title: Věc C-206/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Marco Tronchetti Provera SpA a další v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) „Řízení o předběžné otázce — Právo společností — Směrnice 2004/25/ES — Veřejné nabídky převzetí — Článek 5 odst. 4 druhý pododstavec — Možnost upravit cenu nabídky převzetí za jasně určených okolností a v souladu s jasně určenými kritérii — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví možnost dozorčích orgánů zvýšit cenu veřejné nabídky převzetí v případě koluze mezi předkladatelem nabídky nebo osobami, které jednají ve shodě s ním, a jedním nebo více prodávajícími“

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Marco Tronchetti Provera SpA a další v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Věc C-206/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Právo společností - Směrnice 2004/25/ES - Veřejné nabídky převzetí - Článek 5 odst. 4 druhý pododstavec - Možnost upravit cenu nabídky převzetí za jasně určených okolností a v souladu s jasně určenými kritérii - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví možnost dozorčích orgánů zvýšit cenu veřejné nabídky převzetí v případě koluze mezi předkladatelem nabídky nebo osobami, které jednají ve shodě s ním, a jedním nebo více prodávajícími“)
   (2017/C 300/06)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Marco Tronchetti Provera SpA, Antares European Fund Limited, Antares European Fund II Limited, Antares European Fund LP, Luca Orsini Baroni, UniCredit SpA, Camfin SpA

      Žalovaná: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Za přítomnosti: Camfin SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA, Antares European Fund Limited, Antares European Fund II Limited, Antares European Fund LP, Luca Orsini Baroni, Marco Tronchetti Provera & C. SpA, UniCredit SpA

      Výrok

   Článek 5 odst. 4 druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která opravňuje vnitrostátní dozorčí orgán ke zvýšení ceny veřejné nabídky převzetí v případě „koluze“, aniž by specifikovala jednání, která jsou pro tento pojem charakteristická, jestliže lze výklad uvedeného pojmu vyvodit dostatečně jasným, přesným a předvídatelným způsobem z dotčené vnitrostátní právní úpravy pomocí výkladových metod uznávaných ve vnitrostátním právu.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc T-307/05: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 12. října 2006 – Fermont v. Komise ( Incidenční otázky — Námitka nepřípustnosti — Návrh na zahájení řízení — Formální náležitosti — Nepřípustnost )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/58

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 12. října 2006 – Fermont v. Komise
   (Věc T-307/05) (1)

   („Incidenční otázky - Námitka nepřípustnosti - Návrh na zahájení řízení - Formální náležitosti - Nepřípustnost“)
   (2006/C 326/125)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alain Fermont (Kraainem, Belgie) (zástupci: L. Kakiese a N. Luzeyemo, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a F. Dintilhac, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na náhradu škody údajně vzniklé žalobci.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobce ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc T-86/09: Žaloba podaná dne 19. února 2009 — Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/38

         Žaloba podaná dne 19. února 2009 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-86/09)
   2009/C 113/76
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Progmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a P. Katsimani, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise, kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyně, zaslaná v odpovědi na veřejné nabídkové řízení MARE/2008/01 na „Dodávku počítačů a poskytování souvisejících služeb včetně správy a rozvoje informačních systémů GŘ MARE“ (1), které bylo zasláno žalobkyni dopisem ze dne 12. prosince 2008, jakož i všechna další související rozhodnutí včetně rozhodnutí přidělit zakázku jinému uchazeči;

               —

               uložit Komisi, aby nahradila žalobkyni škodu, kterou utrpěla z důvodu dotčeného nabídkového řízení, ve výši 2 520 000 eur;

               —

               uložit Komisi, aby uhradila žalobkyni právní náklady a výdaje vynaložené v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě, že tato žaloba bude zamítnuta.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávané věci se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí žalované, kterým byla odmítnuta její nabídka předložená v odpovědi na veřejné nabídkové řízení MARE/2008/01 na „Dodávku počítačů a poskytování souvisejících služeb včetně správy a rozvoje informačních systémů GŘ MARE“ a kterým byla zakázka přidělena jinému uchazeči. Žalobkyně se dále domáhá náhrady údajné škody utrpěné z důvodu výběrového řízení.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně vznáší čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé tvrdí, že žalovaná porušila zásadu rovného zacházení, jelikož nedodržela kritéria pro vyloučení stanovená v čl. 93 odst. 1 a článku 94 finančního nařízení (2), pokud jde o jednoho člena vítězného konsorcia, a diskriminovala žalobkyni tím, že ji neumožnila přístup k veškeré dostupné technické dokumentaci a zdrojovému kódu, které byly přístupné pouze úspěšnému uchazeči. Žalobkyně má dále za to, že důraz na uplatnění „hospodářsky nejvýhodnější nabídky“, jako kritéria, prakticky neutralizuje vliv ceny v rozporu s ustanoveními finančního nařízení. Mimoto žalobkyně tvrdí, že žalovaná založila posouzení její nabídky na jiných kritériích než byla kritéria uvedená v oznámení o výběrovém řízení, a tím porušila povinnost transparentnosti.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že žalovaná dostatečně neodůvodnila své rozhodnutí, pokud jde zejména o kvalitativní kritéria 2 a 3, a to v rozporu se zásadou transparentnosti.
   Zatřetí, žalobkyně vznáší pochybnosti ohledně skutečnosti, že členové posuzovací komise jednali i přes konflikt zájmů, a tudíž v rozporu s procesním požadavkem.
   Začtvrté, žalobkyně tvrdí, že se žalovaná zjevně dopustila nesprávných posouzení a zneužila svoji posuzovací pravomoc.

      (1)  Úř. věst. 2008/S 115-152936

      (2)  Nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74)


title: Věc C-373/05 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 22. ledna 2007 – Bart Nijs v. Účetní dvůr Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Úředníci — Rozhodnutí o nepovýšení úředníka do platové třídy LA 5 — Předchozí stížnost — Totožnost předmětu a skutkového a právního základu — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/9

         Usnesení Soudního dvora ze dne 22. ledna 2007 – Bart Nijs v. Účetní dvůr Evropských společenství
   (Věc C-373/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Úředníci - Rozhodnutí o nepovýšení úředníka do platové třídy LA 5 - Předchozí stížnost - Totožnost předmětu a skutkového a právního základu - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   (2007/C 82/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Navrhovatel: Bart Nijs (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy a G. Corstens, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 26. května 2005, Nijs v. Účetní dvůr (T-377/04), kterým Soud odmítl jako nepřípustnou žalobu na neplatnost rozhodnutí Účetního dvora o nepovýšení žalobce do platové třídy překladatel-revizor (LA5) v rámci hodnotícího období pro účely povýšení 2003
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               B. Nijsovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 330, 24.12.2005.


title: Věc C-336/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 16. července 2012 — Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser v. Manova A/S

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 16. července 2012 — Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser v. Manova A/S
   (Věc C-336/12)
   2012/C 287/47
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser

      Žalovaná: Manova A/S

      Předběžná otázka

   Znamená unijní právní zásada rovného zacházení, že zadavatel nesmí po uplynutí lhůty pro podání žádosti o účast v zadávacím řízení získat informace požadované ve vyhlášení zakázky týkající se poslední zveřejněné rozvahy uchazeče, neposkytl-li daný uchazeč takovou rozvahu ve své žádosti o účast v předběžné kvalifikaci?


title: Věc C-338/06: Žaloba podaná dne 4. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/12

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-338/06)
   (2006/C 261/22)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že správně neprovedlo směrnici Rady 77/91/EHS (1) ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice a zejména z:

                           1.

                           článku 42 ve spojení s čl. 29 odst. 1 a 4 tím, že umožnilo, aby valná hromada schválila emisi nových akcií při vyloučení přednostního upisovacího práva za cenu nižší, než je jejich přiměřená hodnota;

                           2.

                           článku 29 odst. 1 tím, že přiznalo přednostní upisovací právo v případě navyšování základního kapitálu peněžitými vklady nejen akcionářům, ale i majitelům dluhopisů převoditelných na akcie;

                           3.

                           článku 29 odst. 6 ve spojení s čl. 29 odst. 1 tím, že přiznalo přednostní upisovací právo na dluhopisy převoditelné na akcie nejen akcionářům, ale i majitelům dluhopisů převoditelných na akcie vydaných při předchozích emisích;

                           4.

                           článku 29 odst. 6 ve spojení s čl. 29 odst. 4 tím, že nestanovilo, že valná hromada může rozhodnout o vyloučení přednostního upisovacího práva na dluhopisy převoditelné na akcie.

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise má za to, že články 158, 159 a 293 Real Decreto Legislativo 1564/1989 ze dne 22. prosince 1989, kterým se schvaluje úplné znění zákona o akciových společnostech (dále jen „zákon o akciových společnostech“) nesprávně provádí směrnici 77/91/EHS z těchto důvodů:

               1.

               článek 159 odst. 1 písm. c) druhý pododstavec zákona o akciových společnostech je v rozporu s článkem 42 ve spojení s čl. 29 odst. 1 a 4 směrnice 77/91/EHS, protože umožňuje, aby valná hromada schválila emisi nových akcií při vyloučení přednostního upisovacího práva za cenu nižší, než je jejich tržní hodnota;

               2.

               článek 158 odst. 1 zákona o akciových společnostech je v rozporu s čl. 29 odst. 1 směrnice 77/91/EHS, protože přiznává přednostní upisovací právo v případě navyšování základního kapitálu peněžitými vklady nejen akcionářům, ale i majitelům dluhopisů převoditelných na akcie;

               3.

               článek 158 odst. 1 zákona o akciových společnostech je v rozporu s čl. 29 odst. 6 ve spojení s čl. 29 odst. 1 směrnice 77/91/EHS, protože přiznává přednostní upisovací právo na dluhopisy převoditelné na akcie nejen akcionářům, ale i majitelům dluhopisů převoditelných na akcie vydaných při předchozích emisích;

               4.

               článek 293 odst. 2 zákona o akciových společnostech je v rozporu s čl. 29 odst. 6 ve spojení s čl. 29 odst. 4 směrnice 77/91/EHS, protože nestanoví, že valná hromada může rozhodnout o vyloučení přednostního upisovacího práva na dluhopisy převoditelné na akcie.

      (1)  Úř. věst. L 26, 31.1.1977, s. 1.; Zvl. vyd. 17/001, s. 44


title: Věc F-50/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. května 2011 — Missir Mamachi di Lusignano v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Pravidlo souladu mezi žádostí, stížností a žalobou na náhradu škody — Kontradiktornost řízení — Použití důvěrného dokumentu se stupněm utajení „RESTREINT EU“ před soudy — Mimosmluvní odpovědnost orgánů — Odpovědnost za zaviněné protiprávní jednání — Příčinná souvislost — Existence více příčin škody — Škoda způsobená třetí osobou — Objektivní odpovědnost — Povinnost poskytnout pomoc — Povinnost orgánu zajistit ochranu svých zaměstnanců — Vražda úředníka a jeho manželky spáchaná třetí osobou — Ztráta šance na přežití“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/39

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. května 2011 — Missir Mamachi di Lusignano v. Komise
   (Věc F-50/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Pravidlo souladu mezi žádostí, stížností a žalobou na náhradu škody - Kontradiktornost řízení - Použití důvěrného dokumentu se stupněm utajení „RESTREINT EU“ před soudy - Mimosmluvní odpovědnost orgánů - Odpovědnost za zaviněné protiprávní jednání - Příčinná souvislost - Existence více příčin škody - Škoda způsobená třetí osobou - Objektivní odpovědnost - Povinnost poskytnout pomoc - Povinnost orgánu zajistit ochranu svých zaměstnanců - Vražda úředníka a jeho manželky spáchaná třetí osobou - Ztráta šance na přežití)
   2011/C 232/66
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Belgie) (zástupci: F. Di Gianni, R. Antonini a N. Sibona, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro, B. Eggers a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na uložení povinnosti žalované zaplatit peněžní částku z důvodu náhrady majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobce utrpěl z důvodu zavraždění svého syna, bývalého úředníka.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Výňatky z dokumentu z roku 2006 o bezpečnostních normách a kritériích, které Tribunálu zaslala Evropská komise v průběhu řízení, se neprodleně vrátí Evropské komisi v důvěrné zásilce označené nápisem „CLASSIFIÉ RESTREINT EU“.

               3)

               Evropská komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009, s. 27.


title: Věc F-84/09: Žaloba podaná dne 16. října 2009 — Larue a Seigneur v. Evropská centrální banka

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/44

         Žaloba podaná dne 16. října 2009 — Larue a Seigneur v. Evropská centrální banka
   (Věc F-84/09)
   2009/C 312/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Emmanuel Larue a Olivier Seigneur (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Předmět a popis sporu

   Žádost o zrušení výplatních pásek za leden 2009

      Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit výplatní pásku za leden 2009;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádostí o přezkum a stížnosti podané žalobci, tedy rozhodnutí ze dne 20. dubna 2009 a 6. srpna 2009;

               —

               v rámci organizačních procesních opatření vyzvat žalovanou, aby předložila svůj správní spis a přinejmenším dokumenty pocházející od GŘ-H a předložené výkonné radě týkající se GSA („General Salary Adjustment“ — obecných úprav platu) pro rok 2009, návrh GSA pro rok 2009, dokumenty GŘ-H předložené radě guvernérů týkající se GSA 2009, rozhodnutí rady guvernérů o GSA pro rok 2009;

               —

               uložit žalované zaplatit náhradu škody a úroky k napravení újmy žalobců, jež spočívá v přiznání 5 000 eur na žalobce z důvodu ztráty kupní síly ode dne 1. ledna 2009, v přiznání doplatků odpovídající odměny o 1,5 % za období od 1. ledna 2009 a v použití úroku na částku doplatků platu žalobců od data jejich příslušné doby splatnosti až do jejich platby. Tato úroková míra musí být vypočtena na základě míry určené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování, použitelné pro dotčené období, zvýšené o dva body;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-152/14: Žaloba podaná dne 5. března 2014 – Medilab v. Komise a ECB

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/32

         Žaloba podaná dne 5. března 2014 – Medilab v. Komise a ECB
   (Věc T-152/14)
   2014/C 159/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Medilab Ltd (Nikósie, Kypr) (zástupci: C. Paschalides, Solicitor, a A. Paschalides, advokát)

      Žalované: Evropská centrální banka a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil žalovaným, aby žalobkyni nahradily škodu na základě článku 268 SFEU.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně tvrdí, že v důsledku jednání žalovaných přišla o finanční prostředky na svém účtu, jelikož na vklad v její bance předčasně uplatnily nástroj odpisu závazků (bail-in tool) jako součást podmínky související s finanční pomocí poskytnutou Kypru dne 26. dubna 2013 podle článku 13 smlouvy o evropském mechanismu stability z roku 2012, z těchto důvodů: a) žalované „zjevně a závažně překročily meze“ svých pravomocí jakožto unijních orgánů podle článku 136 pododstavce 3 SFEU; b) neoprávněně rezignovaly na účinnou kontrolu svých funkcí jakožto unijních orgánů; c) na vklady v Bank of Cyprus a Cyprus Popular Bank předčasně uplatnily nástroj odpisu závazků, aniž byl zakotven v unijním právu; d) omezily převody finančních prostředků tím, že majitelům účtů zabránily finanční prostředky vybrat či je převést na účty v bezpečnějších bankovních institucích; a e) svým jednáním porušily zásadu právní jistoty, zásadu rovnosti a lidská práva.


title: Věc T-331/12: Žaloba podaná dne 27. července 2012 — Sartorius Weighing Technology v. OHIM (zobrazení žlutého oblouku na dolním okraji zobrazovací jednotky)

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/34

         Žaloba podaná dne 27. července 2012 — Sartorius Weighing Technology v. OHIM (zobrazení žlutého oblouku na dolním okraji zobrazovací jednotky)
   (Věc T-331/12)
   2012/C 287/64
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sartorius Weighing Technology GmbH (Göttingen, Německo) (zástupce: K. Welkerling, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. května 2012 ve věci R 1783/2011-1;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly v odvolacím řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: jiná ochranná známka, kterou tvoří žlutý oblouk na spodním okraji zobrazovací jednotky pro zboží zařazené do tříd 7, 9, 10 a 11

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-315/08: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Angelo Grisoli v. Regione Lombardia ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Veřejné zdraví — Lékárny — Blízkost — Zásobování obyvatelstva léky — Povolení k provozování činnosti — Územní rozmístění lékáren — Minimální vzdálenost mezi lékárnami“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/20

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Angelo Grisoli v. Regione Lombardia
      (Věc C-315/08) (1)

      (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Veřejné zdraví - Lékárny - Blízkost - Zásobování obyvatelstva léky - Povolení k provozování činnosti - Územní rozmístění lékáren - Minimální vzdálenost mezi lékárnami)
      (2012/C 25/34)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Angelo Grisoli

         Žalovaný: Regione Lombardia

         za přítomnosti: Comune di Roccafranca

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Consiglio di Stato — Výklad článků 152 ES a 153 ES — Otevření nových lékáren — Vnitrostátní právní předpisy, které stanovují omezení v závislosti na počtu obyvatel a upravují podmínky pro povolení k otevření nové lékárny

         Výrok

      Článek 49 SFEU nebrání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou předpisy dotčené v původním řízení, které stanovují omezení otevření nových lékáren tím, že stanoví, že

                  —

                  v obcích s počtem obyvatel nižším než 4 000 může být otevřena pouze jedna lékárna, a

                  —

                  v obcích s počtem obyvatel vyšším než 4 000 osob podléhá otevření nové lékárny takovým podmínkám, jako je překročení alespoň 50 % počtu obyvatel požadovaných pro otevření lékárny a dodržení minimální vzdálenosti od již existujících lékáren,

            za podmínky, že takové právní předpisy umožní, na rozdíl od základních pravidel, vytvoření dostatečného počtu lékáren způsobilých zajistit přiměřenou lékárenskou péči v oblastech se zvláštními demografickými nebo zeměpisnými charakteristikami, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc T-246/14: Žaloba podaná dne 17. dubna 2014 – Yoworld v. OHIM – Nestlé (yogorino)

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/21

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2014 – Yoworld v. OHIM – Nestlé (yogorino)
   (Věc T-246/14)
   2014/C 235/29
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Yoworld SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: A. Tornato a D. Hazan, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. prosince 2013 ve věci R 115/2013-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Yoworld

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „yogorino“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 35 a 43 – přihláška ochranné známky Společenství č. 9 4 36  536

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: starší ochranná známka Společenství č. 7 2 56  829

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečně vyhovělo námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhověl odvolání a částečně zrušil napadené rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-285/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 7. června 2012 — Aboubacar Diakite v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 7. června 2012 — Aboubacar Diakite v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
   (Věc C-285/12)
   2012/C 235/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Aboubacar Diakite

      Odpůrce: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Předběžné otázky

   Má být čl. 15 písm. c) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (1) vykládán v tom smyslu, že ochrana podle tohoto ustanovení je poskytována pouze v situaci „vnitrostátního ozbrojeného konfliktu“, jak je vykládán mezinárodním humanitárním právem, zejména s odkazem na článek 3 společný pro všechny čtyři Ženevské úmluvy ze dne 12. srpna 1949 (Ženevská úmluva o zlepšení osudu raněných a nemocných příslušníků ozbrojených sil v poli, Ženevská úmluva o zlepšení osudu raněných, nemocných a trosečníků ozbrojených sil na moři, Ženevská úmluva o zacházení s válečnými zajatci a Ženevská úmluva o ochraně civilních osob za války)?
   Má-li být pojem „vnitrostátní ozbrojený konflikt“ uvedený v čl. 15 písm. c) výše zmíněné směrnice vykládán nezávisle na článku 3 společném pro čtyři Ženevské úmluvy ze dne 12. srpna 1949, jaká jsou v takovém případě kritéria pro posouzení existence takového „vnitrostátního ozbrojeného konfliktu“?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96.


title: Věc T-435/09 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. března 2010 — GL2006 Europe v. Komise a OLAF ( Řízení o předběžných opatřeních — Programy Společenství v oblasti výzkumu a technologického vývoje — Rozhodčí doložka — Příkaz k navrácení — Oznámení o dluhu — Návrh na odklad vykonatelnosti — Finanční újma — Neexistence výjimečných okolností — Nedostatek naléhavosti )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/46

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. března 2010 — GL2006 Europe v. Komise a OLAF
   (Věc T-435/09 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Programy Společenství v oblasti výzkumu a technologického vývoje - Rozhodčí doložka - Příkaz k navrácení - Oznámení o dluhu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Finanční újma - Neexistence výjimečných okolností - Nedostatek naléhavosti“)
   2010/C 113/76
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GL2006 Europe Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupci: M. Gardenal a E. Belinguier-Raiz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s R. Van der Houtem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí obsaženého v dopise Komise ze dne 10. července 2009, kterým tato ukončila účast žalobkyně na dvou projektech Společenství a dvou oznámení o dluhu, vydaných dne 7. srpna 2009, kterými Komise požádala o vrácení částek poskytnutých v rámci projektů Společenství, jichž se žalobkyně účastnila.

      Výrok

               1)

               Evropská komise je považována za jedinou žalovanou.

               2)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-499/11 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. července 2013 — The Dow Chemical Company, Dow Deutschland Inc., Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH, Dow Europe GmbH v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Trh s butadienovým kaučukem a styren-butadienovým kaučukem vyrobeným emulzní polymerizací — Stanovování cílových cen, rozdělení zákazníků dohodami o nezasahování a vyměňování obchodních informací — Přičitatelnost protiprávního jednání — Posuzovací pravomoc Komise — Násobící koeficient použitý za účelem odrazení — Rovné zacházení“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. července 2013 — The Dow Chemical Company, Dow Deutschland Inc., Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH, Dow Europe GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-499/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Trh s butadienovým kaučukem a styren-butadienovým kaučukem vyrobeným emulzní polymerizací - Stanovování cílových cen, rozdělení zákazníků dohodami o nezasahování a vyměňování obchodních informací - Přičitatelnost protiprávního jednání - Posuzovací pravomoc Komise - Násobící koeficient použitý za účelem odrazení - Rovné zacházení)
   2013/C 260/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci podávající kasační opravný prostředek: The Dow Chemical Company, Dow Deutschland Inc., Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH, Dow Europe GmbH (zástupci: D. Schroeder a T. Kuhn, Rechtsanwälte, a T. Graf, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: Kellerbauer a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 13. července 2011 — Dow Chemical a další v. Komise (T-42/07), jímž Tribunál zčásti zamítl žalobu znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 5700 final ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací) ohledně kartelové dohody zahrnující stanovení cílových cen a rozdělení zákazníků dohodami o nezasahování a o vyměňování obchodních informací, a podpůrně na snížení pokuty, která byla žalobkyním uložena

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Dow Chemical Company, Dow Deutschland Inc., Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH a Dow Europe GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-338/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. září 2007 Irène Bianchi proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2007 ve věci F-38/06, Bianchi v. Evropská nadace odborného vzdělávání

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/57

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. září 2007 Irène Bianchi proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2007 ve věci F-38/06, Bianchi v. Evropská nadace odborného vzdělávání
   (Věc T-338/07 P)
   (2007/C 269/102)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Irène Bianchi (Turín, Itálie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská nadace odborného vzdělávání
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozsudek druhého senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2007 ve věci F-38/06;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním, které navrhovatelka vznesla v řízení v prvním stupni

               —

               uložit Evropské nadaci odborného vzdělávání náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje, že Soud opomněl zohlednit, což vedlo k nepřesnému posouzení v rozporu s čl. 25 pododst. 2 a článkem 26 služebního řádu. Tvrdí rovněž, že Soud porušil právo Společenství a konkrétně procesní pravidla tím, že údajně zkreslil důkazy předložené navrhovatelkou. Navrhovatelka se konečně dovolává důvodu, který vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění a nesprávného právního posouzení, jež pramení z údajného opomenutí zohlednit některé skutkové okolnosti nebo ze zkreslení skutkových okolností či důkazů, a nesprávného zjištění skutkového stavu.


title: Věc T-715/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 – Lidl Stiftung v. OHIM – Horno del Espinar (Castello) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Castello — Starší národní obrazová ochranná známka Castelló — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo být vyslechnut — Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 – Lidl Stiftung v. OHIM – Horno del Espinar (Castello)
   (Věc T-715/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Castello - Starší národní obrazová ochranná známka Castelló - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 205/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Wolter, M. Kefferpütz a A. Marx, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. října 2013 (věc R 2338/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Horno del Espinar, SL a Lidl Stiftung & Co. KG.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. října 2013 (věc R 2338/2012-2), týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Horno del Espinar, SL a Lidl Stiftung & Co. KG, se zrušuje.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 78, 15.3.2014.


title: Věc C-61/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgerichts Berlin-Brandenburg (Německo) dne 6. února 2017 – Miriam Bichat v. APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgerichts Berlin-Brandenburg (Německo) dne 6. února 2017 – Miriam Bichat v. APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG
   (Věc C-61/17)
   (2017/C 144/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgerichts Berlin-Brandenburg

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Miriam Bichat

      Žalovaná: APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

      Předběžné otázky

               1)

               Je ovládajícím podnikem ve smyslu čl. 2 odst. 4 prvního pododstavce směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (1) pouze podnik, jehož vliv je zajištěn prostřednictvím podílů a hlasovacích práv nebo postačí rovněž vliv na základě smlouvy nebo prakticky zajištěný vliv (např. prostřednictvím rozhodovací pravomoci fyzických osob?)

               2)

               Pokud je třeba na první otázku odpovědět tak, že vliv zajištěný prostřednictvím podílů a hlasovacích práv není nezbytný:
               Jedná se o „rozhodnutí o hromadném propouštění“ ve smyslu čl. 2 odst. 4 prvního pododstavce směrnice 98/59/ES rovněž tehdy, pokud ovládající podnik dá zaměstnavateli takové pokyny, které vyžadují hromadné propouštění z hospodářských důvodů?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
               Vyžaduje čl. 2 odst. 4 druhý pododstavec ve spojení s odst. 3 písm. a) a písm. b) bod i) směrnice 98/59/ES, aby zástupcům zaměstnanců musely být poskytnuty informace i o tom, které provozně-hospodářské nebo jiné důvody vedly ovládající podnik k jeho rozhodnutí, na jehož základě uvažuje zaměstnavatel o hromadném propouštění?

               4)

               Je v souladu s čl. 2 odst. 4 ve spojení s odst. 3 písm. b) bodem i), jakož i odst. 1 směrnice 98/59/ES, aby zaměstnancům, kteří uplatňují soudně neúčinnost jejich výpovědi doručené v rámci hromadného propouštění s odkazem na skutečnost, že zaměstnavatel, který jim dal výpověď, neprovedl řádně projednání se zástupci zaměstnanců, byla uložena povinnost předložit důkazy a nést důkazní břemeno, která jde nad rámec důkazu o vztahu ovládání?

               5)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku:
               Které další povinnosti týkající se předložení důkazů a prokázání tvrzených skutečností lze v takovém případě uložit zaměstnancům podle uvedených ustanovení?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 16.


title: Věc T-474/17: Žaloba podaná dne 1. srpna 2017 – Portugalsko v. Komise

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/16

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2017 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-474/17)
   (2017/C 357/21)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão, J. Saraiva de Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2017) 4136 ze dne 26. června 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), a to v rozsahu, v němž z financování Unií vylučuje Portugalskem vykázané výdaje související s údajným nedodržením stropů a platebních lhůt.

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení ustanovení článku 11 nařízení Komise (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (Úř. věst. 2006, L 171, s. 90).

               2.

               Důvod žalobní důvod vycházející z porušení článku 8 Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. 2009, L 30, s. 16).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 31 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. 2005, L 209, s. 1).

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 9 odst. 3 a článku 17 nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (Úř. věst. 2006, L 176, s. 32).


title: Věc T-343/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — allsafe Jungfalk v. OHIM (ALLSAFE) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALLSAFE — Absolutní důvody pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — allsafe Jungfalk v. OHIM (ALLSAFE)
   (Věc T-343/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALLSAFE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   2009/C 113/70
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: allsafe Jungfalk GmbH & Co. KG (Engen, Německo) (zástupci: P. Mes, J. Bühling, C. Graf von der Groeben, G. Rother, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí R 454/2006-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. července 2007, které se týkalo zápisu slovní ochranné známky ALLSAFE jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               allsafe Jungfalk GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-313/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/33

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore v. Komise
   (Věc T-313/08)
   (2008/C 272/61)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc (Catania, Itálie) (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 (Úř. věst. L 155, 13.6.2008);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty, které byly uplatněny ve věci Itálie v. Komise (T-305/08). Žalobkyně uplatňuje zejména porušení článku 12 ES a tvrdí, že napadené nařízení upravuje nerovné zacházení ve prospěch Španělského království a vychází z toho, že jeho kvóta byla vyčerpána dne 23. června namísto dne 16. června.


title: Věc T-364/11: Žaloba podaná dne 12. července 2011 — Arla Foods v. OHIM — Artax (Lactofree)

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/26

         Žaloba podaná dne 12. července 2011 — Arla Foods v. OHIM — Artax (Lactofree)
   (Věc T-364/11)
   2011/C 282/55
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arla Foods AMBA (Viby J, Dánsko) (zástupce: J. Hansen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Artax Beteiligungs- und Vermögensverwaltungs AG (Linec, Rakousko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. dubna 2011 ve věci R 1357/2009-2 a prohlásil přihlášku ochranné známky Společenství č. 4647533 za neplatnou pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32 v souladu s rozhodnutím zrušovacího oddělení ze dne 11. září 2009; a

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení před zrušovacím oddělením, před odvolacím senátem a před Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „Lactofree“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4647533

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti svůj návrh, který se zakládal na starší přihlášce ochranné známky Společenství č. 4532751 pro obrazovou ochrannou známku (barevnou) „lactofree“ pro výrobky zařazené do třídy 29, opíral o čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: potvrzení zrušení pro část výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1), neboť odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení při srovnávání znaků, a tudíž při celkovém hodnocení nebezpečí záměny mezi obrazovými ochrannými známkami „lactofree“ a „Lactofree“.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-406/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Svoboda usazování — Volný pohyb kapitálu — Přímé daně — Zdanění dividend z akcií společností — Sazba korporační daně u osobních společností )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-406/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Přímé daně - Zdanění dividend z akcií společností - Sazba korporační daně u osobních společností“)
   2009/C 141/14
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos, M. Tassopoulou a I. Pouli, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 56 ES — Vnitrostátní právní úprava, podle které jsou od daně osvobozeny dividendy vyplácené vnitrostátními společnostmi, nikoli však dividendy vyplácené společnostmi, které mají sídlo v jiném členském státě

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že na dividendy plynoucí ze zahraničí uplatňuje méně příznivý daňový režim než na dividendy plynoucí z tuzemska, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 56 ES, jakož i z odpovídajících článků Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, a sice z jejích článků 31 a 40.
               Řecká republika tím, že ponechala v platnosti ustanovení zákona o dani z příjmu (zákon 2238/1994 ve znění zákona 3296/2004), který v Řecku stanoví vyšší daňové zatížení pro zahraniční osobní společnosti než pro vnitrostátní osobní společnosti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES a článku 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc F-32/10: Žaloba podaná dne 14. května 2010 — Wilk v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/60

         Žaloba podaná dne 14. května 2010 — Wilk v. Komise
   (Věc F-32/10)
   2010/C 179/106
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christian Wilk (Trevír, Německo) (zástupce: R. Adam, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nařizující navrácení poloviny příspěvku na zařízení vyplaceného žalobci v důsledku jeho rozvodu, jakož i návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 20. srpna 2009 a ze dne 8. září 2009 nařizující navrácení údajného přeplatku;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 15. února 2010 potvrzující opodstatněnost tohoto navrácení;

               —

               uložit Komisi vrácení navrácené částky spolu se zákonnými úroky za období od navrácení až do úplného vrácení;

               —

               uložit Komisi zaplatit náhradu škody za vážné poškození pověsti a dobrého jména žalobce;

               —

               podpůrně, vyhradit žalobci právo požadovat dodatečnou náhradu škody za utrpěnou újmu;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-611/13: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2013 — Australian Gold v. OHIM — Effect Management & Holding (HOT)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/34

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2013 — Australian Gold v. OHIM — Effect Management & Holding (HOT)
   (Věc T-611/13)
   2014/C 24/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Australian Gold LLC (Indianapolis, Spojené státy) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Effect Management & Holding GmbH (Vöcklabruck, Rakousko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. září 2013 ve věci R 1881/2012-4;

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem, vstoupí-li do řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „HOT“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5, 16 a 25 — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 797 277

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Důvody uvedené v čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení o ochranné známce Společenství

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. a), b) a c) a čl. 8 odst. 3 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-132/04: Žaloba podaná dne 2. dubna 2004 Andrém Bonnetem proti Soudnímu dvoru Evropských společenství

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/7

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2004 Andrém Bonnetem proti Soudnímu dvoru Evropských společenství
   (Věc T-132/04)
   (2004/C 168/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 2. dubna 2004 žaloba podaná proti Soudnímu dvoru Evropských společenství Andrém Bonnetem, s bydlištěm v Saint Pierre de Vassols (Francie), zastoupeným Hervém de Lepinauem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 11. února 2004 a 4. března 2004, jakož i rozhodnutí o jmenování jiné osoby na místo, které mělo být obsazeno žalobcem;

               —

               rozhodl, že nábor ze dne 4. února 2004 musí nabýt plné účinnosti počínaje dnem 1. března 2004;

               —

               uložil Soudnímu dvoru Evropských společenství zaplatit žalobci částku 100 000 EUR z titulu jeho morální újmy, jakož i částku 5 000 EUR měsíčně počínaje dnem 1. března až do doby, kdy se žalobce skutečně ujme funkce;

               —

               podpůrně, za předpokladu, že by rozhodnutí Soudu prvního stupně nečinilo ujmutí se funkce žalobcem nevyhnutelným, uložil Soudnímu dvoru Evropských společenství zaplatit žalobci úhrnnou částku 260 000 EUR s úroky počínaje dnem podání této žaloby;

               —

               v každém případě uložil Soudnímu dvoru Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Žalobce se ucházel o místo osoby pověřené čtením rozsudků v kabinetu předsedy Soudního dvora. Žalobce má za to, že obstál ve výběrovém řízení, ale následkem napadených rozhodnutí nebyl na dané místo jmenován.
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává nedostatku pravomoci ředitele kabinetu jednat, pokud jde o jmenování referendáře u Soudního dvora. Mimoto se žalobce dovolává porušení podstatných procesních náležitostí jako zásady shodnosti forem, nedostatku odůvodnění a porušení práv na obhajobu.
   Žalobce se rovněž dovolává zásahu do nabytých práv, do zásady zákazu zpětné účinnosti a zásady právní jistoty, jakož i zásahu do zásady respektování soukromého života a zásady politické nestrannosti. Nakonec se žalobce dovolává zneužití pravomoci.


title: Věc C-206/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-206/09) (1)

   2010/C 51/53

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc T-481/08: Usnesení Tribunálu ze dne 8. února 2010 — Alisei v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Vnější vztahy a ERF — Dokončení auditu a přijetí závěrečné zprávy — Akt přijatý čistě v rámci smlouvy — Nedostatek příslušnosti — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost — Žaloba na náhradu škody — Zjevná nepřípustnost )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. února 2010 — Alisei v. Komise
   (Věc T-481/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Vnější vztahy a ERF - Dokončení auditu a přijetí závěrečné zprávy - Akt přijatý čistě v rámci smlouvy - Nedostatek příslušnosti - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost - Žaloba na náhradu škody - Zjevná nepřípustnost“)
   2010/C 100/63
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alisei (Řím, Itálie) (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone, S. Gobbato, R. Rio a A. Neri, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. van Nuffel a L. Prete, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 19. srpna 2008 o navrácení části záloh vyplacených žalobkyni v rámci určitých projektů rozvojové spolupráce a humanitární pomoci financovaných z rozpočtu Společenství nebo z Evropského rozvojového fondu (ERF), a jednak návrh na náhradu škody, která údajně vznikla žalobkyni v důsledku jednání Komise.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Alisei se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc T-352/15: Žaloba podaná dne 29. června 2015 – DEI v. Komise

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/10

         Žaloba podaná dne 29. června 2015 – DEI v. Komise
   (Věc T-352/15)
   (2015/C 328/09)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atény, Řecko) (zástupci: E. Bourtzalas, D. Waelbroeck, Ch. Tagaras, Ch. Synodinos a Ε. Salaka, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2015)1942 final ze dne 25. března 2015 ve věci SA.38101 v rozsahu, v němž má Komise za to, že Alouminion nebyla poskytnuta státní podpora a že tedy není třeba zahájit formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2015)1942 final ze dne 25. března 2015 ve věci SA.34991 v rozsahu, v němž má Komise za to, že stížnost DEI týkající se státní podpory vyplývající z odůvodnění rozhodnutí 346/2012 Rythmistiki Archi Energeias (řecký energetický regulační úřad) se stala bezpředmětnou s přihlédnutím k výsledku rozhodnutí 1/2013 rozhodčího soudu; a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení DEI.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení základních formálních náležitostí z důvodu, že napadený akt nesplňuje procesní podmínky pro přijetí takového rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění, rozporuplnosti a porušení povinnosti přezkoumat všechny relevantní právní a skutkové okolnosti pokud je o posouzení, podle něhož rozhodčí smlouva vymezila „jasné a objektivní parametry“, které „omezily posuzovací pravomoc rozhodců“ a jejichž logickým důsledkem bylo, že sazba elektřiny byla stanovena v konečné výši.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení při výkladu a použití kritéria obezřetného soukromého investora v tržním hospodářství a čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU pokud jde o posouzení, podle něhož sazba elektřiny stanovená rozhodnutím rozhodčího soudu představuje „logický důsledek správně nastavených parametrů v rozhodčí smlouvě“.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení při výkladu a použití článků 107 a 108 SFEU pokud jde o posouzení, podle něhož Komise nebyla povinna provést komplexní hospodářské hodnocení, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností, jelikož Komise nepřezkoumala rozhodné otázky týkající se zjištění existence státní podpory.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU a zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností pokud jde o použití kritéria obezřetného soukromého investora v tržním hospodářství.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení při výkladu a použití čl. 107 odst. 1 SFEU, porušení povinnosti dostatečného odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností pokud jde o rozhodnutí Komise, že nevyhoví stížnosti DEI z roku 2012 na základě čl. 108 odst. 2 SFEU, přičemž její posouzení vycházelo ze skutečnosti, že se tato stížnost „stala bezpředmětnou“ po vyhlášení rozhodnutí 1/2013 rozhodčího soudu.


title: Věc T-512/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2015 – Front Polisario v. Rada „Vnější vztahy — Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Unií a Marokem — Vzájemná liberalizace pro zemědělské produkty, zpracované zemědělské produkty, ryby a produkty rybolovu — Použití dohody na Západní Saharu — Front Polisario — Žaloba na neplatnost — Procesní způsobilost — Bezprostřední a osobní dotčení — Přípustnost — Soulad s mezinárodním právem — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2015 – Front Polisario v. Rada
   (Věc T-512/12) (1)

   („Vnější vztahy - Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Unií a Marokem - Vzájemná liberalizace pro zemědělské produkty, zpracované zemědělské produkty, ryby a produkty rybolovu - Použití dohody na Západní Saharu - Front Polisario - Žaloba na neplatnost - Procesní způsobilost - Bezprostřední a osobní dotčení - Přípustnost - Soulad s mezinárodním právem - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu“)
   (2016/C 068/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (zástupci: původně C. E. Hafiz a G. Devers, poté G. Devers, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupkyně: S. Kyriakopoulou, A. Westerhof Löfflerová a N. Rouam, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre, E. Paasivirta a D. Stefanov, poté F. Castillo de la Torre a E. Paasivirta, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/497/EU ze dne 8. března 2012 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních pro zemědělské produkty, zpracované zemědělské produkty, ryby a produkty rybolovu, o změně Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé a o nahrazení jejích protokolů č. 1, 2 a 3 včetně příloh (Úř. věst. L 241, s. 2).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2012/497/EU ze dne 8. března 2012 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních pro zemědělské produkty, zpracované zemědělské produkty, ryby a produkty rybolovu, o změně Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé a o nahrazení jejích protokolů č. 1, 2 a 3 včetně příloh se zrušuje v rozsahu, v němž schvaluje použití této dohody na Západní Saharu.

               2)

               Rada Evropské unie a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Lidovou frontou osvobození Sakíjat al-Hamra a Río de Oro (Front Polisario).

      (1)  Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


title: Věc T-603/14: Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Drex Technologies v. Rada

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/21

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Drex Technologies v. Rada
   (Věc T-603/14)
   2014/C 361/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Drex Technologies SA (Tortola, Britské Panenské ostrovy) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d'Elzius, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobkyně za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho uložil Evropské unii nahradit žalobkyni veškerou škodu, kterou utrpěla, ve výši 10  000 eur;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody, které se v zásadě shodují nebo jsou podobné důvodům dovolávaným ve věci T-592/14, Makhlouf v. Rada.


title: Věc C-72/06: Žaloba podaná dne  7. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/12

         Žaloba podaná dne 7. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-72/06)
   (2006/C 74/24)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. února 2006 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Maria Condou Durande a Carmel O'Reilly, členy právní služby, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003 (1), kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 26 této směrnice;

               2.

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 6. února 2005.

      (1)  Úř. věst. L 31, 6.2.2003, s. 18; Zvl. vyd. 19/06, s. 101.


title: Věc T-334/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Leifheit v. OHIM — Vermop Salmon (Twist System) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství Twist System — Dřívější slovní ochranné známky Společenství TWIX a TWIXTER — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 53 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Leifheit v. OHIM — Vermop Salmon (Twist System)
   (Věc T-334/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství Twist System - Dřívější slovní ochranné známky Společenství TWIX a TWIXTER - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 53 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 258/30
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Leifheit AG (Nassau, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt a V. Töbelmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Vermop Salmon GmbH (Gilching, Německo) (zástupci: W. von der Osten-Sacken, O. Sude a M. Ring, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. května 2010 (spojené věci R 924/2009-1 a R 1013/2009-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Vermop Salmon GmbH a Leifheit AG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Leifheit AG ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc C-454/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 1. září 2011 — Gunārs Pusts v. Lauku atbalsta dienests

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 1. září 2011 — Gunārs Pusts v. Lauku atbalsta dienests
   (Věc C-454/11)
   2011/C 331/19
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gunārs Pusts

      Žalovaný: Lauku atbalsta dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba předpisy Evropské unie, které upravují vracení podpor, vykládat v tom smyslu, že umožňují považovat platbu podpory za neoprávněnou v případech, kdy žadatel o podporu sice nadále plnil závazky, avšak nedodržel postup stanovený pro podání žádosti o platbu?

               2)

               Je právní úprava, podle které došlo k přerušení plnění závazků převzatých příjemcem podpory, je-li toto přerušení dovozováno z pouhé skutečnosti, že nebyla podána žádost, aniž byla příjemci podpory poskytnuta příležitost se k tomu vyjádřit, v souladu s právem Evropské unie, které upravuje vracení podpor?

               3)

               Je právní úprava, podle které v situaci, kdy již není možné uskutečnit kontrolu na místě (neboť uplynul jeden rok), takže se má za to, že příjemce podpory přerušil plnění převzatých závazků, je tento příjemce povinen vrátit všechny částky již poskytnuté podpory za období závazků, včetně případu, kdy tyto částky byly poskytnuty a vyplaceny již za několik let, v souladu s právem Evropské unie, které upravuje vracení podpor?


title: Věc C-199/04: Žaloba podaná dne 4. května 2004 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/4

         Žaloba podaná dne 4. května 2004 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království
   (Věc C-199/04)
   (2004/C 179/09)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 4. května 2004 žaloba směřující proti Spojenému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Claire-Francoise Durand a Florence Simonetti, jako zmocněnkyněmi, ve spolupráci s Anelli Howard, barrister, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska nepřijalo všechna nezbytná opatření k zajištění úplného a správného provádění článků 2, 3, 4, 5, 6, 8, a 9 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1), ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (2).

               2.

               uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Nepopírá se, že Spojené království přijalo nezbytné právní předpisy pro provádění směrnice 85/337, jakož i změny zavedené směrnicí 97/11. Tato žaloba se týká způsobu, jakým orgány Spojeného království vykládaly a prováděly příslušná ustanovení, která podle Komise nezajišťují správné a úplné provádění směrnice do vnitrostátního práva, jak ve formě nezměněné, tak ve formě změněné.
   V této žalobě Komise uvádí dva hlavní důvody porušení práva, a to,:

               a)

               že používání národního kritéria „podstatná změna využívání“ orgány Spojeného království ve vztahu ke schválení žádosti o plánování, spolu s úzkým výkladem pojmu „záměr“, má za účinek vyloučení určitých záměrů a změn stávajících záměrů z legitimního předmětu působnosti směrnice s výsledkem, že postupy posuzování vlivů na životní prostředí nejsou na takové záměry uplatňovány; a

               b)

               že vláda Spojeného království nezačlenila odpovídajícím způsobem své kontroly plánování a znečištění, aby zajistila dodržování všech povinností uvedených v článcích 3 a 8 směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40.

      (2)  Úř. věst. L 73, 14.3.1997, s. 5.


title: Věc C-506/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. listopadu 2008 Švédským královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2008 ve věci T-403/05: MyTravel Group plc v. Komise Evropských společenství

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. listopadu 2008 Švédským královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2008 ve věci T-403/05: MyTravel Group plc v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-506/08 P)
   (2009/C 55/09)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Švédské království (zástupci: K. Petkovska, A. Falk a S. Johannesson, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: MyTravel Group plc, Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)
   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil bod 2 výroku rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2008 (1) ve věci T-403/05,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (D(2005) 8461) ze dne 5. září 2005 v souladu s návrhovým žádáním MyTravel Group plc před Soudem prvního stupně v rozsahu, ve kterém se týká odepření přístupu ke zprávě a ostatním pracovním dokumentům Komise;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (D(2005) 9763) ze dne 12. října 2005 v souladu s návrhovým žádáním MyTravel Group plc před Soudem prvního stupně v rozsahu, ve kterém se týká odepření přístupu k ostatním vnitřním dokumentům Komise, a

               —

               nařídil Komisi, aby nahradila náklady řízení vynaložené Švédským královstvím před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Zásada otevřenosti a přístupu k dokumentům orgánů má velký význam při všech činnostech orgánů, a tedy rovněž ve správním řízení v rámci orgánu. Článek 2 odst. 3 nařízení o transparentnosti [nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001] rovněž stanoví, že toto nařízení se vztahuje na všechny dokumenty, které má orgán v držení, to znamená na dokumenty, které vytvořil nebo obdržel a které má v držení, a to ve všech oblastech činnosti Evropské unie. Z odůvodnění Soudu prvního stupně, pokud jde o hlavní otázky, však vyplývá, že vnitřní dokumenty ve správních věcech by neměly být obecně zpřístupněny. To není v souladu se zásadou co největší otevřenosti.

               2.

               Podle názoru navrhovatele z odůvodnění Soudu prvního stupně, pokud jde o první rozhodnutí – týkající se zprávy a s ní souvisejících dokumentů – vyplývá, že nebylo nutné, aby Komise přezkoumala otázku zpřístupnění ve vztahu k obsahu každého individuálního dokumentu a posoudila citlivost informací ve zprávě a ostatních dokumentech, ale že naopak bylo správné odepřít zpřístupnění na základě toho, že úředníci by jinak nemohli vyjádřit své názory svobodně. Na základě obecného odůvodnění Soudu prvního stupně, co se týče ochrany svobodného názoru autora dokumentu, není možné rozhodnout, kdy mohou být vnitřní dokumenty vůbec zpřístupněny.

               3.

               Navrhovatel má za to, že Soud prvního stupně rovněž v druhém rozhodnutí – týkajícím se ostatních dokumentů ve spise – nevyhověl základnímu požadavku na přezkum za účelem určení, zda obsah každého individuálního dokumentu je tak citlivý, že zpřístupnění by vážně narušilo rozhodovací proces. Podstatou obecného odůvodnění Soudu prvního stupně je, že by úředníci Komise nemohli svobodně vyjadřovat názory, pokud by se informace, které se neobjeví v konečném rozhodnutí, staly veřejnými. Na základě takového odůvodnění není nutný žádný přezkum za účelem určení, zda obsah dotčených dokumentů je tak citlivý, že zpřístupnění by poškodilo rozhodovací proces.

               4.

               Navrhovatel se ptá, zda zpráva úředníka pro slyšení a sdělení generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž poradnímu výboru lze skutečně považovat za dokumenty připravené pro vnitřní použití, ke kterým lze tudíž odepřít přístup podle ustanovení o ochraně vnitřního rozhodovacího procesu.

               5.

               Podle názoru navrhovatele je odůvodnění Soudu prvního stupně ve věci názorů právní služby v rozporu s rozsudkem Soudního dvora ve věci Turco. I když se projednávaná věc netýká právních předpisů, musí jednoznačně v tomto stupni rovněž proběhnout přezkum na základě obsahu názorů. Skutečnost, že oprávněnost předchozího rozhodnutí může být zpochybněna, nepředstavuje sama o sobě důvod pro odepření přístupu k takovému dokumentu – ale spíše naopak. Neinformovanost může sama o sobě vést k pochybnosti, pokud jde o oprávněnost určitého rozhodnutí a legitimitu rozhodovacího procesu jako celku. Riziko pochybností by bylo možné rovněž odvrátit, pokud by Komise v rozhodnutí jasně uvedla důvody, proč zvolila řešení, proti kterému byla právní služba. Tvrzení, že právní služba by byla více zdrženlivá a opatrná, postrádá jakýkoliv základ stejně jako odůvodnění Soudu týkající se ostatních dokumentů. Kromě toho, navrhovatel má za to, že argument, že by bylo složité pro právní službu hájit odlišný názor před soudem, je uveden příliš obecně na to, aby prokázal, že existuje riziko, které lze rozumně předpokládat, a nikoli pouze hypotetické riziko.

               6.

               Navrhovatel nepopírá, že velká část obsahu dotčených dokumentů může být tak citlivá a že nemůže být zpřístupněna. Takový závěr musí být však založen v souladu s judikaturou na specifickém a individuálním posouzení za účelem určení, zda zpřístupnění obsahu dokumentu by vedlo k vážnému porušení zájmu, který má být chráněn.

               7.

               Co se týče svobody úředníků vyjadřovat svůj názor, navrhovatel chce poznamenat, že úředník musí vykonávat služební povinnosti v souladu se služebním řádem úředníků zaměstnaných v orgánech Společenství. Skutečnost, že veřejnost má oprávněný nárok podrobně zkoumat tuto činnost, nepředstavuje přijatelný důvod, aby řádně nevykonával své povinnosti.

               8.

               Podnik, který je součástí spojení podniků, stejně jako jakýkoliv občan Unie nebo podnik se sídlem v Evropské unii, má právo být informován o dokumentu, i když se na informace v dokumentu vztahuje zákaz zpřístupnění za účelem ochrany vnitřního rozhodovacího procesu, pokud existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění dokumentu. Důvody, které MyTravel uvedla, by mohly podle názoru navrhovatele s velkou pravděpodobností představovat takový veřejný zájem a nemohou být zamítnuty bez dalšího přezkumu – jak učinil Soud prvního stupně – pouze s odkazem na soukromé zájmy žalobkyně. Žalobkyně nemá žádnou povinnost hájit se před soudem nebo cokoli v tomto ohledu prokazovat; spíše je na orgánech, aby se ujistily, zda zde existuje převažující veřejný zájem.

               9.

               Navrhovatel tvrdí, že Soud prvního stupně svým rozhodnutím porušil právo Společenství a neuplatnil správně druhou odrážku čl. 4 odst. 2 a druhý pododstavec čl. 4 odst. 3 nařízení o transparentnosti.

               10.

               V každém případě určitě existují části dokumentů, které by mělo být možné zpřístupnit podle ustanovení o částečném zpřístupnění v čl. 4 odst. 6 nařízení o transparentnosti.

      (1)  Úř. věst. C 272, s. 18.


title: Věc T-866/16: Žaloba podaná dne 22. prosince 2016 – SilverTours v. EUIPO (billiger-mietwagen.de)

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/33

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2016 – SilverTours v. EUIPO (billiger-mietwagen.de)
   (Věc T-866/16)
   (2017/C 053/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SilverTours GmbH (Freiburg im Breisgau, Německo) (zástupce: P. Neuwald, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „billiger-mietwagen.de“ – Přihláška č. 14 343 099

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. listopadu 2016, ve věci R 206/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 76 odst. 1 první věty nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-321/04: Žaloba podaná dne 29. července 2004 Air Bourbon proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/48

         Žaloba podaná dne 29. července 2004 Air Bourbon proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-321/04)
   (2004/C 262/91)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 29. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Air Bourbon, se sídlem v Sainte-Marie, Réunion (Francie), zastoupenou Sauveurem Vaissem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 16. prosince 2003 C (2003) 4708 fin, kterým Komise povolila francouzskému státu poskytnout podporu společnosti Air Austral;

               —

               přikázal Komisi a francouzskému státu přijmout nezbytná opatření za účelem vrácení protiprávně vybraných podpor společností Air Austral;

               —

               uložil Komisi uhradit společnosti Air Bourbon částku 10 000 eur jako náhradu nákladů řízení na základě čl. 87 odst. 2 jednacího řádu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně navrhuje zrušit rozhodnutí C(2003)4708 ze dne 16. prosince 2003, kterým Komise posoudila jako slučitelnou se společným trhem podporu poskytnutou společnosti AIR AUSTRAL na základě čl. 87 odst. 3 Smlouvy. Konkrétně se jedná o provozní podporu ve výši 1 950 536 eur ve formě daňového odpočtu, jehož beneficientem jsou poplatníci, kteří investují do nového vybavení dvou letadel typu B 777-2000 pro zahájení linky PAŘÍŽ/RÉUNION a kteří, sdruženi do veřejné obchodní společnosti (VOS), pronajmou tato vybavení AIR AUSTRAL na dobu pěti let a následně jí postoupí zařízení za neznámou částku.
   Napadené rozhodnutí spočívá v posouzení, že dotčená podpora je provozní podporou, která podle hlavních směrů týkajících se regionálních podpor může být povolena pro částečné vyrovnání nadměrných nákladů na dopravu v extrémně okrajových oblastech, jejichž součástí je Réunion.
   Podle názoru žalobkyně musí být dotčená podpora posouzena za neslučitelnou se společným trhem z následujících důvodu:

               —

               podpora představuje podporu investic pro nákup dopravních prostředků, který je zakázán podle výše uvedených hlavních směrů;

               —

               podpora je vyhrazena pouze pro společnost AIR AUSTRAL a vytváří porušení rovnováhy mezi narušením hospodářské soutěže a zvýhodněními v rámci rozvoje Oblasti;

               —

               podpora porušuje zásadu nehromadění veřejných podpor, protože společnost AIR AUSTRAL byla příjemcem vkladů veřejných prostředků pocházejících z Oblasti a departementu Réunion, které neodpovídají investici, kterou by vynaložil soukromý investor, vykonávající svou činnost za obvyklých podmínek trhu. Tyto vklady by mimoto vytvořily nadměrnou nabídku na letecké lince Paříž/Saint Denis;

               —

               tato podpora porušuje rovnováhu, která musí existovat jednak mezi zvýhodněními, které představuje podpora rozvoje oblasti, a jednak narušením podmínek hospodářské soutěže mezi AIR AUSTRAL a žalobkyní.

         AIR BOURBON rovněž uplatňuje porušení svých práv na obhajobu, jak jsou zaručena čl. 88 ost. 3 Smlouvy.


title: Věc T-419/09: Žaloba podaná dne 16. října 2009 — Cybergun v. OHIM — Umarex Sportwaffen (AK 47)

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/37

         Žaloba podaná dne 16. října 2009 — Cybergun v. OHIM — Umarex Sportwaffen (AK 47)
   (Věc T-419/09)
   2009/C 312/60
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cybergun (Bondoufle, Francie) (zástupce: S. Guyot, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG (Arnsberg, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. srpna 2009 v rozsahu, ve kterém prohlašuje ochrannou známku AK 47 za neplatnou z důvodu její popisné povahy ve smyslu čl. 51 odst. 1 písm. a), neboť v rámci odvolacího řízení nebyl tento právní základ uveden,

               —

               uložit OHIM v souladu s čl. 87 odst. 2 a článkem 91 jednacího řádu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci tohoto řízení, zejména náklady na překlad dokumentů, odměny za právní služby jejího advokáta a případně náklady na ubytování a cestovní náklady, přičemž se Soudu navrhuje, aby tuto sumu vyčíslil na 20 000 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „AK 47“ pro výrobky zařazené do třídy 28 — ochranná známka Společenství č. 4 528 378

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. Kommanditgesellschaft

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti předmětné ochranné známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a prohlášení neplatnosti uvedené ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Právní základ, tj. čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009), na kterém bylo založeno prohlášení neplatnosti ochranné známky z důvodu její popisné povahy, nebyl uveden v písemných vyjádřeních předložených v řízení před prvním odvolacím senátem a kromě toho je posouzení popisné povahy předmětné ochranné známky nesprávné.


title: Věc C-31/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-31/08) (1)

   (2008/C 236/22)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc C-657/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 12. prosince 2013 — Verder LabTec GmbH & Co. KG v. Finanzamt Hilden

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 12. prosince 2013 — Verder LabTec GmbH & Co. KG v. Finanzamt Hilden
      (Věc C-657/13)
      (2014/C 71/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Verder LabTec GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Finanzamt Hilden

         Předběžné otázky

      Je slučitelné se svobodou usazování článku 49 Smlouvy o fungování Evropské unie, jestliže vnitrostátní právní úprava stanoví pro případ převodu majetku z vnitrostátní na zahraniční provozovnu téhož podniku, že se jedná o vynětí majetku pro jiné účely než podnikání, přičemž v důsledku toho dochází k odhalení skrytých rezerv a vzniku zisku z vynětí, přičemž další vnitrostátní právní úprava umožňuje zisk z vynětí rovnoměrně rozdělit na pět nebo deset účetních období?


title: Věc T-281/08: Žaloba podaná dne 15. července 2008 – Rakousko v. Komise

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/16

         Žaloba podaná dne 15. července 2008 – Rakousko v. Komise
   (Věc T-281/08)
   (2008/C 247/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 1625 konečné ze dne 30. dubna 2008 (č. K 56/2006, dříve NN 77/2006 – Privatizace Bank Burgenland) podle čl. 231 odst. 1 ES v plném rozsahu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2008) 1625 konečné ze dne 30. dubna 2008, kterým Komise rozhodla, že státní podpora, kterou poskytlo Rakousko v rozporu s čl. 88 odst. 3 ES ve prospěch pojišťovací společnosti Grazer Wechselseitige Versicherung AG a GW Beteiligungerwerbs-und-verwaltungs-GmbH v souvislosti s privatizací HYPO Bank Burgenland AG, je neslučitelná se společným trhem.
   Pokud jde o odůvodnění žaloby, odkazuje se na shrnutí žalobních důvodů ve věci T-268/08, Land Burgenland v. Komise.


title: Věc C-22/09: Žaloba podaná dne 15. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/13

         Žaloba podaná dne 15. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-22/09)
   (2009/C 82/24)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a L. de Schietere de Lophem, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov (1), a v každém případě tím, že o uvedených předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2005/56/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 1. ledna 2006. Žalovaná strana však k datu předložení této žaloby dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo je v každém případě neoznámila Komisi.

      (1)  Úř. věst. 2003, L 1, s. 65; Zvl. vyd. 12/02, s. 168.


title: Spojené věci T-333/04 a T-334/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. dubna 2007 – House of Donuts International v. OHIM – Panrico (House of donuts) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihlášky slovních ochranných známek Společenství House of donuts — Starší národní slovní ochranná známka DONUT a starší národní obrazová ochranná známka donuts — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. dubna 2007 – House of Donuts International v. OHIM – Panrico (House of donuts)
   (Spojené věci T-333/04 a T-334/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihlášky slovních ochranných známek Společenství House of donuts - Starší národní slovní ochranná známka DONUT a starší národní obrazová ochranná známka donuts - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny“)
   (2007/C 96/68)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: House of Donuts International (George Town, Grand Cayman) (zástupce: N. Decker, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Laitinen a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastnice před Soudem: Panrico, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: D. Pellisé Urquiza, advokát)
   Předmět věci
   Dvě žaloby podané proti rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. května 2004 (věci R 1034/2001-4 a R 1036/2001-4) týkajícím se námitkových řízení mezi Panrico, SA, a House of Donuts International.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a vedlejší účastnice.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Spojené věci C-400/13 a C-408/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf, Amtsgericht Karlsruhe – Německo) – Sophia Marie Nicole Sanders zastoupená Marianne Sanders v. David Verhaegen (C-400/13), Barbara Huber v. Manfred Huber (C-408/13) „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Spolupráce v občanských věcech — Nařízení č. 4/2009 — Článek 3 — Příslušnost pro vydání rozhodnutí o žalobě ve věci výživného podané vůči osobě s bydlištěm v jiném členském státě — Vnitrostátní právní úprava zavádějící koncentraci příslušnosti“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf, Amtsgericht Karlsruhe – Německo) – Sophia Marie Nicole Sanders zastoupená Marianne Sanders v. David Verhaegen (C-400/13), Barbara Huber v. Manfred Huber (C-408/13)
   (Spojené věci C-400/13 a C-408/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Spolupráce v občanských věcech - Nařízení č. 4/2009 - Článek 3 - Příslušnost pro vydání rozhodnutí o žalobě ve věci výživného podané vůči osobě s bydlištěm v jiném členském státě - Vnitrostátní právní úprava zavádějící koncentraci příslušnosti“)
   (2015/C 065/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soudy

   Amtsgericht Düsseldorf, Amtsgericht Karlsruhe

      Účastníci původních řízení

      Žalobkyně: Sophia Marie Nicole Sanders zastoupená Marianne Sanders (C-400/13), Barbara Huber (C-408/13)

      Žalovaní: David Verhaegen (C-400/13), Manfred Huber (C-408/13)

      Výrok

   Článek 3 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě dotčené ve věcech v původních řízeních, která zavádí koncentraci soudní příslušnosti v oblasti přeshraničních vyživovacích povinností u prvostupňového soudu příslušného podle sídla odvolacího soudu, ledaže by uvedené pravidlo přispívalo k dosažení cíle řádného výkonu spravedlnosti a chránilo zájmy oprávněných z výživného, při současné podpoře účinného vymáhání dotčených pohledávek, což však přísluší ověřit předkládajícím soudům.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21. 9. 2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2004 ve věci C- 82/03: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Článek 10 ES — Spolupráce s orgány Společenství — Nepodání informací Komisi)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 13. července 2004
   ve věci C- 82/03: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 10 ES - Spolupráce s orgány Společenství - Nepodání informací Komisi)
   (2004/C 228/20)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-82/03, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: A. Aresu) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s A. Cingolem a P. Gentilim), jejímž předmětem je učení, že Italská republika tím, že loajálně nespolupracovala s Komisí ve věci týkající se zdraví a bezpečnosti pracovníků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 10 ES, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann a J. N. Cunha Rodrigues, F. Macken a N. Colneric (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, tajemník: R. Grass, vydal dne 13. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Italská republika tím, že loajálně nespolupracovala s Komisí Evropských společenství ve věci týkající se zdraví a bezpečnosti pracovníků v čističce odpadních vod umístěné v obci Mandello del Lario v Lombardii (Itálie), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 10 ES.

               2.

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.