title: Věc C-85/22: Žaloba podaná dne 8. února 2022 – Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/17

      Žaloba podaná dne 8. února 2022 – Evropská komise v. Bulharská republika
      (Věc C-85/22)
      (2022/C 148/24)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Koleva, C. Hermes, zmocněnci)

         Žalovaná: Bulharská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

                  1)

                  určit, že Bulharská republika tím, že

                              —

                              co nejdříve a nejpozději do šesti let nevyhlásila 194 z celkového počtu 229 území, která byla v rozhodnutích 2009/93/ES, 2009/91/ES a 2009/92/ES ze dne 12. prosince 2008 a v rozhodnutí 2013/23/ES ze dne 16. listopadu 2012 označena jako lokality významné pro společenství („SCI“), jako zvláštní oblast ochrany („ZOO“);

                              —

                              systematicky a soustavně porušovala své povinnosti stanovit pro tyto oblasti specifické podrobné cíle ochrany;

                              —

                              systematicky a soustavně porušovala své povinnosti stanovit nezbytná ochranná opatření, která odpovídají ekologickým požadavkům určitých typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II, jež se na těchto lokalitách vyskytují;

                              —

                              řádně neprovedla do vnitrostátního práva čl. 6 odst. 1;

                        nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (směrnice o přírodních stanovištích) (1);

                  2)

                  uložit Bulharské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato věc se týká řádného neprovedení čl. 6 odst. 1 do vnitrostátního práva a řádného neuplatňování čl. 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 1 směrnice o přírodních stanovištích Bulharskou republikou.
      Článek 4 odst. 4 směrnice o přírodních stanovištích mimo jiné požaduje: Byla-li určitá lokalita na základě postupu uvedeného v odstavci 2 označena jako lokalita významná pro Společenství, příslušný členský stát tuto lokalitu co nejdříve a nejpozději do šesti let vyhlásí jako ZOO. Ve svém rozsudku ve věci C-849/19, Komise v Řecko (EU:C:2020:1047), Soudní dvůr vysvětlil, že členské státy jsou rovněž povinny stanovit pro každou ZOO konkrétní cíle ochrany. Podle čl. 6 odst. 1 směrnice o přírodních stanovištích stanoví členské státy pro ZOO nezbytná ochranná opatření zahrnující v případě potřeby odpovídající plány péče vypracované speciálně pro dané lokality nebo integrované do jiných plánů rozvoje a vhodná opatření právního, správního nebo smluvního charakteru, která odpovídají ekologickým požadavkům typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II, jež se na těchto lokalitách vyskytují.
      Podle názoru Komise Bulharská republika nesplnila své povinnosti, které pro ni z tohoto ustanovení vyplývají: včasné vyhlášení ZOO; stanovení specifických podrobných cílů ochrany pro tyto lokality; určení nezbytných ochranných opatření; a řádné provedení čl. 6 odst. 1 směrnice o přírodních stanovištích do vnitrostátního práva.

         (1)  Úř. věst. 1992, L 206, s. 7.


title: Věc C-487/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – Philips Orăştie S.R.L. v. Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili („Řízení o předběžné otázce – Harmonizace daňových právních předpisů – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Články 179 a 183 – Nárok na odpočet DPH – Podmínky – Započtení nebo vrácení nadměrného odpočtu DPH – Dodatečné platební povinnosti – Zásada daňové neutrality – Zásady rovnocennosti a efektivity“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/4

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – Philips Orăştie S.R.L. v. Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Věc C-487/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Harmonizace daňových právních předpisů - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 179 a 183 - Nárok na odpočet DPH - Podmínky - Započtení nebo vrácení nadměrného odpočtu DPH - Dodatečné platební povinnosti - Zásada daňové neutrality - Zásady rovnocennosti a efektivity“)
      (2022/C 148/05)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Philips Orăştie S.R.L.

         Žalovaný: Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Výrok

      Článek 179 první pododstavec a čl. 183 první pododstavec směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, jakož i zásada rovnocennosti musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví procesní podmínky žalob na vrácení daně z přidané hodnoty (DPH) založených na porušení společného systému DPH, které jsou méně příznivé než procesní podmínky použitelné na podobné žaloby, založené na porušení vnitrostátního práva týkajícího se jiných daní a poplatků než DPH.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc C-109/22: Žaloba podaná dne 15. února 2022 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/18

      Žaloba podaná dne 15. února 2022 – Evropská komise v. Rumunsko
      (Věc C-109/22)
      (2022/C 148/25)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: L. Nicolae, E. Sanfrutos Cano, zmocněnkyně)

         Žalovaný: Rumunsko

         Návrhová žádání žalobkyně

      Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Rumunsko tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-301/17, Komise v. Rumunsko (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU;

                  —

                  uložil Rumunsku v souladu s ustanoveními čl. 260 odst. 2 SFEU povinnost zaplatit penále ve výši 29 781,30 eur za porušení povinnosti přijmout všechna opatření nezbytná pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-301/17, Komise v. Rumunsko, za každý den prodlení ode dne vyhlášení rozsudku v této věci do dne přijetí všech opatření nezbytných pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku ve věci C-301/17, Komise v. Rumunsko;

                  —

                  uložil Rumunsku v souladu s ustanoveními čl. 260 odst. 2 SFEU povinnost zaplatit paušální částku odpovídající denní částce 3 311,50 eur vynásobené počtem dnů, které uplynuly ode dne následujícího po vyhlášení rozsudku ve věci C-301/17, Komise v. Rumunsko, do dne, kdy Rumunsko přijme všechna opatření nezbytná pro splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku, nebo pokud Rumunsko tato opatření nepřijme, do dne vyhlášení rozsudku Soudního dvora v této věci, s výhradou překročení minimální paušální částky 1 643 000 eur;

                  —

                  uložil Rumunsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Předmětem žaloby Evropské komise proti Rumunsku je nesplnění povinnosti uvedeného členského státu přijmout všechna opatření nezbytná pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-301/17, jelikož 44 z 68 skládek odpadů uvedených v tomto rozsudku ještě nebylo uzavřeno v souladu se směrnicí Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (2).
      Komise tvrdí, že Rumunsko se nemůže odvolávat na ryze interní situaci za účelem odůvodnění, že nesplnilo povinnosti vyplývající z rozsudku Soudního dvora, jako je potřeba uskutečnění studií proveditelnosti, vedení řízení o vyvlastnění, správních řízení nebo nepřijetí nezbytných opatření ze strany hospodářských subjektů provozujících dotčené skládky.
      Komise proto navrhuje, aby byla Rumunsku uložena povinnost zaplatit za nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora penále ve výši 29 781,30 eur za každý den prodlení ode dne vyhlášení rozsudku v této věci do dne přijetí všech opatření nezbytných pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku ve věci C-301/17. Za účelem zajištění, že pokrok dosažený Rumunskem bude možné monitorovat, ověřit a zohlednit, Komise navrhuje, aby se penále za každý den prodlení vypočítalo na základě šestiměsíčních období prodlení v přijetí opatření nezbytných pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-301/17 za použití sestupného vzorce, na jehož základě se celková částka vztahující se na tato období sníží o procento odpovídající podílu počtu skládek odpadů, které byly uvedeny do souladu s ustanoveními směrnice 1999/31.
      Komise mimoto navrhuje, aby byla Rumunsku uložena povinnost zaplatit paušální částku odpovídající denní částce 3 311,50 eur vynásobené počtem dnů, které uplynuly ode dne následujícího po vyhlášení rozsudku ve věci C-301/17 do dne, kdy Rumunsko přijme všechna opatření nezbytná pro splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku, nebo pokud Rumunsko tato opatření nepřijme, do dne vyhlášení rozsudku Soudního dvora v této věci, s výhradou překročení minimální paušální částky 1 643 000 eur.
      Výše tohoto penále byla určena s přihlédnutím k závažnosti porušení, jeho trvání, jakož i nutnosti zajistit odrazující účinek sankcí v závislosti na platební schopnosti tohoto členského státu použitím koeficientu „n“.

         (1)  Rozsudek ze dne 18. října 2018, Komise v. Rumunsko (C-301/17, EU:C:2018:846).

         (2)  Úř. věst. 1999, L 182, s. 1.


title: Věc C-499/20: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – DIMCO Dimovasili M.I.K.E. v. Ypourgos Perivallontos kai Energeias („Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Směrnice 97/23/ES – Tlaková zařízení – Označení CE – Uvádění na trh a do provozu – Omezení, jejichž cílem je zajistit ochranu osob – Články 34 a 36 SFEU – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví omezení týkající se způsobu instalace plynového potrubí“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/5

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – DIMCO Dimovasili M.I.K.E. v. Ypourgos Perivallontos kai Energeias
      (Věc C-499/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 97/23/ES - Tlaková zařízení - Označení CE - Uvádění na trh a do provozu - Omezení, jejichž cílem je zajistit ochranu osob - Články 34 a 36 SFEU - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví omezení týkající se způsobu instalace plynového potrubí“)
      (2022/C 148/06)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Symvoulio tis Epikrateias

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: DIMCO Dimovasili M.I.K.E.

         Žalovaný: Ypourgos Perivallontos kai Energeias

         Výrok

      Článek 4 odst. 1 bod 1.1 a příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/23/ES ze dne 29. května 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se tlakových zařízení, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, ve spojení s jejím čl. 2 odst. 2, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která za účelem zajištění bezpečnosti osob, zejména proti zemětřesení, stanoví určité podmínky pro instalaci takových tlakových zařízení, jako jsou potrubí určená k přepravě plynu, včetně těch, která jsou opatřena označením CE, pokud tato právní úprava nevede k žádné změně těchto zařízení a nepředstavuje překážku zakázanou články 34 a 36 SFEU.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc T-76/22: Žaloba podaná dne 9. února 2022 – Schwa-Medico v. EUIPO – Med-El Elektromedizinische Geräte (STIWELL)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/36

      Žaloba podaná dne 9. února 2022 – Schwa-Medico v. EUIPO – Med-El Elektromedizinische Geräte (STIWELL)
      (Věc T-76/22)
      (2022/C 148/48)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Schwa-Medico, Medizinische Apparate, Vertriebsgesellschaft mbH (Ehringshausen, Německo) (zástupci: E. Fortunet a P. Marchiset, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Med-El Elektromedizinische Geräte GesmbH (Innsbruck, Rakousko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie STIWELL – ochranná známka Evropské unie č. 4 072 542

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. listopadu 2021, ve věci R 1383/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž nevyhovělo návrhu na zrušení ochranné známky Evropské unie STIWELL č. 4 072 542 pro výrobky třídy 10 „přístroje pro neuromuskulární stimulaci“, a v rozsahu, v němž odmítlo stanovit jako počáteční datum zrušení pro veškeré výrobky den, který připadá na páté výročí zveřejnění zápisu této ochranné známky ve věstníku ochranných známek Evropské unie (21. únor 2011);

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Med-El náhradu nákladů řízení o této žalobě.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001 a nedostatečné odůvodnění rozhodnutí odvolacího senátu, jelikož nesprávně analyzoval pojem skutečného užívání ochranné známky, když neprovedl celkové posouzení z hlediska všech faktorů, vycházející ze všech skutečností;

                  —

                  porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001 a nedostatečné odůvodnění rozhodnutí odvolacího senátu, jelikož nesprávně analyzoval pojem skutečného užívání ochranné známky, když zkoumal specifičnost výrobků z hlediska činnosti majitele ochranné známky a nikoli z hlediska názvu výrobků;

                  —

                  porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001 a nedostatečné odůvodnění rozhodnutí odvolacího senátu, jelikož nesprávně analyzoval pojem skutečného užívání ochranné známky, když uvedl rozporné odůvodnění ohledně údajné specifičnosti uvedených výrobků;

                  —

                  pochybení odvolacího senátu ohledně stanovení data, od kterého nabývá zrušení účinku, ohledně skutečnosti, že uložil požadavek legitimního důvodu a že tento legitimní důvod chybně vyložil.


title: Věc C-116/22: Žaloba podaná dne 18. února 2022 – Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/19

      Žaloba podaná dne 18. února 2022 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
      (Věc C-116/22)
      (2022/C 148/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, M. Noll-Ehlers, zmocněnci)

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  1.

                  určil, že Spolková republika Německo:

                              —

                              porušila čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43/EHS (1) tím, že 88 ze 4 606 lokalit, pro které uplynula šestiletá lhůta stanovená v uvedeném ustanovení, neoznačila za zvláštní území ochrany,

                              —

                              porušila čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43 tím, že pro 88 ze 4 606 dotčených lokalit nestanovila žádné cíle ochrany, a nadto při stanovování cílů ochrany uplatňovala všeobecnou a strukturální praxi, která nesplňuje právní požadavky dotčeného ustanovení,

                              —

                              porušila čl. 6 odst. 1 směrnice 92/43 tím, že pro 737 ze 4 606 dotčených lokalit nestanovila žádná ochranná opatření, a nadto při stanovování ochranných opatření uplatňovala všeobecnou a strukturální praxi, která nesplňuje právní požadavky dotčeného ustanovení;

                  2.

                  uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Touto žalobou Evropská komise Spolkové republice Německo vytýká, že nepřijala opatření vyžadovaná směrnicí 92/43/EHS, pokud jde o označování a správu své sítě Natura 2000.
      Zaprvé, uvedený členský stát nesplnil povinnost, která mu plyne z čl. 4 odst. 4 směrnice, jelikož 88 ze 4 606 lokalit, pro které uplynula šestiletá lhůta stanovená v uvedeném ustanovení, neoznačil k okamžiku relevantnímu pro nesplnění povinností za zvláštní území ochrany.
      Zadruhé, uvedený členský stát nesplnil povinnost, která mu plyne z čl. 4 odst. 4 směrnice, jelikož pro 88 ze 4 606 dotčených lokalit nestanovil žádné cíle ochrany, a nadto při stanovování cílů ochrany uplatňoval všeobecnou a strukturální praxi, která nesplňuje právní požadavky dotčeného ustanovení, Podle čl. 4 odst. 4 musí být cíle ochrany kvantifikované a měřitelné, musí jasně rozlišovat mezi cílem „obnovy“ a cílem „uchování“ příslušných chráněných hodnot dotčené lokality a být stanoveny právními akty s obecnou působností. Německá praxe týkající se cílů ochrany tyto požadavky nesplňuje.
      Zatřetí, uvedený členský stát nesplnil povinnost stanovit nezbytná ochranná opatření, která mu plyne z čl. 6 odst. 1 směrnice. Spolková republika Německo nestanovila žádná ochranná opatření pro 737 ze 4 606 dotčených lokalit, a nadto při stanovování ochranných opatření uplatňovala všeobecnou a strukturální praxi, která nesplňuje právní požadavky dotčeného ustanovení, podle něhož musí být ochranná opatření založena na dostatečně konkrétních cílech ochrany.

         (1)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102).


title: Věc T-92/22: Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Amisi Kumba v. Rada

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/42

      Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Amisi Kumba v. Rada
      (Věc T-92/22)
      (2022/C 148/56)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gabriel Amisi Kumba (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021 (1) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 2 na příloze tohoto rozhodnutí,

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/2177 ze dne 9. prosince 2021 (2) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 2 na příloze I tohoto rozhodnutí,

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatněnými ve věci T-90/22, Kande Mupompa v. Rada.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021, kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo (Úř. věst. 2021, L 443, s. 75).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/2177 ze dne 9. prosince 2021, kterým se provádí článek 9 nařízení (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. 2021, L 443, s. 3).


title: Věc C-522/20: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof – Rakousko) – OE v. VY (Řízení o předběžné otázce – Platnost – Justiční spolupráce v občanských věcech – Příslušnost rozhodnout o návrhu na rozvod – Článek18 SFEU – Nařízení (ES) č. 2201/2003 – Článek 3 odst. 1 písm. a) pátá a šestá odrážka – Rozdíl mezi dobou pobytu požadovanou pro účely určení příslušného soudu – Rozdíl mezi rezidentem, který je státním příslušníkem členského státu soudu, u něhož bylo zahájeno řízení, a rezidentem, který není státním příslušníkem tohoto státu – Diskriminace na základě státní příslušnosti)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/5

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof – Rakousko) – OE v. VY
      (Věc C-522/20) (1)

      (Řízení o předběžné otázce - Platnost - Justiční spolupráce v občanských věcech - Příslušnost rozhodnout o návrhu na rozvod - Článek18 SFEU - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Článek 3 odst. 1 písm. a) pátá a šestá odrážka - Rozdíl mezi dobou pobytu požadovanou pro účely určení příslušného soudu - Rozdíl mezi rezidentem, který je státním příslušníkem členského státu soudu, u něhož bylo zahájeno řízení, a rezidentem, který není státním příslušníkem tohoto státu - Diskriminace na základě státní příslušnosti)
      (2022/C 148/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: OE

         Další účastnice řízení: VY

         Výrok

      Zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti zakotvená v článku 18 SFEU musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby podmínkou pro založení příslušnosti soudů členského státu, na jehož území se nachází obvyklé bydliště navrhovatele, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) šesté odrážky nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000, bylo to, že zde navrhovatel musí bezprostředně před podáním návrhu pobývat po určitou minimální dobu, která je o šest měsíců kratší než doba stanovená v čl. 3 odst. 1 písm. a) páté odrážce tohoto nařízení, a to z důvodu, že dotčená osoba je státním příslušníkem tohoto členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 35, 1.2.2021.


title: Věc T-93/22: Žaloba podaná dne 18. února 2022 – Ramazani Shadary v. Rada

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/43

      Žaloba podaná dne 18. února 2022 – Ramazani Shadary v. Rada
      (Věc T-93/22)
      (2022/C 148/57)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021 (1) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 9 na příloze tohoto rozhodnutí,

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/2177 ze dne 9. prosince 2021 (2) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 9 na příloze I tohoto rozhodnutí,

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatněnými ve věci T-90/22, Kande Mupompa v. Rada.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021, kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo (Úř. věst. 2021, L 443, s. 75).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/2177 ze dne 9. prosince 2021, kterým se provádí článek 9 nařízení (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. 2021, L 443, s. 3).


title: Věc T-736/20: Usnesení Tribunálu ze dne 11. února 2022 – OP v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Otevřené výběrové řízení EPSO/AST/147/19 – Rozhodnutí nezařadit jméno žalobce na rezervní seznam výběrového řízení – Povinnost uvést odůvodnění – Rovné zacházení“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/24

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. února 2022 – OP v. Komise
      (Věc T-736/20) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Otevřené výběrové řízení EPSO/AST/147/19 - Rozhodnutí nezařadit jméno žalobce na rezervní seznam výběrového řízení - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení“)
      (2022/C 148/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: OP (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: I. Melo Sampaio a L. Vernier, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/147/19 ze dne 5. února 2020 nezařadit jméno žalobce na rezervní seznam uvedeného výběrového řízení.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

                  2)

                  OP se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 79, 8.3.2021.


title: Věc C-564/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – PF, MF v. Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority („Řízení o předběžné otázce – Společná rybářská politika – Nařízení (ES) č. 1224/2009 – Kontrolní režim – Článek 33 odst. 2 písm. a) a článek 34 – Zaznamenávání úlovků a intenzity rybolovu – Oznamování Evropské komisi údajů o množství ulovených humrů severských – Možnost použít jiné údaje než ty, které jsou uvedeny v lodním deníku rybolovu – Přiměřená a vědecky uznaná metoda pro zpracování a ověřování údajů – Ukončení rybolovu“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/6

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – PF, MF v. Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority
      (Věc C-564/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná rybářská politika - Nařízení (ES) č. 1224/2009 - Kontrolní režim - Článek 33 odst. 2 písm. a) a článek 34 - Zaznamenávání úlovků a intenzity rybolovu - Oznamování Evropské komisi údajů o množství ulovených humrů severských - Možnost použít jiné údaje než ty, které jsou uvedeny v lodním deníku rybolovu - Přiměřená a vědecky uznaná metoda pro zpracování a ověřování údajů - Ukončení rybolovu“)
      (2022/C 148/08)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: PF, MF

         Žalovaní: Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

         Výrok

      Článek 33 odst. 2 písm. a) a článek 34 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/812 ze dne 20. května 2015, musí být vykládány v tom smyslu, že orgán jednotné kontroly členského státu není povinen oznámit Evropské komisi pouze údaje zaznamenané veliteli rybářských plavidel v lodním deníku rybolovu podle článků 14 a 15 tohoto nařízení, nýbrž může použít takovou přiměřenou a vědecky uznanou metodu, jako je metoda nazývaná metoda „stráveného času“, aby tyto údaje zpracoval za účelem zajištění přesnosti číselných údajů týkajících se úlovků, které oznamuje Komisi.

         (1)  Úř. věst. C 19, 18. 1. 2021.


title: Věc T-67/21: Usnesení Tribunálu ze dne 4. února 2022 – ultra air v. EUIPO – Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti a řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie ultrafilter international – Návrh na přeměnu na přihlášku národní ochranné známky – Řízení o prohlášení neplatnosti, které se stalo bezpředmětným – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/24

      Usnesení Tribunálu ze dne 4. února 2022 – ultra air v. EUIPO – Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)
      (Věc T-67/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti a řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie ultrafilter international - Návrh na přeměnu na přihlášku národní ochranné známky - Řízení o prohlášení neplatnosti, které se stalo bezpředmětným - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2022/C 148/33)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ultra air GmbH (Hilden, Německo) (zástupce: C. König, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: E. Markakis, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Německo) (zástupkyně: N. Siebertz, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. listopadu 2020 (věc R 271/2020-2) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi ultra air a Donaldson Filtration Deutschland.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti ultra air GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 88, 15.3.2021.


title: Věc C-595/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – UE v. ShareWood Switzerland AG, VF („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v občanských věcech – Právo rozhodné pro smluvní závazkové vztahy – Nařízení (ES) č. 593/2008 (Řím I) – Spotřebitelské smlouvy – Volba rozhodného práva – Článek 6 odst. 4 písm. c) – Vyloučení smluv, jejichž předmětem je věcné právo k nemovitosti nebo nájem nemovitosti – Kupní smlouva, která zahrnuje pachtovní smlouvu a smlouvu o poskytování služeb a týká se stromů vysázených pouze za účelem jejich pokácení, a to s cílem dosáhnout zisku“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/7

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – UE v. ShareWood Switzerland AG, VF
      (Věc C-595/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských věcech - Právo rozhodné pro smluvní závazkové vztahy - Nařízení (ES) č. 593/2008 (Řím I) - Spotřebitelské smlouvy - Volba rozhodného práva - Článek 6 odst. 4 písm. c) - Vyloučení smluv, jejichž předmětem je věcné právo k nemovitosti nebo nájem nemovitosti - Kupní smlouva, která zahrnuje pachtovní smlouvu a smlouvu o poskytování služeb a týká se stromů vysázených pouze za účelem jejich pokácení, a to s cílem dosáhnout zisku“)
      (2022/C 148/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: UE

         Žalovaní: ShareWood Switzerland AG, VF

         Výrok

      Článek 6 odst. 4 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) musí být vykládán v tom smyslu, že kupní smlouva, která zahrnuje pachtovní smlouvu a smlouvu o poskytování služeb a týká se stromů vysázených na propachtovaném pozemku pouze za účelem jejich pokácení, a to s cílem dosáhnout zisku, nepředstavuje „smlouvu, jejímž předmětem je věcné právo k nemovitosti nebo nájem nemovitosti“ ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 35, 1.2.2021.


title: Věc T-94/22: Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Mutondo v. Rada

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/44

      Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Mutondo v. Rada
      (Věc T-94/22)
      (2022/C 148/58)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Kalev Mutondo (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021 (1) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 10 na příloze tohoto rozhodnutí,

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/2177 ze dne 9. prosince 2021 (2) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 10 na příloze I tohoto rozhodnutí,

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatněnými ve věci T-90/22, Kande Mupompa v. Rada.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021, kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo (Úř. věst. 2021, L 443, s. 75).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/2177 ze dne 9. prosince 2021, kterým se provádí článek 9 nařízení (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. 2021, L 443, s. 3).


title: Věc C-156/21: Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 16. února 2022 – Maďarsko v. Evropský parlament, Rada Evropské unie (Žaloba na neplatnost – Nařízení (EU, Euratom) č. 2020/2092 – Obecný režim podmíněnosti na ochranu rozpočtu Evropské unie – Ochrana unijního rozpočtu v případě porušování zásad právního státu v členském státě – Právní základ – Článek 322 odst. 1 písm. a) SFEU – Údajné obcházení článku 7 SEU a článku 269 SFEU – Údajné porušení čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 2 a čl. 13 odst. 2 SEU, jakož i zásady právní jistoty, zásady proporcionality a zásady rovnosti členských států před Smlouvami)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/7

      Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 16. února 2022 – Maďarsko v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
      (Věc C-156/21) (1)

      (Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU, Euratom) č. 2020/2092 - Obecný režim podmíněnosti na ochranu rozpočtu Evropské unie - Ochrana unijního rozpočtu v případě porušování zásad právního státu v členském státě - Právní základ - Článek 322 odst. 1 písm. a) SFEU - Údajné obcházení článku 7 SEU a článku 269 SFEU - Údajné porušení čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 2 a čl. 13 odst. 2 SEU, jakož i zásady právní jistoty, zásady proporcionality a zásady rovnosti členských států před Smlouvami)
      (2022/C 148/10)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maďarsko (zástupci: Z. Fehér a M. M. Tátrai, zmocněnci)
      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Polská republika (zástupci: M. B. Majczyna a S. Żyrek, zmocněnci)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, R. Crowe, U. Rösslein, T. Lukácsi a A. Pospíšilová Padowska, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, E. Rebasti, A. Tamás a A. Sikora-Kalėda, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalované: Belgické království (zástupci: C. Pochet, M. Jacobs a L. Van den Broeck, zmocněnci), Dánské království (zástupci: původně M. Søndahl Wolff a M. J. Nymann-Lindegren, poté M. Søndahl Wolff a V. Pasternak Jørgensen, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a R. Kanitz, zmocněnci), Irsko (zástupci: M. Browne, J. Quaney a A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s D. Fennellym, BL), Španělské království (zástupci: původně J. Rodríguez de la Rúa Puig a S. Centeno Huerta, poté J. Rodríguez de la Rúa Puig a A. Gavela Llopis, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: A.-L. Desjonquères, A.-C. Drouant a E. Leclerc, zmocněnci), Lucemburské velkovévodství (zástupci: původně A. Germeaux a T. Uri, poté A. Germaux, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: M. K. Bulterman a J. Langer, zmocněnci), Finská republika (zástupci: H. Leppo a S. Hartikainen, zmocněnci), Švédské království (zástupci: O. Simonsson, J. Lundberg, C. Meyer-Seitz, A. Runeskjöld, H. Shev, M. Salborn Hodgson, H. Eklinder a R. Shahsavan Eriksson, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: D. Calleja Crespo, J.–P. Keppenne, J. Baquero Cruz a A. Tokár, zmocněnci)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Maďarsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

                  3.

                  Belgické království, Dánské království, Spolková republika Německo, Irsko, Španělské království, Francouzská republika, Lucemburské velkovévodství, Nizozemské království, Polská republika, Finská republika, Švédské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 138, 19.4.2021.


title: Věc T-459/21: Usnesení Tribunálu ze dne 11. února 2022 – Calrose Rice v. EUIPO – Ricegrowers (Sunwhite) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Sunwhite – Starší národní obrazová ochranná známka Sunwhite – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/25

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. února 2022 – Calrose Rice v. EUIPO – Ricegrowers (Sunwhite)
      (Věc T-459/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Sunwhite - Starší národní obrazová ochranná známka Sunwhite - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2022/C 148/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Calrose Rice (Sofie, Bulharsko) (zástupce: H. Raychev, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Hamel a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ricegrowers Ltd (Leeton, Nový Jižní Wales, Austrálie) (zástupci: C. Menebröcker a C. Böhmer, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. června 2021 (věc R 2465/2020-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Ricegrowers a Calrose Rice.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Calrose Rice se ukládá náhrada nákladů souvisejících s tímto řízením.

         (1)  Úř. věst. C 382, 20.9.2021.


title: Věc T-81/22: Žaloba podaná dne 11. února 2022 – Euranimi v. Komise

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/37

      Žaloba podaná dne 11. února 2022 – Euranimi v. Komise
      (Věc T-81/22)
      (2022/C 148/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: European Association of Non-Integrated Metal Importers & distributors (Euranimi) (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Campa, D. Rovetta, P. Gjørtler a V. Villante, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2021/2012 ze dne 17. listopadu 2021, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností se vybírá prozatímní clo uložené na dovoz plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli pocházejících z Indie a Indonésie (1), jak bylo zveřejněno dne 18. listopadu 2021 v Úředním věstníku Evropské unie, pokud jde o opatření přijatá v souvislosti s antidumpingovým řízením AD670,

                  —

                  uložil Evropské komisi povinnost nahradit náklady řízení vynaložené žalobcem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení čl. 3 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 (2) v souvislosti se souhrnným posouzením účinků dovozu z dotčených zemí – porušení práva žalobce na obhajobu – zjevně nesprávné posouzení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 3 odst. 2 nařízení (EU) 2016/1036 v souvislosti s posouzením újmy a příčinné souvislosti u výrobků pocházejících z Indie i z Indonésie – zjevně nesprávné posouzení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení zájmu Unie odůvodňujícího uložení antidumpingových cel.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2021/2012 ze dne 17. listopadu 2021, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností se vybírá prozatímní clo uložené na dovoz plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli pocházejících z Indie a Indonésie (Úř. věst. 2021, L 410, s. 153).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-95/22: Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Kanyama v. Rada

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/44

      Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Kanyama v. Rada
      (Věc T-95/22)
      (2022/C 148/59)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Célestin Kanyama (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021 (1) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 4 na příloze tohoto rozhodnutí,

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/2177 ze dne 9. prosince 2021 (2) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 4 na příloze I tohoto rozhodnutí,

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatněnými ve věci T-90/22, Kande Mupompa v. Rada.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021, kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo (Úř. věst. 2021, L 443, s. 75).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/2177 ze dne 9. prosince 2021, kterým se provádí článek 9 nařízení (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. 2021, L 443, s. 3).


title: Věc T-82/22: Žaloba podaná dne 15. února 2022 – Bambu Sales v. EUIPO (BAMBU)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/38

      Žaloba podaná dne 15. února 2022 – Bambu Sales v. EUIPO (BAMBU)
      (Věc T-82/22)
      (2022/C 148/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bambu Sales, Inc. (Secaucus, New Jersey, Spojené státy) (zástupce: T. Stein, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie BAMBU – Přihláška č. 18 105 815

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. prosince 2021, ve věci R 1702/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-464/21: Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2022 – Faller a další v. Komise („Žaloba na neplatnost – Humánní léčivé přípravky – Změna podmínečné registrace humánního léčivého přípravku Comirnaty – Neexistence právního zájmu na podání žaloby – Nedostatek přímého dotčení – Nedostatek osobního dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/26

      Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2022 – Faller a další v. Komise
      (Věc T-464/21) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Humánní léčivé přípravky - Změna podmínečné registrace humánního léčivého přípravku Comirnaty - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nedostatek přímého dotčení - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2022/C 148/35)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Sonja Faller (Bressanone, Itálie) a dalších 74 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupkyně: R. Holzeisen, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. R. Killmann a A. Sipos, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2021) 4034 final ze dne 31. května 2021, kterým se mění podmínečná registrace humánního léčivého přípravku „Comirnaty – mRNA vakcína proti onemocnění COVID 19 (modifikovaný nukleosid)“ udělená rozhodnutím C(2020) 9598(final).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  O návrzích na vstup do řízení v postavení vedlejšího účastníka, které podali TR a další fyzické osoby, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, YI a další fyzické osoby, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, EW a další fyzické osoby, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, a p. Arnošt Komárek a další fyzické osoby, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, není důvodné rozhodnout.

                  3)

                  Sonje Faller a dalším žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze I, se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4)

                  TR a další fyzické osoby, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, YI a další fyzické osoby, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, EW a další fyzické osoby, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, a p. A. Komárek a další fyzické osoby, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, ponesou vlastní náklady řízení týkající se návrhů na vstup do řízení v postavení vedlejšího účastníka.

         (1)  Úř. věst. C 368, 13.9.2021.


title: Věc C-157/21: Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 16. února 2022 – Polská republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie („Žaloba na neplatnost – Nařízení (EU, Euratom) č. 2020/2092 – Obecný režim podmíněnosti na ochranu rozpočtu Evropské unie – Ochrana unijního rozpočtu v případě porušování zásad právního státu v členském státě – Právní základ – Článek 322 odst. 1 písm. a) SFEU – Článek 311 SFEU – Článek 312 SFEU – Údajné obcházení článku 7 SEU a článku 269 SFEU – Údajné porušení čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 2, čl. 13 odst. 2 SEU, čl. 296 odst. 2 SFEU, protokolu (č. 2) o používání zásad subsidiarity a proporcionality, jakož i zásady svěření pravomocí, zásady právní jistoty, zásady proporcionality a zásady rovnosti členských států před Smlouvami – Údajné zneužití pravomoci)“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/8

      Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 16. února 2022 – Polská republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
      (Věc C-157/21) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU, Euratom) č. 2020/2092 - Obecný režim podmíněnosti na ochranu rozpočtu Evropské unie - Ochrana unijního rozpočtu v případě porušování zásad právního státu v členském státě - Právní základ - Článek 322 odst. 1 písm. a) SFEU - Článek 311 SFEU - Článek 312 SFEU - Údajné obcházení článku 7 SEU a článku 269 SFEU - Údajné porušení čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 2, čl. 13 odst. 2 SEU, čl. 296 odst. 2 SFEU, protokolu (č. 2) o používání zásad subsidiarity a proporcionality, jakož i zásady svěření pravomocí, zásady právní jistoty, zásady proporcionality a zásady rovnosti členských států před Smlouvami - Údajné zneužití pravomoci)“)
      (2022/C 148/11)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna a S. Żyrek, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér a M. Tátrai, zmocněnci)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: R. Crowe, F. Drexler, U. Rösslein, T. Lukácsi a A. Pospíšilová Padowska, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, E. Rebasti, A. Tamás a A. Sikora-Kalėda, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalované: Belgické království (zástupci: M. Jacobs, C. Pochet a L. Van den Broeck, zmocněnci), Dánské království (zástupci: původně M. Søndahl Wolff J. Nymann-Lindegren, poté M. Søndahl Wolff a V. Pasternak Jørgensen, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a R. Kanitz, zmocněnci), Irsko (zástupci: M. Browne, J. Quaney a A. Joyce, zmocněnci), ve spolupráci s D. Fennellym, BL), Španělské království (zástupci: původně J. Rodríguez de la Rúa Puig a S. Centeno Huerta, poté J. Rodríguez de la Rúa Puig a A. Gavela Llopis, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: A.-L. Desjonquères, – A.-C. Drouant a E. Leclerc, zmocněnci), Lucemburské velkovévodství (zástupci: původně A. Germeaux a T. Uri, poté A. Germeaux, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: M. K. Bulterman a J. Langer, zmocněnci), Finská republika (zástupci: H. Leppo a S. Hartikainen, zmocněnci), Švédské království (zástupci: O. Simonsson, J. Lundberg, C. Meyer-Seitz, A. Runeskjöld, H. Shev, M. Salborn Hodgson, H. Eklinder a R. Shahsavan Eriksson, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: D. Calleja Crespo, J.–P. Keppenne, J. Baquero Cruz a K. Herrmann, zmocněnci)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Polská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

                  3.

                  Belgické království, Dánské království, Spolková republika Německo, Irsko, Španělské království, Francouzská republika, Lucemburské velkovévodství, Maďarsko, Nizozemské království, Finská republika, Švédské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 138, 19.04.2021.


title: Věc T-739/21 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. února 2022 – Eurecna v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Veřejné zakázky na služby – Návrh na předběžné opatření – Neexistence naléhavosti“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/26

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. února 2022 – Eurecna v. Komise
      (Věc T-739/21 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky na služby - Návrh na předběžné opatření - Neexistence naléhavosti“)
      (2022/C 148/36)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Eurecna SpA (Benátky, Itálie) (zástupce: R. Sciaudone, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a S. Romoli, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící jednak na odklad provádění rozhodnutí Komise ze dne 10, 16 a 30. září 2021 o nesouhlasu s tím, aby si žalobkyně započítala pohledávky, a jednak na uložení povinnosti Komisi, aby provedla platby odpovídajících částek žalobkyni.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-96/22: Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Kampete v. Rada

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/45

      Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Kampete v. Rada
      (Věc T-96/22)
      (2022/C 148/60)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ilunga Kampete (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021 (1) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 1 na příloze tohoto rozhodnutí,

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/2177 ze dne 9. prosince 2021 (2) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 1 na příloze I tohoto rozhodnutí,

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatněnými ve věci T-90/22, Kande Mupompa v. Rada.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021, kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo (Úř. věst. 2021, L 443, s. 75).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/2177 ze dne 9. prosince 2021, kterým se provádí článek 9 nařízení (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. 2021, L 443, s. 3).


title: Věc C-674/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. listopadu 2021 Residencial Palladium, S.L. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. září 2021 ve věci T-566/20, Residencial Palladium v. EUIPO — Palladium Gestión (Palladium Hotel Garden Beach)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/9

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. listopadu 2021 Residencial Palladium, S.L. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. září 2021 ve věci T-566/20, Residencial Palladium v. EUIPO — Palladium Gestión (Palladium Hotel Garden Beach)
      (Věc C-674/21 P)
      (2022/C 148/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Residencial Palladium, S.L. (zástupce: D. Solana Giménez, advokát)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Palladium Gestión, S.L.
      Usnesením ze dne 22. února 2022 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) odmítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Residencial Palladium, S.L. ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-53/22 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. února 2022 – Collard v. Parlement a ID („Řízení o předběžných opatřeních – Institucionální právo – Člen Parlamentu – Dočasné a trvalé vyloučení poslance z jeho politické skupiny – Návrh na odklad vykonatelnosti – Nedodržení formálních náležitostí – Nepřípustnost“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/27

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. února 2022 – Collard v. Parlement a ID
      (Věc T-53/22 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Institucionální právo - Člen Parlamentu - Dočasné a trvalé vyloučení poslance z jeho politické skupiny - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
      (2022/C 148/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gilbert Collard (Vauvert, Francie) (zástupce: B. Kuchukian, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament, Politická skupina Identita a demokracie (ID)

         Předmět

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí předsednictva politické skupiny Parlamentu „Identita a demokracie“ (ID) ze dne 22. ledna 2022, kterým byl žalobce dočasně vyloučen z této skupiny, a rozhodnutí členů politické skupiny ID ze dne 25. ledna 2022, kterým byl žalobce z této skupiny vyloučen trvale.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-675/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 10. listopadu 2021 – Strong Charon, Soluções de Segurança, S.A. v. 2045-Empresa de Segurança, S.A., FL

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 10. listopadu 2021 – Strong Charon, Soluções de Segurança, S.A. v. 2045-Empresa de Segurança, S.A., FL
      (Věc C-675/21)
      (2022/C 148/13)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal de Justiça

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Strong Charon, Soluções de Segurança, S.A.

         Odpůrci: 2045-Empresa de Segurança, S.A., FL

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je nadále možné mít za to, že neexistence smluvního spojení mezi po sobě jdoucími poskytovateli služeb je důkazem toho, že nedošlo k převodu ve smyslu směrnice 2001/23/ES (1), přestože stejně jako ostatní důkazy není sám o sobě rozhodující a nesmí být posuzován izolovaně (rozsudek ze dne 11. března 1997, Ayse Süzen, C-13/95, bod 11) (2)?

                  2)

                  Lze v případě takové činnosti, jako je soukromá ostraha průmyslových zařízení, kdy nový poskytovatel převzal pouze jednoho ze čtyř zaměstnanců, kteří byli součástí hospodářské jednotky (a nepřevzal tedy většinu), neexistuje žádný skutkový prvek pro závěr, že dotyčný zaměstnanec měl specifické dovednosti a znalosti, tak aby bylo možné říci, že na poskytovatele byla převedena podstatná část zaměstnanců pokud jde o dovednosti, a nebyl převeden žádný nehmotný majetek, dospět k závěru, že nedochází k převodu hospodářské jednotky, i když zákazník nadále poskytuje novému poskytovateli služeb určité vybavení (alarmy, vnitřní televizní okruh, počítač), a to jednak s ohledem na relativně nízkou ekonomickou hodnotu investice, kterou toto vybavení představuje v rámci celého provozu, a jednak s ohledem na skutečnost, že by nebylo z hospodářského hlediska rozumné (rozsudek ze dne 27. února 2020, Grafe a Pohle, C-298/18, bod 32) (3) požadovat, aby je zákazník nahradil?

                  3)

                  Vzhledem k tomu, že „tuto otázku musí posoudit in concreto vnitrostátní soud s ohledem na kritéria stanovená Soudním dvorem ([…] rozsudek ze dne 7. srpna 2018, Colino Sigüenza, C-472/16, EU:C:2018:646, bod 45 (4) [a rozsudek Grafe a Pohle, bod 27]), jakož i cíle sledované směrnicí 2001/23, jak jsou uvedeny zejména v bodě 3 odůvodnění této směrnice“, je třeba zohlednit, že „cílem směrnice 2001/23 totiž není pouze chránit a zachovat zájmy zaměstnanců při převodu podniku, ale i zajistit spravedlivou rovnováhu mezi zájmy zaměstnanců na jedné straně a zájmy nabyvatele na straně druhé“ (bod 26 rozsudku ISS Facility Services NV ze dne 26. března 2020, věc C-344/18 (5), který dále přebírá tvrzení již uvedené v rozsudku Alemo-Herron ze dne 18. července 2013, C-426/11, bod 25) (6)?

         (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, 22.3.2001, s. 16; Zvl. vyd. kapitola 02, sv. 004, s. 98).

         (2)  EU:C:1997:141

         (3)  EU:C:2020:121

         (4)  EU:C:2018:646

         (5)  EU:C:2020:239

         (6)  EU:C:2013:521


title: Věc T-97/22: Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Ilunga Luyoyo v. Rada

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/45

      Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Ilunga Luyoyo v. Rada
      (Věc T-97/22)
      (2022/C 148/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021 (1) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 3 na příloze tohoto rozhodnutí,

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/2177 ze dne 9. prosince 2021 (2) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 3 na příloze I tohoto rozhodnutí,

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatněnými ve věci T-90/22, Kande Mupompa v. Rada.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021, kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo (Úř. věst. 2021, L 443, s. 75).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/2177 ze dne 9. prosince 2021, kterým se provádí článek 9 nařízení (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. 2021, L 443, s. 3).


title: Věc T-83/22: Žaloba podaná dne 14. února 2022 – Selimfiber v. EUIPO – Qureshi (SPETRA)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/38

      Žaloba podaná dne 14. února 2022 – Selimfiber v. EUIPO – Qureshi (SPETRA)
      (Věc T-83/22)
      (2022/C 148/51)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Selimfiber Co. Ltd (Gimpo-si, Korejská republika) (zástupci: J. Klaus a M. Odink, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Mohammad Sohail Qureshi (Bradford, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie SPETRA – Přihláška č. 18 271 624

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. listopadu 2021, ve věci R 684/2021-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložit EUIPO náhradu nákladů řízení, které vznikly v souvislosti s touto žalobou, jakož i náhradu dalších nákladů řízení; podpůrně, v případě přistoupení dalšího účastníka řízení před EUIPO do řízení jako vedlejšího účastníka řízení, uložit tomuto účastníkovi řízení a žalovanému povinnost nahradit tyto náklady společně a nerozdílně.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-98/22: Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Boshab v. Rada

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/46

      Žaloba podaná dne 21. února 2022 – Boshab v. Rada
      (Věc T-98/22)
      (2022/C 148/62)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Évariste Boshab (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021 (1) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 6 na příloze tohoto rozhodnutí,

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/2177 ze dne 9. prosince 2021 (2) v rozsahu, v němž ponechává žalobce jako č. 6 na příloze I tohoto rozhodnutí,

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatněnými ve věci T-90/22, Kande Mupompa v. Rada.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2181 ze dne 9. prosince 2021, kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo (Úř. věst. 2021, L 443, s. 75).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/2177 ze dne 9. prosince 2021, kterým se provádí článek 9 nařízení (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. 2021, L 443, s. 3).


title: Věc T-84/22: Žaloba podaná dne 15. února 2022 – Credit Suisse Group a další v. Komise

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/39

      Žaloba podaná dne 15. února 2022 – Credit Suisse Group a další v. Komise
      (Věc T-84/22)
      (2022/C 148/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Credit Suisse Group AG (Curych, Švýcarsko), Credit Suisse AG (Curych), Credit Suisse Securities (Europe) Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: R. Wesseling a F. Brouwer, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2021) 8612 final ze dne 2. prosince 2021 ve věci AT.40135 – FOREX (Sterling Lads) (dále jen „rozhodnutí“) podle článku 263 SFEU;

                  —

                  alternativně částečně zrušil článek 1 rozhodnutí podle článku 263 SFEU a snížil pokutu uloženou v článku 2 rozhodnutí podle článku 261 SFEU;

                  —

                  v každém případě, snížil pokutu uloženou v článku 2 rozhodnutí podle článku 261 SFEU;

                  —

                  jako organizační procesní opatření nebo dokazování podle čl. 88 odst. 1 a čl. 89 odst. 3 písm. d) nebo čl. 91 písm. b) jednacího řádu Soudního dvora uložil Komisi povinnost předložit rozhodnutí o narovnání;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní nebo alternativně přiměřenou část jejích nákladů podle článku 134 jednacího řádu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise porušila článek 101 SFEU a nedostatečně odůvodnila závěr, že Information Exchange Chats představují dohody nebo jednání ve vzájemné shodě. Konkrétně

                              —

                              Komise neposkytla dostatečný důkaz o tom, že existuje Underlying Understanding a v souvislosti s tím že, Information Exchange Chats představují dohodu nebo jednání ve vzájemné shodě podle článku 101 SFEU;

                              —

                              podpůrně, na základě důkazů, o které se Komise opírá, nelze v požadovaném právním rozsahu prokázat, že Information Exchange Chats představují dohodu nebo jednání ve vzájemné shodě podle článku 101 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise porušila článek 101 SFEU a nedostatečně odůvodnila závěr, že Information Exchange Chats, posuzována samostatně nebo jako součást údajného jediného a trvajícího protiprávního jednání zahrnujícího i další údajné jednání, za které není Credit Suisse (dále jen „CS“) považována za odpovědnou, měla za cíl omezení nebo narušení hospodářské soutěže. Konkrétně

                              —

                              Komise neunesla své důkazní břemeno podle článku 101 SFEU v souvislosti s tím, že Information Exchange Chats omezují hospodářskou soutěž z hlediska cíle;

                              —

                              Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když přijala závěr, že legitimní vysvětlení pro jednání a účinky ve prospěch hospodářské soutěž jsou nerelevantní podle čl. 101 odst. 1 SFEU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise porušila článek 101 SFEU a nedostatečně odůvodnila uplatnění pojmu jediného a trvajícího protiprávního jednání. Konkrétně,

                              —

                              Komise neprokázala a neposkytla dostatečné důvody v souvislosti s tím, že existoval celkový plán se společným cílem, k němuž měla CS přispívat nebo o kterém věděla nebo který mohla předvídat;

                              —

                              Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když přijala závěr, že Underlying Understanding je prvkem jediného a trvajícího protiprávního jednání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise porušila článek 23 nařízení 1/2003, pokyny pro výpočet pokut, zásadu proporcionality a rovného zacházení a povinnost uvést odůvodnění. Konkrétně

                              —

                              Komise přijala náhradní hodnotu prodeje, která značně a svévolně nadhodnocuje hodnotu prodeje, a tím i hospodářský význam údajného protiprávního jednání, když vycházela z definice „hodnoty prodeje“ v pokynech pro výpočet pokut;

                              —

                              snížení uložené společnosti CS za polehčující okolnosti je nepřiměřené nízké a nezohledňuje další polehčující okolnosti;

                              —

                              pokuta uložená společnosti CS značně zveličuje závažnost údajného protiprávního jednání;

                              —

                              pokuta uložená společnosti CS porušuje zásadu rovnosti zacházení;

                              —

                              Komise neposkytla dostatečné důvody, aby Soudní dvůr mohl posoudit přiměřenost výpočtu pokuty společnosti CS v porovnání s pokutou uloženou subjektům usilujícím o narovnání.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise porušila zásadu řádné správy a právo společnosti CS na obhajobu, jelikož neprovedla řádné a nestranné vyšetřování.


title: Věc T-54/22 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. února 2022 – Rivière v. Parlement a ID („Řízení o předběžných opatřeních – Institucionální právo – Člen Parlamentu – Dočasné a trvalé vyloučení poslance z jeho politické skupiny – Návrh na odklad vykonatelnosti – Nedodržení formálních náležitostí – Nepřípustnost“)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/27

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. února 2022 – Rivière v. Parlement a ID
      (Věc T-54/22 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Institucionální právo - Člen Parlamentu - Dočasné a trvalé vyloučení poslance z jeho politické skupiny - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
      (2022/C 148/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jérôme Rivière (Paříž, Francie) (zástupce: B. Kuchukian, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament, Politická skupina Identita a demokracie (ID)

         Předmět

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí předsednictva politické skupiny Parlamentu „Identita a demokracie“ (ID) ze dne 21. ledna 2022, kterým byl žalobce dočasně vyloučen z této skupiny, a rozhodnutí členů politické skupiny ID ze dne 25. ledna 2022, kterým byl žalobce z této skupiny vyloučen trvale.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-100/22: Žaloba podaná dne 18. února 2022 – Ciar v. EUIPO – Motion (zařízení zajišťující pohyb)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/47

      Žaloba podaná dne 18. února 2022 – Ciar v. EUIPO – Motion (zařízení zajišťující pohyb)
      (Věc T-100/22)
      (2022/C 148/63)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ciar SpA (Pesaro, Itálie) (zástupci: L. Goglia, S. Lavagnini, B. Villa, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Motion SpA (Forlì, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství (zařízení zajišťující pohyb) – (Průmyslový) vzor Společenství č. 002 237 495-0009

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. prosince 2021, ve věci R 50/2017-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, a v důsledku toho potvrdil rozhodnutí zrušovacího oddělení, a v každém případě prohlásil sporný (průmyslový) vzor za neplatný;

                  —

                  uložil odpůrcům náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení a nesprávné použití článku 4 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  Porušení a nesprávné použití článku 8 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  Porušení čl. 63 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  Porušení článku 6 nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc T-711/21: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2021 – ID a další v. Parlament

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/28

      Žaloba podaná dne 4. listopadu 2021 – ID a další v. Parlament
      (Věc T-711/21)
      (2022/C 148/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: ID a šest dalších žalobců (zástupci: P. de Bandt, M. Gherghinaru a L. Panepinto, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  nařídil zrušení rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 27. října 2021 o mimořádných zdravotních a bezpečnostních pravidlech, která upravují přístup do budov Evropského parlamentu v jeho třech pracovních místech;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s návrhem na odklad vykonatelnosti napadeného rozhodnutí.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z neexistence platného právního základu napadeného rozhodnutí pro zpracování údajů o zdravotním stavu žalobců. Žalobci zpochybňují, že čl. 1e odst. 2 služebního řádu úředníku a čl. 10 odst. 1, čl. 80 odst. 4 a čl. 126 odst. 2 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie představují platný právní základ pro přijetí napadeného rozhodnutí, a tedy uložení sporného opatření vůči nim. Kromě toho uvádějí, že takové rozhodnutí předsednictva, jako je napadené rozhodnutí, nemůže být základem opatření vyžadujících zpracování velmi citlivých údajů, jelikož podle článku 8 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) musí být základní prvky takového zpracování údajů stanoveny „zákonem“, což rozhodnutí předsednictva Parlamentu není.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení obecných zásad zpracování osobních údajů. Tento důvod se dělí na dvě části.

                              —

                              První část vychází z porušení zásady účelového omezení zpracování údajů a z porušení zásady legality. K tomu, aby osobní údaje uvedené na digitálních certifikátech EU COVID mohly být použity k umožnění vstupu do Parlamentu, vyžaduje zákon, aby byly shromažďovány za tímto účelem. Při neexistenci právního základu výslovně umožňujícího zpracování zdravotních údajů o očkování, testech nebo zotavení za účelem podmínění vstupu na pracovní místo a na parlamentní shromáždění rozhodně nepřísluší předsednictvu Parlamentu povolit takové zpracování údajů, tím spíše prostřednictvím předpisu, který není zákonem ve formálním smyslu.

                              —

                              Druhá část vychází z porušení zásad loajality, transparentnosti a minimalizace, jelikož žalobci nebyli při shromažďování jejich osobních údajů informováni, že tyto údaje budou použity k tomu, aby jim byl umožněn nebo odmítnut přístup na pracoviště.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí zasahuje neodůvodněně do práva na soukromí a na osobní údaje, práva na fyzickou nedotknutelnost, práva na svobodu a bezpečnost, jakož i práva na rovné zacházení a nediskriminaci. Tento důvod se dělí na dvě části.

                              —

                              První část vychází z porušení práv na fyzickou nedotknutelnost žalobců, jejich práva na svobodu a bezpečnost, jejich práva na rovné zacházení a nediskriminaci, jakož i jejich práv na ochranu soukromí a osobních údajů.

                              —

                              Druhá část vychází z toho, že zásah do práv a zásad uvedených v první části vyplývající z napadeného rozhodnutí je v rozporu se zásadou proporcionality stanovenou v čl. 52 odst. 1 Listiny, jelikož napadené opatření není nezbytné, vhodné ani přiměřené k dosažení sledovaných cílů.


title: Věc T-125/22: Žaloba podaná dne 8. března 2022 – RT France v. Rada

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/47

      Žaloba podaná dne 8. března 2022 – RT France v. Rada
      (Věc T-125/22)
      (2022/C 148/64)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: RT France (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupce: E. Piwnica, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2022/351 ze dne 1. března 2022, kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině;

                  —

                  zrušil nařízení Rady (EU) 2022/350 ze dne 1. března 2022, kterým se mění nařízení (EU) č. 833/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině;

                  —

                  uložil Radě Evropské unie náhradu veškerých nákladů řízení;

            se všemi právními důsledky, které jsou s tím spojeny.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila právo na obhajobu a zásadu kontradiktornosti, které jsou zaručeny v článcích 41 a 48 Listiny základních práv Evropské unie.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila svobodu projevu a informací zaručenou v článku 11 Listiny základních práv.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila svobodu podnikání chráněnou článkem 16 Listiny základních práv.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila zásadu zákazu diskriminace vyplývající z článku 21 Listiny základních práv.


title: Věc T-491/20: Usnesení Tribunálu ze dne 8. února 2022 – El Corte Inglés v. EUIPO – Ou (-Vpro)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/48

      Usnesení Tribunálu ze dne 8. února 2022 – El Corte Inglés v. EUIPO – Ou (-Vpro)
      (Věc T-491/20) (1)

      (2022/C 148/65)
      Jednací jazyk: španělština
      Předsedkyně devátého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 313, 21.9.2020.


title: Věc T-665/21: Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2022 – Civitta Eesti v. Komise

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/48

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2022 – Civitta Eesti v. Komise
      (Věc T-665/21) (1)

      (2022/C 148/66)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně šestého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 490, 6.12.2021.


title: Věc T-707/21: Usnesení Tribunálu ze dne 8. února 2022 – Hoteles Olivencia v. EUIPO – Corporacion H10 Hotels (HOTELES HO)

text:
               4.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/48

      Usnesení Tribunálu ze dne 8. února 2022 – Hoteles Olivencia v. EUIPO – Corporacion H10 Hotels (HOTELES HO)
      (Věc T-707/21) (1)

      (2022/C 148/67)
      Jednací jazyk: španělština
      Předsedkyně druhého senátu nařídila vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 24, 17.1.2022.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 14. prosince 2021 ve věci E-1/21 ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH v. Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung a Liechtensteinische Familienausgleichskasse (Sociální zabezpečení – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Nařízení (ES) č. 987/2009 – Sídlo nebo místo podnikání – Prozatímní určení (použitelných právních předpisů) – Článek 3 Dohody o EHP – Zásada loajální spolupráce) 2022/C 153/09

text:
               7.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/15

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 14. prosince 2021
      ve věci E-1/21
      ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH v. Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung a Liechtensteinische Familienausgleichskasse

            (Sociální zabezpečení – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Nařízení (ES) č. 987/2009 – Sídlo nebo místo podnikání – Prozatímní určení (použitelných právních předpisů) – Článek 3 Dohody o EHP – Zásada loajální spolupráce)

      (2022/C 153/09)
      Ve věci I-1/21 ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH v. Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung a Liechtensteinische Familienausgleichskasse – ŽÁDOST podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná k Soudnímu dvoru Knížecím odvolacím soudem (Fürstliches Obergericht) ohledně výkladu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, vydal Soudní dvůr ESVO ve složení Páll Hreinsson, předseda (soudce-zpravodaj), Per Christiansen a Bernd Hammermann, soudci, dne 14. prosince 2021 rozsudek, jehož výrok zní:

         1.

            Ustanovení čl. 13 odst. 1 písm. b) bod i) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení ve spojení s čl. 14 odst. 5a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, musí být vykládána v tom smyslu, že pouhá existence sídla podniku není ve smyslu tohoto ustanovení dostatečná. Při určování, kde jsou přijímána zásadní rozhodnutí podniku a kde jsou vykonávány funkce jeho ústřední správy v souladu s čl. 14 odst. 5a nařízení (ES) č. 987/2009, je třeba vzít v úvahu řadu faktorů. Mezi tyto faktory patří sídlo podniku, místo jeho ústřední správy, místo, kde se scházejí členové představenstva, a místo, obvykle totožné, kde se rozhoduje o obecné podnikové politice. Další prvky, jako je bydliště hlavních řídících osob, místo konání valných hromad, místo uložení správních a účetních dokumentů a místo hlavního chodu finančních činností, zejména bankovních činností, mohou rovněž být zohledněny.

         2.

            Aby se prozatímní určení stalo konečným v souladu s čl. 16 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 987/2009, musí určená instituce členského státu bydliště informovat určené instituce každého státu EHP, v němž je činnost vykonávána. Pro účely čl. 16 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 987/2009 nepostačuje, pokud prozatímní určení obdrží určená instituce státu EHP, v němž je činnost vykonávána v jakékoli formě, například prostřednictvím dotčeného podniku nebo osoby.

         3.

            Ustanovení čl. 16 odst. 4 nařízení (ES) č. 987/2009 musí být vykládána v tom smyslu, že určená instituce státu EHP může napadnout prozatímní určení, které se v souladu s čl. 16 odst. 3 uvedeného nařízení stalo konečným z důvodu, že lhůta dvou měsíců uplynula, aniž bylo použito. Použití postupu stanoveného v čl. 16 odst. 4 může vést ke zpětnému zrušení určení, které se stalo konečným v souladu s čl. 16 odst. 3 uvedeného nařízení.


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložené 8. prosince 2021 soudem Héraðsdómur Reykjavíkur ve věci Anna Bryndís Einarsdóttir v. islandské ministerstvo financí (Věc E-5/21) 2022/C 153/07

text:
               7.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/13

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložené 8. prosince 2021 soudem Héraðsdómur Reykjavíkur ve věci Anna Bryndís Einarsdóttir v. islandské ministerstvo financí
      (Věc E-5/21)
      (2022/C 153/07)
      Dne 13. prosince 2021 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko ze dne 8. prosince 2021, kterou Soudnímu dvoru podal soud Héraðsdómur Reykjavíkur ve věci Anna Bryndís Einarsdóttir v. islandské ministerstvo financí v souvislosti s následující otázkou:
      Ukládá článek 6 nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (viz také čl. 21 odst. 3 tohoto nařízení) státům EHP, aby během výpočtu plateb týkajících se mateřské / otcovské dovolené počítaly referenční příjem na základě celkové mzdy dotyčné osoby na trhu práce v rámci celého Evropského hospodářského prostoru? Porušují se tak výše uvedené ustanovení a zásady Dohody o EHP (viz např. článek 29 Dohody o EHP), pokud se bere v úvahu pouze celková mzda dotyčné osoby na domácím trhu práce?


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 14. prosince 2021 ve věci E-2/21 Norep AS v. Haugen Gruppen AS (Nezávislí obchodní zástupci – Směrnice 86/653/EHS – Ustanovení čl. 1 odst. 2 – Vymezení pojmu „obchodní zástupce“ – Sjednávání prodeje nebo nákupu zboží na účet zmocnitele) 2022/C 153/08

text:
               7.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/14

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 14. prosince 2021
      ve věci E-2/21
      Norep AS v. Haugen Gruppen AS

            (Nezávislí obchodní zástupci – Směrnice 86/653/EHS – Ustanovení čl. 1 odst. 2 – Vymezení pojmu „obchodní zástupce“ – Sjednávání prodeje nebo nákupu zboží na účet zmocnitele)

      (2022/C 153/08)
      Ve věci E-2/21, Norep As proti Haugen Gruppen AS - ŽÁDOST o výklad směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců, kterou předložil Soudnímu dvoru ESVO Nejvyšší soud Norského království (Norges Høyesterett) podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, vydal Soudní dvůr ESVO ve složení Páll Hreinsson, předseda (soudce zpravodaj), Per Christiansen a Bernd Hammermann, soudci, dne 14. prosince 2021 rozsudek, jehož výrok zní:

                  1.

                  Ustanovení čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců, a zejména pojem „sjednávat“, musí být vykládána v tom smyslu, že nutně nepředpokládá přímou účast obchodního zástupce na zahajování objednávek zákazníky u zmocnitele nebo vylučuje scénář, kdy objednávky přecházejí přímo od zákazníků k zmocniteli.

                  2.

                  Činnost související s prodejem by měla být považována za jednání ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 86/653/EHS, pokud je prováděna výslovně za účelem uzavření smluv o prodeji nebo nákupu zboží zmocnitelem a pokud obchodní zástupce jedná jako zprostředkovatel mezi zmocnitelem a jeho zákazníky.


title: Věc C-710/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 25. listopadu 2021 – IEF Service GmbH v. HB

text:
               19.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 25. listopadu 2021 – IEF Service GmbH v. HB
      (Věc C-710/21)
      (2022/C 165/31)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: IEF Service GmbH

         Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: HB

         Předběžné otázky

                  1.

                  Má být čl. 9 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES (1) vykládán tak, že podnik provozuje činnosti na územích nejméně dvou členských států ve smyslu tohoto článku již tehdy, když nabízí své služby v jiném členském státě, za tímto účelem tam pro něj pracuje samostatně činný prodejní inženýr a zaměstnanec zaměstnaný v sídle podniku pracuje pravidelně každý druhý týden v režimu homeoffice v jiném členském státě?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku:
                  Má být čl. 9 odst. 1 směrnice 2008/94/ES vykládán tak, že zaměstnanec takového podniku, který má své bydliště ve druhém členském státě, v němž se na něj vztahuje povinnost k účasti v systému sociálního zabezpečení, ale střídavě pracuje vždy jeden týden v členském státě, v němž má zaměstnavatel své sídlo, a poté pracuje jeden týden v členském státě, v němž má své bydliště a účastní se systému sociálního zabezpečení, pracuje ve smyslu tohoto článku „obvykle“ v obou členských státech?

                  3.

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
                  Má být čl. 9 odst. 1 směrnice 2008/94/ES vykládán tak, že pro úhradu nesplacených pohledávek zaměstnance, který obvykle pracuje nebo pracoval ve dvou členských státech,

                              a)

                              je příslušná záruční instituce členského státu, jehož právním předpisům podléhá v rámci koordinace systémů sociálního zabezpečení (sociální pojištění), pokud jsou záruční instituce podle článku 3 směrnice 2008/94/ES koncipovány v obou státech tak, že se příspěvky zaměstnavatelů na financování zabezpečovací instituce odvádí jako součást povinných příspěvků na sociální pojištění,

                              b)

                              nebo záruční instituce jiného členského státu, v němž má podnik, který je v platební neschopnosti, své sídlo, nebo

                              c)

                              záruční instituce obou členských států, takže si zaměstnanec může při podání žádosti zvolit, kterou chce využít?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (kodifikované znění) (Úř. věst. 2008, L 283, s. 36).


title: Věc C-590/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Itálie) – Presidenza del Consiglio dei Ministri a další v. UK a další („Řízení o předběžné otázce – Koordinace právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů – Směrnice 75/363/EHS a 82/76/EHS – Odborná příprava lékaře specialisty – Přiměřená odměna – Použití směrnice 82/76/EHS na odbornou přípravu, která započala přede dnem jejího vstupu v platnost a pokračuje i po uplynutí lhůty pro její provedení“)

text:
               19.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/19

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Itálie) – Presidenza del Consiglio dei Ministri a další v. UK a další
      (Věc C-590/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Koordinace právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů - Směrnice 75/363/EHS a 82/76/EHS - Odborná příprava lékaře specialisty - Přiměřená odměna - Použití směrnice 82/76/EHS na odbornou přípravu, která započala přede dnem jejího vstupu v platnost a pokračuje i po uplynutí lhůty pro její provedení“)
      (2022/C 165/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Presidenza del Consiglio dei Ministri a další

         Odpůrci a vzájemní navrhovatelé: UK a další

         Výrok

      Článek 2 odst. 1 písm. c), čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i příloha směrnice Rady 75/363/EHS ze dne 16. června 1975 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů ve znění směrnice Rady 82/76/EHS ze dne 26. ledna 1982 musí být vykládány v tom smyslu, že každá řádná nebo rozvolněná odborná příprava lékaře specialisty, která začala před vstupem směrnice 82/76 v platnost, k němuž došlo 29. ledna 1982, a která pokračovala i po 1. lednu 1983, tedy okamžiku uplynutí lhůty k jejímu provedení, musí být v období od 1. ledna 1983 do konce této přípravy přiměřeně odměňována ve smyslu uvedené přílohy za podmínky, že se jedná o lékařskou specializaci společnou pro všechny členské státy nebo přinejmenším pro dva z nich a uvedenou v článcích 5 nebo 7 směrnice Rady 75/362/EHS ze dne 16. června 1975 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru lékařství, které zahrnuje opatření určená k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb.

         (1)  Datum doručení: 10. listopadu 2020.