title: Věc F-92/06: Žaloba podaná dne 11. srpna 2006 – Antas v. Rada

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/21

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2006 – Antas v. Rada
   (Věc F-92/06)
   (2006/C 237/37)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Magdalena Antas (Varšava, Polsko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady, kterým se zamítá žádost žalobkyně o náhradu škody utrpěné z důvodu opakovaných pochybení, kterých se orgán dopustil;

               —

               stanovit účastníkům lhůtu k tomu, aby se mohli dohodnout na spravedlivé náhradě škody utrpěné žalobkyní;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně nastoupila do služby v Generálním sekretariátu Rady jako pomocná zaměstnankyně dne 1. listopadu 2003 a její smlouva skončila dne 31. března 2005. Od 1. ledna 2005, tedy pro tři poslední měsíce jejího pracovního poměru, ji Rada z úřední povinnosti přičlenila k povinnému systému belgického sociálního zabezpečení. Poté Rada informovala žalobkyni o jejím členství v uvedeném systému se zpětnou účinností od jejího nástupu do služby. Žalobkyně nicméně podle svého názoru nemohla z důvodu opoždění svého přičlenění splnit podmínky pro získání belgické podpory v nezaměstnanosti, upravené v královské vyhlášce ze dne 25. listopadu 1991 o úpravě nezaměstnanosti (1). Z tohoto důvodu nemohla prokázat, že má dostatečné prostředky k tomu, aby mohla požívat práva pobytu na belgickém území po dobu delší než tři měsíce, v souladu s článkem 7 směrnice 2004/38/ES (2). Krom toho ji opožděné přičlenění zbavilo výsady upravené v příloze XII smlouvy o přistoupení Polska k Evropské unii, která by jí umožnila přístup na belgický pracovní trh.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje nejprve porušení článku 70 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců, který stanoví povinnost orgánu přičlenit pomocného zaměstnance k povinnému systému sociálního zabezpečení a převzít platbu sociálních příspěvků zaměstnavatele stanovených platnými právními předpisy.
   Dále žalobkyně uplatňuje porušení článků 4 a 8 belgické královské vyhlášky ze dne 5. listopadu 2002, kterou se zavádí okamžité hlášení zaměstnání (3).
   Konečně žalobkyně uplatňuje porušení povinnosti péče.

      (1)  Moniteur belge ze dne 31. prosince 1991, s. 29888.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77).

      (3)  Moniteur belge ze dne 20. listopadu 2002, s. 51778.


title: Věc C-244/15: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. května 2016 – Evropská komise v. Řecká republika „Nesplnění povinnosti státem — Daně — Volný pohyb kapitálu — Článek 63 SFEU — Článek 40 Dohody o EHP — Dědická daň — Právní úprava členského státu stanovící osvobození od dědické daně související s hlavním bydlištěm pod podmínkou, že dědic má v tomto členském státě trvalé bydliště — Omezení — Odůvodnění“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/9

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. května 2016 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-244/15) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Daně - Volný pohyb kapitálu - Článek 63 SFEU - Článek 40 Dohody o EHP - Dědická daň - Právní úprava členského státu stanovící osvobození od dědické daně související s hlavním bydlištěm pod podmínkou, že dědic má v tomto členském státě trvalé bydliště - Omezení - Odůvodnění“)
   (2016/C 260/11)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupkyně: M. Tassopoulou a V. Karrá, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že přijala a ponechala v platnosti právní předpisy stanovící osvobození od dědické daně související s hlavním bydlištěm, které se vztahuje pouze na státní příslušníky členských států Evropské unie s bydlištěm v Řecku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


title: Věc C-316/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 15. července 2008 – Latex srl v. Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell'Economia e delle Finanze

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 15. července 2008 – Latex srl v. Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell'Economia e delle Finanze
   (Věc C-316/08)
   (2008/C 260/09)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Latex srl

      Odpůrci: Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell'Economia e delle Finanze
   Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje čl. 18 odst. 4 šesté směrnice (1) s ohledem na neutrální povahu DPH členským státům, aby zcela vyloučily nárok na odpočet, a to i v období následujícím po příslušném roce, a stanovily pouze vrácení daně?

               2)

               Vyplývá v případě kladné odpovědi z předchozího článku, jakož i ze zásady účinné ochrany práv vyplývajících z právního řádu Společenství povinnost členského státu v každém případě zajistit, aby k vrácení daně došlo v přiměřeně krátkých lhůtách?

      (1)  Směrnice EHS č. 388/77, Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc T-15/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  31. května 2006  – De Waele v. OHIM (Tvar salámu) ( Ochranná známka Společenství — Trojrozměrná ochranná známka — Tvar salámu — Absolutní důvody pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. května 2006 – De Waele v. OHIM (Tvar salámu)
   (Věc T-15/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka - Tvar salámu - Absolutní důvody pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 178/58)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Wim De Waele (Bruggy, Belgie) (zástupci: P. Maeyaert, S. Granata a R. Vermeire, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: W. Verburg, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. listopadu 2004 (věc R 820/2004-1) týkajícímu se zápisu trojrozměrné ochranné známky tvořené tvarem salámu jako ochranné známky Společenství.
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc T-88/11: Žaloba podaná dne 18. února 2011 — BIA Separations v. Komise

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/27

         Žaloba podaná dne 18. února 2011 — BIA Separations v. Komise
   (Věc T-88/11)
   2011/C 103/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BIA Separations d.o.o. (Lublaň, Slovinsko) (zástupci: G. Berrisch, advokát, a N. Chesaites, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí Komise ze dne 10. prosince 2010, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobkyně o přístup k rozhodnutí Komise o Dohodě o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Evropskou investiční bankou o finančním nástroji pro sdílení rizik [K(2008) 2181], a návrh rozhodnutí Komise, kterým se mění Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Evropskou investiční bankou o finančním nástroji pro sdílení rizik [K(2008) 8058];

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu svého návrhu žalobkyně uplatňuje jediný žalobní důvod, kterým tvrdí, že Komise porušila článek 296 SFEU tím, že ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1) neodpověděla na potvrzující žádost žalobkyně o přístup k informacím.

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 43


title: Věc T-714/16: Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2017 – Asolo v. EUIPO – Red Bull (FLÜGEL) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zrušení napadeného rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2017 – Asolo v. EUIPO – Red Bull (FLÜGEL)
   (Věc T-714/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zrušení napadeného rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 121/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Asolo LTD (Limassol, Kypr) (zástupce: W. Pors, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a M. Capostagno, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakousko) (zástupce: A. Renck, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. července 2016 (věc R 282/2015-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Red Bull a Asolo.

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Asolo LTD a Red Bull GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 462, 12.12.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. února 2005 ve věci C-12/03 P: Komise Evropských společenství proti Tetra Laval BV (Opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Nařízení (EHS) č. 4064/89 — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje spojení „konglomerátního“ typu za neslučitelné se společným trhem — Pákový efekt — Rozsah soudního přezkumu — Skutečnosti, jež musejí být zohledněny — Závazky týkající se způsobu chování)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 15. února 2005
   ve věci C-12/03 P: Komise Evropských společenství proti Tetra Laval BV (1)

   (Opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Nařízení (EHS) č. 4064/89 - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje spojení „konglomerátního“ typu za neslučitelné se společným trhem - Pákový efekt - Rozsah soudního přezkumu - Skutečnosti, jež musejí být zohledněny - Závazky týkající se způsobu chování)
   (2005/C 82/02)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-12/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podaný dne 8. ledna 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Petite, A. Whelan a P. Hellström), přičemž druhým účastníkem řízení je Tetra Laval BV, se sídlem v Amsterodamu (Nizozemsko) (advokáti: A. Vandecasteele, D. Waelbroeck a M. Johnsson, A. Weitbrecht a S. Völcker), Soudní dvůr (velký senát), ve složení P. Jann, předseda prvního senátu, úřadující předseda, C. W. A. Timmermans a A. Rosas (zpravodaj), předsedové senátu, C. Gulmann, J.-P. Puissochet a R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 15. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


title: Věc F-73/08: Žaloba podaná dne 25. srpna 2008 – Marcuccio v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/51

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2008 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-73/08)
   (2008/C 272/100)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení několika rozhodnutí, kterými Komise zamítla žádosti žalobce směřující k tomu, aby mu byly uhrazeny vzniklé lékařské výdaje do výše 100 %, a aby byla Komisi z tohoto důvodu uložena povinnost uhradit příslušnou částku
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 27. června 2007, zaslané dne 28. června 2007;

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 29. června 2007, zaslané tentýž den;

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 30. června 2007, zaslané dne 2. července 2007;

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 2. července 2007, zaslané tentýž den;

               —

               v nezbytném rozsahu zrušit sdělení ze dne 29. dubna 2008;

               —

               uložit Evropské komisi, aby žalobci z titulu úhrady 100 % příslušných lékařských výdajů vyplatila částku ve výši 4 747,29 eur anebo částku nižší, o níž bude mít Soud za to, že je v tomto ohledu spravedlivá, a navíc úroky z výše uvedené částky od 7. listopadu 2007 ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací, anebo ve výši, s kapitalizací a dnem, od něhož úroky začínají běžet, ohledně kterých bude mít Soud za to, že jsou spravedlivé;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-141/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. dubna 2008 Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd, proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 29. ledna 2008 ve věci T-206/07, Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v. Rada Evropské unie

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. dubna 2008 Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd, proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 29. ledna 2008 ve věci T-206/07, Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v. Rada Evropské unie
   (Věc C-141/08 P)
   (2008/C 158/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (zástupci: J. F. Bellis, advokát, G. Vallera, barrister)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA, Colombo New Scal SpA, Italská republika
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vyhovět týmž návrhovým žádáním, která byla vznesena v rámci řízení před Soudem prvního stupně ve věci T-206/07, tj. zrušit nařízení (ES) č. 452/2007 (1) v rozsahu, v němž se vztahuje na navrhovatelku;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení před Soudem a Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje dva důvody.
   V rámci svého prvního důvodu navrhovatelka vytýká Soudu, že neodpověděl na první důvod, kterým se domáhala zrušení, jelikož jej odmítl na základě závěru, který je zjevně v rozporu s písemnostmi ze spisu; diskuse týkající se výkladu čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení (2) a bodu 44 rozsudku Soudu ze dne 14. listopadu 2006, Nanjing Metalink v. Rada (T-138/02, Sb. rozh. s. II-4347) je irelevantní. Rada totiž sama ve své žalobní odpovědi uvedla, že právě proto, že Komise dospěla k závěru, že podmínky požadované pro změnu původně zvoleného řešení, jak byly objasněny ve výše citovaném rozsudku, nebyly splněny, změnila své konečné stanovisko, kterým byl žalobkyni přiznán status podniku činného v tržním hospodářství. Soud tedy založil svoje úvahy na nepřesných závěrech a zároveň se nevyslovil k výkladu čl. 2 odst. 7 písm. c) předmětného základního nařízení a k otázce, zda tento článek Komisi dovoluje změnit v průběhu řízení své původní stanovisko ohledně toho, zda má být přiznán status podniku činného v tržním hospodářství, či nikoli.
   V rámci svého druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud dospěl k nesprávnému závěru, že porušení jejích práv obhajoby, třebaže byla tímto soudem zjištěna a potvrzena, nemohlo vést ke zrušení napadeného nařízení, protože neexistovala žádná možnost, že by správní řízení mohlo skončit s jiným výsledkem. Diskuse o výkladu čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení a bodu 44 výše citovaného rozsudku Nanjing Metalink podle navrhovatelky hrála rozhodující roli ve správním řízení, a kdyby se Komise byla řídila procesními požadavky čl. 20 odst. 5 základního nařízení, navrhovatelka by byla mohla uplatnit svůj vlastní výklad čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 452/2007 ze dne 23. dubna 2007 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého z dovozů žehlicích prken pocházejících z Čínské lidové republiky a Ukrajiny (Úř. věst. L 109, s. 12).

      (2)  Nařízení rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, 1996, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).


title: Věc C-256/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Drago Nemec v. Republika Slovenija „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2000/35/ES — Postup proti opožděným platbám — Pravomoc Soudního dvora — Transakce uzavřená před přistoupením Slovinska k Evropské unii — Působnost — Pojem ‚obchodní transakce‘ — Pojem ‚podnik‘ — Maximální částka dlužného úroku z prodlení“

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Drago Nemec v. Republika Slovenija
   (Věc C-256/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2000/35/ES - Postup proti opožděným platbám - Pravomoc Soudního dvora - Transakce uzavřená před přistoupením Slovinska k Evropské unii - Působnost - Pojem ‚obchodní transakce‘ - Pojem ‚podnik‘ - Maximální částka dlužného úroku z prodlení“)
   (2017/C 046/05)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Drago Nemec

      Odpůrkyně: Republika Slovenija

      Výrok

               1)

               Článek 2 bod 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích musí být vykládán v tom smyslu, že fyzická osoba, která má živnostenské oprávnění, musí být považována za „podnik“ ve smyslu tohoto ustanovení, a transakce, kterou uzavřela, za „obchodní transakci“ ve smyslu téhož ustanovení, pokud tato transakce, přestože se netýká činnosti, na kterou se vztahuje toto oprávnění, je součástí výkonu strukturované a soustavné nezávislé hospodářské nebo odborné činnosti, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu s ohledem na všechny okolnosti projednávané věci.

               2)

               Směrnice 2000/35 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu právnímu ustanovení, jako je článek 376 obligacijského zakoniku (zákon o závazcích), který stanoví, že narostlé, avšak nezaplacené úroky z prodlení přestanou plynout, když jejich částka dosáhne výše jistiny.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc T-170/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 — Shanghai Biaowu High-Tensile Fastener a Shanghai Prime Machinery v. Rada ( „Dumping — Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Číny — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Lhůta pro přijetí rozhodnutí týkajícího se tohoto statusu — Zásada řádné správy — Důkazní břemeno — Povinnost (uvést) odůvodnění — Článek 2 odst. 7 písm. b) a c) a odst. 10 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) a odst. 10 nařízení (ES) č. 1225/2009)“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 — Shanghai Biaowu High-Tensile Fastener a Shanghai Prime Machinery v. Rada
   (Věc T-170/09) (1)

   (Dumping - Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Číny - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Lhůta pro přijetí rozhodnutí týkajícího se tohoto statusu - Zásada řádné správy - Důkazní břemeno - Povinnost (uvést) odůvodnění - Článek 2 odst. 7 písm. b) a c) a odst. 10 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) a odst. 10 nařízení (ES) č. 1225/2009))
   2012/C 366/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Shanghai Biaowu High-Tensile Fastener Co. Ltd (Baoshan, Čína); a Shanghai Prime Machinery Co. Ltd (Shanghai, Čína) (zástupci: původně K. Adamantopoulos a Y. Melin, poté Y. Melin, V. Akritidis a F. Crespo, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem a G. Wolfem, advokáty, poté J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a C. Clyne, zmocněnci); a European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J. Bourgeois, Y. van Gerven a E. Wäktare, poté J. Bourgeois, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 29, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Shanghai Biaowu High-Tensile Fasteners Co. Ltd a Shanghai Prime Machinery Co. Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a European Industrial Fasteners Institute AISBL.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc T-134/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2012 — Basile a I Marchi Italiani v. OHIM — Osra (B. Antonio Basile 1952) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství B. Antonio Basile 1952 — Starší národní slovní ochranná známka BASILE — Relativní důvod zamítnutí — Zánik práva „strpěním“ — Článek 53 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 54 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2012 — Basile a I Marchi Italiani v. OHIM — Osra (B. Antonio Basile 1952)
   (Věc T-134/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství B. Antonio Basile 1952 - Starší národní slovní ochranná známka BASILE - Relativní důvod zamítnutí - Zánik práva „strpěním“ - Článek 53 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 54 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009))
   2012/C 243/26
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Antonio Basile (Giugliano in Campania, Itálie) a I Marchi Italiani Srl (Neapol, Itálie) (zástupci: G. Militerni, L. Militerni a F. Gimmelli, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Sempio, poté P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Osra SA (Rovereta, San Marino) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, R. Cartella a G. Petrocchi, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. ledna 2009 (věc R 1436/2007-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Osra SA a Antoniem Basilem

      Výrok

               1)

               Ve věci T-134/09 je jméno druhého žalobce, společnosti I Marci Italiani Srl, vyškrtnuto ze seznamu žalobců.

               2)

               Žaloba se zamítá.

               3)

               B. Antoniu Basilovi se ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou nákladů řízení připadajících na zpětvzetí žaloby.

               4)

               Společnost I Marci Italiani Srl ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc C-450/08: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 12. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Tübingen — Německo) — FGK Gesellschaft für Antriebsmechanik mbH v. notář Gerhard Schwenkel, za přítomnosti: předsedkyně Landgericht Tübingen

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/22

         Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 12. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Tübingen — Německo) — FGK Gesellschaft für Antriebsmechanik mbH v. notář Gerhard Schwenkel, za přítomnosti: předsedkyně Landgericht Tübingen
   (Věc C-450/08) (1)

   2010/C 148/35

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda prvního senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-178/05: Žaloba podaná dne 5. května 2005 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti Komisi Evropských společenství

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/30

         Žaloba podaná dne 5. května 2005 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-178/05)
   (2005/C 155/58)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 5. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, zastoupeným C. Jacksonem, zmocněncem, ve spolupráci s M. Hoskinsem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               připojil tuto žalobu k žalobě podané Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska dne 11.dubna 2005 na základě článku 230 ES, požadující zrušení zamítavého rozhodnutí týkajícího se pozměněného NAP, obsažené v dopise Komise ze dne 1. února 2005;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise K(2005) 1081 konečné ze dne 12. dubna 2005, týkající se navržené změny národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů, oznámené Spojeným královstvím v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených Spojeným královstvím v tomto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dne 30. dubna 2004 Spojené království oznámilo Komisi prozatímní národní alokační plán podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1).
   Dne 7. července 2004 Komise přijala podle čl. 9 odst. 3 směrnice rozhodnutí K(2004)2515/4 konečné, které se týkalo národního alokačního plánu Spojeného království
   Po ukončení činností stanovených v prozatímním národním alokačním plánu sdělilo Spojené království Komisi dne 10. listopadu 2004, že si přeje pozměnit prozatímní národní alokační plán za účelem zohlednění výsledků uvedené práce.
   Napadeným rozhodnutím Komise prohlásila, že navrhovaná změna národního alokačního plánu oznámená Spojeným královstvím Komisi dne 10. listopadu 2004 a naposledy aktualizovaná dne 18. února 2005, znamenající zvýšení přidělených povolenek na emise o 19,8 miliónů tun oxidu uhličitého, byla nepřijatelná.
   Spojené království tvrdí, že toto rozhodnutí o nepřijatelnosti je právně nesprávné a mělo by být zrušeno.
   Spojené království tvrdí, že napadené rozhodnutí je právně nesprávné z následujících důvodů:

               —

               Komise nebyla oprávněna považovat v napadeném rozhodnutí prozatímní národní alokační plán Spojeného království za konečný s ohledem na výslovné podmínky národního alokačního plánu;

               —

               Komise byla povinna posoudit změnu národního alokačního plánu Spojeného království co nejdříve, aby tak Spojenému království umožnila podrobit se závazkům vyplývajícím ze směrnice;

               —

               rozhodnutí Komise K(2004)2515/4 konečné nemůže zabránit či omezit posouzení připomínek veřejnosti, požadovaných bodem 9 přílohy III a čl. 11. odst. 1 směrnice, a členský stát musí mít možnost navrhnout po veřejném připomínkovém řízení jakékoliv nutné změny;

               —

               článek 3 rozhodnutí Komise K(2004) 2515/4 konečné umožňuje Spojenému království oznámit Komisi jakékoliv změny, včetně změn vedoucích ke zvýšení množství přidělených povolenek.

      (1)  Ú. věst. L 275,25.10. 2003, s. 32


title: Věc T-409/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2010 — Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory v. Rada ( Dumping — Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Výběr vzorku — Nespolupráce — Právo na obhajobu — Újma — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2010 — Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory v. Rada
   (Věc T-409/06) (1)

   („Dumping - Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Výběr vzorku - Nespolupráce - Právo na obhajobu - Újma - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2010/C 113/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory (Hui Yang) Corp. Ltd (Hui Yang City, Čína) (zástupci: I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC, a K. Beal, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a T. Scharf, zmocněnci); Evropská konfederace obuvnického průmyslu (CEC) (Brusel, Belgie) (zástupci: původně P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn a S. Verhulst, poté P. Vlaemminck a A. Hubert, advokáti); BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas (Monte Urano, Itálie) a šestnáct dalších vedlejších účastnic řízení, jejichž jména jsou uvedena v příloze (zástupci: G. Celona, P. Tabellini a C. Cavaliere, advokáti)

      Předmět věci

   Částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 275, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory (Hui Yang) Corp. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise, Evropská konfederace obuvnického průmyslu (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas a šestnáct dalších vedlejších účastníc řízení, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc F-92/07: Žaloba podaná dne 17. září 2007 – Evraets v. Komise

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/44

         Žaloba podaná dne 17. září 2007 – Evraets v. Komise
   (Věc F-92/07)
   (2007/C 283/79)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Pascal Evraets (Lambusart, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým byl zveřejněn seznam úředníků povýšených do platové třídy AST 4 v rámci období pro povýšení 2006, v rozsahu, v němž Komise nezohlednila to, že žalobce splnil podmínky pro povýšení za období pro povýšení 2006, a v rozsahu, v němž jméno žalobce není uvedeno na seznamu povýšených úředníků;

               —

               pokud to bude nutné, zrušit výslovné rozhodnutí Komise ze dne 6. června 2007, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem dne 16. února 2007 na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropských společenství (služební řád);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Bylo stanoveno, že žalobce, bývalý dočasný zaměstnanec, od 16. dubna 2004 jmenovaný úředníkem v platové třídě AST 3 v návaznosti na úspěšné absolvování vnitřního výběrového řízení, nesplňuje podmínky pro povýšení v rámci období pro povýšení 2006 vzhledem k tomu, že neprokázal svou způsobilost pracovat ve třetím jazyce v souladu s čl. 45 odst. 2 služebního řádu.
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje tři žalobní důvody, z nichž první vychází z porušení čl. 45 odst. 1 služebního řádu a porušení čl. 10 odst. 5 obecných prováděcích ustanovení (OPU) k článku 45 služebního řádu. Žalobce tvrdí, že na základě čl. 45 odst. 1 služebního řádu, který pro splnění podmínek pro povýšení vyžaduje dva roky služby, mohl být povýšen k datu 16. dubna 2006, tedy před vstupem požadavku na prokázání jeho způsobilosti pracovat ve třetím jazyce v platnost. Článek 11 přílohy XIII služebního řádu totiž stanoví, že se čl. 45 odst. 2 nepoužije na povýšení s účinností před 1. květnem 2006. Tím, že Komise od žalobce vyžadovala způsobilost pracovat ve třetím jazyce z důvodu, že je jeho povýšení podle čl. 10 odst. 5 OPU účinné až 1. května 2006, porušila čl. 45 odst. 1 služebního řádu.
   Druhý žalobní důvod vychází z existence nerovného zacházení a z protiprávnosti jednak článku 11 přílohy XIII služebního řádu, a jednak čl. 1 bodu 1 společné právní úpravy upravující prováděcí podmínky k čl. 45 odst. 2 služebního řádu, přijaté Komisí dne 19. července 2006. Žalobce zejména uplatňuje, že úředníci přijatí do zaměstnání mezi 15. dubnem 2004 a 30. dubnem 2004 byli přijati na základě týchž ustanovení služebního řádu jako úředníci přijatí do zaměstnání před 15. dubnem 2004, tedy před vstupem čl. 45 odst. 2 služebního řádu v platnost. V důsledku toho článek 11 přílohy XIII služebního řádu a čl. 1 bod 1 společné právní úpravy vytvořily diskriminaci tím, že na úředníky přijaté do zaměstnání mezi 15. dubnem a 30. dubnem 2004 uplatnily více omezující podmínky pro povýšení než na úředníky přijaté do zaměstnání před 15. dubnem 2004. Navíc žalobce zdůrazňuje, že podle čl. 5 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu není vyžadována znalost třetího jazyka pro účely prvního povýšení úředníků, kteří byli přijati do zaměstnání po 1. květnu 2004 a předtím byli dočasnými zaměstnanci. Je přitom protiprávní vyžadovat znalost třetího jazyka, pokud jde o úředníky, kteří byli jako žalobce jmenováni před uvedeným datem.
   Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásad řádné správy, účinnosti a legitimního očekávání. Žalobce zejména uplatňuje, že Komise při uplatňování čl. 45 odst. 2 služebního řádu neprokázala veškerou nezbytnou péči a nesplnila legitimní očekávání úředníků na povýšení v rámci období pro povýšení 2006. Komise zvláště nepřijala vhodná přechodná ustanovení a včas nepřijala opatření nezbytná pro to, aby bylo žalobci umožněno naučit se třetí jazyk, a splňovat tak podmínky pro povýšení.


title: Věc T-105/12: Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2012 — Řecko v. Komise

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2012 — Řecko v. Komise
   (Věc T-105/12) (1)

   2012/C 373/25
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012.


title: Věc C-219/05: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/271/EHS — Znečištění a škodliviny — Čištění městských odpadních vod — Aglomerace Sueca, její pobřežní okresy a některé obce kraje La Ribera — Vypouštění do citlivé oblasti bez čištění)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-219/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Znečištění a škodliviny - Čištění městských odpadních vod - Aglomerace Sueca, její pobřežní okresy a některé obce kraje La Ribera - Vypouštění do citlivé oblasti bez čištění)
   (2007/C 96/12)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Recchia, zmocněnec)

      Žalovaný: Španělské království (zástupci: E. Braquehais Conesa a I. del Cuvillo Contreras, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 3 a 4 a čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40) – Městské odpadní vody ze Sueca, z jejích pobřežních aglomerací a z některých obcí kraje La Ribera – Vypouštění do citlivé oblasti bez přiměřeného čištění
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k tomu, aby ke dni 31. prosince 1998 zajistilo přiměřené čištění městských odpadních vod z aglomerace Sueca, jejích pobřežních okresů (El Perelló, Les Palmeres, Mareny de Barrequetes, Playa del Rey a Boga de Mar), jakož i některých obcí kraje La Ribera (Benifaió, Sollana a Almussafes) před jejich vypouštěním do oblasti označené za citlivou, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce a čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, přičemž toto poslední ustanovení je vykládáno ve spojení s čl. 4 odst. 4 uvedené směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. ledna 2005 ve věci T-334/03, Deutsche Post EURO EXPRESS GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Slovní označení EUROPREMIUM — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/14

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 12. ledna 2005
   ve věci T-334/03, Deutsche Post EURO EXPRESS GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Slovní označení EUROPREMIUM - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 69/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-334/03, Deutsche Post EURO EXPRESS GmbH, původně zastoupená G. Lindhoferem, poté K.-U. Jonasem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: původně U. Pfleghar a G. Schneider, poté A. von Mühlendahl a G. Schneider), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. června 2003 (věc R 348/2002-4), týkajícímu se zápisu slovního označení EUROPREMIUM jako ochranné známky Společenství, Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a O. Czúcz, soudci, vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 12. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. června 2003 (věc R 348/2002-4) se zrušuje.

               2.

               Žalovanému se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc C-169/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Benelux Gerechtshof dne 13. dubna 2015 – Montis Design BV v. Goossens Meubelen BV

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Benelux Gerechtshof dne 13. dubna 2015 – Montis Design BV v. Goossens Meubelen BV
   (Věc C-169/15)
   (2015/C 228/04)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Benelux Gerechtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Montis Design BV

      Žalovaná: Goossens Meubelen BV

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se doba ochrany uvedená v článku 10 ve spojení s čl. 13 odst. 1 směrnice o době ochrany na autorská práva (1), která byla původně chráněna podle vnitrostátních právních předpisů v oblasti autorského práva, avšak před 1. červencem 1995 zanikla z důvodu nesplnění či případně opožděného splnění formálního požadavku, konkrétně nepodání či opožděného podání prohlášení o prodloužení platnosti ve smyslu (zrušeného) čl. 21 odst. 3 zákona BTMW?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Je nutné vykládat směrnici o době ochrany v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jež vede k tomu, že autorské právo k dílu užitého umění, které zaniklo před 1. červencem 1995 v důsledku nesplnění formálního požadavku, je považováno za právo zaniklé s konečnou platností?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
               Má-li být předmětné autorské právo vykládáno podle vnitrostátních právních předpisů tak, že se k jakémukoli okamžiku obnovuje nebo že znovu vzniklo, od kterého okamžiku k tomu dochází?

      (1)  Směrnice Rady 93/98/EHS ze dne 29. října 1993 o harmonizaci doby ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících (Úř. věst. L 290, s. 9; Zvl. vyd. 17/01, s. 141), která byla nově kodifikována směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/116/ES ze dne 12. prosince 2006 o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících (Kodifikované znění) (Úř. věst. L 372, s. 12).


title: Výmaz věci T-65/97

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/63

         Výmaz věci T-65/97 (1)

   (2005/C 217/131)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 16. června 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-65/97, Th.H.P. Neelen proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 142, 10.5.1997


title: Věc C-680/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 17. prosince 2015 – Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH v. Ivan Felja

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 17. prosince 2015 – Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH v. Ivan Felja
   (Věc C-680/15)
   (2016/C 118/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalovaná a navrhovatelka: Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH

      Žalobce a odpůrce: Ivan Felja

      Předběžné otázky

   I.

               1)

               Brání článek 3 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 (1) vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že v případě převodu podniku nebo závodu přecházejí na nabyvatele všechny pracovní podmínky sjednané na základě soukromé autonomie a individuálně mezi převodcem a zaměstnancem v pracovní smlouvě v nezměněné formě, jako kdyby je sám sjednal se zaměstnancem v konkrétní pracovní smlouvě, pokud vnitrostátní právní předpisy stanoví pro nabyvatele jak dvoustranné, tak i jednostranné možnosti změn?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku jako celek nebo v souvislosti s určitou skupinou individuálně dohodnutých pracovních podmínek vyplývajících z pracovní smlouvy mezi převodcem a zaměstnancem:
               Vyplývá z použití článku 3 směrnice 2001/23/ES, že je z nezměněného převodu na nabyvatele třeba vyjmout určité podmínky pracovní smlouvy sjednané na základě soukromé autonomie mezi převodcem a zaměstnancem a upravit je výhradně na základě převodu podniku nebo závodu?

               3)

               Pokud podle kritérií odpovědí Soudního dvora na otázky 1 a 2 individuální odkaz sjednaný v konkrétní smlouvě, podle kterého se určitá pravidla vyplývající z kolektivní smlouvy stávají dynamickým způsobem soukromě obsahem pracovní smlouvy, nepřecházejí v nezměněné formě na nabyvatele:

                           a)

                           Platí to i tehdy, pokud ani převodce ani nabyvatel nejsou stranou kolektivní smlouvy nebo nenáleží k takové straně, tedy pokud by se pravidla vyplývající z kolektivní smlouvy na pracovní poměr s převodcem nepoužily již před převodem podniku nebo závodu bez soukromého zaměstnaneckého sjednání ustanovení o odkazu?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na tuto otázku:

         Platí to i tehdy, pokud převodce a nabyvatel jsou podniky téže skupiny společností?
   II.
   Brání článek 16 Listiny základních práv Evropské unie vnitrostátní právní úpravě vydané za účelem provedení směrnic 77/187/EHS (2) nebo 2001/23/ES, která stanoví, že nabyvatel je při převodu podniku nebo závodu vázán podmínkami pracovní smlouvy, které před převodem podniku sjednal na základě soukromé autonomie a individuálně převodce se zaměstnancem, jako by je sám sjednal, a to i tehdy, pokud tyto podmínky činí dynamickým způsobem obsahem pracovní smlouvy určitá pravidla kolektivní smlouvy, která se jinak na pracovní poměr nevztahují, pokud vnitrostátní právní předpisy stanoví pro nabyvatele jak dvoustranné, tak i jednostranné možnosti úpravy?

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98)

      (2)  Směrnice Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodu podniků, závodů nebo částí závodů (Úř. věst. L 61, s. 26).


title: Věc C-54/09 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 29. července 2010 — Řecká republika v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Zemědělství — Společná organizace trhu s vínem — Podpory na restrukturalizaci a přeměnu vinic — Nařízení (ES) č. 1493/1999 — Stanovení konečných finančních přídělů členským státům — Nařízení (ES) č. 1227/2000 — Článek 16 odst. 1 — Lhůta — Závazný charakter“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 29. července 2010 — Řecká republika v. Evropská komise
   (Věc C-54/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Zemědělství - Společná organizace trhu s vínem - Podpory na restrukturalizaci a přeměnu vinic - Nařízení (ES) č. 1493/1999 - Stanovení konečných finančních přídělů členským státům - Nařízení (ES) č. 1227/2000 - Článek 16 odst. 1 - Lhůta - Závazný charakter)
   2010/C 246/07
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a M. Tassoupoulou, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2008, Řecko v. Komise (T-339/06), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 4. října, kterým se stanoví na rozpočtový rok 2006 konečné finanční příděly členským státům na restrukturalizaci a přeměnu vinic podle nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 na určitý počet hektarů [oznámeno pod číslem K(2006) 4348] (Úř. věst. L 275, s. 62), v rozsahu v němž stanoví hektary a konečné finanční příděly ohledně Řecka

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc C-443/16: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 8 de Madrid – Španělsko) – Francisco Rodrigo Sanz v. Universidad Politécnica de Madrid „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Ustanovení 4 — Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru — Restrukturalizace univerzitní organizace — Vnitrostátní právní úprava — Začlenění pedagogů vysokých škol do sboru univerzitních pedagogů — Podmínka — Získání doktorského titulu — Změna zaměstnání na plný úvazek na zaměstnání na částečný úvazek — Uplatnění pouze na pedagoga v postavení dočasných zaměstnanců — Zásada zákazu diskriminace“

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/4

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 8 de Madrid – Španělsko) – Francisco Rodrigo Sanz v. Universidad Politécnica de Madrid
   (Věc C-443/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 - Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Restrukturalizace univerzitní organizace - Vnitrostátní právní úprava - Začlenění pedagogů vysokých škol do sboru univerzitních pedagogů - Podmínka - Získání doktorského titulu - Změna zaměstnání na plný úvazek na zaměstnání na částečný úvazek - Uplatnění pouze na pedagoga v postavení dočasných zaměstnanců - Zásada zákazu diskriminace“)
   (2017/C 129/05)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 8 de Madrid

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Francisco Rodrigo Sanz

      Žalovaná: Universidad Politécnica de Madrid

      Výrok

   Ustanovení 4 bod 1 Rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je vnitrostátní právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v rámci reorganizace univerzit umožňuje příslušným administrativním složkám členského státu omezit na polovinu pracovní dobu pedagogů vysokých škol zaměstnávaných v postavení dočasných zaměstnanců z důvodu, že nemají doktorský titul, kdežto na pedagogy vysokých škol ve služebním poměru, kteří nemají doktorský titul, se totéž opatření nevztahuje.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


title: Věc C-98/08: Usnesení předsedy Soudního dvora (čtvrtý senát) ze dne 21. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil de Madrid — Španělsko) — Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Asociación de Artistas Intérpretes o Ejucutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE) v. Sogecable, SA, Canal Satélite Digital SL

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora (čtvrtý senát) ze dne 21. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil de Madrid — Španělsko) — Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Asociación de Artistas Intérpretes o Ejucutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE) v. Sogecable, SA, Canal Satélite Digital SL
   (Věc C-98/08) (1)

   2009/C 113/54

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda Soudního dvora čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc T-410/13: Usnesení Tribunálu ze dne 30. září 2014 – Bitiqi a další v. Komise a další „Žaloba na neplatnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Mise Evropské unie v Kosovu na podporu právního státu (Eulex Kosovo) — Smluvní zaměstnanci — Rozhodnutí vedoucího mise neprodloužit pracovní smlouvy — Zjevný nedostatek pravomoci“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. září 2014 – Bitiqi a další v. Komise a další
   (Věc T-410/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Mise Evropské unie v Kosovu na podporu právního státu (Eulex Kosovo) - Smluvní zaměstnanci - Rozhodnutí vedoucího mise neprodloužit pracovní smlouvy - Zjevný nedostatek pravomoci“)
   2014/C 421/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Burim Bitiqi (Londýn, Spojené království); Arlinda Gjebrea (Priština, Kosovo); Anna Gorska (Varšava, Polsko); Agim Hajdini (Londýn); Josefa Martínez Estéve (Valencie, Španělsko); Denis Vasile Miron (Bukurešť, Rumunsko); James Nicholls (Swindon, Spojené království); Zornica Popova Glodžani (Varna, Bulharsko); Andrei Mihai Popovici (Bukurešť) a Amaia San José Ortiz (Llodio, Španělsko) (zástupci: původně A. Coolen, D. de Abreu Caldas, É. Marchal a J. N. Louis, poté D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas a J. N. Louis, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a A. C. Simon, zmocněnci); Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) (zástupci: S. Marquardt, É. Chaboureau a M. Silva, zmocněnci) a Eulex Kosovo (zástupci: B. Borchardt, zmocněnec, ve spolupráci s A. Fouquet Dörte, advokátkou)

      Vedlejší účastnice podporující žalované: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a M. Bauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí vedoucího mise Evropské unie v Kosovu na podporu právního státu (Eulex Kosovo) ze dne 27. května a 2. července 2013 neprodloužit žalobcům pracovní smlouvy.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Burimovi Bitiqimu, Arlindě Gjebrea, Anně Gorské, Agimovi Hajdinimi, Josefě Martínez Estéve, Denisovi Vasilemu Mironovi, Jamesi Nichollsovi, Zornici Popově Glodžani, Andreiu Mihaiovi Popovicimu a Amaie San José Ortiz se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí, Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) a Eulex Kosovo.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9. 11. 2013.


title: Věc C-570/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Karoline Gruber v. Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 2011/92/EU — Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí — Výstavba obchodního centra — Závazný účinek správního rozhodnutí neprovést posouzení vlivů — Neúčast veřejnosti“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Karoline Gruber v. Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend
   (Věc C-570/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2011/92/EU - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí - Výstavba obchodního centra - Závazný účinek správního rozhodnutí neprovést posouzení vlivů - Neúčast veřejnosti“)
   (2015/C 198/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Karoline Gruber

      Žalovaní: Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      Výrok

   Článek 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž má správní rozhodnutí, kterým se určuje, že pro určitý záměr není třeba provést posouzení vlivů na životní prostředí, závazný účinek vůči sousedům vyloučeným z práva podat proti uvedenému správnímu rozhodnutí opravný prostředek, a to za podmínky, že tito sousedé, kteří jsou součástí „dotčené veřejnosti“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 této směrnice, splňují kritéria stanovená vnitrostátním právem, pokud jde o „dostatečný zájem“ nebo „porušování práva“. Přísluší předkládajícímu soudu, aby ověřil, zda ve věci, která mu byla předložena k rozhodnutí, je tato podmínka splněna. V případě kladné odpovědi musí určit, že správní rozhodnutí o neprovedení takovéhoto posouzení nemá vůči uvedeným sousedům závazný účinek.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-572/15: Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Aldi v. OHIM – Rouard (GOURMET)

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/64

         Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Aldi v. OHIM – Rouard (GOURMET)
   (Věc T-572/15)
   (2015/C 389/72)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: C. Fürsen a N. Bertram, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Pierre-André Rouard (Madrid, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „GOURMET“ – Přihláška č. 1 0 5 09  446

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. července 2015, ve věci R 1985/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 63 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem obsaženým v čl. 20 odst. 7 nařízení č. 2868/95;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-249/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonská republika) dne 7. července 2009 — Novo Nordisk A/S v. Ravimiamet

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonská republika) dne 7. července 2009 — Novo Nordisk A/S v. Ravimiamet
   (Věc C-249/09)
   2009/C 220/44
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Ringkonnakohus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku: Novo Nordisk A/S

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku: Ravimiamet

      Předběžné otázky

               a)

               Musí být čl. 87 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (1) (se změnami a doplněními) vykládán v tom smyslu, že zahrnuje rovněž citace z lékařských časopisů nebo jiných vědeckých prací, které jsou obsaženy v reklamě na léčivé přípravky, která je určena osobám způsobilým léčivý přípravek předepisovat?

               b)

               Musí být čl. 87 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (se změnami a doplněními) vykládán v tom smyslu, že zakazuje, aby byla v reklamě na léčivé přípravky zveřejňována tvrzení, která jsou v rozporu se souhrnem údajů o přípravku, avšak nenařizuje, že všechna tvrzení musí být obsažena v souhrnu údajů o přípravku nebo že musí být možné je z údajů v souhrnu údajů o přípravku odvodit?

      (1)  Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69.


title: Věc C-345/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-345/07) (1)

   (2008/C 64/49)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc F-3/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne  15. května 2006  – Schmit v. Komise ( Úředníci — Povýšení — Hodnocení — Odvolací lhůta — Právní zájem na podání žaloby — Nepřípustnost )

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/33

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. května 2006 – Schmit v. Komise
   (Věc F-3/05) (1)

   („Úředníci - Povýšení - Hodnocení - Odvolací lhůta - Právní zájem na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2006/C 165/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nadine Schmit (Ispra, Itálie) (zástupci: P.-P. Van Gehuchten, P. Jadoul a Ph. Reyniers, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 3. prosince 2003, kterým Komise nezařadila žalobkyni mezi úředníky povýšené v roce 2003, zadruhé návrh na zrušení rozhodnutí, podle kterého schopnosti, výkonnost a chování žalobkyně ve službě nebyly předmětem hodnotící zprávy za období 2001-2002, a zatřetí návrh na náhradu škody údajně způsobené uvedenými rozhodnutími.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-419/04 a postoupená Soudu pro veřejnou službu Evropské unie rozhodnutím ze dne 15. 12. 2005).


title: Věc T-235/09: Žaloba podaná dne 17. června 2009 — Komise v. Edificios Inteco

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/33

         Žaloba podaná dne 17. června 2009 — Komise v. Edificios Inteco
   (Věc T-235/09)
   2009/C 220/70
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: G. Valero Jordana, zmocněnec)

      Žalovaná: Edificios Inteco, SL (Valladolid, Španělsko)

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               uložit žalované, aby navrátila žalobkyni částku 157 238,07 eur, navýšenou o částku úroků 81 686,22 eur za období do 1. června 2009 a o částku úroků 21,73796 eur za každý den prodlení za období od 2. června 2009 do úplného zaplacení dluhu;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropská komise žádá o částečné navrácení částek poskytnutých jako zálohy společnosti Edificios Inteco, S.L., v rámci smlouvy týkající se projektu „Energy-Comfort 2000 Phase I“, jehož cílem byla výstavba administrativní a obchodní budovy ve městě Valladolid (Španělsko), kterou Komise vypověděla.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně tvrdí, že žalovaná nesplnila své smluvní povinnosti.


title: Věc C-240/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem Slovenské republiky dne 3. července 2009 — Lesoochranárske zoskupenie VLK v. Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem Slovenské republiky dne 3. července 2009 — Lesoochranárske zoskupenie VLK v. Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky
   (Věc C-240/09)
   2009/C 233/05
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Nejvyšší soud Slovenské republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lesoochranárske zoskupenie VLK

      Žalované: Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky

      Předběžné otázky

               1)

               Lze článku 9 Aarhuské úmluvy, zejména pak jeho odstavci 3, s přihlédnutím k hlavnímu cíli sledovanému touto mezinárodní smlouvou, tzn. že narušuje klasickou koncepci aktivní legitimace tím, že přiznává postavení účastníka řízení i veřejnosti, resp. dotčené veřejnosti, přiznat bezprostřední účinek („self-executing efect“) mezinárodní smlouvy za situace, kdy Evropská unie ode dne, kdy dne 17. února 2005 přistoupila k této mezinárodní smlouvě, nevydala do dnešního dne předpis Společenství, který by prováděl uvedenou smlouvu do práva Společenství?

               2)

               Lze článku 9 Aarhuské úmluvy, a zejména jeho odstavci 3, poté co se stal součástí práva Společenství, přiznat přímou použitelnost nebo přímý účinek práva Společenství ve smyslu ustálené judikatury Evropského soudního dvora?

               3)

               Bude-li odpověď na otázku 1 nebo 2 kladná, je možné vykládat čl. 9 odst. 3 Aarhuské úmluvy, s přihlédnutím k hlavnímu cíli sledovanému touto mezinárodní smlouvou, tak, že pod pojem „[úkony] orgánu veřejné správy“ je nutné zahrnout i úkon spočívající ve vydání rozhodnutí, tzn. že možnost přístupu veřejnosti k soudnímu řízení v sobě zahrnuje i právo napadnout samotné rozhodnutí správního orgánu, jehož nezákonnost spočívá v dopadu na životní prostředí?


title: Věc C-144/14: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Maramureș – Rumunsko) – Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Články 273 a 287 — Povinnost z moci úřední identifikovat osobu povinnou k dani pro účely DPH — Zdanitelná povaha služeb veterinárního lékařství — Zásada právní jistoty — Zásada ochrany legitimního očekávání“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/7

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Maramureș – Rumunsko) – Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș
   (Věc C-144/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 273 a 287 - Povinnost z moci úřední identifikovat osobu povinnou k dani pro účely DPH - Zdanitelná povaha služeb veterinárního lékařství - Zásada právní jistoty - Zásada ochrany legitimního očekávání“)
   (2015/C 294/09)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Maramureș

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei

      Žalovaný: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș

      Výrok

               1)

               Článek 273 první pododstavec směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2009/162/EU ze dne 22. prosince 2009, neukládá členským státům povinnost z moci úřední identifikovat osobu povinnou k dani za účelem výběru daně z přidané hodnoty pouze na základě jiných daňových přiznání, než jsou ta, která se týkají této daně, třebaže by bylo možné na jejich základě konstatovat, že tato osoba povinná k dani překročila maximální částku pro účely osvobození od uvedené daně.

               2)

               Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního očekávání nebrání tomu, aby správce daně za takových okolností, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, rozhodl, že služby veterinárního lékařství podléhají dani z přidané hodnoty, vychází-li toto rozhodnutí z jasných pravidel a praxe tohoto správce nemohla u opatrného a obezřetného hospodářského subjektu vzbudit důvodné očekávání neuplatňování této daně na takové služby, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc C-247/07: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/35/ES — Vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí — Účast veřejnosti — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-247/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/35/ES - Vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí - Účast veřejnosti - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   (2009/C 19/05)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: V. Jackson, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí, ve stanovené lhůtě, předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466)
   Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-479/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Lotte v. EUIPO – Kuchenmeister (KOALA LAND) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KOALA LAND — Starší národní slovní ochranná známka KOALA — Částečné zamítnutí přihlášky — Nebezpečí záměny — Skutečné užívání — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Lotte v. EUIPO – Kuchenmeister (KOALA LAND)
   (Věc T-479/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KOALA LAND - Starší národní slovní ochranná známka KOALA - Částečné zamítnutí přihlášky - Nebezpečí záměny - Skutečné užívání - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 392/51)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lotte Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: M. Knitter a S. Schicker, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kuchenmeister GmbH (Soest, Německo) (zástupce: P. Blumenthal, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. června 2015 (věc R 815/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Kuchenmeister a Lotte.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Lotte Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc T-907/16: Žaloba podaná dne 22. prosince 2016 – Schwenk Zement v. Komise

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/33

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2016 – Schwenk Zement v. Komise
   (Věc T-907/16)
   (2017/C 063/45)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schwenk Zement KG (Ulm, Německo) (zástupce: U. Soltész, M. Raible a G. Wecker, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil pro neplatnost napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba na neplatnost směřuje proti rozhodnutí Komise C (2016) 6591 final ze dne 10. října 2016 (Případ M.7878 – HeidelbergCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia [Úř. věst. 2016, C 374, s. 1]).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 1 nařízení (ES) č. 139/2004 (1) případně ve spojení s bodem 147 konsolidovaného sdělení Komise k otázkám příslušnosti podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (dále jen „konsolidované sdělení k otázkám příslušnosti“)
               Žalobkyně v rámci prvního žalobního důvodu tvrdí, že Komise není příslušná pro posouzení sporného spojení. Pokud by správně totiž žalobkyně nebyla považována za dotčený podnik, nebyly by splněny prahové hodnoty obratu uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 139/2004.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění
               Žalobkyně v tomto žalobním důvodu tvrdí, že Komise sice poukazuje na existenci výjimky ve smyslu bodu 147 konsolidovaného sdělení k otázkám příslušnosti, neprokázala však, že by pro tuto výjimku skutečně existovaly předpoklady.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2004, L 24, s. 1).


title: Věc F-30/16: Žaloba podaná dne 17. června 2016 – ZZ a další v. EIB

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/46

         Žaloba podaná dne 17. června 2016 – ZZ a další v. EIB
   (Věc F-30/16)
   (2016/C 296/58)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: L.Y. Levi)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (BEI)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí obsažených ve výplatních páskách za duben 2016, kterými se na rok 2016 stanoví roční úprava platů pouze ve výši 0,6 %, a zrušení navazujících pásek, jakož i v tom rozsahu, v němž to bude nezbytné, informačního oznámení, které žalovaná zaslala žalobcům dne 8. března 2016, a uložení povinnosti žalované uhradit náhradu za domněle způsobenou hmotnou a nehmotnou újmu.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí obsažené ve výplatních páskách žalobců za duben 2016, rozhodnutí, které na rok 2016 stanoví roční úpravu základního platu pouze ve výši 0,6 %, a proto i zrušení obdobných rozhodnutí obsažených v navazujících výplatních páskách a v tom rozsahu, ve kterém to bude nezbytné, zrušení informačního oznámení, které žalovaná zaslala žalobcům dne 8. března 2016;

               —

               Uložit žalované povinnost k náhradě za hmotnou újmu (i) zbývající část platu, která odpovídá uplatnění roční úpravy platů za rok 2016, tj. zvýšení o 2,3 % za období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016; (ii) zbývající část platu, která odpovídá důsledkům uplatnění roční úpravy platu ve výši 2,9 % za rok 2016 ve vztahu k částkám platů, které budou vypláceny od ledna 2016; (iii) úroky z prodlení ze splatných zbývajících částí platu až do úplného zaplacení dlužných částek, přičemž sazba úroků z prodlení, která se má uplatnit, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotčeném období, navýšené o tři procentní body, a (iv) náhradu za újmu z důvodu ztráty kupní síly;

               —

               uložit žalované, aby každému žalobci uhradila částku 1000 eur jako náhradu za nehmotnou újmu;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 14. října 2004 ve věci T-255/02, H proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Přípustnost — Vystavování se azbestu — Nemoc z povolání — Škoda)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/16

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. října 2004
   ve věci T-255/02, H proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost - Vystavování se azbestu - Nemoc z povolání - Škoda)
   (2004/C 314/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-255/02, H, úředník Soudního dvora Evropských společenství, s bydlištěm v Oetrange (Lucemburk), zastoupený J. Iturriagagoitiou Bassasem, advokátem proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (zmocněnec: M. Schauss, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na náhradu fyzické, morální, profesionální a finanční újmy údajně utrpěné žalobcem, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda senátu, V. Tiili a M. Vilaras, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každá strana ponese své vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.11.2002.


title: Věc T-868/16: Žaloba podaná dne 11. prosince 2016 – QI a další v. Komise a ECB

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/58

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2016 – QI a další v. Komise a ECB
   (Věc T-868/16)
   (2017/C 030/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobci: QI (Atény, Řecko) a 15 dalších žalobců (zástupci: S. Pappas a I. Ioannidis, advokáti)

      Žalované: Evropská komise, Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil Evropské unii a Evropskému systému centrálních bank (ESCB), aby uhradily částky popsané v žalobě, jež odpovídají škodě, která byla žalobcům způsobena jejich protiprávní účastí na restrukturalizaci dluhu řecké vlády v důsledku aktivace dodatečných doložek o společném postupu věřitelů;

               —

               podpůrně uložil Evropské unii a/nebo Evropské centrální bance, aby žalobcům nahradily škody, která jim byla způsobena protiprávním vyloučením věřitelů řeckého veřejného sektoru z restrukturalizace dluhu řecké vlády, a to ve výši popsané v žalobě;

               —

               každopádně uložil ECB, aby žalobcům nahradila škody popsané v žalobě pro každého žalobce, jež vyplývají z protiprávního vyloučení ESCB z restrukturalizace dluhu řecké vlády;

               —

               uložil ECB anebo Unii náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že činnosti Unie anebo ECB a ECSB byly prováděny ultra vires a v rozporu s články 120 až 126, článkem 127 a čl. 352 odst. 1 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že činnosti ECB a ESCB, zejména pokud jde o vyloučení ESCB z restrukturalizace, porušují článek 123 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že činnosti Unie anebo ECB a ESCB porušují vlastnické právo žalobců, které je chráněno článkem 17 Listiny základních práv.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že činnosti Unie anebo ECB a ESCB porušují volný pohyb kapitálu chráněný článkem 63 SFEU.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že činnosti Unie anebo ECB a ESCB porušují právo na rovné zacházení žalobkyň, které je chráněno článkem 20 Listiny základních práv.


title: Věc C-517/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Apelacyjny w Gdańsku (Polsko) dne 4. října 2016 – Stefan Czerwiński v. Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Apelacyjny w Gdańsku (Polsko) dne 4. října 2016 – Stefan Czerwiński v. Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku
   (Věc C-517/16)
   (2017/C 022/06)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Apelacyjny w Gdańsku

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Stefan Czerwiński

      Žalovaný: Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku

      Předběžné otázky

               1)

               Může kvalifikace určité dávky jako dávky spadající do konkrétní oblasti sociálního zabezpečení uvedené v článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, kterou provedl členský stát v prohlášení učiněném na základě článku 9 uvedeného nařízení, podléhat přezkumu vnitrostátním orgánem nebo soudem?

               2)

               Je dávkou ve stáří ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. d) nařízení č. 883/2004 překlenovací důchod upravený v zákoně ze dne 19. prosince 2008 o překlenovacích důchodech (ustawa z dnia 19 grudnia 2008 r. o emeryturach pomostowych, Sbírka zákonů Polské republiky 2015, položka 965, s pozdějšími změnami)?

               3)

               Je v případě, v němž se v souvislosti s předdůchodovými dávkami nepoužije zásada sčítání dob pojištění (článek 66 a bod 33 odůvodnění nařízení č. 883/2004), splněna ochranná funkce v oblasti sociálního zabezpečení vyplývající z čl. 48 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie?


title: Věc C-523/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Hannover (Německo) dne 13. října 2011 — Laurence Prinz v. Region Hannover

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Hannover (Německo) dne 13. října 2011 — Laurence Prinz v. Region Hannover
   (Věc C-523/11)
   2012/C 13/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Laurence Prinz

      Žalovaný: Region Hannover

      Předběžné otázky

   Je omezením svobody volného pohybu a pobytu občanů Unie zaručeného články 20 a 21 SFEU, které není podle práva Společenství odůvodněné, jestliže je německé státní příslušnici, která má trvalé bydliště v tuzemsku a navštěvuje vzdělávací zařízení v jednom z členských států Evropské unie, poskytnuta podpora na vzdělávání podle Bundesausbildungsförderungsgesetz (spolkový zákon o individuální podpoře na vzdělávání, dále jen „BAföG“) pro navštěvování tohoto zahraničního vzdělávacího zařízení pouze na jeden rok, vzhledem k tomu, že na počátku zahraničního pobytu ještě neměla trvalé bydliště v tuzemsku po dobu nejméně tří let?


title: Věc T-111/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — ClientEarth v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Studie, které obdržela Komise, týkající se provedení směrnic v oblasti životního prostředí — Částečné odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu — Konkrétní a individuální přezkum — Slučitelnost s Aarhuskou úmluvou — Převažující veřejný zájem — Důsledky překročení lhůty pro přijetí výslovného rozhodnutí — Rozsah povinnosti aktivního šíření informací o životním prostředí“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — ClientEarth v. Komise
   (Věc T-111/11) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Studie, které obdržela Komise, týkající se provedení směrnic v oblasti životního prostředí - Částečné odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Konkrétní a individuální přezkum - Slučitelnost s Aarhuskou úmluvou - Převažující veřejný zájem - Důsledky překročení lhůty pro přijetí výslovného rozhodnutí - Rozsah povinnosti aktivního šíření informací o životním prostředí)
   2013/C 313/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království) (zástupce: P. Kirch, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně P. Oliver a C. ten Dam, poté P. Oliver a C. Zadra, zmocněnci)

      Předmět věci

   Původně, návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým byl odepřen přístup žalobkyně k určitým dokumentům týkajícím se slučitelnosti právních předpisů členských států s právem životního prostředí Evropské unie, poté návrh na zrušení pozdějšího explicitního rozhodnutí ze dne 30. května 2011, kterým byl částečně odepřen přístup k části těchto dokumentů.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               ClientEarth a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc T-73/15: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2016 – Aston Martin Lagonda v. EUIPO (Zobrazení masky chladiče na přední části motorového vozidla) „Ochranná známka Evropské unie — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2016 – Aston Martin Lagonda v. EUIPO (Zobrazení masky chladiče na přední části motorového vozidla)
   (Věc T-73/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 419/59)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Spojené království) (zástupce: D. Farnsworth, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. prosince 2014 (věc R 1796/2014-2), týkajícímu se přihlášky k zápisu ochranné známky Společenství žalobkyně

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2.

               Aston Martin Lagonda Ltd ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí nahradit náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc T-824/16: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Kiosked Oy v. EUIPO – VRT, NV van Publiek Recht (k)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/51

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Kiosked Oy v. EUIPO – VRT, NV van Publiek Recht (k)
   (Věc T-824/16)
   (2017/C 022/69)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kiosked Oy Ab (Espoo, Finsko) (zástupce: L. Laaksonen, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: VRT, NV van Publiek Recht (Brusel, Belgie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu k obrazové ochranné známce v černé a bílé barvě obsahující slovní prvek „K“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 112 969

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. září 2016 ve věci R 279/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví („EUIPO“) ze dne 21. září 2016 ve věci R 279/2016-4, které vyhovělo námitkám VRT, NV van Publiek Recht a zamítlo zápis Mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie č. W01112969 K (fig) (dále jen „K LOGO“) pro následující služby zařazené do třídy 35 „Reklama; podnikání; komerční správa; kancelářské práce“ a do třídy 42 „Design a vývoj softwaru“ a umožnil zápis K LOGO pro výše uvedené služby;

               —

               uložil žalovanému veškeré náklady žalobkyně vynaložené v námitkovém řízení, včetně nákladů vzniklých za právní zastoupení, v souladu s rozpisem nákladů, které žalobkyně předloží podle lhůty stanovené v článku 85 nařízení č. 207/2009 a pokud tento rozpis nepředloží, v souladu s příslušnými právními předpisy.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-110/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Iranian Offshore Engineering & Construction v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Lhůta k úpravě návrhových žádání — Přípustnost — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení“ )

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Iranian Offshore Engineering & Construction v. Rada
   (Věc T-110/12) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Lhůta k úpravě návrhových žádání - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení)
   2013/C 304/32
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Teherán, Írán) (zástupci: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea a J. Iriarte Ángel, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: P. Plaza García, V. Piessevaux a G. Ramos Ruano, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), jakož i nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1, oprava v Úř. věst. L 332, 4.12.2012, s. 31), a to v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž byl název společnosti Iranian Offshore Engineering & Construction Co. zařazen do přílohy II rozhodnutí 2010/413/SZBP.

               2)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž byl název společnosti Iranian Offshore Engineering & Construction Co. zařazen do přílohy VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007.

               3)

               Příloha IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Iranian Offshore Engineering & Construction Co.

               4)

               Účinky rozhodnutí 2010/413, ve znění rozhodnutí 2011/783, se ve vztahu ke společnosti Iranian Offshore Engineering & Construction Co. zachovávají ode dne jeho vstupu v platnost, tedy od dvacátého dne po jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie, až do okamžiku, kdy nastanou účinky částečného zrušení nařízení č. 267/2012.

               5)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Iranian Offshore Engineering & Construction Co. v rámci tohoto řízení a v rámci řízení o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.