title: Věc C-367/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná hof van beroep te Brussel – Belgie) – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na Dawida Piotrowského „Řízení o předběžné otázce — Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV — Evropský zatýkací rozkaz — Postupy předávání mezi členskými státy — Důvody pro povinné odmítnutí výkonu — Článek 3 bod 3 — Nezletilé osoby — Povinnost ověřit minimální věk pro trestní odpovědnost nebo posouzení dalších podmínek stanovených právem vykonávajícího členského státu v každém jednotlivém případě k tomu, aby nezletilá osoba mohla být v konkrétním případě stíhána nebo odsouzena“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná hof van beroep te Brussel – Belgie) – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na Dawida Piotrowského
   (Věc C-367/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz - Postupy předávání mezi členskými státy - Důvody pro povinné odmítnutí výkonu - Článek 3 bod 3 - Nezletilé osoby - Povinnost ověřit minimální věk pro trestní odpovědnost nebo posouzení dalších podmínek stanovených právem vykonávajícího členského státu v každém jednotlivém případě k tomu, aby nezletilá osoba mohla být v konkrétním případě stíhána nebo odsouzena“)
   (2018/C 104/07)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastník původního řízení

   Dawid Piotrowski

      Výrok

               1)

               Článek 3 bod 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že justiční orgán členského státu, který má vykonat zatýkací rozkaz, musí odmítnout pouze předání nezletilých osob, na něž byl vydán evropský zatýkací rozkaz, které podle práva vykonávajícího členského státu nedosáhly věku pro trestní odpovědnost za jednání, pro které je na ně zatýkací rozkaz vydán.

               2)

               Článek 3 bod 3 rámcového rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely rozhodnutí o předání nezletilé osoby, na niž je vydán evropský zatýkací rozkaz, musí vykonávající justiční orgán pouze ověřit, zda dotyčná osoba dosáhla minimálního věku pro to, aby byla ve vykonávajícím členském státě trestně odpovědná za jednání, pro které je takový zatýkací rozkaz vydán, a nemusí přihlížet k případným dalším podmínkám týkajícím se individuálního posouzení, jimiž právo tohoto členského státu konkrétně podmiňuje stíhání nebo odsouzení nezletilé osoby za takové jednání.

      (1)  Úř. věst. C 335, 12.9.2016.


title: Věc T-740/16: Usnesení Tribunálu ze dne 31. ledna 2018 – Stips v. Komise

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/54

         Usnesení Tribunálu ze dne 31. ledna 2018 – Stips v. Komise
   (Věc T-740/16) (1)

   (2018/C 104/70)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 475, 19.12.2016.


title: Věc C-473/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – F v. Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Článek 7 — Respektování soukromého a rodinného života — Směrnice 2011/95/EU — Normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany — Obavy z pronásledování z důvodu sexuální orientace — Článek 4 — Posuzování skutečností a okolností — Využití odborného posudku — Psychologické testy“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – F v. Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Věc C-473/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Článek 7 - Respektování soukromého a rodinného života - Směrnice 2011/95/EU - Normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Obavy z pronásledování z důvodu sexuální orientace - Článek 4 - Posuzování skutečností a okolností - Využití odborného posudku - Psychologické testy“)
   (2018/C 104/08)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: F

      Žalovaný: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Výrok

               1)

               Článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby orgán odpovědný za posuzování žádostí o mezinárodní ochranu nebo soudy projednávající případně žalobu proti rozhodnutí tohoto orgánu nařídily v rámci posuzování skutečností a okolností týkajících se tvrzené sexuální orientace žadatele odborné posouzení, za předpokladu, že podmínky takového odborného posouzení jsou v souladu se základními právy zaručenými Listinou základních práv Evropské unie, že uvedený orgán a tyto soudy nezakládají své rozhodnutí pouze na závěrech odborného posudku a že při posouzení prohlášení tohoto žadatele o jeho sexuální orientaci nejsou těmito závěry vázány.

               2)

               Článek 4 směrnice 2011/95 musí být ve světle článku 7 Listiny vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby za účelem posouzení pravdivosti tvrzení žadatele o mezinárodní ochranu o jeho sexuální orientaci bylo provedeno a použito takové odborné psychologické posouzení, o jaké se jedná v původním řízení, jehož účelem je poskytnout na základě projektivních osobnostních testů obraz o sexuální orientaci tohoto žadatele.

      (1)  Úř. věst. C 419, 14.11.2016.


title: Věc T-850/16: Usnesení Tribunálu ze dne 29. ledna 2018 – QE v. Eurojust

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/54

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. ledna 2018 – QE v. Eurojust
   (Věc T-850/16) (1)

   (2018/C 104/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-498/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Maximilian Schrems v. Facebook Ireland Limited „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Články 15 a 16 — Příslušnost soudů ve věcech spotřebitelských smluv — Pojem ‚spotřebitel‘ — Postoupení nároků mezi spotřebiteli za účelem jejich uplatnění vůči témuž hospodářskému subjektu“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Maximilian Schrems v. Facebook Ireland Limited
   (Věc C-498/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Články 15 a 16 - Příslušnost soudů ve věcech spotřebitelských smluv - Pojem ‚spotřebitel‘ - Postoupení nároků mezi spotřebiteli za účelem jejich uplatnění vůči témuž hospodářskému subjektu“)
   (2018/C 104/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maximilian Schrems

      Žalovaný: Facebook Ireland Limited

      Výrok

               1)

               Článek 15 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že uživatel soukromého účtu na Facebooku neztrácí postavení „spotřebitele“ ve smyslu tohoto článku, pokud vydává knihy, přednáší, provozuje internetové stránky, vybírá dary a nechává si postoupit nároky řady spotřebitelů za účelem uplatnění těchto nároků u soudu.

               2)

               Článek 16 odst. 1 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na žalobu, kterou spotřebitel uplatňuje u soudu svého bydliště nejen vlastní nároky, nýbrž i nároky postoupené jinými spotřebiteli s bydlištěm v tomtéž členském státě, v jiných členských státech nebo ve třetích státech.

      (1)  Úř. věst. C 441, 28.11.2016.


title: Věc T-311/17: Usnesení Tribunálu ze dne 31. ledna 2018 – Stips v. Komise

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 31. ledna 2018 – Stips v. Komise
   (Věc T-311/17) (1)

   (2018/C 104/72)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Spojené věci C-616/16 a C-617/16: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Presidenza del Consiglio dei Ministri a další v. Gianni Pantuso a další „Řízení o předběžné otázce — Koordinace právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů — Směrnice 75/363/EHS a 82/76/EHS — Specializovaná lékařská odborná příprava — Příslušná odměna — Použití směrnice 82/76/EHS na odbornou přípravu započatou před uplynutím lhůty stanovené členským státům pro provedení této směrnice a dokončenou po tomto datu“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/9

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Presidenza del Consiglio dei Ministri a další v. Gianni Pantuso a další
   (Spojené věci C-616/16 a C-617/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Koordinace právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů - Směrnice 75/363/EHS a 82/76/EHS - Specializovaná lékařská odborná příprava - Příslušná odměna - Použití směrnice 82/76/EHS na odbornou přípravu započatou před uplynutím lhůty stanovené členským státům pro provedení této směrnice a dokončenou po tomto datu“)
   (2018/C 104/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Università degli Studi di Palermo, Ministero della Salute, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero del Tesoro

      Žalovaní: Gianni Pantuso, Angelo Tralongo, Maria Michela D’Alessandro, Nello Grassi, Carmela Amato (C-616/16), Giovanna Castellano, Maria Concetta Pandolfo, Antonio Marletta, Vito Mannino, Olga Gagliardo, Emilio Nardi, Maria Catania, Massimo Gallucci, Giovanna Pischedda, Giambattista Gagliardo (C-617/16)

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 1 písm. c), čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i příloha směrnice Rady 75/363/EHS ze dne 16. června 1975 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů, ve znění směrnice Rady 82/76/EHS ze dne 26. ledna 1982, musí být vykládány v tom smyslu, že jakákoli řádná či rozvolněná odborná příprava odborného lékaře započatá v roce 1982 a pokračující až do roku 1990 musí být příslušně odměňována ve smyslu uvedené přílohy za podmínky, že se tato odborná příprava týká lékařské specializace společné pro všechny členské státy nebo pro dva či více z nich a zmíněné v článcích 5 nebo 7 směrnice Rady 75/362/EHS ze dne 16. června 1975 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru lékařství, která zahrnuje opatření určená k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb.

               2)

               Článek 2 odst. 1 písm. c), čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i příloha směrnice 75/363, ve znění směrnice 82/76, musí být vykládány v tom smyslu, že existence povinnosti členského státu stanovit příslušnou odměnu ve smyslu této přílohy pro jakoukoli řádnou či rozvolněnou odbornou přípravu odborného lékaře započatou v roce 1982 a pokračující až do roku 1990 nezávisí na přijetí opatření k provedení směrnice 82/76 tímto státem. Vnitrostátní soud je povinen, pokud použije ustanovení vnitrostátního práva, ať již přijatá před přijetím nebo po přijetí směrnice, vykládat je v co největším možném rozsahu ve světle znění a účelu těchto směrnic. V případě, že z důvodu neexistence vnitrostátních opatření k provedení směrnice 82/76 nelze výsledku předepsaného touto směrnicí dosáhnout výkladem při zohlednění veškerého vnitrostátního práva a použití metod výkladu jím uznaných, ukládá unijní právo dotyčnému členskému státu, aby nahradil škody, které vznikly jednotlivcům z důvodu neprovedení uvedené směrnice. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda jsou splněny všechny podmínky stanovené v tomto ohledu judikaturou Soudního dvora k založení odpovědnosti tohoto členského státu na základě unijního práva.

               3)

               Článek 2 odst. 1 písm. c), čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i příloha směrnice 75/363, ve znění směrnice 82/76, musí být vykládány v tom smyslu, že příslušná odměna ve smyslu uvedené přílohy za řádnou a rozvolněnou odbornou přípravu odborných lékařů započatou v roce 1982 a pokračující až do roku 1990 musí být placena po dobu trvání této odborné přípravy od 1. ledna 1983 do konce uvedené odborné přípravy.

      (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc T-10/18: Žaloba podaná dne 12. ledna 2018 – Eesti Apteekide Ühendus v. Komise

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/43

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2018 – Eesti Apteekide Ühendus v. Komise
   (Věc T-10/18)
   (2018/C 104/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eesti Apteekide Ühendus MTÜ (Laagri, Estonsko) (zástupci: K. Paas-Mohando, a I. Kangur, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise SA.42028 (2017/NN) přijaté dne 23. října 2017; (1)

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Estonská asociace lékáren má právní způsobilost podat žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise SA.42028 (2017/NN).

                           —

                           V souladu s rozsudkem Soudního dvora ve věci C-313/90 (2) podléhají rozhodnutí Komise o nevznesení námitek přijatá na konci předběžného řízení soudnímu přezkumu;

                           —

                           Estonská asociace lékáren má právní způsobilost podat žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise SA.42028 (2017/NN) Tribunálu jakožto zúčastněná strana podle čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 1 písm. h) nařízení č. 2015/1589. (3)

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise měla povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU z důvodu vážných obtíží. Vážné obtíže Komise při přijetí napadeného rozhodnutí, a tedy porušení procesních záruk stanovených v čl. 108 odst. 2 SFEU, vyplývají z následujících skutečností:

                           —

                           Komise se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že shledala, že ze státních zdrojů není poskytována žádná výhoda, neboť Komise nezjistila, že Finsko zneužilo své regulační pravomoci, což vedlo k využití uvedených státních zdrojů;

                           —

                           Komise se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že neshledala žádnou selektivní výhodu, jelikož Komise nesprávně kvalifikovala „zvláštní úkoly“ jako SVHZ;

                           —

                           Komise v předběžném řízení neshromáždila podstatné informace;

                           —

                           Předběžné řízení bylo nepřiměřeně dlouhé (téměř 30 měsíců);

                           —

                           Komise použila bezprecedentní právní definici „zvláštních úkolů“;

                           —

                           Finsko v průběhu předběžného řízení pozměnilo svůj zákon o vysokých školách, podle něhož Finsko nahrazovalo daň z příjmů právnických osob a lékárenské poplatky zaplacené Yliopiston Apteekki Oy Univerzitě v Helsinkách, což byla centrální úprava jednoho z oznámených opatření státní podpory.

      (1)  Úř. věst. 2017, C 422, s. 10.

      (2)  Rozsudek ze dne 24. března 1993, Comité International de la Rayonne et des Fibres Synthétiques a další v. Komise, C-313/90, EU:C:1993:111.

      (3)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc C-538/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. září 2017 Thomasem Murphym proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 4. července 2017 ve věci T-90/16, Murphy v. EUIPO

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. září 2017 Thomasem Murphym proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 4. července 2017 ve věci T-90/16, Murphy v. EUIPO
   (Věc C-538/17 P)
   (2018/C 104/13)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Thomas Murphy (zástupci: N. Travers, SC, J. Gormley, BL, M. O’Connor, Solicitor)

      Další účastnici řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Nike Innovate CV
   Usnesením ze dne 30. ledna 2018 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc C-617/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 30. října 2017 – Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. v. Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 30. října 2017 – Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. v. Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
   (Věc C-617/17)
   (2018/C 104/14)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A.

      Žalovaný: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      za přítomnosti: Edwarda Detki, Mirosława Krzyszczaka, Zakładu Projektowania i Programowania Systemów Sterowania Atempol sp. z o.o. w Piekarach Ślaskich, Tomasza Woźniaka, Spółdzielni Kółek Rolniczych w Bielinach, Lecha Marchlewskiego, Ommer Polska sp. z o.o. w Krapkowicach, Zakładu Przetwórstwa Drobiu Marica spółka jawna J.M.E.K. Wróbel sp. jawna w Bielsku Białej, Glimat Marcinek i S-ka sp. jawna w Gliwicach, HTS Polska sp. z o.o., Jastrzębskich Zakładów Remontowych Dźwigi sp. z o.o. w Jastrzębiu Zdroju, Petrofer – Polska sp. z o.o. w Nowinach, Paco Cases Andrzej Paczkowski, Piotr Paczkowski sp. jawna w Puszczykowie, Bożeny Kubalańcy, Zbigniewa Arczykowskiego, Przedsiębiorstwa Produkcji Handlu i Usług Unipasz sp. z o.o. w Radzikowicach, Pietrzak B.B. Beata Pietrzak Bogdan Pietrzak sp. jawna w Katowicach, Eweliny Baranowskiej, Przemysława Nikiela, Marcina Nikiela, Janusza Walochy, Marka Grzegolca

      Předběžné otázky

               1)

               Lze článek 50 Listiny základních práv Evropské unie vykládat tak, že uplatnění zásady ne bis in idem kromě totožnosti porušovatele a skutkových okolností vyžaduje i totožnost chráněného právního zájmu?

               2)

               Musí být článek 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (1) ve spojení s článkem 50 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že unijní a vnitrostátní pravidla hospodářské soutěže, která souběžně uplatňuje orgán pro hospodářskou soutěž členského státu, chrání tentýž právní zájem?

      (1)  Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.


title: Věc T-74/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. února 2018 – POA v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se žádosti o zápis názvu na základě nařízení (EU) č. 1151/2012 — Dokumenty pocházející od Komise — Dokumenty pocházející od členského státu — Článek 4 odst. 5 nařízení č. 1049/2001 — Odepření přístupu — Povinnost uvést odůvodnění — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Výjimka týkající se ochrany soudního řízení — Rozsah, v jakém unijní orgán a unijní soud přezkoumávají důvody namítané členským státem“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. února 2018 – POA v. Komise
   (Věc T-74/16) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se žádosti o zápis názvu na základě nařízení (EU) č. 1151/2012 - Dokumenty pocházející od Komise - Dokumenty pocházející od členského státu - Článek 4 odst. 5 nařízení č. 1049/2001 - Odepření přístupu - Povinnost uvést odůvodnění - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Výjimka týkající se ochrany soudního řízení - Rozsah, v jakém unijní orgán a unijní soud přezkoumávají důvody namítané členským státem“)
   (2018/C 112/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Latsia, Kypr) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Komise Ares(2015) 5632670 ze dne 7. prosince 2015 o zamítnutí potvrzující žádosti podané dopisem ze dne 15. září 2015, ve kterém žalobkyně na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331) žádala o zpřístupnění dokumentů týkajících se jednak žádosti CY/PDO/0005/01243 o zápis názvu „Halloumi“ jako chráněného označení původu (CHOP) v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2012, L 343, s. 1) a jednak dřívější žádosti CY/PDO/0005/00766 o zápis názvu „Halloumi“ jako CHOP.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 145, 25.4.2016.


title: Věc T-39/18: Žaloba podaná dne 25. ledna 2018 – VF v. ECB

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/38

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2018 – VF v. ECB
   (Věc T-39/18)
   (2018/C 112/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: VF (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil revidované hodnocení žalobce za rok 2016 a každoroční přezkum platů a prémií žalobce (dále jen „ASBR“) ze dne 24. května 2017, doručené žalobci téhož dne;

               —

               zrušil rozhodnutí ECB ze dne 13. září 2017, kterým byla zamítnuta jeho žádost o přezkum revidovaného hodnocení za rok 2016 a ASBR týkajících se žalobce;

               —

               zrušil rozhodnutí ECB ze dne 20. prosince 2017, které bylo doručeno žalobci dne 21. prosince 2017, jímž se zamítá jeho interní stížnost podaná proti revidovanému hodnocení za rok 2016 a ASBR týkajících se žalobce;

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 6. března 2017, kterým se zamítá změna pracovní smlouvy žalobce;

               —

               zrušil rozhodnutí ECB ze dne 4. července 2017, kterým se zamítá návrh žalobce, jímž se domáhal přezkumu rozhodnutí o zamítnutí změny jeho pracovní smlouvy;

               —

               zrušil rozhodnutí ECB ze dne 15. listopadu 2017, které bylo doručeno žalobci dne 21. listopadu 2017, o zamítnutí interní stížnosti podané žalobcem proti rozhodnutí o neprovedení změny jeho pracovní smlouvy;

               —

               uložil žalované, aby žalobci nahradila jím utrpěnou věcnou a morální újmu a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených žalobcem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce následující žalobní důvody.

               1.

               Pokud jde o rozhodnutí o neprovedení změny pracovní smlouvy:

                           —

                           Žalobní důvod vycházející z protiprávnosti postupu změny pracovní smlouvy: porušení čl. 10 písm. c) Pracovního řádu pro zaměstnance Evropské centrální banky (dále jen „pracovní řád“) a článku 2.0 pravidel pro zaměstnance a porušení hierarchie norem.

                           —

                           Žalobní důvod vycházející z protiprávnosti: článek 10 písm. c) pracovního řádu a článek 2.0 pravidel pro zaměstnance jsou v rozporu se směrnicí 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (1) o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS a bodem 6 odůvodnění rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS.

                           —

                           Rozhodnutí nezměnit pracovní smlouvu bylo přijato na základě protiprávních rozhodnutí o hodnocení a ASBR.

               2.

               Pokud jde o hodnocení:

                           —

                           Procesní pochybení a neexistence dialogu.

                           —

                           Porušení povinnosti uvést odůvodnění, porušení zásady řádné správy a náležité péče a z důvodu nedostatečných informací.

                           —

                           Zjevně nesprávná posouzení.

               3.

               Pokud jde o rozhodnutí o každoročním přezkumu platů a prémií:

                           —

                           Žalobní důvod vycházející z protiprávnosti pokynů pro každoroční přezkum platů a prémií, porušení povinnosti uvést odůvodnění a porušení zásady právní jistoty.

                           —

                           Nedostatek řádného vysvětlení stran důvodů pro udělení odměny žalobci, nedostatek transparentnosti a porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                           —

                           Zjevně nesprávné posouzení.

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1999, L 175, s. 43).


title: Věc C-718/17: Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – Evropská komise v. Maďarsko

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/19

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – Evropská komise v. Maďarsko
   (Věc C-718/17)
   (2018/C 112/25)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Tokár a G. Wils, zmocněnci)

      Žalovaný: Maďarsko

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Maďarsko nesplnilo povinnosti plynoucí z čl. 5 odst. 2 rozhodnutí Rady (EU) č. 2015/1601, když pravidelně, aspoň každé tři měsíce, neinformovalo o počtu žadatelů, kteří se mohli přemístit na jeho území, v důsledku čehož nesplnilo ani další povinnosti stanovené v čl. 5 odst. 4 až 11 téhož rozhodnutí;

               —

               uložil Maďarsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rada dvěma rozhodnutími přijatými v září 2015, konkrétně rozhodnutím (EU) č. 2015/1523 (1) a rozhodnutím (EU) č. 2015/1601 (2), zavedla předběžný a naléhavý program na přemístění, v jehož rámci měly členské státy povinnost přemístit osoby potřebující mezinárodní ochranu z území Itálie a Řecka.
   Rozhodnutí Rady ukládají členským státům povinnost nabídnout každé tři měsíce místa pro žadatele, kteří mohou být přemístěni a zajistit tak plynulý a řádný průběh přemisťování. Zatímco téměř všechny členské státy přemístily žadatele a splnily závazky přijaté v této oblasti, Maďarsko od zavedení systému nepřijalo žádné opatření.
   Komise dne 16. června 2017 zahájila proti Maďarsku řízení pro nesplnění povinnosti v souvislosti s rozhodnutím Rady (EU) č. 2015/1601.
   Jelikož odpověď Maďarska nebyla považována za uspokojivou, Komise přistoupila k dalšímu stádiu řízení pro nesplnění povinnosti a dne 26. července 2017 doručila Maďarsku odůvodněné stanovisko.
   Vzhledem k tomu, že odpověď na odůvodněné stanovisko nebyla považována za uspokojivou, rozhodla se Komise věc předložit Soudnímu dvoru za účelem určení, že Maďarsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z rozhodnutí v oblasti přemisťování.

      (1)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1523 ze dne 14. září 2015, kterým se stanoví dočasná opatření v oblasti mezinárodní ochrany ve prospěch Itálie a Řecka (Úř. věst. L 239, 2015, s. 146).

      (2)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1601 ze dne 22. září 2015, kterým se stanoví dočasná opatření v oblasti mezinárodní ochrany ve prospěch Itálie a Řecka (Úř. věst. L 248, 2015, s. 80).


title: Věc T-52/18: Žaloba podaná dne 30. ledna 2018 – Teollisuuden Voima v. Komise

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/39

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2018 – Teollisuuden Voima v. Komise
   (Věc T-52/18)
   (2018/C 112/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Teollisuuden Voima Oyj (Eurajoki, Finsko) (zástupci: M. Powell, solicitor, Y. Utzschneider a K. Struckmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2017) 3777 final ze dne 29. května 2017, kterým se spojení zahrnující koupi podniku New NP společností EDF prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem a Dohodou o EHP (Věc COMP/M.7764 – EDF/Areva reactor business) (Úř. věst. 2017, C 377, s. 5), a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí trpí zjevně nesprávným posouzením při vymezování výrobkového trhu s jadernými palivovými články

                           —

                           V důsledku těchto pochybení byl v napadeném rozhodnutí učiněn údajně nesprávný závěr, že v rámci trhu s palivovými články pro typ tlakovodních reaktorů neexistuje samostatný trh s palivovými články pro evropský typ tlakovodních reaktorů. Vzhledem k tvrzeným pochybením při vymezování trhu nebyly v napadeném rozhodnutí analyzovány účinky koupě divize jaderných reaktorů skupiny Areva Group společností EDF (dále jen „transakce“) na tomto užším výrobkovém trhu.

                           —

                           Věcné posouzení širšího trhu s palivovými články pro tlakovodní reaktory navíc trpí dalšími vadami spočívajícími v nesprávném posouzení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí trpí zjevně nesprávným posouzením při vymezování výrobkového trhu se službami v jaderném odvětví

                           —

                           V důsledku těchto pochybení byl v napadeném rozhodnutí učiněn údajně nesprávný závěr, že v rámci trhu se službami v jaderném odvětví pro stávající jaderná zařízení na výrobu páry neexistuje samostatný trh s těmito službami pro jaderná zařízení na výrobu páry evropského typu tlakovodních reaktorů. Vzhledem k tvrzeným pochybením při vymezování trhu nebyly v napadeném rozhodnutí analyzovány účinky transakce na tomto užším výrobkovém trhu.

                           —

                           Věcné posouzení širšího trhu se službami v jaderném odvětví pro stávající jaderná zařízení na výrobu páry navíc trpí dalšími vadami spočívajícími v nesprávném posouzení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí trpí zjevně nesprávným posouzením při vymezování navazujícího zeměpisného trhu s výrobou a velkoobchodním prodejem elektrické energie

         Toto nesprávné vymezení zeměpisného trhu údajně vede k nesprávnému posouzení účinků transakce.


title: Věc C-681/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. prosince 2017 – slewo // schlafen leben wohnen GmbH v. Sascha Ledowski

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. prosince 2017 – slewo // schlafen leben wohnen GmbH v. Sascha Ledowski
   (Věc C-681/17)
   (2018/C 112/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci/ Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: slewo // schlafen leben wohnen GmbH

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Sascha Ledowski

      Předběžné otázky

   Soudnímu dvoru Evropské unie se k výkladu článku 16 písm. e), jakož i – případně čl. 6 odst. 1 písm. k) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (1), předkládají podle článku 267 SFEU následující předběžné otázky:

               1.

               Je třeba článek 16 písm. e) směrnice o právech spotřebitelů vykládat v tom smyslu, že ke zboží uvedenému v tomto ustanovení, které není možné vrátit z důvodu ochrany zdraví nebo z hygienických důvodů, patří také zboží (jako například matrace), které sice může při určeném způsobu použití přijít do přímého kontaktu s lidským tělem, avšak které lze prostřednictvím vhodného vyčištění obchodníkem uvést znovu do prodeje?

               2.

               Pokud je třeba na první otázku odpovědět kladně:

                           a)

                           Jaké předpoklady musí splnit obal zboží, aby jej bylo možné považovat za uzavřený obal ve smyslu článku 16 písm. e) směrnice o právech spotřebitelů?
                           a

                           b)

                           Musí informace, kterou má obchodník poskytnout spotřebiteli podle čl. 6 odst. 1 písm. k) směrnice o právech spotřebitelů před tím, než je vázán smlouvou, upozornit spotřebitele na to, že jeho právo odstoupit od smlouvy zaniká při odstranění uzavřeného obalu a odkázat přitom konkrétně na předmět koupě (v tomto případě matraci)?

      (1)  Úř. věst. 2011, L 304, s. 64.


title: Věc C-682/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 6. prosince 2017 – ExxonMobil Production Deutschland GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 6. prosince 2017 – ExxonMobil Production Deutschland GmbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-682/17)
   (2018/C 112/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1.

               Je zařízení, které vyrábí produkt, jehož výroba nespadá do činností uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES (1) (v tomto případě výroba síry) a v němž je současně vykonávána činnost „Spalování paliv v zařízeních s celkovým jmenovitým tepelným příkonem vyšším než 20 MW“, která podléhá povinnému režimu obchodování s emisními povolenkami podle přílohy I směrnice 2003/87/ES, výrobcem elektřiny ve smyslu čl. 3 písm. u) směrnice 2003/87/ES, pokud se ve vedlejším zařízení tohoto zařízení vyrábí rovněž elektřina pro zařízení a (nepatrná) část této elektřiny je poskytována do veřejné elektrické sítě za poplatek?

               2.

               V případě, že první otázka bude zodpovězena kladně:
               Pokud je zařízení uvedené v otázce 1) výrobcem elektřiny ve smyslu čl. 3 písm. u) směrnice 2003/87/ES, může toto zařízení obdržet přidělení za teplo podle rozhodnutí Komise 2011/278/EU (2) i tehdy, pokud teplo splňuje podmínky podle čl. 3 písm. c) rozhodnutí 2011/278/EU, avšak nespadá do kategorií uvedených v čl. 10a odst. 1 třetím pododstavci, odst. 3 a 4 směrnice 2003/87/ES – teplo ze spalování odpadních plynů pro výrobu elektřiny, dálkové vytápění a vysoce účinná kombinovaná výroba tepla a elektřiny?

               3.

               Pokud s ohledem na odpověď na první dvě předběžné otázky přichází v úvahu přidělení za teplo vyráběné v zařízení žalobkyně:
               Jedná se v případě CO2, který se do atmosféry uvolňuje při zpracování zemního plynu (ve formě kyselého plynu) v tzv. Clausově procesu, při němž se CO2 , který je součástí zemního plynu, oddělí od sloučeniny, o takové emise, které ve smyslu čl. 3 písm. h) první věty rozhodnutí Komise 2011/87/EU vzniknou z procesu uvedeného v čl. 3 písm. h) bodě v)?

                           a)

                           Mohou ve smyslu čl. 3 písm. h) první věty rozhodnutí Komise 2011/278/EU vzniknout emise CO2 z postupu, při němž CO2 , který je součástí suroviny, fyzikálně oddělen z plynné směsi a uvolní se do atmosféry, aniž vznikne v rámci probíhajícího procesu další oxid uhličitý, nebo vyžaduje toto ustanovení, aby oxid uhličitý uvolněný do atmosféry vznikl poprvé teprve jako výsledek procesu?

                           b)

                           Dochází ve smyslu čl. 3 písm. H) bodu v) rozhodnutí Komise 2011/278/EU k „použití“ suroviny s obsahem uhlíku, pokud se při tzv. Clausově procesu použije při výrobě síry zemní plyn z přírodních zdrojů a přitom se do atmosféry uvolní oxid uhličitý nacházející se v zemním plynu, aniž by se oxid uhličitý vyskytující se v zemním plynu účastnil chemické reakce probíhající při tomto procesu nebo vyžaduje pojem „použití“, aby se uhlík zúčastnil probíhající chemické reakce, resp. byl dokonce pro tuto reakci nezbytný?

               4.

               Bude-li třetí otázka zodpovězena kladně: Pokud zařízení podléhající povinnému režimu obchodování s emisními povolenkami splňuje podmínky pro dílčí zařízení s referenční úrovní tepla, jakož i podmínky pro dílčí zařízení pro emise z procesů, podle jaké referenční úrovně se uskuteční přidělování bezplatných povolenek na emise? Má přednost nárok na přidělení podle referenční úrovně tepla před nárokem na přidělení podle emisí z procesů nebo má nárok na přidělení podle emisí z procesů na základě specifikace přednost před referenční úrovní tepla a referenční úrovní paliva?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. 2003, L 275, s. 32).

      (2)  Rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. 2011, L 130, s. 1).


title: Věc C-719/17: Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – Evropská komise v. Česká republika

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/19

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-719/17)
   (2018/C 112/26)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: Z. Malůšková a G. Wils, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhové žádání žalobkyně

   V žalobě, která byla podána Soudnímu dvoru dne 22. prosince 2017, Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Česká republika tím, že neoznamuje v pravidelných intervalech, a alespoň každé tři měsíce, náležitý počet žadatelů, kteří by mohli být rychle přemístěni na její území, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 2 Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1523 ze dne 14. září 2015, kterým se stanoví dočasná opatření v oblasti mezinárodní ochrany ve prospěch Itálie a Řecka a čl. 5 odst. 2 Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1601 ze dne 22. září 2015, kterým se stanoví dočasná opatření v oblasti mezinárodní ochrany ve prospěch Itálie a Řecka, a tedy ani další povinnosti týkající se relokace stanovené v čl. 5 odst. 4 až 11 obou výše uvedených rozhodnutí Rady;

               2.

               uložil České republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V září 2015 přijala Rada dočasný program naléhavých přemístění prostřednictvím dvou rozhodnutí, a to rozhodnutí (EU) 2015/1523 a rozhodnutí (EU) 2015/1601, na jejichž základě se členské státy zavázaly přemístit z Itálie a Řecka osoby s jednoznačnou potřebou mezinárodní ochrany.
   Rozhodnutí Rady stanoví povinnost členským státům nabídnout každé tři měsíce dostupná místa k přemístění, aby byl zajištěn rychlý a řádný postup přemístění. Zatímco téměř všechny státy provedly přemístění a přijaly v dané oblasti závazky, Česká republika od srpna 2016 neprovedla žádné přemístění a již více než rok ani nenabídla žádná nová místa.
   Dne 15. června 2017 zahájila Komise proti České republice řízení o porušení Smlouvy.
   Odpověď tohoto členského státu nebyla shledána dostatečnou, a proto Komise rozhodla přistoupit k dalšímu kroku v řízení o porušení Smlouvy, kterým bylo vydání odůvodněného stanoviska dne 26. července 2017.
   Odpověď na něj nebyla shledána dostatečnou, a proto Komise rozhodla o podání žaloby proti České republice k Soudnímu dvoru Evropské unie pro nesplnění povinností týkajících se přemístění.


title: Věc C-263/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. února 2018 – Schenker Ltd v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 101 SFEU — Stanovení cen — Služby mezinárodní letecké dopravy — Cenová dohoda ovlivňující konečnou cenu služeb“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/3

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. února 2018 – Schenker Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-263/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 101 SFEU - Stanovení cen - Služby mezinárodní letecké dopravy - Cenová dohoda ovlivňující konečnou cenu služeb“)
   (2018/C 112/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schenker Ltd (zástupci: F. Montag a M. Eisenbarth, Rechtsanwälte, F. Hoseinian, advokat)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Dawes, H. Leupold a G. Meessen, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost Schenker Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C, 243, 4.7.2016.


title: Věc T-53/18: Žaloba podaná dne 31. ledna 2018 – Německo v. Komise

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/40

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2018 – Německo v. Komise
   (Věc T-53/18)
   (2018/C 112/51)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci a M. Winkelmüller, F. van Schewick a M. Kottmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1995 ze dne 6. listopadu 2017 o zachování odkazu na harmonizovanou normu EN 13341:2005 + A1:2011 o termoplastických stabilních nádržích pro nadzemní skladování topných olejů pro domácnosti, petroleje a motorové nafty v Úředním věstníku Evropské unie podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 (Úř. věst. 2017, L 288, s. 36),

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1996 ze dne 6. listopadu 2017 o zachování odkazu na harmonizovanou normu EN 12285-2:2005 o dílensky vyráběných ocelových nádržích v Úředním věstníku Evropské unie podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 (Úř. věst. 2017, L 288, s. 39), a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                           —

                           V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují povinnost uvést odůvodnění stanovenou v čl. 296 odst. 2 SFEU. V napadených rozhodnutích nebylo uvedeno vyjádření k zásadní otázce podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. č. 305/2011 (1), zda dotčené harmonizované normy splňují požadavky stanovené v příslušném mandátu a zda lze prostřednictvím norem zajistit dodržení základních požadavků na stavby. Žalobkyně ani soud tudíž nemohou posoudit, na jakých zásadních skutkových a právních úvahách Komise svá rozhodnutí založila.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení hmotněprávních ustanovení nařízení (EU) č. 305/2011

                           —

                           Zaprvé, napadená rozhodnutí porušují čl. 17 odst. 5 první a druhý pododstavec nařízení (EU) č. 305/2011. V rozporu s uvedenými ustanoveními žalovaná nezkoumala, do jaké míry se dotčené harmonizované normy shodují s požadavky stanovenými v příslušném mandátu. Žalovaná tudíž nerespektovala, že ve skutečnosti nejsou tyto požadavky splněny.

                           —

                           Zadruhé, napadená rozhodnutí porušují čl. 18 odst. 2 ve spojení s čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i čl. 17 odst. 3 první pododstavec nařízení (EU) č. 305/2011. Žalovaná přehlédla, že normy týkající se postupu neobsahují postupy a kritéria pro zhodnocení vlastností ve vztahu k základním charakteristikám, jež se týkají mechanické odolnosti a stability, jakož i pevnosti v tahu a zátěžové odolnosti nádrží, které se podle oblasti působnosti norem mohou používat neomezeně i v oblastech s rizikem zemětřesení a povodní, a tím jsou, pokud jde o tři základní charakteristiky stavebních výrobků, neúplné, čímž je ohroženo dodržování základních požadavků na stavby.

                           —

                           Zatřetí se žalovaná dopustila nesprávného posouzení, když v rozporu s čl. 18 odst. 2 nařízení (EU) č. 305/2011 odmítla jakožto nepřípustný návrh žalobkyně zveřejnit odkaz příslušnou harmonizovanou normu s omezením.

                           —

                           Konečně se žalovaná přijetím napadených rozhodnutí dopustila dalšího nesprávného posouzení, když odmítla návrh žalobkyně, která se domáhala podpůrně vyškrtnutí odkazu na dotčené normy z Úředního věstníku Evropské unie, přičemž toto odmítnutí bylo podle Komise odůvodněno existující možností členských států stanovit omezení či zákaz.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 ze dne 9. března 2011, kterým se stanoví harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh a kterým se zrušuje směrnice Rady 89/106/EHS (Úř. věst. 2011, L 88, s. 5).


title: Věc T-118/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. února 2018 – Institute for Direct Democracy in Europe v. Parlament „Institucionální právo — Evropský parlament — Rozhodnutí o poskytnutí grantu politické nadaci za rok 2017 a o předběžném financování do výše 33 % maximální částky grantu a povinnost zřídit bankovní záruku na předběžné financování — Žaloba na neplatnost — Napadnutelný akt — Přípustnost — Povinnost jednat nestranně — Právo na obhajobu — Finanční nařízení — Prováděcí pravidla k finančnímu nařízení — Nařízení (ES) č. 2004/2003 — Proporcionalita“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. února 2018 – Institute for Direct Democracy in Europe v. Parlament
   (Věc T-118/17) (1)

   („Institucionální právo - Evropský parlament - Rozhodnutí o poskytnutí grantu politické nadaci za rok 2017 a o předběžném financování do výše 33 % maximální částky grantu a povinnost zřídit bankovní záruku na předběžné financování - Žaloba na neplatnost - Napadnutelný akt - Přípustnost - Povinnost jednat nestranně - Právo na obhajobu - Finanční nařízení - Prováděcí pravidla k finančnímu nařízení - Nařízení (ES) č. 2004/2003 - Proporcionalita“)
   (2018/C 112/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) (Brusel, Belgie) (zástupci: E. Plasschaert a É. Montens, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: C. Burgos a S. Alves, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu FINS-2017-28 ze dne 12. prosince 2016 o poskytnutí grantu žalobci, a to v rozsahu, v němž se tímto rozhodnutím pozastavuje vyplacení uvedeného grantu za období roku 2017 a předběžné financování se omezuje na 33 % maximální částky grantu s výhradou zřízení bankovní záruky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


title: Věc T-58/18: Žaloba podaná dne 2. února 2018 – Mahr v. EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat)

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/41

         Žaloba podaná dne 2. února 2018 – Mahr v. EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat)
   (Věc T-58/18)
   (2018/C 112/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ramona Mahr (Vídeň, Rakousko) (zástupce: T. Rohracher, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Especialidades Vira, SL (Martorell, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Xocolat“ – Přihláška č. 14 335 574

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. listopadu 2017, ve věci R 541/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-688/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 8. prosince 2017 – Bayer Pharma AG v. Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt. a Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 8. prosince 2017 – Bayer Pharma AG v. Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt. a Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.
   (Věc C-688/17)
   (2018/C 112/16)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastnice původního řízení

         Žalobkyně
      : Bayer Pharma AG x

         Žalované:
       Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt. Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

      Předběžné otázky

               1)

               Má se výraz „poskytnout […] přiměřenou náhradu“ uvedený v čl. 9 odst. 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví vykládat v tom smyslu, že členské státy by měly stanovit hmotněprávní normy týkající se odpovědnosti stran, jakož i výši a způsob náhrady škody, podle nichž soudy členských států mohou žalobci nařídit, aby poskytl žalovanému náhradu škody způsobenou předběžným opatřením, které později soud zrušil nebo pozbylo účinků z důvodu řízení či opomenutí řízení ze strany žalobce, nebo v případech, kdy soud později zjistil, že k porušení či ohrožení práva duševního vlastnictví vůbec nedošlo?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku, brání čl. 9 odst. 7 směrnice v rozporu právní úpravě členského státu, podle které na náhradu škody uvedenou v daném ustanovení směrnice vztahují všeobecné právní předpisy členského státu týkající se občanskoprávní odpovědnosti a náhrady škody, podle kterých soud nemůže žalobci nařídit nahradit škodu způsobenou předběžným opatřením, které se později ukázalo jako neopodstatněné z důvodu neplatnosti patentu a k níž došlo, protože žalovaný nekonal tak, jak by se od něho dalo obecně očekávat v dané situaci, pokud žalobce při podání žádosti o předběžné opatření jednal tak, jak by se od něj v dané situaci dalo obecně očekávat?

      (1)  Úř. věst. L 157, 2004, s. 45; Zvl. vyd. 17/002, s. 32.


title: Věc C-264/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. února 2018 – Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 101 SFEU — Stanovení cen — Služby mezinárodní letecké dopravy — Cenová dohoda ovlivňující konečnou cenu služeb“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/4

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. února 2018 – Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-264/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 101 SFEU - Stanovení cen - Služby mezinárodní letecké dopravy - Cenová dohoda ovlivňující konečnou cenu služeb“)
   (2018/C 112/05)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd (zástupci: F. Montag a M. Eisenbarth, Rechtsanwälte), F. Hoseinian, advokat)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Dawes, H. Leupold a G. Meessen, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc T-59/18: Žaloba podaná dne 5. února 2018 – Endoceutics v. EUIPO – Merck (FEMIVIA)

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/42

         Žaloba podaná dne 5. února 2018 – Endoceutics v. EUIPO – Merck (FEMIVIA)
   (Věc T-59/18)
   (2018/C 112/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Endoceutics, Inc. (Quebec, Quebec, Kanada) (zástupce: M. Wahlin, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Merck KGaA (Darmstadt, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „FEMIVIA“ – Přihláška č. 13 148 986

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2017 ve věci R 280/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před EUIPO i před Tribunálem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001.


title: Věc C-690/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. prosince 2017 – ÖKO-Test Verlag GmbH v. Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. prosince 2017 – ÖKO-Test Verlag GmbH v. Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG
   (Věc C-690/17)
   (2018/C 112/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ÖKO-Test Verlag GmbH

      Žalovaná: Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

      Předběžné otázky

               1)

               Je protiprávní užívání individuální ochranné známky podle čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství (1), čl. 9 odst. 2 písm. b) nařízení o ochranné známce EU (2) nebo čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice o ochranných známkách (3), pokud

                           —

                           je individuální ochranná známka umístěna na zboží, ve vztahu k němuž není ochranná známka chráněna,

                           —

                           umístění individuální ochranné známky třetí osobou je veřejností vnímáno jako tzv. logo testu, tedy tak, že výrobek vyrobený a uvedený na trh třetí osobou, která není pod kontrolou majitele ochranné známky, byl majitelem ochranné známky v souvislosti s některými svými charakteristikami testován a tento mu následně udělil určité hodnocení uvedené na logu,

                           —

                           a individuální ochranná známka je zapsána mimo jiné pro „informování spotřebitelů a poradenství při výběru zboží a služeb, zejména prostřednictvím testování a zkoušek, jakož i prostřednictvím hodnocení kvality“?

               2)

               V případě, že Soudní dvůr zodpoví otázku 1. kladně:
               Jedná se o porušení podle čl. 9 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství, čl. 9 odst. 2 písm. c) nařízení o ochranné známce EU nebo čl. 5 odst. 2 směrnice o ochranných známkách, pokud

                           —

                           je individuální ochranná známka známá pouze jako v první otázce popsané logo testu, a

                           —

                           individuální ochranná známka je jako logo testu užívána třetí stranou?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. 2017, L 154, s. 1).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 2008, L 299, s. 25).


title: Věc C-25/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okražen sad Blagoevgrad (Bulharsko) dne 16. ledna 2018 – Bryan Andrew Ker v. Pavlo Postnov a Natalia Postnova

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okražen sad Blagoevgrad (Bulharsko) dne 16. ledna 2018 – Bryan Andrew Ker v. Pavlo Postnov a Natalia Postnova
   (Věc C-25/18)
   (2018/C 112/28)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Okražen sad Blagoevgrad

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatel: Bryan Andrew Ker

      Odpůrci: Pavlo Postnov a Natalia Postnova

      Předběžné otázky

               1.

               Představují rozhodnutí společenství bez právní osobnosti, která vznikají ze zákona na základě vlastnictví určitého práva, která jsou přijata většinou jejich členů, ale zavazují všechny, i ty, kdož pro ně nehlasovali, z hlediska určení mezinárodní příslušnosti podle čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1215/2012 (1) základ „smluvní povinnosti“?

               2.

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Mají se na taková rozhodnutí použít pravidla o určení rozhodného práva pro smluvní vztahy obsažená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 (2) ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I)?

               3.

               V případě záporné odpovědi na první a druhou otázku: Mají se na taková rozhodnutí použít pravidla obsažená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 (3) ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) a o který z mimosmluvních důvodů vzniku nároku uvedených v tomto nařízení se zde jedná?

               4.

               V případě kladné odpovědi na první nebo druhou otázku: Mají se rozhodnutí společenství bez právní osobnosti o výdajích na údržbu budovy posoudit jako „smlouva o poskytování služeb“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I), nebo jako smlouva o „věcném právu“ nebo „nájmu“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2012, L 351, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (Úř. věst. 2008, L 177, s. 6).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) (Úř. věst. 2007, L 199, s. 40).


title: Věc C-691/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 11. prosince 2017 – PORR Építési Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 11. prosince 2017 – PORR Építési Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Věc C-691/17)
   (2018/C 112/18)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: PORR Építési Kft.

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být ustanovení směrnice 2006/112/ES (1), konkrétně zásady proporcionality, daňové neutrality a efektivity, vykládána v tom smyslu, že brání takové praxi vnitrostátního daňového orgánu, v rámci které tento orgán, aniž došlo k daňovému podvodu, odepírá při vyměřování daně nárok na odpočet, který lze uplatňovat na základě faktury na DPH vystavené podle obecného režimu zdanění, neboť má za to, že správně měla být faktura za dané plnění vystavena podle režimu přenesení daňové povinnosti, přičemž před odepřením nároku na odpočet nebylo zjišťováno,

                           —

                           zda vystavitel faktury může příjemci faktury vrátit nesprávně zaplacenou částku DPH, ani

                           —

                           zda vystavitel faktury může v souladu s právem (v mezích vnitrostátního právního rámce) fakturu opravit a odstranit v ní nesrovnalosti, a tím u daňového orgánu dosáhnout vrácení daně, kterou nesprávně odvedl?

               2)

               Musí být ustanovení směrnice 2006/112/ES, konkrétně zásady proporcionality, daňové neutrality a efektivity, vykládána v tom smyslu, že brání takové praxi vnitrostátního daňového orgánu, v rámci které tento orgán při vyměřování daně odepírá nárok na odpočet, který lze uplatnit na základě faktury na DPH vystavené podle obecného režimu zdanění, neboť má za to, že správně měla být faktura za dané plnění vystavena podle režimu přenesení daňové povinnosti a že pro případ vyměřování daně není stanovena povinnost vrátit příjemci faktury nesprávně zaplacenou daň, přestože vystavitel faktury odvedl částku DPH z faktur do státního rozpočtu?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc T-67/18: Žaloba podaná dne 5. února 2018 – Probelte v. Komise

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/42

         Žaloba podaná dne 5. února 2018 – Probelte v. Komise
   (Věc T-67/18)
   (2018/C 112/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Probelte, SA (Murcia, Španělsko) (zástupce: C. Mereu a S. Saez Moreno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               konstatoval, že je žaloba přípustná a opodstatněná;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2065 ze dne 13. listopadu 2017, kterým se potvrzují podmínky schválení účinné látky 8-hydroxychinolin stanovené v prováděcím nařízení (EU) č. 540/2011 a mění prováděcí nařízení (EU) 2015/408, pokud jde o zařazení účinné látky 8-hydroxychinolin na seznam látek, které se mají nahradit (1) („sporné rozhodnutí“); a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila právo žalobkyně na obhajobu a její legitimní očekávání, když přijala sporné rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o změnu podmínek pro schválení látky 8-hydroxychinolin a zařadila tuto látku na seznam látek, které se mají nahradit.
   Žalobkyně se konkrétně domáhá zrušení sporného rozhodnutí na základě následujících důvodů:

               1.

               Zamítnutí žádosti žalobkyně o změnu podmínek pro schválení látky 8-hydroxychinolin v souladu s prováděcím nařízením (EU) č. 540/2011 (2).

                           —

                           Právo na obhajobu: žalovaná neprovedla peer review v souvislosti s novými daty, která mohla žalobkyně na základě výslovného povolení předložit v řízení týkajícím se úpravy látky 8-hydroxychinolin podle nařízení 1107/2009 (3). Upřela tak žalobkyni právo na řádné a účinné vyjádření jejího stanoviska. Žalovaná také zařadila látku 8-hydroxychinolin na seznam látek, které se mají nahradit, aniž řádně zvážila nova data z testů provedených žalobkyní.

                           —

                           Legitimní očekávání: žalovaná neprovedla peer review v souvislosti s novými daty, která mohla žalobkyně na základě výslovného povolení předložit v řízení týkajícím se úpravy látky 8-hydroxychinolin podle nařízení 1107/2009, ačkoli žalobkyni výslovně informovala o tom, že tak učiní. Porušila tak legitimní očekávání žalobkyně, že budou její nová data podrobena peer review ve všech členských státech.

                           —

                           Zjevně nesprávné posouzení: z vědeckého hlediska bylo zřejmé, že dat nebylo dostatečné množství, takže nová data předložená žalobkyní by pomohla překlenout mezeru v klasifikaci. Žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož nezohlednila stávající vědecké a technické poznatky o látce 8-hydroxychinolin.

               2.

               Změna prováděcího nařízení (EU) 2015/408 (4), pokud jde o zahrnutí látky na seznam látek, které mají být nahrazeny.

                           —

                           Právo na obhajobu/legitimní očekávání/zjevně nesprávné posouzení: nesplnění a neuplatnění požadavků pro zahrnutí látky na seznam látek, které mají být nahrazeny, pokud jde o bod 4 Přílohy II nařízení: žalovaná neposoudila expozici za účelem určení, zda by se na látku mohla uplatnit výjimka podle bodu 4 Přílohy II. Porušila tak použitelná ustanovení nařízení 1107/2009, právo žalobkyně na obhajobu a její legitimní očekávání Žalovaná se tak dopustila zjevně nesprávného posouzení.

      (1)  Úř. věst. 2017, L 295, s. 40.

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 ze dne 25. května 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009, pokud jde o seznam schválených účinných látek (Úř. věst. 2011, L 153, s. 1).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, 24.11.2009, s. 1).

      (4)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/408 ze dne 11. března 2015 o provádění čl. 80 odst. 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o sestavení seznamu látek, které se mají nahradit (Úř. věst. 2015, L 67, s. 18).


title: Věc C-271/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. února 2018 – Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 101 odst. 1 SFEU — Stanovení cen — Mezinárodní letecké spediční služby — Dohoda o cenách s dopadem na konečnou cenu služeb“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/4

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. února 2018 – Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-271/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 101 odst. 1 SFEU - Stanovení cen - Mezinárodní letecké spediční služby - Dohoda o cenách s dopadem na konečnou cenu služeb“)
   (2018/C 112/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd (zástupci: S. Mobley, A. Stratakis a A. Gamble, solicitors)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, G. Meessen a P.J.O. Van Nuffel, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG a Panalpina China Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc T-68/18: Žaloba podaná dne 7. února 2018 – Fränkischer Weinbauverband v. EUIPO (Tvar láhve)

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/44

         Žaloba podaná dne 7. února 2018 – Fränkischer Weinbauverband v. EUIPO (Tvar láhve)
   (Věc T-68/18)
   (2018/C 112/55)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fränkischer Weinbauverband eV. (Würzburg, Německo) (zástupci: L. Petri a M. Gilch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské (Tvar láhve) – Přihláška č. 15 431 281

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. prosince 2017, ve věci R 413/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-33/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Liège (Belgie) dne 18. ledna 2018 – V v. Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Liège (Belgie) dne 18. ledna 2018 – V v. Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL
   (Věc C-33/18)
   (2018/C 112/29)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobce a odvolatel: V

      Odpůrci: Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat článek 87 odst. 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (1) tak, že má-li osoba, která před 1. květnem 2010 začala vykonávat závislou činnost v Lucemburském velkovévodství a samostatně výdělečnou činnost v Belgii, podléhat právním předpisům podle nařízení č. 883/2004, musí o to výslovně požádat, ačkoliv před 1. květnem 2010 nespadala do belgického systému sociálního zabezpečení a belgické právní předpisy o sociálním zabezpečení pro osoby samostatně výdělečné činné vůči ní byly uplatněny pouze zpětně až poté, co uplynula lhůta tří měsíců s počátkem 1. května 2010?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, má žádost uvedená v článku 87 odst. 8 nařízení č. 883/2004, jež byla podaná způsobem popsaným výše, za následek, že právní předpisy státu příslušného podle nařízení č. 883/2004 se použijí zpětně ke dni 1. května 2010?

      (1)  Úř. věst. L 166, s. 1.


title: Věc C-697/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. prosince 2017 – Telecom Italia SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. prosince 2017 – Telecom Italia SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)
   (Věc C-697/17)
   (2018/C 112/19)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Telecom Italia SpA

      Odpůrci: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 28 odst. 2 první věta směrnice 2014/24/EU (1) vykládán v tom smyslu, že stanoví úplnou právní a hospodářskou totožnost mezi předběžně vybranými subjekty a subjekty, které podávají nabídku, v rámci užšího řízení a musí být konkrétně toto ustanovení vykládáno tak, že brání dohodě uzavřené mezi holdingovými společnostmi, které kontrolují dva předběžně vybrané subjekty v době mezi předběžným výběrem a podáváním nabídek, pokud: a) předmětem a účinkem (mimo jiné) této dohody je fúze sloučením jednoho předběžně vybraného podniku s jiným předběžně vybraným podnikem (operace mimoto povolená Evropskou komisí); b) účinky fúze nastaly po podání nabídky nástupnické společnosti (důvod, proč se v době podání nabídky její složení nezměnilo v porovnání se složením existujícím v době předběžného výběru); c) zanikající podnik (jehož složení nebylo změněno k poslednímu dni pro podání nabídek) se nicméně rozhodl nezúčastnit se užšího řízení, pravděpodobně v souladu se smluvními podmínkami stanovenými v dohodě uzavřené mezi holdingovými společnostmi?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).


title: Věc T-69/18: Žaloba podaná dne 5. února 2018 – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe a CarePool Hannover v. Komise

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/44

         Žaloba podaná dne 5. února 2018 – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe a CarePool Hannover v. Komise
   (Věc T-69/18)
   (2018/C 112/56)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Verband Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverband Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV (Hannover, Německo) a CarePool Hannover GmbH (Hannover) (zástupce: T. Unger, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2017) 7686 final ze dne 23. listopadu 2017 o režimu podpor SA.42268 (2017/E) – Německo, Státní podpory podporující úkoly sociální pomoci a SA.42877 (2017/E) – Německo, CarePool Hannover GmbH, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z porušení procesních práv
               Porušení podstatných formálních náležitostí, tak jak jsou uvedeny v čl. 263 druhém pododstavci SFEU, plyne ze skutečnosti, že žalovaná se navzdory značným obtížím při vyhodnocování skutkové a právní situace rozhodla nezahájit přezkumné řízení. Přitom zejména délka řízení, jakož i kvalita odůvodnění žalované a její postoj během sporného postupu kontroly státních podpor potvrzují reálnost těchto značných obtíží při posuzování toho, zda bylo třeba zahájit formální vyšetřovací řízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 296 druhém pododstavci SFEU
               Další porušení podstatných formálních náležitostí plyne z toho, že napadené rozhodnutí je nedostatečně odůvodněno a nesplňuje tedy požadavky čl. 296 druhého pododstavce SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení článků 107 a násl. SFEU
               Mimoto došlo k porušení článků 107 a násl. SFEU, jelikož žalovaná chybně vycházela ze zásady, že se jedná o již existující opatření. Sporné podpory jsou novými opatřeními splňujícími kritéria podpor.


title: Věc T-759/16: Usnesení Tribunálu ze dne 23. ledna 2018 – Campailla v. Evropská unie „Žaloba na náhradu škody — Institucionální právo — Odpovědnost Evropské unie — Rozhodnutí Tribunálu a Soudního dvora — Žaloba odmítnutá Tribunálem jako nepřípustná — Kasační opravný prostředek odmítnutý jako nepřípustný z důvodu absence zastoupení — Zjevně nepřípustná žaloba“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. ledna 2018 – Campailla v. Evropská unie
   (Věc T-759/16) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Institucionální právo - Odpovědnost Evropské unie - Rozhodnutí Tribunálu a Soudního dvora - Žaloba odmítnutá Tribunálem jako nepřípustná - Kasační opravný prostředek odmítnutý jako nepřípustný z důvodu absence zastoupení - Zjevně nepřípustná žaloba“)
   (2018/C 112/40)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Massimo Campailla (Holtz, Lucembursko) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaná: Evropská unie zastoupená Soudním dvorem Evropské unie (zástupci: původně J. Inghelram a L. Tonini Alabiso, poté J. Inghelram a V. Hanley-Emilsson, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody údajně vzniklé žalobci z důvodu usnesení ze dne 6. října 2011, Campailla v. Komise (C-265/11 P, nezveřejněné, EU:C:2011:644).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Massimo Campailla ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou unií zastoupenou Soudním dvorem Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 78, 13.3.2017.


title: Věc C-43/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 24. ledna 2018 – Compagnie d'entreprises CFE SA v. Région de Bruxelles-Capitale

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 24. ledna 2018 – Compagnie d'entreprises CFE SA v. Région de Bruxelles-Capitale
   (Věc C-43/18)
   (2018/C 112/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Compagnie d'entreprises CFE SA

      Žalovaný: Région de Bruxelles-Capitale

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje vyhláška – kterou orgán členského státu vyhlašuje zvláštní oblast ochrany podle směrnice 92/43/EHS (1) ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, a která obsahuje cíle ochrany a obecná preventivní opatření, jež mají povahu právních předpisů – plán nebo program ve smyslu směrnice 2001/42/ES (2) o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí?

               2)

               Konkrétněji, vztahuje se na takovou vyhlášku čl. 3 odst. 4 jakožto na plán nebo program, který stanoví rámec pro budoucí schvalování záměrů, takže členské státy jsou v souladu s odst. 5 povinny určit, zda může mít vyhláška významný vliv na životní prostředí?

               3)

               Musí být článek 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42/ES o posuzování vlivů některých [plánů a programů] na životní prostředí vykládán v tom smyslu, že tatáž vyhláška o vyhlášení zvláštní oblasti ochrany je vyloučena z působnosti čl. 3 odst. 4 této směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 206, s. 7.

      (2)  Úř. věst. L 197, s. 30.


title: Věc C-625/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 3. listopadu 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 3. listopadu 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG
   (Věc C-625/17)
   (2018/C 112/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

      Odpůrce: Finanzamt Feldkirch

      Předběžná otázka

   Je právní úprava, která stanoví poplatek z bilanční sumy úvěrových institucí, v rozporu s volným pohybem služeb podle článku 56 a násl. SFEU nebo s volným pohybem kapitálu a plateb podle článku 63 SFEU, je-li od úvěrové instituce se sídlem v Rakousku požadováno zaplacení poplatku za bankovní obchody s klienty v ostatních státech Evropské unie, zatímco v případě úvěrové instituce se sídlem v Rakousku, která takovéto obchody provádí jako vedoucí skupiny úvěrových institucí prostřednictvím úvěrové instituce, která je součástí skupiny, má sídlo v jiném státě Evropské unie, a jejíž bilance musí být z důvodu členství ve skupině konsolidována s bilancí úvěrové instituce, která působí jako vedoucí skupiny, to neplatí, protože tento poplatek je nutno zaplatit z nekonsolidované (nezahrnuté do koncernové účetní závěrky) bilanční sumy?


title: Věc C-702/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 14. prosince 2017 – Unareti SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico a další

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 14. prosince 2017 – Unareti SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico a další
   (Věc C-702/17)
   (2018/C 112/20)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Unareti SpA

      Odpůrci: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico – Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie, Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

      Předběžná otázka

   Brání uvedené zásady a právní předpisy výše uvedené vnitrostátní právní úpravě, která stanoví zpětné uplatnění kritérií pro určení výše náhrad, které se mají zaplatit bývalým koncesionářům, což má dopad na dřívější smluvní vztahy, nebo je takové uplatnění i s ohledem na zásadu proporcionality odůvodněné nutností ochrany jiných veřejných zájmů evropského významu souvisejících s potřebou umožnit vyšší úroveň ochrany konkurenční struktury referenčního trhu, spolu s větší ochranou uživatelů služeb, kteří by mohli nepřímo snášet účinky případného zvýšení částek, které se mají zaplatit bývalým koncesionářům?


title: Věc T-265/17: Usnesení Tribunálu ze dne 1. února 2018 – ExpressVPN v. EUIPO (EXPRESSVPN) „Ochranná známka Evropské unie — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Obrazová ochranná známka EXPRESSVPN — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Návrh na změnu rozhodnutí — Jediný bod návrhových žádání — Nepřípustnost“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. února 2018 – ExpressVPN v. EUIPO (EXPRESSVPN)
   (Věc T-265/17) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka EXPRESSVPN - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Návrh na změnu rozhodnutí - Jediný bod návrhových žádání - Nepřípustnost“)
   (2018/C 112/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ExpressVPN Ltd (Glen Vine, Ostrov Man) (zástupce: A. Muir Wood, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. února 2017 (věc R 1352/2016-5) týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie č. 1265562 vztahujícího se k obrazové ochranné známce EXPRESSVPN.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnosti ExpressVPN Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 202, 26.6.2017.


title: Věc C-51/18: Žaloba podaná dne 29. ledna 2018 – Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/25

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2018 – Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-51/18)
   (2018/C 112/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: N. Gossement a B.-R. Killmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               rozhodl, že Rakouská republika tím, že na odměnu získanou autorem originálu uměleckého díla v rámci uplatnění práva na opětný prodej uplatňuje daň z přidané hodnoty, nesplnila povinnosti, které jí plynou z článku 2 směrnice o DPH,

               —

               uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně následující žalobní důvody:
   Rakousko podrobuje dani z přidané hodnoty odměnu získanou autorem originálu výtvarného dílo nebo plastiky při jeho prodeji v rámci práva na opětný prodej zavedeného v Rakousku v rámci provádění směrnice 2001/84 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla (1). Tím Rakousko porušuje článek 2 směrnice o DPH.
   V rámci práva na opětný prodej nevzniká žádný vztah založený na výměně služeb mezi autorem a stranou povinnou k platbě. Podíl z výtěžku, který má být uhrazen autorovi v souvislosti s právem na opětný prodej, je stanoven zákonem a je koncipován tak, že prodejce – nebo jakákoliv jiná osoba, která je stranou prodeje – je povinen autorovi zaplatit odměnu, aniž by mu však tento poskytl jakékoliv plnění. To totiž autor uskutečnil již před dalším prodejem, když poprvé umístil svůj originál uměleckého díla na trh.
   Odměna plynoucí z práva na opětný prodej, na niž má autor nárok, není protihodnotou jakéhokoliv plnění autora, ale je odvozena pouze z ceny dalšího prodeje, na jejíž výši nemá autor žádný vliv. Na odměnu má autor nárok, aniž by musel, by dokonce mohl, poskytnout nějaké plnění, ať již ve formě povinnosti konat, nebo zdržet se konání. Na základě toho odměna z titulu práva na opětný prodej nepředstavuje platbu za dodání zboží nebo poskytnutí služby ve smyslu článku 2 směrnice o DPH.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla (Úř. věst. 2001, L 272, s. 32).


title: Věc T-14/18: Žaloba podaná dne 16. ledna 2018 – Řecko v. Komise

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/32

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2018 – Řecko v. Komise
   (Věc T-14/18)
   (2018/C 112/42)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou a E. Chroni)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž z financování Evropskou unií vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou na podpory na plochu za rok žádosti 2014 a odpovídající 5 % celkové výše výdajů vynaložených na podpory týkající se pastvin v hrubé výši 18 583 893,42 eur (čistá částka 12 482 555,68 eur);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložené Řeckou republikou.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že sporná finanční oprava ve výši 5 % pro podpory na plochu týkající se pastvin byla uložena bezdůvodně, na základě nesprávného posouzení a v rozporu se zásadou proporcionality.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení ustanovení čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 a čl. 52 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013, ve spojení s ustanoveními čl. 12 odst. 1 až 6 a článku 8 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 ze dne 11. března 2014, jakož i porušení pokynů obsažených v dokumentech Komise VI533097 a C(2015) 3675 final ze dne 8. června 2015. Řecká republika mimoto uplatňuje neodůvodněné zdvojení oprav z téhož důvodu, jakož i porušení zásady proporcionality.


title: Věc C-709/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2017 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 10. října 2017 ve věci T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd v. Evropská komise

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2017 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 10. října 2017 ve věci T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-709/17 P)
   (2018/C 112/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, A. Demeneix, M. França, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd, European Bicycle Manufacturers Association

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2017 ve věci T-435/15 Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd v. Komise, zamítl žalobu podanou v prvním stupni a uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení;
               nebo alternativně

               —

               vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí; určil, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek podaný Komisí se týká rozsudku Tribunálu ze dne 10. října 2017 ve věci T-435/15. Tímto rozsudkem Tribunál v rozsahu, v němž se týkalo Kolachi Raj, zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/776 (1) ze dne 18. května 2015, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (EU) č. 502/2013 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Kambodži, Pákistánu a Filipín, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Kambodži, Pákistánu a Filipín.
   Komise na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí jeden důvod kasačního opravného prostředku.
   Komise má za to, že Tribunál nesprávně vyložil čl. 13 odst. 2 písm. b) základního antidumpingového nařízení. Zaprvé Tribunál v napadeném rozsudku podle názoru Komise nesprávně dovodil pravidla původu při výkladu pojmu „pocházející ze“ použitého v čl. 13 odst. 2 písm. b) tohoto základního nařízení. Zadruhé Tribunál nesprávně omezil druh důkazů, které Komise může použít, aby prokázala, že části pocházejí „ze“ země zatížené antidumpingovými opatřeními. Komise tvrdí, že výklad přijatý Tribunálem není v souladu s textem, kontextem a účelem článku 13 základního nařízení, ani s judikaturou Soudního dvora týkající se opatření proti obcházení.

      (1)  Úř. věst. 2015, L 122, s. 4.