title: Věc T-94/11: Žaloba podaná dne 22. února 2011 — AU Optronics v. Komise

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/14

         Žaloba podaná dne 22. února 2011 — AU Optronics v. Komise
   (Věc T-94/11)
   2011/C 120/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: AU Optronics Corp. (Hsinchu, Taiwan,) (zástupci: B. Hartnett, Barrister a O. Geiss, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 8761 v konečném znění ze dne 8. prosince 2010 ve věci COMP/39.309 — LCD — Displeje z tekutých krystalů v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               alternativně snížit pokutu uloženou žalobkyni; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně osm důvodů.

               1)

               První žalobní důvod, podle něhož Komise dostatečně právně neprokázala, že má pravomoc použít článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP, jelikož:

                           —

                           neprokázala místní příslušnost;

                           —

                           neprokázala, že údajná dohoda má bezprostřední, podstatný a předvídatelný dopad v EHP.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že se Komise při aplikaci článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP dopustila zjevně nesprávného právního a skutkového posouzení.

               3)

               Třetí žalobní důvod se týká tvrzení, že Komise porušila právo žalobkyně na obhajobu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že se Komise dopustila pochybení při určení doby trvání protiprávního jednání.

               5)

               Pátý žalobní důvod, podle něhož se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení při určení základní částky pokuty, a to především z důvodu, že:

                           —

                           nesprávně vypočítala hodnotu prodejů;

                           —

                           zjevně nesprávně nezohlednila individuální jednání žalobkyně při hodnocení závažnosti protiprávního jednání.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise vhodně neodůvodnila své hodnocení závažnosti protiprávního jednání.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise chybně použila oznámení o shovívavosti z roku 2002 (1), neboť:

                           —

                           zjevně pochybila, když nerozhodla, že spolupráce ze strany žalobkyně byla tak významná, že si zasluhovala snížení v rozpětí 20 – 30 %;

                           —

                           se dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, když ve svém rozhodnutí vycházela z kritéria, jež není upraveno v oznámení o shovívavosti; a

                           —

                           v důsledku toho porušila práva žalobkyně na obhajobu.

               8)

               Osmý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila práva žalobkyně na spravedlivý proces a v důsledku toho porušila článek 47 Listiny základních práv Evropské unie a článek 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv, jelikož:

                           —

                           žalobkyni byla upřena možnost vyslechnout svědky nebo provést jejich křížový výslech;

                           —

                           žalobkyni byla upřena možnost vyjádřit se k výpočtu pokuty, jež jí byla uložena;

                           —

                           pokuta byla uložena po ústním jednání, jež bylo neveřejné a nezúčastnil se jej autor rozhodnutí; a

                           —

                           napadené rozhodnutí bylo přijato správním orgánem a žádný soudní orgán nemá plnou pravomoc k přezkumu všech aspektů tohoto rozhodnutí.

      (1)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2002 C 45, s. 3).


title: Věc C-19/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Markus Geltl v. Daimler AG ( „Směrnice 2003/6/ES a 2003/124/ES — Důvěrné informace — Pojem ‚informace přesné povahy‘ — Dílčí kroky časově rozsáhlého děje — Zmínka o souhrnu okolností, u kterého lze rozumně očekávat, že bude existovat, nebo události, u níž lze rozumně očekávat, že k ní dojde — Výklad slovního spojení ‚lze rozumně očekávat‘ — Uveřejňování informací týkajících se změny vedoucího pracovníka společnosti“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Markus Geltl v. Daimler AG
   (Věc C-19/11) (1)

   (Směrnice 2003/6/ES a 2003/124/ES - Důvěrné informace - Pojem ‚informace přesné povahy‘ - Dílčí kroky časově rozsáhlého děje - Zmínka o souhrnu okolností, u kterého lze rozumně očekávat, že bude existovat, nebo události, u níž lze rozumně očekávat, že k ní dojde - Výklad slovního spojení ‚lze rozumně očekávat‘ - Uveřejňování informací týkajících se změny vedoucího pracovníka společnosti)
   2012/C 258/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Markus Geltl

      Žalovaná: Daimler AG

      Za přítomnosti: Lothara Meiera a dalších

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 1 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (Úř. věst. L 96, s. 16; Zvl. vyd. 06/04, s. 367), jakož i čl. 1 odst. 1 směrnice Komise 2003/124/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se provádí směrnice 2003/6/ES (Úř. věst. L 339, s. 70; Zvl. vyd. 06/06, s. 348) — Výklad pojmu „důvěrná informace“ — Odstoupení předsedy představenstva akciové společnosti z funkce — Případné zohlednění různých konzultací a kroků předcházejících dotčené události pro účely posouzení přesné povahy takovéto informace

      Výrok

               1)

               Článek 1 bod 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) a čl. 1 odst. 1 směrnice Komise 2003/124/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se provádí směrnice 2003/6, pokud jde o definici a uveřejňování důvěrných informací a definici manipulace s trhem, musí být vykládány v tom smyslu, že při časově rozsáhlém ději, při němž se má naplnit určitá okolnost nebo přivodit určitá událost, mohou informacemi přesné povahy ve smyslu těchto ustanovení být nejen tato okolnost nebo tato událost, nýbrž i dílčí kroky tohoto děje, které jsou spojeny s uskutečněním této okolnosti nebo události.

               2)

               Článek 1 odst. 1 směrnice 2003/124 musí být vykládán v tom smyslu, že se pojem „souhrn okolností, […] u kterého lze rozumně očekávat, že bude existovat, nebo událost, […] u níž lze rozumně očekávat, že k ní dojde“, vztahuje na budoucí okolnosti nebo události, u kterých se na základě celkového posouzení již dostupných poznatků jeví, že existuje reálná možnost, že budou existovat nebo k nim dojde. Není však namístě vykládat tento pojem v tom smyslu, že musí být zohledněn rozsah dopadu tohoto souhrnu okolností nebo této události na ceny dotyčných finančních nástrojů.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Věc C-452/05: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/271/EHS — Znečištění a škodliviny — Čištění městských odpadních vod)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/17

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-452/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Znečištění a škodliviny - Čištění městských odpadních vod)
   (2006/C 331/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a F. Simonetti, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: S. Schreiner, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nesprávné provedení čl. 5 odst. 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40, Zvl. vyd. 15/02, s. 26)
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nedokázalo prokázat, že minimální procento snížení veškerého zatížení vstupujícího do všech čistíren městských odpadních vod dosahovalo nejméně 75 % u celkového dusíku, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě čl. 5 odst. 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


title: Věc T-340/11: Žaloba podaná dne 23. června 2011 — Régie Networks a NRJ Global v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/25

         Žaloba podaná dne 23. června 2011 — Régie Networks a NRJ Global v. Komise
   (Věc T-340/11)
   2011/C 282/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Régie Networks (Lyon, Francie) a NRJ Global (Paříž, Francie) (zástupci: B. Geneste a C. Vannini, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               určil, že Evropská unie nese odpovědnost za:

                           —

                           protiprávnost rozhodnutí Evropské komise ze dne 10. listopadu 1997 o státní podpoře N 679/97,

                           —

                           nečinnost Komise po určení této protiprávnosti, jež byla konstatována v dopise zaslaném dne 8. května 2003 francouzským orgánům;

               —

               uložil Evropské komisi, aby v plném rozsahu nahradila škodu, která žalobkyním vznikla v důsledku zaviněných jednání uvedených v žalobě a která zahrnuje:

                           —

                           částku daně odvedené za období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2000,

                           —

                           částku odměn vynaloženou v rámci soudního řízení zahájeného ve snaze domoci se vrácení daně odvedené za období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2002,

                           —

                           částku odměn vynaloženou v rámci tohoto soudního řízení;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze zaviněného jednání, jež spočívá v protiprávnosti rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997. Na základě posouzení režimu podpor na rozhlasové vysílání v roce 1997 jej Komise prohlásila za slučitelný s pravidly Smlouvy, přičemž nezkoumala způsob jeho financování, ačkoli byla podle ustálené judikatury Soudního dvora v dané oblasti povinna tak učinit, neboť toto financování bylo nedílnou součástí předmětného režimu podpor. Rozhodnutí, které Komise takto přijala, je protiprávní a je zaviněným jednáním, jež může zakládat mimosmluvní odpovědnost Evropské unie.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy, jež vyplývá z toho, že Komise v roce 2003 nenapravila škodlivé následky svého rozhodnutí z roku 1997. Komise konstatovala protiprávnost svého rozhodnutí ze dne 10. listopadu 1997 nejpozději dne 8. května 2003, kdy zaslala francouzským orgánům dopis, v němž uvedla, že podmínky financování režimu podpor na rozhlasové vysílání, tak jak byly naposledy schváleny rozhodnutím ze dne 10. listopadu 1997, jsou v rozporu s pravidly Smlouvy. Komise však nepřijala žádné opatření k nápravě konstatované protiprávnosti. Na základě toho mají žalobkyně za to, že nezjednání nápravy škodlivých následků protiprávního rozhodnutí, které Komise vydala v roce 1997, porušuje zásadu řádné správy, což je obecná zásada práva Evropské unie, a může tedy zakládat odpovědnost Unie.


title: Věc C-213/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 7. května 2012 — Fernando Casimiro dos Santos Ferreira a další v. Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 7. května 2012 — Fernando Casimiro dos Santos Ferreira a další v. Companhia de Seguros Allianz Portugal SA
   (Věc C-213/12)
   2012/C 209/07
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Fernando Casimiro dos Santos Ferreira, Maria do Carmo Ferreira dos Santos, Rosa Fernanda Santos Ferreira

      Odpůrkyně: Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

      Předběžné otázky

   Je třeba čl. 1 odst. 1 a článek 3 druhé směrnice (1) ve spojení s článkem 1 třetí směrnice (2) vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní právní úprava vyloučila nárok na náhradu nemajetkové újmy rodinných příslušníků řidiče vyplývající z jeho smrti v případě, že k dopravní nehodě došlo výlučně jeho zaviněním?

      (1)  Druhá Směrnice Rady ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3)

      (2)  Třetí směrnice Rady ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 249)


title: Věc C-454/04: Žaloba podaná dne 28. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/8

         Žaloba podaná dne 28. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-454/04)
   (2004/C 314/15)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. října 2004 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou C. O'Reilly a A.-M. Rouchaud-Joët, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími (1), a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. prosince 2002.

      (1)  Úř. věst. L 212, 7.8.2001, s. 12.


title: Věc T-207/13: Žaloba podaná dne 10. dubna 2013 — 1872 Holdings v. OHIM — Havana Club International (THE SPIRIT OF CUBA)

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/34

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2013 — 1872 Holdings v. OHIM — Havana Club International (THE SPIRIT OF CUBA)
   (Věc T-207/13)
   2013/C 171/64
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: 1872 Holdings vof (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: M. Antoine-Lalance, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Havana Club International, SA (Havana, Kuba)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 31. ledna 2013 ve věci R 684/2012-1;

               —

               uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „THE SPIRIT OF CUBA“ pro zboží a služby tříd 33, 35 a 42 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 2 109 106

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Prohlášení neplatnosti se zakládalo na čl. 52 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení Rady č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zrušení napadené ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc T-269/11: Žaloba podaná dne 23. května 2011 — Xeda International v. Komise

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/31

         Žaloba podaná dne 23. května 2011 — Xeda International v. Komise
   (Věc T-269/11)
   2011/C 211/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Xeda International SA (Saint Andiol, Francie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               Prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou.

               —

               Zrušit napadené rozhodnutí.

               —

               Uložit žalované náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhuje zrušení rozhodnutí Komise 2011/143/EU ze dne 3. března 2011 o nezařazení etoxychinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o změně rozhodnutí Komise 2008/941/ES (Úř. věst. L 59, s. 71).
   V důsledku napadeného rozhodnutí byl údaj o etoxychinu v rozhodnutí 2008/941/ES vymazán a etoxychin nesmí být zapsán jako účinná látka v příloze I směrnice 91/414/EHS. Žalobkyni již proto nebude v Evropské unii povoleno vyrábět a prodávat etoxychin a produkty na bázi etoxychinu a ode dne 3. září 2011 ztratí registraci těchto látek v členských státech.
   Na podporu žaloby žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení. Napadené rozhodnutí podle žalobkyně skutečně zakazuje používání etoxychinu v přípravcích na ochranu rostlin na základě vědeckých obav a tvrzeném nedostatku údajů uvedených v šestém bodě odůvodnění daného rozhodnutí, na které žalobkyně jednotlivě dostatečně odpověděla nebo které nebyly obavou odůvodňující nezařazení.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobkyně na obhajobu a podstatných formálních náležitostí. Podle žalobkyně je napadené rozhodnutí v rozporu s jejím právem na obhajobu a právem na spravedlivý proces, jelikož Komise žalobkyni neposkytla možnost a dostatek času k posouzení obav, které se objevily v pozdější fázi řízení, a řádně nezvážila její připomínky předložené v souvislosti s tvrzeným nedostatkem údajů.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení základních zásad práva EU.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí bylo přijato v rozporu se zásadou právní jistoty a jejím legitimním očekáváním, jež vyplývá z řízení týkajícího se podání nové žádosti podle nařízení Komise (ES) č. 33/2008 ze dne 17. ledna 2008.

                           —

                           Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadené rozhodnutí je nepřiměřené s ohledem na opatření, která má k dispozici Komise, a na nevýhody způsobené ve vztahu ke sledovaným cílům.


title: Věc C-530/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-530/06) (1)

   (2007/C 315/54)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-169/05: Žaloba podaná dne 20. dubna 2005 Jean-Louisem Giraudym proti Komisi Evropských společenství

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/29

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2005 Jean-Louisem Giraudym proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-169/05)
   (2005/C 171/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. dubna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jean-Louisem Giraudym, s bydlištěm v Paříži (Francie), zastoupeným Dominiquem Voillemotem, avocat.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 21. února 2005 v míře, v jaké neuznává pochybení Generálního ředitelství pro tisk a zamítá jeho stížnost;

               —

               konstatoval, že pochybení vedla ke škodě, která je určitá a je jí možno vyhodnotit, a že existuje příčinná souvislost mezi těmito pochybeními a škodou;

               —

               v důsledku toho prohlásil za legitimní finanční náhradu za škodu utrpěnou žalobcem a stanovil náhradu za morální újmu, kterou utrpěl, v částce 500 000 EUR;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V době údajných skutečností byl žalobce vedoucím zastoupení Komise ve Francii. V důsledku tvrzení, které se týkaly údajných nesrovnalostí poškozujících rozpočet Evropské unie a které byly proti němu vzneseny, zahájil OLAF vyšetřování v sídle zastoupení dne 18. listopadu 2002. Následující den byl žalobce přeložen do Bruselu se zákazem jakéhokoliv kontaktu uvnitř Komise, jakož i navenek.
   Žalobce rovněž uplatňuje, že tiskové sdělení Komise vydané dne 21. listopadu a široce rozšířené vyprovokovalo značnou mediální propagaci k jeho újmě. Podle žalobce zpráva OLAF vydaná dne 6. května 2003 dospěla k názoru, že tvrzení proti němu byla nepodložená.
   Touto žalobou má žalobce za cíl obdržet náhradu škody, kterou měl na základě těchto skutečností utrpět. Na podporu své žaloby uplatňuje, že jeho převedení bylo nepřiměřené, neodůvodněné a porušující presumpci neviny. Zároveň uplatňuje, že mluvčí Komise nerespektoval důvěrnost vyšetřování a učinil veřejná prohlášení způsobem poškozujícím jeho pověst. Konečně uplatňuje, že ředitel generálního ředitelství pro tisk proti němu vznesl určitá tvrzení, u nichž nemohl nerozpoznat jejich choulostivost.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2005 ve věci C-295/03 P: Alessandrini Srl a další proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — Banány — Dovoz ze třetích zemí — Nařízení (ES) č. 2362/98 — Dovozní licence na banány pocházející ze států AKT — Opatření na základě čl. 20 písm. d) nařízení (EHS) č. 404/93 — Mimosmluvní odpovědnost Společenství)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 30. června 2005
   ve věci C-295/03 P: Alessandrini Srl a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Banány - Dovoz ze třetích zemí - Nařízení (ES) č. 2362/98 - Dovozní licence na banány pocházející ze států AKT - Opatření na základě čl. 20 písm. d) nařízení (EHS) č. 404/93 - Mimosmluvní odpovědnost Společenství)
   (2005/C 205/04)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-295/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 2. července 2003, Alessandrini Srl, se sídlem v Treviso (Itálie), Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc, se sídlem v Brescia (Itálie), Arpigi SpA, se sídlem v Padově (Itálie), Bestfruit Srl, se sídlem v Miláně (Itálie), Co-Frutta SpA, se sídlem v Padově, Co-Frutta Soc. coop. arl, se sídlem v Padově, Dal Bello Sife Srl, se sídlem v Padově, Frigofrutta Srl, se sídlem v Palermu (Itálie), Garletti Snc, se sídlem v Bergamu (Itálie), London Fruit Ltd, se sídlem v Londýně (Spojené království), (advokáti: W. Viscardini Donà a G. Donà), dalším účastníkem řízení je Komise Evropských společenství, (zmocněnci: C. Cattabriga a L. Visaggio, ve spolupráci s A. Dal Ferrem), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann, R. Schintgen (zpravodaj), G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 30. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 10. dubna 2003, Alessandrini a další v. Komise (T-93/00 a T-46/01), se zrušuje.

               2)

               Žaloby podané ve věcech T-93/00 a T-46/01 k Soudu prvního stupně Evropských společenství se zamítají.

               3)

               Alessandrini Srl, Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc, Arpigi SpA, Bestfruit Srl, Co-Frutta SpA, Co-Frutta Soc. coop. arl, Dal Bello Sife Srl, Frigofrutta Srl, Garletti Snc a London Fruit Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených jak v prvním stupni, tak v rámci opravného prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc T-289/17: Žaloba podaná dne 15. května 2017 – Keolis CIF a další v. Komise

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/50

         Žaloba podaná dne 15. května 2017 – Keolis CIF a další v. Komise
   (Věc T-289/17)
   (2017/C 239/63)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Keolis CIF (Le Mesnil-Amelot, Francie), Keolis Val d’Oise (Bernes-sur-Oise, Francie), Keolis Seine Sénart (Draveil, Francie), Keolis Seine Val de Marne (Athis-Mons, Francie), Keolis Seine Esonne (Ormoy, Francie), Keolis Vélizy (Versailles, Francie), Keolis Yvelines (Versailles) a Keolis Versailles (Versailles) (zástupci: D. Epaud a R. Sermier, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 2. února 2017 týkající se režimů podpory SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) prováděných Francií ve prospěch společností autobusové dopravy v regionu Île-de-France v rozsahu, v němž jeho článek 1 uvádí, že byl tento režim podpory prováděn „protiprávně“, třebaže se jednalo o existující režim podpory;

               —

               podpůrně částečné zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 2. února 2017 týkající se režimů podpory SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) prováděných Francií ve prospěch společností autobusové dopravy v regionu Île-de-France v rozsahu, v němž jeho článek 1 uvádí, že byl tento režim podpory prováděn v období před 25. listopadem 1998 protiprávně;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vznesený primárně, vycházející z toho, že dotčený režim regionální podpory nebyl prováděn protiprávně, jelikož nepodléhal povinnosti předběžného oznámení. Režim regionální podpory je totiž existujícím režimem podpory ve smyslu čl. 108 odst. 1 SFEU a ustanovení čl. 1 písm. b) a kapitoly VI nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9) (dále jen „nařízení č. 2015/1589“). Podle pravidel platných pro existující režimy podpory není jejich provádění protiprávní, jelikož Komise může případně stanovit pouze vhodná opatření za účelem jejich zněny nebo zániku v budoucnu.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vznesený podpůrně, vycházející z toho, že i za předpokladu, že dotčený režim podpory nepředstavuje existující režim podpory, Komise nemůže posuzovat stav, který existoval v době mimo desetiletou lhůtu předcházející 25. listopadu 2008, tedy dni, kdy zaslala francouzským orgánům žádost o poskytnutí informací. Článek 17 nařízení č. 2015/1589 totiž stanoví, že desetiletá promlčecí lhůta se přerušuje jakýmkoli opatřením přijatým Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise. Žalobci se tedy domnívají, že Komise nemohla posuzovat stav, který existoval 25. listopadu 1998.


title: Věc T-500/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Ryanair v. Komise „Státní podpora — Irská daň vztahující se na cestující v letecké dopravě — Snížená sazba do míst určení nacházejících se maximálně 300 km od letiště v Dublinu — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení — Výhoda — Selektivní charakter — Určení příjemců podpory — Článek 14 nařízení (ES) č. 659/1999 — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-500/12) (1)

   („Státní podpora - Irská daň vztahující se na cestující v letecké dopravě - Snížená sazba do míst určení nacházejících se maximálně 300 km od letiště v Dublinu - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení - Výhoda - Selektivní charakter - Určení příjemců podpory - Článek 14 nařízení (ES) č. 659/1999 - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2015/C 096/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: B. Kennelly, barrister, E. Vahida a I.-G. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Aer Lingus Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: K. Bacon, D. Scannell, D. Bailey, barristers, a A. Burnside, solicitor)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Irsko (zástupci: E. Creedon, A. Joyce a J. Quaney, zmocněnci, ve spolupráci s E. Reganem, SC, a B. Dohertym, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2013/199/EU ze dne 25. července 2012 o státní podpoře SA.29064 (11/C, ex 11/NN)] – Rozdílné sazby daně z letecké dopravy, které zavedlo Irsko (Úř. věst. L 119, s. 30).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 4 rozhodnutí Komise 2013/199/EU ze dne 25. července 2012 o státní podpoře SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Rozdílné sazby daně z letecké dopravy, které zavedlo Irsko, se zrušuje v rozsahu, v němž nařizuje, aby příjemci navrátili podporu ve výši, která je v bodě 70 odůvodnění uvedeného rozhodnutí stanovena na 8 eur za cestujícího.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených společností Ryanair Ltd.

               4)

               Společnost Ryanair ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               5)

               Společnost Aer Lingus Ltd a Irsko ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-477/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 2. září 2016 – Openbaar Ministerie v. Ruslanas Kovalkovas

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 2. září 2016 – Openbaar Ministerie v. Ruslanas Kovalkovas
   (Věc C-477/16)
   (2016/C 383/11)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Openbaar Ministerie

      Odpůrce: Ruslanas Kovalkovas

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou pojmy „justiční orgán“, uvedený v čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV (1), a „soudní rozhodnutí“ uvedený v čl. 1 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, autonomními pojmy unijního práva?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, na základě jakých kritérií lze určit, zda orgán vystavujícího členského státu je takovým „justičním orgánem“ a zda evropský zatýkací rozkaz, který vydal, je tedy takovým „soudním rozhodnutím“?

               3)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, spadá ministerstvo spravedlnosti Litevské republiky pod pojem „justiční orgán“, jenž je uveden v čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, a je evropský zatýkací rozkaz vydaný tímto orgánem v důsledku toho „soudním rozhodnutím“ uvedeným v čl. 1 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV?

               4)

               Je-li odpověď na první otázku záporná, je určení takového orgánu, jako je ministerstvo spravedlnosti Litevské republiky, jakožto vystavujícího justičního orgánu v souladu s unijním právem?

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/6, s. 34).


title: Věc C-666/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 30. prosince 2011 — M a další v. Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 30. prosince 2011 — M a další v. Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
   (Věc C-666/11)
   2012/C 73/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: M, N, O, P, Q

      Žalovaný: Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

      Předběžné otázky

               1)

               Může se žadatel o azyl v rámci soudního řízení o prohlášení nepříslušnosti a nařízení jeho vyhoštění do členského státu příslušného podle názoru členského státu, v němž byla podána žádost o azyl (dožadujícího členského státu), dovolávat toho, že přemístění nebylo provedeno v šestiměsíční lhůtě podle čl. 19 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003 (1), a tudíž došlo k přechodu příslušnosti na dožadující členský stát?

               2)

               Je pokus — i předstíraný — o sebevraždu, vzhledem k němuž není přemístění do příslušného státu možné, útěkem ve smyslu čl. 19 odst. 4 druhé věty nařízení Rady (ES) č. 343/2003?

               3)

               Může se žadatel o azyl v rámci soudního řízení o prohlášení nepříslušnosti a nařízení jeho vyhoštění dovolávat přechodu příslušnosti podle čl. 9 odst. 2 druhé věty nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003 (2)?

               4)

               Brání informování příslušného členského státu dožadujícím členským státem, jímž je sice sděleno pozastavení již organizovaného přemístění, nikoli však skutečnost, že přemístění nemůže být provedeno v šestiměsíční lhůtě, přechodu příslušnosti podle čl. 9 odst. 2 druhé věty nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003?

               5)

               Existuje soudně vymahatelný nárok žadatele o azyl na to, aby členský stát přezkoumal převzetí příslušnosti podle čl. 3 odst. 2 první věty nařízení Rady č. 343/2003 a informoval jej o důvodech rozhodnutí?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109)

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 222, s. 3; Zvl. vyd. 19/06, s. 200)


title: Věc T-158/11: Usnesení Tribunálu ze dne 10. března 2014 – Magnesitas de Rubián a další v. Parlament a Rada „Životní prostředí  — Integrovaná prevence a omezování znečištění  — Individuální rozhodnutí obsažené v čl. 13 odst. 7 směrnice 2010/75/EU  — Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci  — Zamítnutí  — Zpětvzetí  — Vyškrtnutí“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. března 2014 – Magnesitas de Rubián a další v. Parlament a Rada
   (Věc T-158/11) (1)

   („Životní prostředí - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Individuální rozhodnutí obsažené v čl. 13 odst. 7 směrnice 2010/75/EU - Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci - Zamítnutí - Zpětvzetí - Vyškrtnutí“)
   2014/C 135/44
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Španělsko), Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Španělsko), a Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Atény, Řecko) (zástupci: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: původně M. Gómez-Leal, I. Anagnostopoulou a L. Visaggio, poté M. Gómez-Leal a M. Visaggio, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a K. Michoel, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalované: Evropská komise (zástupci: původně A. Alcover San Pedro a L. Banciella Rodríguez-Miñón, poté S. Petrova a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení individuálního rozhodnutí obsaženého v čl. 13 odst. 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (Úř. věst. L 334, s. 17) v rozsahu, v němž ukládá členským státům povinnost držet se při stanovení podmínek povolení vydávaných příslušnými orgány zařízením na výrobu oxidu horečnatého, která na základě uvedené směrnice podléhají povolení, závěrů o nejlepších dostupných technikách obsažených v bodě 3.5 referenčního dokumentu Komise o nejlepších dostupných technikách v průmyslových odvětvích výroby cementu, vápna a oxidu hořečnatého (Úř. věst. 2010, C 166, s. 5).

      Výrok

               1)

               Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci se zamítá.

               2)

               Věc T-158/11 je vyškrtnuta z rejstříku Tribunálu.

               3)

               Magnesitas de Rubián, SA, Magnesitas Navarras, SA et Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. června 2004 ve věci C-278/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Berufungssenat I der Region Linz bei der Finanzlandesdirektion für Oberösterreich): Herbert Handlbauer GmbH (Zemědělství — Společná organizace trhů — Hovězí maso — Vývozní náhrady — Vrácení neoprávněně získaných částek — Řízení o nesrovnalosti — Článek 3 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Přímý účinek — Promlčecí doba — Přerušení promlčení)

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 24. června 2004
   ve věci C-278/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Berufungssenat I der Region Linz bei der Finanzlandesdirektion für Oberösterreich): Herbert Handlbauer GmbH (1)

   (Zemědělství - Společná organizace trhů - Hovězí maso - Vývozní náhrady - Vrácení neoprávněně získaných částek - Řízení o nesrovnalosti - Článek 3 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Přímý účinek - Promlčecí doba - Přerušení promlčení)
   (2004/C 201/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-278/02, jejímž předmětem je žádost zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES Berufungssenat I der Region Linz bei der Finanzlandesdirektion für Oberösterreich (Rakousko) směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem, zahájeném společností Herbert Handlbauer GmbH, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C.W.A. Timmermans, předseda senátu, J.P. Puissochet, J.N. Cunha Rodrigues, R. Schintgen (zpravodaj) a N. Colneric, soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 24. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Čl. 3 odst. 1 nařízení Rady ES, Euratom č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství je v případě neexistence odvětvových předpisů práva Společenství stanovících promlčecí lhůtu kratší, která však není kratší než tři roky, nebo v případě neexistence vnitrostátních právních předpisů stanovících promlčecí lhůtu delší, bezprostředně použitelný v členských státech, včetně oblasti vývozních náhrad pro zemědělské výrobky.

               2)

               Čl. 3 odst. 1 třetí pododstavec nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že oznámení celní kontroly dotyčnému podniku je úkonem, který se týká vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti, takové povahy, aby přerušil promlčecí lhůtu stanovenou v odst. 1 prvním pododstavci téhož článku, pouze za podmínky, že operace, které jsou předmětem podezření na nesrovnalost, byly úkonem vymezeny s dostatečnou přesností.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002


title: Věc T-86/16: Žaloba podaná dne 23. února 2016 – Codorníu v. EUIPO – Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/40

         Žaloba podaná dne 23. února 2016 – Codorníu v. EUIPO – Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)
   (Věc T-86/16)
   (2016/C 136/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Codorníu SA (Esplugues de Llobregat, Španělsko) (zástupci: M. Ceballos Rodríguez a J. Güell Serra, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Bodegas Altun, SL (Baños de Ebro, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „ANA DE ALTUN“ – přihláška č. 11 860 913.

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. prosince 2015 ve věci R 199/2015-2.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení, pokud přistoupí do řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5, jakož i článků 75 a 76 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-242/05: Žaloba podaná dne 27. června 2005 AEPI A.E. proti Komisi Evropských společenství

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/35

         Žaloba podaná dne 27. června 2005 AEPI A.E. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-242/05)
   (2005/C 205/63)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. června 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnefmatikis Idioktisias, se sídlem v Marrousi Attikis (Řecko), zastoupenou T. Asprogerakas-Grivasem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadená opatření;

               —

               přijal původní stížnost a jednal o ní;

               —

               vyhověl původní stížnosti v celém rozsahu;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení a zaplacení odměny jejího advokáta.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, která je společností kolektivní správy k hudebnímu duševnímu vlastnictví v Řecku, podala u Evropské komise na základě článku 226 ES stížnost s návrhem, aby Evropská komise určila, že řecký ministr kultury porušil pravidla hospodářské soutěže (článek 81 ES) tím, že vytvořil monopolistické poměry při udělování povolení subjektům kolektivní správy práv k duševnímu vlastnictví a s nimi souvisejících práv.
   Dopisem ze dne 7. prosince 2004 č. j. COMP/C2/PK/pm/D/906(2004) jí Komise sdělila, že má v úmyslu řízení zastavit, a vyzvala ji, aby jí případně sdělila nové informace, které dokládají sporné porušení právních předpisů. Následujícím dopisem ze dne 20. dubna 2005 č. j. Comp/C2/PK/LVP/D/219/2005 jí Komise sdělila, že stížnost s konečnou platností zamítá.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud tato rozhodnutí zrušil. Nejprve uplatňuje, že rozhodnutí ze dne 20. dubna 2005 postrádá odůvodnění, jež by zohlednilo informace, které uvedla v odpovědi na dopis ze dne 7. prosince 2004. Dále žalobkyně uvádí, že ji řecký ministr kultury diskriminoval tím, že udělil povolení všem ostatním subjektům kolektivní správy pro všechny oblasti uvedené v jejich žádostech, zatímco v jejím případě udělil povolení pouze pro práva k duševnímu vlastnictví, a nikoliv také pro práva s těmito právy souvisejícími, jak žádala. Žalobkyně uplatňuje, že se tak stalo úmyslně, za účelem vytvoření monopolistických poměrů. Žalobkyně dále uplatňuje, že byl také porušen zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti, neboť majitelé práv souvisejících s právy k duševnímu vlastnictví, kteří nejsou Řekové, si nemohou v Řecku zvolit společnost, kterou by pověřili správou těchto souvisejících práv. Konečně má žalobkyně za to, že praxe, proti níž směřuje její stížnost, se týká velké části trhu duševního vlastnictví, a nikoliv omezené části, jak je uváděno v napadených opatřeních.


title: Věc C-628/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Braunschweig (Německo) dne 7. prosince 2011 — řízení ve věci pokuty proti společnosti International Jet Management GmbH

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Braunschweig (Německo) dne 7. prosince 2011 — řízení ve věci pokuty proti společnosti International Jet Management GmbH
   (Věc C-628/11)
   2012/C 80/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Braunschweig

      Účastnice původního řízení

   International Jet Management GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Použije se zákaz diskriminace stanovený v článku 18 SFEU (bývalém článku 12 Smlouvy o ES), jestliže členský stát (Spolková republika Německo) požaduje od leteckého dopravce, který má provozní licenci vydanou a platnou v jiném členském státě (Rakouská republika) ve smyslu článků 3 a 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství, povolení pro vstup [letadla] pro nepravidelné lety (obchodní lety, které nepatří k pravidelným linkám), které směřují ze třetích zemí na území členského státu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1 — spočívá porušení článku 18 SFEU (bývalého článku 12 Smlouvy o ES) již v samotném požadavku získat povolení, když povolení pro vstup do leteckého prostoru, jehož získání je možné prosadit prostřednictvím pokuty, je sice požadováno pro lety ze třetích zemí od leteckých dopravců, kteří obdrželi ve zbývajících členských státech licenci k provozování letecké dopravy (provozní licenci), avšak není požadováno od leteckých dopravců s licencí k provozování letecké dopravy ve Spolkové republice Německo?

               3)

               Pokud se článek 18 SFEU (bývalý článek 12 Smlouvy o ES) uplatní (otázka 1), ale samotný požadavek povolení nebude posouzen jako diskriminační (otázka 2), může členský stát, aniž by porušil zákaz diskriminace, podmínit pod hrozbou pokuty udělení povolení pro vstup do leteckého prostoru pro lety dotčené společnosti směřující ze třetích zemí do Spolkové republiky Německo tím, že letecký dopravce členského státu prokáže u orgánu vydávajícího licenci, že letečtí dopravci s licencí k provozování letecké dopravy ve Spolkové republice Německo nejsou schopni tyto lety provozovat (prohlášení o nedostupnosti)?


title: Věc C-480/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) dne 7. listopadu 2008 – Maria Teixeira v. London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) dne 7. listopadu 2008 – Maria Teixeira v. London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-480/08)
   (2009/C 32/23)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal (Civil Division)
   Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Maria Teixeira

      Odpůrci: London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   Předběžné otázky
   V situaci kdy, i) občan Unie vstoupil na území Spojeného království, ii) občan Unie pobýval po určitá období ve Spojeném království jako pracovník, iii) občan Unie přestal mít postavení pracovníka, ale neodjel ze Spojeného království, iv) občan Unie si neponechal postavení zaměstnané osoby a nemá právo pobytu podle článku 7 a nemá právo trvalého pobytu podle článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES (1), v) dítě občana Unie zahájilo docházku do vzdělávacího zařízení v době, kdy občan Unie nebyl pracovníkem, avšak dítě dále získávalo vzdělání ve Spojeném království v obdobích, kdy občan Unie pracoval ve Spojeném království, vi) občan Unie je rodičem, který skutečně pečuje o své dítě, a vii) občan Unie a jeho dítě nejsou soběstační:

               1)

               požívá takový občan Unie práva pobytu ve Spojeném království pouze tehdy, pokud splňuje podmínky stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38 ze dne 29. dubna 2004?

         NEBO

               2)

                           i)

                           požívá takový občan Unie práva pobytu odvozeného z článku 12 nařízení (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 (2), jak jej vykládá Soudní dvůr, aniž by musel splňovat podmínky stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/38 ze dne 29. dubna 2004? a

                           ii)

                           je-li odpověď na druhou otázku bod i) otázku kladná, musí mít přístup k dostatečným prostředkům, aby se nestal zátěží pro systém sociální pomoci hostitelského členského státu během jím navrhované doby pobytu, a musí mít komplexní zdravotní pojištění v hostitelském členském státu?

                           iii)

                           je-li odpověď na druhou otázku bod i) otázku kladná, musí jeho dítě poprvé zahájit docházku do vzdělávacího zařízení v době, kdy občan Unie byl pracovníkem, aby měl tento občan Unie právo pobytu odvozené z článku 12 nařízení (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968, jak jej vykládá Soudní dvůr, nebo postačí, pokud byl občan Unie pracovníkem někdy poté, co dítě zahájilo docházku do vzdělávacího zařízení?

                           iv)

                           zaniká nějaké právo pobytu občana Unie, jako rodiče, který skutečně pečuje o dítě, jež získává vzdělání, okamžikem, kdy dítě dovrší 18 let?

               3)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, je situace odlišná za takových okolností, jaké jsou dotčeny v projednávané věci, kdy dítě zahájilo docházku do vzdělávacího zařízení přede dnem, ke kterému měla být členskými státy provedena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38[/ES] ze dne 29. dubna 2004, ale matka se stala rodičem skutečně pečujícím o dítě a uplatnila právo pobytu z důvodu, že je rodičem, který skutečně pečuje o dítě, až v březnu 2007, tedy po datu, kdy směrnice měla být provedena?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15).


title: Věc T-911/16: Žaloba podaná dne 23. prosince 2016 – Wedl & Hofmann v. EUIPO – Hesse (TESTA ROSSA)

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/44

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2016 – Wedl & Hofmann v. EUIPO – Hesse (TESTA ROSSA)
   (Věc T-911/16)
   (2017/C 053/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Rakousko) (zástupce: T. Raubal, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Kurt Hesse (Norimberk, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „TESTA ROSSA“ – Ochranná známka Evropské unie č. 7 070 519

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. října 2016, ve věci R 68/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil nebo pozměnil v části, v níž toto rozhodnutí zamítlo odvolání žalobkyně a ochrannou známku žalobkyně zrušilo pro třídy 7, 11, 20, části tříd 21 a 25, třídu 28, části třídy 30, třídy 34 a 38 a v níž v této souvislosti potvrdilo rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 17. listopadu 2015 (žalobkyní nenapadena naproti tomu zůstává ta část napadeného rozhodnutí, v níž bylo vyhověno jejímu odvolání);

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení pravidla 40 odst. 5 prováděcího nařízení č. 2868/95 ve spojení s pravidlem 22 odst. 3 a 4 prováděcího nařízení č. 2868/95.


title: Věc C-36/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2015 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve věci T-556/12, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. Royalton Overseas Ltd

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2015 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve věci T-556/12, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. Royalton Overseas Ltd
   (Věc C-36/15 P)
   (2015/C 311/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Royalton Overseas Ltd, S.C. Romarose Invest Srl
   Usnesením Soudního dvora ze dne 29. dubna 2015 byla věc vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc C-409/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. července 2015 ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 18. května 2015 ve věci T-560/14, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV a další v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. července 2015 ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 18. května 2015 ve věci T-560/14, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV a další v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-409/15 P)
   (2015/C 328/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (zástupci: P. de Jong, advokát, P. Vlaemminck, B. Van Vooren, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropský parlament, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelů)

   Navrhovatelé žádají Soudní dvůr, aby

               —

               rozhodl, že se Tribunál ve svém usnesení ve věci T-560/14 dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že navrhovatelé nejsou osobně dotčeni nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 511/2014 ze dne 16. dubna 2014 (1) o opatřeních pro dodržování pravidel, která vyplývají z Nagojského protokolu o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném sdílení přínosů plynoucích z jejich využívání, ze strany uživatelů v Unii;

               —

               zrušil v plném rozsahu usnesení Tribunálu ve věci T-560/14 a prohlásil, že navrhovatelé jsou napadeným nařízením bezprostředně a osobně dotčeni, a z tohoto důvodu prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

               —

               vrátil věc zpět Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku – Navrhovatelé tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když shledal, že nejsou osobně dotčeni napadeným nařízením. Tvrdí, že jsou osobně dotčeni ve smyslu čl. 263 odst. 4 SFEU, jelikož existuje právní rozpor mezi dvěma mezinárodními smlouvami, jichž je Unie smluvní stranou (Mezinárodní úmluva na ochranu nových odrůd rostlin a Nagojský protokol k Úmluvě o biologické rozmanitosti), z nichž první provádí článek 13 Listiny základních práv EU o svobodě vědeckého bádání. Následně byly obě mezinárodní smlouvy v rámci Unie provedeny dvěma nařízeními s přímým účinkem: zatímco dřívější nařízení č. 2100/94 uznává základní právo navrhovatelů na svobodu bádání, pozdější napadené nařízení č. 511/2014 ho vážně oklešťuje. Ani jedno nařízení nevyžaduje legislativní zásah na úrovni členských států, jenž navíc není unijním právem povolen, ani přijetí prováděcích aktů nebo aktů v přenesené pravomoci na úrovni Unie.
   V tomto právním kontextu navrhovatelé tvrdí, že jsou osobně (a bezprostředně) dotčeni ve smyslu čl. 263 odst. 4 SFEU, jelikož jsou splněny následující podmínky: spadají do právní kategorie osob vymezené pomocí „zvláštního právního atributu“ (jako osoby, jimž svědčí pozitivní právo na volný přístup k obchodnímu rostlinnému materiálu, tj. pěstitelská výjimka), která se nenachází v samotném napadeném nařízení, ale v jiném, přímo účinném nařízení, které nevyžaduje žádné další provedení na vnitrostátní úrovni; přičemž napadené nařízení je v rozporu s nadřazeným právním pravidlem, a sice článkem 13 Listiny základních práv EU a mezinárodní úmluvou, jíž je Unie smluvní stranou; přičemž uvedená právní kategorie je uzavřená a absolutní, v důsledku čehož nejsou navrhovatelé dotčení v sociálně-ekonomickém smyslu, ale legálně, jelikož je dotčena pouze jediná, základní pěstitelská výjimka bez „obdobných“ práv.

      Druhý důvod kasačního opravného prostředku – Navrhovatelé tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když nerozhodl o tom, zda byl unijní normotvůrce povinen vzít v úvahu situaci navrhovatelů zejména na základě výslovných ustanovení nadřazených právních pravidel, když napadené nařízení nutí navrhovatele do smluvního vztahu, který porušuje nadřazené právní pravidlo, konkrétně článek 13 Listiny základních práv EU.

      Třetí důvod kasačního opravného prostředku – Navrhovatelé tvrdí, že rozhodnutí o nepřípustnosti žaloby by vedlo k mezeře v systému soudní ochrany Unie, porušující článek 47 Listiny základních práv EU. Na jedné straně pěstitelé rostlin odvozují své právo přímo z nařízení č. 2100/94, které v rámci Unie provádí článek 13 Listiny základních práv EU a mezinárodní závazky Unie z Úmluvy na ochranu nových odrůd rostlin. Na druhé straně napadené nařízení č. 511/2014 ukládá přímo účinnou povinnost due diligence, přičemž samotné napadené nařízení provádí Nagojský protokol, jehož je Unie smluvní stranou. V obou případech není absolutně nutné žádné další provedení ze strany unijních orgánů (ve formě regulačních unijních aktů), nebo ze strany členských států do jejich vnitrostátního práva, nebo dokonce legálně povolené unijním právem. Vzhledem k tomu článek 267 SFEU ani regulační akty ve smyslu čl. 263 odst. 4 SFEU nepředstavují skutečnou možnost pro soudní přezkum. Navrhovatelé tvrdí, že při použití kritéria v bodě 92 rozsudku Inuit (C 583/11 P), kde je vhodná úroveň soudního přezkumu spojena s odpovědností za provedení napadeného aktu, jediný závěr musí být, že v tomto případě je jedinou vhodnou procesní možností pro soudní přezkum přímá žaloba v souladu s článkem 263 SFEU.

      (1)  Úř. věst. L 150, s. 59.


title: Věc T-369/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Sequoia Capital Operations v. OHIM – Sequoia Capital (SEQUOIA CAPITAL) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství SEQUOIA CAPITAL — Starší slovní ochranná známka Společenství SEQUOIA — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nebezpečí záměny“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/50

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Sequoia Capital Operations v. OHIM – Sequoia Capital (SEQUOIA CAPITAL)
   (Věc T-369/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství SEQUOIA CAPITAL - Starší slovní ochranná známka Společenství SEQUOIA - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny“)
   (2015/C 389/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sequoia Capital Operations LLC (Menlo Park, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: F. Delord, A. Rendle, solicitors, a G. Hollingworth, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté S. Hanne, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Sequoia Capital LLP (Londýn, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. března 2014 (věc R 1457/2013-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Sequoia Capital LLP a Sequoia Capital Operations LLC.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Sequoia Capital Operations LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc C-241/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj v. Niculaie Aurel Bob-Dogi „Řízení o předběžné otázce — Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech — Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV — Evropský zatýkací rozkaz — Článek 8 odst. 1 písm. c) — Povinnost zahrnout do evropského zatýkacího rozkazu údaje týkající se existence ‚zatýkacího rozkazu‘ — Neexistence předchozího vnitrostátního zatýkacího rozkazu, který je odlišný od evropského zatýkacího rozkazu — Důsledek“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj v. Niculaie Aurel Bob-Dogi
   (Věc C-241/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz - Článek 8 odst. 1 písm. c) - Povinnost zahrnout do evropského zatýkacího rozkazu údaje týkající se existence ‚zatýkacího rozkazu‘ - Neexistence předchozího vnitrostátního zatýkacího rozkazu, který je odlišný od evropského zatýkacího rozkazu - Důsledek“)
   (2016/C 287/15)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj

      Odpůrce: Niculaie Aurel Bob-Dogi

      Výrok

               1)

               Článek 8 odst. 1 písm. c) rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že se výrazem „zatýkací rozkaz“ obsaženým v tomto ustanovení rozumí vnitrostátní zatýkací rozkaz, který je odlišný od evropského zatýkacího rozkazu.

               2)

               Článek 8 odst. 1 písm. c) rámcového rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud evropský zatýkací rozkaz, který se zakládá na existenci „zatýkacího rozkazu“ ve smyslu tohoto ustanovení, neobsahuje údaj o vnitrostátním zatýkacím rozkazu, nesmí mu vykonávající justiční orgán vyhovět, pokud na základě informací poskytnutých podle čl. 15 odst. 2 rámcového rozhodnutí 2002/584, ve znění změn, jakož i všech dalších informací, které má k dispozici, dospěje k závěru, že evropský zatýkací rozkaz není platný, jelikož byl vydán, aniž byl skutečně vydán vnitrostátní zatýkací rozkaz, který je odlišný od evropského zatýkacího rozkazu.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015


title: Věc C-341/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Supreme Court, Irsko ze dne 27. července 2004 ve věci Eurofood IFSC Ltd a ve věci Companies Acts 1963 do 2003, Enrico Bondi proti Bank of America N.A., Pearse Farrell (the Official Liquidator), Director of Corporate Enforcement a Certificate/Note holders.

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Supreme Court, Irsko ze dne 27. července 2004 ve věci Eurofood IFSC Ltd a ve věci Companies Acts 1963 do 2003, Enrico Bondi proti Bank of America N.A., Pearse Farrell (the Official Liquidator), Director of Corporate Enforcement a Certificate/Note holders.
   (Věc C-341/04)
   (2004/C 251/13)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Supreme Court, Irsko ze dne 27. července 2004 ve věci Eurofood IFSC Ltd a ve věci Companies Acts 1963 do 2003, Enrico Bondi proti Bank of America N.A., Pearse Farrell (the Official Liquidator), Director of Corporate Enforcement a Certificate/Note holders, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 9. srpna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Supreme Court, Irsko žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               V případě, že je příslušnému soudu v Irsku předložen návrh na provedení likvidace společnosti v úpadku a tento soud vydá usnesení, kterým odloží rozhodnutí o vydání usnesení o likvidaci, jmenuje dočasného likvidátora s oprávněním převzít majetek společnosti, spravovat její záležitosti, zřídit jí bankovní účet a ustanovit právního zástupce, to vše s právním účinkem zbavení ředitelů společnosti práva jednat jejím jménem, je možno toto usnesení spolu s předložením návrhu považovat za rozsudek, kterým se zahajuje úpadkové řízení pro účely článku 16, vykládaného ve spojení s články 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000? (1)

               2)

               Pokud je odpověď na první otázku záporná, je možno považovat předložení návrhu na nucenou likvidaci společnosti soudem High Courtu v Irsku za zahájení úpadkového řízení pro účely uvedeného nařízení na základě toho, že irská právní úprava (čl. 220 odst. 2 Companies Act, 1963) považuje likvidaci za zahájenou dnem předložení návrhu?

               3)

               Má článek 3 uvedeného nařízení ve spojení s článkem 16 ten účinek, že soud v členském státě odlišném od státu, kde je umístěno sídlo společnosti a odlišném od státu, kde společnost pravidelně vykonává správu svých záležitostí způsobem zjistitelným třetími osobami, ve kterém však bylo úpadkové řízení zahájeno jako první, je příslušný zahájit hlavní úpadkové řízení?

               4)

               Pokud

                           a)

                           jsou sídla mateřské společnosti a její dceřiné společnosti v různých členských státech,

                           b)

                           dceřiná společnost vykonává správu svých záležitostí způsobem zjistitelným třetími osobami a za úplného a řádného respektování vlastní „corporate identity“ (identity společnosti) v členském státě, kde je umístěno sídlo a

                           c)

                           mateřská společnost má na základě svého podílu a možnosti jmenovat ředitele takové postavení, že může kontrolovat a skutečně kontroluje politiku dceřiné společnosti,

                     jsou z hlediska určení „místa, kde jsou soustředěny hlavní zájmy“ hlavními faktory ty, které jsou označeny výše pod písm. b) či ty, které jsou označeny výše pod písm. c)?

               5)

               Pokud je zjevně v rozporu s veřejnou politikou členského státu povolit, aby mělo soudní nebo správní rozhodnutí právní důsledky ve vztahu k osobám, jejichž právo na spravedlivý proces a spravedlivé slyšení nebylo učiněním takového rozhodnutí respektováno, je členský stát zavázán z důvodu článku 17 uvedeného nařízení uznat rozhodnutí soudů jiného členského státu zahajující úpadkové řízení týkající se společnosti, pokud je soud prvého členského státu přesvědčen, že rozhodnutí v otázce bylo učiněno bez ohledu na tyto zásady a, především, kde žalobce ve druhém členském státě odmítl, navzdory žádostem a v rozporu s usnesením soudu druhého členského státu, poskytnout dočasnému likvidátorovi společnosti, řádně jmenovanému v souladu s právem prvního členského státu, veškeré opisy podstatných dokumentů, které jsou základem žaloby?

      (1)  ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 1).


title: Věc T-267/07: Žaloba podaná dne 9. července 2007 – Itálie v. Komise

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/12

         Žaloba podaná dne 9. července 2007 – Itálie v. Komise
   (Věc T-267/07)
   (2007/C 223/18)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Aiello a S. Fiorentino, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K (2007) 1901 konečné ze dne 27. dubna 2007 o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2006 v tom, že Italské republice ukládá ve smyslu čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005, 50 % finanční důsledky toho, že nedošlo ke zpětnému získání částek v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti ve vztahu k této žalobě.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Italská vláda zpochybnila před Soudem prvního stupně Evropských společenství rozhodnutí Komise K (2007) 1901 konečné ze dne 27. dubna 2007, oznámené k tomuto datu, o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2006 v tom, že Italské republice ukládá ve smyslu čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005, 50 % finanční důsledky toho, že nedošlo ke zpětnému získání částek v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti.
   Na podporu tohoto zpochybnění Italská vláda vytýkala, že do rozhodnutí byly zahrnuty případy, o kterých Komise měla s péčí a v rozumné lhůtě dříve výslovně rozhodnout, že je plně uhradí EZOZF. Toto platí též s přihlédnutím ke skutečnosti, že ve vztahu k několika takovým položkám se Komise vyjádřila příznivě.
   Italská vláda tudíž předložila následující žalobní důvody:

               (a)

               porušení nebo nesprávné použití čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 595/91 a článku 8 nařízení (ES) č. 1663/95. Porušení článku 253 ES z důvodu nedostatku odůvodnění;

               (b)

               porušení nebo nesprávné použití čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70 čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/99. Porušení článku 253 ES z důvodu nedostatku odůvodnění;

               (c)

               porušení nebo nesprávné použití čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 595/91, článku 8 nařízení (ES) č. 1663/95, čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70 a čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/99 (ve vztahu k částkám nižším než 500 000 EUR). Porušení článku 253 ES z důvodu nedostatku odůvodnění (ve vztahu k částkám nižším než 500 000 EUR).


title: Věc C-464/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 27. srpna 2013 — Evropská škola Mnichov v. Silvana Oberto

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 27. srpna 2013 — Evropská škola Mnichov v. Silvana Oberto
   (Věc C-464/13)
   2013/C 336/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Evropská škola Mnichov

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Silvana Oberto

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 27 odst. 2 první větu Úmluvy o statutu evropských škol ze dne 21. června 1994 (SEŠ) v tom smyslu, že učitelé na částečný úvazek zaměstnaní evropskou školou, kteří nejsou vysláni členskými státy, náležejí k osobám uvedeným v Úmluvě a nejsou — jako administrativní a pomocní zaměstnanci — vyjmuti z použití této právní úpravy?

               2)

               V případě kladné odpovědi Soudního dvora na otázku 1:
               Je třeba vykládat čl. 27 odst. 2 první větu SEŠ v tom smyslu, že tato právní úprava zahrnuje rovněž právnost každého aktu založeného na této úmluvě nebo na předpisech přijatých v jejím rámci, který přijal ředitel školy při výkonu pravomocí jemu svěřených touto úmluvou a který nepříznivě působí na učitele na částečný úvazek?

               3)

               V případě kladné odpovědi Soudního dvora na otázku 2:
               Je třeba vykládat čl. 27 odst. 2 první větu SEŠ v tom smyslu, že i uzavření smluvního ujednání mezi ředitelem evropské školy a učitelem na částečný úvazek o pracovním poměru na částečný úvazek tohoto učitele představuje rozhodnutí působící na učitele na částečný úvazek nepříznivě?

               4)

               V případě záporné odpovědi Soudního dvora na otázku 2 nebo 3:
               Je třeba vykládat čl. 27 odst. 2 první větu SEŠ v tom smyslu, že v článku uvedená Rada pro stížnosti je výlučně příslušná rozhodovat v prvním a posledním stupni poté, co se vyčerpají všechny správní postupy, o sporech o pracovní smlouvě na částečný úvazek, kterou uzavírá ředitel školy s učitelem na částečný úvazek, pokud tato dohoda spočívá rozhodným způsobem na požadavku Nejvyšší rady uvedeném v bodu 1.3 Pracovního řádu učitelů na částečný úvazek zaměstnaných po 31. srpnu 1994 (PŘUEŠ), který stanoví pracovní smlouvy na dobu jednoho roku?


title: Věc C-40/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Överklagandenämnden för högskolan ze dne 1. února 2005 ve věci Kaj Lyyski proti Umeå universitet

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Överklagandenämnden för högskolan ze dne 1. února 2005 ve věci Kaj Lyyski proti Umeå universitet
   (Věc C-40/05)
   (2005/C 93/15)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Överklagandenämnden för högskolan Švédsko ze dne 1. února 2005 ve věci Kaj Lyyski proti Umeå universitet, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 3. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Överklagandenämnden för högskolan žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Brání právo Společenství, konkrétně článek 12 ES tomu, aby při hodnocení kvalifikace uchazeče pro přijetí do školení vyučujících zaměřeného na odstranění nedostatku kvalifikovaných učitelů ve Švédsku v krátké době, bylo požadováno zaměstnání ve švédské škole? Může byt takový požadavek považován za odůvodněný a přiměřený?

               2)

               Má pro odpověď na první otázku význam skutečnost, že uchazeč o přijetí do školení učitelů zaměstnaný ve školském zařízení v jiném členském státu nežli Švédsku je švédským státním příslušníkem nebo státním příslušníkem jiného členského státu?

               3)

               Má pro odpověď na první otázku význam, že se jedná o školení učitelů, jehož trvání je časově omezené spíše než o trvalý školící program ?


title: Věc T-283/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2005 – Recalde Langarica v. Komise („Úředníci — Příspěvek za práci v zahraničí — Čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu — Práva obhajoby — Článek 26 služebního řádu — Zjevně nesprávné posouzení — Pojem obvyklé bydliště — Práce konaná pro některý jiný stát“)

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/10

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2005 – Recalde Langarica v. Komise
   (Věc T-283/03) (1)

   („Úředníci - Příspěvek za práci v zahraničí - Čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Práva obhajoby - Článek 26 služebního řádu - Zjevně nesprávné posouzení - Pojem obvyklé bydliště - Práce konaná pro některý jiný stát“)
   (2005/C 257/18)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lucía Recalde Langarica (Brusel, Belgie) (zástupci: R. García-Gallardo Gil-Fournier a D. Domínguez Pérez, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s J. Rivasem Andrésem a J. Gutiérrezem Gisbertem, advokáty)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se žalobkyni odebírá příspěvek za práci v zahraničí
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 239, 4.10.2003


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. června 2004 ve spojených věcech C-250/02 až C-253/02 a C-256/02 (žádost o předběžnou otázku Tribunale amministrativo regionale del Lazio): Telecom Italia Mobile SpA a další proti Ministero dell'Economia e delle Finanze (Čl. 104 odst. 3 jednacího řádu — Otázky totožné s otázkami, o kterých Soudní dvůr již rozhodl)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/17

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 8. června 2004
   ve spojených věcech C-250/02 až C-253/02 a C-256/02 (žádost o předběžnou otázku Tribunale amministrativo regionale del Lazio): Telecom Italia Mobile SpA a další proti Ministero dell'Economia e delle Finanze (1)

   (Čl. 104 odst. 3 jednacího řádu - Otázky totožné s otázkami, o kterých Soudní dvůr již rozhodl)
   (2004/C 228/32)
   Jednací jazyk: italština
   Ve spojených věcech C-250/02 až C-253/02 a C-256/02, jejichž předmětem jsou žádosti Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Itálie) zaslané Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Telecom Italia Mobile SpA (C-250/02), Blu SpA (C-251/02), Telecom Italia SpA (C-252/02), Vodafone Omnitel SpA, dříve Omnitel Pronto Italia SpA (C-253/02), WIND Telecomunicazioni SpA (C-256/02) a Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni, za přítomnosti: Albacom SpA (C-251/02), Telemar SpA (C-252/02), rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci obecných povolení a individuálních licencí v sektoru telekomunikačních služeb (Úř. věst. L 117, s. 15), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení C. Gulmann, předseda senátu, S. von Bahr (zpravodaj) a R. Silva de Lapuerta, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajemník: R. Grass, vydal dne 8. června 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
   Ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci obecných povolení a individuálních licencí v sektoru telekomunikačních služeb, a zejména článek 11, zakazují členským státům ukládat podnikům držícím individuální licence v sektoru telekomunikačních služeb peněžní poplatky kvůli pouhé skutečnosti, že je drží, jako tomu bylo v případě věcí v hlavním řízení, které se liší od poplatků povolených uvedenou směrnicí a které se k nim přidávají.

      (1)  Úř. věst. C 219, 14. 9. 2002.


title: Věc T-670/15: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Osho Lotus Commune v. OHIM – Osho International Foundation (OSHO)

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/72

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Osho Lotus Commune v. OHIM – Osho International Foundation (OSHO)
   (Věc T-670/15)
   (2016/C 027/91)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Osho Lotus Commune e.V. (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: M. Viefhues, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Osho International Foundation (Curich, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „OSHO“ – Přihláška č. 1 224 831

      Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. září 2015 ve věci R 1997/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil OHIM a případně další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a f) nařízení č. 207/2009


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C-321/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Finanzamt Rendsburg proti Detlevovi Harbsovi (Šestá směrnice o dani z přidané hodnoty — Článek 25 — Společný režim daňového paušálu pro zemědělce — Pacht části zemědělského hospodářství)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C-321/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Finanzamt Rendsburg proti Detlevovi Harbsovi (1)

   (Šestá směrnice o dani z přidané hodnoty - Článek 25 - Společný režim daňového paušálu pro zemědělce - Pacht části zemědělského hospodářství)
   (2004/C 228/11)
   Jednací jazyk:němčina
   Ve věci C-321/02, jejímž předmětem je žádost Bundesfinanzhof (Německo), zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Finanzamt Rendsburg a Detlevem Harbsem rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu článku 25 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas a S. von Bahr (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: P. Léger, tajemník: R. Grass, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 25 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládán v tom smyslu, že zemědělec, který dal do pachtu nebo do dlouhodobého pronájmu část podstatných prvků svého zemědělského hospodářství, a který pokračuje se zbytkem tohoto hospodářství ve své zemědělské činnosti, na základě které podléhá společnému režimu daňového paušálu stanovenému v tomto článku, nemůže do režimu daňového paušálu nechat zahrnout produkt z takovéhoto pachtu nebo pronájmu. Příslušný obrat musí podléhat běžnému režimu nebo popřípadě zjednodušenému režimu daně z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc T-229/07: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 13. února 2009 – Vitro Corporativo v. OHIM – Vallon ( Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/24

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 13. února 2009 – Vitro Corporativo v. OHIM – Vallon
   (Věc T-229/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2009/C 82/42)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vitro Corporativo, SA de CE (Nuevo Leon, Mexiko) (zástupce: J. Botella Reina, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. López Fernández de Corres, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Vallon GmbH (Horb, Německo)
   Předmět věci
   Žaloba podaná na základě rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. listopadu 2006 (věc R 1363/2005-1) týkajícího se námitkového řízení mezi Vitro Corporativo CV a Vallon GmbH.
   Výrok

               1.

               O žalobě již není namístě vydat rozhodnutí.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Věc C-139/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 13. února 2014 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Normy pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy — Nařízení (ES) č. 2252/2004 — Biometrický pas — Zavedení otisků prstů — Neprovedení — Nevydávání ve lhůtě“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/18

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 13. února 2014 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-139/13) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Normy pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy - Nařízení (ES) č. 2252/2004 - Biometrický pas - Zavedení otisků prstů - Neprovedení - Nevydávání ve lhůtě)
   2014/C 93/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Maidani a G. Wils, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: J.-C. Halleux a L. Van den Broeck, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 6 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1) — Biometrické pasy obsahující otisky prstů — Nevydávání takových pasů ve lhůtě stanovené výše uvedeným nařízením

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě neprovedlo technické specifikace týkající se vydávání biometrických pasů s otisky prstů, nesplnilo povinnost v souladu s ustanovením článku 6 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc C-96/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2011 August Storck KG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 17. prosince 2010 ve věci T-13/09, August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2011 August Storck KG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 17. prosince 2010 ve věci T-13/09, August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-96/11 P)
   2011/C 152/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: August Storck KG (zástupci: T. Reher, P. Goldenbaum, I. Rohr, T. Melchert, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek napadený kasačním opravným prostředkem;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním podaným v prvním stupni a s konečnou platností rozhodnout ve věci, nebo podpůrně vrátit věc Tribunálu;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Podaný kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu, kterým byla zamítnuta žaloba, jíž se účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek domáhala zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 12. listopadu 2008, kterým byla zamítnuta její přihláška k zápisu trojrozměrné ochranné známky ve formě čokoládové myši.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uplatňuje následující tři důvody kasačního opravného prostředku:
   I.   Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství

               1)

               Tribunál z několika hledisek nesprávně posoudil pojem „rozlišovací způsobilost“, v důsledku toho nesprávně použil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (dále jen „nařízení“) a neprávem upřel přihlašované ochranné známce původní rozlišovací způsobilost.

               2)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že posoudil přihlašovanou ochrannou známku ve světle judikatury k trojrozměrných ochranným známkám bez grafických či slovních prvků, přestože přihlašovaná ochranná známka obsahuje grafický prvek ve formě povrchového vyobrazení. Dotčená ochranná známka měla být správně posouzena podle zásad platných pro obrazové ochranné známky.

               3)

               Tribunál nesprávně vyhodnotil okolnost, že forma výrobku může plnit i jiné účely — například estetický — než jen účel spočívající v označení výrobku, aniž by to bránilo původní rozlišovací způsobilosti trojrozměrné ochranné známky.

               4)

               Tribunál vyložil slova „obvykle ne-“ ve smyslu „nezvykle“, a tím vyloučil možnost, že je spotřebitel v odvětví cukrovinek již zvyklý na podobné trojrozměrné ochranné známky, jako je v tomto případě přihlašovaná ochranná známka, a že na ni může nahlížet jako na ochrannou známku s rozlišovací způsobilostí. Tribunál přitom správně nepochopil význam forem výrobků pro označování výrobků na trhu cukrovinek, který je v této věci relevantním trhem, a proto v rámci dokazování rozlišovací způsobilosti trojrozměrných ochranných známek v odvětví cukrovinek neuplatnil správná kritéria v rozsahu, v němž takové trojrozměrné ochranné známky představují vyobrazení zvířat nebo jiných živých tvorů, popřípadě kombinaci prvků různých živých tvorů.

               5)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když dal do protikladu jednak „dekorativní tvar“, a jednak „analyzující pohled“, a přitom opominul skutečnost, že ochranné známky je třeba posoudit z hlediska jejich celkového dojmu.

               6)

               Spojení těchto případů nesprávného právního posouzení ve výsledku vedlo k tomu, že Tribunál upřel přihlašované ochranné známce rozlišovací způsobilost, přestože při správném použití čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení by musela být shledána existence rozlišovací způsobilosti.

         II.   Neposkytnutí práva být vyslechnuta v řízení

               7)

               Tribunál tím, že ve svém rozhodnutí nevzal v potaz rozsáhlé části vyjádření účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, porušil její právo na to být vyslechnuta v řízení.

         III.   Porušení čl. 73 první věty nařízení

               8)

               Tribunál opřel svůj rozsudek o předpoklad, že není prokázána výrazná vlastní jedinečnost figurky, která je předmětem ochranné známky, přestože podle zásady vyhledávací bylo věcí OHIM, aby vyvrátil existenci jedinečnosti figurky předložením srovnatelných, na trhu známých výrobků. Tribunál se zjevně nechtěl zabývat argumentem účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, čímž porušil svou povinnost odůvodnění.

               9)

               V rozsahu, v němž Tribunál ve svém rozhodnutí sice vzal v potaz některé části vyjádření účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, ale ve svém rozhodnutí se k nim nevyjádřil, nebo je v široké míře nezmínil, nedostál své povinnosti odůvodnit své rozhodnutí tak, aby bylo přezkoumatelné.