title: Věc T-138/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2019 — Prim v. EUIPO — Primed Halberstadt Medizintechnik (PRIMED) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie PRIMED — Starší národní obrazové ochranné známky PRIM S.A., PRiM, S.A. SUMINISTROS MEDICOS a GRUPO PRiM — Řádné užívání starších ochranných známek — Článek 57 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001] — Právo být vyslechnut — Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 94 odst. 1 druhá věta nařízení 2017/1001) — Předložení důkazů poprvé až před odvolacím senátem — Posuzovací pravomoc odvolacího senátu — Kvalifikace důkazů jako důkazů nových či doplňkových — Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 95 odst. 2 nařízení 2017/1001)“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2019 — Prim v. EUIPO — Primed Halberstadt Medizintechnik (PRIMED)
      (Věc T-138/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie PRIMED - Starší národní obrazové ochranné známky PRIM S.A., PRiM, S.A. SUMINISTROS MEDICOS a GRUPO PRiM - Řádné užívání starších ochranných známek - Článek 57 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001] - Právo být vyslechnut - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 94 odst. 1 druhá věta nařízení 2017/1001) - Předložení důkazů poprvé až před odvolacím senátem - Posuzovací pravomoc odvolacího senátu - Kvalifikace důkazů jako důkazů nových či doplňkových - Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 95 odst. 2 nařízení 2017/1001)“)
      (2019/C 155/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Prim, SA (Móstoles, Španělsko) (zástupce: L. Broschat García, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Lukošiūtė, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH (Halberstadt, Německo) (zástupce: D. Donath, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. prosince 2016 (spojené věci R 2494/2015-4 a R 163/2016-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Prim a Primed Halberstadt Medizintechnik

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 19. prosince 2016 (spojené věci R 2494/2015-4 a R 163/2016-4) se zrušuje.

                  2.

                  Žaloba se ve zbývající části zamítá.

                  3.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Prim, SA.

                  4.

                  Společnost Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Prim.

         (1)  Úř. věst. C 129, 24.4.2017.


title: Věc T-237/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2019 — Španělsko v. Komise („EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje vynaložené Španělskem — Kritérium pro uznání organizace producentů — Článek 11 nařízení (ES) č. 2200/96 — Finanční oprava“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2019 — Španělsko v. Komise
      (Věc T-237/17) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Španělskem - Kritérium pro uznání organizace producentů - Článek 11 nařízení (ES) č. 2200/96 - Finanční oprava“)
      (2019/C 155/47)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupci: původně A. Gavela Llopis, M. A. Sampol Pucurull a S. Jiménez García, poté M. A. Sampol Pucurull a S. Jiménez García, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a I. Galindo Martín, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/264 ze dne 14. února 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2017, L 39, s. 12), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Španělským královstvím.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/264 ze dne 14. února 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se v části, v níž vylučuje některé výdaje vynaložené Španělským královstvím, zrušuje v rozsahu, v němž uplatňuje paušální finanční opravu ve výši 10 %.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Španělské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 202, 26.6.2017.


title: Věc T-760/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2019 — Meesenburg Großhandel v. EUIPO (Triotherm+) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Triotherm+ — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Právo být vyslechnut“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2019 — Meesenburg Großhandel v. EUIPO (Triotherm+)
      (Věc T-760/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Triotherm+ - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Právo být vyslechnut“)
      (2019/C 155/48)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Meesenburg Großhandel KG (Flensburg, Německo) (zástupce: D. Freiherr von Oldershausen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Walicka, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. září 2017 (věc R 1786/2016-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení Triotherm+ jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Meesenburg Großhandel KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc T-762/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2019 — Grammer v. EUIPO (Znázornění tvaru) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující tvar — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2019 — Grammer v. EUIPO (Znázornění tvaru)
      (Věc T-762/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující tvar - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 155/49)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Grammer AG (Amberg, Německo) (zástupci: J. Bühling a D. Graetsch, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. září 2017 (věc R 2250/2016-4) týkajícímu se přihlášky tvaru jako obrazové ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 6. září 2017 (věc R 2250/2016-4) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení včetně všech nezbytných nákladů vynaložených společností Grammer AG pro účely řízení před odvolacím senátem EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc T-777/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2019 — Pan v. EUIPO — Entertainment One UK (TOBBIA) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie TOBBIA — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Peppa Pig — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2019 — Pan v. EUIPO — Entertainment One UK (TOBBIA)
      (Věc T-777/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie TOBBIA - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Peppa Pig - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 155/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Xianhao Pan (Řím, Itálie) (zástupce: M. Oliva, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Walicka a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Entertainment One UK Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Guise, L. Cassidy a N. Rose, solicitors)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Astley Baker Davies Ltd (Londýn, Spojené království)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. září 2017 (věc R 1776/2016-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Entertainment One UK a Astley Baker Davies, na jedné straně, a X. Panem, na straně druhé.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Panu Xianhao Panovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc T-133/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2019 — IQ Group Holdings Bhd v. EUIPO — Krinner Innovation (Lumiqs) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Obrazová ochranná známka Lumiqs — Starší slovní ochranná známka Evropské unie a starší obrazová ochranná známka Evropské unie Lumix — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2019 — IQ Group Holdings Bhd v. EUIPO — Krinner Innovation (Lumiqs)
      (Věc T-133/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka Lumiqs - Starší slovní ochranná známka Evropské unie a starší obrazová ochranná známka Evropské unie Lumix - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 155/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: IQ Group Holdings Bhd (Heckmondwike, Spojené království) (zástupce: S. Carter, barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Krinner Innovation GmbH (Straßkirchen, Německo) (zástupce: T. Schmidpeter, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. prosince 2017 (věc R 983/2017-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Krinner Innovation a IQ Group Holdings Bhd.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 12. prosince 2017 (věc R 983/2017-1) se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností IQ Group Holdings Bhd.

                  3.

                  Společnost Krinner Innovation GmbH ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 142, 23.4.2018.


title: Věc T-784/17: Usnesení Tribunálu ze dne 12. března 2019 — Strabag Belgium v. Parlament („Žaloba na neplatnost — Veřejné zakázky na stavební práce — Zadávací řízení — Všeobecné stavební práce na budovách Evropského parlamentu v Bruselu — Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání zakázky jiným uchazečům — Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/43

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. března 2019 — Strabag Belgium v. Parlament
      (Věc T-784/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Veřejné zakázky na stavební práce - Zadávací řízení - Všeobecné stavební práce na budovách Evropského parlamentu v Bruselu - Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání zakázky jiným uchazečům - Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 155/52)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Strabag Belgium (Antverpy, Belgie) (zástupci: původně M. Schoups, K. Lemmens a M. Lahbib, poté M. Schoups a K. Lemmens, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: Z. Nagy a B. Simon, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU, který směřuje ke zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 24. listopadu 2017 o odmítnutí nabídky žalobkyně a o zadání zakázky týkající se rámcové smlouvy na obecné stavební práce na budovách Parlamentu v Bruselu (Belgie) pěti uchazečům (zadávací řízení 06D20/2017/M036) a k uložení povinnosti Parlamentu předložit různé dokumenty.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není třeba rozhodnout.

                  2)

                  Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízeními o předběžném opatření.

                  3)

                  Návrh, aby byla Parlamentu uložena náhrada nákladů řízení, se odmítá jako nepřípustný.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29.1.2018.


title: Věc T-156/18: Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2019 — Legutko a Poręba v. Parlament („Žaloba pro nečinnost — Institucionální právo — Jednací řád Parlamentu — Článek 130 — Příloha II — Otázka k písemnému zodpovězení — Žádost o doručení Radě — Oznámení rozhodnutí konstatujícího nepřípustnost otázky — Výzva k jednání — Stanovisko Parlamentu — Návrh na uložení povinnosti — Nepřípustnost“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/44

      Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2019 — Legutko a Poręba v. Parlament
      (Věc T-156/18) (1)

      („Žaloba pro nečinnost - Institucionální právo - Jednací řád Parlamentu - Článek 130 - Příloha II - Otázka k písemnému zodpovězení - Žádost o doručení Radě - Oznámení rozhodnutí konstatujícího nepřípustnost otázky - Výzva k jednání - Stanovisko Parlamentu - Návrh na uložení povinnosti - Nepřípustnost“)
      (2019/C 155/53)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Ryszard Antoni Legutko (Morawica, Polsko), Tomasz Piotr Poręba (Mielec, Polsko) (zástupce: M. Mataczyński, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz, S. Alonso de León a A. Pospíšilová Padowska, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 265 SFEU a znějící na určení, že Parlament tím, že Radě Evropské unie v rozporu s právem nedoručil otázku k písemnému zodpovězení P-003358/17, porušil článek 130 jednacího řádu Parlamentu a ustanovení přílohy II tohoto jednacího řádu.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se pro nepřípustnost odmítá.

                  2)

                  Ryszardovi Antonimu Legutkovi a Tomaszovi Piotru Porębovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc T-134/19: Žaloba podaná dne 28. února 2019 — AM v. EIB

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/46

      Žaloba podaná dne 28. února 2019 — AM v. EIB
      (Věc T-134/19)
      (2019/C 155/55)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: AM (zástupkyně: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalovaná: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

            v důsledku toho

                  —

                  zrušil rozhodnutí předsedy EIB z 30. června 2017 a 11. prosince 2017 v rozsahu, v němž je v nich žalobci odepřen nárok na příspěvek na zeměpisnou mobilitu podle článku 1.4 správních předpisů pro zaměstnance;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí předsedy EIB ze dne 20. listopadu 2018, kterým byly odmítnuty závěry smírčí komise a potvrzena rozhodnutí z 30. června 2017 a 11. prosince 2017;

            a proto

                  —

                  uložil žalované, aby zaplatila příspěvek na zeměpisnou mobilitu zpětně od 1. dubna 2017, což ke dni podání této žaloby činí 36 045,6 eur (1 567,20 eur x 23 měsíců);

                  —

                  uložil žalované, aby zaplatila úroky z prodlení z příspěvku na zeměpisnou mobilitu splatného od 1. dubna 2017, a to až do úplného zaplacení, přičemž úroky z prodlení jsou stanoveny podle úrokové sazby Evropské centrální banky navýšené o dva body.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 1.4 správních předpisů pro zaměstnance a porušení článků 1 a 11 přílohy VII uvedených předpisů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání, zásady právní předvídatelnosti a zásady náležité péče.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu diskriminace, článku 1.3 Kodexu chování zaměstnanců EIB a článku 21 Listiny základních práv Evropské unie.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy a zásady přiměřené lhůty.


title: Věc T-140/19: Žaloba podaná dne 4. března 2019 — ZU v. Komise

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/47

      Žaloba podaná dne 4. března 2019 — ZU v. Komise
      (Věc T-140/19)
      (2019/C 155/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZU (zástupce: C. Bernand-Glanz, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zaprvé zrušil hodnotící zprávu žalobce ze dne 25. dubna 2018;

                  —

                  zadruhé zrušil rozhodnutí o nepovýšení ze dne 18. června 2018;

                  —

                  zatřetí zrušil rozhodnutí ze dne 28. května 2018, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o pomoc;

                  —

                  začtvrté v případě potřeby zrušil rozhodnutí č. R/400/18 ze dne 21. listopadu 2018, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce proti jeho hodnotící zprávě a rozhodnutí o nepovýšení;

                  —

                  zapáté v případě potřeby zrušil rozhodnutí č. R/461/18 ze dne 21. listopadu 2018, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce proti rozhodnutí o zamítnutí jeho žádosti o pomoc.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, o který se opírá návrh žalobce na zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta jeho žádost o pomoc, vychází ze zjevně nesprávného posouzení, porušení povinnosti řádné péče, porušení zásady řádné správy a zneužití pravomoci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, o který se opírá návrh žalobce na zrušení jeho hodnotící zprávy a rozhodnutí o nepovýšení, vychází ze zjevně nesprávného posouzení, opomenutí relevantních skutkových okolností a zneužití pravomoci.


title: Věc T-145/19: Žaloba podaná dne 7. března 2019 — Jap Energéticas y Medioambientales v. Komise

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/47

      Žaloba podaná dne 7. března 2019 — Jap Energéticas y Medioambientales v. Komise
      (Věc T-145/19)
      (2019/C 155/57)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Valencie, Španělsko) (zástupce: G. Alabau Zabal, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil akt Evropské komise, kterým se určuje částka, již musí tato účastnice řízení vrátit v důsledku snížení způsobilé částky odpovídající programu LIFE 11.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti aktu Evropské komise ze dne 14. ledna 2019, oznámenému dne 24. ledna 2019, kterým se určuje částka, již musí tato účastnice řízení vrátit v důsledku snížení způsobilých nákladů z projektu LIFE 11 ENV/ES/000593-H2AL RECYCLING, a vydává platební výměr.
      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Evropská komise neuvedla argumenty ani údaje, na základě kterých by tato účastnice řízení mohla vyvrátit její argumenty nad rámec toho, co bylo uvedeno v původním dopise z ledna 2017, ve kterém byla informována o výdajích, které nelze financovat, protože Komise ve všech sděleních jen opakovala stále stejné argumenty.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smlouvy, resp. jakéhokoli právního aktu týkajícího se jejího provedení.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že akty, které omezují subjektivní práva nebo oprávněné zájmy, musí obsahovat odůvodnění, jak stanoví právní předpisy Evropské unie, neboť v opačném případě by mohlo docházet ke svévolnému jednání ve vlastní prospěch a ke zneužitím pravomocí, což by bylo v rozporu se zásadami proporcionality, ochrany legitimního očekávání, rovného zacházení a „zákazu svévole“, uznanými v právní úpravě Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na účinnou obranu.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že v důsledku nedostatku odůvodnění aktu jako takového nelze jasně identifikovat důvody, které správní orgán vedly k prohlášení určitých výdajů za nezpůsobilé, potažmo tyto vyvrátit.


title: Věc T-149/19: Žaloba podaná dne 8. března 2019 — Société des produits Nestlé v. EUIPO — Jumbo Africa (zobrazení lidské postavy umístěné uprostřed nad erbovním štítem)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/48

      Žaloba podaná dne 8. března 2019 — Société des produits Nestlé v. EUIPO — Jumbo Africa (zobrazení lidské postavy umístěné uprostřed nad erbovním štítem)
      (Věc T-149/19)
      (2019/C 155/58)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht a C. Elkemann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Jumbo Africa, SL (L’Hospitalet de Llobregat, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující lidskou postavu umístěnou nad erbovním štítem v červené, modré, světle modré, tmavě modré, šedé a bílé barvě — Přihláška č. 15 273 634

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. listopadu 2018, ve věci R 876/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítl odvolání týkající se námitkového řízení č. B 2 738 030;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených před Tribunálem a případnému vedlejšímu účastníkovi uložil náhradu nákladů vynaložených v řízení před EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 druhé věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 91 odst. 1 první věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 46 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-152/19: Žaloba podaná dne 8. března 2019 — Brunswick Bowling Products v. Komise

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/49

      Žaloba podaná dne 8. března 2019 — Brunswick Bowling Products v. Komise
      (Věc T-152/19)
      (2019/C 155/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Brunswick Bowling Products LLC (Muskegon, Michigan, Spojené státy) (zástupci: R. Martens a V. Ostrovskis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil v celém rozsahu prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1960 (1);

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že došlo k porušení (i) procesních pravidel obsažených v článku 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 (2) a čl. 18 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (3) a (ii) zásady proporcionality jak je zakotvena v čl. 18 odst. 4 nařízení č. 765/2008, protože švédské ochranné opatření není odůvodněné vzhledem ke skutečnosti, že orgány pro dozor nad trhem uvedly žadatele v omyl a že k dosažení souladu se směrnicí 2006/42/ES byla k dispozici mírnější opatření.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty a legitimního očekávání a zásady řádné správy, jelikož Komise nezohlednila připomínky a následný přístup orgánů dohledu nad trhem Spojeného království, Německa, Finska a Dánska a napadené rozhodnutí nestanovilo žádnou přiměřenou a účinnou prováděcí lhůtu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení procesních pravidel obsažených v příloze I směrnice 2006/42/ES, jelikož z napadeného rozhodnutí a z rozhodnutí švédského úřadu pro životní prostředí ze dne 30. srpna 2013 vyplývá, že nebyl uveden odpovídající odkaz na obecnou zásadu současného stavu techniky při zkoumání dotyčných výrobků na základě požadavků na ochranu zdraví a bezpečnosti stanovených v příloze I směrnice 2006/42/ES.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného posouzení skutkového stavu a jednala v rozporu se zásadou řádné správy, jelikož od výrobce nebyly vyžádány žádné nezbytné informace, přestože napadené rozhodnutí uvádí, že výrobce v technické dokumentaci neposkytl žádné propojení mezi odkazy na harmonizované normy a příslušné požadavky na ochranu zdraví a bezpečnosti, jak vyžaduje příloha VII směrnice 2006/42/ES. Obstojně jednající soudná správa by si totiž před rozhodnutím o tomto rozsahu techniky tyto chybějící informace vskutku vyžádala.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 6 směrnice 2006/42/ES a zásady rovného zacházení, jelikož dotčené opatření je konkrétně zaměřeno na výrobky žalobkyně, zatímco podobné a méně vyhovující výrobky jiných výrobců jsou na vnitřním trhu EU obchodovány. Napadené rozhodnutí navíc tím, že zvažuje pouze stažení a stažení a zpětné převzetí dotčených výrobků, narušuje trh, neboť na vnitřním trhu EU jsou stále povoleny podobné stroje jiných výrobců.

         (1)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1960 ze dne 10. prosince 2018 o ochranném opatření, které přijalo Švédsko na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES a jehož cílem je zakázat uvádění na trh určitého typu stavěče kuželek a doplňkové sady určené k použití s daným stavěčem kuželek, které vyrobila společnost Brunswick Bowling & Billiards, a stáhnout z trhu stroje, které již byly uvedeny na trh (oznámeno pod číslem C(2018) 8253) (Úř. věst. L 315, 12.12.2018, s. 29).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES (Úř. věst. L 157, 9.6.2006, s. 24).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 339/93 (Úř. věst. L 218, 13.8.2008, s. 30).


title: Věc C-261/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. března 2019 Cham Holding Co. SA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. ledna 2019 ve věci T-413/16, Cham v. Rada

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/50

      Kasační opravný prostředek podaný dne 26. března 2019 Cham Holding Co. SA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. ledna 2019 ve věci T-413/16, Cham v. Rada
      (Věc C-261/19 P)
      (2019/C 187/54)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cham Holding Co. SA (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  prohlásil, že je tento kasační opravný prostředek přípustný a opodstatněný,

                  —

                  a v důsledku toho zrušil rozsudek ze dne 16. ledna 2019, Cham v. Rada, T-413/16

            a sám rozhodl, že

                  —

                  rozhodnutí (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016 a na něj navazující prováděcí akty se zrušují v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

                  —

                  Radě se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se Tribunál dopustil tím, že porušil právo žalobkyně zakotvené v článku 41 Listiny základních práv, tedy právo být vyslechnuta před přijetím nových omezujících opatření.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a ze zkreslení skutkového stavu, kterých se Tribunál dopustil tím, že nevzal do úvahy články, které žalobkyně předložila na podporu žaloby na neplatnost, aby prokázala, že nepodporovala syrský režim.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se Tribunál dopustil tím, že nerozhodl, že ustanovení 27 a 28 rozhodnutí 2013/255/SZBP, podle nichž příslušnost k rodině Al-Assad nebo k rodině Makhlouf představuje samostatné kritérium, které odůvodňuje uložení sankce, jsou protiprávní, čímž zároveň obrátil důkazní břemeno.


title: Věc C-262/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polymeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 28. března 2019 — RM, SN v. Agrotiki Trapeza tis Ellados AE

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/51

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polymeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 28. března 2019 — RM, SN v. Agrotiki Trapeza tis Ellados AE
      (Věc C-262/19)
      (2019/C 187/55)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: RM, SN

         Žalovaná: Agrotiki Trapeza tis Ellados AE

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení čl. 70 odst. 1 zákona č. 4235/2014, podle něhož platí, že „[…] Pokud jde o hypotéku či plombu zapsanou do katastru nemovitostí u příslušného katastrálního úřadu ve prospěch banky „ΑGROTIKI TRAPEZA TIS ELLADOS Α.Ε.“ (dále jen „Banka“), která již vstoupila do zvláštní likvidace, ve vztahu k zemědělcům, kteří jsou fyzickými osobami nebo zemědělcům, kteří jsou třetími fyzickými osobami, týkající se jejich zemědělských nemovitostí nebo jejich zařízení pro zemědělskou produkci, s cílem zaručit veškeré pohledávky Banky vyplývající z půjček — jistina, úroky, úroky z prodlení, včetně úroků ze splatných úroků a úroků z prodlení, příspěvky, náklady nebo výdaje a další finanční prostředky uvedené v příslušné smlouvě o financování — za účelem poskytnout zemědělcům, kteří jsou fyzickými osobami, krátkodobé a střednědobé financování ze strany Banky, které se vztahuje pouze na jejich zemědělskou činnost, a při jehož splácení došlo zcela nebo zčásti k prodlení, omezí se částka úvěru, pro niž byla zapsána hypotéka či plomba, na sto dvacet procent (120 %) původního kapitálu, za předpokladu, že veškeré výše uvedené úvěry Banky (včetně splacených částek) vyplývající z financování nepřekročí dvojnásobek původního kapitálu, přičemž se částka omezí na dvojnásobek poskytnutého kapitálu, pokud všechny výše uvedené úvěry překročí dvojnásobek původního kapitálu ke dni vstupu tohoto článku v platnost a pokud se půjčka stane od tohoto okamžiku splatnou, nestalo-li se tak již dříve. V případě zápisu hypotéky nebo plomby ve vztahu k více než jedné ze zemědělských nemovitostí zemědělce — fyzické osoby nebo třetí fyzické osoby — musí být hypotéka nebo plomba Bankou omezena na nemovitost či nemovitosti k zaručení její pohledávky do výše uvedených prahových hodnot, a přednostně na nemovitosti, které nepředstavují nemovitosti určené k bydlení, a/nebo hlavní vklad zemědělských dodávek zemědělce nebo třetí osoby“ vykládáno v tom smyslu, že spadá pod pojem státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie?

                  2)

                  Je toto ustanovení čl. 70 odst. 1 zákona č. 4235/2014 slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie?

                  3)

                  Lze toto ustanovení čl. 70 odst. 1 zákona č. 4235/2014 považovat za slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie?


title: Věc C-282/18 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. dubna 2019 — The Green Effort Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Fédération internationale de l’automobile (FIA) („Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Odvolací řízení — Lhůty — Doručování elektronickou cestou — Výpočet lhůt“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/15

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. dubna 2019 — The Green Effort Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Fédération internationale de l’automobile (FIA)
      (Věc C-282/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Odvolací řízení - Lhůty - Doručování elektronickou cestou - Výpočet lhůt“)
      (2019/C 206/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Green Effort Ltd (zástupce: A. Ziehm, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Fédération internationale de l’automobile (FIA) (zástupci: M. Hawkins, solicitor, T. Dolde a K. Lüder, Rechtsanwälte)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost The Green Effort Limited ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a náhrada nákladů řízení vynaložených Fédération internationale de l’automobile (FIA).

         (1)  Úř. věst. C 285, 13.08.2018.


title: Věc T-204/19: Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — BL a BM v. Rada a další

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/55

      Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — BL a BM v. Rada a další
      (Věc T-204/19)
      (2019/C 206/56)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: BL a BM (zástupce: N. de Montigny, advokát)

         Žalované: Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost, Eulex Kosovo

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  předně

                              —

                              stran práv vyplývajících ze soukromoprávní smlouvy,

                                          —

                                          změnil kvalifikaci jejich smluvního vztahu na pracovní smlouvu na dobu neurčitou;

                                          —

                                          konstatoval, že žalované porušily své smluvní závazky a zejména povinnost oznámit výpověď v řádné lhůtě v případě ukončení pracovní smlouvy na dobu neurčitou;

                                          —

                                          v důsledku toho uložil žalovaným povinnost zaplatit žalobcům náhradu za nedodržení výpovědní lhůty vypočtenou podle odpracované doby, a sice:

                                                      —

                                                      v případě BL: částku ve výši 48 424,65 eur;

                                                      —

                                                      v případě BM: částku ve výši 31 552,75 eur;

                                          —

                                          konstatoval, že propuštění žalobců bylo protiprávní a v důsledku toho uložil žalovaným, aby žalobcům vyplatily náhradu újmy vyčíslenou ex aequo et bono ve výši:

                                                      —

                                                      75 000 eur za újmu utrpěnou BM;

                                                      —

                                                      90 000 eur za újmu utrpěnou BL;

                                          —

                                          konstatoval, že žalované nevystavily dokumenty požadované zákonem při ukončení smlouvy určené pro správu sociálního zabezpečení, a

                                                      —

                                                      uložil jim zaplatit žalobcům částku 100,00 eur za každý dne prodlení, počínaje dnem podání této žaloby;

                                                      —

                                                      uložil jim předat žalobcům dokumenty související s ukončením smlouvy určené pro správu sociálního zabezpečení,

                                          —

                                          uložil žalovaným zaplatit úroky z výše uvedených částek, stanovené na základě belgické zákonné úrokové míry;

                              —

                              pokud jde o další práva:

                                          —

                                          konstatoval, že žalobci měli být přijati jako dočasní zaměstnanci jednou z prvních tří žalovaných a konstatoval, že první tři žalované zacházely se žalobci diskriminačním způsobem, co se týče jejich odměny, důchodových práv a souvisejících výhod, jakož i co se týče záruky dalšího pracovního uplatnění, aniž by to bylo objektivně odůvodněno;

                                          —

                                          uložil prvním třem žalovaným, aby každému ze žalobců nahradily újmu způsobenou ztrátou odměny, důchodu, příspěvků a výhod, k níž došlo z důvodu porušení unijního práva, jež jsou uvedena v této žalobě;

                                          —

                                          uložil jim, aby z těchto částek zaplatily úroky;

                                          —

                                          stanovil účastníkům řízení lhůtu pro stanovení uvedené náhrady, která by měla zohledňovat platovou třídu a platový stupeň, do nichž měli být žalobci při přijetí zařazeni, průměrný růst odměn, jejich služební postup a příspěvky, které měli pobírat na základě takové smlouvy dočasného zaměstnance; a srovnal získaný výsledek s odměnou, kterou žalobci skutečně obdrželi;

                  —

                  podpůrně,

                              —

                              uložil orgánům, aby žalobcům nahradily ex aequo et bono újmu z titulu mimosmluvní odpovědnosti vzniklé v důsledku nedodržení jejich základních práv ve výši:

                                          —

                                          105 000 eur v případě BM;

                                          —

                                          130 000 eur v případě BL;

                  —

                  uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci sedm žalobních důvodů směřujících zejména na změnu kvalifikace jejich pracovních smluv uzavřených s orgány na pracovní smlouvy na dobu neurčitou a k náhradě utrpěné újmy z důvodu rozhodnutí uvedené smlouvy neprodloužit, jakož i kvůli rozhodnutí orgánů použít na mezinárodní smluvní zaměstnance postavení, jež není v souladu s jejich základními právy.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zneužití práva, jehož se dopustily žalované po sobě jdoucím využíváním pracovních smluv na dobu určitou, a z porušení zásady proporcionality ze strany žalovaných.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace žalovanými.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobců být vyslechnut, kterého se dopustily žalované.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z právní nejistoty, kterou žalované způsobily žalobcům, a z porušení práva na řádnou správu žalovanými.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady konzultace zástupců zaměstnanců žalovanými.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení Evropského kodexu řádné správní praxe žalovanými.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení práva pracovníků na volný pohyb žalovanými.
                  Žalobci se navíc dovolávají existence diskriminace mezi pracovníky v rámci orgánů, a to zejména stran práv přiznaných dočasným zaměstnancům, zejména pokud jde o nevyplacení různých dávek, příspěvky do důchodových fondů, náhradu výdajů a případně nezohlednění odpracované doby 20 let.


title: Věc C-98/18: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemsko) — T. Boer & Zonen BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken („Řízení o předběžné otázce — Ochrana zdraví — Hygienické předpisy — Nařízení (ES) č. 853/2004 — Hygiena potravin živočišného původu — Povinnosti provozovatelů potravinářských podniků — Zvláštní požadavky — Maso domácích kopytníků — Skladování a přeprava — Teplotní podmínky masa“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/5

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemsko) — T. Boer & Zonen BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken
      (Věc C-98/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana zdraví - Hygienické předpisy - Nařízení (ES) č. 853/2004 - Hygiena potravin živočišného původu - Povinnosti provozovatelů potravinářských podniků - Zvláštní požadavky - Maso domácích kopytníků - Skladování a přeprava - Teplotní podmínky masa“)
      (2019/C 220/07)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: T. Boer & Zonen BV

         Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken

         Výrok

      Příloha III oddíl I kapitola VII body 1 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu, musí být vykládány v tom smyslu, že před jakýmkoli naložením masa do chladicího vozidla musí být chlazení masa po porážce prováděno v samotných prostorách jatek až do doby, než toto maso ve všech svých částech dosáhne teploty nepřesahující 7 oC.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30. 4. 2018.


title: Spojené věci C-391/16, C-77/17 a C-78/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. května 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Nejvyšším správním soudem (Česká republika) a Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgie) — M v. Ministerstvo vnitra (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17) v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides („Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Azylová politika — Mezinárodní ochrana — Směrnice 2011/95/EU — Postavení uprchlíka — Článek 14 odst. 4 až 6 — Nepřiznání nebo odnětí postavení uprchlíka v případě nebezpečí pro bezpečnost hostitelského členského státu nebo jeho společnost — Platnost — Článek 18 Listiny základních práv Evropské unie — Článek 78 odst. 1 SFEU — Článek 6 odst. 3 SEU — Ženevská úmluva“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. května 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Nejvyšším správním soudem (Česká republika) a Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgie) — M v. Ministerstvo vnitra (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17) v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Spojené věci C-391/16, C-77/17 a C-78/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Azylová politika - Mezinárodní ochrana - Směrnice 2011/95/EU - Postavení uprchlíka - Článek 14 odst. 4 až 6 - Nepřiznání nebo odnětí postavení uprchlíka v případě nebezpečí pro bezpečnost hostitelského členského státu nebo jeho společnost - Platnost - Článek 18 Listiny základních práv Evropské unie - Článek 78 odst. 1 SFEU - Článek 6 odst. 3 SEU - Ženevská úmluva“)
      (2019/C 255/02)
      Jednací jazyky: čeština a francouzština

         Předkládající soudy

      Nejvyšší správní soud, Conseil du Contentieux des Étrangers

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: M (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17)

         Žalovaní: Ministerstvo vnitra (C-391/16), Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (C-77/17), (C-78/17)

         Výrok

      Přezkum čl. 14 odst. 4 až 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost těchto ustanovení z hlediska čl. 78 odst. 1 SFEU a článku 18 Listiny základních práv Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 350, 26.9.2016.

         Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc C-235/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. května 2019 — Evropská komise v. Maďarsko („Nesplnění povinnosti státem — Článek 63 SFEU — Volný pohyb kapitálu — Článek 17 Listiny základních práv Evropské unie — Právo na vlastnictví — Vnitrostátní právní úprava, kterou se ex lege a bez náhrady ruší požívací práva k zemědělské a lesní půdě, jež dříve nabyly právnické osoby nebo fyzické osoby, které nemohou prokázat blízký příbuzenský vztah k vlastníkovi“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. května 2019 — Evropská komise v. Maďarsko
      (Věc C-235/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 63 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Článek 17 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na vlastnictví - Vnitrostátní právní úprava, kterou se ex lege a bez náhrady ruší požívací práva k zemědělské a lesní půdě, jež dříve nabyly právnické osoby nebo fyzické osoby, které nemohou prokázat blízký příbuzenský vztah k vlastníkovi“)
      (2019/C 255/03)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Malferrari a L. Havas, zmocněnci)

         Žalované: Maďarsko (zástupce: M. Z. Fehér, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Maďarsko tím, že přijalo § 108 odst. 1 mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény (zákon č. CCXII z roku 2013, kterým se stanoví přechodná ustanovení a další ustanovení související se zákonem č. CXXII z roku 2013 o prodeji zemědělské a lesní půdy), a ex lege tak zrušilo požívací práva k zemědělské a lesní půdě nacházející se v tomto členském státě, která mají přímo nebo nepřímo státní příslušníci jiných členských států, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z ustanovení článku 63 SFEU a článku 17 Listiny základních práv Evropské unie.

                  2)

                  Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 412, 4.12.2017.


title: Věc C-341/17 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. května 2019 — Řecká republika v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek — Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF), „záruční sekce“, Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) — Výdaje vyloučené z financování ze strany Evropské unie — Výdaje vynaložené Řeckou republikou — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Nařízení (ES) č.796/2004 — Režim podpory na plochu — Pojem „stálá pastvina“ — Paušální finanční oprava — Odpočet předchozí opravy“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/3

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. května 2019 — Řecká republika v. Evropská komise
      (Věc C-341/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF), „záruční sekce“, Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) - Výdaje vyloučené z financování ze strany Evropské unie - Výdaje vynaložené Řeckou republikou - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Nařízení (ES) č.796/2004 - Režim podpory na plochu - Pojem „stálá pastvina“ - Paušální finanční oprava - Odpočet předchozí opravy“)
      (2019/C 255/04)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupce: G. Kanellopoulos, A. Vasilopoulou a E. Leftheriotou, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a A. Sauka, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující navrhovatelku: Španělské království (zástupce: M. A. Sampol Pucurull, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Body 2 a 3 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 30. března 2017, Řecko v. Komise, (T 112/15, EU:T:2017:239) se zrušují v rozsahu, v němž Tribunál jednak zamítl žalobu Řecké republiky, přičemž omezil přezkum na opravu týkající se roku žádosti 2008, jež byla uplatněna pro rozpočtový rok 2009, pokud jde o finanční opravu ve výši 5 %, jež byla použita na podpory v rámci druhého pilíře společné zemědělské politiky (SZP) věnovaného rozvoji venkova, a nepřezkoumal opravu týkající se roku žádosti 2008, jež byla uplatněna pro rozpočtový rok 2010 ve výši 5 496 524,54 eura, pokud jde o finanční opravu ve výši 5 %, jež byla použita na podpory v rámci druhého pilíře SZP věnovaného rozvoji venkova, a jednak rozhodl o nákladech řízení.

                  2)

                  Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/950/EU ze dne 19. prosince 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se zrušuje v rozsahu, v němž se týká zohlednění prováděcího rozhodnutí Komise 2013/214/EU ze dne 2. května 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), při výpočtu částky opravy ve výši 5 496 524,54 eura, odpočtu ve výši 270 175,45 eura a finančního dopadu ve výši 5 226 349,09 eura, pokud jde o výdaje vynaložené Řeckou republikou v odvětví rozvoje venkova EZFRV Axe 2 (2007–2013, opatření vázaná na plochu), za rozpočtový rok 2010, uložených z důvodu slabin týkajících se systému identifikace zemědělských pozemků (SIZP) a kontrol na místě (druhý pilíř, rok žádosti 2008).

                  4)

                  Řecká republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.

                  5)

                  Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


title: Věc C-509/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Antwerpen- Belgie) — Christa Plessers v. PREFACO NV, Belgische Staat („Řízení o předběžné otázce — Převody podniků — Směrnice 2001/23/ES — Články 3 až 5 — Zachování práv zaměstnanců — Výjimky — Insolvenční řízení — Řízení o reorganizaci prostřednictvím převodu pod soudním dohledem — Úplné nebo částečné zachování podniku — Vnitrostátní právní úprava opravňující nabyvatele, aby po převodu převzal zaměstnance dle svého výběru“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/4

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Antwerpen- Belgie) — Christa Plessers v. PREFACO NV, Belgische Staat
      (Věc C-509/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Převody podniků - Směrnice 2001/23/ES - Články 3 až 5 - Zachování práv zaměstnanců - Výjimky - Insolvenční řízení - Řízení o reorganizaci prostřednictvím převodu pod soudním dohledem - Úplné nebo částečné zachování podniku - Vnitrostátní právní úprava opravňující nabyvatele, aby po převodu převzal zaměstnance dle svého výběru“)
      (2019/C 255/05)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Arbeidshof te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: Christa Plessers

         Odpůrci: PREFACO NV, Belgische Staat

         Výrok

      Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, zejména její články 3 až 5, musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava ve věci v původním řízení, která v případě převodu podniku uskutečněného v rámci řízení o reorganizaci prostřednictvím převodu pod soudním dohledem, vedeného s cílem úplného či částečného zachování podniku převodce nebo jeho činnosti, stanoví ve prospěch nabyvatele právo vybrat si, které zaměstnance převezme.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc C-677/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep- Nizozemsko) — M. Çoban v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen („Řízení o předběžné otázce — Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Dodatkový protokol — Článek 59 — Rozhodnutí č. 3/80 — Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Upuštění od uplatňování ustanovení týkajících se bydliště — Článek 6 — Dávky v případě invalidity — Odnětí — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Zvláštní nepříspěvkové peněžité dávky — Podmínka bydliště — Směrnice 2003/109/ES — Právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep- Nizozemsko) — M. Çoban v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
      (Věc C-677/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Dodatkový protokol - Článek 59 - Rozhodnutí č. 3/80 - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Upuštění od uplatňování ustanovení týkajících se bydliště - Článek 6 - Dávky v případě invalidity - Odnětí - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Zvláštní nepříspěvkové peněžité dávky - Podmínka bydliště - Směrnice 2003/109/ES - Právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta“)
      (2019/C 255/07)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Centrale Raad van Beroep

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: M. Çoban

         Žalovaná: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Výrok

      Článek 6 odst. 1 první pododstavec rozhodnutí Rady přidružení č. 3/80 ze dne 19. září 1980 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení členských států Evropských společenství na turecké pracovníky a jejich rodiny ve spojení s článkem 59 dodatkového protokolu podepsaného dne 23. listopadu 1970 v Bruselu a uzavřeného, schváleného a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, podle kterého se odebírá doplňková dávka tureckému státnímu příslušníkovi, který se vrátí do země svého původu a který má v okamžiku opuštění hostitelského členského státu postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ve smyslu směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty.

         (1)  Úř. věst. C 94, 12.3.2018.


title: Věc C-689/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht München I- Německo) — Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia“ v. Land Niedersachsen („Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Přeprava odpadů — Nařízení (ES) č. 1013/2006 — Odpad, který podléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu — Přeprava v rámci Evropské unie — Článek 1 odst. 3 písm. b) — Vyloučení z rozsahu působnosti — Odpad vzniklý na palubě lodi — Odpad na palubě lodi v důsledku havárie“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/6

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht München I- Německo) — Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia“ v. Land Niedersachsen
      (Věc C-689/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Přeprava odpadů - Nařízení (ES) č. 1013/2006 - Odpad, který podléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu - Přeprava v rámci Evropské unie - Článek 1 odst. 3 písm. b) - Vyloučení z rozsahu působnosti - Odpad vzniklý na palubě lodi - Odpad na palubě lodi v důsledku havárie“)
      (2019/C 255/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht München I

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia“

         Žalovaná: Land Niedersachsen

         Výrok

      Článek 1 odst. 3 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů musí být vykládán v tom smyslu, že takové zbytky, v podobě kovového šrotu a hasicí vody kontaminované kaly a zbytky lodního nákladu, z havárie, k níž došlo na palubě lodi, jako jsou zbytky, o něž jde ve věci v původním řízení, musí být považovány za odpad vzniklý na palubě lodí ve smyslu tohoto ustanovení, který je tudíž vyloučen z rozsahu působnosti tohoto nařízení, dokud není vyložen za účelem jeho využití nebo odstranění.

         (1)  Úř. věst. C 94, 12.3.2018.


title: Věc C-706/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas- Litva) — AB „Achema“, AB „Orlen Lietuva“, AB „Lifosa“ v. Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK) („Řízení o předběžné otázce — Státní podpory — Pojem „podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků“ — Opatření, jejichž cílem je poskytnout kompenzaci poskytovatelům služeb veřejného zájmu v odvětví elektřiny — Pojem „podpory, které ovlivňují obchod mezi členskými státy“ a „narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž“ — Pojem „selektivní výhoda“ — Služba obecného hospodářského zájmu — Kompenzace nákladů souvisejících s plněním povinností veřejné služby“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/7

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas- Litva) — AB „Achema“, AB „Orlen Lietuva“, AB „Lifosa“ v. Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)
      (Věc C-706/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Pojem „podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků“ - Opatření, jejichž cílem je poskytnout kompenzaci poskytovatelům služeb veřejného zájmu v odvětví elektřiny - Pojem „podpory, které ovlivňují obchod mezi členskými státy“ a „narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž“ - Pojem „selektivní výhoda“ - Služba obecného hospodářského zájmu - Kompenzace nákladů souvisejících s plněním povinností veřejné služby“)
      (2019/C 255/09)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: AB „Achema“, AB „Orlen Lietuva“, AB „Lifosa“

         Žalovaná: Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

         za přítomnosti: Lietuvos Respublikos energetikos ministerija,UAB „Baltpool“

         Výrok

                  1)

                  Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že finanční prostředky určené k financování režimu takových služeb veřejného zájmu, jako jsou služby veřejného zájmu v odvětví elektřiny, jsou státními prostředky ve smyslu tohoto ustanovení.

                  2)

                  Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jsou finanční prostředky určené k financování služeb veřejného zájmu v odvětví elektřiny poskytovány provozovatelům distribučních a přenosových soustav za účelem kompenzace ztrát vzniklých z důvodu povinnosti vykupovat elektřinu od určitých výrobců elektřiny za pevnou sazbu a vyrovnávat její výkyvy, představuje tato kompenzace zvýhodnění poskytované výrobcům elektřiny ve smyslu tohoto ustanovení.

                  3)

                  Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace v původním řízení, musí být na takové finanční prostředky, jako jsou finanční prostředky určené některým poskytovatelům služeb veřejného zájmu v odvětví elektřiny, nahlíženo tak, že poskytují těmto poskytovatelům selektivní výhodu ve smyslu tohoto ustanovení a mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy.

                  4)

                  Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že takový státní zásah, jako je režim služeb veřejného zájmu v odvětví elektřiny, nesmí být považován za kompenzaci představující protihodnotu za plnění uskutečněná podniky-příjemci za účelem plnění povinností veřejné služby ve smyslu rozsudku ze dne 24. července 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C 280/00, EU:C:2003:415), ledaže předkládající soud určí, že některá ze služeb veřejného zájmu v odvětví elektřiny skutečně splňuje čtyři podmínky uvedené v bodech 88 až 93 uvedeného rozsudku.

                  5)

                  Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že na takový státní zásah, jako je režim služeb veřejného zájmu v odvětví elektřiny, musí být nahlíženo tak, že narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž.

         (1)  Úř. věst. C 94, 12.3.2018.


title: Věc C-55/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional — Španělsko) — Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO) v. Deutsche Bank SAE („Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků — Úprava pracovní doby — Článek 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie — Směrnice 2003/88/ES — Články 3 a 5 — Denní a týdenní doba odpočinku — Článek 6 — Maximální délka týdenní pracovní doby — Směrnice 89/391/EHS — Bezpečnost a zdraví zaměstnanců při práci — Povinnost zavést systém, jehož prostřednictvím lze měřit délku denní pracovní doby každého pracovníka“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/9

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional — Španělsko) — Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO) v. Deutsche Bank SAE
      (Věc C-55/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků - Úprava pracovní doby - Článek 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie - Směrnice 2003/88/ES - Články 3 a 5 - Denní a týdenní doba odpočinku - Článek 6 - Maximální délka týdenní pracovní doby - Směrnice 89/391/EHS - Bezpečnost a zdraví zaměstnanců při práci - Povinnost zavést systém, jehož prostřednictvím lze měřit délku denní pracovní doby každého pracovníka“)
      (2019/C 255/11)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Nacional

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)

         Žalovaná: Deutsche Bank SAE

         za přítomnosti: Federación Estatal de Servicios de la Unión General de Trabajadores (FES-UGT), Confederación General del Trabajo (CGT), Confederación Solidaridad de Trabajadores Vascos (ELA), Confederación Intersindical Galega (CIG)

         Výrok

      Články 3, 5 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být s ohledem na čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i čl. 4 odst. 1, čl. 11 odst. 3 a čl. 16 odst. 3 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která podle výkladu ve vnitrostátní judikatuře neukládá zaměstnavatelům povinnost zavést systém umožňující měřit délku denní pracovní doby skutečně odpracované každým zaměstnancem.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.


title: Věc C-132/18 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. května 2019 — Evropská komise v. Sabine Tuerck („Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Důchody — Převod nároků na důchod nabytých v rámci vnitrostátního důchodového systému do důchodového systému Evropské unie — Odečtení zhodnocení, k němuž došlo mezi dnem podání žádosti o převod a dnem skutečného převodu“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/10

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. května 2019 — Evropská komise v. Sabine Tuerck
      (Věc C-132/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Důchody - Převod nároků na důchod nabytých v rámci vnitrostátního důchodového systému do důchodového systému Evropské unie - Odečtení zhodnocení, k němuž došlo mezi dnem podání žádosti o převod a dnem skutečného převodu“)
      (2019/C 255/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara, B. Mongin a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Sabine Tuerck (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zčásti zamítá a zčásti odmítá.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C, 161, 7.5.2018.


title: Věc C-138/18: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret — Dánsko) — Skatteministeriet v. Estron A/S („Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Sazební zařazení — Konektory pro pomůcky pro nedoslýchavé — Části, součásti a příslušenství — Kombinovaná nomenklatura — Podpoložky 85444290, 90214000 a 90219010“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/11

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret — Dánsko) — Skatteministeriet v. Estron A/S
      (Věc C-138/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Konektory pro pomůcky pro nedoslýchavé - Části, součásti a příslušenství - Kombinovaná nomenklatura - Podpoložky 85444290, 90214000 a 90219010“)
      (2019/C 255/13)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Vestre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Skatteministeriet

         Žalovaná: Estron A/S

         Výrok

                  1)

                  Poznámka 2 písm. a) ke kapitole 90 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, vykládaná ve spojení se všeobecnými pravidly 1 a 6 pro výklad kombinované nomenklatury, musí být vykládána v tom smyslu, že výraz „části, součásti a příslušenství, které jsou zbožím zahrnutým v jakémkoliv z čísel této kapitoly nebo kapitol 84, 85 nebo 91“, který obsahuje, se týká pouze čtyřmístných čísel těchto kapitol.

                  2)

                  Přísluší předkládajícímu soudu, aby provedl sazební zařazení konektorů pro pomůcky pro nedoslýchavé dotčených ve věci v původním řízení s ohledem na poznatky poskytnuté Soudním dvorem v odpovědi na otázky, které mu předkládající soud položil.

                  3)

                  Poznámka 1 písm. m) ke třídě XVI kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1031/2008, musí být vykládána v tom smyslu, že pokud je zboží zařazeno do kapitoly 90 kombinované nomenklatury, nemůže být zařazeno i do kapitol 84 a 85 kombinované nomenklatury.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc C-503/18 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. června 2019 — Inge Barnett v. Evropský hospodářský a sociální výbor („Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředník — Starobní důchod — Předčasný odchod do důchodu bez snížení nároků na důchod — Služební řád úředníků Evropské unie — Článek 9 odst. 2 přílohy VIII — Obecná prováděcí ustanovení — Zájem služby — Rozhodnutí, které bylo přijato v rámci plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie — Článek 266 SFEU — Překážka věci pravomocně rozsouzené“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/20

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. června 2019 — Inge Barnett v. Evropský hospodářský a sociální výbor
      (Věc C-503/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředník - Starobní důchod - Předčasný odchod do důchodu bez snížení nároků na důchod - Služební řád úředníků Evropské unie - Článek 9 odst. 2 přílohy VIII - Obecná prováděcí ustanovení - Zájem služby - Rozhodnutí, které bylo přijato v rámci plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie - Článek 266 SFEU - Překážka věci pravomocně rozsouzené“)
      (2019/C 263/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Inge Barnett (zástupci: S. Orlandi, T. Martin, avocats)

         Další účastník řízení: Evropský hospodářský a sociální výbor (zástupci: M. Pascua Mateo, A. Carvajal a L. Camarena Januzec, zmocněnci, ve spolupráci s M. Troncoso Ferrerem, abogado, F.-M. Hislairem, avocat)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Inge Barnett ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským hospodářským a sociálním výborem (EHSV).

         (1)  Úř. věst. C 381, 22.10.2018.


title: Věc C-682/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin- Německo) — ExxonMobil Production Deutschland GmbH v. Spolková republika Německo („Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Zařízení na zpracování zemního plynu — Získávání síry — „Clausův proces“ — Výroba elektřiny ve vedlejším zařízení — Výroba tepla — Emise vlastního oxidu uhličitého (CO2) — Článek 2 odst. 1 — Působnost — Příloha I — Činnost „spalování paliv“ — Článek 3 písm. u) — Pojem „výrobce elektřiny“ — Článek 10a odst. 3 a 4 — Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise — Rozhodnutí 2011/278/EU — Působnost — Článek 3 písm. c) — Pojem ‚dílčí zařízení pro referenční úroveň tepla“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/7

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin- Německo) — ExxonMobil Production Deutschland GmbH v. Spolková republika Německo
      (Věc C-682/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Zařízení na zpracování zemního plynu - Získávání síry - „Clausův proces“ - Výroba elektřiny ve vedlejším zařízení - Výroba tepla - Emise vlastního oxidu uhličitého (CO2) - Článek 2 odst. 1 - Působnost - Příloha I - Činnost „spalování paliv“ - Článek 3 písm. u) - Pojem „výrobce elektřiny“ - Článek 10a odst. 3 a 4 - Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise - Rozhodnutí 2011/278/EU - Působnost - Článek 3 písm. c) - Pojem ‚dílčí zařízení pro referenční úroveň tepla“)
      (2019/C 270/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Berlin

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 písm. u) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Unii a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že takové zařízení, jako je zařízení dotčené ve věci v původním řízení, které vyrábí v rámci své činnosti „spalování paliv v zařízeních, jejichž celkový jmenovitý tepelný příkon je vyšší než 20 [megawattů (MW)]“, uvedené v příloze I této směrnice, elektřinu určenou především pro vlastní potřeby, musí být považováno za „výrobce elektřiny“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud toto zařízení jednak zároveň vykonává výrobní činnost, která nespadá do této přílohy, a jednak průběžně za úplatu poskytuje část, byť malou, vyrobené elektřiny do veřejné elektrické rozvodné sítě, ke které musí být uvedené zařízení z technických důvodů trvale připojeno.

                  2)

                  Článek 3 písm. c) rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice 2003/87, musí být vykládán v tom smyslu, že takové zařízení, jako je zařízení dotčené ve věci v původním řízení, v rozsahu, v němž musí být považováno za „výrobce elektřiny“ ve smyslu čl. 3 písm. u) směrnice 2003/87, nemá nárok na přidělení bezplatných povolenek na emise pro teplo vyrobené v rámci své činnosti „spalování paliv v zařízeních, jejichž celkový jmenovitý tepelný příkon je vyšší než 20 $2W“, uvedené v příloze I této směrnice, pokud se toto teplo používá pro jiné účely než výrobu elektřiny, jelikož takové zařízení nesplňuje podmínky stanovené v čl. 10a odst. 4 až 8 uvedené směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc C-401/19: Žaloba podaná dne 24. května 2019 — Polská republika v. Evropský parlament a Rada Evropské unie

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/21

      Žaloba podaná dne 24. května 2019 — Polská republika v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
      (Věc C-401/19)
      (2019/C 270/24)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, zmocněne, W. Gonatarski, adwokat)

         Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

                  —

                  určil, že čl. 17 odst. 4 písm. b) a čl. 17 odst. 4 písm. c) in fine [to znamená formulace „a vynaložil veškeré úsilí k zamezení jejich budoucímu nahrání v souladu s písmenem b)“] směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/790 ze dne 17. dubna 2019 o autorském právu a právech s ním souvisejících na jednotném digitálním trhu a o změně směrnic 96/9/ES a 2001/29/ES (1), jsou neplatné;

                  —

                  uložit Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Polská republika požaduje určení neplatnosti čl. 17 odst. 4 písm. b) a čl. 17 odst. 4 písm. c) in fine [to znamená formulace „a vynaložil veškeré úsilí k zamezení jejich budoucímu nahrání v souladu s písmenem b)“] směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/790 ze dne 17. dubna 2019 o autorském právu a právech s ním souvisejících na jednotném digitálním trhu a o změně směrnic 96/9/ES a 2001/29/ES (Úř. věst. 2019, L 130, s. 92) a uložení náhrady nákladů řízení Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie.
      Podpůrně, pokud Soudní dvůr dospěje k závěru, že napadená ustanovení nelze oddělit od ostatních ustanovení článku 17 směrnice 2019/790 bez změny obsahu právní úpravy obsažené v tomto článku, požaduje Polská republika určení neplatnosti článku 17 směrnice 2019/790 v plném rozsahu.
      Polská republika uvádí, že napadená ustanovení směrnice 2019/790 jsou v rozporu s právem na svobodu projevu a informací, které zaručuje článek 11 Listiny základních práv Evropské unie.
      Polská republika především tvrdí, že uložit poskytovatelům služeb pro sdílení obsahu online povinnost vynaložit veškeré úsilí k zajištění nedostupnosti konkrétních děl a jiných předmětů ochrany, o nichž mu nositelé práv poskytli relevantní a nezbytné informace [čl. 17 odst. 4 písm. b směrnice 2019/790], a povinnost vynaložit veškeré úsilí k zamezení budoucímu nahrání děl nebo jiných předmětům ochrany, u nichž od nositelů práv obdržel dostatečně odůvodněné oznámení [čl. 17 odst. 4 písm. c) in fine směrnice 2019/790], znamená, že poskytovatel, aby se vyhnul odpovědnosti, musí zavést předběžné automatické ověřování (filtrování) obsahu sdíleného online a tudíž preventivní kontrolní mechanismy. Takový mechanismus zasahuje do práva na svobodu projevu a informací a nesplňuje požadavek přiměřenosti a nezbytnosti omezení tohoto práva.

         (1)  Úř. věst. 2019, L 130, s. 92


title: Věc C-524/16: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte dei Conti — Itálie) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale v. Francesco Faggiano („Řízení o předběžné otázce — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/2

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte dei Conti — Itálie) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale v. Francesco Faggiano
      (Věc C-524/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 288/02)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte dei Conti

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Odpůrce: Francesco Faggiano

         Výrok

      Není důvodné rozhodnout o žádosti o předběžné otázce podané rozhodnutím Corte dei conti (Účetní dvůr, Itálie) ze dne 5. července 2016.

         (1)  Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


title: Věc C-407/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 24. května 2019 — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV v. Belgische Staat

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 24. května 2019 — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV v. Belgische Staat
      (Věc C-407/19)
      (2019/C 288/33)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV

         Žalovaný: Belgische Staat

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být články 49, 56, 45, 34, 35, 101 nebo 102 SFEU, popřípadě ve spojení s čl. 106 odst. 1 SFEU, vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě obsažené v článku 1 královského nařízení ze dne 5. července 2004„o uznávání přístavních pracovníků v přístavních oblastech, které spadají do působnosti zákona ze dne 8. června 1972 o přístavní práci“, ve spojení s článkem 2 tohoto nařízení, a sice právní úpravě, podle níž správní komise — rovnoměrně složená z členů jmenovaných jednak organizacemi zaměstnavatelů zastoupených v dotyčném smíšeném podvýboru a jednak organizacemi zaměstnanců, které jsou v něm zastoupeny — přístavní pracovníky ve smyslu čl. 1 § 1 odst. 1 výše uvedeného nařízení při jejich uznání buď přijme, nebo nepřijme na seznam disponibilních přístavních pracovníků, přičemž se přihlíží k potřebě pracovních sil, pokud se zároveň vezme v úvahu, že tato správní komise nemá stanovenu lhůtu pro přijetí rozhodnutí a že proti jejím rozhodnutím o uznání je možno podat pouze žalobu k soudu?

                  2)

                  Musí být články 49, 56, 45, 34, 35, 101 nebo 102 SFEU, popřípadě ve spojení s čl. 106 odst. 1 SFEU, vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě zavedené článkem 4 § 1 body 2, 3, 6 a 8 královského nařízení ze dne 5. července 2004, ve znění čl. 4 bodů 2, 3, 4, resp. 6 napadeného královského nařízení ze dne 10. července 2016, a sice právní úpravě, podle níž je podmínkou uznání za přístavního pracovníka, že daný pracovník a) je prohlášen způsobilým externí službou pro prevenci rizik a ochranu zdraví při práci, ke které náleží organizace zaměstnavatelů, která byla podle článku 3bis zákona ze dne 8. června 1972„o přístavní práci“ jmenována pověřencem, b) složil psychotechnické zkoušky před orgánem, jejž uznaná organizace zaměstnavatelů podle téhož článku 3bis zákona ze dne 8. června 1972 za tímto účelem jmenovala pověřencem, c) po dobu tří týdnů navštěvoval přípravné kurzy v oblasti bezpečnosti práce a za účelem získání odborné způsobilosti a složil závěrečnou zkoušku, jakož i d) již disponuje pracovní smlouvou v případě, že se jedná o přístavního pracovníka, který není přijat na seznam disponibilních pracovníků, přičemž zahraniční přístavní pracovníci musí být ve spojení s čl. 4 § 3 královského nařízení ze dne 5. července 2004 schopni prokázat, že srovnatelné podmínky splňují v jiném členském státě, aby těmto podmínkám pro účely napadené právní úpravy již nepodléhali?

                  3)

                  Musí být články 49, 56, 45, 34, 35, 101 nebo 102 SFEU, popřípadě ve spojení s čl. 106 odst. 1 SFEU, vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě zavedené článkem 2 § 3 královského nařízení ze dne 5. července 2004, ve znění článku 2 napadeného královského nařízení ze dne 10. července 2016, a sice právní úpravě, podle níž je doba uznání přístavních pracovníků, kteří nejsou přijati na seznam disponibilních pracovníků, a proto jsou v souladu se zákonem ze dne 3. července 1978„o pracovních smlouvách“ přijímáni zaměstnavateli přímo na základě pracovní smlouvy, omezena na dobu trvání pracovního poměru založeného touto smlouvou, takže vždy musí být zahájeno nové uznávací řízení?

                  4)

                  Musí být články 49, 56, 45, 34, 35, 101 nebo 102 SFEU, popřípadě ve spojení s čl. 106 odst. 1 SFEU, vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě zavedené článkem 13/1 královského nařízení ze dne 5. července 2004, ve znění článku 17 královského nařízení ze dne 10. července 2016, a sice přechodnému opatření, podle něhož musí být pracovní smlouva uvedená ve třetí předběžné otázce uzavřena nejprve na dobu neurčitou, od 1. července 2017 minimálně na dva roky, od 1. července 2018 minimálně na jeden rok, od 1. července 2019 minimálně na šest měsíců a od 1. července 2020 na dobu, kterou lze stanovit volně?

                  5)

                  Musí být články 49, 56, 45, 34, 35, 101 nebo 102 SFEU, popřípadě ve spojení s čl. 106 odst. 1 SFEU, vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě uvedené v článku 15/1 královského nařízení ze dne 5. července 2004, ve znění článku 18 královského nařízení ze dne 10. července 2016, a sice (přechodnému) opatření, podle něhož jsou přístavní dělníci, kteří byli uznáni za platnosti staré právní úpravy, automaticky uznáni za přístavní pracovníky ze seznamu disponibilních pracovníků, čímž je omezena možnost zaměstnavatelů zaměstnávat tyto přístavní pracovníky přímo (na základě smlouvy na dobu neurčitou) a zaměstnavatelům je bráněno v tom, aby si udrželi dobré pracovní síly tak, že s nimi uzavřou smlouvu na dobu neurčitou a poskytnou jim jistotu zaměstnání podle pravidel obecného pracovního práva?

                  6)

                  Musí být články 49, 56, 45, 34, 35, 101 nebo 102 SFEU, popřípadě ve spojení s čl. 106 odst. 1 SFEU, vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě zavedené čl. 4 § 2 královského nařízení ze dne 5. července 2004, ve znění čl. 4 bodu 7 královského nařízení ze dne 10. července 2016, a sice právní úpravě, podle níž podmínky a okolnosti, za nichž mohou být přístavní pracovníci zaměstnáni v jiné přístavní oblasti než v oblasti, v níž byli uznáni, stanoví kolektivní smlouva, čímž je omezena mobilita pracovníků mezi přístavními oblastmi, a to aniž sám zákonodárce upřesňuje, jaké podmínky a okolnosti to mohou být?

                  7)

                  Musí být články 49, 56, 45, 34, 35, 101 nebo 102 SFEU, popřípadě ve spojení s čl. 106 odst. 1 SFEU, vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě zavedené čl. 1 § 3 královského nařízení ze dne 5. července 2004, ve znění čl. 1 bodu 2 královského nařízení ze dne 10. července 2016, a sice právní úpravě, podle níž pracovníci (v oblasti logistiky), kteří ve smyslu článku 1 královské vyhlášky ze dne 12. ledna 1973„o zřízení smíšeného výboru pro provozování přístavů, jakož i o stanovení jeho označení a působnosti“ vykonávají práci v místech, kde zboží za účelem přípravy jeho další distribuce nebo odeslání doznává změn, které nepřímo vedou k prokazatelné přidané hodnotě, musí mít bezpečnostní osvědčení, přičemž toto bezpečnostní osvědčení s přihlédnutím ke skutečnosti, že o ně žádá zaměstnavatel, který s daným pracovníkem uzavřel pracovní smlouvu o vykonávání příslušných činností, že k jeho vydání dochází proti předložení pracovní smlouvy a průkazu totožnosti a že podmínky postupu, který je třeba dodržet, jsou stanoveny v kolektivní smlouvě, aniž zákonodárce v tomto bodě zjednává jistotu, platí jako uznání ve smyslu zákona ze dne 8. června 1972„o přístavní práci“?


title: Věc T-479/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. června 2019 — Multifit v. EUIPO (Premiere) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Premiere — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/51

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. června 2019 — Multifit v. EUIPO (Premiere)
      (Věc T-479/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Premiere - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 288/65)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Německo) (zástupci: N. Weber a L. Thiel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Sesma Merino, D. Walicka a A. Söder zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba znějící na zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. května 2018 (věc R 2365/2017-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení Premiere jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Multifit Tiernahrungs GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 341, 24.9.2018.


title: Věc T-569/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2019 — W. Kordes' Söhne Rosenschulen v. EUIPO — (Kordes' Rose Monique) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Kordes’ Rose Monique — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Ochranná známka sestávající z označení rostlinné odrůdy — Základní prvky — Článek 7 odst. 1 písm. m) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. m) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/52

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2019 — W. Kordes' Söhne Rosenschulen v. EUIPO — (Kordes' Rose Monique)
      (Věc T-569/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Kordes’ Rose Monique - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Ochranná známka sestávající z označení rostlinné odrůdy - Základní prvky - Článek 7 odst. 1 písm. m) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. m) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 288/66)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: W. Kordes' Söhne Rosenschulen GmbH & Co KG (Klein Offenseth-Sparrieshoop, Německo) (zástupce: G. Würtenberger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: A. Söder, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2017 (věc R 1929/2017-1) týkajícímu se týkajícímu se přihlášky slovního označení Kordes’ Rose Monique jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 25. dubna 2017 (věc R 1929/2017-1) se zrušuje.

                  2)

                     EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností W. Kordes Söhne Rosenschulen GmbH & Co. KG v řízení před Tribunálem.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.