title: Věc C-653/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2015 – Evropská komise v. Italská republika „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2006/12/ES — Články 4 a 5 — Nakládání s odpady — Region Kampánie — Rozsudek Soudního dvora — Určení nesplnění povinnosti — Částečné neprovedení rozsudku — Článek 260 odst. 2 SFEU — Peněžní sankce — Penále — Paušální částka“

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2015 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-653/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2006/12/ES - Články 4 a 5 - Nakládání s odpady - Region Kampánie - Rozsudek Soudního dvora - Určení nesplnění povinnosti - Částečné neprovedení rozsudku - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžní sankce - Penále - Paušální částka“)
   (2015/C 311/06)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení rozsudku Komise v. Itálie (C-297/08, EU:C:2010:115), nesplnila povinnosti, které pro ni plynou z čl. 260 odst. 1 SFEU.

               2)

               Italské republice se ukládá, aby uhradila Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále 1 20  000 eur za každý den prodlení s provedením nezbytných opatření k zajištění souladu s rozsudkem Komise v. Itálie (C-297/08, EU:C:2010:115) ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do plného provedení rozsudku Komise v. Itálie (C-297/08, EU:C:2010:115).

               3)

               Italské republice se ukládá, aby uhradila Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 20 milionů eur.

               4)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 29.3.2014.


title: Věc T-284/14: Usnesení Tribunálu ze dne 28. dubna 2015 – Dyckerhoff Polska v. Komise „Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Opožděnost — Neexistence vyšší moci nebo nahodilé události — Zjevná nepřípustnost — Námitka protiprávnosti“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. dubna 2015 – Dyckerhoff Polska v. Komise
   (Věc T-284/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Neexistence vyšší moci nebo nahodilé události - Zjevná nepřípustnost - Námitka protiprávnosti“)
   (2015/C 205/43)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dyckerhoff Polska sp. z o.o. (Nowiny, Polsko) (zástupce: K. Kowalczyk, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Není na místě rozhodnout o návrzích Rady Evropské unie a Evropského parlamentu na vstup do řízení jako vedlejších účastníků.

               3)

               Společnosti Dyckerhoff Polska sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


title: Spojené věci T-558/12 a T-559/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2015 – Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener v. Rada „Dumping — Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Číny — Změna nařízení ukládajícího konečné antidumpingové clo — Článek 2 odst. 10 a 11 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Výpočet dumpingového rozpětí — Úpravy — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2015 – Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener v. Rada
   (Spojené věci T-558/12 a T-559/12) (1)

   („Dumping - Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Číny - Změna nařízení ukládajícího konečné antidumpingové clo - Článek 2 odst. 10 a 11 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Výpočet dumpingového rozpětí - Úpravy - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2015/C 198/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Changshu City Standard Parts Factory (Changshu City, Čína) a Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (Ningbo, Čína) (zástupci: R. Antonini a E. Monard, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnkyně, původně ve spolupráci s G. Berrichem a A. Polcyn, poté A. Polcyn a nakonec D. Geradin, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a T. Maxian Rusche, zmocněnci) a European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (zástupci: J. Bourgeois a R. Grasso, advokáti)

      Předmět věci

   Návrhy na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 924/2012 ze dne 4. října 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 91/2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 275, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnosti Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI).

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


title: Věc C-505/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2015 Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve věci T-389/10 a T-419/10, Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) v. Evropská komise

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2015 Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve věci T-389/10 a T-419/10, Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) v. Evropská komise
   (Věc C-505/15 P)
   (2015/C 406/22)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (zástupci: G. Belotti, P. Ziotti, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               snížit pokutu uloženou SLM, osobně a v důsledku její solidární a nerozdílné odpovědnosti, především s přihlédnutím (i) k důkazům předloženým v řízení v prvním stupni; (ii) k pokynům k udělování sankcí, jež byly platné v době, kdy došlo k vytýkaným skutečnostem; a (iii) k okrajové úloze, již hrála navrhovatelka a ke kratší době její účasti v kartelu, jež pro SML započala na konci roku 1999, což je jediné datum, pro něž existují soudržné důkazy nesporně podporující tvrzení o její účasti;

               —

               přiznat navrhovatelce spravedlivou náhradu za správní průtahy charakterizující přístup Komise k její žádosti o shovívavost, což je záležitost, kterou se Tribunál zcela opomněl zabývat;

               —

               přiznat navrhovatelce shovívavost za její včasná přiznání;

               —

               přiznat navrhovatelce spravedlivou náhradu za průtahy v řízení;

               —

               v každém případě uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   ORI se v podstatě dovolává čtyř důvodů kasačního opravného prostředku, podle nichž Tribunál:

               —

               nedostatečně přezkoumal pokutu udělenou navrhovatelce, jež nebyla soudržná s výsledkem řízení, a porušil tak čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv a zásadní zásady unijního práva týkající se proporcionality sankcí v oblasti práva hospodářské soutěže a povinnosti uvést odůvodnění;

               —

               porušil unijní právo v otázce zpětné účinnosti méně příznivé trestní normy, zejména čl. 49 odst. 1 Listiny základních práv tím, že nepoužil pokyny k udělování sankcí platné v době, kdy došlo k vytýkaným skutečnostem;

               —

               nevykonal soudní přezkum v plném rozsahu a porušil tak článek 48 Listiny základních práv z důvodu zjevně nesprávného zacházení s nesoudržnými důkazy, podjatosti a nedostatku odůvodnění;

               —

               nepřijal stanovisko k nesprávnému postupu ze strany Komise pokud jde o průtahy při vyřizování žádosti o shovívavost, na niž Komise odpověděla až šest let po jejím podání;

               —

               odmítl zvláštnost navrhovatelčiny žádosti o shovívavost, což vedlo k paradoxnímu a zjevně nespravedlivému zjištění, že pouze zakladatelé kartelu mohou využít výhod snížení sankcí za poskytnutí spolupráce, jelikož mají hodnotné důkazy, které další podniky s okrajovou úlohou v kartelu mít nemohou;

               —

               porušil článek 47 Listiny základních práv, jež každému zaručuje právo na to, aby jeho věc byla projednána v přiměřené lhůtě, jelikož trvalo 5 let, než vydal rozhodnutí.


title: Věc C-301/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. února 2009 – Irsko v. Evropský parlament, Rada Evropské unie ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2006/24/ES — Uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním služeb elektronických komunikací — Volba právního základu )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. února 2009 – Irsko v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-301/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2006/24/ES - Uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním služeb elektronických komunikací - Volba právního základu“)
   (2009/C 82/03)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnec, E. Fitzsimons, D. Barniville a A.. Collins, SC)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalobce: Slovenská republika (zástupce: J. Čorba, zmocněnec)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: H. Duintjer Tebbens, M. Dean a A. Auersperger Matić, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: J.-C. Piris, J. Schutte a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci na podporu návrhových žádání žalovaných: Španělské království (zástupci: M. A. Sampol Pucurull a J. Rodríguez Cárcamo, zmocněnci), Nizozemské království (zástupkyně: C. ten Dam a C. Wissels, zmocněnkyně), Komise Evropských společenství (zástupci: C. Docksey, R. Troosters a C. O'Reilly, zmocněnci), Evropský inspektor ochrany údajů (zástupce: M. H. Hijmans, zmocněnec)
   Předmět
   Zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (Úř. věst. L 105, s. 54) – Výběr právního základu
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království, Nizozemské království, Slovenská republika, Komise Evropských společenství a Evropský inspektor ochrany údajů ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


title: Věc C-339/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 7. června 2017 – Verein für lauteren Wettbewerb e.V. proti Princesport GmbH

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 7. června 2017 – Verein für lauteren Wettbewerb e.V. proti Princesport GmbH
   (Věc C-339/17)
   (2017/C 283/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Verein für lauteren Wettbewerb e.V.

      Žalovaná: Princesport GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno čl. 7 odst. 1 nařízení (EU) č. 1007/2011 (1) vykládat v tom smyslu, že existuje povinnost uvést vysvětlení, že se jedná o čistý textilní výrobek složený výhradně ze stejných vláken?

               2)

               Je použití jednoho ze tří dodatků uvedených v článku 7 nařízení (EU) č. 1007/2011 „100 %“, „čisté“ nebo „pouze z“ povinné, nebo se v případě takových výrobků jedná pouze o možnost, avšak nikoli o povinnost?

               3)

               Vztahuje se povinnost podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1007/2011, podle níž se textilní výrobek označí názvem a procentním hmotnostním podílem všech druhů vláken, které jsou obsaženy ve výrobku, také na čisté textilní výrobky spadající pod článek 7 nařízení (EU) č. 1007/2011?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 ze dne 27. září 2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků a o zrušení směrnice Rady 73/44/EHS a směrnic Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES a 2008/121/ES (Úř. věst. 2011, L 272, s. 1).


title: Věc C-599/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. prosince 2014 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve spojených věcech T-208/11 a T-508/11 Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) v. Rada Evropské unie

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. prosince 2014 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve spojených věcech T-208/11 a T-508/11 Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) v. Rada Evropské unie
   (Věc C-599/14 P)
   (2015/C 089/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, E. Finnegan a G. Etienne, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE), Nizozemské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vydat konečné rozhodnutí o otázkách, jež jsou předmětem projednávaného kasačního opravného prostředku, a zamítnout žaloby; a

               —

               uložit žalobkyni ve spojených věcech T-208/11 a T-508/11 náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v prvoinstančním řízení a v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V napadeném rozsudku Tribunál zrušil zápis LTTE na seznam týkající se zmrazení finančních prostředků výlučně z důvodů týkajících se postupu použitého pro přijetí dotyčných opatření. Rada tvrdí, že Tribunál se dopustil pochybení v následujících bodech:
   První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně uvedl, že Rada byla povinná v odůvodnění prokázat, že ověřila, že činnost orgánu odpovědného za zařazení na seznam ve třetí zemi je vykonávána s dostatečnými zárukami. I když Rada uznává, že činnost příslušného orgánu v třetí zemi musí být vykonávána v rámci právních předpisů a praxe respektující základní práva osob, kterých se týká, tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když vyžaduje, aby byly tyto informace uvedeny v odůvodnění.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při posouzení použití veřejně dostupných informací ze strany Rady. Mimoto Tribunál nesprávně odmítl použití materiálů z veřejně přístupného zdroje ze strany Rady. Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že Rada měla požádat příslušný orgán o prošetření novinových článků uvedených v odůvodnění. Nakonec se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když dospěl k závěru, že jeho odmítnutí přijmout odkaz Rady na informace pocházející z veřejně přístupných zdrojů by mělo mít za následek zrušení napadeného rozhodnutí.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného posouzení, když neučinil závěr, že 2001 UK Proscription Order mohl představovat dostatečný základ pro zápis LTTE na seznam týkající se zmrazení finančních prostředků. Výklad Tribunálu, který nejen, že nemá žádný právní základ, má za následek, že subjekt může bránit svému zápisu na seznam týkající se zmrazení finančních prostředků podle společného postoje 931 tím, že odmítne napadnout svůj zápis na uvedený seznam nebo zákaz v členském státě, z něhož pochází rozhodnutí uvedené v čl. 1 odstavci 4 společného postoje 931. Kromě toho odůvodnění Tribunálu není slučitelné s rozsudkem ve věci Kadi II.


title: Věc T-423/04: Žaloba podaná dne 8. října 2004 Bunker & BKR, S.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/24

         Žaloba podaná dne 8. října 2004 Bunker & BKR, S.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc T-423/04)
   (2004/C 314/58)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. října 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) Bunker & BKR, S.L., se sídlem v Almansa (Španělsko), zastoupenému Josém Enriquem Astizem Suárezem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               změnil závěry rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu ze dne 30. června 2004 ve věci R 0458/2002-4, pokud jde o podobnost označení a výrobků tak, že rozhodne, že námitky mají být zamítnuty a přihláška přijata pro všechny výrobky, pro které požaduje ochranu, a

               —

               pokud tak neučiní, aby zrušil rozhodnutí a vrátil věc k řízení námitkovému oddělení za účelem provedení nového a správného porovnání zbytku označení, maje na zřeteli vizuální a fonetické rozdíly mezi „BOOTS & SHOES B.K.R. MADE IN SPAIN“ a „BK RODS“ a jejich slučitelnost na trhu bez vyvolání nebezpečí asociace pro spotřebitele, pokud jde o původ a jakost výrobků, které označují.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               CALZADOS BUNKER, S.A. (vlastnictví přihlášky bylo později převedeno na žalobkyni).

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka tvořená iniciálami „B.K.R.“, zarámovanými v kosočtverci, s textem „Boots-Shoes-Made in Spain“ – přihláška č. 649 756 pro výrobky tříd 18 a 25 a služby třídy 39.

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               MARINE STOCK LIMITED

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Různé národní ochranné známky, včetně rakouské slovní ochranné známky „BK RODS“ (č. 149 254), pro výrobky třídy 25 (oděvy a obuv). Námitky směřovaly proti všem výrobkům a službám, na které se vztahuje ochranná známka Společenství, jež je předmětem sporu.

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Vyhovění námitkám, pokud jde o výrobky třídy 25, a jejich zamítnutí ve vztahu k výrobkům třídy 18 a službám třídy 39.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání.


title: Věc C-280/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Vestre Landsret (Západní krajský soud) (Dánsko) ze dne 25. června 2004 ve věci Jyske Finans proti Skatteministeriet (Ministerstvo financí)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Vestre Landsret (Západní krajský soud) (Dánsko) ze dne 25. června 2004 ve věci Jyske Finans proti Skatteministeriet (Ministerstvo financí)
   (Věc C-280/04)
   (2004/C 228/51)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Vestre Landsret (Dánsko) ze dne 25. června 2004 ve věci Jyske Finans proti Skatteministeriet, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 29. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Vestre Landsret žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Musí být čl. 13 část B písm. c), ve spojení s čl. 2 odst. 1 a čl. 11 část A odst. 1 písm. a) šesté směrnice o dani z přidané hodnoty 77/388/EHS (1) vykládán tak, že tato ustanovení brání členskému státu v zachování legální situace vyplývající ze zákona o dani z přidané hodnoty, na základě kterého osoba povinná k dani, která vložila značný investiční majetek do svého obchodního jmění, podléhá, narozdíl od prodejců použitých vozidel a ostatních obchodníků, kteří prodávají použitá vozidla, dani z přidané hodnoty z prodeje tohoto investičního majetku, pokud majetek byl nabyt od osob povinných k dani, které nepodaly přiznání k dani z ceny majetku, s tím, že v době nabytí neexistovala možnost odečíst daň z přidané hodnoty?

               2.

               Musí být čl. 26a část A písm. e) šesté směrnice o dani z přidané hodnoty být vykládán tak, že pojem „prodejce povinný k dani“ se vztahuje pouze na osoby, jejichž hlavní činnost spočívá v nákupu a dalším prodeji použitého zboží v případech, kde je dotyčné použité zboží nabyto výlučně za účelem dosažení finančního zisku při jeho prodeji, nebo se tento pojem vztahuje také na osoby, které za výše popsaných podmínek při ukončení leasingu obvykle prodají toto zboží jakožto podpůrné spojovací články v celkové ekonomické leasingové činnosti?

      (1)  ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1, po opravě Úř. věst. L 149, s. 26).


title: Věc C-46/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Ankenævnet for Uddannelsesstøtten — Dánsko) — LN v. Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte ( „Občanství Unie — Volný pohyb pracovníků — Zásada rovného zacházení — Článek 45 odst. 2 SFEU — Nařízení (EHS) č. 1612/68 — Článek 7 odst. 2 — Směrnice 2004/38/ES — Článek 24 odst. 1 a 2 — Odchylka od zásady rovného zacházení, pokud jde o vyživovací podporu při studiu ve formě stipendia nebo půjčky na studium — Občan Unie studující v hostitelském členském státě — Zaměstnání předcházející nebo následující po zahájení studia — Prvotní důvod dotyčné osoby při jejím vstupu na území hostitelského členského státu — Dopad na její kvalifikaci jako pracovníka a na její nárok na stipendium“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/18

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Ankenævnet for Uddannelsesstøtten — Dánsko) — LN v. Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte
   (Věc C-46/12) (1)

   (Občanství Unie - Volný pohyb pracovníků - Zásada rovného zacházení - Článek 45 odst. 2 SFEU - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Článek 7 odst. 2 - Směrnice 2004/38/ES - Článek 24 odst. 1 a 2 - Odchylka od zásady rovného zacházení, pokud jde o vyživovací podporu při studiu ve formě stipendia nebo půjčky na studium - Občan Unie studující v hostitelském členském státě - Zaměstnání předcházející nebo následující po zahájení studia - Prvotní důvod dotyčné osoby při jejím vstupu na území hostitelského členského státu - Dopad na její kvalifikaci jako pracovníka a na její nárok na stipendium)
   2013/C 114/26
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Ankenævnet for Uddannelsesstøtten

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: LN

      Žalovaný: Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Ankenævnet for Uddannelsesstøtten — Výklad čl. 7 odst. 1 písm. c) ve vzájemném spojení s čl. 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) — Rovné zacházení s občany Unie — Právní předpisy členského státu, které stanoví, že občané Unie mohou pobírat podporu při studiu, jsou-li zaměstnanými osobami nebo osobami samostatně výdělečně činnými v tomto členském státě — Zamítnutí žádosti o stipendium podané občanem Unie, který byl v hostitelském členském státě zaměstnanou osobou, jelikož na území tohoto členského státu vstoupil z prvotního důvodu studia

      Výrok

   Článek 7 odst. 1 písm. c) a čl. 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, musejí být vykládány v tom smyslu, že občanovi Unie, který studuje v hostitelském členském státě a zároveň v něm vykonává skutečné a efektivní zaměstnání, které mu může přiznat postavení „pracovníka“ ve smyslu článku 45 SFEU, nelze odepřít vyživovací podporu při studiu přiznanou státním příslušníkům tohoto členského státu. Přísluší předkládajícímu soudu, aby provedl skutková ověření nezbytná k posouzení, zda jsou činnosti žalobce v původním řízení vykonávané v rámci zaměstnání dostatečné k tomu, aby mu toto postavení přiznávaly. Okolnost, že dotyčná osoba na území hostitelského členského státu vstoupila s prvotním úmyslem studia, není relevantní pro určení, zda má postavení „pracovníka“ ve smyslu článku 45 SFEU, a tudíž zda má nárok na tuto podporu za stejných podmínek jako státní příslušník hostitelského členského státu v souladu s čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-445/11: Žaloba podaná dne 12. srpna 2011 — Charron Inox a Almet v. Komise

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/18

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2011 — Charron Inox a Almet v. Komise
   (Věc T-445/11)
   2011/C 290/26
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Charron Inox (Marseille, Francie) a Almet (Satolas-et-Bonce, Francie) (zástupce: s. O. Koubi-Flotte, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               rozhodl o zrušení nařízení Komise (EU) č. 627/2011 ze dne 27. června 2011;

               —

               podpůrně, shledal pochybení Komise, která nestanovila dostatečnou lhůtu mezi vyhlášením nařízení Komise (EU) č. 627/2011 ze dne 27. června 2011 a jeho vstupem v platnost, a přiznal žalujícím společnostem následující náhradu škody:

                           —

                           co se týče újmy:

                                       —

                                       pro společnost CHARRON: 123 297,69 eur

                                       —

                                       pro společnost ALMET: 384 210 eur

                           —

                           co se týče nahraditelného ušlého zisku:

                                       —

                                       pro společnost CHARRON, pokud jde o smlouvu uzavřenou se společností SURAJ, částku 78 051,76 USD, tj. 55 211,57 eur,

                                       —

                                       pro společnost ALMET, pokud jde o smlouvu uzavřenou se společností SURAJ, částku 69 059,18 USD, tj. 48 827,61 eur ke dni podání žaloby;

               —

               ještě podpůrněji, shledal objektivní odpovědnost Komise, která nestanovila dostatečnou lhůtu mezi vyhlášením nařízení Komise (EU) č. 627/2011 ze dne 27. června 2011 a jeho vstupem v platnost, a přiznal žalujícím společnostem následující náhradu škody:

                           —

                           co se týče újmy:

                                       —

                                       pro společnost CHARRON: 123 297,69 eur

                                       —

                                       pro společnost ALMET: 384 210 eur

                           —

                           co se týče nahraditelného ušlého zisku:

                                       —

                                       pro společnost CHARRON, pokud jde o smlouvu uzavřenou se společností SURAJ, částku 78 051,76 USD, tj. 55 211,57 eur,

                                       —

                                       pro společnost ALMET, pokud jde o smlouvu uzavřenou se společností SURAJ, částku 69 059,18 USD, tj. 48 827,61 eur ke dni podání žaloby;

               —

               každopádně uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení, jakož i zaplatit částku 10 000 eur jako příspěvek na náklady obhajoby žalujících společností.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z vážných nedostatků ve zjištěních učiněných Komisí před přijetím svého rozhodnutí, vzhledem k tomu, že na základě těchto nedostatků byly zohledněné skutečnosti nepřesné.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání, vzhledem k tomu, že okamžitý vstup napadeného nařízení v platnost neumožnil žalobkyním přizpůsobit svoji praxi.


title: Věc C-386/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 30. září 2009 — Jhonny Briot v. Randstad Interim, Sodexho SA, Rada Evropské unie

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 30. září 2009 — Jhonny Briot v. Randstad Interim, Sodexho SA, Rada Evropské unie
   (Věc C-386/09)
   2009/C 312/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jhonny Briot

      Žalovaní: Randstad Interim, Sodexho SA, Rada Evropské unie

      Předběžné otázky

               1)

               Jestliže v rámci převodu podniku ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 2001/23 (1) vyjde najevo, že převáděná jednotka, a sice podniková restaurace orgánu Společenství, využívala významné množství zaměstnanců agentur práce na základě rámcové smlouvy uzavřené s několika agenturami práce, musí být agentura práce, nebo v případě záporné odpovědi, orgán, pod jehož vedením a dohledem zaměstnanci agentur práce svou práci vykonávali, považovány za zaměstnavatele-převodce ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) této směrnice?
               V případě, že postavení zaměstnavatele-převodce nemůže být přiznáno agentuře práce ani uživatelskému podniku, je třeba mít za to, že záruky stanovené směrnicí 2001/23 se nemohou vztahovat na zaměstnance agentur práce?

               2)

               Musí být čl. 4 odst. 1 směrnice 2001/23/ES vykládán v tom smyslu, že neprodloužení pracovních smluv na dobu určitou zaměstnanců agentur práce z důvodu převodu činnosti, na kterou byli přiděleni, porušuje zákaz stanovený tímto ustanovením, takže tito zaměstnanci agentur práce musí být považováni za zaměstnance, kteří zůstávají přiděleni k uživateli k datu převodu?

               3)

               Musí být čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/23/ES, případně ve spojení s čl. 2 odst. 2 písm. c), vykládán tak, že ukládá nabyvateli povinnost zachovat pracovní poměr zaměstnanců agentur práce, kteří byli přiděleni k činnosti, která je předmětem převodu, nebo kteří musí být považováni za zaměstnance, kteří zůstávají přiděleni k uživateli k datu převodu?
               Musí být v případě kladné odpovědi na tuto otázku čl. 3 odst. 1 vykládán tak, že ukládá povinnost uzavřít pracovní smlouvu na dobu neurčitou v případě, že nabyvatelem není agentura práce a tento nabyvatel nemůže uzavřít pracovní smlouvu zaměstnance agentury práce?

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98).


title: Věc F-38/14: Žaloba podaná dne 21. dubna 2014 – ZZ v. Rada

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/45

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2014 – ZZ v. Rada
   (Věc F-38/14)
   2014/C 212/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Veřejná služba – Návrh na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Rady o uložení sankce ve formě zbavení funkce se snížením příspěvku v invaliditě ve výši 15 % až do věku odchodu do důchodu

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Prohlásit tuto žalobu za přípustnou,

               —

               zrušit napadené rozhodnutí a v případě potřeby i rozhodnutí o zamítnutí stížnosti,

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-200/06: Žaloba podaná dne 26. července 2006 – IBERDROLA v. Komise Evropských společenství

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/49

         Žaloba podaná dne 26. července 2006 – IBERDROLA v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-200/06)
   (2006/C 224/103)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: IBERDROLA S.A. (Bilbao, Španělsko) (zástupci: J. Alfaro Aguilar a P. Liñán Hernández, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. dubna 2006 (věc č. COMP/M.4110 – E.ON/Endesa), kterým bylo spojení, jímž chce E.ON AG získat kontrolu nad všemi akciemi společnosti ENDESA SA, prohlášeno za slučitelné se společným trhem.
   Žalobkyně v tomto ohledu upřesňuje, že podle jejího názoru napadené rozhodnutí přehlíží existující závažné riziko vzniku koordinovaných účinků v soutěžních vztazích mezi hlavními hospodářskými subjekty s celoevropským působením, jež nelze při operaci tohoto rozsahu a takových vlastností, jež se dotýká podniků s dominantním postavením na dvou hlavních vnitrostátních energetických trzích, ponechat bez přezkoumání.
   Na podporu svých návrhů žalobkyně tvrdí, že žalovaná:

               —

               porušila zásadu řádné správy tím, že provedla nesprávné a nedostatečné šetření fungování dotčených trhů a dopadu operace na ně;

               —

               dopustila se nesprávného právního posouzení tím, že v rozporu s nařízením o spojování podniků a judikaturou Společenství založila přezkum operace na statickém pohledu na trhy;

               —

               nedodržela svou povinnost zajistit konzistentní uplatňování norem o kontrole spojování a zneužívání dominantního postavení při přezkumu oznámené operace tím, že ji povolila, aniž by přezkoumala původ prostředků, které chce společnost E.ON použít k získání společnosti ENDESA, za účelem určení, zda takové spojení nemůže být výsledkem zneužití dominantního postavení;

               —

               dopustila se řady nesprávných posouzení a nezohlednila relevantní skutečnosti tím, že usoudila, že slučitelnost operace nevyvolává vážné pochybnosti, a rozhodla o jejím povolení v první fázi. V tomto ohledu žalobkyně zdůrazňuje, že ačkoli bylo napadené nařízení přijato na základě nového nařízení o spojování, které ukládá povinnost složitějšího a náročnějšího přezkumu, přesto:

                           —

                           vůbec nezohledňuje negativní dopad, který bude mít operace na proces integrace vnitrostátních velkoobchodních trhů, který vyvrcholí vytvořením jednotného evropského trhu s plynem a elektřinou;

                           —

                           nedostatečně posoudilo dopad plánované operace na vznikající celoevropský trh dodávek elektřiny nadnárodním společnostem;

                           —

                           má za to, že společnost E.ON nebyla přes své celoevropské zaměření a svou hospodářskou sílu významným potenciálním soutěžitelem společnosti ENDESA na španělských trzích výroby elektřiny a dodávek plynu;

                           —

                           dospívá k závěru, že operací nebude posíleno dominantní postavení na německém trhu a že zmizení společnosti ENDESA, která teprve nedávno vstoupila na trh, nezmění soutěžní kontext.

         Konečně, žalobkyně se dovolává porušení povinnosti uvést odůvodnění aktů.


title: Věc T-35/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2010 — Codorniu Napa v. OHIM — Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ARTESA NAPA VALLEY — Starší obrazová ochranná známka Společenství ARTESO a starší národní slovní ochranná známka LA ARTESA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2010 — Codorniu Napa v. OHIM — Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY)
   (Věc T-35/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ARTESA NAPA VALLEY - Starší obrazová ochranná známka Společenství ARTESO a starší národní slovní ochranná známka LA ARTESA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 13/42
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Codorniu Napa, Inc. (Napa, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: X. Fàbrega Sabaté a M. Curell Aguilà, poté M. Curell Aguilà a J. Güell Serra, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Bodegas Ontañón, SA (Quel, La Rioja, Španělsko) (zástupci: J. Grimau Muñoz a J. Villamor Muguerza, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. listopadu 2007 (věc R 747/2006-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Bodegas Ontañón, SA a Codorniu Napa, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Codorniu Napa, Inc., se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc F-12/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhý senát) ze dne 11. července 2006 – Tas v. Komise ( Přijímání — Otevřené výběrové řízení — Podmínky připuštění — Nepřipuštění ke zkouškám — Diplomy — Odborná kvalifikace — Rovné zacházení )

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhý senát) ze dne 11. července 2006 – Tas v. Komise
   (Věc F-12/05) (1)

   („Přijímání - Otevřené výběrové řízení - Podmínky připuštění - Nepřipuštění ke zkouškám - Diplomy - Odborná kvalifikace - Rovné zacházení“)
   (2006/C 212/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce
      : David Tas (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná
      : Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí výběrové komise odmítajícího připuštění žalobce ke zkouškám výběrového řízení EPSO/A/4/03, organizovaného s cílem vytvořit rezervu kandidátů vhodných ke přijetí na místa pomocných úředníků v platové třídě A 8, v oblastech „Evropská veřejná správa“, „Právo“ a „Audit“.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení nese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-124/05 a převedená Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-67/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. února 2013 sdružením Groupement des cartes bancaires (CB) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 29. listopadu 2012 ve věci T-491/07, CB v. Komise

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. února 2013 sdružením Groupement des cartes bancaires (CB) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 29. listopadu 2012 ve věci T-491/07, CB v. Komise
   (Věc C-67/13 P)
   2013/C 114/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Groupement des cartes bancaires (CB) (zástupci: F. Pradelles, a J. Ruiz Calzado, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, BNP Paribas, BPCE, dříve Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance (CNCEP), Société générale

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2012 vydaný ve věci T-491/07, CB v. Komise,

               —

               vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí, ledaže by měl Soudní dvůr za to, že má dostatek informací ke zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 5060 final ze dne 17. října 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (COMP/D1/38.606 — Groupement des cartes bancaires „CB“),

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, včetně nákladů vynaložených navrhovatelem v řízení před Soudním dvorem a před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody.
   Navrhovatel zaprvé tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatňování pojmu „omezení hospodářské soutěže na základě účelu“.
   Tribunál se podle navrhovatele dopustil nesprávného právního posouzení při uplatňování čl. 101 odst. 1 SFEU v souvislosti s obsahem opatření přijatých sdružením Groupement des cartes bancaires „CB“ (dále jen „sdružení CB“). Konkrétně měl Tribunál mimo jiné nesprávně vyložit judikaturu týkající se pojmu „praktiky omezující hospodářskou soutěž na základě účelu“, když měl za to, že výše uvedená opatření jsou omezením na základě účelu, ačkoli tato opatření jako taková nevykazují dostatečný stupeň škodlivosti ve vztahu k hospodářské soutěži. Tribunál se podle navrhovatele dopustil dalších případů nesprávného právního posouzení, když zohlednil „genezi“ přijímání opatření. Podle navrhovatele totiž nesprávně vyložil judikaturu týkající se pojmu „rozhodnutí sdružení podniků“ coby projevu vůle sdružení CB a zkreslil důkazy, které mu byly poskytnuty, a to v tom smyslu, že sdružení CB přisoudil protisoutěžní úmysl při přijímání sporných opatření.
   Podle navrhovatele se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatňování čl. 101 odst. 1 SFEU také v souvislosti s cíli opatření přijatých sdružením CB. Konkrétně měl Tribunál nesprávně vyložit judikaturu, když měl za to, že boj proti parazitování, což je legitimní cíl opatření přijatých sdružením CB a uznaný Tribunálem, mohl být zohledněn až podle čl. 101 odst. 3 SFEU, a nikoli již podle čl. 101 odst. 1 SFEU.
   Podle navrhovatele se dále Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatňování čl. 101 odst. 1 SFEU v souvislosti s odpovídajícím kontextem opatření přijatých sdružením CB. Konkrétně měl Tribunál nesprávně vyložit judikaturu týkající se zohledňování právního kontextu, když se zmýlil o své povinnosti zohlednit ustálenou praxi. Mimo jiné měl nesprávně vyložit rozsudek Soudního dvora C-209/07, Beef Industry Development a Barry Brothers, ze dne 20. listopadu 2008, když chtěl tento rozsudek přiblížit projednávanému případu, zatímco se obě situace od sebe zásadním způsobem liší. Podle navrhovatele se také Tribunál dopustil několika případů nesprávného právního posouzení při zohledňování hospodářského kontextu a podvojného fungování trhu v projednávaném sporu. Tribunál podle něj konečně opomněl judikaturu týkající se povahy a rozsahu jeho přezkumu v případě komplexního hospodářského posouzení, když neprovedl přezkum a minima, tak jak mu to přísluší.
   Zadruhé se navrhovatel domnívá, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatňování pojmu „omezení hospodářské soutěže na základě důsledku“. Tribunál se měl dopustit nesprávného právního posouzení při zkoumání důsledků opatření přijatých sdružením CB. Tím, že se nevypořádal s žalobními důvody uplatněnými navrhovatelem k údajně protisoutěžním důsledkům opatření, totiž porušil svou povinnost uvést odůvodnění.
   Zatřetí měl Tribunál porušit zásadu proporcionality a zásadu právní jistoty, když nezrušil povinnost uloženou v čl. 2 druhém pododstavci rozhodnutí Komise C(2007) 5060 final. Porušení zásady proporcionality je podle navrhovatele charakterizováno ponecháním Komisí uložené povinnosti v platnosti, ačkoli tato povinnost nejenže nebyla nezbytná k ukončení údajně konstatovaného protiprávního jednání, ale byla také nepřiměřená ve vztahu ke sledovanému cíli. Tribunál se měl dále dopustit porušení zásady právní jistoty, a to tím, že výše uvedenou povinnost nezrušil, ačkoli je její znění obecné a nejednoznačné a ponechává sdružení CB v nejistotě o tom, jaká opatření může přijmout k boji proti parazitování a k zajištění ochrany systému „CB“.


title: Věc C-220/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) dne 20. dubna 2016 – Iberenova Promociones S.A.U. v. Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) dne 20. dubna 2016 – Iberenova Promociones S.A.U. v. Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
   (Věc C-220/16)
   (2016/C 243/20)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Iberenova Promociones S.A.U.

      Odpůrce: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být vytvořené „režimy podpory“ definované v čl. 2 písm. k) směrnice 2009/28/ES, a mezi nimi investiční pomoc spočívající v daňových úlevách, osvobození od daně a vrácení daně, jako nástroje zaměřené na dosažení cílů týkajících se spotřeby energií z obnovitelných zdrojů stanovených ve zmíněné směrnici 2009/28/ES chápány tak, že zmíněné pobídky nebo opatření mají povinný charakter a jsou pro členské státy závazné, s přímým účinkem pro jednotlivce, kteří se jich mohou dovolávat a domáhat se jich před všemi typy soudních a správních veřejných orgánů?

               2)

               Má být výčet „režimů podpory“ zmíněný v předchozí otázce jako je investiční pomoc spočívající v daňových úlevách, osvobození od daně a vrácení daně při použití formulace „mimo jiné“ chápán tak, že mezi tyto pobídky patří právě proto i [možnost] nezdanění, to znamená zákaz jakéhokoli typu zvláštního a jednotlivého poplatku, doplňujícího obecné daně, které dopadají na hospodářskou činnost a výrobu elektřiny pocházející z obnovitelných zdrojů? V rámci téhož odstavce se rovněž formuluje následující otázka: Má se [rovněž] chápat tak, že do tohoto výše uvedeného obecného zákazu vztahujícího se k souběhu, dvojímu zdanění či překrývání několika obecných nebo zvláštních daní, které mají vliv na různé etapy činností při výrobě energie z obnovitelných zdrojů, a dopadají na stejné zdanitelné plnění zpoplatněné zákonem o větrné energii, jehož se přezkum týká?

               3)

               V případě, že odpověď na předchozí otázku bude záporná a zdanění energie pocházející z obnovitelných zdrojů bude přijatelné, má být pojem „zvláštní důvody“ pro účely ustanovení čl. 1 odst. 2 směrnice 2008/118/ES vykládán tak, že účel, v němž spočívá, musí být odůvodněn výhradně tímto zvláštním důvodem, a že kromě toho daň, jež zatěžuje energie z obnovitelných zdrojů, musí mít z pohledu své struktury skutečně nefiskální povahu, a nikoli účel čistě rozpočtový nebo určený k získání peněžních prostředků?

               4)

               Má se podle článku 4 směrnice 2003/96/ES, který se vztahuje k úrovním zdanění, jež členské státy mají uplatňovat na energetické produkty a elektřinu, přičemž minimálními [úrovněmi] se podle směrnice rozumí celková výše přímých i nepřímých daní, které se uplatňují na tyto produkty v době jejich propuštění na spotřební trh, rozumět této úpravě tak, že tato výše má vést k vyloučení z úrovní zdanění požadovaných směrnicí takových vnitrostátních daní, které nemají skutečně nefiskální povahu jak z pohledu jejich struktury, tak z hlediska svého zvláštního účelu, vykládaného podle odpovědi na předchozí otázku?

               5)

               Představuje pojem správní poplatek použitý v čl. 13 odst. 1 písm. e) směrnice 2009/28/ES autonomní pojem unijního práva, který má být vykládán v širším smyslu jako synonymum a souhrnný pojem pro daň obecně?

               6)

               Pro případ, že by odpověď na předchozí bude otázku kladná, předkládáme následující otázku: správní poplatky, které musí platit spotřebitelé, o nichž hovoří zmiňovaný čl. odst. 1 písm. e), mohou zahrnovat takové poplatky nebo finanční povinnosti, které v tomto případě mají kompenzovat škody způsobené dopadem [těchto energií] na životní prostředí a daň tak má přispět k nápravě a pokrytí nákladů na odstranění škod nebo negativní zátěže spojené s těmito dopady, ale ne takové poplatky či plnění, která váznou na čistých zdrojích energie a plní především účel rozpočtový nebo určený k získání peněžních prostředků?


title: Věc T-74/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Now Pharm v. Komise ( „Humánní léčivé přípravky — Postup pro stanovování léčivých přípravků pro vzácná onemocnění — Žádost o stanovení léčivého přípravku, „Extrait liquide spécial de Chelidonii radix“ ( „Ukrain“ ) jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění — Rozhodnutí Komise, kterým odmítla stanovení léčivého přípravku jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Now Pharm v. Komise
      (Věc T-74/08) (1)

      (Humánní léčivé přípravky - Postup pro stanovování léčivých přípravků pro vzácná onemocnění - Žádost o stanovení léčivého přípravku, „Extrait liquide spécial de Chelidonii radix“ („Ukrain“) jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění - Rozhodnutí Komise, kterým odmítla stanovení léčivého přípravku jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění)
      (2010/C 288/63)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Now Pharm AG (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně C. Kaletta a I.-J. Tegebauer, poté C. Kaletta, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Schima a M. Šimerdová, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 6132 ze dne 4. prosince 2007 o odmítnutí stanovení léčivého přípravku „Extrait liquide spécial de Chelidonii radix“ jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. 2000, L 18, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 21).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Now Pharm AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-182/04: Žaloba podaná dne 17. května 2004 Danielem Van der Spree proti Komisi Evropských společenství

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/18

         Žaloba podaná dne 17. května 2004 Danielem Van der Spree proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-182/04)
   (2004/C 179/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Danielem Van der Spree, s bydlištěm v Overijse (Belgie), zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí, kterým se s konečnou platností vystavuje posudek o vývoji služby žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Na podporu své žaloby se žalobce na prvním místě dovolává porušení článků 26 a 43 služebního řádu, jakož i zvláštních opatření použitelných pro přechodné hodnocené období 2001-2002. Žalobce se rovněž dovolává porušení povinnosti uvést odůvodnění, nespojitosti mezi poznámkami a udělenými známkami, jakož i zjevného omylu v posouzení. Žalobce dále namítá porušení práv na obhajobu tím, že rozhodnutí bylo založeno na zprávě vnitřního auditu, se kterou žalobce nikdy nebyl seznámen, a na údajných hodnotících kritériích, o kterých žalobce tvrdí, že mu nebyla sdělena.


title: Věc C-555/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 — Evropská komise v. Rakouská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Doprava — Rozvoj železnic Společenství — Směrnice 91/440/EHS — Článek 6 odst. 3 a příloha II — Směrnice 2001/14/ES — Článek 4 odst. 2 a čl. 14 odst. 2 — Provozovatel infrastruktury — Nezávislost z hlediska organizace a rozhodovacích pravomocí — Holdingová struktura — Neúplné provedení“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-555/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Doprava - Rozvoj železnic Společenství - Směrnice 91/440/EHS - Článek 6 odst. 3 a příloha II - Směrnice 2001/14/ES - Článek 4 odst. 2 a čl. 14 odst. 2 - Provozovatel infrastruktury - Nezávislost z hlediska organizace a rozhodovacích pravomocí - Holdingová struktura - Neúplné provedení)
   2013/C 114/06
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun, B. Simon, R. Vidal Puig a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer a U. Zechner, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, a S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí veškerých opatření nezbytných pro dosažení souladu s čl. 6 odst. 3 a přílohou II směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25), jakož i s čl. 4 odst. 2 a čl. 14 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29), ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc C-236/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Diputación General de Aragón

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Diputación General de Aragón
   (Věc C-236/16)
   (2016/C 260/30)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Odpůrce: Diputación General de Aragón

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 49 SFEU a 54 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání regionální dani, která se vybírá za škody na životním prostředí způsobené používáním zařízení a předmětů souvisejících s činností a dopravou k níž dochází v obchodních provozovnách, které mají velkou prodejní a parkovací plochu pro zákazníky, pokud je veřejná prodejní plocha větší než 500 m2, ale která je splatná bez ohledu na to, zda se uvedené obchodní provozovny nacházejí mimo nebo uvnitř konsolidované urbanistické oblasti a která se ve většině případů týká podniků z jiných členských států, s ohledem na to, že: i) se netýká obchodníků, kteří vlastní více provozoven se samostatnou prodejní plochou menší než 500 m2 bez ohledu na celkovou rozlohu prodejní plochy všech jejich provozoven, nebo když jedna nebo více provozoven tento limit přesahuje, ale základ daně nepřesahuje 2 000 m2; týká se naopak obchodníků s jedinou obchodní provozovnou, jejíž prodejní plocha překračuje uvedený limit a ii) navíc se netýká obchodních provozoven činných výhradně v oboru prodeje strojů, vozidel, nářadí a průmyslových součástek; stavebního materiálu, sanačních zařízení, dveří a oken, výlučně k prodeji profesionálům; nábytku v samostatných tradičních a specializovaných provozovnách; automobilů ve výstavních prostorách prodejců a v servisních dílnách; potřeb pro zahradnictví a zemědělství, a paliv a pohonných hmot pro motory, a to bez ohledu na veřejnou prodejní plochu?

               2)

               Má být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že neexistence povinnosti platit IDMGAV ze strany obchodních provozoven s veřejnou prodejní plochou, která nepřesahuje 500 m2, nebo s větší plochou v případě obchodních provozoven, jejichž základ daně nepřesahuje 2 000 m2, a v případě obchodních provozoven činných výhradně v oboru prodeje strojů, vozidel, nářadí a průmyslových součástek; stavebního materiálu, sanačních zařízení, dveří a oken, výlučně k prodeji profesionálům; nábytku v samostatných tradičních a specializovaných provozovnách; automobilů ve výstavních prostorách prodejců a v servisních dílnách; potřeb pro zahradnictví a zemědělství, a paliv a pohonných hmot pro motory, představuje zakázanou státní podporu podle uvedeného ustanovení?


title: Věc T-92/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  8. prosince 2005  – Moren Abat v. Komise ( Úředníci — Obecné výběrové řízení — Otázky s více variantami odpovědí — Přesnost odpovědí klíče řešení — Žaloba zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/32

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. prosince 2005 – Moren Abat v. Komise
   (Věc T-92/04) (1)

   („Úředníci - Obecné výběrové řízení - Otázky s více variantami odpovědí - Přesnost odpovědí klíče řešení - Žaloba zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění“)
   (2006/C 48/62)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marta Cristina Moren Abat (Brusel, Belgie) (zástupce: G. Lebitsch, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Krämer, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení COM/A/1/02, kterým byl žalobkyni v rámci preselekce přidělen nedostatečný počet bodů pro to, aby mohla být připuštěna k dalším zkouškám uvedeného výběrového řízení
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 30.4.2004


title: Věc T-42/11: Žaloba podaná dne 19. ledna 2011 — Universal v. Komise

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/28

         Žaloba podaná dne 19. ledna 2011 — Universal v. Komise
   (Věc T-42/11)
   2011/C 80/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Universal Corp. (Richmond, Spojené státy) (zástupce: C. R. A. Swaak, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí obsažené v dopisech ze dne 12. a 30. listopadu 2010; nebo

               —

               rozhodnout, že žalobkyně nemůže být považována za odpovědnou za zaplacení části nebo celé částky pokuty uložené v dané věci až do konečného rozsudku ve věci T-12/06 Deltafina v. Komise nebo v jakémkoliv následujícím řízení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně svou žalobou na základě článku 263 SFEU požaduje zrušení rozhodnutí Komise obsažené v dopise Komise společnosti Universal Corporation ze dne 12. listopadu 2010 a potvrzeného dopisem ze dne 30. listopadu 2010, kterým požaduje, aby žalobkyně zaplatila pokutu uloženou společně a nerozdílně společnosti Universal Corporation a společnosti Deltafina SpA ve věci COMP/C-38.281.B2 — Surový tabák — Itálie ze dne 20. října 2005 po zpětvzetí žaloby ve věci T-34/06, Universal Corp. v. Komise, ale před rozhodnutím ve věci T-12/06, Deltafina SpA v. Komise a případných následujících řízeních.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí tři žalobní důvody:

               1)

               Prostřednictvím prvního žalobního důvodu tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo vadou;
               napadené rozhodnutí je stiženo vadou, neboť pokuta je plně pokryta zárukou poskytnutou její dceřinnou společností Deltafina. Žalobkyně ručí jakožto 100 % mateřská společnost společně a nerozdílně pouze za zaplacení pokuty uložené Komisí společnosti Deltafina za její přímou účast na porušení. Zpětvzetí žaloby na neplatnost podané žalobkyní není proto pro otázku, kdy musí být pokuta zaplacena, relevantní.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání;

                           —

                           napadené rozhodnutí porušuje zásadu legitimního očekávání ve vztahu k platnosti bankovní záruky do skončení řízení ve věci Deltafina. Komise přijetím bankovní záruky vztahující se k žalobě na neplatnost podanou společností Deltafina vzbudila legitimní očekávání, že do vydání konečného rozhodnutí ve věci T-12/06 nebude vyžadovat zaplacení pokuty. Krom toho Komise porušila legitimní očekávání žalobkyně, že Komise bude v otázce odpovědnosti a výkonu rozhodnutí s žalobkyní a společností Deltafina zacházet soudržně jako s jediným podnikem.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti řádné správy vyplývající z článku 266SFEU;

                           —

                           napadené rozhodnutí porušuje zásadu řádné správy vyplývající z článku 266 SFEU tím, že vyžaduje zaplacení pokuty uložené společně na nerozdílně předčasně, tedy před vydáním rozhodnutí v řízení ve věci Deltafina, kterému musí Komise vyhovět. V případě, že společnost Deltafina bude mít ve věci zcela nebo z části úspěch, bude Komise povinná snížit nebo zrušit pokutu, za jejíž zaplacení ručí společnost Universal společně a nerozdílně.


title: Věc C-480/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 5. září 2016 – Fidelity Funds v. Skatteministeriet

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 5. září 2016 – Fidelity Funds v. Skatteministeriet
   (Věc C-480/16)
   (2016/C 419/42)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fidelity Funds

      Odpůrce: Skatteministeriet

      Vedlejší účastník řízení: NN (L) SICAV

      Předběžná otázka

   Je takový daňový režim, jako je režim dotčený v původním řízení, v jehož rámci jsou dividendy vyplácené dánskými společnostmi zahraničním subjektům kolektivního investování, na něž se vztahuje směrnice 85/611/EHS (1), zdaňovány u zdroje, v rozporu s článkem 56 ES (článkem 63 SFEU) o volném pohybu kapitálu nebo s článkem 49 ES (článkem 56 SFEU) o volném pohybu služeb, mohou-li odpovídající dánské subjekty kolektivního investování využít osvobození od daně u zdroje, a to buď proto, že pro účely provedení srážky daně u zdroje rozdělují mezi podílníky určitou minimální částku nebo že takové subjekty provádějí výpočet minimální částky určené k rozdělení, ve vztahu k níž se podílníkům daného subjektu sráží daň u zdroje?

      (1)  Směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (Úř. věst. L 375, 31.12.1985, s. 3; Zvl. vyd. 06/01, s. 139).


title: Věc T-509/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – Nanso Group (TEEN VOGUE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství TEEN VOGUE — Starší národní slovní ochranná známka VOGUE — Přípustnost — Kvalifikace návrhových žádání — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Totožnost nebo podobnost výrobků — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Částečné zamítnutí zápisu“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – Nanso Group (TEEN VOGUE)
   (Věc T-509/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TEEN VOGUE - Starší národní slovní ochranná známka VOGUE - Přípustnost - Kvalifikace návrhových žádání - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Totožnost nebo podobnost výrobků - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Částečné zamítnutí zápisu“)
   2014/C 102/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: C. Aikens, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Nanso Group Oy (Nokia, Finsko) (zástupce: M. Tuominen, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2012 (věc R 147/2011-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Nanso Group Oy a Advance Magazine Publishers, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Advance Magazine Publishers, Inc., se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013.


title: Věc C-259/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Аdministrativen sad — Plovdiv (Bulharsko) dne 24. května 2012 — Teritorialna direkcia na Nacionalnata Agencia za Prihodite — Plovdiv v. „RODOPI М 91“ OOD

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Аdministrativen sad — Plovdiv (Bulharsko) dne 24. května 2012 — Teritorialna direkcia na Nacionalnata Agencia za Prihodite — Plovdiv v. „RODOPI М 91“ OOD
   (Věc C-259/12)
   2012/C 243/13
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Аdministrativen sad — Plovdiv (Bulharsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Teritorialna direkcia na Nacionalnata Agencia za Prihodite — Plovdiv

      Žalovaná:„RODOPI М 91“ OOD

      Předběžné otázky

               1.1

               Nebrání zásada daňové neutrality členskému státu, aby byla z důvodu opožděného účetního zachycení zrušení faktury uložena sankce, ačkoliv zrušení faktury bylo následně v souladu s účetními postupy zachyceno a dotyčná osoba uhradila daně vyplývající ze zrušení faktury a příslušné úroky z prodlení?

               1.2

               Jsou následující okolnosti v souvislosti s první otázkou relevantní:

                           —

                           lhůta, ve které mělo být zrušení faktury údajně účetně zachyceno činí 14 dní po uplynutí kalendářního měsíce, ve kterém byla faktura zrušena;

                           —

                           zrušení faktury bylo skutečně účetně zachyceno měsíc po uplynutí lhůty, v níž mělo ke zrušení údajně dojít;

                           —

                           dlužná daň z přidané hodnoty navýšená o úroky z prodlení s ní související byla odvedena do státního rozpočtu?

               2)

               Nebrání články 242 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty členským státům, aby proti osobě povinné k dani, která údajně včas nesplnila svojí povinnost účetně zachytit okolnosti, které jsou relevantní pro vyměření daně z přidané hodnoty, uložit pokutu ve výši daně z přidané hodnoty, která nebyla včas uhrazena, bylo-li opominutí následně napraveno a dlužná daň byla uhrazena v plné výši spolu s příslušnými úroky z prodlení?

               3)

               Je relevantní okolnost, že státní rozpočet nebyl poškozen, neboť dotyčná osoba následně zrušení faktury účetně zachytila a uhradila daň v plné výši spolu s příslušnými úroky z prodlení?

               4)

               Je uložení pokuty ve výši daně, která byla uhrazena v plné výši spolu s úroky z prodlení, v rozporu se zásadou proporcionality?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


title: Věc C-215/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) dne 18. dubna 2016 – Elecdey Carcelén S.A. v. Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) dne 18. dubna 2016 – Elecdey Carcelén S.A. v. Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
   (Věc C-215/16)
   (2016/C 243/18)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Elecdey Carcelén S.A.

      Odpůrce: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být vytvořené „režimy podpory“ definované v čl. 2 písm. k) směrnice 2009/28/ES, a mezi nimi investiční pomoc spočívající v daňových úlevách, osvobození od daně a vrácení daně, jako nástroje zaměřené na dosažení cílů týkajících se spotřeby energií z obnovitelných zdrojů stanovených ve zmíněné směrnici 2009/28/ES chápány tak, že zmíněné pobídky nebo opatření mají povinný charakter a jsou pro členské státy závazné, s přímým účinkem pro jednotlivce, kteří se jich mohou dovolávat a domáhat se jich před všemi typy soudních a správních veřejných orgánů?

               2)

               Má být výčet „režimů podpory“ zmíněný v předchozí otázce jako je investiční pomoc spočívající v daňových úlevách, osvobození od daně a vrácení daně při použití formulace „mimo jiné“ chápán tak, že mezi tyto pobídky patří právě proto i [možnost] nezdanění, to znamená zákaz jakéhokoli typu zvláštního a jednotlivého poplatku, doplňujícího obecné daně, které dopadají na hospodářskou činnost a výrobu elektřiny pocházející z obnovitelných zdrojů? V rámci téhož odstavce se rovněž formuluje následující otázka: Má se [rovněž] chápat tak, že do tohoto výše uvedeného obecného zákazu vztahujícího se k souběhu, dvojímu zdanění či překrývání několika obecných nebo zvláštních daní, které mají vliv na různé etapy činností při výrobě energie z obnovitelných zdrojů, a dopadají na stejné zdanitelné plnění zpoplatněné zákonem o větrné energii, jehož se přezkum týká?

               3)

               V případě, že odpověď na předchozí otázku bude záporná a zdanění energie pocházející z obnovitelných zdrojů bude přijatelné, má být pojem „zvláštní důvody“ pro účely ustanovení čl. 1 odst. 2 směrnice 2008/118/ES vykládán tak, že účel, v němž spočívá, musí být odůvodněn výhradně tímto zvláštním důvodem, a že kromě toho daň, jež zatěžuje energie z obnovitelných zdrojů, musí mít z pohledu své struktury skutečně nefiskální povahu, a nikoli účel čistě rozpočtový nebo určený k získání peněžních prostředků?

               4)

               Má se podle článku 4 směrnice 2003/96/ES, který se vztahuje k úrovním zdanění, jež členské státy mají uplatňovat na energetické produkty a elektřinu, přičemž minimálními [úrovněmi] se podle směrnice rozumí celková výše přímých i nepřímých daní, které se uplatňují na tyto produkty v době jejich propuštění na spotřební trh, rozumět této úpravě tak, že tato výše má vést k vyloučení z úrovní zdanění požadovaných směrnicí takových vnitrostátních daní, které nemají skutečně nefiskální povahu jak z pohledu jejich struktury, tak z hlediska svého zvláštního účelu, vykládaného podle odpovědi na předchozí otázku?

               5)

               Představuje pojem správní poplatek použitý v čl. 13 odst. 1 písm. e) směrnice 2009/28/ES autonomní pojem unijního práva, který má být vykládán v širším smyslu jako synonymum a souhrnný pojem pro daň obecně?

               6)

               Pro případ, že by odpověď na předchozí bude otázku kladná, předkládáme následující otázku: správní poplatky, které musí platit spotřebitelé, o nichž hovoří zmiňovaný čl. odst. 1 písm. e), mohou zahrnovat takové poplatky nebo finanční povinnosti, které v tomto případě mají kompenzovat škody způsobené dopadem [těchto energií] na životní prostředí a daň tak má přispět k nápravě a pokrytí nákladů na odstranění škod nebo negativní zátěže spojené s těmito dopady, ale ne takové poplatky či plnění, která váznou na čistých zdrojích energie a plní především účel rozpočtový nebo určený k získání peněžních prostředků?


title: Věc C-382/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Rakousko) dne 29. července 2010 — Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Rakousko) dne 29. července 2010 — Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth
   (Věc C-382/10)
   ()
   2010/C 274/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth

      Žalovaný: Landeshauptmann von Wien

      Předběžné otázky

               1)

               Podle jakých kritérií se má zjišťovat, zda je dána nevhodnost k lidské spotřebě ve smyslu přílohy II kapitoly IX bodu 3 nařízení (ES) č. 852/2004 (1). Je tato nevhodnost dána již tehdy, pokud je teoreticky možné, že se potenciální kupující může potravin nabízených k prodeji dotknout resp. na ně může kýchnout?

               2)

               Podle jakých kritérií se má zjišťovat, zda je dána škodlivost pro zdraví ve smyslu přílohy II kapitoly IX bodu 3 nařízení (ES) č. 852/2004. Je tato škodlivost pro zdraví dána již tehdy, pokud je teoreticky možné, že se potenciální kupující může potravin nabízených k prodeji dotknout resp. na ně může kýchnout?

               3)

               Podle jakých kritérií se má zjišťovat, zda je dána kontaminace ve smyslu přílohy II kapitoly IX bodu 3 nařízení (ES) č. 852/2004 takovým způsobem, že by bylo nesmyslné očekávat, že by se určitá potravina mohla v takovém stavu konzumovat. Je tato kontaminace dána již tehdy, pokud je teoreticky možné, že se potenciální kupující může potravin nabízených k prodeji dotknout resp. na ně může kýchnout?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin; (Úř. věst. L 139, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 319).


title: Věc C-285/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 11. června 2014 – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne v. Brasserie Bouquet SA

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 11. června 2014 – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne v. Brasserie Bouquet SA
   (Věc C-285/14)
   2014/C 261/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne

      Odpůrkyně: Brasserie Bouquet SA

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů (1) vykládán v tom smyslu, že se výrobou v licenci rozumí výlučně výroba na základě licence k využívání patentu nebo ochranné známky, nebo může být vykládán v tom smyslu, že se výrobou v licenci rozumí výroba podle výrobního postupu, který náleží jiné osobě a k jehož využívání dala tato osoba souhlas?

      (1)  Úř. věst. 316, s. 21.


title: Věc T-305/13: Žaloba podaná dne 3. června 2013 — SACE a SACE BT v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/53

         Žaloba podaná dne 3. června 2013 — SACE a SACE BT v. Komise
   (Věc T-305/13)
   2013/C 207/89
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SACE SpA (Řím, Itálie), SACE BT SpA (Řím, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, advokát, G. Rizza, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí v plném rozsahu, nebo podpůrně částečně;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               nařídil jakékoli jiné opatření, jakož i vyšetřování, které bude považovat za vhodné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně předkládají tři důvody.
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise C(2013) 1501 def. ze dne 20. března 2013, ve kterém bylo rozhodnuto o částečném navrácení podpor, které byly údajně poskytnuty společnosti SACE BT zabývající se pojištěním krátkodobých vývozních úvěrů. Jde konkrétně o kapitálový vklad uskutečněný v roce 2009 mateřskou společností ve vlastnictví státu (SACE S.p.A.) a pojistné krytí, jehož společnost SACE BT využila. Podle Komise v obou případech SACE nezohlednila profil rizik investicí a nechovala se tudíž jako investor působící v tržním hospodářství.

               1)

               První žalobní důvod: sporná opatření nejsou přičitatelná italskému státu.

                           —

                           V tomto ohledu se uvádí, že sporná opatření byla přijata představenstvem SACE S.p.A. nikoli na základě pokynů veřejných orgánů nebo s ohledem na plnění požadavků veřejné moci, nýbrž v rámci výkonu vlastní plné obchodní a strategické autonomie, v plném souladu s logikou trhu, a to nikoli rozdílně od případů, ke kterým dochází obecně při přijímání podnikatelských rozhodnutí, a to mimo jakýkoli vztah kontroly, dohledu, povolení nebo vedení ze strany jediného akcionáře v rozhodné době, a sice ministerstva hospodářství a financí.

               2)

               Druhý žalobní důvod: druhé opatření údajně poskytlo SACE BT zvýhodnění.

                           —

                           V tomto ohledu se uvádí, že rozhodnutí SACE S.p.A. o poskytnutí pojistných kapacit, při využití příležitostí nabídnutých ve fázi hospodářského cyklu, v němž byla pojistná vysoká, bylo přijato bez jakéhokoli úmyslu poskytnout SACE BT pomoc nebo podporu. Z pojistného vztahu ostatně vzniklo hospodářské zvýhodnění pouze mateřské společnosti. Krom toho vyjádření Komise týkající se vzájemného pozitivního vztahu mezi objemem převzatého rizika a požadovanou mírou není potvrzeno v referenční literatuře ani v praxi trhu, a to ani se specifickým odkazem na SACE BT. Konečně není přesvědčivý pokus Komise „vyvézt“ na různé souvislosti a opatření požadavek rule of thumb, který bez důkladného odůvodnění použila v případě portugalského režimu pojištění krátkodobého vývozního úvěru, za účelem stanovení, že částka provize zaplacené SACE S.p.A. měla být vyšší alespoň o 10 % v porovnání s provizí uplatněnou soukromými pojistiteli ve vztahu k nižší části pojištění a riziku, které převzali.

               3)

               Třetí žalobní důvod: třetí a čtvrté opatření neposkytlo SACE BT zvýhodnění.

                           —

                           SACE S.p.A., která provedla v roce 2009 dvě rekapitalizace, i když neexistovaly odhady týkající se budoucích pokladních toků pro společnost SACE BT, které by podpořily očekávanou přiměřenou ziskovost více měně na dlouhé období, chránila hodnotu významné investice v okamžiku jejího vytvoření necelých pět let předtím. Krom toho SACE S.p.A uvedla, že likvidace kontrolované osoby by vystavila celou skupinu SACE rovněž nebezpečí potenciální újmy, co se týče znehodnocení nebo zhoršení její solventnosti, ve vyšší hodnotě než je hodnota reziduálního kapitálu odhadovaného na konci roku 2009. Komise nerespektovala rozsáhlý prostor veřejného investora pro uvážení, přičemž vlastním posouzením nahradila posouzení SACE S.p.A., a to výlučně na základě nesprávné teoretické rekonstrukce volby, kterou by za těchto skutkových okolností učinil soukromý hypotetický investor, který je obezřetný a opatrný.


title: Věc T-92/12: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Gas v. OHIM — Grotto (GAS)

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Gas v. OHIM — Grotto (GAS)
   (Věc T-92/12) (1)

   2012/C 273/43
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Věc T-68/10: Žaloba podaná dne 15. února 2010 — Sphere Time v. OHIM — Punch (hodinky)

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/60

         Žaloba podaná dne 15. února 2010 — Sphere Time v. OHIM — Punch (hodinky)
   (Věc T-68/10)
   2010/C 100/89
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sphere Time société anonyme (Windhof, Lucembursko) (zástupkyně: C. Jäger, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Punch, société par actions simplifiée (Nice, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. prosince 2009 ve věci R 1130/2008-3 a uložit žalovanému, aby potvrdil platnost zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení a další účastnici řízení před odvolacím senátem uložit náhradu nákladů žalobkyně v řízení o neplatnosti a v odvolacím řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (Průmyslový) vzor zapsaný pro „hodinky“;

      Majitel (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně;

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru: další účastnice řízení před odvolacím

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 4, 5, a 6 nařízení Rady č. 6/2002, jelikož odvolací senát měl nesprávně za to, že napadený vzor nemá individuální povahu a není nový; porušení čl. 61 odst. 2 nařízení Rady č. 6/2002, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil argumenty žalobkyně a důkazy předložené v průběhu řízení, nesprávně vyložil volnost původce vzoru a ve svém rozhodnutí vycházel z nesprávného posouzení, čímž zneužil svou pravomoc.


title: Věc C-242/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 29. května 2006 – Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie a T. Sahin proti rozsudku Rechtbank-Gravenhage ve věci č. AWB 04/45792

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 29. května 2006 – Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie a T. Sahin proti rozsudku Rechtbank-Gravenhage ve věci č. AWB 04/45792
   (Věc C-242/06)
   (2006/C 212/17)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Raad van State
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie a T. Sahin
   Předběžné otázky

               1. a)

               Je třeba s ohledem na bod 81 a 84 rozsudku Soudního dvora ze dne 21. října 2003, Abatay a další, C-317/01 a C-369/01, Recueil, s. I-12301, vykládat článek 13 rozhodnutí č. 1/80 o rozvoji přidružení v tom smyslu, že se cizinec, státní příslušník Turecka, který dodržel pravidla použitelná pro první vpuštění a pobyt na území a který ode dne 14. prosince 2000 do dne 2. října 2002 legálně vykonával zaměstnaneckou činnost u různých zaměstnavatelů, ale nepožádal ve lhůtě o prodloužení doby platnosti svého povolení k pobytu, takže po uplynutí platnosti tohoto povolení a v okamžiku podání žádosti o jeho prodloužení již podle vnitrostátního práva nepobýval v Nizozemsku legálně a neměl povolení v zemi vykonávat zaměstnání, může dovolávat tohoto ustanovení?

               1. b)

               Bude odpověď na otázku 1a) rozdílná, pokud žádost o prodloužení, kterou cizinec podal po lhůtě, ale která došla během šesti měsíců od uplynutí doby platnosti tohoto povolení k pobytu, bude přezkoumána s ohledem na podmínky uložené povolením k dalšímu pobytu, i když je ve vnitrostátním právu považovaná za žádost o udělení prvního povolení k pobytu, a cizinec tak bude mít možnost počkat na nizozemském území na rozhodnutí o této žádosti?

               2. a)

               Je třeba vykládat pojem „omezení“ v článku 13 rozhodnutí č. 1/80 v tom smyslu, že je tímto pojmem pokryta povinnost zaplatit poplatky v rámci přezkoumání žádosti o prodloužení doby platnosti povolení k pobytu, která je uložena státnímu příslušníkovi Turecka, jenž spadá do působnosti rozhodnutí č. 1/80, a při jejímž nesplnění nebude jeho žádost v souladu s čl. 24 odst. 2 Vw 2000 přezkoumána?

               2. b)

               Bude odpověď na otázku 2.a) odlišná, pokud výše poplatků nepřekročí náklady na přezkum žádosti?

               3.

               Je třeba článek 13 rozhodnutí č. 1/80, které má zejména provádět Dodatkový protokol k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem (1), ve spojení s článkem 59 tohoto protokolu vykládat v tom smyslu, že výše poplatků (která v rozhodné době činila pro cizince 169 eur) uložených tureckým státním příslušníkům, kteří spadají do působnosti rozhodnutí č. 1/80, v rámci přezkumu žádosti o udělení povolení k pobytu nebo jeho prodloužení, nesmí překročit výši poplatků (30 eur), které mohou být vyžadovány od státních příslušníků Evropského společenství v rámci vyřízení žádosti o přezkum podle práva Společenství a vydání s tím spojených dokumentů k pobytu (viz čl. 9 odst. 1 směrnice 68/360/EHS (2), jakož i čl. 25 odst. 2 směrnice 2004/38/ES (3))?

      (1)  Úř. věst. L 293, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady 68/360/ EHS ze dne 15. října 1968, o odstranění omezení pohybu a pobytu pracovníků členských států a jejich rodinných příslušníků uvnitř Společenství (Úř. věst. 1968, L 257, s. 13; Zvl. vyd. 05/01, s. 27).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004, o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158 s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).


title: Věc F-48/16: Žaloba podaná dne 26. srpna 2016 – ZZ v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/33

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2016 – ZZ v. Komise
   (Věc F-48/16)
   (2016/C 371/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: J. Abikas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se na žádost o převod důchodových práv stanoví počet započitatelných let služby v unijním důchodovém systému a náhrada škody, která žalobkyni měla vzniknout tím, že žalovaná nedodržela při zpracování této žádosti přiměřenou lhůtu

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 6. listopadu 2015, kterým orgán oprávněný ke jmenování stanovil definitivně částku, která má být převedena do unijního důchodového systému ve výši 135 955,38 eur místo 155 237,25 eur;

               —

               uložit žalované povinnost nahradit ztrátu způsobenou nesprávným úředním postupem útvarů Komise ve výši 10 739,28 eur;

               —

               uložit žalované povinnost nahradit ji ve výši stanovené podle uvážení Soudu nemajetkovou újmu – avšak nikoli nižší než 1 000 eur – vzniklé napadeným konečným rozhodnutím;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-257/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 49 ES — Volný pohyb služeb — Povinnost usazení v tuzemsku pro možnost výkonu činnosti poskytování služeb zkušebny kotlů a tlakových zařízení ( Kesselprüfstelle ))

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-257/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Porušení článku 49 ES - Volný pohyb služeb - Povinnost usazení v tuzemsku pro možnost výkonu činnosti poskytování služeb zkušebny kotlů a tlakových zařízení („Kesselprüfstelle“))
   (2006/C 331/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a W. Bogensberger, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupce: E. Riedl, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 49 ES – Volný pohyb služeb –Vnitrostátními právními předpisy stanovená povinnost mít sídlo společnosti nebo jiné usazení v tuzemsku pro možnost výkonu činnosti poskytování služeb zkušebny kotlů a tlakových zařízení („Kesselprüfstelle“).
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že v § 21 odst. 4 spolkového zákona o bezpečnostních opatřeních týkajících se parních kotlů, tlakových nádob, přepravních kontejnerů a trubkových vedení (zákon o kotlích) [Bundesgesetz über Sicherheitsmaßnahmen für Dampfkessel, Druckbehälter, Versandbehälter und Rohrleitungen (Kesselgesetz)] stanoví, že jen žadatelé usazení v Rakousku mohou obdržet oprávnění provozovat zkušebnu kotlů a tlakových zařízení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


title: Věc T-263/09: Žaloba podaná dne 7. července 2009 — Mannatech v. OHIM (BOUNCEBACK)

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/46

         Žaloba podaná dne 7. července 2009 — Mannatech v. OHIM (BOUNCEBACK)
   (Věc T-263/09)
   2009/C 205/84
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mannatech, Inc. (Coppell, Spojené státy) (zástupci: R. Niebel a C. Steuer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. března 2009 ve věci R 100/2009-1; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BOUNCEBACK“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí ochranné známky žalobkyně

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení Rady 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně uplatnil právní normy obsažené ve zmíněných ustanoveních


title: Věc C-491/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Mohamed Ali Ben Alaya v. Bundesrepublik Deutschland „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Směrnice 2004/114/ES — Články 6, 7 a 12 — Podmínky přijímání státních příslušníků třetích zemí za účelem studia — Odmítnutí přijmout osobu, která splňuje podmínky stanovené uvedenou směrnicí — Prostor příslušných orgánů pro uvážení“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/18

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Mohamed Ali Ben Alaya v. Bundesrepublik Deutschland
   (Věc C-491/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2004/114/ES - Články 6, 7 a 12 - Podmínky přijímání státních příslušníků třetích zemí za účelem studia - Odmítnutí přijmout osobu, která splňuje podmínky stanovené uvedenou směrnicí - Prostor příslušných orgánů pro uvážení“)
   2014/C 409/25
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mohamed Ali Ben Alaya

      Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

      Výrok

   Článek 12 směrnice Rady 2004/114/ES ze dne 13. listopadu 2004 o podmínkách přijímání státních příslušníků třetích zemí za účelem studia, výměnných pobytů žáků, neplacené odborné přípravy nebo dobrovolné služby musí být vykládán v tom smyslu, že dotčený členský stát je povinen přijmout na své území státního příslušníka třetí země, který hodlá na jeho území pobývat déle než tři měsíce za účelem studia, pokud tento státní příslušník splňuje podmínky přijímání taxativně stanovené v článcích 6 a 7 této směrnice a tento členský stát vůči němu neuplatňuje některý z důvodů výslovně uvedených v dané směrnici odůvodňujících odepření povolení k pobytu.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.