title: Věc T-482/21: Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – TenneT TSO a TenneT TSO v. ACER

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/35

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – TenneT TSO a TenneT TSO v. ACER
      (Věc T-482/21)
      (2021/C 382/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: TenneT TSO GmbH (Bayreuth, Německo), TenneT TSO BV (Arnhem, Nizozemsko) (zástupci: D. Uwer, J. Meinzenbach, P. Rieger, R. Klein a S. Westphal, advokáti)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro spolupráci energetických regulačních orgánů

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil v plném rozsahu rozhodnutí odvolacího senátu ACER A-001-2021 (konsolidované znění) ze dne 28. května 2021, které potvrzuje rozhodnutí ACER 30/2020 ze dne 30. listopadu 2020 o návrhu provozovatelů přenosových soustav regionu pro výpočet kapacity Core týkajícím se metodiky společné úhrady nákladů na redispečink a protiobchody;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že oblast působnosti potvrzené metodiky společné úhrady nákladů na redispečink a protiobchody je protiprávní. Podle této oblasti působnosti v zásadě „všechny“ síťové prvky s úrovní nejméně 220 kV budou moci využívat společné úhrady nákladů podle zásady „znečišťovatel platí“ podle čl. 16 odst. 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/943 ze dne 5. června 2019 o vnitřním trhu s elektřinou (dále jen „nařízení o elektřině“). Toto je podle žalobkyň protiprávní. Oblast působnosti metodiky společné úhrady nákladů musí dodržovat postup výpočtu kapacity, podle něhož pouze síťové prvky s distribučním faktorem přenosu elektřiny minimálně 5 % jsou technicky způsobilé k omezení přeshraničního obchodu, a tudíž vyžadování opatření k redispečinku nebo protiobchodům přeshraničního významu.
                  Napadené rozhodnutí musí být zrušeno, neboť porušuje zejména čl. 16 odst. 13 nařízení o elektřině a čl. 74 odst. 2 a 4 nařízení Komise (EU) 2015/1222 ze dne 24. července 2015, kterým se stanoví rámcový pokyn pro přidělování kapacity a řízení přetížení (dále jen „nařízení o přidělování kapacity a řízení přetížení“). Odvolací senát nezohlednil skutečnost, že k rozšíření společné úhrady nákladů podle zásady „znečišťovatel platí“ rovněž na síťové prvky s distribučním faktorem přenosu elektřiny nižším než 5 % je nezbytný právní základ. Takový právní základ však neexistuje. Navíc zahrnutí téměř všech síťových prvků do oblasti působnosti předmětné metodiky porušuje článek 74 nařízení o přidělování kapacity a řízení přetížení, neboť to vede k chybným pobídkám a není to slučitelné se zákonnými povinnostmi a odpovědnostmi dotyčných provozovatelů přenosové soustavy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno z důvodu, že odvolací senát protiprávné potvrdil, že metoda Power Flow Colouring Method („PFC“) je použitelnou metodou pro rozklad toků pro předmětnou metodiku.
                  Metoda PFC je v rozporu s cílem článku 16 odst. 13 nařízení o elektřině, kterým je zavedení zásady „znečišťovatel platí“. Tato metoda není založena na skutečných fyzických tocích, ale na virtuálních tržních výsledcích. Je však obecně známo, že fyzické toky se liší od tržních výsledků. Výsledky metody PFC proto neumožňují věrohodně určit skutečného původce daného přetížení. Z toho plyne, že metoda PFC též neumožňuje zavést správné pobídky k řízení přetížení, nápravná opatření a efektivní investice, což je v rozporu článkem 74 nařízení o přidělování kapacity a řízení přetížení. Navíc odvolací senát náležitě neposoudil všechny technické aspekty vedoucí k protiprávnosti metody PFC a dospěl k pochybným závěrům na základě nedostatečných důkazů.
                  Pokud jde o rozklad toků, odvolací senát rovněž protiprávně potvrdil určité předpoklady, které se uplatní pouze na postup rozkladu toků u síťových prvků HVDC. Tyto předpoklady jsou věcně nepodložené, jsou v rozporu s čl. 16 odst. 13 nařízení o elektřině a vedou ke zvýšenému přidělení nákladů pro síťové prvky HVDC. Navíc zavádí rozdílné zacházení pro síťové prvky HVDC oproti síťovým prvkům AC. Odvolací senát dostatečně tyto předpoklady ohledně síťových prvků HVDC neposoudil a vyvodil pochybné závěry na základě nedostatečných důkazů.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, neboť protiprávně potvrzuje prahovou hodnotu kruhového toku, kterou ACER stanovil na 10 % na základě odhadů nákladů. To je v rozporu s čl. 16 odst. 13 nařízení o elektřině, neboť tato prahová hodnota se nezakládá na spolehlivých faktických údajích o úrovni kruhových toků, jež by existovala v případě neexistence strukturálního přetížení. ACER neměl pravomoc stanovit prahovou hodnotu ve výši 10 %. Tato prahová hodnota rovněž nezohledňuje čl. 16 odst. 8 nařízení o elektřině, podle kterého provozovatelé přenosových soustav mohou použít až 30 % na vnitřní toky, spolehlivostní rezervy a kruhové toky. Posouzení odvolacího senátu je mimoto založeno na nesprávném posouzení skutkového stavu a zavádí chybné pobídky k investicím do sítí v rozporu s článkem 74 nařízení o přidělování kapacity a řízení přetížení. Navíc se odvolací senát dopustil nesprávného právního posouzení, když shledal, že čl. 16 odst. 13 nařízení o elektřině vyžaduje prahovou hodnotu kruhového toku pouze na nabídkovou zónu, a nikoli na hranici nabídkových zón.


title: Věc T-49/21: Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2021 – PZ v. Komise

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2021 – PZ v. Komise
      (Věc T-49/21) (1)

      (2021/C 382/50)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 128, 12.4.2021.


title: Věc C-50/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 25. ledna 2022 – SOGEFINANCEMENT v. RW a UV

text:
               10.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 25. ledna 2022 – SOGEFINANCEMENT v. RW a UV
      (Věc C-50/22)
      (2022/C 191/16)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d’appel de Paris (Francie)

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: SOGEFINANCEMENT

         Odpůrci: RW a UV

         Předběžná otázka

                  1)

                  Brání zásada efektivity sankce plynoucí ze článku 23 směrnice 2008/48/ES (1) s ohledem na zásady právní jistoty a procesní autonomie států tomu, aby soud mohl z úřední povinnosti uplatnit ustanovení vnitrostátního práva vycházející z článku 14 výše uvedené směrnice a spojené v tomto právu s neplatností smlouvy nad rámec pětileté promlčecí lhůty stanovené spotřebiteli k tomu, aby se cestou žaloby nebo námitky domáhal neplatnosti smlouvy o úvěru?

                  2)

                  Brání zásada efektivity sankce plynoucí ze článku 23 směrnice 2008/48 s ohledem na zásadu právní jistoty, zásadu procesní autonomie států a dispoziční zásadu tomu, aby soud mohl rozhodnout o neplatnosti smlouvy o úvěru poté, co z úřední povinnosti uplatnil ustanovení vnitrostátního práva vycházející z článku 14 výše uvedené směrnice, aniž by takové zrušení spotřebitel navrhl nebo s ním alespoň souhlasil?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/EU ze dne 23. dubna 2008 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 87/102/ES (Úř. věst. 2008, L 133, s. 66).


title: Věc C-403/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Rumunsko) dne 29. června 2021 – SC NV Construct SRL v. Judeţul Timiş

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Rumunsko) dne 29. června 2021 – SC NV Construct SRL v. Judeţul Timiş
      (Věc C-403/21)
      (2021/C 401/03)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SC NV Construct SRL

         Žalobce: Judeţul Timiş

         Vedlejší účastnice řízení: SC Proiect Construct Regiunea Transilvania SRL

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení článku 58 směrnice [2014/24] (1), zásada proporcionality a zásada odpovědnosti vykládány v tom smyslu, že veřejný zadavatel má právo stanovit kritéria technické způsobilosti, tedy posoudit potřebu zahrnout nebo nezahrnout do zadávací dokumentace kritéria technické a odborné způsobilosti a schopnosti vykonávat technickou a odbornou činnost, která vyplývá z ustanovení zvláštních zákonů, pro činnosti, které mají v rámci zakázky menší význam?

                  2)

                  Brání zásady transparentnosti a proporcionality tomu, aby byla do zadávací dokumentace automaticky doplněna kvalifikační kritéria vyplývající ze zvláštních zákonů vztahujících se na činnosti související se zadávanou zakázkou, která nebyla stanovena v zadávací dokumentaci a která se veřejný zadavatel rozhodl hospodářským subjektům neukládat?

                  3)

                  Brání článek 63 směrnice a zásada proporcionality vyloučení uchazeče, který nejmenoval hospodářský subjekt jako subdodavatele, aby prokázal, že splňuje kritéria týkající se technické a odborné způsobilosti a schopnosti vykonávat technické a odborné činnosti, která vyplývají z ustanovení zvláštních zákonů, jež nejsou stanovena v zadávací dokumentaci, pokud dotyčný uchazeč zvolil jinou smluvní formu zapojení odborníků do zakázky, tedy smlouvu na dodávky/služby, nebo předložil prohlášení o jejich dostupnosti? Přísluší právo na určení vlastní organizace a smluvních vztahů v rámci skupiny hospodářskému subjektu a existuje možnost zapojit do smlouvy určité dodavatele, a to s přihlédnutím k tomu, že tento dodavatel není součástí subjektů, na jejichž způsobilost se uchazeč hodlá odvolat, aby prokázal splnění příslušných kritérií?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65).


title: Věc C-409/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 2. července 2021 – DELID v. Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie“

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 2. července 2021 – DELID v. Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie“
      (Věc C-409/21)
      (2021/C 401/04)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varchoven administrativen sad

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: DELID

         Odpůrce: Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie“

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je slučitelné s článkem 17 nařízení č. 1305/2013 (1), že vnitrostátní právní úprava, jakou je článek 26 Naredba č. 9/2015, která stanoví podmínku způsobilosti pro žadatele, kteří v rámci částečného opatření 4.1 „Investice do zemědělských podniků“ opatření „Investice do hmotného majetku“ programu na rozvoj venkova na období 2014–2020 požadují podporu, nařizuje, že jako důkaz výkonu chovatelské činnosti musí být před žádostí o podporu v podniku organizovaném žadatelem předloženo osvědčení o registraci chovu zvířat na jméno žadatele ve smyslu článku 4 nařízení č. 1307/2013 (2), nebo je pro cíle nařízení dostačující, pokud majitel zemědělského podniku prokáže, že je schopen získat požadovanou registraci farmy s chovem hospodářských zvířat na své jméno?

                  2.

                  Je možné podmínku uvedenou ve vnitrostátním ustanovení, jakým je čl. 8 odst. 1 bod 2 Naredba č. 9 ze dne 21. března 2015, kterým se provádí částečné opatření 4.1 „Investice do zemědělských podniků“ opatření „Investice do hmotného majetku“ programu na rozvoj venkova na období 2014–2020, podle kterého žadatelé musí prokázat minimální standardní produkci pro příslušný zemědělský podnik v okamžiku podání žádosti o podporu, která nesmí být nižší než ekvivalent 8 000 eur v leva (BGN), považovat za slučitelnou s cílem podpory v rámci opatření „Investice do hmotného majetku“ podle článku 17 č. 1305/201[3], s prioritami Unie pro rozvoj venkova podle článku 5 nařízení č. 1305/2013 a s pojmem standardní produkce ve smyslu zrušeného nařízení č. 1242/2008 (3)?

                  3.

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku, je třeba vycházet z toho, že nově registrované vlastníky zemědělských podniků je třeba v okamžiku podání žádosti o podporu v rámci opatření „Investice do hmotného majetku“ vyloučit z finanční podpory podle nařízení č. 1306/2013 (4)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1305/2013 ze dne 17. prosince 2013 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 487).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013 , kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 608).

         (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1242/2008 ze dne 8. prosince 2008 o založení klasifikačního systému pro zemědělské podniky ve Společenství (Úř. věst. 2008, L 335, s. 3).

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 549).


title: Věc C-412/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Satu Mare (Rumunsko) dne 6. července 2021 – Dual Prod SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca – Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Satu Mare (Rumunsko) dne 6. července 2021 – Dual Prod SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca – Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate
      (Věc C-412/21)
      (2021/C 401/05)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Satu Mare

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Dual Prod SRL

         Žalovaný: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca – Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate

         Předběžné otázky

                  1)

                  Může být čl. 48 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie týkající se zásady presumpce neviny ve spojení s čl. 16 odst. 1 směrnice [Rady] 2008/118/ES [ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS] (1) vykládán v tom smyslu, že brání takové právní situaci, o jakou se jedná v projednávané věci, v níž lze správní opatření pozastavující povolení k výkonu činnosti výroby alkoholu nařídit na základě pouhých domněnek, které jsou předmětem probíhajícího trestního vyšetřování, aniž by došlo k pravomocnému odsouzení za trestný čin?

                  2)

                  Může být ustanovení článku 50 Listiny základních práv Evropské unie týkající se zásady ne bis in idem ve spojení s čl. 16 odst. 1 směrnice 2008/118/ES vykládáno v tom smyslu, že brání takové právní situaci, o jakou se jedná v projednávané věci, kdy jsou téže osobě za stejné skutečnosti uloženy dvě sankce stejné povahy (pozastavení povolení k výkonu činnosti výrobce alkoholu), přičemž jediný rozdíl spočívá [v délce trvání sankcí]?

         (1)  Úř. věst. L 9, 14.1.2009, s. 12.


title: Věc C-431/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Bremen (Německo) dne 15. července 2021 – X GmbH & Co. KG v. Finanzamt Bremen

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Bremen (Německo) dne 15. července 2021 – X GmbH & Co. KG v. Finanzamt Bremen
      (Věc C-431/21)
      (2021/C 401/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Bremen

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: X GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Finanzamt Bremen

         Předběžná otázka

      Musí být článek 43 Smlouvy o ES resp. článek 49 SFEU zaručující svobodu usazování (resp. článek 49 Smlouvy o ES resp. článek 56 SFEU zaručující právo na volný pohyb služeb) vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž je daňový poplatník dani v situacích týkajících se obchodních transakcí s mezinárodním rozměrem povinen vést o druhu a obsahu svých obchodních vztahů s propojenými osobami záznamy, které zahrnují rovněž hospodářské a právní základy dohody o cenách a jiných podmínkách uzavřené propojenými osobami a respektující zásadu obvyklých tržních podmínek, a podle níž v případě, že daňový poplatník na vyžádání daňové správy uvedené záznamy nepředloží nebo že jsou předložené záznamy v podstatě nepoužitelné, má se nejen za to – neprokáže-li se něco jiného -, že jeho příjmy podléhající v tuzemsku dani, k jejichž zjištění tyto záznamy slouží, jsou vyšší než jím přiznané příjmy, a, pokud v takovýto případech musí finanční úřad provést odhad a tyto příjmy mohou být stanoveny pouze v určitém rámci, zejména pouze na základě cenových rozpětí, že může být tento rámec vyčerpán k tíží daňového poplatníka, nýbrž navíc musí být stanovena přirážka, která činí nejméně 5 procent a nanejvýš 10 procent doměřených příjmů, avšak minimálně 5 000 eur, a v případě opožděného předložení použitelných záznamů až 1 000 000 eur, minimálně však 100 eur za každý celý den překročení lhůty, přičemž od vyměření přirážky lze odhlédnout pouze v případě, že se nesplnění povinnosti vést tyto záznamy jeví jako omluvitelné nebo že zavinění je pouze nepatrné?


title: Věc C-493/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 11. srpna 2021 – K.M. v. The Director of Public Prosecutions

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 11. srpna 2021 – K.M. v. The Director of Public Prosecutions
      (Věc C-493/21)
      (2021/C 401/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: K.M.

         Odpůrce: The Director of Public Prosecutions

         Předběžné otázky

                  1.

                  Vyžadují ustanovení článků 89 nebo 90 nařízení (1), jakož i požadavky přiměřenosti vyplývající z Listiny a unijního práva, aby měl příslušný soud rozhodující o trestu prostor pro uvážení, v rámci něhož by mohl upravit, přizpůsobit nebo zmírnit rozsah usnesení o zabavení úlovků a zařízení, zejména s ohledem na okolnosti uvedené v článcích 89 a 90 nařízení (ES) č. 1224/2009?

                  2.

                  Může být, s přihlédnutím k potenciálnímu dopadu na živobytí velitele jakožto důsledku automatického povinného zabavení veškerých úlovků a zařízení, takové vnitrostátní ustanovení, jako je čl. 28 odst. 5 písm. b) (2), které neumožňuje vnitrostátnímu soudu posuzovat jakýkoliv dopad na právo zajistit si živobytí náležející osobě odsouzené na základě obžaloby za spáchání trestného činu, který porušuje toto ustanovení a nařízení (leda v kontextu posuzování toho, jaká peněžitá sankce by mohla být přiměřená), považováno za slučitelné s ustanoveními nařízení, Listiny a unijního práva, s přihlédnutím k základnímu právu velitele na výkon povolání?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1).

         (2)  zákon o mořském rybolovu a námořní jurisdikci z roku 2006


title: Věc T-500/19: Usnesení Tribunálu ze dne 20. července 2021 – Coravin v. EUIPO – Cora (CORAVIN) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zrušení starší národní ochranné známky, která sloužila jako základ napadeného rozhodnutí – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/7

      Usnesení Tribunálu ze dne 20. července 2021 – Coravin v. EUIPO – Cora (CORAVIN)
      (Věc T-500/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zrušení starší národní ochranné známky, která sloužila jako základ napadeného rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 401/08)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Coravin, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupce: F. Valentin, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D, Hanf, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cora (Marne-la-Valée, Francie) (zástupce: M. Georges-Picot, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. dubna 2019 (věc R 2385/2016-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Cora a Coravin.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není namístě rozhodovat.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc T-249/21 R: Usnesení předsedy Tribunálu Soudu ze dne 28. července 2021 – SN v. Parlament („Řízení o předběžných opatřeních – Člen Evropského parlamentu – Vrácení náhrad vyplacených v rámci parlamentní asistence – Návrh na odklad vykonatelnosti – Nedodržení formálních náležitostí – Nepřípustnost – Absence naléhavosti“)

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/7

      Usnesení předsedy Tribunálu Soudu ze dne 28. července 2021 – SN v. Parlament
      (Věc T-249/21 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Člen Evropského parlamentu - Vrácení náhrad vyplacených v rámci parlamentní asistence - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost - Absence naléhavosti“)
      (2021/C 401/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: SN (zástupce: P. Eleftheriadis, barrister)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz a M. Ecker, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Parlamentu ze dne 21. prosince 2020 týkajícího se vrácení neoprávněně vyplacené částky 196 199,84 eur, jakož i oznámení o dluhu č. 7010000021 ze dne 15. ledna 2021, které následovalo po tomto rozhodnutí

         Výrok

                  1)

                  Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-377/21: Žaloba podaná dne 5. července 2021 – Eurecna v. Komise

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/8

      Žaloba podaná dne 5. července 2021 – Eurecna v. Komise
      (Věc T-377/21)
      (2021/C 401/10)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Eurecna SpA (Benátky, Itálie) (zástupce: R. Sciaudone, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. dubna 2021 (dále jen napadené rozhodnutí), kterým Komise, potvrzujíc předchozí rozhodnutí o zamítnutí ze dne 3. března 2021, zamítla žádost žalobkyně o přístup k závěrečné zprávě a souvisejícím přílohám vypracované Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) v návaznosti na výsledek vyšetřování OC/2019/0766;

                  —

                  nařídil Komisi, aby zpřístupnila zprávu OLAF a související přílohy; a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu důsledků vyplývajících z přístupu ke zprávě OLAF.
                  V tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno v rozsahu, v němž se přístup ke zprávě OLAF nemohl podle čl. 10 odst. 1 a čl. 2 odst. 4 nařízení č. 1049/2001 (1) stát „veřejným“.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení č. 1049/2001.
                  V tomto ohledu tvrdí, že žalovaná porušila čl. 4 odst. 2 třetí odrážku nařízení č. 1049/2001, jak je vykládán judikaturou, podle níž má-li příjemce zprávy OLAF v úmyslu přijímat akty, které jsou na újmu zúčastněným, tito posledně uvedení mají právo na přístup k dotyčné zprávě.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 a zásady proporcionality.
                  V tomto ohledu tvrdí, že žalobkyně nikdy nepožádala o přenos osobních údajů fyzických osob, a proto jakékoli osobní údaje, které mohou být ve zprávě obsaženy, mohly být dobře chráněny velmi běžnou operací zakrývající údaje.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití a výkladu čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001.
                  V tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, protože žalovaná v konkrétním případě neověřila, zda by mohl být poskytnut částečný přístup.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.
                  V tomto ohledu tvrdí, že žalovaná neodůvodnila použitelnost výjimky uvedené v čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávného vyloučení veřejného zájmu na zveřejnění.
                  V tomto ohledu tvrdí, že žalovaná nesprávně vyložila právo na obhajobu jako pouhý zájem jedné ze stran, přičemž nevzala v úvahu, že žalobkyně k odpovědi na žádost Generálního ředitelství pro mezinárodní spolupráci a rozvoj (GŘ DEVCO) o finanční náhradu potřebovala přístup ke zprávě OLAF.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


title: Věc T-379/21: Žaloba podaná dne 5. července 2021 – Vendrame v. Komise

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/9

      Žaloba podaná dne 5. července 2021 – Vendrame v. Komise
      (Věc T-379/21)
      (2021/C 401/11)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobce: Michele Vendrame (Benátky, Itálie) (zástupce: R. Sciaudone, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. dubna 2021 (dále jen napadené rozhodnutí), kterým Komise, potvrzujíc předchozí rozhodnutí o zamítnutí ze dne 3. března 2021, zamítla žádost žalobce o přístup k závěrečné zprávě a souvisejícím přílohám vypracované Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) v návaznosti na výsledek vyšetřování OC/2019/0766;

                  —

                  nařídil Komisi, aby zpřístupnila zprávu OLAF a související přílohy; a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu důsledků vyplývajících z přístupu ke zprávě OLAF.
                  V tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno v rozsahu, v němž se přístup ke zprávě OLAF nemohl podle čl. 10 odst. 1 a čl. 2 odst. 4 nařízení č. 1049/2001 (1) stát „veřejným“.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení č. 1049/2001.
                  V tomto ohledu tvrdí, že žalovaná porušila čl. 4 odst. 2 třetí odrážku nařízení č. 1049/2001, jak je vykládán judikaturou, podle níž má-li příjemce zprávy OLAF v úmyslu přijímat akty, které jsou na újmu zúčastněným, tito posledně uvedení mají právo na přístup k dotyčné zprávě.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 a zásady proporcionality.
                  V tomto ohledu tvrdí, že žalobce nikdy nepožádal o přenos osobních údajů fyzických osob, a proto jakékoli osobní údaje, které mohou být ve zprávě obsaženy, mohly být dobře chráněny velmi běžnou operací zakrývající údaje.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití a výkladu čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001.
                  V tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, protože žalovaná v konkrétním případě neověřila, zda by mohl být poskytnut částečný přístup.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.
                  V tomto ohledu tvrdí, že žalovaná neodůvodnila použitelnost výjimky uvedené v čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávného vyloučení veřejného zájmu na zveřejnění.
                  V tomto ohledu tvrdí, že žalovaná nesprávně vyložila právo na obhajobu jako pouhý zájem jedné ze stran, přičemž nevzala v úvahu, že právo na obhajobu je základním kamenem právního státu a jako takové ochraňuje společenství a nejen jednotlivce.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


title: Věc T-411/21: Žaloba podaná dne 8. července 2021 — Alfa Acciai v. Komise

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/10

      Žaloba podaná dne 8. července 2021 — Alfa Acciai v. Komise
      (Věc T-411/21)
      (2021/C 401/12)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Alfa Acciai SpA (Brescia, Itálie) (zástupci: D. Fosselard, D. Slater a G. Carnazza, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  — i)

                  uložil Unii zastoupené Komisí, aby zaplatila úroky z prodlení ve výši 7 175 000 eur a to ve výši stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace, která je platná k prvnímu kalendářnímu dni měsíce splatnosti, zvýšené o tři a půl procentního bodu za období mezi 9. březnem 2010 a 14. listopadem 2017 po odečtení úroků 260 968,15 aur, které již žalobkyně obdržela, za částku rovnající se tedy 2 222 073,29 eur, nebo alternativně platbu úroku z prodlení ve výši, kterou Tribunál považuje za vhodnou;

                  — ii)

                  uložil Unii zastoupené Komisí, aby zaplatila úroky z prodlení z částky požadované v bodě i) výše za období ode dne 14. listopadu 2017 do dne uskutečnění platby, a to ve výši stanovené ECB pro její hlavní refinanční operace, která je platná k prvnímu kalendářnímu dni měsíce splatnosti, zvýšené o tři a půl procentního bodu nebo alternativně úrokovou sazbu, kterou Tribunál považuje za vhodnou;

                  — iii)

                  alternativně k bodu ii) výše uložil Unii zastoupené Komisí, aby zaplatila úroky z prodlení z částky uvedené v bodě i) za období ode dne 2. března 2021 do dne uskutečnění platby, a to ve výši stanovené ECB pro její hlavní refinanční operace, která je platná k prvnímu kalendářnímu dni měsíce splatnosti, zvýšené o tři a půl procentního bodu nebo alternativně úrokovou sazbu, kterou Tribunál považuje za vhodnou;

                  — iv)

                  dále nebo podpůrně zrušil sdělení Komise ze dne 30. dubna 2021 č. Ares (2021) 2904247;

                  — v)

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod týkající se nároku na náhradu škody, vycházející z nesprávného provedení rozsudku ze dne 21. září 2017, Ferriera Valsabbia a další v. Komise (C-86/15 P a C-87/15 P, EU:C:2017:717) v rozporu s čl. 266 odst. 1 SFEU a čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie
                  V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Komise nezaplatila plnou částku úroků z prodlení ze sankce vrácené po vydání rozsudku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod k návrhu na zrušení, vycházející z porušení a nesprávného použití článků 266 a 296 SFEU. Porušení a nesprávné použití článku 46 statutu Soudního dvora Evropské unie. Nedostatečné odůvodnění dopisu Komise ze dne 30. dubna 2021. Nesprávné právní posouzení a zjevně nesprávné posouzení skutkového stavu
                  V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že dopis, ve kterém Komise odmítla zaplatit žalobcům úroky z prodlení, postrádá dostatečné odůvodnění a porušuje zásady promlčení.

                  3.

                  Třetí důvod k návrhu na zrušení, vycházející z porušení a nesprávného použití článku 266 SFEU a nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (1)

                  V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že čl. 85a odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (ES, EURATOM) č. 2342/2002 (2), na který se Komise odvolávala v dopise ze dne 30. dubna 2021, v době vrácení sankce již nebyl účinný, a proto již není použitelný.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. 2012, L 362, s. 1)

         (2)  Nařízení Komise (ES, EURATOM) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 357, s. 1)


title: Věc T-414/21: Žaloba podaná dne 10. července 2021 – Ferriere Nord v. Komise

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/11

      Žaloba podaná dne 10. července 2021 – Ferriere Nord v. Komise
      (Věc T-414/21)
      (2021/C 401/13)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Itálie) (zástupci: W. Viscardini, G. Donà a B. Comparini, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  1.

                              a)

                              uložil povinnost (na základě čl. 266 odst. 2, článku 268 a čl. 340 odst. 2 SFEU) Evropské unii, zastoupené Evropskou komisí, zaplatit 1 096 814,68 eur (nebo pouze podpůrně jinou částku, kterou určí Tribunál případně uplatněním jiné sazby, než je sazba uvedená níže) – tj. částku vyplývající z uplatnění (1 %) refinanční sazby Evropské centrální banky (ECB) platné dne 9. března 2010, zvýšenou o 3,5 procentní body za období od 9. března 2010 do 25. října 2017 (sníženou o částku 129 847,10 eur, která již byla zaplacena jako „naběhlé“ úroky) – jako náhradu škody způsobenou společnosti Ferriere Nord S.p.A. z důvodu nezaplacení (v rozporu s čl. 266 odst. 1 SFEU) úroků z prodlení dlužných ve vztahu k pokutě (uložené rozhodnutími Evropské komise C(2009) 7492 final ze dne 30. září 2009 a C(2009) 9912 final ze dne 8. prosince 2009), kterou tato společnost prozatímně zaplatila dne 9. března 2010 a kterou jí Evropská komise vrátila dne 25. října 2017 v návaznosti na rozsudek Soudního dvora ze dne 21. září 2017 ve věci C-88/15 P;
                              v důsledku toho

                              b)

                              uložil Evropské unii, zastoupené Evropskou komisí, povinnost zaplatit další částku jako kapitalizaci částky náhrady škody uvedené v písm. a) výše, počínaje od 25. října 2017 (nebo, pouze podpůrně, případně od jiného dne určeného Tribunálem) do dne úplného a skutečného zaplacení, přičemž tato částka se vypočítá podle sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní refinanční operace a zvýšené o 3,5 procentní body (nebo, pouze podpůrně, případně podle jiné sazby stanovené Tribunálem);

                  2.

                  zrušil (na základě článku 263 SFEU) dopis Evropské komise (generální ředitelství pro rozpočet) Ares(2021)2904048 ze dne 30. dubna 2021;

                  3.

                  každopádně uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody, přičemž jeden směřuje k náhradě škody (1) a druhý ke zrušení napadeného dopisu (2).

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti jednání Komise z důvodu porušení čl. 266 odst. 1 SFEU (jakož i článku 83 nařízení č. 1268/2012 (1) nebo případně článku 86 nařízení č. 2342/2002 (2))

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že k tomu, aby Komise přijala opatření (ve smyslu čl. 266 odst. 1 SFEU) vyplývající z rozsudku Soudního dvora ze dne 21. září 2017 ve věci C-88/15 P (kterým bylo zrušeno rozhodnutí o posouzení podle článku 101 SFEU z roku 2009), měla společnosti Ferriere Nord vrátit nejen částku pokuty prozatímně zaplacenou v roce 2010, ale i úroky z prodlení z této částky vypočítané podle sazby stanovené článkem 83 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1268/2012, což je sazba uplatňovaná ECB na její hlavní refinanční operace platná k prvnímu kalendářnímu dni v měsíci splatnosti, zvýšené o 3,5 procentní body. Komise namísto toho dne 25. října 2017 zaplatila – jako úroky – pouze „naběhlé“ úroky ve smyslu čl. 90 odst. 4 nařízení č. 1268/2012, což byl výnos získaný z bankovního účtu, na kterém prozatímně uložila částku pokuty. Nezaplacení úroků z prodlení představuje porušení primárního unijního práva (čl. 266 odst. 1 SFEU), což vede ke vzniku mimosmluvní odpovědnosti Komise. Částka náhrady škody dlužná z výše uvedených důvodů musí být poté kapitalizována ode dne, kdy byly zaplaceny pouze „naběhlé“ úroky, do dne skutečného zaplacení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 46 statutu Soudního dvora, a v důsledku toho čl. 266 odst. 1 SFEU (jakož i článku 83 nařízení č. 1268/2012 nebo případně článku 86 nařízení č. 2342/2002)

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že Komise dopisem ze dne 30. dubna 2021 prohlásila, že nemůže a nehodlá vyhovět žádosti o náhradu škody podané před zahájením soudního řízení společností Ferriere Nord podle článku 46 statutu Soudního dvora, neboť pětiletá promlčecí lhůta, kterou stanoví, již uplynula, jelikož – podle názoru tohoto orgánu – skutečností, která vedla ke vzniku její mimosmluvní odpovědnosti (a tudíž okamžik, od kterého promlčecí lhůta začala běžet), bylo prozatímní zaplacení pokuty v roce 2010. Společnost Ferriere Nord nicméně zastává názor, že událostí, která vedla ke vzniku odpovědnosti, je skutečnost, že dne 25. října 2017 – když byla vrácena částka pokuty na základě vykonání povinností vyplývajících z rozsudku z roku 2017 – Komise nezaplatila úroky z prodlení stanovené v článku 83 nařízení č. 1268/2012, přičemž zaplatila pouze „naběhlé“ úroky stanovené v článku 90 téhož nařízení. Toto porušení čl. 266 odst. 1 SFEU představuje protiprávní jednání Komise a zakládá její mimosmluvní odpovědnost, takže pětiletá promlčecí lhůta stanovená v článku 46 statutu běží od okamžiku tohoto porušení.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie 2012, L 362, s. 1).

         (2)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2002, L 357, s. 1).


title: Věc T-415/21: Žaloba podaná dne 10. července 2021 – Banca Popolare di Bari v. Komise

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/13

      Žaloba podaná dne 10. července 2021 – Banca Popolare di Bari v. Komise
      (Věc T-415/21)
      (2021/C 401/14)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Banca Popolare di Bari SpA (Bari, Itálie) (zástupci: A. Zoppini, G. Roberti, I. Perego a G. Parisi, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uložil Unii zastoupené Komisí, aby žalobkyni uhradila částku 280 milionů eur jako náhradu majetkové újmy, jakož i přiměřenou částku jako náhradu nemajetkové újmy způsobené rozhodnutím (EU) 2016/1208 ze dne 23. prosince 2015 o státní podpoře SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN), kterou poskytla Itálie ve prospěch společnosti Banca Tercas;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti chování Komise.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že došlo k dostatečně závažnému porušení vzhledem k tomu, že Komise při přijímání rozhodnutí: neměla volný prostor pro uvážení, protože čl. 107 odst. 1 SFEU je normou s přímým, přesným a bezpodmínečným účinkem; dopustila se zjevně nesprávného posouzení. Kromě toho Komise vycházela z nedostatečných důkazů a zkreslila unijní judikaturu nejprve upřesněnou Tribunálem (věc Itálie a další v. Komise, T-98 /16, T-196 /16 a T-198/16) a poté Soudním dvorem (věc Komise v. Itálie a další, C-425/19 P).

                              —

                              Normy porušené tímto rozhodnutím představují normy, které přiznávají práva jednotlivcům, v rozporu se svobodou podnikání a základním právem na řádnou správu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z majetkové a nemajetkové újmy způsobené žalobkyni protiprávním jednáním Komise @@[uvést žalobní důvod]

                              —

                              V tomto ohledu tvrdí, že faktorem, který zapříčinil zhoršení důvěry klientů banky a ztráty, které banka utrpěla, při neexistenci dalších možných konkurenčních faktorů, je rozhodnutí Komise, které znemožnilo integrační projekt Tercas a Caripe a intervenční projekt Mezibankovního fondu ochrany vkladů (FITD).


title: Věc T-437/21: Žaloba podaná dne 20. července 2021 – Greenwich Polo Club v. EUIPO – Lifestyle Equities (GREENWICH POLO CLUB)

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/13

      Žaloba podaná dne 20. července 2021 – Greenwich Polo Club v. EUIPO – Lifestyle Equities (GREENWICH POLO CLUB)
      (Věc T-437/21)
      (2021/C 401/15)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Greenwich Polo Club, Inc. (Greenwich, Connecticut, Spojené státy) (zástupce: R. Zammitt, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Nizozemsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie GREENWICH POLO CLUB – Přihláška č. 17 791 153

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. května 2021, ve věci R 300/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a nařídil zápis sporné ochranné známky ve vztahu ke sporným výrobkům (jakož i ve vztahu k ostatním výrobkům, které nejsou předmětem této žaloby) a podpůrně věc vrátil EUIPO k novému posouzení;

                  —

                  uložil náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaložila v souvislosti s touto žalobou.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-450/21: Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Španělsko v. Komise

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/14

      Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Španělsko v. Komise
      (Věc T-450/21)
      (2021/C 401/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupci: S. Jiménez García a J. Rodríguez de la Rúa Puig, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2021/988 ze dne 16. června 2021, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1), a to v rozsahu, v němž se týká některých výdajů vynaložených Španělským královstvím;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení kontrol správnosti výpočtu podpory, včetně uplatnění správních sankcí (klíčová kontrola), jelikož výklad čl. 31 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci č. 640/2014 (2), ve spojení s čl. 53 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci č. 639/2014 (3), ze strany Komise je v rozporu se zásadou proporcionality.
                  Tento žalobní důvod má čtyři části (A-D):

                              —

                              A: neodůvodněné uložení správních sankcí za nesplnění požadavků na identifikaci a evidenci zvířat před datem stanoveným členským státem v souladu s čl. 31 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci č. 640/2014 ve spojení s čl. 53 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci č. 639/2014.

                              —

                              B-D: neodůvodněné uložení správních sankcí podle čl. 31 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci č. 640/2014 za zvířata, u kterých byl a priori zjištěn nesoulad v identifikaci a evidenci při provádění správních kontrol všech spisů žádosti o podporu ze strany členského státu, který, jako Španělsko království, uplatňuje v souladu s čl. 21 odst. 4 prováděcího nařízení č. 809/2014 (4) systém bez žádostí, který z povahy věci vylučuje jakékoliv riziko pro EZZF.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze správného provedení statistik kontrol na místě v dostatečné kvalitě (klíčová kontrola), včetně velikosti náhodného vzorku a účinnosti analýzy rizik, v souladu s článkem 34 prováděcího nařízení č. 809/2014.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 218, s. 9.

         (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o integrovaný administrativní a kontrolní systém a o podmínky pro zamítnutí nebo odnětí plateb a správní sankce uplatňované na přímé platby, podporu na rozvoj venkova a podmíněnost (Úř. věst. 2014, L 181, s. 9).

         (3)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky, a kterým se mění příloha X uvedeného nařízení (Úř. věst. 2014, L 181, s. 1).

         (4)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 809/2014 ze dne 17. července 2014, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o integrovaný administrativní a kontrolní systém, opatření pro rozvoj venkova a podmíněnost (Úř. věst. 2014, L 227, s. 69).


title: Věc T-485/21: Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – BNetzA v. ACER

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/15

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – BNetzA v. ACER
      (Věc T-485/21)
      (2021/C 401/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA) (Německo) (zástupci: U. Karpenstein a K. Reiter, advokáti)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro spolupráci energetických regulačních orgánů

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí odvolací komise žalované č. A-001-2001 (konsolidované) ze dne 28. května 2021 (dále jen „napadené rozhodnutí“),

                  —

                  podpůrně pro případ, že by Tribunál nezrušil napadené rozhodnutí jako celek, zrušil toto rozhodnutí v rozsahu, v němž jsou potvrzeny následně vyjmenované části a ustanovení rozhodnutí žalované č. 30/2020 ze dne 30. listopadu 2020:

                              (i)

                              čl. 1 odst. 1 druhá věta, čl. 2 odst. 2 písm. j) a článek 3 přílohy I;

                              (ii)

                              článek 7 přílohy I;

                              (iii)

                              čl. 12 odst. 2 přílohy I;

                              (iv)

                              všechny části a ustanovení, které se výslovně vztahují k ustanovením uvedeným v bodech (i) až (iii).

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: Rozšíření metodiky sdílení nákladů na jiné prvky sítě, než jsou prvky sítě mezi zónami, je neslučitelné s požadavky čl. 16 odst. 13 nařízení (EU) 2019/943 (1) a článkem 74 nařízení (EU) 2015/1222 (2). V každém případě neexistuje nezbytný právní základ. Přinejmenším je oblast působnosti metody sdílení nákladů z právního hlediska nesprávně vyvozována z požadavků provozní bezpečnosti a zásady „znečišťovatel platí“.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: Zákaz započtení je zejména v rozporu s čl. 16 odst. 11 a 13 nařízení (EU) 2019/943. Navíc činí metodu sdílení nákladů inherentně rozpornou.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod: Definice předběžné úrovně tolerance pro legitimní kruhové toky, stanovená žalovanou na základě vlastních kritérii, je z formálního a věcného hlediska v rozporu s unijním právem. Z formálního hlediska porušuje žalovaná pravomoc provozovatelů přenosových soustav a vnitrostátních regulačních orgánů definovat úroveň tolerance. Navíc definuje předběžnou úroveň tolerance, ačkoliv provozovatelé přenosových soustav neprovedli analýzu úrovně legitimních kruhových toků, vyžadovanou čl. 16 odst. 13 druhým pododstavcem nařízení (EU) 2019/943. Z věcného hlediska je metoda sdílení nákladů v rozporu se zákazem definice individuálních úrovní tolerance pro „každou jednotlivou hranici nabídkové zóny“, stanoveným v čl. 16 odst. 13 druhém pododstavci nařízení (EU) 2019/943, tím, že definuje jednotnou a stejnoměrnou úroveň tolerance rozdělenou na nabídkové zóny vytvářející kruhové toky. Přinejmenším postrádá definovaná předběžná úroveň tolerance nezbytný právní základ.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod: Přednostní použití kruhových toků před vnitřními toky, které tvoří základ metody sdílení nákladů, při stanovení příčin přetížení sítí porušuje čl. 16 odst. 13 nařízení (EU) 2019/943. Navíc generuje nesprávné pobídky. Také je neslučitelné s požadavkem spravedlnosti a zákazem diskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod: Přinejmenším při nezbytném celkovém posouzení je metoda sdílení nákladů v rozporu s unijním právem. Široká oblast působnosti, zákaz započtení, nesprávná úroveň tolerance a upřednostnění kruhových toků před vnitřními toky spolu souvisejí a vzájemně se násobí. Přinejmenším posuzované jako celek vedou k porušení zásady „znečišťovatel platí“, zákazu diskriminace a požadavku spravedlnosti. Mimoto je metoda sdílení nákladů přinejmenším z hlediska jejího celkového účinku neslučitelná s unijním cílem zvýšit podíl energie z obnovitelných zdrojů. Metoda sdílení nákladů je celkově disproporční a postrádá v každém případě nezbytný právní základ.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod: Bezpodmínečný závazek provozovatelů přenosových soustav vypracovat během dvanácti měsíců od provedení metody sdílení nákladů návrhy změn a předložit je ke schválení regulačním orgánům, jenž je zahrnutý v metodě sdílení nákladů, je v rozporu s čl. 16 odst. 13 nařízení (EU) 2019/943 a čl. 74 odst. 6 písm. b) ve spojení s čl. 9 odst. 13 nařízení (EU) 2015/1222.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/943 ze dne 5. června 2019 o vnitřním trhu s elektřinou (Úř. věst. 2019, L 158, s. 54).

         (2)  Nařízení Komise (EU) 2015/1222 ze dne 24. července 2015, kterým se stanoví rámcový pokyn pro přidělování kapacity a řízení přetížení (Úř. věst. 2015, L 197, s. 24).


title: Věc T-491/21: Žaloba podaná dne 11. srpna 2021 – Maďarsko v. Komise

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/17

      Žaloba podaná dne 11. srpna 2021 – Maďarsko v. Komise
      (Věc T-491/21)
      (2021/C 401/18)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér s G. Koós, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2021/988 ze dne 16. června 2021, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1), a to v rozsahu, v němž se týká Maďarska, když vylučuje z financování Unií podpory z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova za hospodářské roky 2016 až 2019 kvůli neprovedení klíčové kontroly (Rozvoj venkova, EZFRV — lesnická opatření);

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Podle maďarské vlády Komise vykládá nesprávně článek 30 nařízení (EU) č. 1306/2013 (2) a čl. 28 odst. 1 písm. b) prováděcího nařízení (EU) č. 809/2014 (3). Maďarská vláda má za to, že odůvodnění obsažené v bodě 3.4.2 vysvětlujícího dokumentu Evropské komise nazvaného „Metody výpočtu prémií na podporu venkova s cílem vyloučit dvojí financování“, ve znění z února 2017, není v souladu s uvedenými usneseními. Vysvětlující dokument není právně závazný a výklad, který zastává, není v souladu s unijním právem.
      Na podporu své žaloby se maďarská vláda dovolává v zásadě jednoho důvodu. Podle jejího názoru článek 30 nařízení (EU) č. 1306/2013 a čl. 28 odst. 1 písm. b) prováděcího nařízení (EU) č. 809/2014 nevyžadují zavedení kontroly ohledně dvojího financování, ke kterému by mohlo dojít v důsledku podpor poskytnutých v rámci ekologizace a zalesňování, s ohledem na to, že podle platných ustanovení unijního práva neexistuje odůvodněné riziko dvojího financování v souvislosti s podporami poskytovanými v těchto dvou oblastech.
      Na podporu těchto tvrzení chce maďarská vláda především prokázat, že u výdajů vynaložených na zalesňování a ekologizaci je cíl podpory zcela odlišný. Dále maďarská vláda v žalobě uvádí, že kontexty obou podpor jsou rovněž zcela odlišné. Kritéria přípustnosti jsou u každé z podpor jiná a oblasti způsobilých výdajů si neodpovídají.
      Maďarská vláda má konečně za to, že Evropská komise vykládá nesprávně rozsah obecného zákazu dvojího financování obsaženého v článku 30 nařízení (EU) č. 1306/2013 a nebere v úvahu, že platná unijní úprava nestanoví výslovně, že podpora poskytnutá v rámci zalesňování a ekologizace představuje dvojí financování.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 218, s. 9.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 549).

         (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 809/2014 ze dne 17. července 2014, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o integrovaný administrativní a kontrolní systém, opatření pro rozvoj venkova a podmíněnost (Úř. věst. 2014, L 227, s. 69).


title: Věc T-505/21: Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Tinnus Enterprises v. EUIPO – Mystic Products Import & Export (Zařízení na rozvod tekutin)

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/19

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Tinnus Enterprises v. EUIPO – Mystic Products Import & Export (Zařízení na rozvod tekutin)
      (Věc T-505/21)
      (2021/C 401/20)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Spojené státy) (zástupce(i): T. Wuttke, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 1 431 829-0010

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. června 2021, ve věci R 1003/2018-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí tak, že:

                              —

                              povoluje odvolání žalobkyně,

                              —

                              v plném rozsahu odmítá žádost o zneplatnění ICD 10 296, aby byl sporný (průmyslový) vzor prohlášen za neplatný,

                              —

                              ukládá žadatelce o zneplatnění náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem a zrušovacím oddělením;

                  —

                  uložil žadatelce o zneplatnění náhradu nákladů vynaložených žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení zásad stanovených v rozsudku ze dne 24. března 2021, Lego v. EUIPO – Delta Sport Handelskontor (Díl z dětské stavebnice) (T-515/19, nezveřejněný, EU:T:2021:155);

                  —

                  Porušení zásad stanovených v rozsudku ze dne 8. března 2018, DOCERAM (C-395/16, EU:C:2018:172);

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  Zkreslení patentové přihlášky EP 3 005 948 A2 a hromadné přihlášky (průmyslových) vzorů žalobkyně č. 1 431 829-0001-0010.


title: Věc T-495/21: Žaloba podaná dne 13. srpna 2021 – Španělsko v. Komise

text:
               4.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 401/18

      Žaloba podaná dne 13. srpna 2021 – Španělsko v. Komise
      (Věc T-495/21)
      (2021/C 401/19)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupci: L. Aguilera Ruiz a M. J. Ruiz Sánchez, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2021/988 ze dne 16. června 2021, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1) (oznámeno pod číslem C(2021) 4118), a to v rozsahu, v němž se týká Španělského království v souvislosti s šetřením týkajícím se platební agentury Baskicka, sp. zn. AA/2018/003/ES/RLF, v čisté výši 2 056 473,43 eura;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že paušální oprava v čisté výši 2 056 473,43 eura je v rozporu s článkem 5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 (2), jakož i s články 28 a 29 prováděcího nařízení (EU) č. 809/2014 (3). Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když u účinnosti křížových kontrol a kvality LPIS shledala nedostatečnou klíčovou kontrolu.
                  Komise směšuje ojedinělé nesrovnalosti zjištěné při vyhodnocování snímků na obrazovce, které odpovídá systému LPIS, a pozdějších ověřeních na místě samém u čtyř náhodně zvolených pozemků s výsledky plánovaných kontrol na místě odpovídajících ověřením u pozemků s koeficientem způsobilosti na poměrném základě v letech 2016, 2017 a 2018 a provedených v rámci Plánu opatření pro zlepšení aktualizací LPIS. Přestože jde o dva různé a samostatné úkony, Komise dospěla ke společnému závěru, přičemž výsledky jednoho úkonu přenesla na druhý a na jejich základě uplatnila napadenou opravu, kterou žalobce považuje za nesprávnou a nepřiměřenou.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise nedodržela pokyny pro výpočet finančních oprav v rámci schvalování souladu a účetní závěrky [C(2015) 3675 ze dne 8. června 2015], v důsledku čehož je uložená paušální oprava protiprávní, protože křížové kontroly neodhalily nedostatky a riziko nedostatků kontrol na místě pro fond bylo kvantifikováno v rámci příslušného postupu. Žalobce tvrdí, že křížové kontroly neodhalily žádný nedostatek s rizikem pro fond, který by odůvodňoval uplatněnou opravu, a dále se v souvislosti s kontrolami na místě domnívá, že Komise uplatnila paušální opravu protiprávně, protože riziko pro fond bylo individuálně určeno a kvantifikováno v rámci příslušného postupu.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 218, s. 9.

         (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o integrovaný administrativní a kontrolní systém a o podmínky pro zamítnutí nebo odnětí plateb a správní sankce uplatňované na přímé platby, podporu na rozvoj venkova a podmíněnost (Úř. věst. 2014, L 181, s. 48).

         (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 809/2014 ze dne 17. července 2014, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o integrovaný administrativní a kontrolní systém, opatření pro rozvoj venkova a podmíněnost (Úř. věst. 2014, L 227, s. 69).


title: Věc C-445/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski gradski sad (Bulharsko) dne 15. července 2021 – EUROBANK BULGARIA AD v. NI, RZ, DMD DEVELOPMENTS OOD

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski gradski sad (Bulharsko) dne 15. července 2021 – EUROBANK BULGARIA AD v. NI, RZ, DMD DEVELOPMENTS OOD
      (Věc C-445/21)
      (2021/C 412/03)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofijski gradski sad

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: EUROBANK BULGARIA AD

         Žalovaní: NI, RZ, DMD DEVELOPMENTS OOD

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být pojem „spotřebitel“, jak je používán v článku 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 (1) ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, vykládán v souladu s jeho obsahem stanoveným v rámci směrnice Rady 87/102/EHS (2) ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru nebo má vlastní obsah?

                  2.

                  Je při přezkumu skutečnosti, zda se jedná o „spotřebitele“, relevantní účel, který vyplývá z právoplatné účinnosti smlouvy, který v projednávané věci poskytuje možnost budoucího zisku (investiční záměr), nebo je relevantní spojení smlouvy s profesionální nebo podnikatelskou činností vykonávanou v okamžiku uzavření smlouvy?

                  3.

                  Musí být výraz „půjčk[a] návratn[á] ve splátkách“, jak jej používá čl. 17 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, vykládán v tom smyslu, že se týká pouze smluv na věci (fyzické předměty, movité věci) a zahrnuje všechny půjčky, rovněž půjčky ze smlouvy o bankovním úvěru uzavřené za účelem nabytí nemovitosti určené k bydlení?

                  4.

                  Lze z nařízení č. 1215/2012, odkazuje-li ohledně výrazu „bydliště“ v čl. 62 odst. 1 na vnitrostátní právo soudu, u něhož byl podán návrh, odvodit autonomní kritéria (například formální prvek spojený s určitým územím), která umožní zjistit existenci bydliště v členském státě, u jehož soudu je podána žaloba na spotřebitele?

                  5.

                  Jak musí být v případě, že smlouva o úvěru uzavřená za účelem nabytí nemovitosti určené k bydlení může být spotřebitelskou smlouvou ve smyslu čl. 17 odst. 1 písm. c), chápán výraz „obvyklý pobyt“, jak jej používá čl. 19 odst. 3 nařízení (EU) č. 1215/2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, a je zejména možné, že souvisí se střediskem hlavních zájmů spotřebitele?

                  6.

                  Musí být, stanoví-li nařízení (EU) č. 1215/2015 k zajištění jeho účinného použití autonomní kritéria ohledně výrazu „bydliště“, na základě tohoto pojmu určena rovněž místní příslušnost?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 1

         (2)  Úř. věst. 1987, L 42, s. 48.


title: Věc C-463/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 28. července 2021 – Global Starnet Ltd v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 28. července 2021 – Global Starnet Ltd v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Věc C-463/21)
      (2021/C 412/04)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Global Starnet Ltd

         Odpůrce: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s výkonem svobody usazování zaručené v článku 49 SFEU a s výkonem volného pohybu služeb zaručeného v článku 56 SFEU slučitelné zavedení takového právního ustanovení, jako je ustanovení obsažené v čl. 1 odst. 649 zákona 190/14, které snižuje ážia a odměny pouze vůči omezené a konkrétní kategorii provozovatelů, čili pouze vůči provozovatelům her s herními automaty, a nikoli vůči všem provozovatelům v odvětví her?

                  2)

                  Je se zásadou ochrany legitimního očekávání zakotvenou v unijním právu slučitelné zavedení takového právního ustanovení, jako je výše uvedené ustanovení obsažené v čl. 1 odst. 649 zákona 190/14, které pouze z ekonomických důvodů snížilo odměnu dohodnutou v koncesní dohodě uzavřené mezi společností a státní správou italského státu během jejího trvání?


title: Věc C-485/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad – Nessebar (Bulharsko) dne 5. srpna 2021 – „S.V.“ OOD v. E. C. D.

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad – Nessebar (Bulharsko) dne 5. srpna 2021 – „S.V.“ OOD v. E. C. D.
      (Věc C-485/21)
      (2021/C 412/05)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Rajonen sad – Nessebar

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně:„S. V.“ OOD

         Žalovaná: E. C. D.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Jsou fyzické osoby, které jsou vlastníky bytů v budově v bytovém spoluvlastnictví, pokud jde o právní vztahy, do kterých vstupují ohledně správy a údržby společných částí budovy, „spotřebiteli“ [ve smyslu čl. 2 písm. b) směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1) a čl. 2 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 (2)]?

                  2.

                  Je postavení fyzických osob, které jsou vlastníky bytů v budově v bytovém spoluvlastnictví, jakožto „spotřebitelů“ závislé na tom, do jakého typu právních vztahů vstoupily (individuální smlouva o správě a údržbě společných částí, smlouva podle článku 2 ZUES [zakona za upravlenie na etažnata sobstvenost (zákon o správě bytového spoluvlastnictví)], správa ze strany shromáždění vlastníků bytů)?

                  3.

                  Jsou právní předpisy, které připouštějí odlišné zacházení (pokud jde o postavení „spotřebitele“) s vlastníky bytů v jedné budově v závislosti na tom, zda uzavřeli individuální smlouvu o správě a údržbě společných částí budovy, či nikoli (v posledně uvedeném případě je orgánem příslušným pro jejich správu shromáždění vlastníků bytů), slučitelné se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (Úř. věst. 2011, L 304, s. 64).


title: Věc C-505/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal du travail de Liège (Belgie) dne 18. srpna 2021 – FU v. Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal du travail de Liège (Belgie) dne 18. srpna 2021 – FU v. Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Věc C-505/21)
      (2021/C 412/06)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal du travail de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: FU

         Žalovaná: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 27 odst. 3 nařízení (EU) č. 604/2013 (1) (dále jen „nařízení Dublin III“), případně ve světle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které stanoví, že žádost o přiznání odkladného účinku v řádném řízení podaná spolu s žalobou na neplatnost proti rozhodnutí o přemístění žadatele do státu, který je prohlášen za příslušný k rozhodnutí o žádosti o mezinárodní ochranu, nemá za následek odklad výkonu přemístění do doby rozhodnutí o uvedené žádosti o přiznání odkladného účinku?

                  2)

                  Musí být čl. 27 odst. 3 nařízení Dublin III, případně ve světle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které stanoví, že žádost o odklad výkonu rozhodnutí o přemístění žadatele do státu příslušného k rozhodnutí o žádosti o mezinárodní ochranu má za následek odklad výkonu přemístění do doby rozhodnutí o uvedené žádosti o přiznání odkladného účinku pouze pod podmínkou, že je žádost o přiznání odkladného účinku podána z mimořádně naléhavých důvodů, pokud bylo přijato rozhodnutí o vyhoštění nebo navrácení žadatele, které má být bezprostředně vykonáno, zejména pokud je držen na určitém místě nebo je dán k dispozici vládě, a pokud ještě nepodal žádost o přiznání odkladného účinku v řádném řízení společně s návrhem na zrušení?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180, s. 31).


title: Věc T-645/20: Usnesení Tribunálu ze dne 28. července 2021 – Dual Star Logistic a další v. Parlament a Rada („Žaloba na neplatnost – Silniční doprava – Nařízení (EU) 2020/1055 – Podmínky týkající se požadavku sídla dopravců – Návrat vozidla do provozovny v členském státě původu nejpozději po osmi týdnech – Profesní sdružení – Aktivní legitimace – Nedostatek osobního dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/10

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. července 2021 – Dual Star Logistic a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-645/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Silniční doprava - Nařízení (EU) 2020/1055 - Podmínky týkající se požadavku sídla dopravců - Návrat vozidla do provozovny v členském státě původu nejpozději po osmi týdnech - Profesní sdružení - Aktivní legitimace - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2021/C 412/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Dual Star Logistic SRL (Bukurešť, Rumunsko), Eliton Trans SRL (Piteşti, Rumunsko), Agexim Spedition SRL (Piteşti), SC A & C International Road Cargo SRL (Piteşti) a Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR) (Bukurešť) (zástupce: R. Martens, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: R. van de Westelaken a A. Tamás, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: A. Norberg, L. Vétillard a S. Emmerechts, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení čl. 1 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1055 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EU) č. 1024/2012 za účelem jejich přizpůsobení vývoji v odvětví silniční dopravy (Úř. věst. 2020, L 249, s. 17)

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

                  2)

                  O návrhu Rumunska na vstup do řízení jako vedlejší účastník již není namístě rozhodovat.

                  3)

                  Dual Star Logistic SRL, Eliton Trans SRL, Agexim Spedition SRL, SC A & C International Road Cargo SRL a Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR) ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů vynaložených Evropským parlamentem a Radou Evropské unie, s výjimkou nákladů souvisejících s návrhem na vstup do řízení jako vedlejší účastník.

                  4)

                  Dual Star Logistic, Eliton Trans, Agexim Spedition, SC A & C International Road Cargo, Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR), Parlament, Rada a Rumunsko ponesou vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup do řízení jako vedlejší účastník.

         (1)  Úř. věst. C 9, 11.1.2021.


title: Věc T-646/20: Usnesení Tribunálu ze dne 28. července 2021 – NG a další v. Parlament a Rada („Žaloba na neplatnost – Silniční doprava – Nařízení (EU) 2020/1054 – Doby odpočinku řidiče – Nemožnost čerpat určitou dobu odpočinku na palubě vozidla – Návrat ke strávení určité doby odpočinku do operačního střediska zaměstnavatele nebo do místa bydliště – Profesní sdružení – Aktivní legitimace – Nedostatek osobního dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/11

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. července 2021 – NG a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-646/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Silniční doprava - Nařízení (EU) 2020/1054 - Doby odpočinku řidiče - Nemožnost čerpat určitou dobu odpočinku na palubě vozidla - Návrat ke strávení určité doby odpočinku do operačního střediska zaměstnavatele nebo do místa bydliště - Profesní sdružení - Aktivní legitimace - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2021/C 412/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: NG a 17 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupce: R. Martens, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: R. van de Westelaken a A. Tamás, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: A. Norberg, L. Vétillard a S. Emmerechts, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení čl. 1 bodu 6 písm. c) a d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1054 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 561/2006, pokud jde o minimální požadavky na maximální denní a týdenní dobu řízení, minimální přestávky v řízení a týdenní doby odpočinku, a nařízení (EU) č. 165/2014, pokud jde o určování polohy pomocí tachografů (Úř. věst. 2020, L 249, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  NG a dalším žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení, se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Evropským parlamentem a Radou Evropské unie, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc T-760/20: Usnesení Tribunálu ze dne 10. srpna 2021 – Jakeliūnas v. ESMA („Žaloba na neplatnost a žaloba na nečinnost – Žádost o zahájení vyšetřování – Odmítnutí předsedy ESMA – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost – Návrh na vydání soudního příkazu – Nedostatek pravomoci“)

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/12

      Usnesení Tribunálu ze dne 10. srpna 2021 – Jakeliūnas v. ESMA
      (Věc T-760/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost a žaloba na nečinnost - Žádost o zahájení vyšetřování - Odmítnutí předsedy ESMA - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost - Návrh na vydání soudního příkazu - Nedostatek pravomoci“)
      (2021/C 412/11)
      Jednací jazyk: litevština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Stasys Jakeliūnas (Vilnius, Litva) (zástupce: R. Paukštė, advokát)

         Žalovaný: Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (zástupci: G. Filippa, F. Barzanti a E. Siracusa, zmocněnci)

         Předmět věci

      V podstatě jde na jedné straně o návrh podaný na základě článku 265 SFEU a znějící na určení, že orgán ESMA se protiprávně zdržel zahájení vyšetřování pro porušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (Úř. věst. 2003, L 96, s. 16) a na druhé straně o návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí, které by bylo obsaženo v dopise předsedy ESMA ze dne 20. října 2020, kterým bylo odmítnuto zahájení uvedeného vyšetřování.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Stasysu Jakeliūnasovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 72, 1.3.2021.


title: Věc T-52/21: Usnesení Tribunálu ze dne 29. července 2021 – ClientEarth v. Komise („Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Aarhuská úmluva – Nařízení (ES) č. 1367/2006 – Dokumenty v držení Komise týkající se kontrolního systému zavedeného k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky – Nařízení (ES) č. 1224/2009 – Implicitní odmítnutí přístupu – Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/12

      Usnesení Tribunálu ze dne 29. července 2021 – ClientEarth v. Komise
      (Věc T-52/21) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Aarhuská úmluva - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Dokumenty v držení Komise týkající se kontrolního systému zavedeného k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky - Nařízení (ES) č. 1224/2009 - Implicitní odmítnutí přístupu - Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 412/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ClientEarth AISBL (Brusel, Belgie) (zástupce: O. W. Brouwer, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Spina a C. Ehrbar, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení implicitního rozhodnutí Komise ze dne 16. listopadu 2020, kterým se zamítá potvrzující žádost o přístup k vícero dokumentům týkajícím se kontrolního systému zavedeného k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 128, 12.4.2021.


title: Věc T-272/21 R: Usnesení místopředsedy Tribunálu ze dne 30. července 2021 – Puigdemont i Casamajó a další v. Parlament („Řízení o předběžných opatřeních – Institucionální právo – Poslanec Parlamentu – Výsady a imunity – Zbavení poslanecké imunity poslance Evropského parlamentu – Návrh na odklad vykonatelnosti – Nedostatek naléhavosti“)

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/13

      Usnesení místopředsedy Tribunálu ze dne 30. července 2021 – Puigdemont i Casamajó a další v. Parlament
      (Věc T-272/21 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Institucionální právo - Poslanec Parlamentu - Výsady a imunity - Zbavení poslanecké imunity poslance Evropského parlamentu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti“)
      (2021/C 412/13)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgie), Antoni Comín i Oliveres (Lovaň, Belgie) a Clara Ponsatí i Obiols (Lovaň) (zástupci: P. Bekaert, G. Boye, J. Costa i Rosselló a S. Bekaert, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz, N. Görlitz a T. Lukácsi, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovaného: Španělské království (zástupkyně: S. Centeno Huerta, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Parlamentu P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 a P9_TA(2021)0061 ze dne 9. března 2021 o žádosti o zbavení žalobců imunity

         Výrok

                  1)

                  Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  Usnesení ze dne 2. června 2021, Puigdemont i Casamajó a další v. Parlament (T-272/21 R), se zrušuje.

                  3)

                  O nákladech řízení hlavních účastníků řízení bude rozhodnuto později.

                  4)

                  Španělské království ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-441/21: Žaloba podaná dne 23. července 2021 – UBS Group a UBS v. Komise

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/13

      Žaloba podaná dne 23. července 2021 – UBS Group a UBS v. Komise
      (Věc T-441/21)
      (2021/C 412/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: UBS Group AG (Curych, Švýcarsko), UBS AG (Curych) (zástupci: D. Wood a I. Ioannidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že je žaloba přípustná a opodstatněná, a zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. května 2021, C(2021) 3489 final, v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP (AT.40324 – Evropské vládní dluhopisy), nebo podpůrně snížil pokutu na 51,3 milionu eur v souladu s metodikou čisté obchodní hodnoty UBS, nebo ji snížil na 60,6 milionu eur v souladu s metodikou upravené čisté obchodní hodnoty UBS, nebo ji snížil přinejmenším o 65 % v důsledku pochybení a nepřesností zjištěných v metodice Komise, a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise nepoužila obecně platná unijní pravidla pro výpočet obratu finančních ústavů, čímž porušila obecné zásady rovného zacházení a legitimního očekávání.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise nesprávně vycházela z pokynů pro výpočet pokut (1), přičemž jednala svévolně a svůj postup nedostatečně objasnila v rozporu s příslušnou judikaturou a právem UBS na obhajobu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise svou volbu metodiky nezdůvodnila dostatečným způsobem.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise nepoužila nejlepší dostupné údaje pro výpočet hodnoty tržeb UBS.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise uplatnila vlastní metodiku způsobem, který je věcně nesprávný a vadný v důsledku řady významných nepřesností a chyb, což vedlo k uložení nepřiměřeně vysoké pokuty společnosti UBS.

         (1)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2)


title: Věc T-442/21: Žaloba podaná dne 23. července 2021 – Thomas a Julien v. Rada

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/14

      Žaloba podaná dne 23. července 2021 – Thomas a Julien v. Rada
      (Věc T-442/21)
      (2021/C 412/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Rhiannon Thomas (Londýn, Spojené království), Michaël Julien (Weybridge, Spojené království) (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil Dohodu o obchodu, kterou dne 30. prosince 2020 podepsala Rada Evropské unie a britská vláda, a rozhodnutí č. 2021/689 o podpisu této Dohody, které přijala Rada Evropské unie dne 29. dubna 2021, a to v rozsahu, v němž schvalují článek COMPROV.16 a v němž neponechávají Britům s úzkými rodinnými a majetkovými vazbami na území Evropské unie svobodu pohybu podle článku VSTV.1;

                  —

                  uložil Evropské unii náhradu všech nákladů řízení, a to včetně nákladů na advokáta ve výši 5 000 eur.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení zásad právního státu, k němuž došlo uzavřením Dohody o obchodu a spolupráci mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska na straně druhé (dále jen „Dohoda“). Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že článek COMPROV.16 této dohody vylučuje téměř všechna ustanovení z možnosti napadnout je u soudů a zejména u unijního soudu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení základních práv osob, které si v Evropské unii zachovaly úzké rodinné a majetkové vazby. Tento žalobní důvod se dělí na tři části.

                              —

                              První část vychází z porušení práva žalobců na právní jistotu, k němuž mělo dojít tím, že stav stability, ve kterém pokojně a bez omezení žili po celá desetiletí, byl nahrazen stavem nestability.

                              —

                              Druhá část vychází z porušení zásady rovnosti, k němuž mělo dojít tím, že Dohoda staví na roveň velmi odlišné situace, což vede k diskriminaci na základě státní příslušnosti.

                              —

                              Třetí část vychází z porušení zásady proporcionality, k němuž mělo dojít tím, že Dohoda přehlíží důsledky, které má povinnost být držitelem dlouhodobého víza na situaci žalobců, a to zejména s ohledem na jejich soukromý a rodinný život.


title: Věc T-448/21: Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Saure v. Komise

text:
               11.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 412/15

      Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Saure v. Komise
      (Věc T-448/21)
      (2021/C 412/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Hans-Wilhelm Saure (Berlín, Německo) (zástupce: C. Partsch, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. ledna 2021, kterým mu byl odepřen přístup k dokumentům Komise poskytnutím kopií veškeré korespondence Komise od 1. dubna 2020

                              a)

                              se společností BioNTech SE;

                              b)

                              s německým kancléřstvím ohledně společnosti BioNTech SE a jejích výrobků, a

                              c)

                              s německým spolkovým ministrem zdravotnictví ohledně nákupu vakcín pro boj s pandemií koronaviru,

                        zejména pak pokud šlo o množství a dodací lhůty nabízené uvedenou společností, a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že žalobce má podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) na přístup ke sporným dokumentům Evropské komise nárok.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1049/2001 jeho nároku na přístup ke sporným informacím nebrání. Požadované informace jsou nezbytné pro národní a veřejnou bezpečnost, veřejný pořádek, hospodářskou prosperitu země a ochranu pořádku i zdraví. Z tohoto důvodu jsou případné zásahy do soukromého života a integrity jedince přípustné. A konečně, zveřejnění požadovaných informací je převažujícím veřejným zájmem.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že ani čl. 4 odst. 2 druhá odrážka nařízení (ES) č. 1049/2001 nároku na přístup ke sporným informacím nebrání. Podle uvedeného ustanovení neexistuje žádná výjimka, jelikož toto stanoví toliko časově omezenou výjimku vztahující se k probíhajícím jednáním. Žádost žalobce o přístup k informacím se ale týká výhradně transakcí, které již byly uskutečněny.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení (ES) č. 1049/2001 jeho nároku na přístup ke sporným informacím rovněž nebrání. Dané ustanovení chrání toliko probíhající rozhodování. Předmětem jeho žádosti o přístup jsou však pouze dokumenty týkající se jednání žalované o dodávkách vakcín. Tato jednání již byla uzavřena. Krom toho by zpřístupnění sporných informací sloužilo převažujícímu veřejnému zájmu, jelikož unijní nákupy vakcín jsou v posledních týdnech předmětem diskuzí po celé Evropě.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 2 odst. 2 druhá odrážka nařízení (ES) č. 1049/2001 přístupu ke sporným informacím rovněž nebrání. Zveřejnění informací by neohrozilo obchodní zájmy fyzických nebo právnických osob. Dané informace neobsahují obchodní tajemství ve smyslu směrnice (EU) 2016/943 (2).

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/943 ze dne 8. června 2016 o ochraně nezveřejněného know-how a obchodních informací (obchodního tajemství) před jejich neoprávněným získáním, využitím a zpřístupněním (Úř. věst. 2016, L 157, s. 1).