title: Věc T-632/14: Žaloba podaná dne 25. srpna 2014 – Intercon v. Komise

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/16

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2014 – Intercon v. Komise
   (Věc T-632/14)
   2014/C 380/22
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Intercon Sp. z o.o. (Łódź, Polsko) (zástupce: B. Eger, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že Komise tím, že nařídila vrácení částky 2 58  479,21 eura, porušila ustanovení dohody o poskytnutí finančního příspěvku č. ARTreat – 224297 v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum (7. RP),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod:

                           —

                           překročení rozsahu přezkoumání provedeným auditem, a následně nepřípustné použití výsledků zkoumání.

               2.

               Druhý žalobní důvod:

                           —

                           nezohlednění formuláře C podepsaného příjemcem, ačkoli si Komise jeho předložení vyžádala, jakož i nezohlednění důkazu spočívajícího v prohlášení zaměstnance, že pořízení dokumentů od koordinátora konsorcia není možné.

               3.

               Třetí žalobní důvod:

                           —

                           nezohlednění nových stanovisek a vyjádření s odkazem na bod II.22.5. přílohy dohody, ačkoli si Komise jejich předložení od příjemce vyžádala a stanovila na to lhůtu.


title: Věc T-471/15: Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/37

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada
   (Věc T-471/15)
   (2015/C 337/41)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobkyně za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí (SZBP) 2015/837 ze dne 28. května 2015 a následné akty k provedení tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně tři žalobní důvody, které jsou v podstatě shodné nebo podobné jako žalobní důvody uvedené v rámci věci T-432/11, Makhlouf v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. C 290, s. 13.


title: Věc T-601/11: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2011 — Dansk Automat Brancheforening v. Komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/63

      Žaloba podaná dne 30. listopadu 2011 — Dansk Automat Brancheforening v. Komise
      (Věc T-601/11)
      (2012/C 25/121)
      Jednací jazyk: dánština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dansk Automat Brancheforening (Fredericia, Dánsko) (zástupci: K. Dyekjær, T. Høg a J. Flodgaard)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 20. září 2011 ve věci C 35/2010 (ex N 302/2010) o opatřeních ve formě daně z hazardních her poskytovaných on-line, kterou Dánsko zamýšlí zavést prostřednictvím zákona o dani z hazardních her,

                  —

                  určil, že článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 20. září 2011 ve věci C 35/2010 (ex N 302/2010) o opatřeních ve formě daně z hazardních her poskytovaných on-line, kterou Dánsko zamýšlí zavést prostřednictvím zákona o dani z hazardních her, je neplatný v rozsahu, v němž stanoví, že je toto opatření slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1)

                  První žalobní důvod vychází z toho, že je napadené rozhodnutí nedostatečně odůvodněné v rozsahu, v němž argumenty uplatněné na podporu toho, že předmětné opatření, které stanovuje nižší sazbu daně z hazardních her poskytovaných on-line, než je sazba daně z hazardních her poskytovaných prostřednictvím zařízení umístěných v Dánsku, je slučitelné s čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, vychází z kritérií, která v tomto ustanovení uvedena nejsou.

                  2)

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že při přijímání napadeného rozhodnutí nebyly dodrženy procesní záruky v rozsahu, v němž žalobkyni nebylo umožněno, aby se vyjádřila podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

                  3)

                  Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného použití právní úpravy v rozsahu, v němž je rozhodnutí Komise stiženo zjevnou vadou, jelikož čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU neumožňuje konstatovat slučitelnost předmětné podpory se Smlouvou a Komise překročila pravomoci, které jí byly svěřeny tímto ustanovením.

                  4)

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že byly napadeným rozhodnutím překročeny pravomoci v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí ve skutečnosti nevychází z cílů, které tvoří základ předmětného ustanovení.

                  5)

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nerespektuje zásadu proporcionality v rozsahu, v němž nebylo prokázáno, že rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné.


title: Věc T-98/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Tubes Radiatori v. EUIPO – Antrax It (radiátory) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — (Průmyslový) vzor Společenství znázorňující radiátor — Starší (průmyslový) vzor — Důvod neplatnosti — Absence individuální povahy — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 — Splnění povinností EUIPO vyplývajících z rozsudku, kterým se zrušuje rozhodnutí jeho odvolacího senátu — Právo být vyslechnut — Výzva k předložení důkazů a vyjádření v návaznosti na zrušující rozsudek Tribunálu — Saturace v daném oboru“

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Tubes Radiatori v. EUIPO – Antrax It (radiátory)
   (Věc T-98/15) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - (Průmyslový) vzor Společenství znázorňující radiátor - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Absence individuální povahy - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 - Splnění povinností EUIPO vyplývajících z rozsudku, kterým se zrušuje rozhodnutí jeho odvolacího senátu - Právo být vyslechnut - Výzva k předložení důkazů a vyjádření v návaznosti na zrušující rozsudek Tribunálu - Saturace v daném oboru“)
   (2017/C 095/14)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tubes Radiatori Srl (Resana, Itálie) (zástupci: S. Verea, K. Muraro, M. Balestriero a P. Menapace, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Bullock a S. Di Natale, poté S. Di Natale a L. Rampini, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Antrax It Srl (Resana, Itálie) (zástupce: L Gazzola, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. prosince 2014 (věc R 1643/2014-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Antrax It a Tubes Radiatori

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí třetího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 9. prosince 2014 (věc R 1643/2014-3) se zrušuje.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Tubes Radiatori Srl.

               4)

               Společnost Antrax It Srl ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc T-274/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Self Service Station Borne v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/28

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Self Service Station Borne v. Komise
   (Věc T-274/99) (1)

   (2006/C 310/52)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 47, 19.2.2000.


title: Věc C-251/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Rakousko) dne 6. června 2006 – Firma Ing. Auer – Die Bausoftware GmbH v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Rakousko) dne 6. června 2006 – Firma Ing. Auer – Die Bausoftware GmbH v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Věc C-251/06)
   (2006/C 212/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Firma Ing. Auer – Die Bausoftware GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   Předběžné otázky

               1)

               V případě, že je sídlo skutečného vedení společnosti, sdružení nebo právnické osoby přeneseno z členského státu, který zrušil daň z kapitálu před založením uvedené společnosti, sdružení nebo právnické osoby, do jiného členského státu, který k této rozhodné době ukládá daň z kapitálu, brání skutečnost, že prvně uvedený členský stát zrušením příslušného vnitrostátního právního základu upustil od ukládání daně z kapitálu, kvalifikování této společnosti, sdružení nebo právnické osoby jako kapitálové společnosti „pro účely ukládání daně z kapitálu“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. g) směrnice 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 (1) ve znění směrnice 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 (2) a čl. 4 odst. 3 písm. b) směrnice 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 ve znění směrnice 85/303/EHS ze dne 10. června 1985?

               2)

               Zakazuje čl. 7 odst. 2 směrnice 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 ve znění směrnice 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 členskému státu, do kterého kapitálová společnost přenáší sídlo skutečného vedení, ukládání daně z kapitálu na operace uvedené v čl. 4. odst. 1 písm. a) a písm. g) směrnice 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 ve znění směrnice 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 z důvodu přenesení sídla skutečného vedení, pokud se tyto operace uskutečnily v době, ve které měla kapitálová společnost sídlo skutečného vedení v členském státě, který před založením kapitálové společnosti zrušením příslušného vnitrostátního právního základu upustil od ukládání daně z kapitálu?

      (1)  Úř. věst. L 269, s. 12.

      (2)  Úř. věst. L 156, s. 23.


title: Věc T-335/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Mergel a další v. OHIM (Patentconsult) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Patentconsult — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Mergel a další v. OHIM (Patentconsult)
   (Věc T-335/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Patentconsult - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/60)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Volker Mergel (Wiesbaden, Německo), Klaus Kampfenkel (Hofheim, Německo), Burkart Bill (Darmstadt, Německo) a Andreas Herden (Wiesbaden) (zástupce: G. Friderichs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Schäffner a G. Schneider, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. června 2007 (věc R 299/2007-4) týkajícímu se zápisu slovního označení Patentconsult jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Volkerovi Mergelovi, Klausovi Kampfenkelovi, Burkartovi Billovi a Andreasovi Herdenovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-94/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 27. února 2014 – Flight Refund Ltd v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 27. února 2014 – Flight Refund Ltd v. Deutsche Lufthansa AG
   (Věc C-94/14)
   2014/C 142/30
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Flight Refund Ltd

      Žalovaná: Deutsche Lufthansa AG

      Předběžné otázky

               1)

               Je možné uplatnit nárok na náhradu škody založený na článku 19 Montrealské úmluvy v rámci řízení o evropském platebním rozkazu?

               2)

               Pokud jde o nárok na náhradu škody založený na článku 19 Montrealské úmluvy, řídí se příslušnost notáře – považovaného pro tyto účely za vnitrostátní soud – zmocněného k vydávání evropského platebního rozkazu a, po převodu do soudního řízení v důsledku podání odporu odpůrce, soudní příslušnost pravidly příslušnosti stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 (1) ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu (dále jen „nařízení č. 1896/2006“), v nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (2) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (dále jen „nařízení č. 44/2001“), nebo Úmluvou o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, která byla uzavřena v Montrealu dne 28. května 1999 (dále jen „Montrealská úmluva“)? Jaký je vzájemný vztah těchto právních předpisů?

               3)

               V případě, že by platila pravidla příslušnosti stanovená v Montrealské úmluvě, může navrhovatel, a to i při neexistenci jakéhokoliv dalšího kritéria pro určení příslušnosti, uplatnit svůj nárok před soudem státu, který je stranou úmluvy, který si zvolí, nebo musí být soud, před nímž nárok uplatňuje, místně příslušným na základě procesních pravidel členského státu, která se na tento soud uplatní?
               Jak je mimo to třeba vykládat fakultativní pravidlo příslušnosti stanovené Montrealskou úmluvou, které odkazuje na soud příslušný v místě podnikání dopravce, kde došlo k uzavření smlouvy?

               4)

               Může být evropský platební rozkaz, který byl vydán v rozporu s předmětem nařízení nebo věcně nepříslušným orgánem, předmětem přezkumu i bez návrhu? Nebo musí být soudní řízení zahájené v důsledku podání odporu při nedostatku příslušnosti zastaveno na návrh nebo i bez něj?

               5)

               Pokud jsou maďarské soudy příslušné pro rozhodování o sporu, musí být v takovém případě vnitrostátní procesní pravidla v souladu s unijním právem a Montrealskou úmluvou vykládána v tom smyslu, že nutně určují alespoň jeden soud, který je i při neexistenci jakéhokoliv dalšího kritéria pro určení příslušnosti povinen rozhodnout ve věci v rámci soudního řízení zahájeného v důsledku podání odporu?

      (1)  Úř. věst. L 399, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


title: Věc C-299/15: Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles – Belgie) – Daniele Striani, Mad Management SPRL, Franck Boucher, a další, RFC. Seresien ASBL v. Union européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football – Association (URBSFA)

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/29

         Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles – Belgie) – Daniele Striani, Mad Management SPRL, Franck Boucher, a další, RFC. Seresien ASBL v. Union européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football – Association (URBSFA)
   (Věc C-299/15) (1)

   (2015/C 354/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda devátého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc T-135/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2012 — Nexans France a Nexans v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Správní řízení — Žaloba na neplatnost — Akty přijaté během kontroly — Mezitímní opatření — Nepřípustnost — Rozhodnutí nařizující kontrolu — Povinnost uvést odůvodnění — Ochrana soukromí — Dostatečně závažné nepřímé důkazy — Soudní přezkum“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2012 — Nexans France a Nexans v. Komise
   (Věc T-135/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Žaloba na neplatnost - Akty přijaté během kontroly - Mezitímní opatření - Nepřípustnost - Rozhodnutí nařizující kontrolu - Povinnost uvést odůvodnění - Ochrana soukromí - Dostatečně závažné nepřímé důkazy - Soudní přezkum)
   2012/C 399/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nexans France SAS (Paříž, Francie) a Nexans SA (Paříž) (zástupci: M. Powell, solicitor, J. P. Tran Thiet, advokát, a G. Forwood, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis a N. von Lingen, poté N. von Lingen a V. Di Bucci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2009) 92/1 ze dne 9. ledna 2009 nařizujícího společnosti Nexans SA a její dceřiné společnosti Nexans France SAS, aby se podřídily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205) (věc COMP/39.610); zadruhé návrh směřující k tomu, aby Tribunál prohlásil za protiprávní rozhodnutí Komise zcela okopírovat obsah některých počítačových souborů, aby je mohla zkoumat ve svých kancelářích, které přijala během této kontroly; zatřetí návrh na zrušení rozhodnutí Komise vyslechnout při kontrole zaměstnance společnosti Nexans France a začtvrté návrh, aby Tribunál nařídil proti Komisi určitá opatření

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2009) 92/1 ze dne 9. ledna 2009 nařizující společnosti Nexans SA a všem podnikům, které přímo či nepřímo ovládá, včetně společnosti Nexans France SAS, aby se podřídily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] se zrušuje v rozsahu, v němž se týká elektrických kabelů jiných než podmořských a podzemních kabelů pro vysoké napětí a materiálu, který s těmito jinými kabely souvisí.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnosti Nexans a Nexans France ponesou vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

               4)

               Komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc C-65/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. října 2014 – Evropský parlament v. Evropská komise „Žaloba na neplatnost — Nařízení (EU) č. 492/2011 — Prováděcí rozhodnutí 2012/733/EU — Síť EURES — Prováděcí pravomoc Evropské komise — Rozsah — Článek 291 odst. 2 SFEU“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. října 2014 – Evropský parlament v. Evropská komise
   (Věc C-65/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU) č. 492/2011 - Prováděcí rozhodnutí 2012/733/EU - Síť EURES - Prováděcí pravomoc Evropské komise - Rozsah - Článek 291 odst. 2 SFEU“)
   (2014/C 462/07)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: A. Tamás a J. Rodrigues, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Enegren a C. Zadra, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


title: Věc C-340/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. března 2012 — Evropská komise v. Kyperská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/43/EHS — Článek 4 odst. 1 a čl. 12 odst. 1 — Nezapsání jezera Paralimni jako lokality významné pro Společenství ve stanovené lhůtě — Systém ochrany druhu Natrix natrix cypriaca (kyperská užovka)“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. března 2012 — Evropská komise v. Kyperská republika
   (Věc C-340/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/43/EHS - Článek 4 odst. 1 a čl. 12 odst. 1 - Nezapsání jezera Paralimni jako lokality významné pro Společenství ve stanovené lhůtě - Systém ochrany druhu Natrix natrix cypriaca (kyperská užovka))
   2012/C 133/09
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Kyperská republika (zástupci: K. Lykourgos a M. Chatzigeorgiou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 4 odst. 1 a čl. 12 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) — Nezahrnutí jezera Paralimni na vnitrostátní seznam lokalit způsobilých k zařazení jako lokality významné pro Společenství — Nezavedení systému ochrany druhu natrix natrix cypriaca (kyperská užovka)

      Výrok

               1)

               Kyperská republika tím,

                           —

                           že nezapsala lokalitu jezera Paralimni do státního seznamu navrhovaných lokalit významných pro Společenství,

                           —

                           že tolerovala činnosti, které vážně ohrožují ekologické vlastnosti jezera Paralimni, a že nepřijala nezbytná ochranná opatření pro zachování populace druhu Natrix natrix cypriaca (kyperská užovka), který představuje ekologický zájem tohoto jezera a přehrady Xiliatos, a

                           —

                           že nepřijala opatření nezbytná pro vytvoření a uplatňování systému přísné ochrany tohoto druhu,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve znění směrnice Rady 2006/105/ES ze dne 20. listopadu 2006, z této směrnice 92/43, ve znění změn, a z čl. 12 odst. 1 téže směrnice 92/43, ve znění změn.

               2)

               Kyperské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-416/11 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2012 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti — Zařazení lokality navržené Španělským královstvím na uvedený seznam — Lokalita, která údajně zahrnuje zónu britského pobřežního moře Gibraltaru a oblast volného moře — Žaloba na neplatnost — Čistě potvrzující akt“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2012 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropská komise
   (Věc C-416/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti - Zařazení lokality navržené Španělským královstvím na uvedený seznam - Lokalita, která údajně zahrnuje zónu britského pobřežního moře Gibraltaru a oblast volného moře - Žaloba na neplatnost - Čistě potvrzující akt)
   2013/C 26/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Ossowski, zmocněnec, ve spolupráci s D. Wyattem QC, V. Wakefield, barrister)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující Komisi: Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad a A. Rubio González, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 24. května 2011 ve věci T-115/10, Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropská komise, kterým Tribunál prohlásil za nepřípustnou žalobu na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2010/45/EU ze dne 22. prosince 2009, kterým se přijímá třetí aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (oznámeno pod číslem K(2009) 10406), v rozsahu, v němž zařadilo na seznam lokalitu s názvem „Estrecho Oriental“ (ES6120032), navrženou Španělskem, která zahrnuje zónu britského pobřežního moře Gibraltaru a oblast volného moře

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc C-441/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-210/08, Verhuizingen Coppens NV v. Evropská komise

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-210/08, Verhuizingen Coppens NV v. Evropská komise
   (Věc C-441/11 P)
   2011/C 331/18
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, S. Noë a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Verhuizingen Coppens NV

      Návrhová žádání navrhovatelky

   Navrhovatelka požaduje,

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 16. června 2011, Verhuizingen Coppens v. Komise (T-210/08);

               —

               zamítnout žalobu na neplatnost anebo pouze prohlásit za neplatný čl. 1 písm. i) rozhodnutí Komise K(2008) 926 v konečném znění v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby) v rozsahu, v němž je Verhuizingen Coppens NV považována za odpovědnou za dohodu o provizích;

               —

               stanovit takovou výši pokuty, kterou Soudní dvůr považuje za přiměřenou;

               —

               uložit společnosti Verhuizingen Coppens NV náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a část nákladů řízení před Tribunálem, kterou Soudní dvůr považuje za přiměřenou.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Podle názoru Komise Tribunál porušil právo, a to především články 263 a 264 SFEU, jakož i zásadu proporcionality, jelikož prohlásil za neplatné v plném rozsahu rozhodnutí Komise, kterým byla Coppens prohlášena za odpovědnou za jediné pokračující protiprávní jednání, které v rozhodné době sestávalo z dohody o provizích a dohody o předstíraných nabídkách, a to s odůvodněním, že nebylo prokázáno, že Coppens o dohodách o provizích věděla anebo musela vědět. Komise dále tvrdí, že Tribunál mohl navíc v zájmu řádného výkonu spravedlnosti a účinného prosazování unijních pravidel hospodářské soutěže zrušit napadené rozhodnutí pouze v rozsahu, v němž prohlásilo společnost Coppens za odpovědnou za dohodu o provizích. Zrušení rozhodnutí v plném rozsahu totiž znamená, že účast společnosti Coppens na dohodě o předstíraných nabídkách zůstane beztrestná, pokud Komise nevydá nové rozhodnutí o této části původního protiprávního jednání. To by však podle Komise mohlo vést k nežádoucímu zdvojení správního i soudního řízení a mohlo by případně dojít i k porušení zásady ne bis in idem.


title: Věc T-476/17: Žaloba podaná dne 27. července 2017 – Arysta LifeScience Netherlands v. Komise

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/17

         Žaloba podaná dne 27. července 2017 – Arysta LifeScience Netherlands v. Komise
   (Věc T-476/17)
   (2017/C 357/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arysta LifeScience Netherlands BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil napadené nařízení (1);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila v několika případech zjevně nesprávného posouzení; žalovaná jednala nedůvodně, když nepřikládala dostatečný a náležitý význam faktorům, které jsou specifické pro konkrétní případ diflubenzuronu; žalovaná rovněž nezvážila načasování dvou regulativních postupů ani nové dostupné údaje; žalovaná důkladně a nestranně neposoudila všechny individuální skutečnosti a faktory tohoto případu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu: žalovaná nezaručila žalobkyni možnost řádně a účinně předložit vlastní názory v průběhu přezkumného řízení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z přijetí napadeného nařízení ultra vires: žalovaná jednala ultra vires, neboť Evropská agentura pro chemické látky („ECHA“) je jediným orgánem, který je legálně nadán pravomocí provádět klasifikaci a překlasifikování látek, jak je stanoveno v nařízení 1272/2008 (2), a nikoli žalovaná.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nepřiměřenosti napadeného nařízení: napadené nařízení je nepřiměřené, protože žalovaná si mohla vybrat opatření a volba spočívající v přijetí napadeného nařízení omezujícího používání diflubenzuronu na nejedlé plodiny vede ke znevýhodnění, které je v poměru ke sledovaným cílům nepřiměřené.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/855 ze dne 18. května 2017, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky diflubenzuronu (Úř. věst. 2017, L 128, s. 10).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Úř. věst. 2008, L 353, s. 1).


title: Věc T-262/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2017 – Globo Media v. EUIPO – Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GLOBO MEDIA — Starší vnitrostátní ochranná známka TV GLOBO PORTUGAL — Relativní důvody zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2017 – Globo Media v. EUIPO – Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)
   (Věc T-262/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GLOBO MEDIA - Starší vnitrostátní ochranná známka TV GLOBO PORTUGAL - Relativní důvody zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 202/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Globo Media, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: L. Estropá Navarro a J. Calderón Chavero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard Monguiral a B. Uriarte Valiente, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Globo Comunicação e Participações S/A (Rio de Janeiro, Brazílie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. března 2016 (věc R 0561/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Globo Comunicação e Participações et Globo Media.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Globo Media, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


title: Věc T-197/17: Žaloba podaná dne 28. března 2017 – Abel a další v. Komise

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/46

         Žaloba podaná dne 28. března 2017 – Abel a další v. Komise
   (Věc T-197/17)
   (2017/C 151/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Marc Abel (Montreuil, Francie) a 1438 dalších žalobců (zástupce: J. Assous, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uznal protiprávnost jednání Evropské komise;

               —

               uznal újmu způsobenou žalobcům v důsledku přijetí nařízení Komise (EU) 2016/646 ze dne 20. dubna 2016, kterým se mění nařízení (ES) č. 692/2008 z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 6);

               —

               uložil Evropské komisi povinnost zaplatit částku 1 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy způsobené žalobcům v důsledku přijetí takového nařízení a symbolickou částku 1 eura jako náhradu majetkové újmy;

               —

               vydal vůči Evropské komisi soudní příkaz, aby „konečný faktor shodnosti“ zavedený nařízením (EU) 2016/646 snížila na 1 a upustila od „konečného faktoru shodnosti“ stanoveného na 2,1;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádějí žalobci následující skutečnosti.

               1.

               Žalovaná se dopustila pochybení při přijímání předmětného nařízení v rámci výkonu své pravomoci, kterou na ni přenesly Evropský parlament a Rada nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1), v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi. Konkrétně se jedná o:

                           —

                           porušení norem primárního i sekundárního unijního práva v oblasti životního prostředí;

                           —

                           porušení podpůrných norem práva Společenství, jako jsou obecné zásady zákazu zhoršování dosažené úrovně, obezřetnosti, prevence, působení u zdroje a zásada „znečišťovatel platí“;

                           —

                           zneužití procesních pravidel v tom smyslu, že Komise nemohla použít regulativní postup s kontrolou ke změně podstatného prvku nařízení (ES) č. 715/2007;

                           —

                           porušení podstatných náležitostí v tom smyslu, že s předmětným nařízením nebyly spojeny demokratické záruky, jaké nabízí řádný legislativní postup spolurozhodování Evropského parlamentu a Rady.

               2.

               Existence skutečné a nepochybné újmy a přímé příčinné souvislosti mezi jednáním Komise a tvrzenou újmou.


title: Věc C-22/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus — Finsko) — Finnair Oyj v. Timy Lassooy ( „Letecká doprava — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Náhrady cestujícím v případě odepření nástupu na palubu — Pojem „odepření nástupu na palubu“ — Vyloučení kvalifikace jako „odepření nástupu na palubu“ — Zrušení letu způsobené stávkou na letišti odletu — Reorganizace pozdějších letů po zrušeném letu — Nárok cestujících těchto letů na odškodnění“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus — Finsko) — Finnair Oyj v. Timy Lassooy
   (Věc C-22/11) (1)

   (Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Náhrady cestujícím v případě odepření nástupu na palubu - Pojem „odepření nástupu na palubu“ - Vyloučení kvalifikace jako „odepření nástupu na palubu“ - Zrušení letu způsobené stávkou na letišti odletu - Reorganizace pozdějších letů po zrušeném letu - Nárok cestujících těchto letů na odškodnění)
   2012/C 366/15
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein oikeus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Finnair Oyj

      Odpůrce: Timy Lassooy

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein oikeus — Výklad čl. 2 písm. j), článků 4, 5 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10) — Mimořádné okolnosti — Let zrušený z důvodu stávky zaměstnanců letiště odletu — Reorganizace letů za účelem snížení negativních důsledků pro cestující zrušeného letu — Reorganizace dotýkající se rovněž letů po zrušeném letu — Nárok cestujících těchto letů na odškodnění

      Výrok

               1)

               Pojem „odepření nástupu na palubu“ ve smyslu čl. 2 písm. j) a článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládán tak, že se týká nejen odepření nástupu na palubu, které bylo způsobeno překročením kapacity letu v důsledku nadměrného počtu rezervací, nýbrž i odepření nástupu na palubu z jiných důvodů, jako jsou provozní důvody.

               2)

               Článek 2 písm. j) a čl. 4 odst. 3 nařízení č. 261/2004 musí být vykládány tak, že vznik „mimořádných okolností“ vedoucích leteckého dopravce k reorganizaci letů po vzniku mimořádných okolností nemůže odůvodnit „odepření nástupu na palubu“ letadel s pozdějším odletem, ani zprostit tohoto dopravce povinnosti odškodnit na základě čl. 4 odst. 3 téhož nařízení cestujícího, kterému odepřel nástup na jeden z těchto letů vypravených po uvedených okolnostech.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc T-529/09: Žaloba podaná dne 31. prosince 2009 — In‘t Veld v. Rada

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/32

         Žaloba podaná dne 31. prosince 2009 — In‘t Veld v. Rada
   (Věc T-529/09)
   2010/C 80/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sophie in‘t Veld (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Brouwer a J. Blockx, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady poskytnout úplný přístup k dokumentu 11897/09;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení žalobkyně, včetně nákladů řízení vedlejších účastníků.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Rady ze dne 8. září 2009, kterým byla zamítnuta na základě nařízení č. 1049/2001 (1) její žádost o úplný přístup k dokumentu 11897/09, který je stanoviskem právní služby Rady o právním základu pro „Doporučení Komise Radě ohledně povolení zahájení jednání mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o mezinárodní smlouvě o předávání údajů o zasílání peněz za účelem prevence a boje s terorismem a s financováním terorismu Ministerstvu financí Spojených států amerických“. Rada poskytla žalobkyni upravené znění dokumentu 11897/09 a vynechala ty části, které by, podle názoru žalobkyně, jí umožnily získat znalosti o podstatě analýzy právní služby.
   Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, protože porušuje pravidla o přístupu k dokumentům, která jsou obsažena v nařízení č. 1049/2001.
   Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je nesprávně založeno na čl. 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážce nařízení č. 1049/2001 (ochrana mezinárodních vztahů), jelikož Rada neprokázala, proč by plné zveřejnění dokumentu 11897/2009 narušilo ochranu veřejného zájmu, pokud jde o ochranu mezinárodních vztahů Evropské unie.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je rovněž založeno na nesprávném výkladu čl. 4 odst. 2 druhé odrážky nařízení č. 1049/2001 (ochrana právního poradenství), jelikož se uvedená výjimka nepoužije na dokument 11897/09, protože jeho úplné zveřejnění by neporušilo ochranu soudního řízení a právního poradenství, neboť existuje převažující veřejný zájem na plném zpřístupnění dokumentu 11897/09.
   Podpůrně, pokud by Tribunál došel k závěru, že se výše uvedené výjimky na dokument 11897/09 použijí, žalobkyně tvrdí, že Rada nesprávně použila čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001 v rozsahu, v němž odstranila z dokumentu 11897/09 více informací, nežli bylo striktně nezbytné.
   Konečně, žalobkyně tvrdí, že Rada nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění napadeného rozhodnutí.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Výmaz věci C-399/04

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/30

         Výmaz věci C-399/04 (1)

   (2005/C 143/57)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 4. února 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-399/04: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice.

      (1)  Úř. věst. C 273 ze dne 6.11.2004


title: Věc C-349/11: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Auditeur du travail v. Yangwei SPRL ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Směrnice 97/81/ES — Administrativní překážky, které mohou omezovat možnosti částečného pracovního úvazku — Povinné zveřejnění a uchovávání smluv a pracovní doby“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/5

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Auditeur du travail v. Yangwei SPRL
   (Věc C-349/11) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice 97/81/ES - Administrativní překážky, které mohou omezovat možnosti částečného pracovního úvazku - Povinné zveřejnění a uchovávání smluv a pracovní doby)
   2012/C 109/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Auditeur du travail

      Žalovaná: Yangwei SPRL

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Liège — Výklad směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1998, L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267) — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy, která vyžaduje, aby zaměstnavatel vypracoval dokumenty, ve kterých jsou zaznamenány výjimky z pracovní doby, jakož i uchovával a zveřejňoval smlouvy a pracovní dobu zaměstnanců na částečný úvazek — Administrativní překážky, které mohou omezovat možnosti částečného pracovního úvazku

      Výrok

   Ustanovení 4 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, která je přílohou směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která zaměstnavatelům ukládá povinnost uchovávat a zveřejňovat smlouvy a pracovní doby zaměstnanců na částečný pracovní úvazek, pokud je prokázáno, že tato právní úprava nevede k nevýhodnějšímu zacházení s posledně uvedenými zaměstnanci, než se zaměstnanci na plný pracovní úvazek, kteří se nachází ve srovnatelné situaci, nebo jestliže takovýto rozdíl v zacházení existuje, pokud je prokázáno, že je odůvodněna objektivními důvody a nepřekračuje meze toho, co je pro dosažení takto sledovaných důvodů nezbytné. Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby posoudil skutkový a právní stav, který je nezbytný zejména podle použitelného vnitrostátního práva pro posouzení otázky, zda je tak tomu v případě, který mu byl předložen.
   V případě, že by předkládající soud dospěl k závěru, že právní úprava dotčená ve věci v původním řízení je neslučitelná s ustanovením 4 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, která je přílohou směrnice 97/81, bude třeba vyložit její ustanovení 5 bod 1 v tom smyslu, že rovněž brání takové právní úpravě.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-183/09: Žaloba podaná dne 11. května 2009 — Spa Monopole v. OHIM — Club de Golf Peralada (WINE SPA)

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/49

         Žaloba podaná dne 11. května 2009 — Spa Monopole v. OHIM — Club de Golf Peralada (WINE SPA)
   (Věc T-183/09)
   2009/C 153/93
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. De Brouwer, E. Cornu a O. Klimis, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Club de Golf Peralada, SA (Barcelona, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 2. března 2009 ve spojených věcech R 1231/2005-4 a R 1250/2005-4; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „WINE SPA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5, 16, 24, 25 a 42.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápisy různých národních a mezinárodních ochranných známek a ochranných známek Společenství„SPA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 32 a 42; zápis ochranné známky Beneluxu a mezinárodní ochranné známky „LES THERMES DE SPA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3 a 42; zápis německé ochranné známky „SPA MONOPOLE S.A: SPA“ pro výrobky zařazené do třídy 3; S.A. SPA Monopole, Compagnie fermière de Spa, en abrégé S.A. Spa Monopole N.V., société anonyme, název firmy chráněný v Belgii; Les Thermes de Spa, Place Royale 2, 4900 Spa, Belgium, obchodní firma chráněná v Belgii.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek v plném rozsahu.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 75, druhé věty a čl. 76 odst. 1, druhé věty nařízení Rady č. 207/2009 (1) tím, že rozhodnutí odvolacího senátu bylo přijato v rozporu se zásadou práva na spravedlivý proces, jakož i v rozporu se zásadou kontradiktornosti; porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát založil své posouzení rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky „SPA“ na nesprávných a nepodložených skutečnostech a neposoudil podobnost dotčených ochranných známek ve vztahu k výrobkům, pro které jsou zapsány nebo přihlášeny. Odvolací senát také nezkoumal, zda užívání dotčené ochranné známky Společenství mohlo neprávem těžit z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky „SPA“ nebo jí být na újmu, čímž porušil čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, Úř.věst. L 78, s. 1


title: Věc T-25/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2013 — Germans Boada v. OHIM (Tvar řezačky na keramiku) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Tvar řezačky na keramiku — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009 — Rovné zacházení“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2013 — Germans Boada v. OHIM (Tvar řezačky na keramiku)
   (Věc T-25/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Tvar řezačky na keramiku - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009 - Rovné zacházení)
   2013/C 71/24
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Germans Boada, SA (Rubí, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. října 2010 (věc R 771/2010-1) týkajícímu se zápisu trojrozměrného označení představujícího řezačku na keramiku jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Germans Boada, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc C-192/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/23

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-192/07) (1)

   (2008/C 79/43)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc C-479/06: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/48

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-479/06)
   (2006/C 326/98)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a D. Lawunmi)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/26/ES (1) ze dne 21. dubna 2004, kterou se mění směrnice 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje, a v každém případě tím, že Komisi o takových předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/26/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 20. května 2005.

      (1)  Úř. věst. L 146, 30.4.2004, s.1.


title: Věc C-58/05: Žaloba podaná dne 10. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Švédskému království

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/13

         Žaloba podaná dne 10. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Švédskému království
   (Věc C-58/05)
   (2005/C 93/23)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 10. února 2005 žaloba směřující proti Švédskému království, podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou L. Ström van Lierem a N. Yerrelem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               určil, že Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2000/79/ES (1) ze dne 27. listopadu 20001 o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectvu uzavřené mezi Asociací evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropskou asociací letových posádek (ECA), Evropskou asociací regionálních leteckých společností (ERA) a asociací nezávislých leteckých dopravců (IACA), a v každém případě tím, že tyto předpisy nesdělil Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 3 této směrnice; a

               2)

               uložil Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení této směrnice uplynula dne 1. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 302, 1.12.2000, s. 57.


title: Věc C-184/08: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství ( Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 648/2004 — Článek 18 — Trh detergentů a povrchově aktivních látek, které mají být součástí detergentů — Sankce v případě nesplnění )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/11

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-184/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 648/2004 - Článek 18 - Trh detergentů a povrchově aktivních látek, které mají být součástí detergentů - Sankce v případě nesplnění“)
   2009/C 113/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení odrazujících, účinných a přiměřených sankcí za každé porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2004 ze dne 31. března 2004 o detergentech (Úř. věst. L 104, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 48) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo sankce na základě článku 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2004 ze dne 31. března 2004 o detergentech, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z tohoto článku.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Věc C-446/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – A. G. Winkel v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Hovězí a telecí maso — Společná organizace trhů — Nařízení (ES) č. 1254/1999 — Článek 3 písm. f) — Přiznání prémie na krávy bez tržní produkce mléka — Podmínky odpovídající praxi, která je v chovu skotu obvyklá)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – A. G. Winkel v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-446/06) (1)

   (Hovězí a telecí maso - Společná organizace trhů - Nařízení (ES) č. 1254/1999 - Článek 3 písm. f) - Přiznání prémie na krávy bez tržní produkce mléka - Podmínky odpovídající praxi, která je v chovu skotu obvyklá)
   (2008/C 107/07)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: A. G. Winkel

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad čl. 3 odst. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21) – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy s právem Společenství, podle které poskytnutí prémie na krávy bez tržní produkce mléka závisí na podmínkách, které odpovídají praxi, která je v chovu skotu obvyklá
   Výrok
   Článek 3 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1512/2001 ze dne 23. července 2001, nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž nárok na prémii na krávu bez tržní produkce mléka podléhá podmínkám odpovídajícím praxi, která je v chovu skotu obvyklá, stanovícím jednak určitou četnost otelení, a jednak požadavek, aby matka krmila své tele čtyři měsíce po narození mateřským mlékem.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Spojené věci T-329/12 a T-74/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2014 – Al- Tabbaa v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Omezení týkající se vstupu na území nebo přejezdu přes území Unie — Právo na obhajobu — Právo na účinný soudní opravný prostředek — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné posouzení“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2014 – Al- Tabbaa v. Rada
   (Spojené věci T-329/12 a T-74/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Omezení týkající se vstupu na území nebo přejezdu přes území Unie - Právo na obhajobu - Právo na účinný soudní opravný prostředek - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
   2014/C 282/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mazen Al- Tabbaa (Bejrůt, Libanon) (zástupci: M. Lester, barrister, a G. Martin, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou a V. Piessevaux, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení aktů Rady obsahujících omezující opatření týkající se žalobce, a to původně prováděcího rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 9) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 3)

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají M. Al Tabbaa.

               2)

               Rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1117/2012 ze dne 29. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají M. Al Tabbaa.

               3)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012, jakož i prováděcí rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2012/739, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají M. Al Tabbaa.

               4)

               Rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají M. Al Tabbaa.

               5)

               Účinky rozhodnutí 2013/255 zůstávají ve vztahu k M. Al Tabbaaovi zachovány do právní moci částečného zrušení prováděcího nařízení č. 363/2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012.

               6)

               O žalobě ve věci T-74/13 není namístě rozhodovat

               7)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem v řízení ve věci T-329/12 a tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených žalobcem v řízení věci T-74/13.

               8)

               Žalobce ponese čtvrtinu svých nákladů řízení vynaložených v řízení ve věci T-74/13.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc C-395/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo – Sala Primera Civil (Španělsko) dne 22. září 2006 – Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) v. Al Rima, S.A.

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo – Sala Primera Civil (Španělsko) dne 22. září 2006 – Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) v. Al Rima, S.A.
   (Věc C-395/06)
   (2006/C 294/51)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Supremo – Sala Primera Civil
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA)

      Žalovaná: Al Rima, S.A.
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje umístění televizních přístrojů, do kterých je kabelem šířen televizní signál zachycený pozemní cestou nebo satelitem, v pokojích hotelu nebo podobného zařízení akt sdělování veřejnosti, na který se vztahuje předpokládaná harmonizace vnitrostátních právních předpisů o ochraně práv výrobců zvukových záznamů a výrobců prvotních záznamů filmů stanovená v čl. 3 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (1) ze dne 22. května 2001?

               2)

               Je v rozporu s ochranou práv výrobců zvukových záznamů a výrobců prvotních záznamů filmů stanovenou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001, pokud je pokoj hotelu nebo podobného zařízení chápán jako čistě soukromý prostor, takže sdělování prostřednictvím televizních přístrojů, do kterých je šířen signál zachycený předtím hotelem nebo podobným zařízením, není považováno za sdělování veřejnosti?

               3)

               Pro účely ochrany práv výrobců zvukových záznamů a výrobců prvotních záznamů filmů stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001, lze považovat sdělování, které se uskutečňuje prostřednictvím televizních přístrojů umístěných v pokojích hotelu, do kterých je šířen signál zachycený předtím hotelem nebo podobným zařízením, za sdělování veřejnosti, protože k dílu má přístup střídající se veřejnost?

      (1)  Směrnice o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 1)


title: Věc C-443/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol (Rakousko) dne 7. srpna 2013 — Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH v. Bezirkshauptmannschaft Innsbruck

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/39

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol (Rakousko) dne 7. srpna 2013 — Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH v. Bezirkshauptmannschaft Innsbruck
   (Věc C-443/13)
   2013/C 344/69
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol

      Účastníci původního řízení

      Žalované a navrhovatelky v odvolacím řízení: Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH

      Žalobkyně a odpůrkyně v odvolacím řízení:: Bezirkshauptmannschaft Innsbruck

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 1 nařízení (ES) č. 1086/2011 (1), kterým se mění nařízení (ES) č. 2073/2005, chápán tak, že čerstvé drůbeží maso musí ve všech stádiích distribuce splňovat mikrobilogické kritérium uvedené v příloze I první kapitole, bodě 1.28 nařízení (ES) č. 2073/2005 (2)?

               2)

               Spadají pod režim nařízení (ES) č. 2073/2005 v plném rozsahu i provozovatelé potravinářských podniků, kteří působí na úrovni distribuce potravin?

               3)

               Musí být mikrobiologické kritérium uvedené v příloze I první kapitole, bodě 1.28 nařízení (ES) č. 2073/2005 dodržováno také na všech úrovních distribuce provozovateli potravinářských podniků, kteří se nepodílejí na výrobě (výlučně úroveň distribuce)?

      (1)  Nařízení Komise (EU) č. 1086/2011 ze dne 27. října 2011, kterým se mění příloha II nařízení (ES) č. 2160/2003 Evropského parlamentu a Rady a příloha I nařízení Komise (ES) č. 2073/2005, pokud jde o salmonelu v čerstvém drůbežím mase, Úř. věst. L 281, s. 7

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2073/2005 ze dne 15. listopadu 2005 o mikrobiologických kritériích pro potraviny, Úř. věst. L 338, s. 1.


title: Věc T-715/16: Žaloba podaná dne 7. října 2016 – Pebagua v. Komise

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/31

      Žaloba podaná dne 7. října 2016 – Pebagua v. Komise
      (Věc T-715/16)
      (2016/C 441/36)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (Isla Mayor, Španělsko) (zástupce: A. J. Uceda Sosa, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené prováděcí nařízení;

                  —

                  podpůrně aby zrušil zařazení druhu rak červený (Procambarus clarkii) na seznam schválený uvedeným nařízením, a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti prováděcímu nařízení Komise (EU) 2016/1141 ze dne 13. července 2016, kterým se přijímá seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1143/2014 (Úř. věst. 2016, L 189, s. 4)
      Žalobkyně na podporu žaloby uvádí, že u druhu „rak červený“ (Procambarus clarkii) nejsou splněny požadavky stanovené v článku 4 nařízení č. 1143/2014 ani nebylo provedeno posouzení rizik podle čl. 5 odst. 1 téhož nařízení.


title: Věc T-841/14: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 – Španělsko v. Komise „Žaloba na neplatnost — Vlastní zdroje Unie — Finanční odpovědnost členských států — Povinnost vyplatit Komisi částku odpovídající ztrátě vlastních zdrojů — Výše úroků z prodlení — Dopis Komise — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/39

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-841/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Vlastní zdroje Unie - Finanční odpovědnost členských států - Povinnost vyplatit Komisi částku odpovídající ztrátě vlastních zdrojů - Výše úroků z prodlení - Dopis Komise - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2015/C 381/45)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Gavela Llopis, abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a L. Lozano Palacios, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení údajného rozhodnutí Generálního ředitelství Komise pro rozpočet obsaženého v dopise BUDG/B/03MV D (2014) 3486706 ze dne 21. října 2014, kterým Komise uplatnila článek 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. L 130, s. 1), ve znění pozdějších předpisů, a stanovila výši úroků z prodlení, které má vyplatit Španělské království nejpozději do posledního pracovního dne druhého měsíce po odeslání uvedeného dopisu, na 3 1 72  388,46 eur.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2. 3. 2015.


title: Věc C-303/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 17. června 2011 — Maria Laura Altavista v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 17. června 2011 — Maria Laura Altavista v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Věc C-303/11)
   2011/C 252/40
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maria Laura Altavista

      Žalovaný: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Předběžné otázky

               a)

               Brání ustanovení 4 odst. 4 přílohy směrnice 1999/70/ES (1), podle kterého „pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou platí stejná kritéria počtu odpracovaných let týkající se určitých pracovních podmínek jako pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou, ledaže je možné rozdílná kritéria počtu odpracovaných let ospravedlnit objektivními důvody“ ve spojení s ustanovením 5 této přílohy, jak již bylo vyloženo Soudním dvorem, podle kterého je italská právní úprava, která ve veřejné službě zakazuje přeměnu pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, oprávněná, vnitrostátní právní úpravě, která se týká jmenování zaměstnanců na nejistých pracovních místech do stálé služby (čl.1 odst. 519 zákona č. 296/2006) a která umožnila přímé přijetí zaměstnanců, kteří již byli přijati do pracovního poměru na dobu určitou, do pracovního poměru na dobu neurčitou, jako odchylku z pravidla veřejného výběrového řízení, ale bez uznání let odpracovaných během zaměstnání na dobu určitou, nebo spadá naopak ztráta odpracovaných let stanovená vnitrostátním zákonodárcem pod odchylku odůvodněnou „objektivními důvody“, které spočívají v nutnosti zabránit tomu, aby zařazení zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou do stálé služby poškodilo zaměstnance, kteří již jsou stálými zaměstnanci, k čemuž by došlo, pokud by zaměstnancům na dobu určitou byla uznána předchozí odpracovaná léta?

               b)

               Brání ustanovení 4 odst. 4 přílohy směrnice 1999/70/ES, podle kterého „pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou platí stejná kritéria počtu odpracovaných let týkající se určitých pracovních podmínek jako pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou, ledaže je možné rozdílná kritéria počtu odpracovaných let ospravedlnit objektivními důvody“ ve spojení s ustanovením 5 této přílohy, jak již bylo vyloženo Soudním dvorem, podle kterého je italská právní úprava, která ve veřejné službě zakazuje přeměnu pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, oprávněná, vnitrostátní právní úpravě, která bez ohledu na dosažení odpracovaných let v době trvání pracovního poměru na dobu určitou, stanoví ukončení smlouvy na dobu určitou a vznik nové smlouvy na dobu neurčitou, odlišné od předchozí smlouvy, aniž by byla uznána předchozí odpracovaná léta (čl. 1 odst. 519 zákona č. 296/2006)?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43.


title: Věc T-392/13: Žaloba podaná dne 25. července 2013 — La Ferla v. Komise a ECHA

text:
               5.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 291/3

         Žaloba podaná dne 25. července 2013 — La Ferla v. Komise a ECHA
   (Věc T-392/13)
   2013/C 291/03
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Leone La Ferla SpA (Melilli, Itálie) (zástupci: G. Passalacqua, J. Occhipinti e G. Calcerano, advokáti)

      Žalované: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené akty v plném rozsahu nebo v rozsahu, který bude Tribunál považovat za spravedlivý a slučující se se zájmy žalobkyně;

               —

               v důsledku toho uložil ECHA povinnost vrátit částky, které bezdůvodně obdržela od žalobkyně, navýšené o zákonné úroky a kompenzaci znehodnocení měny ode dne, kdy platby provedené Leone La Ferla Spa byly připsány na účet ECHA, až do jejich skutečného vrácení;

               —

               současně nebo alternativně uložil ECHA povinnost nahradit škodu vzniklou Leone La Ferla Spa, odpovídající uvedeným částkám bezdůvodně vybraným od žalobkyně, navýšeným o zákonné úroky a kompenzaci znehodnocení měny ode dne, kdy platby provedené Leone La Ferla Spa byly připsány na účet ECHA, až do jejich skutečného vrácení;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v této věci napadá rozhodnutí, kterým ECHA — která měla za to, že žalobkyně neprokázala, že je malým či středním podnikem (MSP) — uložila žalobkyni povinnost zaplatit registrační poplatky podle sazeb pro velké podniky a zaplatit s tím související správní poplatek.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že ECHA protiprávně překročila své pravomoci, které se omezují na provedení ověření, zda žalující podnik má právo na sníženou sazbu vyhrazenou pro MSP, když namísto Komise přijala rozhodnutí týkající se tohoto práva a k důkazu toho, že žalobkyně byla z právního hlediska MSP, svévolně uplatnila jiná hmotněprávní kritéria, než jsou kritéria stanovená Komisí v nařízení č. 340/2008 (1).
               Pravomoc přijmout rozhodnutí týkající se snížené sazby vyhrazené pro MSP totiž předpokládá posouzení, zda se kritéria stanovená v doporučení 2003/361/ES o financování MSP z prostředků Společenství uplatní na velikost zaregistrovaného podniku, přičemž toto posouzení nemůže provést sekretariát ECHA, nýbrž pouze Komise, neboť nařízení REACH ani prováděcí nařízení Komise neupravují pojem ad hoc.
               Krom toho, pokud jde o prokázání právního statutu MSP, nařízení č. 340/2008 výslovně vyhrazuje uplatnění podpůrných kritérií stanovených v doporučení č. 2003/361/ES, která se týkají podniků propojených s jinými podniky prostřednictvím majetkové účasti, podnikům neusazeným v Evropské unii. Z toho a contrario plyne, že se tato kritéria nemohou uplatňovat při posuzování velikosti podniku usazeného v Evropské unii k určení, zda tento podnik má právo na sníženou sazbu.

               2)

               V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že ECHA v této věci v každém případě uplatnila předmětná podpůrná kritéria protiprávně, když nezohlednila skutečnost, že Leone La Ferla Spa je rodinný podnik, neboť celý jeho základní kapitál vlastní tři bratři La Ferla. Z tohoto důvodu neměl být partnerství a propojení s jinými podniky připisován žádný význam, a to ani při uplatnění předmětných kritérií, neboť žádný jiný podnik z podniků majících vazby se žalobkyní nepůsobí na stejném trhu ani na sousedních trzích (příloha I, čl. 3 odst. 3 doporučení 361/2003/ES).

               3)

               V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadený akt byl protiprávně podepsán výkonným ředitelem ECHA, neboť nařízení REACH nenadává výkonného ředitele ECHA pravomocí k přijímání rozhodnutí týkajících se velikosti podniků žádajících o registraci.

               4)

               V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně poukazuje na protiprávnost rozhodnutí ECHA MB/D/29/2010 a MB/D/21/2012/D, kterými agentura stanovila výši „správního poplatku“ tak, že jej svévolně rozdělila do několika různých hodnot, zatímco ve skutečnosti se poplatek ukládá pouze v maximální výši. Tato rozhodnutí jsou protiprávní, což vede k protiprávnosti i prováděcích opatření, neboť jen Komisi přísluší stanovit přesnou částku všech plateb a poplatků stanovených v nařízení REACH (ECHA může poskytnout pouze klasifikaci „jiných“ služeb, které nespadají do systému REACH), s přihlédnutím k tomu, že „správní poplatek“ bude odveden do rozpočtu ECHA. Krom toho, vzhledem k tomu, že uvedený „poplatek“ představuje správní sankci určenou k odrazení podniků od nevhodného počínání a zadržování informací, tento poplatek musí být stanoven členskými státy na základě nařízení REACH.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 340/2008 ze dne 16. dubna 2008 o poplatcích a platbách Evropské agentuře pro chemické látky podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) (Úř. věst. L 107, s. 6).


title: Věc T-272/13: Žaloba podaná dne 21. května 2013 — Max Mara Fashion Group v. OHIM — Mackays Stores (M&Co.)

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/47

         Žaloba podaná dne 21. května 2013 — Max Mara Fashion Group v. OHIM — Mackays Stores (M&Co.)
   (Věc T-272/13)
   2013/C 207/78
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Max Mara Fashion Group Srl (Torino, Itálie) (zástupce: F. Terrano, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mackays Stores Ltd (Renfrew, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 7. března 2013 ve věci R 1199/2012-2

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazovaná ochranná známka obsahující slovní prvek „M&Co“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 128 679

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „MAX&Co.“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 24, 25, 35, 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. července 2005 ve věci C-5/03: Řecká republika proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Vyloučení určitých výdajů — Ovoce a zelenina — Pomeranče — Prémie na zvířata — Skot — Ovce a kozy)

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 7. července 2005
   ve věci C-5/03: Řecká republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Vyloučení určitých výdajů - Ovoce a zelenina - Pomeranče - Prémie na zvířata - Skot - Ovce a kozy)
   (2005/C 243/01)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-5/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 3. ledna 2003, Řecká republika (zmocněnkyně: S. Charitaki a E. Svolopoulou) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: M. Condou-Durande, ve spolupráci s N. Korogiannakisem), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet, J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí Komise 2002/881/ES ze dne 5. listopadu 2002 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) z financování z prostředků Společenství se zrušuje v části, v níž vylučuje 2 % výdajů uskutečněných v odvětví ovoce a zeleniny z financování z prostředků Společenství.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Řecké republice se ukládá náhrada dvou třetin nákladů řízení vynaložených Komisí Evropských společenství.

               4.

               Účastníci řízení ponesou zbývající část vlastních nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc T-746/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. ledna 2016 – Biofa v. Komise „Předběžná opatření — Přípravek na ochranu rostlin — Schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky — Návrh na odklad provádění — Neexistence naléhavosti“

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/17

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. ledna 2016 – Biofa v. Komise
   (Věc T-746/15 R)
   („Předběžná opatření - Přípravek na ochranu rostlin - Schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky - Návrh na odklad provádění - Neexistence naléhavosti“)
   (2016/C 090/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Biofa AG (Münsingen, Německo) (zástupci: C. Stallberg a S. Knoblich, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen, F. Moro a P. Ondrüsek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2069 ze dne 17. listopadu 2015 kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka hydrogenuhličitan sodný a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 301, s. 42).

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Spojené věci T-349/07 a T-350/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. března 2009 — FMC Chemical a další v. Komise

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/44

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. března 2009 — FMC Chemical a další v. Komise
   (Spojené věci T-349/07 a T-350/07) (1)

   2009/C 113/89

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-10/08: Žaloba podaná dne 7. ledna 2008 – Kwang Yang Motor v. OHIM – Honda Giken Kogyo (vyobrazení spalovacího motoru)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/58

         Žaloba podaná dne 7. ledna 2008 – Kwang Yang Motor v. OHIM – Honda Giken Kogyo (vyobrazení spalovacího motoru)
   (Věc T-10/08)
   (2008/C 64/93)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kwang Yang Motor Co. Ltd (Kaohsiung City, Tchaj-wan) (zástupce: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd (Tokio, Japonsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2007, doručené zástupcům žalobkyně dne 30. října 2007, ve věci R 1337/2006-3;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení před Soudem a odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Zapsaný vzor Společenství pro „spalovací motor“ – vzor Společenství č. 000 163 290-0001

      Majitel vzoru Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti vzoru Společenství: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd

      Vzor účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Zapsaný vzor USA pro „spalovací motor“ – patent č. D 367 070

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na neplatnost v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a prohlášení vzoru za neplatný

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 4 a 6 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství.


title: Věc C-365/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 1. července 2013 — Ordre des architectes v. Belgie

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 1. července 2013 — Ordre des architectes v. Belgie
   (Věc C-365/13)
   2013/C 274/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ordre des architectes

      Žalovaný: Belgie

      Předběžné otázky

   Musí být články 21 a 49 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1), které stanoví členským státům povinnost přiznávat dokladům o dosažené kvalifikaci, na něž se vztahují, v souvislosti s přístupem k odborným činnostem a s jejich výkonem stejný účinek na svém území, jako dokladům o dosažené kvalifikaci, které sami vydávají, vykládány v tom smyslu, že státu zakazují požadovat pro zápis na seznam Komory architektů, aby držitel dokladu o dosažené kvalifikaci architekta v souladu s článkem 46 uvedené směrnice nebo dokladu uvedeného v čl. 49 odst. 1 mimoto splňoval podmínky týkající se odborné praxe či zkušeností rovnocenné podmínkám, které se od držitelů diplomů vydaných na jeho území vyžadují po jejich získání?

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 22.


title: Věc T-121/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. března 2009 – Borax Europe v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty a zvukové záznamy — Odmítnutí přístupu — Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu )

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. března 2009 – Borax Europe v. Komise
   (Věc T-121/05) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty a zvukové záznamy - Odmítnutí přístupu - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu“)
   2009/C 90/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Borax Europe Ltd (Guildford, Spojené království) (zástupci: D. Vandermeersch a K. Nordlander, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Costa de Oliveira a I. Chatzigiannis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Komise ze dne 17. ledna 2005, kterým se zamítá žádost žalobkyně směřující k získání přístupu k některým dokumentům a zvukovým nahrávkám v rámci třicáté úpravy směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 196, s. 1; Zvl. vyd. 13/01, s. 27) související s technickým pokrokem

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí generálního tajemníka Komise ze dne 17. ledna 2005, kterým se zamítá žádost žalobkyně směřující k získání přístupu k některým dokumentům a zvukovým nahrávkám v rámci třicáté úpravy směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek, se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc C-241/13: Žaloba podaná dne 29. dubna 2013 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/11

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2013 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-241/13)
   2013/C 189/22
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beynet, M. Heller a L. Naaber-Kivisoo)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise navrhuje

               —

               určit, že Estonská republika tím, že nepřijala právní předpisy k provedení čl. 2 bodů 10, 20 a 22, čl. 3 odst. 3 a 4, čl. 7 odst. 3, čl. 9 odst. 5, 7 a 12, čl. 10 odst. 5, čl. 11 odst. 5 písm. a) a b), článků 12, 13, 15, 16, čl. 26 odst. 2 písm. b), čl. 26 odst. 2 písm. c) druhé věty 2, odst. 4 a 5, čl. 26 odst. 2 písm. d) třetí věty a odst. 4, čl. 26 odst. 3, čl. 27 odst. 2, článku 33, čl. 36 odst. 4 druhého a čtvrtého pododstavce, čl. 36 odst. 6 a 8, čl. 36 odst. 9 třetího pododstavce, čl. 41 odst. 1 písm. d), e), i), k), n), p), q) a s), čl. 41 odst. 6 písm. c), čl. 41 odst. 9 druhé a třetí věty, čl. 41 odst. 10, čl. 44 odst. 3, přílohy 1 bodu 1 písm. a) odst. 1 druhé, třetí, páté a sedmé odrážky, přílohy 1 bodu 1 písm. a) odst. 2, přílohy 1 bodu 1 písm. b), d), f), h), i) a j), jakož i přílohy 1 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES (1) ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES, nebo každopádně tím, že Komisi neoznámila, že přijala právní předpisy, které jsou k provedení směrnice nezbytné, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 54 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit Estonské republice na základě čl. 260 odst. 3 SFEU z důvodu porušení povinnosti oznámit opatření přijatá k provedení směrnice povinnost zaplatit denní penále ve výši 4 224 eur ode dne vydání rozsudku Soudním dvorem;

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 3. března 2011.

      (1)  Úř. věst. L 211, s. 94.


title: Věc C-533/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance de Roubaix (Francie) dne 17. listopadu 2010 — CIVAD SA v. Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance de Roubaix (Francie) dne 17. listopadu 2010 — CIVAD SA v. Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes
   (Věc C-533/10)
   ()
   2011/C 30/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance de Roubaix

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: CIVAD SA

      Žalovaní: Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje protiprávnost nařízení Společenství, které nemůže být de facto ani de iure předmětem žaloby na neplatnost podané hospodářským subjektem, pro tento subjekt vyšší moc, která odůvodňuje překročení lhůty stanovené v čl. 236 [odst. 2 druhém pododstavci] celního kodexu Společenství (1)?

               2)

               Pokud je odpověď na první otázku záporná, ukládají ustanovení čl. 236 [odst. 2 třetího pododstavce] celního kodexu Společenství celním orgánům, aby z úřední povinnosti vrátily antidumpingové clo, jestliže poté, co členský stát Světové obchodní organizace (WTO) podal vůči jeho legalitě námitky, bylo prohlášeno za protiprávní, a to:

                           1)

                           od prvního oznámení dotčené země podávající námitky vůči legalitě antidumpingového nařízení;

                           2)

                           od zprávy skupiny odborníků, konstatující protiprávnost antidumpingového nařízení;

                           3)

                           od zprávy Odvolacího orgánu WTO, na jejímž základě Evropské společenství uznalo protiprávnost antidumpingového nařízení?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).


title: Věc T-303/11: Usnesení Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — Leopardi Dittajuti v. OHIM — Llopart Vilarós (CONTE LEOPARDI DITTAJUTI)

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/66

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — Leopardi Dittajuti v. OHIM — Llopart Vilarós (CONTE LEOPARDI DITTAJUTI)
      (Věc T-303/11) (1)

      (2012/C 25/126)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 6. prosince 2013 ve věci E-15/13 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností státu EHP – směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů)

text:
               27.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 88/14

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   ze dne 6. prosince 2013
   ve věci E-15/13
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností státu EHP – směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů)
   2014/C 88/11
   Ve věci E-15/13, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 7d přílohy XIX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru do vnitrostátních právních předpisů (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen, soudce, a Páll Hreinsson, soudce zpravodaj, vynesl dne 6. prosince 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1)

               prohlašuje, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 7d přílohy XIX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;

               2)

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.