title: Věc C-407/16: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „Aqua Pro“ SIA v. Valsts ieņēmumu dienests „Řízení o předběžné otázce — Celní unie — Celní kodex Společenství — Článek 220 odst. 1 a odst. 2 písm. b) — Dodatečné vybrání dovozního nebo vývozního cla — Pojem ‚zaúčtování dovozního cla‘ — Rozhodnutí příslušného celního orgánu — Lhůta k podání žádosti o vrácení nebo prominutí cla — Povinnost předat věc Evropské komisi — Důkazní materiál v případě opravného prostředku proti rozhodnutí příslušného orgánu členského státu dovozu“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/11

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „Aqua Pro“ SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-407/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Celní kodex Společenství - Článek 220 odst. 1 a odst. 2 písm. b) - Dodatečné vybrání dovozního nebo vývozního cla - Pojem ‚zaúčtování dovozního cla‘ - Rozhodnutí příslušného celního orgánu - Lhůta k podání žádosti o vrácení nebo prominutí cla - Povinnost předat věc Evropské komisi - Důkazní materiál v případě opravného prostředku proti rozhodnutí příslušného orgánu členského státu dovozu“)
   (2017/C 437/14)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„Aqua Pro“ SIA

      Žalovaná: Valsts ieņēmumu dienests

      Výrok

               1)

               Článek 217 odst. 1 a čl. 220 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, musí být vykládány v tom smyslu, že v případě dodatečného výběru cla je částka dlužného cla určená orgány považována za zaúčtovanou, jakmile celní orgány tuto částku zapíší do účetních dokladů nebo na jiný rovnocenný nosič údajů, bez ohledu na to, že rozhodnutí orgánů o zaúčtování cla nebo určení povinnosti k platbě cla je napadeno ve správním nebo soudním řízení.

               2)

               Článek 220 odst. 2 písm. b), jakož i články 236, 239 a 243 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, musí být vykládány v tom smyslu, že v rámci správního nebo soudního řízení o opravném prostředku ve smyslu článku 243 tohoto nařízení, ve znění nařízení č. 2700/2000, který byl podán proti rozhodnutí příslušné finanční správy o dodatečném zaúčtování částky dovozního cla a o uložení povinnosti k platbě cla dovozci, může se posledně zmíněný dovolávat legitimního očekávání podle čl. 220 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení, ve znění nařízení č. 2700/2000, s cílem bránit se proti tomuto zaúčtování bez ohledu na to, zda dovozce podal žádost o prominutí nebo vrácení tohoto cla postupem stanoveným v článcích 236 a 239 uvedeného nařízení, ve znění nařízení č. 2700/2000.

               3)

               Článek 869 písm. b) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1335/2003 ze dne 25. července 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že při neexistenci rozhodnutí nebo postupu Evropské komise ve smyslu čl. 871 odst. 2 tohoto nařízení, ve znění nařízení č. 1335/2003, nemohou celní orgány v takové situaci, o jakou jde ve věci v původním řízení, samy rozhodnout, že dodatečně nezaúčtují nevybrané clo, neboť se domnívají, že jsou splněny podmínky k uplatnění legitimního očekávání podle čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, a že tyto orgány mají povinnost předat spis Komisi buď tehdy, když se domnívají, že se Komise dopustila chyby ve smyslu uvedeného ustanovení nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, nebo pokud okolnosti věci v původním řízení souvisejí s výsledky šetření Evropské unie ve smyslu čl. 871 odst. 1 druhé odrážky nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 1335/2003, nebo pokud částka cla, o kterou jde ve věci v původním řízení, činí nejméně 500 000 eur.

               4)

               Článek 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, musí být vykládán v tom smyslu, že informace obsažené ve zprávě Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) ohledně jednání celních orgánů státu vývozu a vývozce patří k důkazům, jež mají být zohledněny při prokazování, zda jsou splněny podmínky, za nichž se dovozce může podle uvedeného ustanovení dovolávat legitimního očekávání. Pokud se však ukáže, že takováto zpráva není s ohledem na informace v ní obsažené dostačující k tomu, aby právně dostačujícím způsobem prokázala, že tyto podmínky byly skutečně ve všech ohledech splněny, což musí posoudit vnitrostátní soud, může být od celních orgánů požadováno, aby za tímto účelem poskytly doplňující důkazy, zejména provedením kontrol po propuštění zboží.

               5)

               Článek 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, musí být vykládán v tom smyslu, že je na předkládajícím soudu, aby na základě všech konkrétních poznatků ve sporu v původním řízení, zejména důkazů předložených za tímto účelem účastníky původního řízení, posoudil, zda jsou splněny podmínky, za nichž se dovozce může podle tohoto ustanovení dovolávat legitimního očekávání. Pro účely tohoto posouzení nemají informace získané při kontrole po propuštění zboží přednost před informacemi obsaženými ve zprávě Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF).

               6)

               Článek 875 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 1335/2003, musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát je za podmínek určených Evropskou komisí podle tohoto článku vázán zjištěními učiněnými Komisí v rozhodnutí, jež bylo přijato podle článku 873 tohoto nařízení, ve znění nařízení č. 1335/2003, ve vztahu k jinému členskému státu v případech srovnatelné faktické a právní povahy, což musí jeho orgány a jeho soudy posoudit s přihlédnutím zejména k informacím o jednání vývozce nebo celních orgánů státu vývozu, jak vyplývají ze zprávy Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), z níž uvedené rozhodnutí vychází.

               7)

               Článek 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, a článek 875 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 1335/2003, musí být vykládány v tom smyslu, že celní orgány mohou provádět veškeré kontroly po propuštění zboží, které považují za nezbytné, a použít informace získané při těchto kontrolách jak pro ověření, zda jsou splněny podmínky, za nichž se dovozce může podle čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, dovolávat legitimního očekávání, tak pro určení, zda je případ, kterým se zabývají, „srovnatelné“ faktické a právní povahy ve smyslu článku 875 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 1335/2003, ve vztahu k případu, který je předmětem rozhodnutí o nezaúčtování cla, jež Evropská komise přijala podle článku 873 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 1335/2003.

               8)

               Článek 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že dovozce dovezl zboží na základě distribuční dohody, nemá vliv na jeho možnost dovolávat se legitimního očekávání, a to za stejných podmínek jako dovozce, který zboží dovezl a nakoupil přímo od vývozce, tedy za předpokladu, že jsou splněny tři kumulativní podmínky. Nejprve je třeba, aby clo nebylo vybráno následkem chyby ze strany samotných příslušných orgánů, dále aby tato chyba byla takové povahy, že ji osoba povinná zaplatit clo jednající v dobré víře nemohla rozumným způsobem zjistit, a konečně aby tato osoba dodržela všechna ustanovení platných předpisů týkající se jejího celního prohlášení. Za tímto účelem přísluší takovémuto dovozci, aby se předem zabezpečil před riziky opatření k dodatečnému výběru cla zejména tím, že se pokusí získat od strany uvedené distribuční dohody, při jejím uzavření nebo až po něm, veškeré důkazy potvrzující správnost vydání osvědčení o původu zboží „na tiskopise A“ pro toto zboží. Legitimní očekávání ve smyslu uvedeného ustanovení není tedy dáno zejména tehdy, pokud dovozce měl zjevné důvody k pochybnostem o správnosti osvědčení o původu zboží na „tiskopise A“, a přesto se nepokusil informovat u uvedené smluvní strany o okolnostech, za kterých bylo toto osvědčení vydáno, aby ověřil, zda jsou tyto pochybnosti opodstatněné.

      (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016.


title: Věc T-627/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2017 – Frame v. EUIPO – Bianca Moden (BIANCALUNA) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BIANCALUNA — Starší obrazová národní ochranná známka bianca — Hospodárnost řízení — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Totožnost výrobků — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2017 – Frame v. EUIPO – Bianca Moden (BIANCALUNA)
   (Věc T-627/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BIANCALUNA - Starší obrazová národní ochranná známka bianca - Hospodárnost řízení - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Totožnost výrobků - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2017/C 437/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Frame Srl (San Giuseppe Vesuviano, Itálie) (zástupci: E. Montelione, M. Borghese a R. Giordano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Bonne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Bianca-Moden GmbH & Co. KG (Ochtrup, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. srpna 2015 (věc R 2952/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Bianca-Moden a Frame

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Frame Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 68, 22.2.2016.


title: Věc T-776/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2017 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell.) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie iCell. — Starší slovní ochranná známka Evropské unie Isocell, starší mezinárodní slovní ochranná známka Isocell a starší mezinárodní a národní slovní ochranná známka ISOCELL — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2017 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell.)
   (Věc T-776/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie iCell. - Starší slovní ochranná známka Evropské unie Isocell, starší mezinárodní slovní ochranná známka Isocell a starší mezinárodní a národní slovní ochranná známka ISOCELL - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2017/C 437/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Rakousko) (zástupce: C. Thiele, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: iCell AB (Älvdalen, Švédsko) (zástupce: J. Kroher, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. září 2016 (věc R 2496/2015-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Isocell a iCell.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Isocell GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


title: Věc T-713/17: Žaloba podaná dne 14. října 2017 – Motex v. Komise

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/40

         Žaloba podaná dne 14. října 2017 – Motex v. Komise
   (Věc T-713/17)
   (2017/C 437/48)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: MOTEX Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Ostřihom-Zahradní město, Maďarsko) (zástupce: L. Szabó, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že rozhodnutím Komise SA. 29432 – CP 290/2009 – Maďarsko – „Podpora pro zaměstnávání zdravotně postižených pracovníků, která v důsledku diskriminační povahy právní úpravy může být protiprávní“, ze dne 20. července 2011, a rozhodnutím Komise SA.45498 (FC/2016) – „Stížnost OPS Újpest-lift Kft. podaná v souvislosti se státními podporami poskytnutými v letech 2006 až 2012 podnikům zaměstnávajícím zdravotně postižené pracovníky“, ze dne 25. ledna 2017 (dále jen „napadená rozhodnutí“) není státní podpora prohlášena za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 1 SFEU;

               —

               podpůrně, určil, že napadená rozhodnutí nepředstavují v řízení o žalobě na náhradu škody, kterou žalobkyně podala proti Emberi Erőforrások Minisztériuma (Ministerstvo lidských zdrojů, Maďarsko) a kterou pod spisovými značkami 18. G. 40.399/2017) projednává Fővárosi Törvényszék (Městský soud v Budapešti, Maďarsko), akty právně závazné pro žalobkyni, a že žalobkyně proto není bezprostředně a osobně dotčeným účastníkem řízení, neboť ve svých návrhových žádáních znějících na náhradu škody vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, a nikoli z porušení čl. 107 odst. 3 SFEU;

               —

               v případě, že by napadená rozhodnutí měla být kvalifikována jako právní akty, které jsou pro žalobkyni v řízení o žalobě na náhradu škody, vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, závazné, prohlásil neplatnost napadených rozhodnutí, neboť státní podpora poskytnutá maďarskými orgány je v rozporu s čl. 107 odst. 1 SFEU.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně právní základ pro každé z návrhových žádání.

               1.

               Právní odůvodnění prvního návrhového žádání

                           —

                           Napadenými rozhodnutími není státní podpora prohlášena za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 1 SFEU; v důsledku toho tato rozhodnutí nepředstavují v kontextu řízení o žalobě na náhradu škody, kterou žalobkyně podala proti Emberi Erőforrások Minisztériuma (Ministerstvo lidských zdrojů, Maďarsko) k Fővárosi Törvényszék (Městský soud v Budapešti, Maďarsko), právně závazné akty.

               2.

               Právní odůvodnění druhého návrhového žádání

                           —

                           Komise v napadených rozhodnutích neprohlásila slučitelnost státní podpory na základě čl. 107 odst. 1 SFEU, jehož se dovolává žalobkyně, nýbrž na základě čl. 107 odst. 3 SFEU. Tato rozhodnutí jsou tudíž ve vztahu k právnímu odůvodnění návrhového žádání vzneseného v řízení o žalobě na náhradu škody vedeném u Fővárosi Törvényszék (Městský soud v Budapešti, Maďarsko) irelevantní a nepředstavují pro žalobkyni právně závazné akty.

               3.

               Právní odůvodnění třetího návrhového žádání

                           —

                           Podle žalobkyně jsou napadená rozhodnutí neplatná, neboť maďarské orgány poskytly protiprávní státní podporu, která je v rozporu s čl. 107 odst. 1 SFEU a o které měla Komise být podle ustanovení čl. 108 odst. 3 SFEU informována. K doložení protiprávnosti podpory odkazuje žalobkyně na sdělení Komise o pojmu státní podpora podle čl. 107 odst. 1 [SFEU] (1) a na nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články [107 SFEU] a [108 SFEU] prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách) (2).

      (1)  Úř. věst. 2016, C 262, s. 1.

      (2)  Úř. věst. 2008, L 214, s. 3.


title: Spojené věci C-454/16 P až C-456/16 P a C-458/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2017 – Global Steel Wire, SA (C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-456/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-458/16 P) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh předepjaté oceli — Porušení článku 101 SFEU — Pokuty — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Bod 35 — Schopnost zaplatit pokutu — Nová žádost o snížení pokuty z důvodu neschopnosti zaplatit pokutu — Zamítající dopis — Žaloba proti tomuto dopisu — Přípustnost“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/13

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2017 – Global Steel Wire, SA (C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-456/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-458/16 P) v. Evropská komise
   (Spojené věci C-454/16 P až C-456/16 P a C-458/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh předepjaté oceli - Porušení článku 101 SFEU - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Bod 35 - Schopnost zaplatit pokutu - Nová žádost o snížení pokuty z důvodu neschopnosti zaplatit pokutu - Zamítající dopis - Žaloba proti tomuto dopisu - Přípustnost“)
   (2017/C 437/15)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Global Steel Wire, SA (C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-456/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-458/16 P) (zástupci: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco a V. Romero Algarra, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Společnostem Global Steel Wire SA, Moreda-Riviere Trefilerías SA, Trefilerías Quijano SA a Trenzas y Cables de Acero PSC SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 392, 24.10.2016.


title: Věc C-687/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. října 2017 – Evropská komise v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Závěry Rady Evropské unie o Světové radiokomunikační konferenci Mezinárodní telekomunikační unie v roce 2015 — Článek 218 odst. 9 SFEU — Odchylka od stanovené právní formy — Neuvedení právního základu“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. října 2017 – Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-687/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Závěry Rady Evropské unie o Světové radiokomunikační konferenci Mezinárodní telekomunikační unie v roce 2015 - Článek 218 odst. 9 SFEU - Odchylka od stanovené právní formy - Neuvedení právního základu“)
   (2017/C 437/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Nicolae a F. Erlbacher, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: I. Šulce, J.-P. Hix a O. Segnana, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil a M. Hedvábná, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a K. Stranz, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: F. Fize, G. de Bergues, B. Fodda a D. Colas, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Brodie, M. Holt a D. Robertson, zmocněnci, ve spolupráci s J. Holmesem, barrister)

      Výrok

               1)

               Závěry Rady Evropské unie o Světové radiokomunikační konferenci 2015 (WRC-15) Mezinárodní telekomunikační unie (ITU), přijaté dne 26. října 2015 na jejím 3 419. zasedání v Lucemburku, se zrušují.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Česká republika, Spolková republika Německo, Francouzská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 68, 22.2.2016.


title: Věc T-714/17: Žaloba podaná dne 10. října 2017 – Aeris Invest v. SRB

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/42

         Žaloba podaná dne 10. října 2017 – Aeris Invest v. SRB
   (Věc T-714/17)
   (2017/C 437/49)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aeris Invest Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: M. Roca Junyent, J. Calvo Costa, R. Vallina Hoset a A. Sellés Marco, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil mimosmluvní odpovědnost Jednotného výboru pro řešení krizí a uložil tomuto Výboru povinnost nahradit škodu způsobenou žalobkyni v důsledku veškerých jeho jednání a opomenutí, která ji připravila o dluhopisy a cenné papíry BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A., jichž byla majitelkou;

               —

               uložil Výboru povinnost zaplatit žalobkyni z titulu náhrady způsobené škody (dále jen „nárokovatelná částka“):

                           —

                           primárně refundaci realizované investice do akcií Banco Popular [Español] ve výši 113 022 558,44 eura;

                           —

                           podpůrně k výše uvedenému částku 93,74 milionu eur; nebo alternativně

                           —

                           zcela podpůrně, částku 54,29 milionu eur;

               —

               rozhodl, že nárokovatelná částka se navyšuje o vyrovnávací úroky plynoucí od 7. června 2017 do vyhlášení rozsudku, jímž bude rozhodnuto v tomto řízení;

               —

               rozhodl, že nárokovatelná částka se navyšuje o příslušné úroky z prodlení plynoucí ode dne vyhlášení tohoto rozsudku do úplného zaplacení nárokovatelné částky a v sazbě, kterou ECB stanoví pro své operace refinancování, zvýšené o dva procentní body;

               —

               uložil Výboru náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věci T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB.


title: Věc T-777/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2017 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie iCell. Insulation Technology Made in Sweden — Starší slovní ochranná známka Evropské unie Isocell, starší mezinárodní slovní ochranná známka Isocell a starší mezinárodní a národní slovní ochranné známky ISOCELL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2017 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden)
   (Věc T-777/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie iCell. Insulation Technology Made in Sweden - Starší slovní ochranná známka Evropské unie Isocell, starší mezinárodní slovní ochranná známka Isocell a starší mezinárodní a národní slovní ochranné známky ISOCELL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2017/C 437/37)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Rakousko) (zástupce: C. Thiele, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: iCell AB (Älvdalen, Švédsko) (zástupce: J. Kroher, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2016 (věc R 181/2016-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Isocell et iCell.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Isocell GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


title: Spojené věci C-457/16 P a C-459/16 P až C-461/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2017 – Global Steel Wire, SA (C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-460/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-461/16 P) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh předepjaté oceli — Porušení článku 101 SFEU — Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřské společnosti — Pojem ‚podnik‘ — Nepřímé důkazy existence hospodářské jednotky — Domněnka skutečného výkonu rozhodujícího vlivu — Nástupnictví podniků — Výše pokuty — Platební schopnost — Podmínky — Respekt práv na obhajobu“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/13

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2017 – Global Steel Wire, SA (C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-460/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-461/16 P) v. Evropská komise
   (Spojené věci C-457/16 P a C-459/16 P až C-461/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh předepjaté oceli - Porušení článku 101 SFEU - Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřské společnosti - Pojem ‚podnik‘ - Nepřímé důkazy existence hospodářské jednotky - Domněnka skutečného výkonu rozhodujícího vlivu - Nástupnictví podniků - Výše pokuty - Platební schopnost - Podmínky - Respekt práv na obhajobu“)
   (2017/C 437/16)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Global Steel Wire, SA (C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-460/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-461/16 P) (zástupci: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco a V. Romero Algarra, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a C. Urraca Caviedes, zmocněnci, ve spolupráci s L. Ortiz Blancem a A. Lamadridem de Pablo, advokáty)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Společnostem Global Steel Wire SA, Trenzas y Cables de Acero PSC SL, Trefilerías Quijano SA a Moreda-Riviere Trefilerías SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 392, 24.10.2016.


title: Věc C-39/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgie) – Argenta Spaarbank NV v. Belgische Staat „Řízení o předběžné otázce — Korporační daně — Směrnice 90/435/EHS — Článek 1 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 — Mateřské společnosti a dceřiné společnosti z různých členských států — Společný daňový režim — Odpočitatelnost zdanitelného zisku mateřské společnosti — Vnitrostátní ustanovení, jejichž předmětem je zrušení dvojího zdanění zisků rozdělovaných dceřinými společnostmi — Nezohlednění souvislosti mezi úroky ze zápůjčky a financováním podílu, z něhož plynou dividendy“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgie) – Argenta Spaarbank NV v. Belgische Staat
   (Věc C-39/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Korporační daně - Směrnice 90/435/EHS - Článek 1 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 - Mateřské společnosti a dceřiné společnosti z různých členských států - Společný daňový režim - Odpočitatelnost zdanitelného zisku mateřské společnosti - Vnitrostátní ustanovení, jejichž předmětem je zrušení dvojího zdanění zisků rozdělovaných dceřinými společnostmi - Nezohlednění souvislosti mezi úroky ze zápůjčky a financováním podílu, z něhož plynou dividendy“)
   (2017/C 437/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Argenta Spaarbank NV

      Žalovaný: Belgische Staat

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států musí být vykládán tak, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je článek 198 bod 10 zákona o daních z příjmů z roku 1992, zkoordinovaného královskou vyhláškou ze dne 10. dubna 1992 a potvrzeného zákonem ze dne 12. června 1992, na jehož základě úroky zaplacené mateřskou společností ze zápůjčky nejsou odpočitatelné od zdanitelného zisku této mateřské společnosti až do výše částky, která se rovná výši dividend, na které se již vztahuje daňový odpočet a které plynou z podílů držených uvedenou mateřskou společností na kapitálu dceřiných společností po dobu kratší než jeden rok, i když tyto úroky nesouvisí s financováním těchto podílů.

               2)

               Článek 1 odst. 2 směrnice 90/435 musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje členským státům použít takové vnitrostátní ustanovení, jako je článek 198 bod 10 zákona o daních z příjmů z roku 1992, zkoordinovaného královskou vyhláškou ze dne 10. dubna 1992 a potvrzeného zákonem ze dne 12. června 1992, v rozsahu, v němž překračuje meze toho, co je nezbytné k zamezení daňových úniků a zneužívání daňových předpisů.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc T-97/17: Usnesení Tribunálu ze dne 25. října 2017 – Franmax v. EUIPO – R. Seelig & Hille (her-bea)

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. října 2017 – Franmax v. EUIPO – R. Seelig & Hille (her-bea)
   (Věc T-97/17) (1)

   (2017/C 437/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc T-80/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2017 – Steiniger v. EUIPO – ista Deutschland (IST) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie IST — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie ISTA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Relevantní veřejnost — Podobnost výrobků nebo služeb — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2017 – Steiniger v. EUIPO – ista Deutschland (IST)
   (Věc T-80/17) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie IST - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie ISTA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Relevantní veřejnost - Podobnost výrobků nebo služeb - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2017/C 437/38)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ingo Steiniger (Nümbrecht, Německo) (zástupce: K. Schulze Horn, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: V. Mensing a A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: ista Deutschland GmbH (Essen, Německo) (zástupce: F. Lindenberg, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016 (věc R 2242/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností ista Deutschland a I. Steinigerem

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Ingo Steinigerovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.17.


title: Věc C-90/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. října 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Spojené království] – The English Bridge Union Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Osvobození poskytnutí služeb, které úzce souvisejí s provozováním sportu, od daně — Pojem ‚sport‘ — Činnost vyznačující se tělesným aspektem — Hra sportovní bridž“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. října 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Spojené království] – The English Bridge Union Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-90/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození poskytnutí služeb, které úzce souvisejí s provozováním sportu, od daně - Pojem ‚sport‘ - Činnost vyznačující se tělesným aspektem - Hra sportovní bridž“)
   (2017/C 437/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: The English Bridge Union Limited

      Odpůrkyně: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Výrok

   Článek 132 odst. 1 písm. m) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že taková činnost, jako je sportovní bridž, která se vyznačuje tělesným aspektem, který se jeví jako zanedbatelný, nespadá pod pojem „sport“ ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 25.4.2016.


title: Věc C-534/16: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovensko) – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky v. BB construct s. r. o. „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Registrace osob povinných k dani k DPH — Vnitrostátní právní předpisy ukládající složení jistoty — Boj proti podvodům — Listina základních práv Evropské unie — Svoboda podnikání — Zásada zákazu diskriminace — Zásada ne bis in idem — Zásada zákazu zpětné účinnosti“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/14

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovensko) – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky v. BB construct s. r. o.
   (Věc C-534/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Registrace osob povinných k dani k DPH - Vnitrostátní právní předpisy ukládající složení jistoty - Boj proti podvodům - Listina základních práv Evropské unie - Svoboda podnikání - Zásada zákazu diskriminace - Zásada ne bis in idem - Zásada zákazu zpětné účinnosti“)
   (2017/C 437/17)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Odpůrkyně: BB construct s. r. o.

      Výrok

               1)

               Článek 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a článek 16 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby při registraci k dani z přidané hodnoty osoby povinné k dani, jejíž jednatel byl předtím jednatelem nebo společníkem jiné právnické osoby, která nesplnila povinnosti v daňové oblasti, uložila daňová správa této osobě povinné k dani povinnost složit jistotu, jejíž výše může dosáhnout 500 000 eur, pokud jistota vyžadovaná od uvedené osoby povinné k dani nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení cílů uvedených v tomto článku 273, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Zásada rovného zacházení musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby daňová správa vyžadovala od nové osoby povinné k dani při její registraci k dani z přidané hodnoty složení takové jistoty z důvodu jejího propojení s jinou právnickou osobou, jež má nebo měla nedoplatky na dani.

      (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc C-106/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – řízení zahájené na návrh POLBUD – WYKONAWSTWO sp. z o.o., v likvidaci „Řízení o předběžné otázce — Svoboda usazování — Přeshraniční přeměna společnosti — Přemístění statutárního sídla bez přemístění skutečného sídla — Odmítnutí výmazu z obchodního rejstříku — Vnitrostátní právní úprava podmiňující výmaz z obchodního rejstříku zrušením společnosti po provedení likvidace — Oblast působnosti svobody usazování — Omezení svobody usazování — Ochrana zájmů věřitelů, menšinových společníků a zaměstnanců — Boj proti zneužívajícím praktikám“

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – řízení zahájené na návrh POLBUD – WYKONAWSTWO sp. z o.o., v likvidaci
   (Věc C-106/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Přeshraniční přeměna společnosti - Přemístění statutárního sídla bez přemístění skutečného sídla - Odmítnutí výmazu z obchodního rejstříku - Vnitrostátní právní úprava podmiňující výmaz z obchodního rejstříku zrušením společnosti po provedení likvidace - Oblast působnosti svobody usazování - Omezení svobody usazování - Ochrana zájmů věřitelů, menšinových společníků a zaměstnanců - Boj proti zneužívajícím praktikám“)
   (2017/C 437/10)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastnice původního řízení

   POLBUD – WYKONAWSTWO sp. z o.o., v likvidaci

      Výrok

               1)

               Články 49 a 54 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že se svoboda usazování vztahuje na přemístění statutárního sídla společnosti založené podle práva jednoho členského státu na území jiného členského státu, za účelem její přeměny, jež byla provedena v souladu s podmínkami uloženými právními předpisy tohoto jiného členského státu, na společnost podle práva posledně zmíněného členského státu, aniž došlo k přemístění skutečného sídla uvedené společnosti.

               2)

               Články 49 a 54 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, která přemístění statutárního sídla společnosti založené podle práva jednoho členského státu na území jiného členského státu, za účelem její přeměny, jež byla provedena v souladu s podmínkami uloženými právními předpisy tohoto jiného členského státu, na společnost podle práva posledně zmíněného členského státu, podmiňuje likvidací prvně zmíněné společnosti.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc C-505/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2017 Groupe Léa Nature proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 8. června 2017 ve věci T-341/13, Groupe Léa Nature v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2017 Groupe Léa Nature proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 8. června 2017 ve věci T-341/13, Groupe Léa Nature v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-505/17 P)
   (2017/C 437/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Groupe Léa Nature (zástupce: E. Baud, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Debonair Trading Internacional Lda

      Návrhová žádání účastnice řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 8. června 2017;

               —

               vrátil věc Tribunálu a

               —

               uložil společnosti Debonair náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody.
   První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Evropské unie, jež spočívá na porušení ustálené judikatury týkající se posuzování nebezpečí záměny ochranných známek.
   Na podporu tohoto důvodu navrhovatelka uvádí, že Tribunál:

               —

               neuplatnil příslušná kritéria vyžadovaná pro určení relevantní veřejnosti;

               —

               neposoudil správně podobnost obou označení;

               —

               neuplatnil řádně příslušné požadavky, s jejichž pomocí lze posoudit nabytí rozlišovací schopnosti užíváním a

               —

               neprovedl platně globální posouzení nebezpečí záměny.

         Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Evropské unie, jež spočívá v porušení ustálené judikatury týkající se užívání poškozujícího pověst starší ochranné známky.
   Na podporu tohoto důvodu navrhovatelka uvádí, že Tribunál:

               —

               neuplatnil všechna kritéria požadovaná k doložení pověsti starší ochranné známky;

               —

               neposoudil správně podobnost označení;

               —

               neprovedl platnou analýzu existence vztahu, jaký může relevantní veřejnost spatřovat mezi ochrannými známkami, a

               —

               neposoudil řádně poškozující účinek, jaký může mít užívání ochranné známky na pověst starší ochranné známky.


title: Věc T-623/17: Žaloba podaná dne 11. září 2017 – Previsión Sanitaria Nacional, PSN, Mutua de Seguros y Reaseguros a Prima Fija v. SRB

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/32

         Žaloba podaná dne 11. září 2017 – Previsión Sanitaria Nacional, PSN, Mutua de Seguros y Reaseguros a Prima Fija v. SRB
   (Věc T-623/17)
   (2017/C 437/39)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Previsión Sanitaria Nacional, PSN, Mutua de Seguros y Reaseguros a Prima Fija (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. Ariño Sánchez, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadený akt;

               —

               v každém případě rozhodl, že smlouva o poskytnutí služeb týkající se konečného ocenění a ocenění podle čl. 20 odst. 16 až 19 nařízení č. 806/2014 musí být zadána v otevřeném výběrovém řízení, jehož se nesmí účastnit znalec, který provedl prozatímní ocenění banky, a osobám poškozeným původním aktem přiznal právo být v řízení o následném ocenění vyslechnuty, právo na přístup k celému správnímu řízení, a právo na případnou vyšší následnou protihodnotu, kterou bude muset uspokojit úspěšný uchazeč banky [Banco de Santander] nebo podpůrně SRB;

               —

               nezávisle na návrhovém žádání sub II a akcesoricky k návrhovému žádání sub I uložil Výboru povinnost vyplatit PSN částku 276 201,42 eura, zvýšenou o úroky v zákonné sazbě, plynoucí ode dne této žaloby.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc C-548/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 21. září 2017 – Finanzamt Goslar v. baumgarten sports & more GmbH

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 21. září 2017 – Finanzamt Goslar v. baumgarten sports & more GmbH
   (Věc C-548/17)
   (2017/C 437/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku „Revision“: Finanzamt Goslar

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku „Revision“: baumgarten sports & more GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 63 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) s ohledem na úkol osoby povinné k dani jednat jako výběrčí daně jménem státu vykládat restriktivně v tom smyslu, že sjednaná odměna, jež má být vybrána z důvodu poskytnutí plnění,

                           a)

                           je splatná nebo

                           b)

                           je přinejmenším bezpodmínečně dlužná?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: je osoba povinná k dani povinna odvést zálohu dlužné daně za časové období dvou let, pokud může získat (částečnou) úhradu za plnění, jež poskytla, až po dvou letech od okamžiku uskutečnění zdanitelného plnění?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku: jsou členské státy s ohledem na pravomoc, kterou mají podle čl. 90 odst. 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, oprávněny mít za to, že úprava stanovená v čl. 90 odst. 1 této směrnice musí být provedena již ve zdaňovacím období, v němž vznikla daňová povinnost, pokud osoba povinná k dani může získat úhradu za poskytnuté plnění až po uplynutí dvou let od okamžiku uskutečnění zdanitelného plnění, neboť tato částka ještě není splatná?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-657/17: Žaloba podaná dne 27. září 2017 – Anabi Blanga v. EUIPO – Polo/Lauren (HPC POLO)

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/33

         Žaloba podaná dne 27. září 2017 – Anabi Blanga v. EUIPO – Polo/Lauren (HPC POLO)
   (Věc T-657/17)
   (2017/C 437/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anabi Blanga (Mexiko, Mexiko) (zástupce: M. Sanmartín Sanmartín, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Polo/Lauren Company LP (New York, New York, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „HPC POLO“ – Přihláška č. 13 531 462

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. června 2017, ve věci R 2368/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-552/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 21. září 2017 – Alpenchalets Resorts GmbH v. Finanzamt München Abteilung Körperschaften

text:
               18.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 437/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 21. září 2017 – Alpenchalets Resorts GmbH v. Finanzamt München Abteilung Körperschaften
   (Věc C-552/17)
   (2017/C 437/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Alpenchalets Resorts GmbH

      Žalovaný: Finanzamt München Abteilung Körperschaften

      Předběžné otázky

               1.

               Podléhá plnění, jehož podstata spočívá v přenechání rekreačního objektu a u něhož je třeba další součásti plnění považovat podle rozsudku Soudního dvora Evropské unie Van Ginkel ze dne 12. listopadu 1992 C-163/91 (EU:C:1992:435) pouze za vedlejší plnění k plnění hlavnímu, zvláštnímu režimu pro cestovní kanceláře podle článku 306 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1)?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Může toto plnění kromě zvláštního režimu pro cestovní kanceláře podle článku 306 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty podléhat také snížení sazby daně přiznané pro poskytování ubytování v prázdninových táborech [rekreačních objektech], ve smyslu čl. 98 odst. 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení s bodem 12 přílohy III?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-194/13: Usnesení Tribunálu ze dne 18. října 2017 – United Parcel Service v. Komise „Článek 165 jednacího řádu — Chybějící rozhodnutí — Vstup vedlejšího účastníka do řízení na podporu účastníka řízení, který byl ve sporu neúspěšný — Náklady řízení spojené s vedlejším účastenstvím — Změna návrhových žádání v průběhu řízení“

text:
               8.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 5/41

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. října 2017 – United Parcel Service v. Komise
   (Věc T-194/13) (1)

   („Článek 165 jednacího řádu - Chybějící rozhodnutí - Vstup vedlejšího účastníka do řízení na podporu účastníka řízení, který byl ve sporu neúspěšný - Náklady řízení spojené s vedlejším účastenstvím - Změna návrhových žádání v průběhu řízení“)
   (2018/C 005/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: United Parcel Service, Inc. (Atlanta, Georgia, Spojené státy) (zástupci: původně A. Ryan, B. Graham, solicitors, W. Knibbeler a P. Stamou, advokáti, poté A. Ryan, W. Knibbeler, P. Stamou, A. Pliego Selie, F. Hoseinian a P. van den Berg, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně T. Christoforou, N. Khan, A. Biolan, N. von Lingen a H. Leupold, poté T. Christoforou, N. Khan, A. Biolan a H. Leupold, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: FedEx Corp. (Memphis, Tennessee, Spojené státy) (zástupci: původně F. Carlin, barrister, G. Bushell, solicitor, a Q. Azau, advokát, poté F. Carlin, G. Bushell a N. Niejahr, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh podaný podle článku 165 jednacího řádu Tribunálu

      Výrok

               1)

               Bod 223 rozsudku ze dne 7. března 2017, United Parcel Service v. Komise, T-194/13, EU:T:2017:144, se mění takto: „Podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Mimoto, podle čl. 134 odst. 2 jednacího řádu, je-li neúspěšných účastníků řízení více, rozhodne Tribunál o rozdělení nákladů řízení. Vzhledem k tomu, že Komise a vedlejší účastnice neměly ve věci úspěch, je důvodné, zaprvé, rozhodnout, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní, s výjimkou nákladů souvisejících s vedlejším účastenstvím. Zadruhé je důvodné rozhodnout, že vedlejší účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní v souvislosti se svým vedlejším účastenstvím“.

               2)

               Bod 2 výroku rozsudku ze dne 7. března 2017, United Parcel Service v. Komise, T-194/13, EU:T:2017:144, se mění takto: „Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností United Parcel Service, Inc., s výjimkou nákladů souvisejících s vedlejším účastenstvím“.

               3)

               Bod 3 výroku rozsudku ze dne 7. března 2017, United Parcel Service v. Komise, T 194/13, EU:T:2017:144, se mění takto: „FedEx Corp. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností United Parcel Service, Inc. v souvislosti se svým vedlejším účastenstvím“.

               4)

               United Parcel Service, Inc., Komise a FedEx ponesou vlastní náklady tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-600/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. prosince 2017 – Spolková republika Německo v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Vnější činnost Evropské unie — Článek 216 odst. 1 SFEU — Článek 218 odst. 9 SFEU — Stanovení postoje, který má být jménem Unie zaujat v orgánu zřízeném mezinárodní dohodou — Revizní komise Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) — Změna Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) a přípojků k ní — Sdílená pravomoc Unie a jejích členských států — Vnější pravomoc Unie v oblasti, v níž Unie dosud nepřijala společná pravidla — Platnost rozhodnutí 2014/699/EU — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada loajální spolupráce“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. prosince 2017 – Spolková republika Německo v. Rada Evropské unie
   (Věc C-600/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Vnější činnost Evropské unie - Článek 216 odst. 1 SFEU - Článek 218 odst. 9 SFEU - Stanovení postoje, který má být jménem Unie zaujat v orgánu zřízeném mezinárodní dohodou - Revizní komise Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) - Změna Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) a přípojků k ní - Sdílená pravomoc Unie a jejích členských států - Vnější pravomoc Unie v oblasti, v níž Unie dosud nepřijala společná pravidla - Platnost rozhodnutí 2014/699/EU - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada loajální spolupráce“)
   (2018/C 052/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Francouzská republika (zástupci: původně D. Colas, G. de Bergues a M. Hours, zmocněnci, poté D. Colas a M.-L. Kitamura, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Brodie, M. Holt a D. Robertson, zmocněnci, ve spolupráci s J. Holmesem, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan, Z. Kupčová a J.-P. Hix, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher, W. Mölls et J. Hottiaux, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2. 3. 2015.


title: Věc C-598/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera – Španělsko) – Banco Santander, SA v. Cristobalina Sánchez López „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Spotřebitelské smlouvy — Zneužívající ujednání — Pravomoci vnitrostátního soudu — Efektivita ochrany přiznané spotřebitelům — Smlouva o hypotečním úvěru — Řízení o mimosoudním výkonu hypotečního zástavního práva — Zkrácené soudní řízení o uznání věcných práv vydražitele“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera – Španělsko) – Banco Santander, SA v. Cristobalina Sánchez López
   (Věc C-598/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Spotřebitelské smlouvy - Zneužívající ujednání - Pravomoci vnitrostátního soudu - Efektivita ochrany přiznané spotřebitelům - Smlouva o hypotečním úvěru - Řízení o mimosoudním výkonu hypotečního zástavního práva - Zkrácené soudní řízení o uznání věcných práv vydražitele“)
   (2018/C 052/03)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Banco Santander, SA

      Žalovaná: Cristobalina Sánchez López

      Výrok

   Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách se nepoužijí na takové řízení, jako je řízení dotčené ve věci v původním řízení, zahájené vydražitelem nemovitosti na základě mimosoudního výkonu hypotečního zástavního práva k této nemovitosti, s jehož zřízením ve prospěch věřitelského podniku spotřebitel souhlasil, jehož cílem je ochrana věcných práv zákonně nabytých uvedeným vydražitelem, jelikož uvedené řízení je jednak nezávislé na právním vztahu mezi poskytovatelem, který je věřitelem, a spotřebitelem a jednak došlo k výkonu hypotečního zástavního práva, nemovitost byla prodána a došlo k převodu k ní se vztahujících věcných práv, aniž by spotřebitel využil v tomto ohledu právem stanovených možností.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-61/16 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. prosince 2017 – European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) v. Giant (China) Co. Ltd, Rada Evropské unie, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Dumping — Nařízení (EU) č. 502/2013 — Dovoz jízdních kol pocházejících z Číny — Nařízení (ES) č. 1225/2009 — Článek 18 odst. 1 — Spolupráce — Pojem ‚nezbytné informace‘ — Článek 9 odst. 5 — Žádost o individuální zacházení — Riziko obcházení“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. prosince 2017 – European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) v. Giant (China) Co. Ltd, Rada Evropské unie, Evropská komise
   (Věc C-61/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Dumping - Nařízení (EU) č. 502/2013 - Dovoz jízdních kol pocházejících z Číny - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 18 odst. 1 - Spolupráce - Pojem ‚nezbytné informace‘ - Článek 9 odst. 5 - Žádost o individuální zacházení - Riziko obcházení“)
   (2018/C 052/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (zástupci: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Giant (China) Co. Ltd (zástupce: P. De Baere, avocat), Rada Evropské unie (zástupci: H. Marcos Fraile, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. O’Connorem, solicitor a S. Gubelem, avocat), Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, M. França a A. Demeneix, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení společnosti Giant (China) Co. Ltd.

               3)

               Rada Evropské unie a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Věc C-189/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Boguslawa Zaniewicz-Dybeck v. Pensionsmyndigheten „Řízení o předběžné otázce — Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 46 odst. 2 — Článek 47 odst. 1 písm. d) — Článek 50 — Minimální důchod — Minimální dávky — Výpočet nároků na důchod“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Boguslawa Zaniewicz-Dybeck v. Pensionsmyndigheten
   (Věc C-189/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 46 odst. 2 - Článek 47 odst. 1 písm. d) - Článek 50 - Minimální důchod - Minimální dávky - Výpočet nároků na důchod“)
   (2018/C 052/05)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Boguslawa Zaniewicz-Dybeck

      Žalovaný: Pensionsmyndigheten

      Výrok

               1)

               Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, samostatně výdělečně činné osoby a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1606/98 ze dne 29. června 1998, musí být vykládáno v tom smyslu, že při výpočtu takové minimální dávky, jako je minimální důchod dotčený ve věci v původním řízení, příslušnou institucí členského státu není na místě použít čl. 46 odst. 2 ani čl. 47 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení. Taková dávka musí být vypočtena v souladu s ustanoveními článku 50 téhož nařízení ve spojení s vnitrostátními právními předpisy, aniž se však použijí taková vnitrostátní ustanovení, jako jsou ustanovení dotčená ve věci v původním řízení a která se týkají poměrného výpočtu.

               2)

               Nařízení č. 1408/71 ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 1606/98, a konkrétně článek 50 uvedeného nařízení, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání právním předpisům členského státu, které stanoví, že při výpočtu takové minimální dávky, jakou je minimální důchod, o nějž se jedná ve věci v původním řízení, musí příslušná instituce zohlednit veškeré důchodové příjmy, které dotčenému skutečně plynou z jednoho nebo více jiných členských států.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc C-230/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Německo) – Coty Germany GmbH v. Parfümerie Akzente GmbH „Řízení o předběžné otázce — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 101 odst. 1 SFEU — Selektivní distribuce luxusních kosmetických výrobků — Ustanovení, které distributorům zakazuje využívat v rámci internetového prodeje služeb neschválené třetí strany — Nařízení (EU) č. 330/2010 — Článek 4 písm. b) a c)“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Německo) – Coty Germany GmbH v. Parfümerie Akzente GmbH
   (Věc C-230/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 101 odst. 1 SFEU - Selektivní distribuce luxusních kosmetických výrobků - Ustanovení, které distributorům zakazuje využívat v rámci internetového prodeje služeb neschválené třetí strany - Nařízení (EU) č. 330/2010 - Článek 4 písm. b) a c)“)
   (2018/C 052/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Frankfurt am Main

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Coty Germany GmbH

      Žalovaná: Parfümerie Akzente GmbH

      Výrok

               1)

               Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že systém selektivní distribuce luxusních výrobků, jehož hlavním účelem je zajistit ochranu luxusní image těchto výrobků, je s tímto ustanovením v souladu, pokud jsou prodejci vybíráni na základě objektivních kritérií kvalitativní povahy, která jsou pro všechny potenciální prodejce stanovena jednotně a nejsou uplatňována diskriminačním způsobem, a pokud stanovená kritéria nepřekračují meze toho, co je nezbytné.

               2)

               Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému smluvnímu ustanovení, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které zakazuje schváleným distributorům systému selektivní distribuce luxusních výrobků, jehož hlavním účelem je zajistit ochranu luxusní image těchto výrobků, aby k internetovému prodeji smluvních výrobků navenek viditelným způsobem využívali platforem třetích stran, pokud má toto ustanovení zajistit ochranu luxusní image uvedených výrobků, je stanoveno jednotně a není uplatňováno diskriminačním způsobem a je přiměřené sledovanému cíli, což musí ověřit předkládající soud.

               3)

               Článek 4 nařízení Komise (EU) č. 330/2010 ze dne 20. dubna 2010 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení, nepředstavuje zákaz využívat k internetovému prodeji navenek viditelným způsobem služeb třetích podniků uložený členům systému selektivní distribuce luxusních výrobků, kteří působí na trhu jakožto distributoři, ani omezení okruhu zákazníků ve smyslu čl. 4 písm. b) tohoto nařízení, ani omezení pasivních prodejů konečným uživatelům ve smyslu čl. 4 písm. c) uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


title: Věc C-243/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n° 30 de Barcelona – Španělsko) – Antonio Miravitlles Ciurana a další v. Contimark SA, Jordi Socias Gispert „Řízení o předběžné otázce — Právo společností — Směrnice 2009/101/ES — Články 2 a 6 až 8 — Směrnice 2012/30/EU — Články 19 a 36 — Listina základních práv Evropské unie — Články 20, 21 a 51 — Vymáhání pracovněprávních pohledávek — Právo podat u stejného soudu žalobu proti společnosti a členu jejího statutárního orgánu jako osobě odpovědné za dluhy společnosti a solidárnímu dlužníkovi“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona – Španělsko) – Antonio Miravitlles Ciurana a další v. Contimark SA, Jordi Socias Gispert
   (Věc C-243/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Právo společností - Směrnice 2009/101/ES - Články 2 a 6 až 8 - Směrnice 2012/30/EU - Články 19 a 36 - Listina základních práv Evropské unie - Články 20, 21 a 51 - Vymáhání pracovněprávních pohledávek - Právo podat u stejného soudu žalobu proti společnosti a členu jejího statutárního orgánu jako osobě odpovědné za dluhy společnosti a solidárnímu dlužníkovi“)
   (2018/C 052/07)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Antonio Miravitlles Ciurana, Alberto Marina Lorente, Jorge Benito García, Juan Gregorio Benito García

      Žalovaní: Contimark SA, Jordi Socias Gispert

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/101/ES ze dne 16. září 2009 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 48 druhého pododstavce [ES], za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, a zejména její články 2 a 6 až 8, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/30/EU ze dne 25. října 2012 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 54 druhého pododstavce [SFEU] při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, a zejména její články 19 a 36, musejí být vykládány v tom smyslu, že nepřiznávají zaměstnancům, kteří jsou věřiteli akciové společnosti z důvodu ukončení jejich pracovního poměru, právo podat u stejného pracovního soudu, jako je soud, který je příslušný k rozhodnutí o jejich žalobě znějící na uznání jejich pracovněprávní pohledávky, žalobu na určení odpovědnosti proti členovi statutárního orgánu této společnosti, aby byl prohlášen za solidárního dlužníka uvedené pracovněprávní pohledávky, a to z důvodu, že nesvolal její valnou hromadu, přestože tato společnost utrpěla značné ztráty.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc C-305/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království) – Avon Cosmetics Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Šestá směrnice 77/388/EHS — Článek 11 bod A odst. 1 písm. a) — Základ daně — Článek 17 — Nárok na odpočet — Článek 27 — Zvláštní odchylná opatření — Rozhodnutí 89/534/EHS — Obchodní struktura založená na dodávání zboží osobami, které nejsou plátci daně — Daň z obvyklé ceny zboží určená ve fázi konečné spotřeby — Zahrnutí výdajů vynaložených uvedenými osobami“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království) – Avon Cosmetics Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-305/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 11 bod A odst. 1 písm. a) - Základ daně - Článek 17 - Nárok na odpočet - Článek 27 - Zvláštní odchylná opatření - Rozhodnutí 89/534/EHS - Obchodní struktura založená na dodávání zboží osobami, které nejsou plátci daně - Daň z obvyklé ceny zboží určená ve fázi konečné spotřeby - Zahrnutí výdajů vynaložených uvedenými osobami“)
   (2018/C 052/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Avon Cosmetics Ltd

      Žalovaná: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Výrok

               1)

               Články 17 a 27 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2004/7/ES ze dne 20. ledna 2004, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovému opatření, jako je opatření dotčené v původním řízení, které bylo povoleno rozhodnutím Rady 89/534/EHS ze dne 24. května 1989, kterým se Spojenému království povoluje uplatňovat na určitá dodání prodejcům neregistrovaným k dani opatření odchylující se od čl. 11 [bodu A odst. 1 písm. a)] šesté směrnice na základě článku 27 této směrnice a které se odchyluje od čl. 11 bodu A odst. 1 písm. a) uvedené směrnice, podle kterého je základem daně z přidané hodnoty (DPH) společnosti uskutečňující přímý prodej obvyklá cena zboží prodávaného ve fázi konečné spotřeby, pokud je uvedené zboží prodáváno prodejci, kteří nejsou plátci DPH, i když toto odchylné opatření nikterak nezohledňuje DPH zaplacenou na vstupu týkající se předváděcích vzorků, které koupili tito prodejci od uvedené společnosti.

               2)

               Přezkum první otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost rozhodnutí 89/534.

               3)

               Článek 27 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2004/7, musí být vykládán v tom smyslu, že neukládá členskému státu, který žádá o povolení odchýlit se od čl. 11 bodu A odst. 1 písm. a) této směrnice, aby informoval Evropskou komisi o tom, že prodejci neregistrovaní k dani nesou DPH z nákupu předváděcích vzorků od společnosti uskutečňující přímý prodej, které používají pro účely své ekonomické činnosti, aby se nějakým způsobem zohlednila tato daň zaplacená na vstupu v úpravě odchylného opatření.

      (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Věc C-329/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem), Philips France v. Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé „Řízení o předběžné otázce — Zdravotnické prostředky — Směrnice 93/42/EHS — Rozsah působnosti — Pojem ‚zdravotnický prostředek‘ — Označení CE — Vnitrostátní právní úprava, podle níž musí podpůrné programové vybavení pro lékařské předpisy projít certifikačním postupem stanoveným vnitrostátním orgánem“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem), Philips France v. Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Věc C-329/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zdravotnické prostředky - Směrnice 93/42/EHS - Rozsah působnosti - Pojem ‚zdravotnický prostředek‘ - Označení CE - Vnitrostátní právní úprava, podle níž musí podpůrné programové vybavení pro lékařské předpisy projít certifikačním postupem stanoveným vnitrostátním orgánem“)
   (2018/C 052/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem), Philips France

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Výrok

   Článek 1 odst. 1 a čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/47/ES ze dne 5. září 2007, musí být vykládán v tom smyslu, že programové vybavení, jehož jedna z funkcí umožňuje využívat údaje o pacientovi s cílem odhalit kontraindikace, interakce mezi léčivými přípravky a nadměrné dávky, je vzhledem k této funkci zdravotnickým prostředkem ve smyslu těchto ustanovení, třebaže takové vybavení nepůsobí přímo v lidském organismu ani na jeho povrchu.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc C-403/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Soufiane El Hassani v. Minister Spraw Zagranicznych „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Nařízení (ES) č. 810/2009 — Článek 32 odst. 3 — Vízový kodex Společenství — Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o udělení víza — Právo žadatele podat opravný prostředek proti tomuto rozhodnutí — Povinnost členského státu zaručit právo na soudní přezkum“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Soufiane El Hassani v. Minister Spraw Zagranicznych
   (Věc C-403/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (ES) č. 810/2009 - Článek 32 odst. 3 - Vízový kodex Společenství - Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o udělení víza - Právo žadatele podat opravný prostředek proti tomuto rozhodnutí - Povinnost členského státu zaručit právo na soudní přezkum“)
   (2018/C 052/10)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Soufiane El Hassani

      Žalovaný: Minister Spraw Zagranicznych

      Výrok

   Článek 32 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, je třeba vykládat v tom smyslu, že ukládá členským státům povinnost upravit řízení o opravném prostředku proti rozhodnutím o zamítnutí žádosti o udělení víza, jehož podmínky se řídí právním řádem každého členského státu, při dodržení zásad rovnocennosti a efektivity. Toto řízení musí v určitém stadiu řízení zaručit možnost podání opravného prostředku k soudu.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc C-408/16: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, dříve Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA v. Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Působnost — Nařízení (ES) č. 1083/2006 — Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti — Smlouva o financování výstavby dálnice uzavřená s Evropskou investiční bankou před přistoupením členského státu k Evropské unii — Pojem ‚nesrovnalost‘ ve smyslu nařízení č. 1083/2006“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/9

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, dříve Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA v. Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe
   (Věc C-408/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Působnost - Nařízení (ES) č. 1083/2006 - Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti - Smlouva o financování výstavby dálnice uzavřená s Evropskou investiční bankou před přistoupením členského státu k Evropské unii - Pojem ‚nesrovnalost‘ ve smyslu nařízení č. 1083/2006“)
   (2018/C 052/11)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bucureşti

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, dříve Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA

      Žalovaný: Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, a zejména její čl. 15 písm. c) musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která pro účely zadávacího řízení na veřejnou zakázku zahájeného po dni jeho přistoupení k Unii za účelem uskutečnění projektu původně zahájeného na základě smlouvy o financování uzavřené s EIB před uvedeným přistoupením stanoví použití zvláštních kritérií upravených v ustanoveních pokynů Evropské investiční banky k zadávání veřejných zakázek, která nejsou v souladu s ustanoveními této směrnice.

               2)

               Článek 9 odst. 5 a čl. 60 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 musí být vykládány v tom smyslu, že takové zadávací řízení na veřejnou zakázku, jako je řízení, o které se jedná ve věci v původním řízení a ve kterém byla uplatněna přísnější kritéria, než jsou kritéria, jež stanoví směrnice 2004/18, nemůže být považováno za řízení, které bylo vedeno v úplném souladu s unijním právem a u něhož je možné zpětně přiznané financování z evropských prostředků.
               Článek 2 bod 7 nařízení č. 1083/2006 musí být vykládán v tom smyslu, že použití přísnějších kritérií předběžné kvalifikace uchazečů, než jsou kritéria stanovená směrnicí 2004/18, je „nesrovnalostí“ ve smyslu tohoto ustanovení odůvodňující uplatnění finanční opravy na základě článku 98 tohoto nařízení, pokud nelze vyloučit, že takové použití mělo dopad na rozpočet dotčeného fondu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc C-487/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. prosince 2017 – Telefónica SA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Portugalský a španělský trh s telekomunikacemi — Konkurenční doložka obsažená v dohodě mezi dvěma společnostmi — Omezení z hlediska účelu — Právo na obhajobu — Odmítnutí výslechu svědků — Pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Polehčující okolnosti“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. prosince 2017 – Telefónica SA v. Evropská komise
   (Věc C-487/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Portugalský a španělský trh s telekomunikacemi - Konkurenční doložka obsažená v dohodě mezi dvěma společnostmi - Omezení z hlediska účelu - Právo na obhajobu - Odmítnutí výslechu svědků - Pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti“)
   (2018/C 052/12)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Telefónica SA (zástupci: J. Folguera Crespo a P. Vidal Martínez, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Telefónica SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 427, 21.11.2016.


title: Věc T-812/17: Žaloba podaná dne 15. prosince 2017 – Seco Belgium a Vinçotte v. Parlament

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/39

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2017 – Seco Belgium a Vinçotte v. Parlament
   (Věc T-812/17)
   (2018/C 052/51)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Seco Belgium (Brusel, Belgie) a Vinçotte (Vilvoorde, Belgie) (zástupci: A. Delvaux a R. Simar, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

               —

               zrušil nedatované rozhodnutí, kterým Evropský parlament rozhodl o zadání zakázky [06D20/2017/M005 – Kontrolní úkoly a technické konzultace v rámci pořizování, projektů a prací na budovách Evropského parlamentu v Bruselu (JO 2017/S 118-236114)] [jinému uchazeči];

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z porušení článků 1.1, 1.2 a 1.3 přílohy „Technické specifikace“ zadávací dokumentace oznámení o zadávacím řízení 06D20/2017/M005 – Kontrolní úkoly a technické konzultace v rámci pořizování, projektů a prací na budovách Evropského parlamentu v Bruselu (Úř. věst. 2017/S 118-236114), ze zjevně nesprávného posouzení, z porušení obecných zásad unijního práva, povinnosti péče, zásady rovného zacházení, zásady transparentnosti, povinnosti uvést odůvodnění plynoucí z článku 113 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1), článku 161 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. 2012, L 362, 31.12.2012, s. 1), práva na účinnou právní ochranu, jakož k porušení některých ustanovení, kterými se řídí zadání předmětné zakázky.


title: Věc C-567/16: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Courf of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Merck Sharp & Dohme Corporation v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks „Řízení o předběžné otázce — Průmyslové a obchodní vlastnictví — Patentové právo — Humánní léčivé přípravky — Nařízení (ES) č. 469/2009 — Článek 3 písm. b) — Dodatkové ochranné osvědčení — Podmínky získání — Článek 10 odst. 3 — Vydání osvědčení nebo zamítnutí žádosti o osvědčení — Směrnice 2001/83/ES — Článek 28 odst. 4 — Decentralizovaný postup“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Courf of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Merck Sharp & Dohme Corporation v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Věc C-567/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Průmyslové a obchodní vlastnictví - Patentové právo - Humánní léčivé přípravky - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 3 písm. b) - Dodatkové ochranné osvědčení - Podmínky získání - Článek 10 odst. 3 - Vydání osvědčení nebo zamítnutí žádosti o osvědčení - Směrnice 2001/83/ES - Článek 28 odst. 4 - Decentralizovaný postup“)
   (2018/C 052/13)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Courf of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Merck Sharp & Dohme Corporation

      Žalovaný: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Výrok

               1)

               Článek 3 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že oznámení o ukončení postupu vydané referenčním členským státem v souladu s čl. 28 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, která byla změněna, pokud jde o farmakovigilanci, směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2010/84/EU ze dne 15. prosince 2010, před uplynutím doby platnosti základního patentu podle čl. 1 písm. c) nařízení č. 469/2009 nelze považovat za rovnocenné rozhodnutí o registraci ve smyslu prvně uvedeného článku, takže na základě takového oznámení nelze získat dodatkové ochranné osvědčení.

               2)

               Článek 10 odst. 3 nařízení č. 469/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že daný členský stát nevydal rozhodnutí o registraci ke dni podání žádosti o dodatkové ochranné osvědčení v tomto členském státě, nepředstavuje nedostatek, jenž lze podle uvedeného ustanovení odstranit.

      (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-813/17: Žaloba podaná dne 14. prosince 2017 – Nerantzaki v. Komise

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/39

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2017 – Nerantzaki v. Komise
   (Věc T-813/17)
   (2018/C 052/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eleni Nerantzaki (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí výběrové komise EPSO ze dne 7. března 2017 o nepřipuštění žalobkyně do další fáze otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/331/16,

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování Ares(2017)s. 4916702 ze dne 14. září 2017 o zamítnutí stížnosti žalobkyně proti rozhodnutí o jejím nepřipuštění do otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/331/16;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení a dalších výdajů vynaložených žalobkyní v souvislosti s touto žalobou.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení žalované v souvislosti s profesní kvalifikací žalobkyně.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/331/16.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečného a rozporného odůvodnění, které představuje porušení článku 25 a čl. 90 odst. 2 služebního řádu.


title: Věc C-630/16: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingin hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájené Anstar Oy „Řízení o předběžné otázce — Harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh — Harmonizovaná norma EN 1090 1:2009+A1:2011 — Kritéria pro učení oblasti působnosti normy přijaté Evropským výborem pro normalizaci (CEN) na základě mandátu Evropské komise — Ukotvovací díly určené k upevnění do betonu před jeho ztvrdnutím, které se používají ke spojení fasádních panelů a podpěr zdiva se skeletem budov“

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/11

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingin hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájené Anstar Oy
   (Věc C-630/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh - Harmonizovaná norma EN 1090 1:2009+A1:2011 - Kritéria pro učení oblasti působnosti normy přijaté Evropským výborem pro normalizaci (CEN) na základě mandátu Evropské komise - Ukotvovací díly určené k upevnění do betonu před jeho ztvrdnutím, které se používají ke spojení fasádních panelů a podpěr zdiva se skeletem budov“)
   (2018/C 052/14)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Helsingin hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

   Anstar Oy

      za přítomnosti: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

      Výrok

   Norma EN 1090-1:2009+A1:2011 s názvem „Provádění ocelových a hliníkových konstrukcí – Část 1: Požadavky pro posuzování shody nosných dílců“ musí být vykládána v tom smyslu, že takové výrobky, jako jsou výrobky dotčené ve věci v původním řízení, které jsou určené k upevnění do betonu před jeho ztvrdnutím, spadají do oblasti její působností, mají-li strukturální funkci v tom smyslu, že jejich odstranění ze stavby by okamžitě snížilo její pevnost.

      (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc C-644/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 17. listopadu 2017 – Eurobolt BV

text:
               12.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 17. listopadu 2017 – Eurobolt BV
   (Věc C-644/17)
   (2018/C 052/25)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Eurobolt BV

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Je třeba článek 47 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU vykládat v tom smyslu, že žalobce může zpochybnit legalitu rozhodnutí unijního orgánu, které mají provést vnitrostátní orgány tím, že uplatní porušení podstatných formálních náležitostí, porušení Smluv nebo některých právních norem použitelných při provádění těchto Smluv nebo zneužití pravomoci?

                           b)

                           Je třeba článek 47 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU vykládat v tom smyslu, že unijní orgány, které se podílely na přijetí rozhodnutí, jehož platnost je napadena před vnitrostátním soudem, musí tomuto soudu na jeho žádost poskytnout veškeré informace, které mají k dispozici a které tyto orgány zohlednily při přijetí tohoto rozhodnutí nebo měly zohlednit?

                           c)

                           Je třeba článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že právo na účinný opravný prostředek vyžaduje, aby soud řádně přezkoumal, zda jsou splněny podmínky pro použití článku 13 nařízení (ES) č. 1225/2009 (1)? Může soud ve smyslu článku 47 Listiny zejména v plném rozsahu posoudit, zda byly zjištěny skutečnosti v plném rozsahu a zda může dostatečně odůvodnit příslušné právní důsledky? Může soud ve smyslu článku 47 Listiny zejména v plném rozsahu přezkoumat, zda měly být zohledněny skutečnosti, které údajně nebyly při přijetí rozhodnutí zohledněny a které by však mohly ovlivnit právní důsledky spojené se zjištěnými skutečnostmi?

               2)

                           a)

                           Je třeba pojem „potřebné informace“ uvedený v čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 vykládat v tom smyslu, že se vztahuje i na stanovisko nezávislého dovozce zboží usazeného v Evropské unii, které se týká závěrů Komise, které jsou předmětem přezkumu ve smyslu tohoto ustanovení, pokud byl tento dovozce Komisí informován o tomto šetření, poskytl Komisi nezbytné informace a poté co mu to Komise umožnila, se neprodleně vyjádřil k závěrům Komise?

                           b)

                           Pokud je třeba na otázku 2a odpovědět kladně: Může tento dovozce uplatnit porušení čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009, pokud jeho stanovisko není předloženo poradnímu výboru uvedenému v tomto ustanovení alespoň deset pracovních dní před jeho zasedáním?

                           c)

                           Pokud je třeba na otázku 2b odpovědět kladně: Vede toto porušení čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 k tomu, že toto rozhodnutí je protiprávní a nelze jej použít?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).