title: Věc C-752/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 15. října 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Ursynów w Warszawie v. AX

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 15. října 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Ursynów w Warszawie v. AX
      (Věc C-752/19)
      (2020/C 54/23)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Ursynów w Warszawie

         Žalovaný: AX

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii (SEU) ve spojení s článkem 2 SEU a s hodnotou právního státu vyjádřenou v tomto ustanovení, jakož i s čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 (1), ve spojení s bodem 22 odůvodnění této směrnice, vykládán v tom smyslu, že k porušení požadavků účinné soudní ochrany, včetně nezávislosti soudnictví, a požadavků vyplývajících z presumpce neviny dochází v situaci, kdy soudní řízení, jako je trestní řízení proti obviněnému z trestného činu podle čl. 177 § 1 k.k. a dalších, je vedeno tak, že:

                              —

                              soud se skládá ze soudce sądu rejonowego (okresní soud) LK delegovaného na základě rozhodnutí ministra spravedlnosti ze soudu nacházejícího se v hierarchii o jednu úroveň níže, přičemž nejsou známá kritéria, kterými se ministr spravedlnosti při delegování tohoto soudce řídil, a vnitrostátní právo nestanoví soudní přezkum takového rozhodnutí a umožňuje ministrovi spravedlnosti kdykoli delegaci soudce zrušit;

                  2)

                  Dochází k porušení požadavků uvedených v bodě 1 v situaci, kdy proti rozhodnutí vydanému v soudním řízení, jako je řízení popsané v bodě 1, mohou strany podat mimořádný opravný prostředek k soudu, jako je Sad Najwyższy (Nejvyšší soud), jehož rozsudky nepodléhají odvolání podle vnitrostátního práva, a vnitrostátní právo ukládá předsedovi organizační složky tohoto soudu (kolegia), příslušnému k projednání mimořádného opravného prostředku, povinnost přidělit věc podle abecedního seznamu soudců tohoto kolegia, přičemž výslovně zakazuje opomenutí kteréhokoli soudce, a přidělování věcí se účastní také osoba jmenovaná na návrh kolektivního orgánu, jako je Národní rada soudnictví, jejíž složení je vytvořeno tak, že jejími členy jsou soudci:

                              a)

                              voleni komorou parlamentu, která hlasuje pro seznam kandidátů, předem vytvořený parlamentním výborem z kandidátů předložených parlamentními frakcemi nebo orgánem této komory, na základě oznámení skupin soudců nebo občanů – z čehož vyplývá, že během volebního procesu získávají kandidáti při třech příležitostech podporu od politiků;

                              b)

                              tvořící většinu členů tohoto orgánu, postačující k rozhodnutí o předložení návrhů na jmenování soudců, jakož i o dalších závazných rozhodnutích vyžadovaných vnitrostátními právními předpisy?

                  3)

                  Jaký účinek má z pohledu unijního práva, včetně ustanovení a požadavků uvedených v bodě 1, rozhodnutí vydané v soudním řízení, jež je vedeno tak, jak je popsáno v bodě 1, a rozhodnutí vydané v řízení před Nejvyšším soudem, když se na jeho vydání podílí osoba uvedená v bodě 2?

                  4)

                  Spojuje unijní právo, včetně ustanovení uvedených v bodě 1, účinky rozhodnutí uvedených v bodě 3 s tím, zda příslušný soud rozhodl ve prospěch či neprospěch obviněného?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1).


title: Věc C-753/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 15. října 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie v. BV

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 15. října 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie v. BV
      (Věc C-753/19)
      (2020/C 54/24)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie

         Žalovaný: BV

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii (SEU) ve spojení s článkem 2 SEU a s hodnotou právního státu vyjádřenou v tomto ustanovení, jakož i s čl. 6 odst. 1 až 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 (1), ve spojení s bodem 22 odůvodnění této směrnice vykládán v tom smyslu, že k porušení požadavků účinné soudní ochrany, včetně nezávislosti soudnictví, a požadavků vyplývajících z presumpce neviny dochází v situaci, kdy soudní řízení, jako je trestní řízení proti odsouzenému na základě návrhu na vydání společného rozsudku, je vedeno tak, že:

                              —

                              soud se skládá ze soudce sądu rejonowego (okresní soud) MJ delegovaného na základě rozhodnutí ministra spravedlnosti ze soudu nacházejícího se v hierarchii o jednu úroveň níže, přičemž nejsou známá kritéria, kterými se ministr spravedlnosti při delegování tohoto soudce řídil, a vnitrostátní právo nestanoví soudní přezkum takového rozhodnutí a umožňuje ministrovi spravedlnosti kdykoli delegaci soudce zrušit;

                  2)

                  Dochází k porušení požadavků uvedených v bodě 1 v situaci, kdy proti rozhodnutí vydanému v soudním řízení, jako je řízení popsané v bodě 1, mohou strany podat mimořádný opravný prostředek k soudu, jako je Nejvyšší soud, jehož rozsudky nepodléhají odvolání podle vnitrostátního práva, a vnitrostátní právo ukládá předsedovi organizační složky tohoto soudu (kolegia), příslušnému k projednání mimořádného opravného prostředku, povinnost přidělit věc podle abecedního seznamu soudců tohoto kolegia, přičemž výslovně zakazuje opomenutí kteréhokoli soudce, a přidělování věcí se účastní také osoba jmenovaná na návrh kolektivního orgánu, jako je Národní rada soudnictví, jejíž složení je vytvořeno tak, že jejími členy jsou soudci:

                              a)

                              voleni komorou parlamentu, která hlasuje pro seznam kandidátů, předem vytvořený parlamentním výborem z kandidátů předložených parlamentními frakcemi nebo orgánem této komory, na základě oznámení skupin soudců nebo občanů – z čehož vyplývá, že během volebního procesu získávají kandidáti při třech příležitostech podporu od politiků;

                              b)

                              tvořící většinu členů tohoto orgánu, postačující k rozhodnutí o předložení návrhů na jmenování soudců, jakož i o dalších závazných rozhodnutích vyžadovaných vnitrostátními právními předpisy?

                  3)

                  Jaký účinek má z pohledu unijního práva, včetně ustanovení a požadavků uvedených v bodě 1, rozhodnutí vydané v soudním řízení, jež je vedeno tak, jak je popsáno v bodě 1, a rozhodnutí vydané v řízení před Nejvyšším soudem, když se na jeho vydání podílí osoba uvedená v bodě 2?

                  4)

                  Spojuje unijní právo, včetně ustanovení uvedených v bodě 1, účinky rozhodnutí uvedených v bodě 3 s tím, zda příslušný soud rozhodl ve prospěch či neprospěch obviněného?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1).


title: Věc C-754/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 15. října 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie v. CU

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 15. října 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie v. CU
      (Věc C-754/19)
      (2020/C 54/25)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie

         Žalovaný: CU

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii (SEU) ve spojení s článkem 2 SEU a s hodnotou právního státu vyjádřenou v tomto ustanovení, jakož i s čl. 6 odst. 1 až 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 (1), ve spojení s bodem 22 odůvodnění této směrnice vykládán v tom smyslu, že k porušení požadavků účinné soudní ochrany, včetně nezávislosti soudnictví, a požadavků vyplývajících z presumpce neviny dochází v situaci, kdy soudní řízení, jako je trestní řízení proti obviněnému z trestného činu podle čl. 296 § 2 k.k. a dalších, je vedeno tak, že:

                              —

                              soud se skládá ze soudce sądu rejonowego (okresní soud) NI delegovaného na základě rozhodnutí ministra spravedlnosti ze soudu nacházejícího se v hierarchii o jednu úroveň níže, přičemž nejsou známá kritéria, kterými se ministr spravedlnosti při delegování tohoto soudce řídil, a vnitrostátní právo nestanoví soudní přezkum takového rozhodnutí a umožňuje ministrovi spravedlnosti kdykoli delegaci soudce zrušit;

                  2)

                  Dochází k porušení požadavků uvedených v bodě 1 v situaci, kdy proti rozhodnutí vydanému v soudním řízení, jako je řízení popsané v bodě 1, mohou strany podat mimořádný opravný prostředek k soudu, jako je Nejvyšší soud, jehož rozsudky nepodléhají odvolání podle vnitrostátního práva, a vnitrostátní právo ukládá předsedovi organizační složky tohoto soudu (kolegia), příslušnému k projednání mimořádného opravného prostředku, povinnost přidělit věc podle abecedního seznamu soudců tohoto kolegia, přičemž výslovně zakazuje opomenutí kteréhokoli soudce, a přidělování věcí se účastní také osoba jmenovaná na návrh kolektivního orgánu, jako je Národní rada soudnictví, jejíž složení je vytvořeno tak, že jejími členy jsou soudci:

                              a)

                              voleni komorou parlamentu, která hlasuje pro seznam kandidátů, předem vytvořený parlamentním výborem z kandidátů předložených parlamentními frakcemi nebo orgánem této komory, na základě oznámení skupin soudců nebo občanů – z čehož vyplývá, že během volebního procesu získávají kandidáti při třech příležitostech podporu od politiků;

                              b)

                              tvořící většinu členů tohoto orgánu, postačující k rozhodnutí o předložení návrhů na jmenování soudců, jakož i o dalších závazných rozhodnutích vyžadovaných vnitrostátními právními předpisy?

                  3)

                  Jaký účinek má z pohledu unijního práva, včetně ustanovení a požadavků uvedených v bodě 1, rozhodnutí vydané v soudním řízení, jež je vedeno tak, jak je popsáno v bodě 1, a rozhodnutí vydané v řízení před Nejvyšším soudem, když se na jeho vydání podílí osoba uvedená v bodě 2?

                  4)

                  Spojuje unijní právo, včetně ustanovení uvedených v bodě 1, účinky rozhodnutí uvedených v bodě 3 s tím, zda příslušný soud rozhodl ve prospěch či neprospěch obviněného?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1).


title: Věc C-763/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Apelacyjnym w Krakowie (Polsko) dne 18. října 2019 – D. S. v. S. P., A. P., D. K., Sz. w K.

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Apelacyjnym w Krakowie (Polsko) dne 18. října 2019 – D. S. v. S. P., A. P., D. K., Sz. w K.
      (Věc C-763/19)
      (2020/C 54/26)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Apelacyjny w Krakowie

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: D. S.

         Žalovaní (odpůrci v odvolacím řízení): S. P., A. P., D. K., Sz. w K.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec, článek 2, čl. 4 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a s článkem 267 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány v tom smyslu, že osoba jmenovaná do výkonu funkce soudce ve zjevném rozporu s právními předpisy členského státu týkajícími se jmenování soudců, spočívajícím konkrétně ve jmenování dané osoby do funkce soudce na návrh orgánu, který nepředstavuje záruku nezávislosti na zákonodárné a výkonné moci a nestrannosti, a za situace, kdy je systémově vyloučen soudní přezkum legality jmenovacího řízení, a také ve jmenování této osoby do funkce soudce přesto, že proti usnesení vnitrostátního orgánu [Krajowej Rady Sądownictwa (Národní rada soudnictví, Polsko)], které obsahovalo návrh na její jmenování do funkce soudce, byla předtím podána stížnost k příslušnému vnitrostátnímu soudu [Naczelnemu Sądu Administracyjnemu (Nejvyšší správní soud, Polsko)], že byla odložena vykonatelnost tohoto usnesení v souladu s vnitrostátním právem a že řízení před příslušným vnitrostátním soudem – Naczelnym Sądem Administracyjnym (Nejvyšší správní soud) nebylo před předáním jmenovací listiny skončeno, není nezávislým soudcem ve smyslu unijního práva?

                              —

                              a v návaznosti na to že soud, který spolutvoří osoby jmenované za výše popsaných podmínek, není nezávislým a nestranným soudem, předem zřízeným zákonem, ve smyslu práva Evropské unie?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec, článek 2, čl. 4 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a s článkem 267 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány v tom smyslu, že rozhodnutí vydané soudcem a soudem posledního stupně, který byl ustanoven způsobem popsaným v [otázce č.] 1, není rozhodnutím v právním smyslu (je nicotným rozhodnutím) ve smyslu předpisů práva Evropské unie, přičemž posoudit tuto otázku může obecný soud, jenž splňuje požadavky na soud stanovené unijními právními předpisy?


title: Věc C-764/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Apelacyjnym w Krakowie (Polsko) dne 18. října 2019 – C. S.A. v. Syndyk masy upadłości I.T. w upadłości likwidacyjnej

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Apelacyjnym w Krakowie (Polsko) dne 18. října 2019 – C. S.A. v. Syndyk masy upadłości I.T. w upadłości likwidacyjnej
      (Věc C-764/19)
      (2020/C 54/27)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Apelacyjny w Krakowie

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: C. S.A.

         Žalovaný: Syndyk masy upadłości I.T. w upadłości likwidacyjnej (konkurzní správce I. T., v likvidaci)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec, článek 2, čl. 4 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a s článkem 267 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány v tom smyslu, že osoba jmenovaná do výkonu funkce soudce ve zjevném rozporu s právními předpisy členského státu týkajícími se jmenování soudců, spočívajícím konkrétně ve jmenování dané osoby do funkce soudce na návrh orgánu, který nepředstavuje záruku nezávislosti na zákonodárné a výkonné moci a nestrannosti, a za situace, kdy je systémově vyloučen soudní přezkum legality jmenovacího řízení, a také ve jmenování této osoby do funkce soudce přesto, že proti usnesenívnitrostátního orgánu [Krajowej Rady Sądownictwa (Národní rada soudnictví, Polsko)], které obsahovalo návrh na její jmenování do funkce soudce, byla předtím podána stížnost k příslušnému vnitrostátnímu soudu [Naczelnemu Sądu Administracyjnemu (Nejvyšší správní soud, Polsko)], že byla odložena vykonatelnost tohoto usnesení v souladu s vnitrostátním právem a že řízení před příslušným vnitrostátním soudem – Naczelnym Sądem Administracyjnym (Nejvyšší správní soud) nebylo před předáním jmenovací listiny skončeno, není nezávislým soudcem ve smyslu unijního práva?

                              —

                              a v návaznosti na to že soud, který spolutvoří osoby jmenované za výše popsaných podmínek, není nezávislým a nestranným soudem, předem zřízeným zákonem, ve smyslu práva Evropské unie?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec, článek 2, čl. 4 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a s článkem 267 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány v tom smyslu, že rozhodnutí vydané soudcem a soudem posledního stupně, který byl ustanoven způsobem popsaným v [otázce č.] 1, není rozhodnutím v právním smyslu (je nicotným rozhodnutím) ve smyslu předpisů práva Evropské unie, přičemž posoudit tuto otázku může obecný soud, jenž splňuje požadavky na soud stanovené unijními právními předpisy?


title: Věc C-765/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Apelacyjnym w Krakowie (Polsko) dne 18. října 2019 – M. Ś., I. Ś. v. R.B.P. Spółka Akcyjna

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Apelacyjnym w Krakowie (Polsko) dne 18. října 2019 – M. Ś., I. Ś. v. R.B.P. Spółka Akcyjna
      (Věc C-765/19)
      (2020/C 54/28)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Apelacyjny w Krakowie

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelé: M. Ś., I. Ś.

         Žalovaná: R.B.P. Spółka Akcyjna

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec, článek 2, čl. 4 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a s článkem 267 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány v tom smyslu, že osoba jmenovaná do výkonu funkce soudce ve zjevném rozporu s právními předpisy členského státu týkajícími se jmenování soudců, spočívajícím konkrétně ve jmenování dané osoby do funkce soudce na návrh orgánu, který nepředstavuje záruku nezávislosti na zákonodárné a výkonné moci a nestrannosti, a za situace, kdy je systémově vyloučen soudní přezkum legality jmenovacího řízení, a také ve jmenování této osoby do funkce soudce přesto, že proti usnesení vnitrostátního orgánu [Krajowej Rady Sądownictwa (Národní rada soudnictví, Polsko)], které obsahovalo návrh na její jmenování do funkce soudce, byla předtím podána stížnost k příslušnému vnitrostátnímu soudu [Naczelnemu Sądu Administracyjnemu (Nejvyšší správní soud, Polsko)], že byla odložena vykonatelnost tohoto usnesení v souladu s vnitrostátním právem a že řízení před příslušným vnitrostátním soudem – Naczelnym Sądem Administracyjnym (Nejvyšší správní soud) nebylo před předáním jmenovací listiny skončeno, není nezávislým soudcem ve smyslu unijního práva?

                              —

                              a v návaznosti na to že soud, který spolutvoří osoby jmenované za výše popsaných podmínek, není nezávislým a nestranným soudem, předem zřízeným zákonem, ve smyslu práva Evropské unie?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec, článek 2, čl. 4 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a s článkem 267 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány v tom smyslu, že rozhodnutí vydané soudcem a soudem posledního stupně, který byl ustanoven způsobem popsaným v [otázce č.] 1, není rozhodnutím v právním smyslu (je nicotným rozhodnutím) ve smyslu předpisů práva Evropské unie, přičemž posoudit tuto otázku může obecný soud, jenž splňuje požadavky na soud stanovené unijními právními předpisy?


title: Věc C-790/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Brașov (Rumunsko) dne 24. října 2019 – trestní řízení proti LG a MH

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Brașov (Rumunsko) dne 24. října 2019 – trestní řízení proti LG a MH
      (Věc C-790/19)
      (2020/C 54/29)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Brașov

         Účastníci původního trestního řízení

      LG a MH

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 1 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (1) vykládán v tom smyslu, že osoba, která se dopustí skutku, který představuje trestný čin praní peněz, je vždy osobou odlišnou od osoby, která spáchá hlavní trestný čin (predikativní trestný čin, z něhož plynou peníze, které jsou předmětem praní peněz)?

         (1)  Úř. věst. 2015, L 141, s.73.


title: Věc C-811/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 4. listopadu 2019 – trestní řízení proti FQ, GP, HO, IN

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 4. listopadu 2019 – trestní řízení proti FQ, GP, HO, IN
      (Věc C-811/19)
      (2020/C 54/30)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Účastníci původního trestního řízení

      FQ, GP, HO, IN, JM

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii, čl. 325 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, článek 58 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení (EU) č. 648/2012 Evropského parlamentu a Rady a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (1) a článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1371 ze dne 5. července 2017 o boji vedeném trestněprávní cestou proti podvodům poškozujícím nebo ohrožujícím finanční zájmy Unie (2), vypracovaná na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o ochraně finančních zájmů Evropských společenství ze dne 26. června 1995, vykládány ve smyslu, že brání přijetí rozhodnutí ze strany orgánu stojícího mimo soudní moc, tj. Curtea Constituțională a României (Ústavní soud, Rumunsko), který rozhoduje o procesní výjimce týkající se případného nezákonného složení senátu soudu z hlediska zásady specializace soudců Înalta Curte de Casație și Justiție (Nejvyšší kasační soud, Rumunsko) (kterou nestanoví Ústava Rumunska), a který ukládá soudu povinnost vrátit věci, které jsou ve stádiu odvolání (s devolutivním účinkem), pro účely jejich přezkoumání v rámci první fáze řízení před tímtéž soudním orgánem?

                  2)

                  Musí být článek 2 Smlouvy o Evropské unii a čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby orgán stojící mimo soudní moc prohlásil za nezákonné složení rozhodovacího senátu sekce Nejvyššího soudu (senát složený ze soudců, kteří v době povyšování splňovali mimo jiné podmínku specializace požadovanou pro účely přidělení k trestní sekci Nejvyššího soudu)?

                  3)

                  Má být přednost unijního práva vykládána v tom smyslu, že umožňuje vnitrostátnímu soudu nepoužít rozhodnutí ústavního soudu, které vykládá normu nižší právní síly než je Ústava týkající se organizace Înalta Curte de Casație și Justiție (Nejvyšší kasační soud), uvedenou ve vnitrostátním zákoně o předcházení, odhalování a sankcí za korupci, tj. normu, kterou soud soustavně vykládá v témže smyslu po dobu šestnácti let?

                  4)

                  Může v souladu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie [z]ásada účinného přístupu ke spravedlnosti zahrnovat specializaci soudců a vytvoření specializovaných senátů u Nejvyššího soudu?

         (1)  Úř. věst. 2015 L 141, s.73.

         (2)  Úř. věst. 2017 L 198, s.29.


title: Věc C-822/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 5. listopadu 2019 – Flavourstream SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală a Vămilor - Direcția Regională Vamală Brașov - Biroul Vamal de Interior Sibiu

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 5. listopadu 2019 – Flavourstream SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală a Vămilor - Direcția Regională Vamală Brașov - Biroul Vamal de Interior Sibiu
      (Věc C-822/19)
      (2020/C 54/31)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé, žalovaní v řízení v prvním stupni: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală a Vămilor - Direcția Regională Vamală Brașov - Biroul Vamal de Interior Sibiu

         Odpůrkyně, žalobkyně v řízení v prvním stupni: Flavourstream SRL

         Předběžná otázka

      Musí být podle nomenklatury uvedené v příloze I nařízení č. 2658/87 ve znění prováděcího nařízení 2016/1821 (1) výrobek „AURIC GMO FREE“, který je předmětem tohoto sporu, zařazen do podpoložky 17 029 095 nebo do podpoložky 29 124 900 této nomenklatury?

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1821 ze dne 6. října 2016, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 2016, L 294, s. 1).


title: Věc C-834/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Vicenza (Itálie) dne 15. listopadu 2019 – AV v. Ministero della Giustizia, Italská republika

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Vicenza (Itálie) dne 15. listopadu 2019 – AV v. Ministero della Giustizia, Italská republika
      (Věc C-834/19)
      (2020/C 54/32)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Vicenza

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: AV

         Žalovaní: Ministero della Giustizia, Italská republika

         Předběžná otázka

      „Brání dosažení užitečného účinku směrnic 97/81/ES (1) a 1999/70/ES (2) takové vnitrostátní pojetí, které z pojmu „zaměstnanec na částečný úvazek“ uvedeného v ustanovení 2 rámcové dohody, která je přílohou směrnice 97/81/ES, a z pojmu „zaměstnanec v pracovním poměru na dobu určitou“ uvedeného v ustanovení 2 rámcové dohody, která je přílohou směrnice 1999/70/ES, vylučuje honorárního soudce Tribunálu, který vykonává pracovní činnost způsoby [popsanými v projednávané věci], které charakterizují výkon činnosti [žalobkyně] AV?“

         (1)  Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Příloha: Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku (Úř. věst. 1998, L 14, s. 9).

         (2)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1999, L 175, s. 43).


title: Věc C-837/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugalsko) dne 19. listopadu 2019 – Super Bock Bebidas S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugalsko) dne 19. listopadu 2019 – Super Bock Bebidas S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-837/19)
      (2020/C 54/33)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Super Bock Bebidas S.A.

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Předběžné otázky

                  1)

                  Umožňuje čl. 17 odst. 6 druhý pododstavec šesté směrnice (1) Rady ze dne 17. května 1977 (který uvádí, že členské státy „mohou zachovat veškerá vynětí obsažená ve svých vnitrostátních předpisech v době vstupu této směrnice v platnost“), aby nový členský stát v den svého přistoupení zavedl do své vnitrostátní právní úpravy vyloučení z nároku na odpočet DPH?

                  2)

                  Má čl. 17 odst. 6 druhý pododstavec šesté směrnice stejnou působnost jako článek 176 druhý pododstavec směrnice Rady 2006/112/ES (2) ze dne 28. listopadu 2006 (který stanoví, že členské státy, které přistoupily ke Společenství po 1. lednu 1979, mohou zachovat veškerá vyloučení obsažená v jejich vnitrostátních předpisech ke dni jejich přistoupení), pokud jde o datum relevantní pro určení, která „vyloučení obsažená [v jejich] vnitrostátních předpisech“ mohou být zachována?

                  3)

                  Pokud by Portugalsko s ohledem na šestou směrnici mohlo zachovat veškerá vyloučení obsažená v jeho vnitrostátních předpisech ke dni 1. ledna 1989, datu vstupu šesté směrnice v platnost v Portugalsku, byla by tato možnost změněna směrnicí 2006/112/ES, která jako relevantní datum uvádí datum přistoupení (1. ledna 1986)?

                  4)

                  Brání čl. 176 druhý pododstavec směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 tomu, aby ke dni přistoupení Portugalska k Evropským společenstvím nabyla účinnosti pravidla (taková, jako jsou pravidla obsažená v čl. 21 odst. 1 zákona o dani z přidané hodnoty), která stanoví vyloučení z nároku na odpočet daně v případě některých výdajů (včetně výdajů na ubytování, stravování, pronájem vozidel, pohonné hmoty a mýtné), pokud již uvedená pravidla byla zveřejněna a k nabytí jejich účinnosti mělo původně dojít před přistoupením, avšak bylo odloženo na den přistoupení?

                  5)

                  Musí být čl. 168 písm. a) směrnice 2006/112 a zásada neutrality vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byla ve vnitrostátních předpisech členského státu zachována pravidla pro vyloučení nároku na odpočet (jako jsou pravidla obsažená v čl. 21 odst. 1 zákona o DPH, která se týkají ubytování, stravování, nápojů, pronájmu vozidel, pohonných hmot a mýtného), použitelná i v případě, že se prokáže, že pořízené zboží a služby byly použity pro účely zdanitelných plnění osoby povinné k dani?

                  6)

                  Brání článek 176 směrnice 2006/112 a zásada proporcionality tomu, aby vyloučení z nároku na odpočet, která v této směrnici nejsou stanovena, ale která členské státy mohou zachovat na základě druhého pododstavce tohoto článku, byla použitelná, pokud se prokáže, že dotčené výdaje mají striktně profesní povahu a zboží a služby byly použity pro účely zdanitelných plnění osoby povinné k dani?

         (1)  Směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1).

         (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-846/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'arrondissement (Lucembursko) dne 21. listopadu 2019 – EQ v. Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'arrondissement (Lucembursko) dne 21. listopadu 2019 – EQ v. Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA
      (Věc C-846/19)
      (2020/C 54/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal d'arrondissement

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: EQ

         Žalovaná: Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být pojem „ekonomická činnost“ ve smyslu čl. 9 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2006/112/ES (1) vykládán v tom smyslu, že zahrnuje, nebo že do něj naopak nespadá poskytnutí služeb v rámci trojstranného vztahu, ve kterém poskytovatele služeb pověřil poskytováním služeb jinou entitu, než je příjemce těchto služeb?

                  2)

                  Změní se odpověď na první předběžnou otázku v případě, že jsou dotčené služby poskytovány v rámci pověření uděleného nezávislým soudem?

                  3)

                  Změní se odpověď na první předběžnou otázku podle toho, zda hradí odměnu poskytovatele služeb příjemce těchto služeb, nebo zda ji hradí stát, pod který spadá entita, jež pověřila poskytovatele služeb jejich poskytováním?

                  4)

                  Musí být pojem „ekonomická činnost“ ve smyslu čl. 9 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že zahrnuje, nebo že do něj naopak nespadá poskytnutí služeb v případě, kdy není ze zákona povinné přiznat poskytovateli služeb odměnu a kdy výše této odměny, byla-li přiznána, a) je založena na posouzení prováděném v každém jednotlivém případě zvlášť, b) vždy závisí na finanční situaci příjemce služeb a c) určuje se buď jako paušální odměna, nebo jako procentní podíl z příjmů příjemce služeb, nebo jako odměna za poskytnuté služby[?]

                  5)

                  Musí být pojem „poskytnutí služeb a dodání zboží úzce související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením“ uvedený v čl. 132 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán v tom smyslu, že zahrnuje, nebo že do něj naopak nespadá poskytnutí služeb v rámci režimu ochrany [nezpůsobilých] dospělých osob, který je upraven zákonem a podléhá přezkumu ze strany nezávislého soudu?

                  6)

                  Musí být pojem „subjekty [uznané] za subjekty sociální povahy“ uvedený v čl. 132 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán z pohledu uznání sociální povahy takového subjektu v tom smyslu, že ukládá určité požadavky, pokud jde o formu podniku poskytovatele služeb nebo neziskovou či ziskovou povahu činnosti poskytovatele služeb, případně obecněji, že na základě jiných kritérií nebo podmínek omezuje okruh subjektů, na které se vztahuje osvobození od daně stanovené v čl. 132 odst. 1 písm. g), nebo naopak v tom smyslu, že k tomu, aby byl subjekt považován za subjekt sociální povahy, postačuje, že daný subjekt poskytuje služby „související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením“?

                  7)

                  Musí být pojem „subjekty [uznané] za subjekty sociální povahy“ uvedený v čl. 132 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby byl proces uznávání založen na předem stanoveném řízení a kritériích, nebo je přípustné uznání ad hoc prováděné v každém jednotlivém případě zvlášť, v projednávané věci soudem?

                  8)

                  Připouští zásada legitimního očekávání, jak je vykládána v judikatuře Soudního dvora Evropské unie, aby daňová správa pověřená výběrem DPH vymáhala na osobě povinné k dani z přidané hodnoty zaplacení DPH z ekonomických činností, které se vztahují k minulému období předcházejícímu vydání rozhodnutí daňové správy o vyměření daně, když předtím tato daňová správa po dlouhou dobu přijímala od dotyčné osoby povinné k dani přiznání k DPH, ve kterých nebyly mezi zdanitelnými činnostmi zahrnuty ekonomické činnosti stejné povahy? Podléhá možnost daňové správy pověřené výběrem DPH postupovat takovým způsobem nějakým podmínkám?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-861/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona (Španělsko) dne 26. listopadu 2019 – LJ v. INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/33

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona (Španělsko) dne 26. listopadu 2019 – LJ v. INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social)
      (Věc C-861/19)
      (2020/C 54/36)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: LJ

         Žalovaný: INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze mít za to, že příspěvek z důvodu mateřství upravený v článku 60 Ley General de la Seguridad Social (zákona o sociálním zabezpečení), jehož konsolidované znění bylo schváleno Real Decreto Legislativo 8/2015, je opatřením pozitivní diskriminace za účelem dosažení skutečné rovnosti mezi ženami a muži spadajícím pod čl. 157 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, brání zásada proporcionality, které podléhají všechna opatření pozitivní diskriminace, časovému omezení na důchody, na které vznikl nárok po dni 1. ledna 2016, které stanoví jediné závěrečné ustanovení Real Decreto Legislativo 8/2015?


title: Věc C-865/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance de Rennes (Francie) dne 27. listopadu 2019 – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue v. OG

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/34

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance de Rennes (Francie) dne 27. listopadu 2019 – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue v. OG
      (Věc C-865/19)
      (2020/C 54/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal d'instance de Rennes

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue

         Žalovaný: OG

         Předběžná otázka

      Pokud roční procentní sazba nákladů na úvěr poskytnutý spotřebiteli činí 5,364511 %, umožňuje pravidlo vyplývající ze směrnic 98/7/ES ze dne 16. února 1998 (1), 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 (2) a 2014/17/EU ze dne 4. února 2014 (3), jež v [českém] znění zní „Výsledek výpočtu se vyjadřuje s přesností na nejméně jedno desetinné místo. Je-li hodnota číslice na následujícím desetinném místě větší nebo rovna 5, hodnota číslice na příslušném desetinném místě se zvyšuje o jednu“, aby bylo považováno za přesné uvedení roční procentní sazby nákladů ve výši 5,363 %?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/7/ES ze dne 16. února 1998, kterou se mění směrnice 87/102/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru (Úř. věst. 1998, L 101, s. 17).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. 2008, L 133, s. 66).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/ЕU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 60, s. 34).


title: Věc C-870/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 26. listopadu 2019 – Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze v. MI

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/35

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 26. listopadu 2019 – Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze v. MI
      (Věc C-870/19)
      (2020/C 54/38)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

         Odpůrce: MI

         Předběžná otázka

      Může být čl. 15 [odst. 7 nařízení č. 3821/85 (1)] vykládán, ve vztahu ke konkrétnímu případu řidiče motorového vozidla, jako pravidlo, které stanoví jediné celkové jednání s následným spácháním jediného porušení a uložení jediné sankce, anebo může při použití hmotněprávní kumulace zakládat tolik porušení a sankcí, kolik je dní, za které nebyly předloženy záznamové listy tachografu ve stanoveném časovém období („běžný den a předchozích 28 dnů“)?

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 8).


title: Věc C-871/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 26. listopadu 2019 – Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze v. TB

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/35

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 26. listopadu 2019 – Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze v. TB
      (Věc C-871/19)
      (2020/C 54/39)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

         Odpůrce: TB

         Předběžná otázka

      Může být čl. 15 [odst. 7 nařízení č. 3821/85 (1)] vykládán, ve vztahu ke konkrétnímu případu řidiče motorového vozidla, jako pravidlo, které stanoví jediné celkové jednání s následným spácháním jediného porušení a uložení jediné sankce, anebo může při použití hmotněprávní kumulace zakládat tolik porušení a sankcí, kolik je dní, za které nebyly předloženy záznamové listy tachografu ve stanoveném časovém období („běžný den a předchozích 28 dnů“)?

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 8).


title: Věc C-876/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2019 PlasticsEurope proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. září 2019 ve věci T-636/17, PlasticsEurope v. ECHA

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/36

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2019 PlasticsEurope proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. září 2019 ve věci T-636/17, PlasticsEurope v. ECHA
      (Věc C-876/19 P)
      (2020/C 54/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: PlasticsEurope (zástupci: R. Cana, E. Mullier, F. Mattioli, avocats)

         Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické látky, Francouzská republika a ClientEarth

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-636/17,

                  —

                  zrušil rozhodnutí výkonného ředitele agentury ECHA ED/30/2017 ze dne 6. července 2017,

                  —

                  podpůrně, vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost podané navrhovatelkou,

                  —

                  uložil odpůrkyni náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje následující důvody:

                  A.

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu nařízení REACH (1), když tvrdil, že agentura ECHA není povinna prokázat, že existuje vědecký důkaz o možných vážných účincích na lidské zdraví ve smyslu čl. 57 písm. f) nařízení REACH.

                  B.

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu důkazů, které měl k dispozici, a skutkového stavu, který dané důkazy podpíraly. Zejména nesprávně rozhodl, že ECHA prokázala existenci „možných“ vážných účinků. Opomenul posoudit, zda ECHA skutečně posoudila údaje týkající se vzbuzování stejných obav, a namísto toho nesprávně vycházel z tvrzení ECHA, že dané kritérium bylo splněno. Nesprávně zamítl žalobní důvod navrhovatelky týkající se relevantnosti závěrů Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“) pro projednávanou věc. Nesprávně rozhodl, že závěry EFSA jsou v souladu s rozhodnutím ECHA a posilují ho, a zkreslil důkazy předložené účastníky řízení.

                  C.

                  Tribunál porušil zásadu rovného zacházení tím, že s navrhovatelkou zacházel méně příznivě než s ECHA.

                  D.

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu čl. 2 odst. 8 písm. b) nařízení REACH a nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění, když opomenul odpovědět na argumenty navrhovatelky týkající se prostředníků.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. 2006, L 396, s. 1).


title: Věc C-879/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 2. prosince 2019 – FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/37

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 2. prosince 2019 – FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
      (Věc C-879/19)
      (2020/C 54/41)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe

         Žalovaný: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

         Předběžná otázka

      Musí být pojem „osoba obvykle zaměstnaná na území dvou nebo více členských států“, obsažený v čl. 14 odst. 2 první větě nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství, ve znění vyplývajícím z nařízení Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (1), změněném nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 ze dne 18. prosince 2006 (2), vykládán v tom smyslu, že zahrnuje také osobu, která v rámci jedné smlouvy uzavřené s jedním zaměstnavatelem a v průběhu období, na které se vztahuje tato smlouva, vykonává svou činnost na území každého z nejméně dvou členských států, nikoliv současně nebo souběžně, ale v průběhu bezprostředně po sobě následujících několikaměsíčních období?

         (1)  Úř. věst. 1997, L 28, s. 1; Zvl. vyd. 05/03, s. 3

         (2)  Úř. věst. 2006, L 392, s. 1


title: Věc C-890/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 Fortischem a.s. proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-121/15, Fortischem v. Komise

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/39

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 Fortischem a.s. proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-121/15, Fortischem v. Komise
      (Věc C-890/19 P)
      (2020/C 54/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fortischem a.s. (zástupci: C. Arhold, Rechtsanwalt, P. Hodál, M. Staroň, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, AlzChem AG, dříve AlzChem Trostberg GmbH, dříve AlzChem Hart GmbH

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  zrušil články 1 a 3 až 5 napadeného rozhodnutí (1)

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně vyložil a použil čl. 107 odst. 1 SFEU, čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (2), protože rozhodl, že v takovém případě, jako je projednávaný případ, by mohlo být rozhodnutí o navrácení podpory rozšířeno i na navrhovatelku, i když navrhovatelka zaplatila tržní cenu za akcie příjemce podpory.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že Komise nenesla důkazní břemeno ohledně otázky, zda podpora byla přenesena na navrhovatelku prodejem akcií pod tržní cenou.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení nebo zkreslil skutečnosti tím, že nezohlednil několik (téměř nevyvratitelných) domněnek, které naznačovaly, že za akcie byla zaplacena tržní cena.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně vyložil koncept kritéria „rozsah transakce“ a „hospodářská logika transakce“ při prokázání hospodářské kontinuity.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že akceptoval, že Komise dospěla k závěru, že existovala hospodářská kontinuita na základě pouze dvou prokázaných kritérií, přičemž ostatní kritéria svědčila proti hospodářské kontinuitě.
      Šestý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně vyložil a použil relevantní ustanovení zákona, který zakazoval hromadné propouštění a nesprávně právně kvalifikoval skutečnosti tím, že dospěl k závěru, že zákaz hromadného propouštění představoval výhodu pro NCHZ namísto reálné nevýhody ve formě zvýšených nákladů a tím, že nesnížil údajnou státní podporu částkou odpovídající zvýšení nákladů.
      Sedmý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nahradil odůvodnění napadeného rozhodnutí vlastními úvahami, jelikož Komise neposkytla žádné argumenty nebo vysvětlení, v čem zákaz hromadného propouštění představoval pro NCHZ výhodu.

         (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2015/1826 ze dne 15. října 2014 o státní podpoře SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) poskytnuté Slovenskem podniku NCHZ (Úř. věst. 2015, L 269, s. 71).

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. 1999, L 83, s. 1).


title: Věc C-895/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzkim Sądem Administracyjnym w Gliwicach (Polsko) dne 4. prosince 2019 – A. v. Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/40

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzkim Sądem Administracyjnym w Gliwicach (Polsko) dne 4. prosince 2019 – A. v. Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (Věc C-895/19)
      (2020/C 54/44)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: A.

         Žalovaný: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Předběžná otázka

      Musí být článek 167 ve spojení s článkem 178 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním ustanovením, jež podmiňují uplatnění nároku na odpočet daně na vstupu ve stejném daňovém období, v jakém je splatná daň z plnění představujících pořízení zboží uvnitř Společenství, uvedením daně z těchto plnění v příslušném daňovém přiznání, podaném ve lhůtě (v Polsku 3 měsíců) od konce měsíce, ve kterém vznikla daňová povinnost ve vztahu k pořízenému zboží a službám?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1


title: Věc C-898/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 Irskem proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve spojených věcech T-755/15 a T-759/15, Lucembursko a Fiat Chrysler Finance Europe v. Komise

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/41

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 Irskem proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve spojených věcech T-755/15 a T-759/15, Lucembursko a Fiat Chrysler Finance Europe v. Komise
      (Věc C-898/19 P)
      (2020/C 54/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Irsko (zástupci: M. Browne, A. Joyce, J. Quaney, P. Gallagher SC, Agents, S. Kingston, B. Doherty, BL)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Fiat Chrysler Finance Europe, Lucemburské velkovévodství

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2019 ve spojených věcech T-755/15 a T-759/15, Luxembourg a Fiat Chrysler Finance Europe v. Komise;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (1) ze dne 21. října 2015, a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a nesprávně použil čl. 107 odst. 1 SFEU ve svém přístupu k tzv. „principu tržního odstupu“.
      Druhý důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a nesprávně použil čl. 107 odst. 1 SFEU při analýze selektivity.
      Třetí důvod: Tribunál porušil svoji povinnost odůvodnit své rozhodnutí.
      Čtvrtý důvod: Tribunál porušil zásadu právní jistoty, když potvrdil, že Komise může přezkoumat rozhodnutí vnitrostátní správců daně, když odkázal na výklad principu tržního odstupu podaný Komisí, který je nepředvídatelný a jehož obsah není znám.
      Pátý důvod: Tribunál porušil články 4 a 5 SEU a nedovoleně použil pravidla státní podpory k harmonizaci pravidel přímého zdanění členských států.

         (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2016/2326 ze dne 21. října 2015 o státní podpoře SA.38375 2014/C (ex 2014/NN) poskytnuté Lucemburskem ve prospěch skupiny Fiat (oznámeno pod číslem C(2015) 7152) (Úř. věst. 2016, L 351, s. 1).


title: Věc C-899/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 Rumunskem proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-391/17, Rumunsko v. Komise

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/42

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2019 Rumunskem proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-391/17, Rumunsko v. Komise
      (Věc C-899/19 P)
      (2020/C 54/46)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Rumunsko (zástupkyně: E. Gane, L. Lițu, M. Chicu, zmocněnkyně)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Maďarsko

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný, zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-391/17 v plném rozsahu, rozhodl o věci T-391/17 tak, že vyhoví žalobě na neplatnost rozhodnutí (EU) 2017/652

            nebo

                  —

                  prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný, zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-391/17 v plném rozsahu a věc T-391/17 vrátil Tribunálu Evropské unie, aby tento soud v rámci přezkumu vyhověl žalobě na neplatnost a zrušil rozhodnutí (EU) 2017/652;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  A.

                  Porušení ustanovení Smluv o Unii týkajících se pravomoci Unie
                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když v rozporu se zásadou svěření pravomocí zakotvenou v čl. 5 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii, postavil hodnoty uvedené v článku SFEU na roveň specifickým činnostem spadajícím do oblasti pravomoci Unie a když vyzval Komisi, aby předložila konkrétní akty, jejichž hlavním cílem je ochrana práv osob, které patří k národnostním a jazykovým menšinám, a bohatá kulturní a jazyková různorodost.

                  B.

                  Porušení čl. 296 druhého pododstavce SFEU
                  Tribunál provedl nesprávný výklad čl. 296 druhého pododstavce SFEU, pokud jde o povinnost uvést odůvodnění, kterou má Komise, jelikož měl nesprávně za to, že tato povinnost byla splněna s ohledem na okolnosti věci, zatímco Komise neuvedla právní úvahy, které by byly v zásadě důležité ve struktuře rozhodnutí (EU) 2017/652, a kromě toho v zásadě změnila svůj postoj, který předtím měla, aniž uvedla skutečnosti, které by odůvodňovaly takovou změnu.

                  C.

                  Nedostatky řízení, které mohou ohrozit zájmy žalobce
                  Řádnost řízení byla narušena tím, že v průběhu ústní části řízení ve věci T-391/17 byla na výzvu Tribunálu diskuse zaměřena jen na otázky přípustnosti žaloby na neplatnost, zatímco ve vyneseném rozsudku se Tribunál zabýval výlučně meritorní stránkou věci.


title: Věc C-904/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polsko) dne 10. prosince 2019 – E. Sp. z o.o v. K.S.

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/43

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polsko) dne 10. prosince 2019 – E. Sp. z o.o v. K.S.
      (Věc C-904/19)
      (2020/C 54/48)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: E. Sp. z o.o

         Žalovaný: K.S.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHC ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1) a její body odůvodnění dvacátý a dvacátý čtvrtý, podle nichž musí být smlouvy sepsány jasným a srozumitelným jazykem, spotřebitel musí mít fakticky možnost seznámit se se všemi podmínkami smlouvy, všechny pochybnosti by měly být vykládány v jeho prospěch a podle nichž soudy i správní orgány členských států musí mít k dispozici přiměřené a účinné prostředky, aby zabránily dalšímu používání zneužívajících ujednání ve smlouvách se spotřebiteli, ve spojení s čl. 10 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (2) a bodem 31 jejího odůvodnění vykládány v tom smyslu, že brání čl. 339 § 2 KPC vykládanému tak, že ustanovení čl. 339 § 2 KPC umožňuje vydání rozsudku pro zmeškání ve spotřebitelské věci (týkající se zaplacení spotřebitelského úvěru) také v případě, že žalobce nepředložil spotřebitelskou smlouvu (smlouvu o spotřebitelském úvěru), takže tato smlouva nebude zkoumána z hlediska potenciálně zneužívajících ujednání v ní obsažených a nebude zkontrolováno, zda smlouva obsahuje všechny zákonem požadované náležitosti, a současně že vyžaduje, aby bylo při vydání rozsudku pro zmeškání vycházeno pouze z tvrzení žalobce bez analýzy důkazů z hlediska „důvodných pochybností“ ve smyslu tohoto ustanovení?
                  Lze ve světle rozsudků Soudního dvora ze dne 1. října 2015, ERSTE Bank Hungary (C–32/14, EU:C:2015:637, bod 62); ze dne 10. září 2014 r, Kušionova (C–34/13, EU:C:2014:2189, bod 56); ze dne 6. října 2009, Asturcom Telecomunicaciones (C–40/08, EU:C:2009:615, bod 47) vykládat ustanovení čl. 339 § 2 KPC tak, že rozsudek pro zmeškání lze vydat ve věci týkající se zaplacení spotřebitelského úvěru, v níž žalobce nepřiložil k žalobě smlouvu, a tedy bez zkoumání smlouvy z hlediska možných zneužívajících ujednání v ní obsažených a bez kontroly, zda smlouva obsahovala všechny zákonem požadované náležitosti, a pouze na základě tvrzení žalobce?

                  2)

                  Musí být čl. 7 odst. 1 Směrnice Rady 93/13/EHC ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách a její body odůvodnění dvacátý a dvacátý čtvrtý, podle nichž musí být smlouvy sepsány jasným a srozumitelným jazykem, spotřebitel musí mít fakticky možnost seznámit se se všemi podmínkami smlouvy, všechny pochybnosti by měly být vykládány v jeho prospěch a podle nichž soudy i správní orgány členských států musí mít k dispozici přiměřené a účinné prostředky, aby zabránily dalšímu používání zneužívajících ujednání ve smlouvách se spotřebiteli, ve spojení s čl. 10 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS a bodem 31 jejího odůvodnění vykládány v tom smyslu, že brání čl. 339 § 2 KPC vykládanému tak, že ustanovení čl. 339 § 2 KPC brání vnitrostátnímu soudu, aby zkoumal smlouvu o spotřebitelském úvěru předloženou žalobcem z pohledu možných zneužívajících ujednání v ní obsažených, a zkontroloval, zda smlouva obsahuje všechny zákonem požadované náležitosti, a zároveň že vyžaduje, aby byla pro účely rozsudku pro zmeškání zohledněna pouze tvrzení žalobce bez analýzy důkazů z hlediska „důvodných pochybností“ ve smyslu uvedeného ustanovení?
                  Lze ve světle rozsudků Soudního dvora ze dne 1. října 2015, ERSTE Bank Hungary (C-32/14, EU:C:2015:637, bod 62); ze dne 10. září 2014, Kušionova (C-34/13, EU:C:2014:2189, bod 56); dne 6. října 2009, Asturcom Telecomunicaciones (C-40/08, EU:C:2009:615, bod 47) vykládat čl. 339 § 2 KPC tak, že rozsudek pro zmeškání lze ve spotřebitelské věci (týkající se zaplacení spotřebitelského úvěru) vydat bez zkoumání smlouvy předložené žalobcem a přiložené k žalobě z hlediska možných zneužívajících ujednání v ní obsažených a bez kontroly, zda smlouva obsahovala všechny zákonem požadované náležitosti, a pouze na základě tvrzení žalobce?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

         (2)  Úř. věst. 2008, L 133, s. 66


title: Věc C-913/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym w Białymstoku (Polsko) dne 13. prosince 2019 – CNP spółka z o.o. v. Gefion Insurance A/S

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/45

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym w Białymstoku (Polsko) dne 13. prosince 2019 – CNP spółka z o.o. v. Gefion Insurance A/S
      (Věc C-913/19)
      (2020/C 54/49)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy w Białymstoku

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: CNP spółka z o.o.

         Žalovaná: Gefion Insurance A/S

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 13 odst. 2 ve spojení s článkem 10 nařízení (EU) č. 1215/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán v tom smyslu, že ve sporu mezi podnikatelem, který nabyl od poškozeného pohledávku vůči pojišťovně z titulu pojištění občanskoprávní odpovědnosti, a touto pojišťovnou, není vyloučeno určení příslušnost soudu na základě čl. 7 bodu 2 nebo čl. 7 bodu 5 nařízení?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být čl. 7 bod 5 nařízení (EU) č. 1215/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládán v tom smyslu, že obchodní společnost vykonávající činnost v členském státě, která likviduje materiální škody v rámci povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel v rámci smlouvy s pojišťovnou se sídlem v jiném členském státě, je její pobočkou, zastoupením nebo jinou provozovnou?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být čl. 7 bod 2 nařízení (EU) č. 1215/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládán v tom smyslu, že představuje samostatný základ příslušnosti soudu členského státu, kde došlo ke škodné události, ke kterému věřitel, který nabyl pohledávku poškozeného v rámci povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti, podá žalobu proti pojišťovně usazené v jiném členském státě?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 1


title: Věc T-21/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2019 – Polsko v. Komise („EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Odvětví ovoce a zeleniny – Podpora seskupením producentů – Výdaje vynaložené Polskem – Nedostatky v klíčových a pomocných kontrolách – Kontroly plánů uznání a kritérií pro uznání – Kontroly žádostí o podporu – Způsobilost seskupení producentů – Ekonomická soudržnost – Nezbytnost a způsobilost investic – Přiměřenost nákladů – Systémové nedostatky – Riziko pro EZZF – Nápravná opatření – Paušální opravy ve výši 25 %“)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2019 – Polsko v. Komise
      (Věc T-21/18) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Odvětví ovoce a zeleniny - Podpora seskupením producentů - Výdaje vynaložené Polskem - Nedostatky v klíčových a pomocných kontrolách - Kontroly plánů uznání a kritérií pro uznání - Kontroly žádostí o podporu - Způsobilost seskupení producentů - Ekonomická soudržnost - Nezbytnost a způsobilost investic - Přiměřenost nákladů - Systémové nedostatky - Riziko pro EZZF - Nápravná opatření - Paušální opravy ve výši 25 %“)
      (2020/C 54/50)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Pawlicka a D. Krawczyk, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/2014 ze dne 8. listopadu 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2017, L 292, s. 61).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Polská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc T-22/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Bulharsko v. Komise („EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Výdaje vynaložené Bulharskem – Rozvoj venkova – Kvalita inspekcí na místě – Kontrola kritérií způsobilosti a kritérií pro výběr – Finanční opravy – Kontroly ex post – Metoda použitá pro výpočet finančních oprav – Opakování – Nápravná opatření – Postup schvalování souladu – Právní jistota – Zásada řádného finančního řízení – Přiměřenost“)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Bulharsko v. Komise
      (Věc T-22/18) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Bulharskem - Rozvoj venkova - Kvalita inspekcí na místě - Kontrola kritérií způsobilosti a kritérií pro výběr - Finanční opravy - Kontroly ex post - Metoda použitá pro výpočet finančních oprav - Opakování - Nápravná opatření - Postup schvalování souladu - Právní jistota - Zásada řádného finančního řízení - Přiměřenost“)
      (2020/C 54/51)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bulharská republika (zástupkyně: E. Petranova a L. Zaharieva, zmocněnkyně)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Aquilina, G. Koleva a V. Bottka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/2014 ze dne 8. listopadu 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2017, L 292, s. 61).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Bulharské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc T-100/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Wehrheim v. ECB („Veřejná služba – Zaměstnanci ECB – Odměňování – Příspěvek za práci v zahraničí – Zrušení – Odpovědnost – Majetková a nemajetková újma – Nesprávný služební postup“)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Wehrheim v. ECB
      (Věc T-100/18) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Zrušení - Odpovědnost - Majetková a nemajetková újma - Nesprávný služební postup“)
      (2020/C 54/52)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Christine Wehrheim (Offenbach, Německo) (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. von Lindeiner a A. Andrzejewska, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a článku 50a statutu Soudního dvora Evropské unie a znějící na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku pochybení, kterého se dopustila ECB při stanovení finančních nároků v okamžiku jejího nástupu do zaměstnání, jež vedlo k přiznání příspěvku za práci v zahraničí, který byl následně zrušen.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Evropské centrální bance se ukládá zaplatit Christine Wehrheim částku 1 000 eur z titulu náhrady nemajetkové újmy, navýšenou o úroky od data vydání tohoto rozsudku v sazbě stanovené ECB pro její hlavní refinanční operace, zvýšené o 3,5 procentního bodu, a to do data zaplacení částky 1 000 eur ze strany ECB.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     Christine Wehrheim a ECB ponesou vlastní náklady řízení

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.


title: Věc T-295/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Řecko v. Komise („EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Výdaje uskutečněné Řeckem – Rozvoj venkova – Přímé podpory oddělené od produkce – Klíčové kontroly – Paušální finanční opravy“)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Řecko v. Komise
      (Věc T-295/18) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje uskutečněné Řeckem - Rozvoj venkova - Přímé podpory oddělené od produkce - Klíčové kontroly - Paušální finanční opravy“)
      (2020/C 54/53)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: G. Kanellopoulos, I. Pachi, A. Vasilopoulou a E. Chroni, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a J. Aquilina, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/304 ze dne 27. února 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2018, L 59, s. 3).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018.


title: Věc T-383/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Sta*Ware EDV Beratung v. EUIPO – Accelerate IT Consulting (businessNavi) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Obrazová ochranná známka Evropské unie businessNavi – Skutečné užívání ochranné známky – Částečné zrušení – Článek 51 odst. 1 písm. a) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) a odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – Sta*Ware EDV Beratung v. EUIPO – Accelerate IT Consulting (businessNavi)
      (Věc T-383/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie businessNavi - Skutečné užívání ochranné známky - Částečné zrušení - Článek 51 odst. 1 písm. a) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) a odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2020/C 54/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sta*Ware EDV Beratung GmbH (Starnberg, Německo) (zástupci: M. Bölling a M. Graf, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Accelerate IT Consulting GmbH (Ahlen, Německo) (zástupce: H. Hofmann, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. května 2018 (věc R 434/2017-5) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Sta*Ware EDV Beratung a Accelerate IT Consulting

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Sta*Ware EDV Beratung GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc T-504/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – XG v. Komise („Zaměstnanci soukromé společnosti, která v unijním orgánu zajišťuje služby z oblasti informatiky – Odepření přístupu do prostor Komise – Pravomoc autora aktu“)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – XG v. Komise
      (Věc T-504/18) (1)

      („Zaměstnanci soukromé společnosti, která v unijním orgánu zajišťuje služby z oblasti informatiky - Odepření přístupu do prostor Komise - Pravomoc autora aktu“)
      (2020/C 54/55)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: XG (zástupci: S. Kaisergruber a A. Burghelle-Vernet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Ehrbar a T. Bohr, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. července 2018, kterým bylo odepření přístupu žalobce do jejích prostor ponecháno v platnosti.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Evropské komise ze dne 3. července 2018, kterým bylo odepření přístupu XG do jejích prostor ponecháno platnosti, se zrušuje.

                  2)

                     Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 373, 15.10.2018.


title: Věc T-317/19 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. listopadu 2019 – AMVAC Netherlands v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Přípravky na ochranu rostlin – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Účinná látka „ethoprofos“ – Podmínky schválení pro uvedení látky na trh – Návrh na odklad provádění – Neexistence naléhavosti“)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/50

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. listopadu 2019 – AMVAC Netherlands v. Komise
      (Věc T-317/19 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Přípravky na ochranu rostlin - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Účinná látka „ethoprofos“ - Podmínky schválení pro uvedení látky na trh - Návrh na odklad provádění - Neexistence naléhavosti“)
      (2020/C 54/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: AMVAC Netherlands BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu, M. Grunchard a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras a I. Naglis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na odklad provádění prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/344 ze dne 28. února 2019, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neobnovuje schválení účinné látky ethoprofos a kterým se mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2019, L 62, s. 7).

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-715/19: Žaloba podaná dne 21. října 2019 – Wagenknecht v. Evropská rada

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/51

      Žaloba podaná dne 21. října 2019 – Wagenknecht v. Evropská rada
      (Věc T-715/19)
      (2020/C 54/57)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Lukáš Wagenknecht (Pardubice, Česká republika) (zástupkyně: A. Dolejská, advokátka)

         Žalovaná: Evropská rada

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že Evropská rada byla v rozporu s právem nečinná ve věci střetu zájmů Andreje Babiše, českého předsedy vlády, ve vztahu k rozpočtu Evropské unie.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že žalobce zaslal Evropské radě podnět k jednání dopisem ze dne 5. června 2019 a dne 10. června 2019 zaslal Evropské radě výzvu k jednání podle článku 265 SFEU, přičemž se domáhal, aby Andrej Babiš, který je v údajném střetu zájmů, nebyl pozván na zasedání Evropské rady dne 20. června 2019, kde byla podle bodu 4 programu vedena diskuze o rozpočtu Evropské unie.

                              —

                              Žalobce uvádí, že dne 20. června 2019 se český předseda vlády, A. Babiš, který je v údajném střetu zájmů, přesto zúčastnil zasedání Evropské rady, na němž byla podle bodu 4 programu vedena diskuze o rozpočtu Evropské unie.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že odpověď Evropské rady na žalobcův podnět k jednání byla nepřesvědčivá, odporovala si a nevyjadřovala její stanovisko.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že je žalobce bezprostředně dotčen tím, že Evropská rada nevyloučila A. Babiše z jednání o budoucím unijním rozpočtu na zasedání Evropské rady, jelikož:

                              i.

                              pro vyloučení osob ve střetu zájmů ze zasedání Evropské rady není nutné přijímat žádný mezitímní akt; a

                              ii.

                              právní postavení žalobce je dotčeno z důvodu, že je: (a) voleným zástupcem v českém senátu, který je pověřen vyšetřováním údajného střetu zájmů českého předsedy vlády jakožto člen zvláštního senátního výboru zřízeného za tímto účelem, a je (b) budoucím konkurentem kandidátů politického hnutí ANO 2011 kontrolovaného českým předsedou vlády.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalobcovo osobní dotčení, pokud jde o údajnou nečinnost Evropské rady v otázce údajného střetu zájmů českého předsedy vlády, A. Babiše, je dáno v důsledku:

                              i.

                              ústavní povinnosti dohlížet na správné přijímání unijních právních aktů včetně unijního rozpočtu (Víceletý finanční rámec 2021-2027);

                              ii.

                              ústavní povinnosti spočívající v právu dohledu nad českým předsedou vlády, když jedná v rámci Evropské rady, včetně povinnosti odpovědně vykonávat funkci člena zvláštního senátního výboru pověřeného vyšetřováním údajného střetu zájmů českého předsedy vlády, A. Babiše;

                              iii.

                              žalobcova zvolení do českého senátu v roce 2018 v soutěži s kandidáty ANO 2011 kontrolovaného českým předsedou vlády.
                              Žalobce tvrdí, že odmítnutí Soudního dvora zabývat se touto věcí by se rovnalo odepření spravedlnosti vedoucího k tomu, že by členové vnitrostátních parlamentů nemohli efektivně dohlížet na členy své vlády, pokud jde o jednání na půdě Evropské rady či Rady Evropské unie.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská rada má povinnost jednat proti střetu zájmů podle čl. 325 odst. 1 SFEU a čl. 62 odst. 1 finančního nařízení. (1)

                              —

                              Žalobce tvrdí, že byly splněny všechny podmínky k tomu, aby Evropská rada měla povinnost jednat, tj. zabránit údajnému střetu zájmů českého předsedy vlády, A. Babiše, či jej neutralizovat.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská rada porušila povinnost jednat podle čl. 325 odst. 1 SFEU a uvedeného čl. 61 odst. 1 finančního nařízení.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. L 193, 30.7.2018, s. 1).


title: Věc T-804/19: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2019 – HC v. Komise

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/52

      Žaloba podaná dne 20. listopadu 2019 – HC v. Komise
      (Věc T-804/19)
      (2020/C 54/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: HC (zástupci: G. Pandey a V. Villante, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 20. srpna 2019, kterým Evropský úřad pro výběr personálu (EPSO) zamítl jeho stížnost podanou dne 17. dubna 2019 na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie, jakož i jeho žádost o náhradu škody ve výši 50 000 eur;

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 21. března 2019, kterým výběrová komise EPSO zamítla jeho žádost o přezkum rozhodnutí výběrové komise o nepřipuštění žalobce do dalšího kola výběrového řízení;

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 28. ledna 2019 na internetovém účtu EPSO o nezařazení žalobce do návrhu seznamu úředníků vybraných pro účely výběrového řízení EPSO/AD/363/18;

                  —

                  zrušil oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/363/18, zveřejněné dne 11. října 2018 (1), jakož i v plném rozsahu zrušil z toho vyplývající návrh úředníků vybraných pro účast na výše uvedeném výběrovém řízení a nebo jej prohlásil za protiprávní a nepoužitelný na žalobce podle článku 277 SFEU;

                  —

                  uložil žalované povinnost zaplatit žalobci částku 50 000 eur jako náhradu škody vzniklé v důsledku výše uvedených napadených rozhodnutí;

                  —

                  případně na úvod prohlásil článek 90 služebního řádu úředníků za neplatný a nepoužitelný v projednávané věci podle článku 277 SFEU.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení pracovní zkušenosti žalobce a v této souvislosti z nesplnění povinnosti odůvodnit rozhodnutí a porušení článku 25 služebního řádu úředníků Evropské unie, jakož i článku 296 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a práva žalobce být vyslechnut a v této souvislosti z porušení povinnosti uvést odůvodnění a článku 296 SFEU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článků 1, 2, 3 a 4 nařízení č. 1 z roku 1958 (2) a v této souvislosti z porušení článků 1d a 28 služebního řádu, jakož i čl. 1 odst. 1 písm. f) přílohy III služebního řádu a zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti „talent screener“ (kvalifikačních předpokladů) ve světle článků 1d, 4, 7 a 29 služebního řádu.

         (1)  Úř. věst. 2018, C 368A, s. 1.

         (2)  Nařízení Rady č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 17, 1958, s. 385).


title: Věc T-823/19: Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – JMS Sports v. EUIPO – Inter-Vion (spirálové gumičky do vlasů)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/53

      Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – JMS Sports v. EUIPO – Inter-Vion (spirálové gumičky do vlasů)
      (Věc T-823/19)
      (2020/C 54/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: JMS Sports sp. z o.o. (Lodž, Polsko) (zástupci: D. Piróg a J. Słupski, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Inter-Vion S.A. (Varšava, Polsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství (spirálové gumičky do vlasů) – (Průmyslový) vzor Společenství č. 1723 677 0001

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. září 2019, ve věci R 1573/2018-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem EUIPO,

                  —

                  rozhodl, že případný vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 5 odst. 1 ve spojení s čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002,

                  —

                  Porušení zásady rozložení důkazného břemene,

                  —

                  Porušení zásady rovnosti zbraní.


title: Věc T-829/19: Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – Palírna U Zeleného stromu v. EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/54

      Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – Palírna U Zeleného stromu v. EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA)
      (Věc T-829/19)
      (2020/C 54/60)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: český

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Ústí nad Labem, Česká republika) (zástupce: T. Chleboun, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BLEND 42 VODKA – Přihláška č. 12 945 879

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2019 ve věci R 2531/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  spojil řízení o žalobách proti rozhodnutí žalovaného ze dne 5. září 2019 ve věci R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 a R 2533/2018-2;

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému a vedlejšímu účastníkovi náhradu nákladů řízení žalobce.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-830/19: Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – Palírna U Zeleného stromu v. EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/55

      Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – Palírna U Zeleného stromu v. EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA)
      (Věc T-830/19)
      (2020/C 54/61)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: český

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Ústí nad Labem, Česká republika) (zástupce: T. Chleboun, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BLEND 42 VODKA ve světle modré a tmavě modré barvě – Přihláška č. 12 946 034

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2019 ve věci R 2532/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  spojil řízení o žalobách proti rozhodnutí žalovaného ze dne 5. září 2019 ve věci R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 a R 2533/2018-2;

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému a vedlejšímu účastníkovi náhradu nákladů řízení žalobce.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.