title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2005 ve věci C-448/02: Řecká republika proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Schválení účetní závěrky — Účetní období 1995 — Plodiny na orné půdě)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 20. ledna 2005
   ve věci C-448/02: Řecká republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Schválení účetní závěrky - Účetní období 1995 - Plodiny na orné půdě)
   (2005/C 57/09)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-448/02, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES podaná dne 10. prosince 2002, Řecká republika (zmocněnec: I. Chalkias a G. Kanellopoulos) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: M. Condou-Durande), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, P. Kūris (zpravodaj) a G. Arestis, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 20. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 31, 8.2.2003.


title: Věc C-278/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 13. června 2007 – Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co. v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 13. června 2007 – Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co. v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-278/07)
   (2007/C 211/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co.

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Předběžné otázky

               1)

               Je nutno uplatnit promlčecí dobu stanovenou v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci první větě nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (1) také tehdy, jestliže k nesrovnalosti došlo nebo jestliže tato skončila před tím, než vstoupilo nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 v platnost?

               2)

               Vztahuje se vůbec promlčecí doba upravená ve výše uvedeném ustanovení na taková správní opatření, jako je zpětné vymáhání vývozní náhrady, která byla poskytnuta v důsledku nesrovnalostí?

         V případě kladné odpovědi na tyto otázky:

               3)

               Může být delší lhůta podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 uplatňována členským státem také tehdy, jestliže takováto delší lhůta byla v právu členského státu stanovena již před přijetím výše uvedeného nařízení? Může být takováto delší lhůta uplatňována také tehdy, jestliže nebyla stanovena ve zvláštním předpisu pro zpětné vymáhání vývozní náhrady nebo obecně pro správní opatření, nýbrž vyplývá z obecného předpisu příslušného členského státu, který se vztahuje na všechny případy promlčení, které nejsou upraveny zvlášť („záchytný předpis“)?

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 1.


title: Věc F-25/14: Žaloba podaná dne 24. března 2014 – ZZ v. FRA

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/43

         Žaloba podaná dne 24. března 2014 – ZZ v. FRA
   (Věc F-25/14)
   2014/C 184/71
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ukončit smlouvu uzavřenou s žalobcem na dobu neurčitou, rozhodnutí, kterým byla zamítnuta stížnost, jakož i přiznání odškodnění za utrpěnou hmotnou a nehmotnou újmu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele FRA ze dne 13. června 2013 o ukončení smlouvy uzavřené s žalobcem na dobu neurčitou;

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele FRA ze dne 20. prosince 2013, kterým byla zamítnuta stížnost;

               —

               přiznat žalobci náhradu za jeho hmotnou újmu, která spočívá v rozdílu mezi podporou v nezaměstnanosti, kterou bude pobírat od dubna 2014 a poté jakýmkoli potenciálním náhradním příjmem nebo neexistencí tohoto příjmu na straně jedné a jeho plným platem, včetně všech příspěvků, ve výši 7 850,33 eur na straně druhé a to až do data jeho úplného opětovného začlenění do Agentury (plus úroky z prodlení vypočítané podle sazby Evropské centrální banky zvýšené o tři procentní body);

               —

               přiznat žalobci přiměřenou náhradu za nehmotnou újmu způsobenou uvedeným rozhodnutím, kterou nelze nahradit zrušením uvedeného rozhodnutí. Tato nehmotná újma se ex aequo et bono stanoví na 50 000 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-125/08: Usnesení Tribunálu ze dne 30. března 2012 — Atlantean v. Komise

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. března 2012 — Atlantean v. Komise
   (Věc T-125/08) (1)

   2012/C 151/56
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc F-125/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. března 2013 — Mendes v. Komise ( „Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení — Nepřipuštění k hodnotícím zkouškám — Povinnost správního orgánu vykládat opravné prostředky otevřeně — Změna zveřejnění oznámení o volném pracovním místě po provedení vstupních testů — Zásada legitimního očekávání — Právní jistota“ )

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/28

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. března 2013 — Mendes v. Komise
   (Věc F-125/11) (1)

   (Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Nepřipuštění k hodnotícím zkouškám - Povinnost správního orgánu vykládat opravné prostředky otevřeně - Změna zveřejnění oznámení o volném pracovním místě po provedení vstupních testů - Zásada legitimního očekávání - Právní jistota)
   2013/C 123/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Isabel Mendes (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: J. Curall, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí nepřipustit žalobkyni k hodnotícím zkouškám v rámci výběrového řízení EPSO/AST/111/10

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/111/10 ze dne 7. dubna 2011 nepřipustit žalobkyni k hodnotícím zkouškám se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit žalobkyni částku 2 000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012, s. 21.


title: Věc C-635/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2016 Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 11. října 2016 ve věci T-564/15, Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV v. Evropská komise

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2016 Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 11. října 2016 ve věci T-564/15, Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV v. Evropská komise
   (Věc C-635/16 P)
   (2017/C 070/14)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV (zástupce: Y. de Vries, advocaat)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2016 ve věci T-564/15,

               —

               vrátil věc Tribunálu,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že žaloba je nepřípustná, protože směřuje proti Komisi, která není autorem napadeného aktu,
   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že žaloba je nepřípustná, protože napadený akt je pouze dočasné povahy a nepředstavuje tedy konečný akt,
   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl návrh, který podala Spliethoff, aby se její žaloba byla považována za směřující proti rozhodnutí ze dne 31. července (1).

      (1)  Prováděcí rozhodnutí Komise C (2015) 5274 final, kterým se stanoví seznam nabídek vybraných pro finanční pomoc EU v rámci Nástroje pro propojení Evropy (NPE) – Odvětví dopravy, po výzvě k předkládání návrhů ze dne 11. září 2014 založené na víceletém pracovním programu.


title: Věc T-114/10: Žaloba podaná dne 8. března 2010 — Německo v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/40

         Žaloba podaná dne 8. března 2010 — Německo v. Komise
   (Věc T-114/10)
   2010/C 134/69
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: J.Möller, C. Blaschke a U. Karpenstein, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 10712 ze dne 23. prosince 2009 o snížení finanční podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), která byla na základě rozhodnutí Komise K(97) 3742 ze dne 18. prosince 1997 (EFRE č. 970010008) přiznána programu Preventivní ochrana před povodněmi na řekách Rýn a Maas v rámci iniciativy Společenství IC Interreg II/C v Belgickém království, Spolkové republice Německo, Lucemburském velkovévodství a v Nizozemském království;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Napadeným rozhodnutím Komise snížila finanční podpory, které byly během období od 1. ledna 1994 do 31. prosince 1999 poskytnuty z EFRR programu Preventivní ochrana před povodněmi na řekách Rýn a Maas v rámci iniciativy Společenství IC Interreg II/C v Belgickém království, Spolkové republice Německo, Lucemburském velkovévodství a v Nizozemském království.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody.
   Jako první žalobní důvod žalobkyně uplatňuje, že nebyly splněny podmínky čl. 24 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4253/88 (1) pro finanční korekturu. Podle názoru žalobkyně neopravňuje toto ustanovení Komisi k finančním korekturám v případě správních chyb nebo zdánlivě nedostatečných správních a kontrolních systémů. Dále uplatňuje, že i pokud by se na správní chyby nebo na zdánlivě nedostatečné správní a kontrolní systémy článek 24 nařízení č. 4253/88 vztahoval, finanční korektura nepřipadá v úvahu. „Nesrovnalosti“, které Komise v tomto případě vytýká, jednak mohou odůvodňovat finanční korektury pouze tehdy, pokud mají nebo by měly negativní dopad na rozpočet Unie. Podle žalobkyně se o tento případ u vytýkaných opatření nejednalo. Žalobkyně dále uvádí, že u řady projektů, u kterých byla shledána pochybení, se ani věcně nejedná o porušení práva Společenství.
   Jako druhý žalobní důvod je uplatňováno, že Komise nebyla podle nařízení č. 4253/88 oprávněna provést paušální a extrapolované finanční korektury. Žalobkyně v této souvislosti uplatňuje, že jasné znění článku 24 tohoto nařízení vychází z konkrétních případů a vyčíslitelných částek.
   V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně namítá porušení zásady proporcionality a nepřípustnost nadnárodní extrapolace, na jejímž základě je členský stát nutně nucen nést důsledky chyb jiného členského státu.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988 kterým se stanoví prováděcí ustanovení k nařízení č. 2052/88 týkající se koordinace mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).


title: Věc T-471/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 24. listopadu 2011 — Éditions Jacob v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem za podmínky následného převodu aktiv — Zrušení původního rozhodnutí Komise týkajícího se schválení nabyvatele převáděných aktiv Tribunálem — Návrh na odklad výkonu rozhodnutí týkající se opětovného schválení téhož nabyvatele — Neexistence naléhavosti — Vyvažování zájmů“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/52

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 24. listopadu 2011 — Éditions Jacob v. Komise
      (Věc T-471/11 R)
      (Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem za podmínky následného převodu aktiv - Zrušení původního rozhodnutí Komise týkajícího se schválení nabyvatele převáděných aktiv Tribunálem - Návrh na odklad výkonu rozhodnutí týkající se opětovného schválení téhož nabyvatele - Neexistence naléhavosti - Vyvažování zájmů)
      (2012/C 25/103)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Éditions Odile Jacob SAS (Paříž, Francie) (zástupci: O. Fréget, M. Struys a L. Eskenazi, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, O. Beynet a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh na odklad výkonu rozhodnutí Komise K(2011) 3503 ze dne 13. května 2011 o schválení společnosti Wendel Investissement SA jako nabyvatele aktiv převedených v souladu s rozhodnutím Komise 2004/422/ES ze dne 7. ledna 2004, kterým se prohlašuje spojení za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o EHP (věc COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP).

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-446/15: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Signum Alfa Sped Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Daně — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Nárok na odpočet — Odepření — Osoba vystavující fakturu, která není považována za skutečného poskytovatele fakturovaných služeb — Povinnost ověření, která přísluší osobě povinné k dani“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/5

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Signum Alfa Sped Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Věc C-446/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Daně - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet - Odepření - Osoba vystavující fakturu, která není považována za skutečného poskytovatele fakturovaných služeb - Povinnost ověření, která přísluší osobě povinné k dani“)
   (2017/C 063/07)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Signum Alfa Sped Kft.

      Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Výrok

   Ustanovení směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána v tomto smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle níž daňové orgány odepřou osobě povinné k dani právo na odpočet dlužné nebo odvedené daně z přidané hodnoty týkající se služeb, které byly této osobě poskytnuty, pokud fakturám týkajícím se těchto služeb nelze přiznat věrohodnost, jelikož osoba vystavující tyto faktury nemohla být skutečným poskytovatelem uvedených služeb, ledaže by bylo s přihlédnutím k objektivním prvkům, a aniž by bylo po osobě povinné k dani provádět ověřování, která jí nepříslušejí, prokázáno, že tato osoba povinná k dani věděla nebo měla vědět, že k poskytnutí uvedených služeb dochází v rámci podvodu v oblasti daně z přidané hodnoty, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Věc C-196/12: Žaloba podaná dne 26. dubna 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/6

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-196/12)
   2012/C 184/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Currall, J.-P. Keppenne a D. Martin, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               prohlásit, že Rada tím, že nepřijala návrh Komise týkající se nařízení Rady, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze služebního řádu;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávané žalobě žalobkyně tvrdí, že Rada se odchýlila od návrhu nařízení Komise, kterým se upravují odměny a důchody úředníků podle článku 3 přílohy XI služebního řádu, ačkoli ze závazného znění tohoto článku vyplývá, že metoda pro roční úpravu uvedených odměn a důchodů je automatickým postupem, který Radě neponechává žádný prostor pro uvážení. Výše uvedený článek ukládá Radě povinnost, aby přijala návrh Komise před 31. prosincem daného roku. Podle žalobkyně Rada nebyla oprávněna odchýlit se od této povinnosti z důvodu, že měla za to, že Komise jí měla předložit návrh podle článku 10 přílohy XI. Věcné podmínky použití článku 10 nebyly každopádně v roce 2011 splněny, jak to ostatně vyplývá ze dvou hospodářských zpráv, které Komise Radě na její žádost předložila. Rada tak tím, že sama přijala rozhodnutí 2011/866/EU (1) podle článku 10 přílohy XI služebního řádu, porušila požadované institucionální podmínky.
   Komise rovněž Radě vytýká, že odmítla upravit opravné koeficienty, které se mají na tyto odměny a důchody použít v závislosti na místě zaměstnání nebo bydliště dotyčných osob. Podle žalobkyně je nesporné, že „rozhodnutí“ Rady k této otázce nic neuvádí, neboť odůvodnění tohoto rozhodnutí odkazuje výlučně na „doložku o výjimce“ uvedenou v článku 10 přílohy XI. Přístup Rady by tedy měl být považován za protiprávní nečinnost.

      (1)  Rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2011 k návrhu Komise týkajícímu se nařízení Rady, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody, Úř. věst. L 341, s. 54.


title: Věc T-94/05 RENV II: Usnesení Tribunálu ze dne 22. září 2011 — Athinaïki Techniki v. Komise ( Státní podpora — Stížnost — Rozhodnutí, kterým se stížnost odkládá — Vrácení věci Tribunálu po zrušení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. září 2011 — Athinaïki Techniki v. Komise
   (Věc T-94/05 RENV II) (1)

   (Státní podpora - Stížnost - Rozhodnutí, kterým se stížnost odkládá - Vrácení věci Tribunálu po zrušení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 340/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Athinaïki Techniki AE (Athény, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Marrousi, Řecko) (zástupce: P. Spyropoulos, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 2. prosince 2004 o odložení stížnosti žalobkyně týkající se údajné státní podpory poskytnuté Řeckou republikou konsorciu Hyatt Regency v rámci veřejné zakázky „Casino Mont Parnès“.

      Výrok

               1)

               Ve vztahu k projednávané žalobě není třeba vydat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Athinaïki Techniki AE.

               3)

               Společnost Athinaïki Techniki AE ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               4)

               Společnost Athens Resort Casino AE Symmetochon ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc T-153/13: Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Et Solar Industry a další v. Komise

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/27

         Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Et Solar Industry a další v. Komise
   (Věc T-153/13)
   2013/C 123/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Et Solar Industry Ltd (Taizhou City, Čína), Et Energy Co. Ltd (Taizhou City) a Dotec Electric Co. Ltd (Taizhou City) (zástupce: R. MacLean, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil opravný prostředek za nepřípustný;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise obsažené v jejím dopisu ze dne 3. ledna 2013, jímž bylo rozhodnuto, že žádost žalobkyní o tržní zacházení nadále nebude brána na zřetel;

               —

               uložil žalované a případným vedlejším účastníkům náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, jelikož se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že neuznala práva žalobkyní na ochranu legitimních očekávání a zásadu proporcionality, čímž protiprávně, bez řádného důvodu, odmítla žádost žalobkyní o tržní zacházení v souvislosti s antidumpingovým vyšetřováním.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, jelikož se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že porušila zásady právní jistoty a zákazu uplatňování práva Evropské unie se zpětnou účinností, čímž protiprávně odmítla žádost žalobkyní o tržní zacházení, čímž protiprávně, bez řádného důvodu, odmítla žádost žalobkyní o tržní zacházení v souvislosti s antidumpingovým vyšetřováním.


title: Věc T-282/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. dubna 2015 – Iglotex v. OHIM – Iglo Foods Group (IGLOTEX) „Ochranná známka Společenství — Řízení o námitce — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství IGLOTEX — Starší slovní ochranná známka Společenství IGLO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. dubna 2015 – Iglotex v. OHIM – Iglo Foods Group (IGLOTEX)
   (Věc T-282/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství IGLOTEX - Starší slovní ochranná známka Společenství IGLO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 190/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iglotex S. A. (Skórcz, Polsko) (zástupci: I.-M. Helbig, P. Hansmersmann a S. Rengshausen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Iglo Foods Group Ltd (Feltham, Spojené království) (zástupci: původně C. Hawkes, solicitor, poté B. Brandreth a C. Hall, barristers)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. března 2013 (věc R 67/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Iglo Foods Group Ltd a Iglotex S.A.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Iglotex S. A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20. 7. 2013.


title: Věc C-326/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 29. června 2011 — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 29. června 2011 — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-326/11)
   2011/C 269/57
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

   Je třeba čl. 13 část B písm. g) ve spojení s čl. 4 odst. 3 písm. a) šesté směrnice (1) vykládat v tom smyslu, že od daně z přidané hodnoty není osvobozeno dodání budovy, na které prodávající před jejím dodáním podnikl s cílem vytvoření nové budovy stavební úpravy, popřípadě rekonstrukční práce, v nichž po jejím dodání pokračoval kupující a které tento kupující dokončil?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-458/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Dominio de la Vega v. OHIM — Ambrosio Velasco (DOMINIO DE LA VEGA) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství DOMINIO DE LA VEGA — Starší obrazová ochranná známka Společenství PALACIO DE LA VEGA — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/61

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Dominio de la Vega v. OHIM — Ambrosio Velasco (DOMINIO DE LA VEGA)
   (Věc T-458/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství DOMINIO DE LA VEGA - Starší obrazová ochranná známka Společenství PALACIO DE LA VEGA - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 267/108
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dominio de la Vega, SL (Requena, Španělsko) (zástupci: E. Caballero Oliver a A. Sanz-Bermell y Martínez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Ambrosio Velasco, SA (Dicastillo, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. října 2007 (věc R 1431/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Ambrosio Velasco, SA a Dominio de la Vega, SL.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Dominio de la Vega, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc T-438/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – BelTechExport v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Restriktivní opatření přijatá proti Bělorusku — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo být vyslechnut — Nesprávné posouzení“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – BelTechExport v. Rada
   (Věc T-438/11) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Restriktivní opatření přijatá proti Bělorusku - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo být vyslechnut - Nesprávné posouzení“)
   (2015/C 034/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BelTechExport ZAO (Minsk, Bělorusko) (zástupci: V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte a T. Milašauskas, advokáti, a M. Shenk, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a F. Naert, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: T. Scharf a E. Paasivirta, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/357/SZBP ze dne 20. června 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 161, s. 25), nařízení Rady (EU) č. 588/2011 ze dne 20. června 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 161, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/666/SZBP ze dne 10. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních proti Bělorusku (Úř. věst. L 265, s. 17), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1000/2011 ze dne 10. října 2011, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 265, s. 8), rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 285, s. 1), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 307, s. 7), rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/642 (Úř. věst. L 288, s. 69) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 288, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2011/357/SZBP ze dne 20. června 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska, nařízení Rady (EU) č. 588/2011 ze dne 20. června 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska, rozhodnutí Rady 2011/666/SZBP ze dne 10. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních proti Bělorusku, prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1000/2011 ze dne 10. října 2011, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti BelTechExport ZAO.

               2)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž se týká rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/642, a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku.

               3)

               Rada Evropské unie ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady řízení vynaložené společností BelTechExport.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. prosince 2004 ve věci C-463/01: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Životní prostředí — Volný pohyb zboží — Obaly a obalové odpady — Směrnice 94/62/ES — Využívání a prodej přírodních minerálních vod — Směrnice 80/777/EHS — Povinnosti zálohování a zpětného odběru obalů na jedno použití v závislosti na celkovém procentu opakovaně použitelných obalů)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 14. prosince 2004
   ve věci C-463/01: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Životní prostředí - Volný pohyb zboží - Obaly a obalové odpady - Směrnice 94/62/ES - Využívání a prodej přírodních minerálních vod - Směrnice 80/777/EHS - Povinnosti zálohování a zpětného odběru obalů na jedno použití v závislosti na celkovém procentu opakovaně použitelných obalů)
   (2005/C 45/01)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-463/01, Komise Evropských společenství (zmocněnec: G. zur Hausen), podporovaná Francouzskou republikou (zmocněnci: G. De Bergues, E. Puisais a D. Petrausch) a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnkyně: P. Ormond, poté C. Jackson), proti Spolkové republice Německo (zmocněnci: W.-D. Plessing a T. Rummler, ve spolupráci s D. Sellnerem), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 3. prosince 2001, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann a K. Lenaerts (zpravodaj), předsedové senátu, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 14. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spolková republika Německo tím, že prostřednictvím čl. 8 odst. 1 a čl. 9 odst. 2 Verordnung über die Vermeidung und Verwertung von Verpackungsabfällen (nařízení o prevenci vzniku obalových odpadů a o jejich využití) zavedla systém směřující k opakovanému použití obalů pro výrobky, které musí být podle směrnice Rady 80/777/EHS ze dne 15. července 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se využívání a prodeje přírodních minerálních vod baleny u zdroje, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech, ve spojení s článkem 28 ES.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 56, 2.3.2002.


title: Věc T-515/11: Žaloba podaná dne 27. září 2011 — Delphi Technologies v. OHIM (INNOVATION FOR THE REAL WORLD)

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/22

         Žaloba podaná dne 27. září 2011 — Delphi Technologies v. OHIM (INNOVATION FOR THE REAL WORLD)
   (Věc T-515/11)
   2011/C 355/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Delphi Technologies, Inc. (Wilmington, Spojené státy americké) (zástupce: C. Albrecht a J. Heumann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. června 2011 ve věci R 1967/2010-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“ pro výrobky zařazené do tříd 7, 9, 10 a 12 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 7072705

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát: (i) nesprávně pojal argumentační a důkazní břemeno podle čl. 7 odst. 1 písm. b); (ii) nesprávně uplatnil relevantní judikaturu ESD pro posouzení rozlišovací způsobilosti sloganů a možného významu přihlašované ochranné známky a (iii) opomenul zohlednit podstatné využití a známost ochranné známky, které jsou významné pro vnímání sloganu relevantními spotřebiteli. Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 a obecných zásad správního řízení tím, že odvolací senát nezohlednil skutečnost, že totožné a obdobné slogany obsahující slovo „INNOVATION“ již byly v EU a konkrétně OHIM zapsány.


title: Věc C-344/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Appeal Commissioners (Irsko) dne 6. července 2015 – National Roads Authority v. The Revenue Commissioners

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Appeal Commissioners (Irsko) dne 6. července 2015 – National Roads Authority v. The Revenue Commissioners
   (Věc C-344/15)
   (2015/C 311/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Appeal Commissioners

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: National Roads Authority

      Odpůrci: The Revenue Commissioners

      Předběžné otázky

               1)

               Pokud veřejnoprávní subjekt vykonává činnost spočívající v poskytování přístupu k silnici zpoplatněné mýtem a pokud se v daném členském státě vyskytují soukromé subjekty, které vybírají mýto na různých zpoplatněných silnicích na základě dohody s dotčeným veřejnoprávním subjektem podle vnitrostátních právních předpisů, musí být druhý pododstavec čl. 13 [odst. 1] směrnice Rady 2006/112/ES (1) vykládán v tom smyslu, že dotčený veřejnoprávní subjekt je nutné považovat za konkurující dotčeným soukromým provozovatelům, a že pokud by s tímto veřejnoprávním subjektem nebylo zacházeno jako s osobou povinnou k dani, je nutné mít za to, že by to vedlo k výraznému narušení hospodářské soutěže bez ohledu na skutečnost, že a) neexistuje a nemůže existovat žádná skutečná hospodářská soutěž mezi daným veřejnoprávním subjektem a dotčenými soukromými provozovateli a b) neexistuje žádný důkaz o jakékoli reálné možnosti, že by jakýkoli soukromý provozovatel mohl vstoupit na trh za účelem výstavby a provozu zpoplatněné silnice, která by konkurovala zpoplatněné silnici provozované veřejnoprávním subjektem?

               2)

               Pokud se žádná domněnka neuplatní, jaké úkony je potřeba provést za účelem určení, zda došlo k výraznému narušení hospodářské soutěže ve smyslu druhého pododstavce čl. 13 [odst. 1] směrnice Rady 2006/112/ES?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  9. února 2006  ve věci C-415/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): Staatssecretaris van Financiën proti Stichting Kinderpvang Enschede (Šestá směrnice o DPH — Osvobození od daně — Poskytování služeb souvisejících se sociálních péčí, sociálním zabezpečením, jakož i ochranou a vzděláváním dětí nebo mládeže)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 9. února 2006
   ve věci C-415/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): Staatssecretaris van Financiën proti Stichting Kinderpvang Enschede (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osvobození od daně - Poskytování služeb souvisejících se sociálních péčí, sociálním zabezpečením, jakož i ochranou a vzděláváním dětí nebo mládeže)
   (2006/C 86/14)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-415/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 24. září 2004, došlým Soudnímu dvoru téhož dne, v řízení Staatssecretaris van Financiën proti Stichting Kinderopvang Enschede, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J. Malenovský, A. La Pergola, A. Borg Barthet (zpravodaj) a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. února 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 13 část A odst. 1 písm. g) a h) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve spojení s odst. 2 písm. b) téhož článku musí být vykládán v tom smyslu, že služby poskytované v postavení zprostředkovatele mezi osobami, které poptávají službu péče o děti, a osobami, které ji nabízí, veřejnoprávním subjektem nebo subjektem uznaným dotyčným členským státem za subjekt sociální povahy, mohou být osvobozeny od daně z titulu uvedených ustanovení, pouze pokud:

               —

               sama služba péče o děti splňuje podmínky osvobození stanovené těmito ustanoveními;

               —

               tato služba je takové povahy a kvality, že by rodičům nemohlo být zajištěno, že získají službu totožné hodnoty bez využití takové služby zprostředkovatele, jakou je služba, která je předmětem sporu v původním řízení;

               —

               základním účelem těchto služeb zprostředkovatele není získání dodatečného příjmu pro subjekt poskytováním plnění, která jsou v přímém soutěžním vztahu s plněními poskytovanými obchodními podniky povinnými k DPH.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11. 2004.


title: Věc C-24/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obersten Gerichtshofs (Rakousko) dne 18. ledna 2017 – Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst v. Rakouská republika

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obersten Gerichtshofs (Rakousko) dne 18. ledna 2017 – Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst v. Rakouská republika
   (Věc C-24/17)
   (2017/C 112/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst

      Žalovaná: Rakouská republika

      Předběžné otázky

               1.1

               Je třeba unijní právo, zejména články 1, 2 a 6 směrnice 2000/78/ES (1) ve spojení s článkem 21 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, kterou se (ve vztahu k započítání předchozí doby služby před dosažením věku 18 let) nahrazuje systém odměňování diskriminující na základě věku novým systémem odměňování, přičemž ale k přechodu stávajících zaměstnanců do nového systému odměňování dochází tak, že nový systém odměňování stanoví se zpětnou účinností vstup nového systému odměňování v platnost ke dni vstupu původního zákona v platnost, ale zároveň se první zařazení zaměstnanců podle nového systému odměňování řídí podle skutečně zaplacené mzdy stanovené podle starého systému odměňování za určitý měsíc stanovený pro přechod (únor 2015), takže finanční důsledky dosavadní diskriminace na základě věku přetrvávají?

               1.2.

               Pro případ, že bude na první předběžnou otázku odpovězeno kladně:
               Je třeba unijní právo, zejména článek 17 směrnice 2000/78/ES vykládat v tom smyslu, že stávající zaměstnanci, kteří byli ve vztahu k započtení předchozí doby služby dosažené před 18 rokem diskriminováni ve starém systému odměňování, musí získat finanční vyrovnání, pokud finanční důsledky této diskriminace na základě věku přetrvávají i po jejich přechodu do nového systému odměňování?

               1.3.

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Je třeba unijní právo, zejména článek 47 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že v něm zakotvené základní právo na účinnou právní ochranu brání vnitrostátní právní úpravě, podle které se starý diskriminující systém odměňování v probíhajících a budoucích řízeních již nepoužije a převod odměny stávajících zaměstnanců do nového systému odměňování se řídí pouze podle mzdy stanovené nebo vyplacené za měsíc pro přechod?

               2.

               Je třeba unijní právo, zejména článek 45 SFEU, čl. 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (2) a článek 20 a následující Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě, podle které se předchozí doby služby smluvních pracovníků započítají

                           —

                           v plném rozsahu, pokud byly získány v rámci služebního poměru k územní samosprávní jednotce nebo sdružení obcí členského státu Evropského hospodářského prostoru, Turecké republiky nebo Švýcarské konfederace, k instituci Evropské unie nebo mezistátní instituci, ke které patří Rakousko,

                           —

                           v rozsahu nanejvýš deseti let, pokud byly získány ve služebním poměru k jinému zaměstnavateli, a to jen při výkonu relevantní pracovní činnosti nebo relevantní praxe v administrativě?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16)

      (2)  Úř. věst. L 141, s. 1.


title: Věc C-56/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. ledna 2016 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 18. listopadu 2015 ve věci T-659/14, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP v. OHIM

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. ledna 2016 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 18. listopadu 2015 ve věci T-659/14, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP v. OHIM
   (Věc C-56/16 P)
   (2016/C 175/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: O. Mondéjar Ortuño a E. Zaera Cuadrado, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               vyhověl kasačnímu opravnému prostředku v celém rozsahu;

               —

               zrušil rozsudek, který je předmětem kasačního opravného prostředku;

               —

               uložil žalobkyni v řízení před Tribunálem náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál porušil čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), ve spojení s čl. 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 2 písm. d) nařízení 207/2009 tím, že měl za to, že ochranu, kterou poskytuje nařízení (ES) č. 491/2009 (2) zapsaným označením původu, může doplnit Decreto-Lei no 173/2009 a Decreto-Lei no 212/2004 a portugalský zákoník průmyslového vlastnictví.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. Února 2009 o ochranné známce Společenství Úř. věst. L 78, s. 1

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 491/2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) Úř. věst. L 154, s. 1


title: Věc C-676/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) v. Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) v. Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)
   (Věc C-676/11)
   2012/C 89/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Odpůrce: Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)

      Předběžné otázky

               1)

               Jakým způsobem může členský stát provést možnost danou článkem 2 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí EZOZF, prováděné členskými státy (1), tedy možnost rozšíření kontrolovaného období „na období (…), která předcházejí nebo následují (…) dvanáctiměsíční období“, které je vymezeno tamtéž, zaprvé s ohledem na požadavky ochrany finančních zájmů Společenství a zadruhé s ohledem na zásadu právní jistoty a na nutnost, aby kontrolní orgány nebyly nadány neomezenou pravomocí?

               2)

               A konkrétně:

                           —

                           Musí kontrolované období vždy končit v průběhu dvanáctiměsíčního období předcházejícího tzv. „kontrolnímu“ období, během kterého se provádí kontrola, s tím, že v opačném případě by byla kontrola stižena nesrovnalostmi, na jejichž základě by kontrolovaný subjekt mohl rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly napadnout?

                           —

                           Jak je třeba chápat, v případě kladné odpovědi na předchozí otázku, možnost rozšíření kontrolovaného období na období, „která následují dvanáctiměsíční období“, výslovně upravenou nařízením?

                           —

                           Musí v případě záporné odpovědi na první otázku kontrolované období přesto zahrnovat dvanáctiměsíční období, které končí v průběhu kontrolního období předcházejícího období, ve kterém byla kontrola provedena, s tím, že v opačném případě by byla kontrola stižena nesrovnalostmi, na jejichž základě by kontrolovaný subjekt mohl rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly napadnout, anebo je možné, aby se kontrola týkala jen období končícího před začátkem předcházejícího kontrolního období?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS (Úř. věst. L 388, s. 18; Zvl. vyd. 03/09, s. 208).


title: Věc T-442/05: Žaloba podaná dne  16. prosince 2005  – Biofarma v. OHIM

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/23

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2005 – Biofarma v. OHIM
   (Věc T-442/05)
   (2006/C 74/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Biofarma (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupci: Victor Gil Vega a Antonia Ruiz López, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Anca Health Care Limited
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2005 a určit, že skutečně existuje nebezpečí záměny mezi ochrannými známkami CAFON a DAFLON, které označují podobné výrobky

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení, včetně odměny zástupců žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Surtech Internacional Ltd

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CAFON“ pro výrobky třídy 5 (farmaceutické výrobky a látky).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „DAFLON“ (zápis s účinky ve Španělsku, Portugalsku, Beneluxu, Rakousku, Francii a Itálii) pro výrobky třídy 5 (farmaceutické výrobky a látky).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-607/10: Žaloba podaná dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Švédské království

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/8

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Švédské království
   (Věc C-607/10)
   2011/C 89/15
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalovaný: Švédské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království nesplnilo své povinnosti, které vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (1) tím, že do 30. října 2007 nepřijalo nezbytná opatření k tomu, aby jeho příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8, nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek, zajistily, aby stávající zařízení byla provozována v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2;

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Z článku 5 odst. 1 směrnice o integrované prevenci a omezování znečištění (dále jen „směrnice“), že členské státy do 30. října 2007 přijmou nezbytná opatření, zajišťující, že příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek zajistí, aby stávající zařízení bylo provozováno v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2. Komise je toho názoru, že tato povinnost musí být chápána tak, že se týká všech stávajících zařízení existujících v dotčeném členském státu.
   Podle ustálené judikatury musí být existence porušení posouzena s přihlédnutím k situaci panující v dotyčném členském státu v době uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku. Z odpovědi Švédska na odůvodněné stanovisko vyplývá, že k datu této odpovědi 33 stávajících zařízení nesplňovalo požadavky směrnice.
   Z přílohy k dodatečné odpovědi Švédska na odůvodněné stanovisko vyplývá, že v říjnu roku 2010, tedy tři roky po uplynutí lhůty stanovené v čl. 5 odst. 1 směrnice, 23 zařízení stále nesplňovalo požadavky uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 24, 29.1.2008, s. 8.


title: Věc F-58/09: Žaloba podaná dne 10. června 2009 — Pascual García v. Komise

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/65

         Žaloba podaná dne 10. června 2009 — Pascual García v. Komise
   (Věc F-58/09)
   2009/C 180/122
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: César Pascual García (Madrid, Španělsko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise zaměstnat žalobce ode dne 10. března 2009 jako technického asistenta v platové třídě AST 3, druhý platový stupeň, v rozsahu, v němž v něm není stanoveno, že mu budou poskytnuta práva a plat, které jsou nezbytné k zabezpečení správného výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. května 2008 ve věci F-145/06, Pascual García v. Komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise zaměstnat žalobce ode dne 10. března 2009 jako technického asistenta v platové třídě AST 3, druhý platový stupeň, v rozsahu, v němž v něm není stanoveno, že mu budou poskytnuta práva a plat, které jsou nezbytné k zabezpečení správného výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. května 2008 ve věci F-145/06, Pascual García v. Komise, a sice zejména:

                           a)

                           v rozsahu, v němž není stanoveno, že roky služby žalobce se vypočítají s ohledem na datum 1. dubna 2006 pro účely postupu v zařazení, pro účely výpočtu nároků na důchod a pro všechny ostatní myslitelné účely;

                           b)

                           v němž žalobce nemá právo na příspěvek za práci v zahraničí podle čl. 4 odst. 1 přílohy VII Služebního řádu;

               —

               v rozsahu, v němž je to třeba, zrušit rozhodnutí ze dne 10. března 2009, kterým se zamítá jeho žádost ze stejného dne o poskytnutí práv a platu nezbytných k zabezpečení správného výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. května 2008 ve věci F-145/06, Pascual García v. Komise, včetně nevyplacené mzdy a příspěvků, zvýšených o úroky z prodlení;

               —

               podpůrně uložit Komisi náhradu škody odpovídající výši nepřiznaného příspěvku za práci v zahraničí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-547/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2012 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 10. října 2012 ve věci T-158/09, Řecko v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2012 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 10. října 2012 ve věci T-158/09, Řecko v. Komise
   (Věc C-547/12 P)
   2013/C 26/72
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a S. Papaïoannou, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               vyhovět kasačnímu opravnému prostředku a zrušit napadený rozsudek Tribunálu Evropské unie v části, v níž Tribunál Evropské unie prohlásil, že v případě 4 Magrizos II, EL./1995/107 Komise oprávněně konstatovala nedbalost řeckých orgánů, pokud jde o nenavrácení příslušných částek;

               —

               vyhovět prvnímu žalobnímu důvodu, kterým se navrhovatelka domáhala zrušení rozhodnutí Komise z důvodu nesplnění podmínek pro použití článku 32 nařízení 1290/2005 a pro uložení Komisí k tíži Řecké republiky částky 276 347,86 eur v tomtéž případě;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení Řecké republiky.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál Evropské unie tím, že zjevně zkreslil obsah důkazů v procesních písemnostech, podal nesprávný výklad skutkových okolností v případě 4 Magrizos II, EL./1995/107 a dospěl k nesprávnému závěru, že v tomto případě byly splněny podmínky pro použití článku 32 nařízení 1290/2005 a pro uložení Komisí k tíži Řecké republiky částky 276 347,86 eur.


title: Věc T-316/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Komise v. Premium ( Rozhodčí doložka — Smlouvy uzavřené v rámci zvláštního programu výzkumu a technologického rozvoje v oblasti informačních technologií — Vrácení části zálohy vyplacené Společenstvím — Úroky z prodlení )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Komise v. Premium
   (Věc T-316/06) (1)

   („Rozhodčí doložka - Smlouvy uzavřené v rámci zvláštního programu výzkumu a technologického rozvoje v oblasti informačních technologií - Vrácení části zálohy vyplacené Společenstvím - Úroky z prodlení“)
   (2009/C 6/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti, zmocněnec, ve spolupráci s J.-L. Fagnartem a F. Longils, advokáty)

      Žalovaná: Premium SA (Le Roeulx, Belgie) (zástupci: S. Bertouille a D. Joos de ter Beerst, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba na základě článku 238 ES, kterou se žalobkyně domáhá, aby žalovaná vrátila část záloh vyplacených Společenstvím a uhradila úroky z prodlení z důvodu nedodržení některých smluvních povinností
   Výrok rozsudku

               1)

               Společnosti Premium SA se ukládá zaplatit Komisi hlavní částku 57 605,74 eur, zvýšenou o úroky z prodlení:

                           —

                           se sazbou 3,36 % ročně za období od 1. října do 31. prosince 1998;

                           —

                           se sazbou 3,47 % ročně za období od 1. ledna do 31. prosince 1999;

                           —

                           se sazbou 2,74 % ročně za období 1. ledna do 31. prosince 2000;

                           —

                           se sazbou 4,26 % ročně za období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2002;

                           —

                           se sazbou 3,29 % ročně za období 1. ledna do 31. prosince 2003;

                           —

                           se sazbou 2,27 % ročně za období 1. ledna do 31. prosince 2004;

                           —

                           se sazbou 2,05 % ročně za období 1. ledna do 31. prosince 2005;

                           —

                           se sazbou 2,11 % ročně za období od 1. ledna 2006 do data tohoto rozsudku;

                           —

                           s příslušnou sazbou podle francouzského práva za období od data tohoto rozsudku a data úplného splacení hlavní částky.

               2)

               Společnosti Premium se ukládá povinnost zaplatit Komisi hlavní částku 30 988,74 eur, zvýšenou o úroky z prodlení:

                           —

                           se sazbou 3,95 % ročně za období od 1. října do 31. prosince 1998;

                           —

                           se sazbou 2,85 % ročně za období 1. ledna do 31. prosince 1999;

                           —

                           se sazbou 3,6 % ročně za období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2001;

                           —

                           se sazbou 2,95 % ročně za období 1. ledna do 31. prosince 2002;

                           —

                           se sazbou 2,15 % ročně za období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2004;

                           —

                           se sazbou 2,4 % ročně za období 1. ledna do 31. prosince 2005;

                           —

                           se sazbou 2,5 % ročně za období od 1. ledna 2006 do data tohoto rozsudku;

                           —

                           s příslušnou sazbou podle dánského práva za období od data tohoto rozsudku a data úplného splacení hlavní částky.

               3)

               Společnosti Premium se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-113/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Toshiba v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Rozdělení trhu — Právo na obhajobu — Důkaz o protiprávním jednání — Jediné a trvající protiprávní jednání — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Odůvodnění — Výchozí částka — Referenční rok“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Toshiba v. Komise
   (Věc T-113/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Rozdělení trhu - Právo na obhajobu - Důkaz o protiprávním jednání - Jediné a trvající protiprávní jednání - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Odůvodnění - Výchozí částka - Referenční rok)
   2011/C 252/71
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Toshiba Corp. (Tokyo, Japonsko) (zástupci: původně J. MacLennan, solicitor, A. Schulz a J. Borum, advokáti, poté J. MacLennan a A. Schulz)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault a J. Samnadda, poté X. Lewis, poté J. Bourke a F. Ronkes Agerbeek, nakonec J. Ronkes Agerbeek a N. Khan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 6762 v konečném znění, ze dne 24. ledna 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a podpůrně návrh na změnu článků 1 a 2 uvedeného rozhodnutí s přihlédnutím ke zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 písm. h) a i) rozhodnutí Komise K(2006) 6762 v konečném znění, ze dne 24. ledna 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Toshiba Corp.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnost Toshiba ponese tři čtvrtiny nákladů vynaložených účastníky řízení před Tribunálem.

               4)

               Evropská komise ponese jednu čtvrtinu nákladů vynaložených účastníky řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc C-462/05: Žaloba podaná dne  22. prosince 2005  Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/23

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2005 Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice
   (Věc C-462/05)
   (2006/C 60/45)
   Jednací jazyk: portugalština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. prosince 2005 žaloba směřující proti Portugalské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Richardem Lyalem a Margaridou Afonso, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Portugalská republika tím, že zachovává sníženou sazbu DPH ve výši 5 % u mýtného za přejezd mostů nad řekou Tejo v Lisabonu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 12 a 28 šesté směrnice (1);

               2.

               uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Z rozsudku Soudního dvora ze dne 8. března 1998, Komise v. Portugalsko (C-276/98, Recueil, s. I-1699), jasně vyplývá, že šestá směrnice neobsahuje žádné ustanovení, které by umožňovalo uplatňovat na dotčené služby sníženou sazbu 5 %, což ostatně portugalské orgány konkludentně uznávají. Nicméně uvedené orgány neustále odkládají ukončení tohoto neplnění povinnosti, které trvá již od 1. ledna 1995, přičemž používají řadu protichůdných argumentů, nejasná prohlášení a časté změny stanoviska, pokud jde o případné použití čl. 4 odst. 5 šesté směrnice.
   Komise se po důkladném přezkoumání argumentů a různých stanovisek portugalské vlády v této věci v průběhu předchozího správního řízení domnívá, že nejsou splněny podmínky pro to, aby se na sporné služby použil čl. 4 odst. 5 první pododstavec šesté směrnice.
   Z čl. 12 odst. 3 písm. a) šesté směrnice vyplývá, že sníženou sazbu DPH lze uplatnit pouze na plnění, která jsou zdanitelná a jsou obsažena v některé z kategorií uvedených v příloze H. Mezi nimi nejsou zahrnuty služby spočívající v tom, že uživatelům je za zaplacení mýtného dána k dispozici silniční infrastruktura.
   Pokud jde o čl. 28 odst. 2 písm. e) šesté směrnice, kterého se dovolávají portugalské orgány, Komise se domnívá, že toto ustanovení obsahuje povinnost nezačít znovu uplatňovat sníženou sazbu u plnění, u nichž již bylo možné provést žádoucí přechod k uplatňování základní sazby. Připustit to, že členský stát může, jak tvrdí portugalská vláda, přejít znovu k uplatňování snížené sazby po více či méně dlouhém období uplatňování základní sazby, by totiž znamenalo zmařit postupné sbližování sazeb a úrovní sazeb DPH, které považuje zákonodárce Společenství za nezbytné.
   V každém případě, i kdyby Soudní dvůr nesouhlasil s restriktivním výkladem čl. 28 odst. 2 písm. e) šesté směrnice, který hájí Komise, je třeba určit, že portugalské právní předpisy tím, že stanoví pro mýtné za přejezd mostů nad řekou Tejo v Lisabonu sníženou sazbu 5 %, tedy sazbu nižší než 12 %, porušují toto ustanovení.

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-219/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Elisabeth Schmitt v. TÜV Rheinland LGA Products GmbH „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Průmyslová politika — Směrnice 93/42/EHS — Kontrola shody zdravotnických prostředků — Oznámený subjekt pověřený výrobcem — Povinnosti tohoto subjektu — Vadné prsní implantáty — Výroba na bázi silikonu — Odpovědnost oznámeného subjektu“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Elisabeth Schmitt v. TÜV Rheinland LGA Products GmbH
   (Věc C-219/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Průmyslová politika - Směrnice 93/42/EHS - Kontrola shody zdravotnických prostředků - Oznámený subjekt pověřený výrobcem - Povinnosti tohoto subjektu - Vadné prsní implantáty - Výroba na bázi silikonu - Odpovědnost oznámeného subjektu“)
   (2017/C 112/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Elisabeth Schmitt

      Žalovaná: TÜV Rheinland LGA Products GmbH

      Výrok

               1)

               Ustanovení přílohy II směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, ve spojení s čl. 11 odst. 1 a 10 a čl. 16 odst. 6 této směrnice, musí být vykládána v tom smyslu, že oznámený subjekt není obecně povinen provádět neohlášené inspekční prohlídky, kontrolovat výrobky nebo zkoumat obchodní podklady výrobce. Nicméně při existenci indicií nasvědčujících tomu, že zdravotnický prostředek možná nesplňuje požadavky vyplývající ze směrnice 93/42, ve znění nařízení č. 1882/2003, musí tento subjekt přijmout všechna opatření nezbytná k tomu, aby splnil své povinnosti na základě čl. 16 odst. 6 této směrnice a bodů 3.2, 3.3, 4.1 až 4.3 a 5.1 přílohy II uvedené směrnice.

               2)

               Směrnice 93/42, ve znění nařízení č. 1882/2003, musí být vykládána v tom smyslu, že účelem činnosti oznámeného subjektu v rámci postupu vztahujícího se k ES prohlášení o shodě je chránit konečné příjemce zdravotnických prostředků. Podmínky, za kterých může zaviněné nesplnění povinností, které má tento subjekt v rámci tohoto postupu na základě této směrnice, založit jeho odpovědnost vůči těmto příjemcům, jsou dány vnitrostátním právem, s výhradou zásad rovnocennosti a efektivity.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc T-458/05: Žaloba podaná dne  30. prosince 2005  – Tegometall International v. OHIM

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/46

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2005 – Tegometall International v. OHIM
   (Věc T-458/05)
   (2006/C 60/87)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tegometall International AG (Lengwill, Švýcarsko) (zástupce: H. Timmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: Wuppermann AG (Leverkusen, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               změnit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, spisová značka R 106312004-2, ze dne 21. října 2005, doručeného dne 2. listopadu 2005, změněného opravou rozhodnutí ze dne 16. listopadu 2005, doručenou dne 23. listopadu 2005, a zamítnout návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství 001227743 ze dne 23. července 2003,

               —

               podpůrně uvedené rozhodnutí zrušit a vrátit věc zpět k projednání druhému odvolacímu senátu,

               —

               uložit účastníku řízení navrhujícímu prohlášení neplatnosti náhradu nákladů řízení o prohlášení neplatnosti, odvolacího řízení a soudního řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „TEK“ pro výrobky zařazené do tříd 6 a 20 (regály a jejich díly, zejména závěsné koše pro regály, veškeré výše uvedené výrobky z kovu, respektive nikoli ze dřeva) – ochranná známka Společenství č. 1 227 743

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Wuppermann AG

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 40/94, neboť skutkový stav zjištěný odvolacím senátem neodůvodňuje výmaz ochranné známky. Odvolací senát mimoto porušil právo žalobkyně být vyslechnuta.


title: Věc C-137/05: Žaloba podaná dne 24. března 2005 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti Radě Evropské unie

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/16

         Žaloba podaná dne 24. března 2005 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti Radě Evropské unie
   (Věc C-137/05)
   (2005/C 132/30)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 24. března 2005 předložena žaloba směřující proti Radě Evropské unie podaná Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, zastoupeným C. Jacksonem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Spojené království Velké Británie a Severního Irska navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (1);

               2.

               určil, na základě článku 231 ES, že po zrušení nařízení o cestovních pasech a až do doby, kdy bude přijata nová právní úprava v této oblasti, si ustanovení nařízení o cestovních pasech zachovávají účinnost, s výjimkou případů, kdy způsobují vyloučení Spojeného království z účasti na jeho provádění;

               3.

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:

               1.

               Spojenému království bylo odepřeno právo účastnit se na přijetí nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (nařízení o cestovních pasech), přestože oznámilo své přání tak učinit podle čl. 5 odst. 1 Protokolu o začlenění Schengenského acquis do rámce Evropské unie (Schengenský protokol) a čl. 3 odst. 1 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska. Zrušení nařízení o cestovních pasech je požadováno z důvodu, že vyloučení Spojeného království z jeho přijetí je v rozporu s podstatným procesním požadavkem a porušením Smlouvy ve smyslu článku 230 druhého pododstavce ES.

               2.

               Spojené království především tvrdí, že jeho vyloučením z přijetí nařízení o cestovních pasech jednala Rada na základě chybného výkladu vztahu článku 5 a článku 4 Schengenského protokolu. Konkrétněji tvrdí následující:

                           (a)

                           Výklad Rady, že právo na účast podle článku 5 Schengenského protokolu platí pouze pro opatření vycházející z ustanovení Schengenského acquis, kterých se Spojené království účastní na základě rozhodnutí Rady přijatého na základě článku 4 odporuje struktuře a znění těchto článků, a to samotnou povahou fungování článku 5 a Prohlášení k článku 5, které bylo připojeno k závěrečnému aktu Amsterodamské smlouvy.

                           (b)

                           Výklad článku 5 Schengenského protokolu podaný Radou není potřebný k umožnění užitečného účinku pravidla „nedotčení“ obsaženého v článku 7 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska. Není ani potřebný k zachování celistvosti Schengenského acquis. Jako prostředek k ochraně acquis by totiž byl jeho negativní vliv na Spojené království hrubě nepřiměřený.

                           (c)

                           S ohledem na široké a volné pojetí opatření vycházejících z Schengenského acquis, které Rada ve své praxi užívá, by fungování článku 5 Schengenského protokolu, podle výkladu poskytnutého Radou, mohlo působit způsobem porušujícím zásadu právní jistoty a základní zásady pro posílenou spolupráci.

               3.

               Podpůrně Spojené království tvrdí, že pokud by výklad vztahu mezi článkem 5 a článkem 4 Schengenského protokolu poskytnutý Radou byl správný, vedlo by to nezbytně k úzkému pojetí pojmu opatření, vycházejícího ze Schengenského acquis, jako opatření neoddělitelně spojeného s tímto acquis, přičemž nařízení o cestovních pasech není takovým opatřením.

      (1)  Úř. věst. L 385, s. 1.


title: Věc T-391/09: Žaloba podaná dne 5. října 2009 — Evonik Degussa a AlzChem Hart v. Komise

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/24

         Žaloba podaná dne 5. října 2009 — Evonik Degussa a AlzChem Hart v. Komise
   (Věc T-391/09)
   2009/C 297/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evonik Degussa GmbH (Essen, Německo) a AlzChem Hart GmbH (Trostberg, Německo) (zástupci: C. Steinle, O. Andresen a I. Hermeneit, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               prohlásit rozhodnutí Komise K (2009) 5791 v konečném znění ze dne 22. července 2009 (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl, v části, v níž je určeno žalobkyním, za neplatné;

               —

               podpůrně snížit pokutu uloženou žalobkyním podle čl. 2 písm. g) a písm. h) tohoto rozhodnutí;

               —

               podpůrně v případě, že návrh č. 1 bude zamítnut, změnit čl. 2 písm. g) a písm. h) rozhodnutí tak, že SKW Stahl Metallurgie GmbH je odpovědná společně a nerozdílně za celou částku pokuty, která je uložena žalobkyním;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K (2009) 5791 v konečném znění ze dne 22. července 2009 ve věci COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl. Tímto rozhodnutím byla žalobkyním a dalším společnostem uložena pokuta za porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP. Podle názoru Komise se žalobkyně účastnily jediného a trvajícího protiprávního jednání v odvětví karbidu vápníku a hořčíku v celém EHP s výjimkou Španělska, Portugalska, Irska a Spojeného království, které spočívalo v rozdělení trhu, dohodách o kvótách, rozdělení zákazníků, určování cen a výměně citlivých obchodních informací o cenách, zákaznících a prodaných objemech.
   Na podporu své žaloby uvádějí žalobkyně na prvním místě, že neporušily článek 81 ES. V tomto ohledu zvláště tvrdí, že nemohou být shledány odpovědnými za porušení, kterého se dopustila jejich bývalá dceřiná společnost SKW Stahl Metallurgie GmbH, protože ani ony, ani jejich právní předchůdci s ní netvořili hospodářskou entitu. Žalobkyně naopak prokázaly, že jejich právní předchůdci nevykonávali rozhodující vliv na SKW Stahl Metallurgie GmbH. Žalovaná tudíž rovněž nerespektovala zásadu osobní odpovědnosti, presumpci neviny, zásadu zavinění a požadavek zavinění.
   Dále žalobkyně napadají jim uloženou pokutu. V tomto ohledu uvádějí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) a s pokyny pro výpočet pokut (2) a kromě toho s oznámením o shovívavosti (3), se zásadou rovného zacházení a se zásadou proporcionality.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise nesplnila svou povinnost vyplývající z článku 253 ES uvést odůvodnění týkající se zjištění o společné a nerozdílné odpovědnosti SKW Stahl Metallurgie GmbH.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).

      (3)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3; Zvl. vyd. 08/02, s. 155).


title: Věc C-246/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgerichtshof ze dne 26. května 2004 ve věci 1) Turn- und Sportunion Waldburg proti Finanzlandesdirektion für Oberösterreich a 2) Edith Barris proti Finanzlandesdirektion für Tirol

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgerichtshof ze dne 26. května 2004 ve věci 1) Turn- und Sportunion Waldburg proti Finanzlandesdirektion für Oberösterreich a 2) Edith Barris proti Finanzlandesdirektion für Tirol
   (Věc C-246/04)
   (2004/C 251/03)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgerichtshof ze dne 26. května 2004 ve věci 1) Turn- und Sportunion Waldburg proti Finanzlandesdirektion für Oberösterreich a 2) Edith Barris proti Finanzlandesdirektion für Tirol, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Verwaltungsgerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Smí členský stát využít své možnosti podle čl. 13 odd. C Šesté směrnice Rady 77/288/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (dále jen „směrnice“) poskytnout osobám povinným k dani možnost volby zdanění i přes osvobození od daně stanovené v čl. 13 odd. B písm. b) pro nájem pozemků pouze jednotným způsobem, nebo smí členský stát přitom rozlišovat podle druhu obratu nebo podle skupin osob povinných k dani?

               2)

               Dovoluje čl. 13 odd. B písm. b) ve spojení s odd. C písm. a) směrnice členským státům, aby přijaly takovou právní úpravu, jakou stanoví § 6 odst. 1 bod 14 Umsatzsteuergesetz 1994 (zákon o dani z obratu, dále jen „UStG 1994“) ve spojení s § 6 odst. 1 bodem 16 UStG 1994, podle které je možnost volby zdanění obratů z nájmu a pachtu omezena tak, že obecně prospěšná sportovní sdružení jsou z možnosti volby vyloučena?

               3)

               Dovoluje čl. 13 odd. B písm. b) ve spojení s odd. C písm. a) směrnice členským státům, aby přijaly takovou právní úpravu, jakou stanoví § 2 odst. 5 bod 2 UStG 1994 ve spojení s § 1 odst. 2 bodem 1 Liebhabereiverordnung (vyhláška o zálibách) ve znění BGBl. č. 33/1993, podle které možnost volby zdanění obratů z nájmu není dána, pokud nájem během předvídatelného časového období nevede k celkovému zisku resp. přebytku celkových příjmů a pokud se týká budovy, která je způsobilá k užívání jako soukromé obydlí?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Spojené věci C-186/11 a C-209/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. ledna 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11) v. Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou ( „Články 43 ES a 49 ES — Vnitrostátní právní úprava, která přiznává výlučné právo na provádění, provozování, organizování a pořádání hazardních her jedinému podniku s právní formou akciové společnosti kótované na burze — Propagace hazardních her a rozšíření do dalších členských států Evropské unie — Kontrola vykonávaná státem“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. ledna 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11) v. Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou
   (Spojené věci C-186/11 a C-209/11) (1)

   (Články 43 ES a 49 ES - Vnitrostátní právní úprava, která přiznává výlučné právo na provádění, provozování, organizování a pořádání hazardních her jedinému podniku s právní formou akciové společnosti kótované na burze - Propagace hazardních her a rozšíření do dalších členských států Evropské unie - Kontrola vykonávaná státem)
   2013/C 71/04
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11)

      Žalovaní: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou

      za přítomnosti: Organismos prognostikon agonon podosfairou AE (OPAP)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias Athina — Výklad článků 49 a 56 SFEU (články 43 ES a 49 ES) — Vnitrostátní právní úprava, která za účelem omezení nabídky hazardních her přiznává výhradní právo na provádění, provozování, pořádání a fungování hazardních her jedinému podniku s právní formou akciové společnosti kótované na burze — Propagace hazardních her a rozšíření do dalších zemí Unie ze strany této společnosti

      Výrok

               1)

               Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která přiznává výlučné právo na provádění, provozování, organizování a pořádání hazardních her jedinému podniku, pokud zaprvé tato právní úprava ve skutečnosti neodpovídá snaze omezit příležitosti k hazardním hrám a činnosti v této oblasti soudržným a systematickým způsobem a zadruhé není zajištěna přísná kontrola expanze odvětví hazardních her veřejnými orgány v rozsahu nezbytném pro boj s trestnou činností související s těmito hrami, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               V případě neslučitelnosti vnitrostátní právní úpravy v oblasti organizování hazardních her s ustanoveními Smlouvy týkajícími se volného pohybu služeb a svobody usazování nemohou vnitrostátní orgány upustit během přechodného období od přezkumu takových žádostí, jako jsou žádosti dotčené v původním řízení, které se týkají udělení licencí v odvětví hazardních her.

               3)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věcech v původním řízení, mohou příslušné vnitrostátní orgány posoudit žádosti o udělení licence na organizování hazardních her, které jim byly předloženy, podle úrovně ochrany spotřebitelů a společenského pořádku, kterou si přejí zajistit, avšak na základě objektivních a nediskriminačních kritérií.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.

      Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


title: Věc T-364/11: Usnesení Tribunálu ze dne 4. prosince 2012 — Arla Foods v. OHIM — Artax (Lactofree)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/69

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. prosince 2012 — Arla Foods v. OHIM — Artax (Lactofree)
   (Věc T-364/11) (1)

   2013/C 26/136
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-276/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Španělsko) dne 21. května 2013 — Pablo Acosta Padín v. Hijos de J. Barreras S.A.

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Španělsko) dne 21. května 2013 — Pablo Acosta Padín v. Hijos de J. Barreras S.A.
   (Věc C-276/13)
   2013/C 207/54
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pablo Acosta Padín

      Žalovaná: Hijos de J. Barreras S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je taková právní úprava, jako je právní úprava obsažená v nařízení, kterým se stanoví sazebník odměn procuradores de los tribunales (právní zástupci u soudů) — tedy Real Decreto (královské nařízení) č. 1373/2003 ze dne 7. listopadu 2003 — které upravuje jejich odměnu sazebníkem nebo minimálním tarifem, který může být zvýšen nebo snížen pouze o 12 %, v souladu s článkem 101 SFEU (dříve článek 81 Smlouvy o ES, ve spojení s článkem 10 téže Smlouvy) a s čl. 4 odst. 3 Smlouvy o EU, pokud orgány členského státu, včetně soudů, nemají skutečnou možnost odchýlit se od minimálních sazeb stanovených jako zákonný tarif v případě, že nastanou mimořádné okolnosti?

               2)

               Je možné pro účely použití uvedeného sazebníku a neuplatnění minimálních sazeb, které stanoví, považovat za mimořádné okolnosti, že existuje značný nepoměr mezi skutečně odvedenou prací a výší dlužné odměny, která vyplývá z použití tarifu nebo sazebníku?

               3)

               Je nařízení, kterým se stanoví sazebník odměn procuradores de los tribunales, tedy Real Decreto č. 1373/2003 ze dne 7. listopadu 2003, slučitelné s článkem 56 SFEU (bývalý článek 49)?

               4)

               Splňuje tato právní úprava požadavky nezbytnosti a přiměřenosti, na které odkazuje čl. 15 odst. 3 směrnice 2006/123/ES (1)?

               5)

               Zahrnuje článek 6 Evropské úmluvy o lidských právech, který zaručuje právo na spravedlivý proces, právo na účinnou obranu proti určení výše odměny procurador, která je nepřiměřeně vysoká a neodpovídá skutečně odvedené práci[?]

               6)

               Jsou v případě kladné odpovědi v souladu s článkem 6 Evropské úmluvy o lidských právech ta ustanovení španělského Ley de Enjuiciamiento Civil (občanský soudní řád), která brání účastníku, jemuž je uložena náhrada nákladů řízení, napadnout výši odměny procurador, protože ji považuje za nepřiměřeně vysokou a neodpovídající skutečně odvedené práci?

      (1)  Evropského parlamentu a Rady ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36).


title: Věc C-519/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Portugalsko) dne 5. října 2016 – Superfoz — Supermercados L.da v. Fazenda Pública

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Portugalsko) dne 5. října 2016 – Superfoz — Supermercados L.da v. Fazenda Pública
   (Věc C-519/16)
   (2017/C 006/33)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Superfoz — Supermercados L.da

      Žalovaný: Fazenda Pública

      Předběžné otázky

               1)

               Může se čl. 27 odst. 10 nařízení (ES) č. 882/2004 (1) ze dne 29. dubna 2004 nebo jakékoli jiné právní ustanovení či jakákoli obecná zásada Evropské unie, jež by Soudní dvůr Evropské unie považoval za použitelné, vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu ustanovení, jímž se zavádí poplatek určený k financování úředních kontrol bezpečnosti potravin, který se ukládá výlučně majitelům maloobchodních prodejen potravin nebo smíšeného zboží, přičemž tento poplatek nesouvisí s žádnou zvláštní úřední kontrolou provedenou z podnětu osoby povinné k dani nebo v její prospěch?

               2)

               Byla by odpověď odlišná, pokud by byl namísto tohoto poplatku zaveden finanční příspěvek ve prospěch veřejnoprávního subjektu, který by byl ukládán týmž osobám povinným k dani a který by byl určen k pokrytí nákladů na kontroly jakosti potravin, a to i v případě, že jeho jediným cílem by bylo rozšířit odpovědnost za financování těchto kontrol na všechny hospodářské subjekty působící v rámci potravinového řetězce?

               3)

               Má se mít za to, že osvobození některých hospodářských subjektů od poplatku za zajištění bezpečnosti potravin, který se ukládá pouze některým maloobchodním prodejnám potravin nebo smíšeného zboží (zejména velkým maloobchodním prodejnám potravin) a který je určen k financování nákladů na provádění úředních kontrol v oblasti bezpečnosti potravin, ochrany a zdraví zvířat a ochrany a zdraví rostlin, představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, neboť narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby, ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, nebo že je výše uvedené osvobození od poplatku přinejmenším součástí státní podpory, která musí být podle čl. 108 odst. 3 SFEU oznámena Komisi?

               4)

               Brání zásady práva Evropské unie, zvláště pak zásady rovnosti, zákazu diskriminace, hospodářské soutěže (včetně zákazu obrácené diskriminace) a svobody podnikání, vnitrostátnímu právnímu ustanovení, které:

                           a)

                           ukládá povinnost zaplatit [TSAM] pouze velkým maloobchodním prodejnám potravin?

                           b)

                           vylučuje z působnosti [TSAM] subjekty či mikropodniky s prodejní plochou o výměře do 2 000 m2, které nejsou součástí skupiny nebo součástí podniku používajícího jedno či několik označení a využívajícího na vnitrostátní úrovni sloučenou prodejní plochu o výměře nejméně 6 000 m2?

      (1)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. 2004, L 165, s. 1).