title: Věc C-300/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Hochtief AG v. Budapest Főváros Önkormányzata „Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Přezkumná řízení – Směrnice 89/665/ES – Žaloba na náhradu škody – Článek 2 odst. 6 – Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje přípustnost veškerých žalob na náhradu škody předchozím a pravomocným konstatováním protiprávnosti rozhodnutí veřejného zadavatele, které bylo příčinou tvrzené škody – Žaloba na neplatnost – Předchozí přezkum u rozhodčí komise – Soudní přezkum nálezů rozhodčí komise – Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje předložení důvodů, jež nebyly vzneseny před rozhodčí komisí – Listina základních práv Evropské unie – Článek 47 – Právo na účinnou soudní ochranu – Zásady efektivity a rovnocennosti“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/11

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Hochtief AG v. Budapest Főváros Önkormányzata
      (Věc C-300/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Přezkumná řízení - Směrnice 89/665/ES - Žaloba na náhradu škody - Článek 2 odst. 6 - Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje přípustnost veškerých žalob na náhradu škody předchozím a pravomocným konstatováním protiprávnosti rozhodnutí veřejného zadavatele, které bylo příčinou tvrzené škody - Žaloba na neplatnost - Předchozí přezkum u rozhodčí komise - Soudní přezkum nálezů rozhodčí komise - Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje předložení důvodů, jež nebyly vzneseny před rozhodčí komisí - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinnou soudní ochranu - Zásady efektivity a rovnocennosti“)
      (2018/C 352/14)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Kúria

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Hochtief AG

         Žalovaný: Budapest Főváros Önkormányzata

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 odst. 6 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní procesněprávní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která podmiňuje možnost uplatnit občanskoprávní nárok v případě porušení právních předpisů v oblasti veřejných zakázek nebo řízení o zadávání těchto zakázek tím, že rozhodčí komise pro veřejné zakázky nebo – v případě soudního přezkumu nálezu této rozhodčí komise – soud pravomocně konstatoval existenci takového porušení.

                  2)

                  Unijní právo, a konkrétně ustanovení čl. 1 odst. 1 a 3 směrnice 89/665, ve znění směrnice 2014/23, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládáno v tom smyslu, že v kontextu žaloby na náhradu škody nebrání takovému vnitrostátnímu procesnímu pravidlu, jako je pravidlo dotčené ve věci v původním řízení, které omezuje soudní přezkum nálezů rozhodčí komise, jež je orgánem prvního stupně příslušným přezkumu rozhodnutí přijatých veřejným zadavatelem v rámci postupů při zadávání veřejných zakázek, pouze na důvody, které byly vzneseny před touto komisí.

         (1)  Úř. věst. C 269, 14.8.2017.


title: Věc T-847/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Kypr v. EUIPO – POA (COWBOYS HALLOUMI). „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie COWBOYS HALLOUMI – Starší slovní certifikační ochranná známka Spojeného království HALLOUMI – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Kypr v. EUIPO – POA (COWBOYS HALLOUMI).
      (Věc T-847/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie COWBOYS HALLOUMI - Starší slovní certifikační ochranná známka Spojeného království HALLOUMI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 352/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kyperská republika (zástupci: S. Malynicz, QC, a V. Marsland, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Pagkypriosorganismos ageladotrofon (POA) (Latsia, Kypr) (zástupce: N. Korogiannakis, avocat)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. září 2016 (věc R 2781/2014-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Kyperskou republikou a POA.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Kyperské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc C-16/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko] – TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal v. Autoridade Tributária e Aduaneira „Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Odpočet daně zaplacené na vstupu – Vznik a rozsah nároku na odpočet daně“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko] – TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-16/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Vznik a rozsah nároku na odpočet daně“)
      (2018/C 352/05)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

      Články 167 a 168 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010, jakož i zásada daňové neutrality, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby daňový úřad členského státu měl za to, že společnost, která má sídlo v jiném členském státě, a pobočka, kterou má tato společnost v prvním z těchto států, představují dvě odlišné osoby povinné k dani z důvodu, že tyto subjekty mají každý své daňové identifikační číslo, a z tohoto důvodu odmítl pobočce přiznat nárok na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) uvedené v oznámeních o pohledávce vystavených hospodářským zájmovým sdružením, jehož členem je uvedená společnost, a nikoliv její pobočka.

         (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc C-484/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 20. července 2018 – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF v. Institut national de l’audiovisuel

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 20. července 2018 – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF v. Institut national de l’audiovisuel
      (Věc C-484/18)
      (2018/C 352/29)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF

         Další účastník: Institut national de l’audiovisuel

         Ostatní účastníci: Syndicat indépendant des artistes-interprètes (SIA-UNSA), Syndicat français des artistes-interprètes (CGT)

         Předběžná otázka

      Mají být čl. 2 písm. b), čl. 3 odst. 2 písm. a) a článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (1) ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava vyplývající z čl. 49 odst. II zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě komunikace, ve znění článku 44 zákona č. 2006-961 ze dne 1. srpna 2006, zavedla ve prospěch Národního institutu pro audiovizi, který má, pokud jde o audiovizuální archiv, užívací práva státních vysílacích společností, odchylnou úpravu stanovící, že podmínky využívání výkonů výkonných umělců a odměny, které za toto využívání náležejí, jsou upraveny smlouvami uzavřenými mezi samotnými výkonnými umělci nebo zaměstnaneckými organizacemi zastupujícími výkonné umělce a tímto institutem s tím, že tyto smlouvy musí upravovat zejména sazebník odměn a způsoby jejich vyplácení?

         (1)  Úř. věst. L 167, s. 10.


title: Věc T-797/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Star Television Productions v. EUIPO – Marc Dorcel (STAR) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Obrazová ochranná známka Evropské unie STAR – Neexistence řádného užívání ochranné známky – Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Star Television Productions v. EUIPO – Marc Dorcel (STAR)
      (Věc T-797/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie STAR - Neexistence řádného užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 352/40)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Star Television Productions Ltd (Tortola, Spojené království) (zástupce: D. Farnsworth, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Marc Dorcel SA (Paříž, Francie) (zástupce: B. Soyer, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. září 2017 (věc R 1519/2016-2) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Star Television Productions a Marc Dorcel.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Star Television Productions Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 42, 5.2.2018.


title: Věc C-52/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Rakousko) – VTB Bank (Austria) AG v. Finanzmarktaufsichtsbehörde „Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Směrnice 2013/36/EU – Články 64, 65 a 67 – Nařízení (EU) č. 575/2013 – Článek 395 odst. 1 a 5 – Dohled nad úvěrovými institucemi – Pravomoci v oblasti dohledu a pravomoci ukládat sankce – Limity pro velké expozice – Právní úprava členského státu, která pro případ překročení těchto limitů stanoví uložení úroků – Nařízení (EU) č. 468/2014 – Článek 48 – Rozdělení působnosti mezi Evropskou centrální bankou (ECB) a vnitrostátními orgány – Formálně zahájené řízení v oblasti dohledu“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/5

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Rakousko) – VTB Bank (Austria) AG v. Finanzmarktaufsichtsbehörde
      (Věc C-52/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2013/36/EU - Články 64, 65 a 67 - Nařízení (EU) č. 575/2013 - Článek 395 odst. 1 a 5 - Dohled nad úvěrovými institucemi - Pravomoci v oblasti dohledu a pravomoci ukládat sankce - Limity pro velké expozice - Právní úprava členského státu, která pro případ překročení těchto limitů stanoví uložení úroků - Nařízení (EU) č. 468/2014 - Článek 48 - Rozdělení působnosti mezi Evropskou centrální bankou (ECB) a vnitrostátními orgány - Formálně zahájené řízení v oblasti dohledu“)
      (2018/C 352/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: VTB Bank (Austria) AG

         Žalovaný: Finanzmarktaufsichtsbehörde

         Výrok

                  1)

                  Článek 64 a čl. 65 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES, jakož i čl. 395 odst. 1 a 5 nařízení Evropského parlamentu a rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které jsou úvěrové instituci v případě překročení limitů expozice podle čl. 395 odst. 1 nařízení č. 575/2013 automaticky uloženy úroky z čerpání hospodářské výhody, i když tato úvěrová instituce splňuje podmínky stanovené v čl. 395 odst. 5 tohoto nařízení, které úvěrové instituci umožňují tyto limity překročit.

                  2)

                  Článek 48 odst. 3 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu), musí být vykládán v tom smyslu, že řízení v oblasti dohledu nelze za formálně zahájené ve smyslu tohoto ustanovení považovat ani tehdy, když úvěrová instituce podá vnitrostátnímu orgánu dohledu zprávu o překročení limitů stanovených v čl. 395 odst. 1 nařízení č. 575/2013, ani tehdy, když tento orgán v souběžném řízení týkajícím se obdobných porušení již přijal rozhodnutí.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc T-388/18: Žaloba podaná dne 27. června 2018 – WV v. ESVČ

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/34

      Žaloba podaná dne 27. června 2018 – WV v. ESVČ
      (Věc T-388/18)
      (2018/C 352/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: WV (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil její žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                              —

                              v důsledku toho a poté, co nařídí žalované nejprve a podle čl. 89 odst. 3 písm. d) jednacího řádu Tribunálu, který upravuje „Organizační procesní opatření“, aby předložila všechny důkazy a dokumenty týkající se této věci a zejména: mandát a závěry vnitřního šetření bezpečnosti, které vedl orgán oprávněný ke jmenování; všechny důkazy a interní rozhodnutí ESVČ vydaná v souvislosti s obviněními týkajícími se údajného vytěžení dokumentů a údajného předání informací ze strany žalobkyně jiné třetí straně (Izrael, Turecko), přesná data, údajně sdílené informace a konkrétní důkazy, jakož i informace předané bezpečnostní službě a její odpověď; dokumenty nebo interní rozhodnutí zjevně přijatá nebo vydaná v souvislosti s událostí ze dne 27. června 2016 a zejména memorandum generálního tajemníka ESVČ o vyloučení žalobkyně z oddělení Turecko; e-mail paní [X] zaslaný v září 2015panu [Y] zjevně odkazující na „vážné problémy zásadním způsobem spojené s jejím chováním“; informace o povaze různých jejích přemístění, aby bylo možné vyjasnit, zda tato přemístění byla provedena s jejím pracovním místem nebo z důvodu nadbytečnosti; referenční podmínky národních expertů zpřístupněné oddělení Turecko ze strany ESVČ odrážející dohodu uzavřenou s jednotlivými členskými státy v červnu 2015 za účelem založení uvedeného oddělení; zápisy z jednání žalobkyně, zástupkyně personálního odboru a orgánu oprávněného ke jmenování, které se konalo dne 18. května 2017; e-maily vyměněné dne 10. července 2017 mezi panem [Z] a vedoucím delegace EU v Turecku;

                              —

                              zrušil rozhodnutí o implicitním odmítnutí žádosti o pomoc založené na článku 24 služebního řádu, ke kterému došlo dne 4. září 2017;

                              —

                              zrušil rozhodnutí ze dne 28. března 2018 s číslem jednacím Ares(2018)1705593, oznámené týž den, kterým orgán oprávněný ke jmenování zamítá stížnost žalobkyně, kterou podala dne 29. listopadu 2017, s číslem jednacím R/510/17, proti implicitnímu odmítnutí žádosti o pomoc založené na článku 24 služebního řádu;

                              —

                              uložil žalované náhradu nákladů řízení v souladu s článkem 134 jednacího řádu Tribunálu Evropské unie.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod, který vychází z porušení povinnosti pomoci a péče, porušení čl. 1e odst. 2, článků 12, 12a, 22b, 24, 25, a 26 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), zásady řádné správy, a z porušení článků 1 a 2 přílohy IX služebního řádu úředníků Evropské unie a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001, L 8, s. 1).
      Žalobkyně se v rámci svého žalobního důvodu rovněž dovolává porušení zejména článků 41, 47 a 52 Listiny základních práv Evropské unie, Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, práva na obhajobu, jakož i zneužití práva a obcházení řízení, a současně zjevného porušení zásady legitimní důvěry a rovnosti zbraní.
      Žalobkyně se v rámci svého žalobního důvodu konečně domáhá porušení zásady, která ukládá administrativě přijmout rozhodnutí pouze na základě zákonně přípustného odůvodnění, tj. na základě relevantních a zjevně vadou nestižených skutkových a právních posouzení, jakož i porušení zásad proporcionality, kontradiktornosti, řádné správy a právní jistoty, a současně porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).
      Takto vznesená výtka spočívá v tom, že přijetím napadeného rozhodnutí za uvedených podmínek a následným odmítnutím stížnosti žalobkyně, orgán oprávněný k jmenování zjevně neuplatnil a správně nevyložil ustanovení služebního řádu a výše uvedené zásady, přičemž své rozhodnutí založil na nepřesných skutkových a právních důvodech, čímž tudíž postavil žalobkyni do správní nezákonné situace, které je zcela nepřiměřená, pokud jde o prokázané skutečnosti a odmítnutí žádosti o pomoc.


title: Věc C-485/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 24. července 2018 – Groupe Lactalis v. Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 24. července 2018 – Groupe Lactalis v. Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances
      (Věc C-485/18)
      (2018/C 352/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Groupe Lactalis

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být článek 26 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (1) ze dne 25. října 2011, který zejména stanoví, že Komise předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávy o povinném uvádění země původu či místa provenience u mléka a mléka použitého jako složka, považován za článek, kterým je tato otázka výslovně harmonizována ve smyslu čl. 38 odst. 1 téhož nařízení a brání tomu, aby členské státy mohly na základě článku 39 uvedeného nařízení přijímat opatření vyžadující další povinné údaje?

                  2)

                  V případě, že by byla vnitrostátní opatření odůvodněna ochranou spotřebitelů s ohledem na čl. 39 odst. 1, musí být obě kritéria uvedená v odstavci 2 tohoto článku, a to prokazatelná spojitost mezi některými vlastnostmi dané potraviny a jejím původem nebo proveniencí a důkaz, že většina spotřebitelů přikládá těmto informacím značný význam, vykládána společně, a zejména může posouzení prokazatelné spojitosti vycházet pouze ze subjektivních skutečností založených na významu spojení mezi vlastnostmi potraviny a jejím původem nebo proveniencí, k němuž může u spotřebitelů ve většině případů docházet?

                  3)

                  Vzhledem k tomu, že vlastnosti potraviny zřejmě mohou být chápány jako souhrn prvků, které se podílejí na kvalitě dané potraviny, mohou být úvahy související s odolností potravin při dopravě a vůči rizikům během cesty, součástí posouzení existence prokazatelné spojitosti mezi určitými vlastnostmi potraviny a jejím původem nebo proveniencí pro účely použití čl. 39 odst. 2?

                  4)

                  Předpokládá posuzování podmínek stanovených v článku 39, že na vlastnosti potraviny bude s ohledem na jejich původ nebo provenienci pohlíženo jako na jedinečné anebo jako na zaručené jejich původem nebo proveniencí a to, v tomto posledně uvedeném případě, bez ohledu na harmonizaci hygienických a environmentálních norem uplatňovaných v rámci Evropské unie, může být uvedení původu nebo provenience přesnější, než je poznámka ve formě „EU“ nebo „mimo EU“?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. L 304, s. 18).


title: Věc C-59/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Château du Grand Bois SCI v. Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) „Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Trh s vínem – Nařízení (ES) č. 555/2008 – Podpory na restrukturalizaci a přeměnu vinic – Neohlášené kontroly na místě – Pravomoci kontrolních pracovníků – Možnost pracovníků vstoupit na zemědělský pozemek bez souhlasu pěstitele“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/6

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Château du Grand Bois SCI v. Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
      (Věc C-59/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Trh s vínem - Nařízení (ES) č. 555/2008 - Podpory na restrukturalizaci a přeměnu vinic - Neohlášené kontroly na místě - Pravomoci kontrolních pracovníků - Možnost pracovníků vstoupit na zemědělský pozemek bez souhlasu pěstitele“)
      (2018/C 352/07)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Château du Grand Bois SCI

         Odpůrce: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Výrok

      Články 76, 78 a 81 nařízení Komise (ES) č. 555/2008 ze dne 27. června 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008 o společné organizaci trhu s vínem, pokud jde o programy podpory, obchod se třetími zeměmi, produkční potenciál a kontroly v odvětví vína, musí být vykládány v tom smyslu, že neumožňují pracovníkům, kteří provádějí kontroly na místě, vstoupit na pozemek zemědělského podniku, aniž obdrželi souhlas provozovatele tohoto podniku.

         (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc C-486/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 23. července 2018 – RE v. Praxair MRC

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 23. července 2018 – RE v. Praxair MRC
      (Věc C-486/18)
      (2018/C 352/31)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation (Francie)

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: RE

         Odpůrkyně: Praxair MRC

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení 2 odst. 4 a 6 rámcové dohody o rodičovské dovolené, která je obsažena v příloze směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby se na zaměstnance, který čerpá rodičovskou dovolenou na část pracovní doby, v okamžiku propuštění použilo takové ustanovení vnitrostátního práva, jako je tehdy použitelný článek L. 3123-13 zákoníku práce, podle něhož „odstupné při ukončení pracovního poměru a odstupné při odchodu zaměstnance do důchodu se v případě zaměstnance na plný i částečný úvazek ve stejném podniku vypočítá úměrně k dobám zaměstnání dosaženým v rámci jednoho nebo druhého úvazku od nástupu do podniku“?

                  2)

                  Má být ustanovení 2 odst. 4 a 6 rámcové dohody o rodičovské dovolené, která je obsažena v příloze směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby se na zaměstnance na rodičovské dovolené na část pracovní doby použilo k okamžiku jeho propuštění takové ustanovení vnitrostátního práva, jako je v té době platný článek R. 1233–32 zákoníku práce, podle kterého během období rekvalifikační dovolené, která je delší než výpovědní lhůta, zaměstnanec pobírá od zaměstnavatele měsíční odměnu, jejíž výše dosahuje alespoň 65 % průměrné hrubé měsíční mzdy, která podléhá odvodům podle článku L. 5422–9, a to podle posledních dvanácti měsíců před podáním výpovědi?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na některou z obou předchozích otázek, musí se článek 157 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání takovým ustanovení vnitrostátního práva, jako jsou články L. 3123–13 zákoníku práce a R. 1233–32 téhož zákoníku, pokud si rodičovskou dovolenou na část pracovní doby bere podstatně větší počet žen než mužů a pokud z toho plynoucí nepřímá diskriminace, pokud jde o odstupné při propouštění a příspěvek na rekvalifikaci, jejichž částka je nižší než v případě zaměstnanců, kteří nečerpají rodičovskou dovolenou na část pracovní doby, není odůvodněná objektivními faktory prostými jakékoli diskriminace?


title: Věc C-329/17: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Gerhard Prenninger a další v. Oberösterreichische Landesregierung „Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Směrnice 2011/92/EU – Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí – Příloha II – Bod 1 písm. d) – Pojem ‚odlesňování za účelem změny způsobu využívání půdy‘ – Provedení lesního průseku v souvislosti s výstavbou a provozováním nadzemního elektrického vedení“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/12

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Gerhard Prenninger a další v. Oberösterreichische Landesregierung
      (Věc C-329/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2011/92/EU - Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí - Příloha II - Bod 1 písm. d) - Pojem ‚odlesňování za účelem změny způsobu využívání půdy‘ - Provedení lesního průseku v souvislosti s výstavbou a provozováním nadzemního elektrického vedení“)
      (2018/C 352/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Gerhard Prenninger, Karl Helmberger, Franziska Zimmer, Franz Scharinger, Norbert Pühringer, Agrargemeinschaft Pettenbach, Marktgemeinde Vorchdorf, Marktgemeinde Pettenbach, Gemeinde Steinbach am Ziehberg

         Odpůrkyně: Oberösterreichische Landesregierung

         za přítomnosti: Netz Oberösterreich GmbH

         Výrok

      Bod 1 písm. d) přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí musí být vykládán v tom smyslu, že provedení takového lesního průseku, o jaký jde ve věci v původním řízení, za účelem zřízení a provozování nadzemního elektrického vedení po dobu, na niž je toto vedení oprávněně zřízeno, spadá pod pojem „odlesňování za účelem změny způsobu využívání půdy“ ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Spojené věci C-61/17, C-62/17 a C-72/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg – Německo) – Miriam Bichat (C-61/17), Daniela Chlubna (C-62/17), Isabelle Walkner (C-72/17) v. Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Hromadné propouštění – Směrnice 98/59/ES – Článek 2 odst. 4 první pododstavec – Pojem ‚pojem podnik, který zaměstnavatele kontroluje‘ – Projednání se zaměstnanci – Důkazní břemeno“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/6

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg – Německo) – Miriam Bichat (C-61/17), Daniela Chlubna (C-62/17), Isabelle Walkner (C-72/17) v. Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG
      (Spojené věci C-61/17, C-62/17 a C-72/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Hromadné propouštění – Směrnice 98/59/ES - Článek 2 odst. 4 první pododstavec - Pojem ‚pojem podnik, který zaměstnavatele kontroluje‘ - Projednání se zaměstnanci - Důkazní břemeno“)
      (2018/C 352/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Miriam Bichat (C-61/17), Daniela Chlubna (C-62/17), Isabelle Walkner (C-72/17)

         Žalovaná: Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

         Výrok

      Článek 2 odst. 4 první pododstavec směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „podnik, který zaměstnavatele kontroluje“, zahrnuje jakýkoli podnik propojený s tímto zaměstnavatelem na základě podílu na základním kapitálu zaměstnavatele či jiných právních vztahů, které mu umožňují mít rozhodující vliv v rozhodovacích orgánech zaměstnavatele a nutit jej, aby zvažoval hromadné propouštění či jej provedl.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc T-391/18: Žaloba podaná dne 27. června 2018 – Riesco García v. Parlament

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/36

      Žaloba podaná dne 27. června 2018 – Riesco García v. Parlament
      (Věc T-391/18)
      (2018/C 352/42)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Juan Carlos Riesco García (Rota, Španělsko)(zástupce: M. Tey Ariza, abogado)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  na základě tohoto návrhu a pravomoci Tribunálu Evropské unie přijal žalobu na nečinnost podanou v souvislosti s odpovědí od Petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 31. května 2017 na žádost č. 0741/2015 týkající se tvrzené diskriminace mezi kariérními úředníky a dočasnými úředníky plynoucí z rozdílného zacházení ve vztahu k odchodu do důchodu úředníků Administración General del Estado Español;

                  —

                  na základě dotčené právní úpravy (směrnice Rady 1999/70 ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS) přijal tento návrh a rozhodl, o předložené věci a na základě toho uložil španělskému státu povinnost konstatovat s okamžitou platností existenci práva všech úředníků orgánů Administración General del Estado na stejné či podobné podmínky pro odchod do předčasného starobního důvodu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobce na základě dotčené vnitrostátní právní úpravy uvádí, že někteří stálí zaměstnanci (kariérní úředníci), na které se vztahuje režim sociálního zabezpečení, při dosažení věku pro dobrovolný odchod do starobního důchodu mohou změnit režim sociálního zabezpečení, protože jsou zaměstnanci, zatímco dočasní zaměstnanci tuto možnost nemají, protože nejsou stálými zaměstnanci.
      Podle žalobce je zavádějící, nesrozumitelná a neplatná odpověď, kterou dostal od Petičního výboru Evropského parlamentu (žádost č. 0741/2015); uvedený orgán petici prohlásil za přípustnou a dne 3. srpna 2016 konstatoval, že je nezbytné uvést španělskou právní úpravu do souladu se směrnicí 1999/70, pokud jde o obsah žádosti (rovnost podmínek pro odchod do starobního důchodu), přičemž zvažoval možnost zahájit řízení pro nesplnění povinnosti, avšak později se rozhodl řízení nezahájit s argumentem, že existují nevyřešené „faktické otázky“.
      Ještě méně pochopitelné je, že ačkoli existují pochybnosti, nebyl podán návrh příslušnému orgánu směřující k rozhodnutí o nezbytnosti přizpůsobit v tomto ohledu vnitrostátní právní úpravu směrnici 1999/70, tedy Soudnímu dvoru Evropské unie, a naopak bylo navrženo řešit otázku před vnitrostátními soudy, které jsou méně či nejsou vůbec způsobilé rozhodovat o nezbytnosti přizpůsobení vnitrostátního práva unijnímu právu.


title: Věc C-435/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Halduskohus – Estonsko) – Argo Kalda Mardi talu v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) „Řízení o předběžné otázce – Společná zemědělská politika – Přímé platby – Nařízení (EU) č. 1306/2013 – Články 93 a 94 – Příloha II – Podmíněnost – Zemědělský a environmentální stav – Minimální požadavky – Provedení členským státem – Povinnost udržování ‚pohřebišť‘ – Dosah“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/12

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Halduskohus – Estonsko) – Argo Kalda Mardi talu v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
      (Věc C-435/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Přímé platby - Nařízení (EU) č. 1306/2013 - Články 93 a 94 - Příloha II - Podmíněnost - Zemědělský a environmentální stav - Minimální požadavky - Provedení členským státem - Povinnost udržování ‚pohřebišť‘ - Dosah“)
      (2018/C 352/16)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Tartu Halduskohus

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Argo Kalda Mardi talu

         Žalovaný: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

         Výrok

                  1)

                  Článek 93 odst. 1, článek 94 a příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát stanovil jako standard týkající se dobrého zemědělského a environmentálního stavu, uvedeného v této příloze II, požadavek udržovat na zemědělské ploše kamenné hroby, jejichž přemístění vede k porušení takového standardu, a v důsledku toho ke snížení plateb, které se mají uhradit dotyčnému zemědělskému podniku.

                  2)

                  Článek 72 odst. 1 písm. a), čl. 91 odst. 1 a 2, čl. 93 odst. 1 a článek 94 nařízení č. 1306/2013, jakož i čl. 4 odst. 1 písm. b), písm. c) a písm. e) Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009, musí být vykládány v tom smyslu, že povinnosti týkající se dobrého zemědělského a environmentálního stavu stanovené nařízením č. 1306/2013 musí být dodrženy v celém zemědělském podniku, a nikoliv jen na zemědělské ploše, pro niž je konkrétně žádáno o podporu.

         (1)  Úř. věst. C 338, 9.10.2017.


title: Věc C-115/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) v. Hubert Clergeau a další „Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EHS) č. 1964/82 – Nepravdivá prohlášení nebo podvodná jednání sledující cíl získat zvláštní vývozní náhrady pro některé druhy vykostěného hovězího masa – Změna nařízení č. 1964/82 rozšiřující právo na poskytnutí zvláštních vývozních náhrad – Zásada zpětné účinnosti mírnějšího ustanovení trestního zákona – Článek 49 odst. 1 věta třetí Listiny základních práv Evropské unie“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/7

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) v. Hubert Clergeau a další
      (Věc C-115/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 1964/82 - Nepravdivá prohlášení nebo podvodná jednání sledující cíl získat zvláštní vývozní náhrady pro některé druhy vykostěného hovězího masa - Změna nařízení č. 1964/82 rozšiřující právo na poskytnutí zvláštních vývozních náhrad - Zásada zpětné účinnosti mírnějšího ustanovení trestního zákona - Článek 49 odst. 1 věta třetí Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2018/C 352/09)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Žalovaní: Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot

         Výrok

      Zásada zpětné účinnosti mírnějšího ustanovení trestního zákona, zakotvená v čl. 49 odst. 1 větě třetí Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byla určitá osoba odsouzena za to, že neoprávněně získala zvláštní vývozní náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1964/82 ze dne 20. července 1982, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa, prostřednictvím podvodných jednání nebo nepravdivých prohlášení týkajících se povahy zboží, pro které byly náhrady požadovány, ačkoli se v důsledku změny tohoto nařízení, ke které došlo poté, co byly spáchány předmětné skutky, stalo zboží, které vyvezla, pro tyto náhrady způsobilým.

         (1)  Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


title: Věc C-475/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus – Estonsko) – Viking Motors AS a další v. Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet „Řízení o předběžné otázce – Daně – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 401 – Vnitrostátní daně, které mají povahu daně z obratu – Zákaz – Pojem ‚daň z obratu‘ – Místní daň z prodeje – Základní znaky DPH – Neexistence“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/13

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus – Estonsko) – Viking Motors AS a další v. Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet
      (Věc C-475/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 401 - Vnitrostátní daně, které mají povahu daně z obratu - Zákaz - Pojem ‚daň z obratu‘ - Místní daň z prodeje - Základní znaky DPH - Neexistence“)
      (2018/C 352/17)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Riigikohus

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Viking Motors AS, TKM Beauty Eesti OÜ, TKM King AS, Kaubamaja AS, Selver AS

         Žalovany: Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

         Výrok

      Článek 401 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání zachování nebo zavedení takové daně, jako je daň z prodeje dotčená ve věci v původním řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc C-120/17: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Satversmes tiesa – Lotyšsko) – Administratīvā rajona tiesa v. Ministru kabinets „Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Podpora pro rozvoj venkova – Nařízení (ES) č. 1257/1999 – Články 10 až 12 – Podpora při předčasném odchodu do důchodu – Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví přechod podpory při předčasném odchodu do důchodu na základě dědění – Právní předpisy schválené Evropskou komisí – Následná změna stanoviska – Ochrana legitimního očekávání“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/8

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Satversmes tiesa – Lotyšsko) – Administratīvā rajona tiesa v. Ministru kabinets
      (Věc C-120/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Podpora pro rozvoj venkova - Nařízení (ES) č. 1257/1999 - Články 10 až 12 - Podpora při předčasném odchodu do důchodu - Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví přechod podpory při předčasném odchodu do důchodu na základě dědění - Právní předpisy schválené Evropskou komisí - Následná změna stanoviska - Ochrana legitimního očekávání“)
      (2018/C 352/10)
      Jednací jazyk: lotyšština

         Předkládající soud

      Satversmes tiesa

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Administratīvā rajona tiesa

         Žalovaný: Ministru kabinets

         Výrok

                  1)

                  Články 10 až 12 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členské státy v rámci provádění těchto článků přijaly opatření umožňující dědický přechod takové podpory při předčasném odchodu do důchodu, jako je podpora dotčená v původním řízení.

                  2)

                  Zásada ochrany legitimního očekávání musí být vykládána v tom smyslu, že taková vnitrostátní norma, jako je norma dotčená ve věci v původním řízení, která stanovovala dědický přechod podpory při předčasném odchodu do důchodu a která byla Evropskou komisí schválena jakožto slučitelná s nařízením č. 1257/1999, vzbudila u dědiců zemědělců, kteří byli příjemci takové podpory, legitimní očekávání a že takový závěr, jako byl závěr uvedený v zápisu ze zasedání Výboru Evropské komise pro rozvoj venkova ze dne 19. října 2011, podle kterého uvedená podpora nepřechází děděním na další osoby, toto legitimní očekávání neukončil.

         (1)  Úř. věst. C 168, 29.5.2017.


title: Věc T-396/18: Žaloba podaná dne 29. června 2018 – ITSA v. Komise

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/36

      Žaloba podaná dne 29. června 2018 – ITSA v. Komise
      (Věc T-396/18)
      (2018/C 352/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) (Sunbury-on-Thames, Spojené království) (zástupce: F. Scanvic, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/573 ze dne 15. prosince 2017 o klíčových prvcích smluv o uchovávání údajů, jež mají být uzavírány v rámci systému sledovatelnosti tabákových výrobků, prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/574 ze dne 15. prosince 2017 o technických normách pro zavedení a provoz systému sledovatelnosti tabákových výrobků a prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/576 ze dne 15. prosince 2017 o technických normách pro bezpečnostní prvky používané na tabákové výrobky.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný důvod, který vychází z porušení článku 8 Protokolu WHO o odstranění nezákonného obchodu s tabákovými výrobky přijatého v Soulu dne 12. listopadu 2012, podle něhož nesmí být označování tabákových výrobků svěřeno tabákovému průmyslu. V tomto ohledu má žalobkyně za to, že přestože Protokol dosud nevstoupil v platnost, byl uzavřen a podepsán Evropskou unií, což jí brání přijímat opatření, která by s ním byla v rozporu.
      Kromě toho tvrdí, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES (Úř. věst. 2014, L 127, s. 1), na jejímž základě bylo napadené nařízení přijato, může a musí být vykládána v souladu s výše uvedeným Protokolem, a to i přesto, že tato směrnice výslovně nezakazuje svěřit označování tabákovému průmyslu.
      Konečně za předpokladu, že takový výklad není možný, je samotná směrnice v rozporu s Protokolem, a tedy se Smlouvami EU.


title: Věc C-122/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Irsko) – David Smith v. Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Irsko a Attorney General „Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel – Třetí směrnice 90/232/EHS – Článek 1 – Odpovědnost za újmu na zdraví všech osob cestujících ve vozidle s výjimkou řidiče – Povinné pojištění – Přímý účinek směrnic – Povinnost nepoužít vnitrostátní právní úpravu odporující směrnici – Nepoužitelnost smluvního ustanovení, které je v rozporu se směrnicí“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/8

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Irsko) – David Smith v. Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Irsko a Attorney General
      (Věc C-122/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Třetí směrnice 90/232/EHS - Článek 1 - Odpovědnost za újmu na zdraví všech osob cestujících ve vozidle s výjimkou řidiče - Povinné pojištění - Přímý účinek směrnic - Povinnost nepoužít vnitrostátní právní úpravu odporující směrnici - Nepoužitelnost smluvního ustanovení, které je v rozporu se směrnicí“)
      (2018/C 352/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: David Smith

         Žalovaní: Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Irsko a Attorney General

         Výrok

      Unijní právo, a zejména článek 288 SFEU, musí být vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátní soud rozhodující spor mezi jednotlivci, který není schopen ustanovení vnitrostátního práva, která jsou v rozporu s ustanovením určité směrnice, které splňuje všechny podmínky požadované k tomu, aby vyvolávalo přímý účinek, vyložit ve smyslu, který by byl v souladu s posledně uvedeným ustanovením, není na základě samotného unijního práva povinen neuplatnit daná vnitrostátní ustanovení, jakož i výluku uvedenou v souladu s nimi v pojistné smlouvě.
      V takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, by se však účastník řízení poškozený neslučitelností vnitrostátního práva s unijním právem nebo osoba, jež vstoupila do jeho práv, mohli dovolávat judikatury vzešlé z rozsudku ze dne 19. listopadu 1991, Francovich a další (C-6/90 a C-9/90, EU:C:1991:428), aby případně dosáhli náhrady utrpěné újmy od členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


title: Věc T-436/18: Žaloba podaná dne 13. července 2018 – Prigent v. Komise

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/37

      Žaloba podaná dne 13. července 2018 – Prigent v. Komise
      (Věc T-436/18)
      (2018/C 352/44)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Claude Prigent (Caudan, Francie) (zástupce: A. Bove, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  přijal tuto žalobu na neplatnost;

                  —

                  ve věci samé prohlásil žalobu za opodstatněnou;

                  —

                  v důsledku toho zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. května 2018 na základě zásady národní solidarity, jak je vymezena Soudním dvorem Evropské unie (obecná právní zásada), a/nebo článku 9 Smlouvy o Evropské unii;

                  —

                  a vrátil věc zpět příslušnému orgánu;

                  —

                  nařídil všechny povinnosti stanovené právem v dané oblasti;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení;

                  —

                  vyhradil žalobci uplatnění všech ostatních nároků, pohledávek a návrhů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení zásady národní solidarity, jak je vymezena Soudním dvorem Evropské unie (SDEU), která je obecnou právní zásadou. V tomto ohledu žalobce tvrdí, že systém určený pro zvláštní kategorii osob nebo pracovníků není podle SDEU zákonným systémem, ale zaměstnaneckým systémem. Tvrdí, že v projednávané věci se zjevně nejedná o zákonný systém vzhledem k tomu, že dochází k diskriminaci mezi osobami samostatně výdělečně činnými, které jsou povinně účastny systému sociálního zabezpečení pro osoby samostatně výdělečně činné (dále jen „RSI“) i v případě nulového obratu nebo ztráty, a ostatními osobami, jako jsou osoby samostatně výdělečně činné podnikající v malém rozsahu, zaměstnanci či úředníci.
                  Kromě toho má žalobce za to, že zásada solidarity, na které je založen RSI jako zákonný systém sociálního zabezpečení podle francouzské republiky, není v projednávané věci v rámci RSI dodržena, neboť žalobce dostává výzvy k úhradě minimálního a paušálního pojistného, a to i v případě nízkých příjmů. Mimoto by mu mohly být zcela odepřeny dávky nemocenského či důchodového pojištění v případě nedostatečné platby pojistného či pouhé opožděné platby, což není případ ostatních francouzských pracovníků, kteří jsou účastni jiného systému sociálního zabezpečení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 9 Smlouvy o Evropské unii, který zakotvuje rovnost všech občanů Unie, neboť výši pojistného odváděného do RSI osobami samostatně výdělečně činnými, jako je žalobce, nelze určit méně příznivě než pro jiné francouzské pracovníky. Odmítnutím žalobcovy stížnosti proto Komise porušila zásadu národní solidarity, jak je vymezena SDEU jako obecná právní zásada, a článek 9 Smlouvy o Evropské unii, což musí nutně vést ke zrušení jejího rozhodnutí.


title: Věc C-495/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 30. července 2018 – YX

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 30. července 2018 – YX
      (Věc C-495/18)
      (2018/C 352/32)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Účastník původního řízení

         Odvolatel: YX

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být čl. 4 odst. 1 písm. a) rámcového rozhodnutí (1) vykládán v tom smyslu, že kritéria, která jsou v něm uvedena, jsou splněna jen tehdy, jestliže má odsouzená osoba v členském státě, jehož je státním občanem, také rodinné, sociální, profesní nebo jiné vazby, vzhledem k nimž lze důvodně předpokládat, že výkon trestu v tomto může usnadnit její společenskou rehabilitaci, tedy, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je § 4 odst. 1 písm. a) zákona č. 549/2011, která umožňuje v těchto případech uznat a vykonat rozsudek jen na základě formálně evidovaného obvyklého pobytu ve vykonávajícím státě bez ohledu na to, zda má odsouzená osoba v tomto státě konkrétně vazby umožňující zvýšit možnost její společenské rehabilitace?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku má být čl. 4 odst. 2 rámcového rozhodnutí vykládán v tom smyslu, že i v situaci upravené v čl. 4 odst. 1 písm. a) rámcového rozhodnutí je příslušný orgán vydávajícího státu povinen se ještě před postoupením rozsudku a osvědčení přesvědčit o tom, že výkon trestu vykonávajícím státem poslouží účelu, jímž je usnadnění společenské rehabilitace odsouzené osoby, a zároveň je povinen informace získané v tomto ohledu zvláště uvést v části d) bodě 4 osvědčení, pokud odsouzená osoba tvrdí v stanovisku podle čl. 6 odst. 3 rámcového rozhodnutí, že má konkrétní rodinné, sociální nebo profesní vazby ve vydávajícím státě?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku má být čl. 9 odst. 1 písm. b) rámcového rozhodnutí vykládán v tom smyslu, že důvod pro odmítnutí uznání a výkonu rozsudku bude dán i tehdy, jestliže se v situaci uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. a) rámcového rozhodnutí navzdory konzultaci podle odstavce 3 tohoto ustanovení a případném poskytnutí dalších nezbytných informací neprokáže existence takových rodinných, sociálních nebo profesních vazeb, vzhledem k nimž by bylo možné důvodně předpokládat, že výkon trestu ve vykonávajícím státě může usnadnit společenskou rehabilitaci odsouzeného?

         (1)  Rámcové rozhodnutí 2008/909/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody, za účelem jejich výkonu v Evropské unii, Úř. věst. L 2008, 327, s. 27


title: Věc C-485/17: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Verbraucherzentrale Berlin eV v. Unimatic Vertriebs GmbH „Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Směrnice 2011/83/EU – Článek 2 bod 9 – Pojem ‚obchodní prostory‘ – Kritéria – Kupní smlouva uzavřená na stánku obchodníka na veletrhu“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/14

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Verbraucherzentrale Berlin eV v. Unimatic Vertriebs GmbH
      (Věc C-485/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 2011/83/EU - Článek 2 bod 9 - Pojem ‚obchodní prostory‘ - Kritéria - Kupní smlouva uzavřená na stánku obchodníka na veletrhu“)
      (2018/C 352/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Verbraucherzentrale Berlin eV

         Žalovaná: Unimatic Vertriebs GmbH

         Výrok

      Článek 2 bod 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES musí být vykládán v tom smyslu, že takový stánek, jako je stánek dotčený ve věci v původním řízení, který využívá obchodník na veletrhu a na kterém několik dní v roce provozuje své činnosti, je „obchodní prostorou“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud s ohledem na všechny faktické okolnosti, za kterých obchodník tyto činnosti provozuje, a zejména s ohledem na vzhled tohoto stánku a informace uváděné v prostorách samotného veletrhu, může běžně informovaný a přiměřeně pozorný a obezřetný spotřebitel rozumně očekávat, že obchodník v uvedených prostorách provozuje své činnosti a že jej osloví s nabídkou k uzavření smlouvy, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 392, 20.11.2017.


title: Věc T-680/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – K. Chrysostomides & Co. a další v. Rada a další „Mimosmluvní odpovědnost – Hospodářská a měnová politika – Program na podporu stability Kypru – Rozhodnutí rady guvernérů ECB o poskytnutí naléhavě potřebné likvidity na žádost Centrální banky Kypru – Prohlášení Euroskupiny ze dnů 25. března, 12. dubna, 13. května a 13. září 2013 ohledně Kypru – Rozhodnutí 2013/236/EU – Memorandum o porozumění ze dne 26. dubna 2013 o specifických podmínkách hospodářské politiky, uzavřené mezi Kyprem a Evropským mechanismem stability – Pravomoc Tribunálu – Přípustnost – Formální náležitosti – Vyčerpání vnitrostátních prostředků nápravy – Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům – Právo vlastnit majetek – Legitimní očekávání – Rovné zacházení“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – K. Chrysostomides & Co. a další v. Rada a další
      (Věc T-680/13) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Hospodářská a měnová politika - Program na podporu stability Kypru - Rozhodnutí rady guvernérů ECB o poskytnutí naléhavě potřebné likvidity na žádost Centrální banky Kypru - Prohlášení Euroskupiny ze dnů 25. března, 12. dubna, 13. května a 13. září 2013 ohledně Kypru - Rozhodnutí 2013/236/EU - Memorandum o porozumění ze dne 26. dubna 2013 o specifických podmínkách hospodářské politiky, uzavřené mezi Kyprem a Evropským mechanismem stability - Pravomoc Tribunálu - Přípustnost - Formální náležitosti - Vyčerpání vnitrostátních prostředků nápravy - Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům - Právo vlastnit majetek - Legitimní očekávání - Rovné zacházení“)
      (2018/C 352/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC (Nikósie, Kypr) a dalších 50 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupce: P. Tridimas, barrister)

         Žalovaní: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, E. Dumitriu-Segnana, E. Chatziioakeimidou a E. Moro, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: původně B. Smulders, J.-P. Keppenne a M. Konstantinidis, poté J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis a L. Flynn, zmocněnci), Evropská centrální banka (zástupci: původně N. Lenihan a F. Athanasiou, poté P. Papapaschalis a P. Senkovic a nakonec M. Szablewska a K. Laurinavičius, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem), Euroskupina, zastoupená Radou Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, E. Dumitriu-Segnana, E. Chatziioakeimidou a E. Moro, zmocněnci), Evropská unie zastoupená Evropskou komisí (zástupci: původně B. Smulders, J.-P. Keppenne a M. Konstantinidis, poté J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis a L. Flynn, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu újmy, která žalobcům údajně vznikla rozhodnutím rady guvernérů ECB ze dne 21. března 2013 o poskytnutí naléhavě potřebné likvidity v návaznosti na žádost Centrální banky Kypru, prohlášeními Euroskupiny ze dnů 25. března, 12. dubna, 13. května a 13. září 2013 ohledně Kypru, rozhodnutím Rady 2013/236/EU ze dne 25. dubna 2013 určeným Kypru o zvláštních opatřeních pro obnovu finanční stability a udržitelného růstu (Úř. věst. 2013, L 141, s. 32), memorandem o porozumění ze dne 26. dubna 2013 o specifických podmínkách hospodářské politiky, uzavřeným mezi Kyprem a Evropským mechanismem stability (EMS), a dalšími akty a jednáním Komise, Rady, ECB a Euroskupiny v souvislosti s poskytnutím nástroje finanční pomoci Kyperské republice.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie, Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).

         (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc C-521/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tallinna Ringkonnakohus – Estonsko) – Coöperatieve Vereniging SNB-REACT U.A. v. Deepak Mehta „Řízení o předběžné otázce – Duševní a průmyslové vlastnictví – Směrnice 2004/48/ES – Článek 4 – Aktivní legitimace organizace pro kolektivní zastupování majitelů ochranných známek k podání žaloby – Směrnice 2000/31/ES – Články 12 až 14 – Odpovědnost poskytovatele služeb pronájmu a registrace IP adres umožňujících anonymní používání názvů domén a internetových stránek“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/15

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tallinna Ringkonnakohus – Estonsko) – Coöperatieve Vereniging SNB-REACT U.A. v. Deepak Mehta
      (Věc C-521/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Duševní a průmyslové vlastnictví - Směrnice 2004/48/ES - Článek 4 - Aktivní legitimace organizace pro kolektivní zastupování majitelů ochranných známek k podání žaloby - Směrnice 2000/31/ES - Články 12 až 14 - Odpovědnost poskytovatele služeb pronájmu a registrace IP adres umožňujících anonymní používání názvů domén a internetových stránek“)
      (2018/C 352/19)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Tallinna Ringkonnakohus

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: Coöperatieve Vereniging SNB-REACT U.A.

         Odpůrce: Deepak Mehta

         Výrok

                  1)

                  Článek 4 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy jsou povinny přiznat takové organizaci pro kolektivní zastupování majitelů ochranných známek, jako je organizace ve věci v původním řízení, oprávnění žádat vlastním jménem o použití nápravných opatření podle této směrnice na ochranu práv těchto majitelů a aktivní legitimaci k uplatňování těchto práv před soudem vlastním jménem za podmínky, že je tato organizace považována vnitrostátními předpisy za subjekt mající přímý zájem na ochraně těchto práv a tyto předpisy jí umožňují vystupovat za tím účelem v řízení před soudem, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  Články 12 až 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) musejí být vykládány v tom smyslu, že se v nich stanovená omezení odpovědnosti vztahují na poskytovatele takové služby pronájmu a registrace IP adres umožňující anonymní používání názvů internetových domén, jako je služba ve věci v původním řízení – za předpokladu, že tato služba spadá do některé ze skupin služeb uvedených v těchto ustanoveních a splňuje všechny příslušné podmínky – pokud má činnost takového poskytovatele čistě technickou, automatickou a pasivní podobu, což znamená, že nezná ani nekontroluje informace přenášené či ukládané jeho zákazníky, a pokud nehraje aktivní roli tím, že jim umožňuje optimalizovat jejich činnost spočívající v provozování on-line prodeje; to přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13.11.2017.


title: Věc T-453/18: Žaloba podaná dne 24. července 2018 – Biasotto v. EUIPO – OOFOS (OOF)

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/38

      Žaloba podaná dne 24. července 2018 – Biasotto v. EUIPO – OOFOS (OOF)
      (Věc T-453/18)
      (2018/C 352/45)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alessandro Biasotto (Treviso, Itálie) (zástupci: F. le Divelec Lemmi, R. Castiglioni a E. Cammareri, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: OOFOS LLC (Reno, Nevada, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie OOF – Přihláška č. 14 961 767

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. května 2018, ve věci R 1270/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  v plném rozsahu této žalobě vyhověl;

                  —

                  v plném rozsahu zrušil napadené rozhodnutí a v důsledku toho připustil přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 14 961 767 k zápisu pro všechny výrobky a služby požadované v této přihlášce ve třídách 18, 25 a 35 (nebo případně uložil EUIPO, aby znovu projednal odvolání podané žalobcem dne 15. června 2017, ale aby tentokrát porovnal spornou přihlášku s ochrannou známkou uplatněnou ve starším mezinárodním zápisu č. 1 258 728 osobou, která podala námitku);

                  —

                  uložil EUIPO nebo vedlejší účastnici náhradu všech nákladů řízení, a to nejen probíhajícího řízení před Tribunálem, ale také námitkového a odvolacího řízení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-396/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 15. června 2018 – Gennaro Cafaro v. DQ

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 15. června 2018 – Gennaro Cafaro v. DQ
      (Věc C-396/18)
      (2018/C 352/20)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Gennaro Cafaro

         Odpůrkyně: DQ

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je vnitrostátní právní úprava uvedená v nařízení předsedy vlády ze dne 9. září 2008, kterým se provádí čl. 748 odst. 3 zákona o letecké a lodní dopravě, kterým bylo přijato nařízení ohledně omezení při zaměstnávání leteckého personálu společnosti DQ a zejména automatické ukončení pracovního poměru při dosažení věku 60 let, v rozporu s nařízením č. 1178/2011 (1) v části, v níž stanoví hranici pro zaměstnávání pilotů v obchodní letecké dopravě na 65 let a je toto nařízení poté, co je vyloučeno použití zvláštní vnitrostátní právní úpravy, použitelné na projednávanou věc?

                  2)

                  podpůrně, pokud by nařízení bylo považováno za nepoužitelné na projednávanou věc ratione materiae, je výše uvedená vnitrostátní právní úprava v rozporu se zásadou zákazu diskriminace na základě věku, která je uvedena ve směrnici 2000/78 (2) a v Listině základních práv Evropské unie (čl. 21 odst. 1), kterou směrnice 2000/78 konkretizuje?

         (1)  Nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Úř. věst. L 311, s. 1).

         (2)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, která stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16).


title: Věc T-454/18: Žaloba podaná dne 24. července 2018 – Biasotto v. EUIPO – OOFOS (OO)

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/39

      Žaloba podaná dne 24. července 2018 – Biasotto v. EUIPO – OOFOS (OO)
      (Věc T-454/18)
      (2018/C 352/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alessandro Biasotto (Treviso, Itálie) (zástupci: F. Le Divelec Lemmi, R. Castiglioni a E. Cammareri, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: OOFOS LLC (Reno, Nevada, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška ochranné známky Evropské unie „OO“ – Přihláška k zápisu č. 14 961 791

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. května 2018, ve věci R 1281/2017-2.

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  plně vyhověl této žalobě;

                  —

                  zcela zamítl napadené rozhodnutí a v podstatě potvrdil závěr, ke kterému dospěl EUIPO ve svém rozhodnutí ze dne 17. května 2017 týkajícímu se námitkového řízení č. B 2683558, a v důsledku toho povolil, aby na základě přihlášky ochranné známky Evropské unie č. 14 961 791 by proveden zápis této ochranné známky ve vztahu ke všem požadovaným výrobkům a službám ve třídách 18, 25 a 35;

                  —

                  uložil vedlejšímu účastníkovi řízení náhradu veškerých nákladů souvisejících nejen s tímto řízením před Tribunálem, ale rovněž s námitkovým a odvolacím řízením před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-417/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 26. června 2018 – AW a další

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 26. června 2018 – AW a další
      (Věc C-417/18)
      (2018/C 352/21)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: AW, BV, CU, DT

         Žalovaná: Litevská republika, kterou zastupují Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, Bendrasis pagalbos centras a Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija

         Předběžné otázky

                  1)

                  Ukládá čl. 26 odst. 5 směrnice 2002/22/ES (1), ve znění směrnice 2009/136/ES (2), povinnost poskytovat informace o místě, kde se nachází volající, jsou-li hovory uskutečňovány z mobilních zařízení bez SIM karet?

                  2)

                  Jestliže vnitrostátní právní předpisy členského státu umožňují jednotlivcům volat na evropské číslo tísňového volání „112“ bez SIM karty, znamená tato skutečnost, že podle čl. 26 odst. 5 směrnice 2002/22/ES, ve znění směrnice 2009/136/ES, musí být zjištěny informace o místě, kde se volající nachází,?

                  3)

                  Je vnitrostátní právní úprava stanovená v bodě 4.5.4 Postupu pro přístup účastníků nebo uživatelů ke službám orgánů, které zajišťují tísňové služby (ve znění platném v době od 11. listopadu 2011 do 15. dubna 2016), která mimo jiné stanoví, že poskytovatelé veřejných mobilních sítí jsou povinni poskytnout informace o místě s přesností na rozsah pokrytí základnové stanice (sektoru) (identifikační označení buňky), nespecifikují však minimální přesnost (z hlediska vzdálenosti), s níž musí základnové stanice zjistit místo, kde se volající nachází, nebo hustotu (z hlediska vzdálenosti), s níž musí být základnové stanice rozmístěny, slučitelné s čl. 26 odst. 5 směrnice 2002/22/ES, ve znění směrnice 2009/136/ES, který stanoví, že příslušné regulační orgány jsou povinny stanovit kritéria přesnosti a spolehlivosti poskytovaných informací o tom, kde se volající nachází?

                  4)

                  Budou-li odpovědi na první nebo druhou otázku uvádět, že členský stát je povinen zajistit, aby bylo zjištěno místo podle čl. 26 odst. 5 směrnice 2002/22/ES, ve znění směrnice 2009/136/ES, nebo bude-li odpověď na třetí otázku uvádět, že vnitrostátní právní předpisy nejsou slučitelné s čl. 26 odst. 5 směrnice 2002/22/ES, ve znění směrnice 2009/136/ES, který stanoví, že příslušné regulační orgány jsou povinny stanovit kritéria přesnosti a spolehlivosti poskytovaných informací o místě, kde se nachází volající, je vnitrostátní soud při rozhodování o otázce odškodnění povinen prokázat přímou příčinnou souvislost mezi porušením unijního práva a újmou, kterou jednotlivci utrpěli, nebo postačí prokázat nepřímou příčinnou souvislost mezi porušením unijního práva a újmou, kterou jednotlivci utrpěli, jestliže podle ustanovení vnitrostátního práva nebo vnitrostátní judikatury stačí k určení vzniku odpovědnosti prokázání nepřímé příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním a újmou, kterou jednotlivci utrpěli?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. 2002, L 108, s. 51; Zvl. vyd 13/29, s. 367).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/22/ES o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací, směrnice 2002/58/ES o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací a nařízení (ES) č. 2006/2004 o spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele (Úř. věst. 2009, L 337, s. 11).


title: Věc T-463/18: Žaloba podaná dne 30. června 2018 – Novartis v. EUIPO (SMARTSURFACE)

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/40

      Žaloba podaná dne 30. června 2018 – Novartis v. EUIPO (SMARTSURFACE)
      (Věc T-463/18)
      (2018/C 352/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupkyně: L. Junquera Lara, lawyer)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SMARTSURFACE – Přihláška č. 16 492 076

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. května 2018 ve věci R 1765/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  určil, že čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009 nebrání zápisu dotčeného označení (ochranná známka Společenství č. 16 492 076) pro zboží třídy 9 popsané v přihlášce a

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc C-430/18: Žaloba podaná dne 29. června 2018 – Evropská komise v. Španělské království

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/17

      Žaloba podaná dne 29. června 2018 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-430/18)
      (2018/C 352/22)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. Scharf, J. Rius, G. von Rintelen, zmocněnci)

         Žalované: Španělské království

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Určit, že Španělské království tím, že nepřijalo do 18. září 2016 veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/92/EU ze dne 23. července 2014 o porovnatelnosti poplatků souvisejících s platebními účty, změně platebního účtu a přístupu k platebním účtům se základními prvky (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 29 odst. 1 uvedené směrnice;

                  —

                  uložit Španělskému království podle čl. 260 odst. 3 SFEU denní penále ve výši 48 919,20 eur, s účinností ode dne vydání rozsudku, kterým se konstatuje nesplnění povinnosti přijmout, nebo každopádně sdělit Komisi předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 2014/92/ES;

                  —

                  uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Podle čl. 29 odst. 1 směrnice 2014/92/EU měly členské státy do 18. září 2016 přijmout a zveřejnit právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí a informovat o tom neprodleně Komisi.
      Vzhledem k tomu, že Španělské království neprovedlo směrnici 2014/92/EU úplně a neoznámilo Komisi prováděcí opatření, rozhodla se Komise podat k Soudnímu dvoru tuto žalobu.
      Komise navrhuje uložit Španělskému království denní penále ve výši 48 919,20 eur ode dne vydání rozsudku, vypočtené s ohledem na závažnost a dobu trvání porušení práva a odrazující účinek s přihlédnutím k platební schopnosti uvedeného členského státu.

         (1)  Úř. věst. 2014, L 257, s. 214


title: Věc T-473/18: Žaloba podaná dne 27. července 2018 – Getsmarter Online v. EUIPO (getsmarter)

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/40

      Žaloba podaná dne 27. července 2018 – Getsmarter Online v. EUIPO (getsmarter)
      (Věc T-473/18)
      (2018/C 352/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Getsmarter Online Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: I. Silcock, Barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie getsmarter – Přihláška č. 16 565 939

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. května 2018 ve věci R 2632/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-474/18: Žaloba podaná dne 6. srpna 2018 – Veit v. ECB

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/41

      Žaloba podaná dne 6. srpna 2018 – Veit v. ECB
      (Věc T-474/18)
      (2018/C 352/49)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Sebastian Veit (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: K. Kujath, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 3. ledna 2018 o zařazení žalobce do (platové) skupiny s účinností od 1. ledna 2018 v části, v níž žalobci byl v rámci platového pásma F/G přiznán pouze platový stupeň 17;

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 25. května 2018 o zamítnutí žádosti žalobce o přiznání platového stupně 83 v rámci platového pásma F/G s účinností od 1. ledna 2018;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení

                              —

                              V rámci prvního žalobního důvodu je vytýkáno, že žalovaná v případě interních uchazečů o volné pracovní místo – na rozdíl od externích uchazečů, kteří se v případě totožných výběrových řízení nacházeli ve srovnatelné situaci – jen v omezené míře zohlednila relevantní praxi.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení obecné zásady jednat s náležitou péčí

                              —

                              V rámci druhého žalobního důvodu se uvádí, že žalovaná s žalobcem, jako vlastním zaměstnancem, – bez věcného odůvodnění – naložila při zařazování do platové skupiny hůře, než s uchazeči, kteří u ní ještě nebyli zaměstnáni.


title: Věc T-481/18: Žaloba podaná dne 1. srpna 2018 – Electroquímica Onubense v. ECHA

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/42

      Žaloba podaná dne 1. srpna 2018 – Electroquímica Onubense v. ECHA
      (Věc T-481/18)
      (2018/C 352/50)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Electroquímica Onubense, S.L. (Palos de la Frontera, Španělsko) (zástupce: D. González Blanco, advokát)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál vydal nové rozhodnutí, jelikož Electroquímica Onubense (EQO) splňuje všechny požadavky na střední podnik pro účely uplatňování poplatků za registraci výrobků u ECHA.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že zpráva o výpočtu velikosti malého a středního podniku připojená k napadenému rozhodnutí odkazuje na její propojení se společností ERCROS v letech 2013 a 2014, přičemž autor zprávy nepřihlíží k tak důležité skutečnosti, jako je to, že žalobkyně byla založena v roce 2015 s kapitálem 3 000 eur, což je minimální zákonem požadovaný kapitál podle španělských právních předpisů. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že pro kvalifikaci nové společnosti jako „malého podniku“ byl rozhodující údaj o jejím kapitálu, jelikož EQO skutečně splňovala kritéria stanovená platnou právní úpravou, přičemž podíl společnosti ERCROS v této společnosti ji v žádném případě nemohl změnit na „velký podnik“.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že ERCROS byla jediným společníkem v EQO v období od založení společnosti (18. února 2015) a převodem podílů ve společnosti na společnost SALINAS DEL ODIEL (2. června 2015), a to pouze dočasně a účelově, aby usnadnila převod vlastnictví společnosti EQO na jejího konečného příjemce, společnost SALINAS DEL ODIEL.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že na konci hospodářského roku 2015 již nebyla EQO ve vlastnictví, přímo ani nepřímo, společnosti ERCROS (považované za „velký podnik“), a byla ve vlastnictví společnosti SALINAS DE ONIEL (považované za „střední podnik“).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející toho, že skutečností rozhodnou pro určení velikosti EQO pro účely uplatnění dotčené právní úpravy nemůže být nic jiného než vztah, který měla se společností, jež byla její mateřskou společností na konci roku 2015 – jak vyplývá z roční účetní závěrky za uvedený rok – a nikoliv se společností, která byla mateřskou společností dočasně a účelově během referenčního roku.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že správně měl být uplatněn poplatek pro střední podnik, nikoliv pro velký podnik, jelikož spojení, které je třeba za tím účelem prokázat, je spojení mezi společnostmi EQO a SALINAS DEL ODIEL, a nikoliv mezi společnostmi EQO a ERCROS


title: Věc T-487/18: Žaloba podaná dne 14. srpna 2018 – Stada Arzneimittel v. EUIPO (ViruProtect)

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/42

      Žaloba podaná dne 14. srpna 2018 – Stada Arzneimittel v. EUIPO (ViruProtect)
      (Věc T-487/18)
      (2018/C 352/51)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ViruProtect – Přihláška č. 16 295 511

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. června 2018, ve věci R 1886/2017-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 75 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-491/18: Žaloba podaná dne 14. srpna 2018 – Vafo Praha v. EUIPO – Rutzinger-Kurpas (Meatlove)

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/43

      Žaloba podaná dne 14. srpna 2018 – Vafo Praha v. EUIPO – Rutzinger-Kurpas (Meatlove)
      (Věc T-491/18)
      (2018/C 352/52)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vafo Praha s.r.o. (Chrášťany, Česká republika) (zástupce: M. Vojáček, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Susanne Rutzinger-Kurpas (Spigelau, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Meatlove – Přihláška č. 15 557 374

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. června 2018, ve věci R 264/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) ve spojení s článkem 46 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-492/18: Žaloba podaná dne 15. srpna 2018 – Zhadanov v. EUIPO (Scanner Pro)

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/44

      Žaloba podaná dne 15. srpna 2018 – Zhadanov v. EUIPO (Scanner Pro)
      (Věc T-492/18)
      (2018/C 352/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Igor Žadanov (Oděsa, Ukrajina) (zástupce: P. Olson, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Scanner pro – Přihláška č. 16 257 727

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2018 ve věci R 1812/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zapsal ochrannou známku Evropské unie 016257727 pro výrobky spadající do tříd 9 a 42;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-495/18: Žaloba podaná dne 17. srpna 2018 – Dermatest v. EUIPO (DERMATEST)

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/44

      Žaloba podaná dne 17. srpna 2018 – Dermatest v. EUIPO (DERMATEST)
      (Věc T-495/18)
      (2018/C 352/54)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH (Münster, Německo) (zástupci: J. Bühling a D. Graetsch, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie DERMATEST – Přihláška č. 17 542 986

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. června 2018, ve věci R 426/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení, které vznikly v rámci řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-496/18: Žaloba podaná dne 17. srpna 2018 – OCU v. SRB

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/45

      Žaloba podaná dne 17. srpna 2018 – OCU v. SRB
      (Věc T-496/18)
      (2018/C 352/55)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Martínez Martínez a C. López-Mélida de Ramón, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil konečné rozhodnutí Odvolací komise Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 19. června 2018 vydané ve věci 54/2017, v řízení vedeném proti SRB;

                  —

                  uložil odvolací komisi Jednotného výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení základního práva zakotveného v čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a zásady dodržování práva na obhajobu (právo na řádnou správu vyjádřené právem na přístup k dokumentům pro účely legitimního výkonu práva na obhajobu).

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí, kterým odvolací komise neposkytla úplný přístup k dotčené dokumentaci v dispozici SRB, požadovaný za účelem legitimního výkonu práva na obhajobu, představuje závažné porušení základního práva na řádnou správu vyjádřené právem na přístup k dokumentům podle čl. 41 odst. 2 Listiny a základní zásady unijního práva týkající se práva na obhajobu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení, které stanoví výjimku týkající se důvěrnosti a profesního tajemství v přístupu k dokumentům v případě podání žádosti v rámci výkonu práva na obhajobu a přístupu k účinné právní ochraně, které jsou zakotvené v článku 88 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014 L 225, s. 1), v článku 84 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014 , kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190), v článku 53 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. 2013, L 176, s. 338).

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí, kterým odvolací komise neposkytla úplný přístup k dotčené dokumentaci v dispozici SRB nesprávně uplatňuje výjimky z obecného přístupu k dokumentům stanovené v právě uvedené právě, neboť uvedený přístup je požadován v rámci výkonu práva na obhajobu a přístupu k účinné právní ochraně.

                  1.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení základního práva zakotveného v čl. 41 odst. 2 Listiny (právo na řádnou správu ve vztahu na řádné odůvodnění aktů).

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí, kterým odvolací komise neposkytla úplný přístup k dotčené dokumentaci v dispozici SRB představuje závažné porušení základního práva na řádnou správu zakotveného v čl. 41 odst. 2 Listiny v rozsahu, v porušuje povinnost odůvodnit akty.


title: Věc T-497/18: Žaloba podaná dne 14. srpna 2018 – IAK – Forum International v. EUIPO – Schwalb (IAK)

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/46

      Žaloba podaná dne 14. srpna 2018 – IAK – Forum International v. EUIPO – Schwalb (IAK)
      (Věc T-497/18)
      (2018/C 352/56)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: IAK GmbH – Forum International (Kirchzarten, Německo) (zástupce: G. Wilke, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ulrich Schwalb (Kolín, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie IAK – Ochranná známka Evropské unie č. 9 843 533

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. června 2018, ve věci R 1511/2017-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí pozměnil v tom smyslu, že se návrh na prohlášení neplatnosti v celém rozsahu zamítá;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.