podle přílohy I této dohody, a tím porušila své povinnosti podle článku II.3 písm. a), e) a h) přílohy II grantové dohody.
   Žalobkyně proto vypověděla grantovou dohodu na základě článku II.38 přílohy II této dohody a vydala oznámení o dluhu týkající se finančních prostředků vyplacených v rámci předběžného financování ve výši 625 793,42 eur, které koordinátor již vyplatil žalované v souladu s ustanoveními grantové dohody. Finančních prostředky vyplacené v rámci předběžného financování totiž zůstávají vlastnictvím žalobkyně až do konečného splacení.
   Skutečnosti, které vedly ke vzniku povinností společnosti Revoind Industriale S.r.l., jakožto příjemkyně grantové dohody, jsou v projednávané věci zcela nesporné a námitky žalované jsou obecné, neúplné a bez jakéhokoli důkazu, takže se zdají být zcela neopodstatněné.
   Žalobkyně je tedy oprávněna požádat o vrácení finančních prostředků vyplacených žalované v rámci předběžného financování navýšených o úroky z prodlení.


title: Věc C-115/12 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 — Francouzská republika v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) — Strukturální pomoc Společenství v regionu Martinik — Snížení finanční pomoci — Veřejné zakázky na stavební práce — Soulad operací s ustanoveními unijního práva — Koordinace postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce — Směrnice 93/37/EHS — Článek 2 — Pojem „přímé subvencování“ — Pojem „zařízení určená pro sportovní a rekreační účely a pro využití volného času“  “ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/24

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 — Francouzská republika v. Evropská komise
   (Věc C-115/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) - Strukturální pomoc Společenství v regionu Martinik - Snížení finanční pomoci - Veřejné zakázky na stavební práce - Soulad operací s ustanoveními unijního práva - Koordinace postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce - Směrnice 93/37/EHS - Článek 2 - Pojem „přímé subvencování“ - Pojem „zařízení určená pro sportovní a rekreační účely a pro využití volného času“)
   2013/C 344/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard a N. Rouam, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a A. Steiblytė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 16. prosince 2011, Francie v. Komise (T-488/10), jímž Tribunál zamítl žalobu na zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 5229 ze dne 28. července 2010 o zrušení části příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) na základě jednotného programového dokumentu pro cíl 1 pro strukturální pomoc Společenství ve francouzském regionu Martinik — Koordinace postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce — Pojem „přímá subvence“ — Pojem „zařízení určená pro sportovní a rekreační účely a pro využití volného času“ — Nesprávné právní posouzení — Chybějící odůvodnění

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 138, ze dne 12.5.2012.


title: Věc T-50/16: Žaloba podaná dne 3. února 2016 – Maďarsko v. Komise

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/29

         Žaloba podaná dne 3. února 2016 – Maďarsko v. Komise
   (Věc T-50/16)
   (2016/C 145/36)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Fehér a G. Koós, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. listopadu 2015 týkající se registrace občanské iniciativy „Wake up Europe! Chraňme evropský demokratický projekt“, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že registrací dotčené občanské iniciativy Komise porušila čl. 11 odst. 4 SEU a čl. 2 bod 1) a čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení č. 211/2011 (1). Žalobce má totiž za to, že zahájení postupu podle článku 7 SEU, který je podobný postupu určení nečinnosti, nelze považovat za právní akt Unie nezbytný k provedení Smluv. Podle žalobce mimoto občasná iniciativa musí směřovat k tomu, aby Komise dala podnět k přijetí právního aktu Unie, který povede k přijetí nového právního předpisu začleněného do unijního práva.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že par Komise svým rozhodnutím porušila zásadu řádné správy zakotvenou v článku 41 Listiny základních práv, zásadu právní jistoty a zásadu rovného zacházení, jakož i povinnost odůvodnění. Tímto žalobním důvodem žalobkyně v podstatě tvrdí, že jelikož se Komise dotčeným rozhodnutím radikálně odchýlila od své dřívější praxe v oblasti registrace občanských iniciativ, nejsou předchozí iniciativy a možné budoucí iniciativy v důsledku této nesoudržnosti a kontradikce předmětem rovného posouzení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Komise svým rozhodnutím porušila zásadu loajální spolupráce zakotvenou v čl. 4 odst. 3 SEU. Na jedné straně Komise dříve zaujala stanovisko v tom smyslu, že podmínky pro zahájení postupu proti Maďarsku na základě článku 7 nebyly splněny, zatímco rozhodnutí o registraci občanské iniciativy ukazuje známky toho, že Komise nevyloučila opodstatněnost dotčené iniciativy. Na druhé straně Komise v souladu s uvedenou zásadou měla informovat Maďarsko o existenci iniciativy, která se jej přímo týká, a měla mu nabídnout možnost předložit v tomto ohledu argumenty.

      (1)  Règlement (UE) n o 211/2011 du Parlement européen et du Conseil du 16 février 2011 relatif à l’initiative citoyenne (JO L 65 du 11.3.2011, p. 1).


title: Věc T-720/15: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2016 – Komise v. CINAR

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/56

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2016 – Komise v. CINAR
   (Věc T-720/15) (1)

   (2017/C 006/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


title: Věc C-591/13: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/11

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-591/13)
   2014/C 24/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls, W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Spolková republika tím, že vydala a ponechala v platnosti a účinnosti právní předpisy, podle nichž je zdanění skrytých rezerv, jichž bylo dosaženo při úplatném zcizení určitého investičního majetku, odloženo až do okamžiku jejich prodeje, pokud tento majetek náleží do investičního majetku tuzemské organizační složky osoby povinné k dani, zatímco takovýto odklad není možný, náleží-li týž majetek do investičního majetku organizační složky osoby povinné k dani, jež se nachází v jiném členském státě nebo v jiném státě Evropského hospodářského prostoru, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 SFEU a článku 31 Dohody o EHP (1).

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle německých právních předpisů není v případě prodeje určitého podnikového investičního majetku výtěžek plynoucí z tohoto prodeje zdaněn okamžitě, jestliže osoba povinná k dani během určité doby znovu zakoupí nebo vyrobí určitý podnikový investiční majetek. V tomto případě se zdanění uvedeného výtěžku z prodeje původního majetku cestou „převodu“ odpovídajících skrytých rezerv odloží až do okamžiku prodeje nově zakoupeného nebo vyrobeného majetku. Tento odklad však lze přiznat pouze tehdy, jestliže nově zakoupený nebo vyrobený majetek náleží do investičního majetku tuzemské organizační složky, nikoli však tehdy, nachází-li se dotyčná organizační složka v jiném členském státě nebo v jiném státě Evropského hospodářského prostoru. Podle názoru Komise tato právní úprava porušuje svobodu usazování.

      (1)  Dohoda o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, Úř. věst. 1994 L 1, s. 3.


title: Věc C-305/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Kombinovaná přeprava zboží mezi členskými státy — Směrnice 92/106/EHS — Konečný úsek silniční dopravy, který tvoří nedílnou součást kombinované přepravy — Nejbližší vhodné nádraží)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-305/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Kombinovaná přeprava zboží mezi členskými státy - Směrnice 92/106/EHS - Konečný úsek silniční dopravy, který tvoří nedílnou součást kombinované přepravy - Nejbližší vhodné nádraží)
   (2008/C 285/06)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: S. Chala, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 2 a 4 směrnice Rady 92/106/EHS ze dne 7. prosince 1992 o zavedení společných pravidel pro určité druhy kombinované přepravy zboží mezi členskými státy (Úř. věst. L 368, s. 38) – Konečný úsek silniční dopravy, který tvoří nedílnou součást kombinované přepravy – Požadavek řeckého silničního povolení
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-105/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Cuneo (Itálie) dne 5. března 2014 – trestní řízení proti Ivo Tariccovi a dalším

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Cuneo (Itálie) dne 5. března 2014 – trestní řízení proti Ivo Tariccovi a dalším
   (Věc C-105/14)
   2014/C 194/12
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Cuneo

      Účastníci původního trestního řízení

   Ivo Taricco,
   Ezio Filippi,
   Isabella Leonetti,
   Nicola Spagnolo,
   Davide Salvoni,
   Flavio Spaccavento,
   Goranco Anakiev

      Předběžné otázky

               a)

               Bylo změnou čl. 160 posledního odstavce italského trestního zákoníku zákonem č. 251 z roku 2005 – v rozsahu, v němž stanoví prodloužení promlčecí lhůty v důsledku přerušení o pouhou čtvrtinu, a tudíž umožňuje promlčení trestných činů i přes včasné trestní stíhání, s následnou beztrestností – porušeno pravidlo o ochraně hospodářské soutěže obsažené v článku 101 SFEU?

               b)

               Zavedl Italský stát změnou čl. 160 posledního odstavce italského trestního zákoníku zákonem č. 251 z roku 2005 – v rozsahu, v němž stanoví prodloužení promlčecí lhůty v důsledku přerušení o pouhou čtvrtinu, a tudíž zbavuje trestních následků trestné činy bezohledně spáchané hospodářskými subjekty – formu státní podpory zakázanou v článku 107 SFEU?

               c)

               Doplnil Italský stát změnou čl. 160 posledního odstavce italského trestního zákoníku zákonem č. 251 z roku 2005 – v rozsahu, v němž stanoví prodloužení promlčecí lhůty v důsledku přerušení o pouhou čtvrtinu, a tudíž vytváří případ beztrestnosti pro ty, kdo zneužívají směrnici Společenství – neoprávněně další osvobození vzhledem k těm, která jsou taxativně upravena v článku 158 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 (1)?

               d)

               Byla změnou čl. 160 posledního odstavce italského trestního zákoníku zákonem č. 251 z roku 2005 – v rozsahu, v němž stanoví prodloužení promlčecí lhůty v důsledku přerušení o pouhou čtvrtinu, a tudíž se vzdává trestání jednání, která Italský stát připravují o zdroje, jež jsou nezbytné i k plnění závazků vůči Evropské unii – porušena zásada zdravých veřejných financí stanovená v článku 119 SFEU?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-165/11: Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam v. OHIM — Investimust (COLLEGE)

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/25

         Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam v. OHIM — Investimust (COLLEGE)
   (Věc T-165/11)
   2011/C 152/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: R.M. R. van Leeuwen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Investimust, S.A. (Ženeva, Švýcarsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. ledna 2011 ve věci R 508/2010-4; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „COLLEGE“ pro služby zařazené do tříd 39 a 43 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 2645489

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Existence absolutních důvodů neplatnosti ve smyslu čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s článkem nařízení Rady (ES) č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) a b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož ani odvolací senát neprávem nezohlednil důkazy předložené v řízení před odvolacím senátem.


title: Věc T-22/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2008 – Quest Diagnostics v. OHIM – ALK-Abelló (DIAQUEST)

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2008 – Quest Diagnostics v. OHIM – ALK-Abelló (DIAQUEST)
   (Věc T-22/08) (1)

   (2008/C 197/70)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-539/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2014 – Deutsche Bank AG v. OHIM (Leistung aus Leidenschaft) „Ochranná známka Společenství  — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Leistung aus Leidenschaft  — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem  — Absolutní důvod pro zamítnutí  — Nedostatek rozlišovací způsobilosti  — Článek 7 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009  — Rovné zacházení  — Povinnost uvést odůvodnění  — Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2014 – Deutsche Bank AG v. OHIM (Leistung aus Leidenschaft)
   (Věc T-539/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Leistung aus Leidenschaft - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009 - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění - Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“)
   2014/C 142/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bank AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: R. Lange, T. Götting a G. Hild, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. srpna 2011 (věc R 188/2011-4), týkajícímu se přihlášky slovního označení Leistung aus Leidenschaft jakožto ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Deutsche Bank AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc F-108/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. července 2011 — Filice a další v. Soudní dvůr ( „Veřejná služba — Roční úprava odměn a důchodů úředníků a dalších zaměstnanců — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/30

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. července 2011 — Filice a další v. Soudní dvůr
   (Věc F-108/10) (1)

   (Veřejná služba - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a dalších zaměstnanců - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 138/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Filice a další (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: B. Cortese, C. Cortese a F. Spitaleri, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupce: M. A. V. Placco, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí žalovaného omezit od července 2009 nárůst platů žalobců na zvýšení o 1,85 % v rámci roční úpravy platů a důchodů úředníků a dalších zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009, převzatá v jejich platových výměrech

      Výrok usnesení

               1)

               O žalobě ve věci F-108/10, Filice a další v. Soudní dvůr, není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011, s. 65.


title: Věc C-590/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. listopadu 2015 Alainem Laurentem Brouillardem proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 14. září 2015 ve věci T-420/13, Brouillard v. Soudní dvůr

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. listopadu 2015 Alainem Laurentem Brouillardem proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 14. září 2015 ve věci T-420/13, Brouillard v. Soudní dvůr
   (Věc C-590/15 P)
   (2016/C 048/19)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Alain Laurent Brouillard (zástupce: P. Vande Casteele, advokát)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za opodstatněný a zrušit rozsudek ze dne 14. září 2015 (T-420/13),

               —

               zrušit dopisy ze dne 5. června 2013, jimiž Soudní dvůr Evropské unie vyzval společnost IDEST Communication SA k podání nabídek v rámci jednacího řízení o zadání zakázky za účelem uzavření rámcových smluv na překlad právních textů z některých úředních jazyků Evropské unie do francouzského jazyka (Úř. věst. 2013/S 047-075037) a k potvrzení, že se žalobce nebude podílet na poskytování služeb, kterých se zakázka týká.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Soudní dvůr Evropské unie dospěl k názoru, že nelze souhlasit s tím, aby v rámci poskytování překladatelských služeb byl navrhovatel subdodavatelem společnosti vyzvané k podání nabídek, protože „[…] diplom, který získal na univerzitě v Poitiers (profesní master v oboru právo, ekonomie, management, zaměření soukromé právo, specializace právník-lingvista), je sice diplomem magisterské úrovně (master 2), avšak nepotvrzuje absolvování úplného právního vzdělání“, a že „toto posouzení je v souladu s ustálenou praxí překladatelského oddělení francouzského jazyka, podle kterého vzdělání, právník-lingvista‘ nabízené univerzitou v Poitiers (master 2) není právním vzděláním splňujícím požadavky uvedené v bodě III.2.1 oznámení o zakázce“, s tím, že „[z]působ získání diplomu (,VAE‘, tj. uznání nabytých zkušeností) neměl na toto posouzení žádný vliv […]“.

               2.

               Navrhovatel poukazuje na porušení obecných zásad rovnosti, svobody usazování, volného pohybu pracovníků, volného pohybu služeb, zásady proporcionality, článků 14, 15, 16, 20, 21, 51 a 52 Listiny základních práv Evropské unie, článků 45, 49, 51, 56 a 57 Smlouvy o fungování Evropské unie, práva na vzdělání a výuku, a rovněž na nesprávné právní posouzení a na překročení pravomoci.

               3.

               Tribunál se dopustil nesprávního právního posouzení, když dospěl k závěru o neexistenci „překážky“ ve vztahu k výše uvedeným právům a svobodám. Nesprávné právní posouzení je dáno tím spíše, že navrhovatel je držitelem diplomů, které ho již svou povahou, či dokonce ze své podstaty předurčují k poskytování služeb právního překladatelství. Soudní dvůr rovněž přinejmenším „omezil“ právo navrhovatele na využití jeho vzdělání právníka a univerzitního překladatele.

               4.

               Tribunál se také dopustil nesprávného právního posouzení a porušil unijní právo, když měl za to, že pro veřejného zadavatele neplatila povinnost provést srovnání, neboť směrnice 2005/36 (1) nebyla v platnosti, a že proto „žalobce nemohl na základě judikatury týkající se uznávání diplomů tvrdit, že v projednávané věci měl Soudní dvůr přihlédnout k jeho ostatním kvalifikacím a praxi“.

               5.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že byl veřejný zadavatel oprávněn nezohlednit diplom „master v oboru právo“ (maturita + 5 let) vydaný ve Francii, a to „s ohledem na rozdílné diplomy v Belgii a Francii před reformou v roce 2004, kterou byly harmonizovány diplomy vysokoškolského vzdělání v Evropě, a po této reformě“.

               6.

               Porušení shora uvedených základních svobod a obecných zásad unijního práva, ať už samostatně nebo ve spojení se zásadou proporcionality, vyplývá rovněž z toho, že o vyloučení navrhovatele bylo rozhodnuto bez zohlednění všech jeho diplomů, osvědčení a jiných titulů a jeho relevantní odborné praxe a bez srovnání akademických a profesních kvalifikací, které doložil, s těmi, které jsou vyžadovány podle v zadávacích podmínkách.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22).


title: Věc T-322/03: Žaloba podaná dne 19. září 2003 Telefon und Buch Verlagsgesellschaft m.b.H. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/37

         Žaloba podaná dne 19. září 2003 Telefon und Buch Verlagsgesellschaft m.b.H. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-322/03)
   (2005/C 6/73)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. září 2003 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Telefon und Buch Verlagsgesellschaft m.b.H., Salzburg (Rakousko), zastoupenou H. G. Zeinerem, advokátem. Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla HEROLD Business Data GmbH & Co. KG (dříve – Harold Business Data AG), Mödling, Rakousko.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
   změnil rozhodnutí prvého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. června 2003 ve spojených věcech R 580/2001 a R 592/2001 v tom smyslu, že žaloba na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství WEISSE SEITEN s číslem přihlášky 371.096 bude zamítnuta v celém rozsahu; případně

               —

               zrušil rozhodnutí prvého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. června 2003 ve spojených věcech R 580/2001 a R 592/2001 a uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) vydat po případném doplnění řízení nové rozhodnutí, a zamítl žalobu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství WEISSE SEITEN s číslem přihlášky 371.096 v celém rozsahu;

               —

               uložil straně žalované náhradu nákladů řízení strany žalující.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Zapsaná ochranná známka Společenství, ohledně které byla podána žaloba na prohlášení neplatnosti:

               Slovní ochranná známka „WEISSE SEITEN“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 16, 41 a 42 – ochranná známka Společenství č. 371.096

               Majitelka ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Navrhovatelka prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství:

               HEROLD Business Data GmbH & Co. KG

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Částečné prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství ohledně jmenných telefonních seznamů v tištěné formě nebo na elektronických nosičích dat (třídy 9 a 16), jakož i ohledně vydání takových jmenných telefonních seznamů nakladateli. (třída 41)

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí námitky

               Žalobní důvody:

                           —

                           zapsaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94.

                           —

                           přihlašované označení není popisné pro žádný z výrobků a služeb obsažených v seznamu výrobků a služeb v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c).

                           —

                           registrovaná ochranná známka není obvyklým označením věci podle čl. 7 odst. 1 písm. d).


title: Věc C-31/14 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 – Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) v. Kessel medintim GmbH, dříve Kessel Marketing & Vertriebs GmbH, Janssen-Cilag GmbH „Kasační opravní prostředek — Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Premeno — Námitky majitele starší národní slovní ochranné známky Pramino — Omezení výrobků označených v přihlášce jakožto ochranná známka — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 43 odst. 1“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/16

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 – Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) v. Kessel medintim GmbH, dříve Kessel Marketing & Vertriebs GmbH, Janssen-Cilag GmbH
   (Věc C-31/14 P) (1)

   („Kasační opravní prostředek - Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Premeno - Námitky majitele starší národní slovní ochranné známky Pramino - Omezení výrobků označených v přihlášce jakožto ochranná známka - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 43 odst. 1“)
   (2015/C 046/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení: Kessel medintim GmbH, dříve Kessel Marketing & Vertriebs GmbH, (zástupce: A. Jacob, advokát), Janssen-Cilag GmbH (zástupkyně: M. Wenz, advokátka)

      Výrok

               1)

               Kasační opravní prostředek se zamítá.

               2)

               Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Společnost Janssen-Cilag GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc C-499/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Tivoli (Itálie) dne 7. listopadu 2012 — Elisabetta Gentile v. Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli a další

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Tivoli (Itálie) dne 7. listopadu 2012 — Elisabetta Gentile v. Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli a další
   (Věc C-499/12)
   2013/C 26/51
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Tivoli

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elisabetta Gentile

      Odpůrci: Ufficio Finanziario della Direzione — Ufficio Territoriale di Tivoli, Fabrizio Penna, Gianfranco Di Nicola

      Předběžná otázka

   Je článek 130 nařízení prezidenta republiky č. 115 ze dne 30. května 2002 týkající se vyúčtování bezplatné právní pomoci v italském právním řádu — v části, v níž stanoví, že částky přináležející obhájci, pomocné osobě soudu a soudnímu znalci se snižují o polovinu — v souladu s čl. 47 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie, jenž zakotvuje, že bezplatná právní pomoc je poskytnuta všem, kdo nemají dostatečné prostředky, pokud je to nezbytné k zajištění účinného přístupu ke spravedlnosti?


title: Věc T-210/10: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Condé v. Rada

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Condé v. Rada
   (Věc T-210/10) (1)

   2011/C 331/54
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.