title: Věc C-38/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. ledna 2009 panem Ralfem Schräderem proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2008 ve věci T-187/06, Ralf Schäder v. Odrůdový úřad Společenství

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. ledna 2009 panem Ralfem Schräderem proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2008 ve věci T-187/06, Ralf Schäder v. Odrůdový úřad Společenství
   (Věc C-38/09 P)
   (2009/C 82/32)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ralf Schräder (zástupci: T. Leidereiter a W.-A. Schmidt, advokáti)

      Další účastník řízení: Odrůdový úřad Společenství (OÚS)
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Soudu (sedmého senátu) ze dne 19. listopadu 2008 ve věci T-187/06,

               —

               vyhovět návrhovému žádání podanému odvolatelem v řízení v prvním stupni směřujícímu ke zrušení rozhodnutí odvolacího senátu OÚS ze dne 2. května 2006 (věc A 003/2004).
               Podpůrně k bodu 2

               —

               Vrátit spor Soudu prvního stupně k novému rozhodnutí.

               —

               Uložit OÚS, aby nesl veškeré náklady řízení vzniklé v probíhajícím řízení, v řízení před Soudem prvního stupně, jakož i v řízení před odvolacím senátem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Předmětem projednávaného kasačního opravného prostředku je rozsudek Soudu prvního stupně, kterým byla zamítnuta žaloba podaná účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“ proti rozhodnutí odvolacího senátu Odrůdového úřadu Společenství týkajícímu se přihlášky odrůdového práva pro rostlinnou odrůdu „SUMCOL 1“. Napadeným rozsudkem Soud potvrdil rozhodnutí odvolacího senátu, podle něhož se odrůda, která je předmětem žádosti, neliší výrazně od referenční odrůdy, kterou je třeba považovat za obecně známou.
   V prvním důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel namítá řadu procesních chyb. Soud dospěl při přezkumu rozhodnutí odvolacího senátu k závěrům, jejichž nesprávnost vyplývá přímo ze spisů o řízení. Navíc nesprávně vyhodnotil skutečnosti a důkazy, stanovil nepřiměřeně vysoké požadavky na tvrzení navrhovatele, rozhodl rozporuplně a porušil jeho právo být vyslechnut v soudním řízení. Soud ignoroval velkou část tvrzení a více návrhů na provedení důkazů učiněných navrhovatelem a zamítl je s odůvodněním, že tvrzení jsou formulována příliš všeobecně. Soud při tom též přehlédl, že navrhovatel částečně objektivně nemohl formulovat svá tvrzení „konkrétněji“. Tímto způsobem zároveň porušil jeho právo být vyslechnut v soudním řízení a zásady týkající se důkazního břemene a zjišťování důkazů. Navíc Soud nepřípustně rozšířil předmět sporu v odvolacím řízení tím, že napadený rozsudek opřel o odůvodnění, které neuplatnil ani úřad, ani odvolací senát.
   V druhém důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel namítá porušení práva Společenství, kterého se měl dopustit Soud tím, že při výkladu čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství vyhodnotil písemný popis odrůdy uvedený ve vědecké literatuře jako důkaz o její obecné známosti. Dále navrhovatel uplatňuje porušení článku 62 shora citovaného nařízení a článku 60 nařízení Komise (ES) č. 1239/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství.


title: Věc T-400/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto v. EUIPO – University College London (CITRUS SATURDAY) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CITRUS SATURDAY — Starší národní slovní ochranná známka CITRUS — Opožděné předložení dokumentů — Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 19 a pravidlo 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto v. EUIPO – University College London (CITRUS SATURDAY)
   (Věc T-400/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CITRUS SATURDAY - Starší národní slovní ochranná známka CITRUS - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 19 a pravidlo 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2016/C 410/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ana Isabel Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto (Algés, Portugalsko) (zástupce: A. Pita Negrão, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: University College London (Londýn, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. dubna 2015 (věc R 2109/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi paní Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto a University College London.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá

               2.

               Aně Isabel Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28. 9. 2015.


title: Věc C-347/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-347/07) (1)

   (2008/C 171/53)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007.


title: Věc C-223/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 20. dubna 2016 – Casertana Costruzioni Srl v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti - Provveditorato Interregionale per le opere pubbliche della Campania e del Molise, Azienda Regionale Campana per la Difesa del Suolo - A.R.CA.DI.S.

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 20. dubna 2016 – Casertana Costruzioni Srl v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti - Provveditorato Interregionale per le opere pubbliche della Campania e del Molise, Azienda Regionale Campana per la Difesa del Suolo - A.R.CA.DI.S.
   (Věc C-223/16)
   (2016/C 251/12)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Casertana Costruzioni Srl

      Odpůrci: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti - Provveditorato Interregionale per le opere pubbliche della Campania e del Molise, Azienda Regionale Campana per la Difesa del Suolo - A.R.CA.DI.S.

      Předběžná otázka

   Brání čl. 47 odst. 2 a čl. 48 odst. 3 směrnice 2004/18/ES (1), které byly nahrazeny článkem 63 směrnice 2014/24/EU (2), vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje nebo může být vykládána v tom smyslu, že vylučuje možnost hospodářského subjektu, nebo subjektu, který se zadávacího řízení účastní, uvést jiný podnik na místo podniku, který byl původně určen jako „pomocný podnik“ a který ztratil nebo u něj došlo k omezení požadavků pro účast, a tudíž vede k vyloučení hospodářského subjektu ze zadávacího řízení z důvodu, který mu nelze přičíst objektivně ani subjektivně?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65).


title: Věc T-491/15: Žaloba podaná dne 25. srpna 2015 – Volkswagen v. OHIM (ConnectedWork)

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/44

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2015 – Volkswagen v. OHIM (ConnectedWork)
   (Věc T-491/15)
   (2015/C 337/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „ConnectedWork“ – Přihláška č. 13 011 267

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. června 2015, ve věci R 160/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-292/09: Žaloba podaná dne 27. července 2009 — Mugraby v. Rada a Komise

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/8

         Žaloba podaná dne 27. července 2009 — Mugraby v. Rada a Komise
   (Věc T-292/09)
   2009/C 244/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Muhamad Mugraby (zástupci: J. Regouw a L. Spigt, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobce

               1)

               určit, že Komise byla nečinná v reakci

                           i)

                           na návrh žalobce, aby Komise předložila Radě doporučení týkající se pozastavení pomoci Společenství pro Libanon, jak je stanoveno v článku 28 nařízení (ES) č. 1638/2006, jelikož taková opatření jsou uvedeným nařízením jak vyžadována, tak umožněna;

                           ii)

                           na návrh žalobce, aby Komise, jakožto agentura přímo zodpovědná za provádění různých programů pomoci Unie pro Libanon, pozastavila provádění těchto programů do doby, než bude vyřešeno pokračující porušování základních práv ze strany Libanonu, konkrétně základních práv žalobce;

               2)

               určit, že Rada, ve své funkci jakožto součást Rady přidružení EU-Libanon, byla nečinná v reakci na návrh žalobce, aby vyzvala Komisi k předložení doporučení, aby Rada přijala zvláštní a účinná opatření týkající se pomoci Unie pro Libanon podle Dohody o přidružení mezi Libanonem a Společenstvím za účelem splnění závazků, které pro strany vyplývají z Dohody;

               3)

               určit, že Společenství, Komisi, v její funkci jakožto ochránci Smluv a jakožto agentuře přímo zodpovědné za provádění různých programů pomoci Unie pro Libanon, a Radě, v její funkci jakožto součásti Rady přidružení EU-Libanon, vznikla mimosmluvní odpovědnost za újmu způsobenou žalobci v důsledku skutečnosti, že od prosince roku 2002 konsistentně účinně nevyužívaly prostředky a nástroje, které měly k dispozici, za účelem účinného prosazení doložky o lidských právech obsažené v Dohodě o přidružení;

               4)

               uložit Komisi, aby v rámci částečné nepeněžité náhrady navrhla Radě pozastavení Dohody o přidružení mezi EU a Libanonem do doby, než bude vyřešeno nesplnění povinnosti ze strany Libanonu, která pro něj vyplývá z článku 2 Dohody o přidružení, ve vztahu k žalobci;

               5)

               uložit Komisi, aby omezila provádění probíhajících programů pomoci (které jsou prováděny Komisí nebo na ně Komise dohlíží) na programy, které se zaměřují konkrétně na podporu základních práv a které nejsou finanční pomocí Libanonským orgánům, do té doby, než bude vyřešeno nesplnění povinnosti ze strany Libanonu, která pro něj vyplývá z článku 2 Dohody o přidružení, ve vztahu k žalobci;

               6)

               uložit Radě, aby vyzvala Komisi k předložení doporučení zmíněného v bodě 4 výše a aby za tímto účelem jednala prostřednictvím orgánů podle Dohody o přidružení;

               7)

               uložit žalovaným, aby žalobkyni nahradily hmotnou a nehmotnou újmu, která jí byla způsobena, ve výši určené v souladu se zásadou ex aequo et bono, avšak nikoli nižší než 5 000 000 eur, a uložit jim náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce, dr. Muhamed Mugraby, libanonský právník a aktivista v oblasti lidských práv, tvrdí, že byl obětí perzekuce, obtěžování a že mu byla odepřena spravedlnost ze strany libanonských orgánů z důvodu jeho práce v oblasti obrany lidských práv. Údajně mu bylo odepřeno právo provozovat právní praxi a byla mu odepřena řada základních práv, jako je právo na soukromé vlastnictví, právo na spravedlivý proces a právo na účinnou soudní ochranu.
   Žalobce tvrdí, že by Komise měla na základě článku 2 Dohody o přidružení mezi EU a Libanonem (1) postupovat s řádnou péčí, aby zabránila tomu, aby Libanon způsobil škodu jednotlivcům, jako je žalobce, ukládáním omezujících opatření vůči libanonským orgánům, jako je pozastavení provádění Dohody o přidružení. Žalobce totiž tvrdí, že výhody přiznané Libanonu podle Dohody o přidružení závisí na dodržení závazku ochrany základních lidských práv a že v případě neustálých porušování lidských práv slouží článek 2 Dohody k tomu, aby mohlo Společenství přijmout omezující opatření vůči Libanonu přiměřená závažnosti daného protiprávního jednání. Žalobce však uvádí, že Společenství dosud nevyvinulo žádný účinný tlak na libanonské orgány, aby přijaly své závazky v oblasti ochrany lidských práv.
   Žalobce tvrdí, že formálně vyzval žalované, aby jednaly, dne 29. dubna 2009, zatímco žalované jeho návrh zamítly dopisy ze dne 26. května 2009 a 29. května 2009. Žalobce se opírá o doložku o lidských právech obsaženou v článku 2 Dohody o přidružení, aby prokázal protiprávní povahu skutečnosti, že Komise i Rada konsistentně opomínají účinně prosazovat doložku o lidských právech vůči Libanonu.
   Navíc žalobce uvádí, že žalované porušily obecné zásady práva Společenství, včetně povinnosti podporovat ochranu základních práv Společenství, které směřují k ochraně práv jednotlivce. Žalobce tvrdí, že existuje přímá příčinná souvislost mezi porušením závazků žalovanými a újmou, kterou utrpěl, a že má tedy nárok na náhradu škody. Podle žalobce by se libanonské orgány velmi pravděpodobně zdržely dalšího protiprávního obtěžování žalobce, kdyby čelily alternativě spočívající ve ztrátě přístupu k pomoci Společenství. Proto žalobce tvrdí, že škoda, která mu byla způsobena, ve výši odpovídající ztrátě jeho příjmů, by pravděpodobně nenastala v tomtéž rozsahu, kdyby žalované jednaly včas a vhodným způsobem.

      (1)  Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé (Úř. věst. 2002, L 262, s. 2; Zvl. vyd. 11/43, s. 56).


title: Věc T-91/07: Žaloba podaná dne 19. března 2007 – WWF-UK v. Rada

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/30

         Žaloba podaná dne 19. března 2007 – WWF-UK v. Rada
   (Věc T-91/07)
   (2007/C 117/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobce: WWF-UK Ltd (Godalming, Spojené království) (zástupci: P. Sands, QC, J. Simor, advokát, R. Stein, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušení TAC přijatých v nařízení Rady č. 41/2007, pokud jde o tresku obecnou v oblastech, na které se vztahuje nařízení Rady č. 423/2004, kterým se stanoví opatření pro obnovení populací tresky obecné;

               —

               zachování účinku výše uvedených opatření až do doby, kdy budou nahrazeny novým opatřením;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba je podána na základě článku 230 ES ohledně celkových přípustných odlovů („TAC“) pro rok 2007 přijatých Radou v nařízení č. 41/2007 (1) („nařízení TAC“) pro tresku obecnou v oblastech, na které se vztahuje nařízení Rady č. 423/2004, kterým se stanoví opatření pro obnovení populací tresky obecné (2) („plán na obnovení populací tresky obecné“), na základě návrhu Komise ze dne 5. prosince 2006 (3).
   V souhrnu žalobce tvrdí, že se Rada dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, když nepřijala nulové TAC, což je, jak tvrdí, podle relevantních vědeckých informací nezbytné, pokud se má zvýšit současná úroveň populací, při které jsou v závažném nebezpečí vyčerpání, a vůbec znovu dosáhnout bezpečných biologických hodnot:
   Zaprvé žalobce tvrdí, že dotčené TAC jsou protiprávní, jelikož nebyly stanoveny v souladu s požadavky plánu na obnovení populací tresky obecné. Krom toho se podle tvrzení žalobce jak Rada, tak Komise opíraly při přijetí relevantních TAC o článek 20 nařízení č. 2371/2002 (4) („nařízení 2002“) namísto o plán na obnovení populací tresky obecné.
   Zadruhé žalobce tvrdí, že dotčené TAC jsou protiprávní, protože nejsou v souladu se zásadou prevence vyžadovanou plánem na obnovení populací tresky obecné, čl. 5 odst. 3, článkem 4 a čl. 2 odst. 1 nařízení 2002, společnou rybářskou politikou, článkem 174 ES a články 5 a 6 Dohody OSN 1995.
   Zatřetí žalobce tvrdí, že přijetí dotčených TAC je iracionální, jelikož uvedené TAC byly stanoveny na úrovni, při které podle všech dostupných vědeckých důkazů populace buď zůstanou na úrovni, při které jsou ve vážném nebezpečí vyčerpání, nebo se vyčerpají.
   Začtvrté podle žalobce Rada zneužila své pravomoci, když přijala TAC spíše na úrovni, která má vyhovět politickým a hospodářským cílům, než na úrovni, která by byla nezbytná pro splnění dotčeného cíle plánu na obnovení populací tresky obecné, kterým je zvýšit populace tresky obecné během jednoho roku, nebo co nejkratší doby poté, nad úroveň, při které jsou ve vážném nebezpečí vyčerpání.
   Dále žalobce tvrdí, že pokud by plán na obnovení populací tresky obecné neumožnil stanovení nulových TAC, byl by plán samotný protiprávní, jelikož by nebyl v souladu se zásadou prevence.
   Krom toho žalobce tvrdí, že se Rada dopustila nesprávného právního posouzení, když nezařadila populace tresky obecné do oblasti VII (d) ICES (Mezinárodní rada pro průzkum moří) pokryté plánem na obnovení populací tresky obecné.

      (1)  Nařízení Rady č. 41/2007 ze dne 21. prosince 2006, kterým se na rok 2007 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro některé populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovu (Úř. věst. 2007, L 15, s. 1).

      (2)  (Úř. věst. 2004, L 70, s. 8; Zvl. vyd. 04/07, s. 21).

      (3)  [KOM (2006) 774].

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. 2002, L 258, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460).


title: Věc T-846/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2016 – Spokey v. OHIM – Leder Jaeger (SPOKeY) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství SPOKeY — Starší slovní ochranná známka Společenství SPOOKY — Prohlášení částečné neplatnosti — Článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 — Přezkum důkazů — Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2016 – Spokey v. OHIM – Leder Jaeger (SPOKeY)
   (Věc T-846/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství SPOKeY - Starší slovní ochranná známka Společenství SPOOKY - Prohlášení částečné neplatnosti - Článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 - Přezkum důkazů - Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 136/46)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spokey sp. z o.o. (Katovice, Polsko) (zástupce: B. Matusiewicz-Kulig, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: K. Zajfert a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Leder Jaeger GmbH (Siegen, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. října 2014 (věc R 525/2014-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Leder Jaeger GmbH a Spokey sp. z o.o.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Spokey sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc T-552/11: Žaloba podaná dne 24. října 2011 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgico Kentro v. Komise

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/19

         Žaloba podaná dne 24. října 2011 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgico Kentro v. Komise
   (Věc T-552/11)
   2012/C 6/36
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgico Kentro (Athény, Řecko) (zástupce: E. Tzannini, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl této žalobě,

               —

               zrušil napadené oznámení o dluhu,

               —

               zohlednil její argumenty, pokud se domnívá, že částky, tak jak jsou popsány v jejím vyjádření ze dne 17. června 2011, musí být vráceny,

               —

               zrušil napadený akt rovněž v části týkající se třetí splátky, která nebyla zaplacená,

               —

               přistoupil k vyrovnání mezi případně nahraditelnými částkami a částkami, které nebyly nikdy zaplacené na základě třetí splátky, pozastavené už pět let,

               —

               určil, že tato žaloba představuje skutečnost přerušující promlčení práva na zaplacení třetí splátky,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v oznámení o dluhu č. 3241109207 ze dne 9. září 2011, které se týká účasti žalobkyně na výzkumném programu č. 510743 „WARD IN HAND“.
   Na podporu svých argumentů uvádí žalobkyně následující žalobní důvody.

               —

               zneužití pravomoci ze strany Evropské komise, jelikož z právní hlediska fiktivně připodobnila neposkytnutí časových výkazů k neexistenci dodávek, což představuje jednání v rozporu se smlouvou,

               —

               nedostatek odůvodnění napadeného oznámení o dluhu a porušení obecné právní zásady, podle které musí akt nepříznivě zasahující do právního postavení obsahovat své odůvodnění v samotném znění, aby se umožnila kontrola legality, jelikož oznámení o dluhu neobsahuje žádné odůvodnění,

               —

               nezohlednění důkazů,

               —

               nesprávné právní posouzení a nesprávné odůvodnění, protože žalovaná nepřihlédla ke skutkovým tvrzením žalobkyně a odmítla je zneužívajícím způsobem a bez odůvodnění,

               —

               porušení zásady legitimního očekávání, protože žalovaná zneužívajícím způsobem nezaplatila poslední splátku programu žalobkyni a znemožnila celý její výzkum pět let po skončení programu.


title: Věc T-515/12 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. řijna 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO – English Cut (The English Cut) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie The English Cut — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie a starří slovní vnitrostátní ochranná známka El Corte Inglés — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Dobré jméno“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. řijna 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO – English Cut (The English Cut)
   (Věc T-515/12 RENV) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie The English Cut - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie a starří slovní vnitrostátní ochranná známka El Corte Inglés - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Dobré jméno“)
   (2016/C 462/15)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: The English Cut, SL (Malaga, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. září 2016 (věc R 1673/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi El Corte Inglés a The English Cut

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost El Corte Inglés ponese vlastní náklady řízení, jakož i nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013.


title: Věc C-50/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Maija T.I. Nikula (Sociální zabezpečení — Krytí dávek v nemoci a mateřství — Výpočet pojistného — Nařízení č. 1408/71 — Právo členského státu zahrnout do vyměřovacího základu pro výpočet pojistného důchod a penzi vyplácené institucí jiného členského státu — Důchodce, který má nárok na důchod a penzi podle právních předpisů dvou členských států)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Maija T.I. Nikula
   (Věc C-50/05) (1)

   (Sociální zabezpečení - Krytí dávek v nemoci a mateřství - Výpočet pojistného - Nařízení č. 1408/71 - Právo členského státu zahrnout do vyměřovacího základu pro výpočet pojistného důchod a penzi vyplácené institucí jiného členského státu - Důchodce, který má nárok na důchod a penzi podle právních předpisů dvou členských států)
   (2006/C 224/17)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maija T.I. Nikula
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Korkein hallinto -oikeus – Výklad čl. 33 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. L 28, s. 1) – Příspěvky na krytí dávek v nemoci a mateřství dlužné na základě právních předpisů dvou členských států, které jdou k tíži důchodce nebo příjemce renty, jenž má bydliště v jednom z těchto členských států a má právo pouze na dávky od instituce tohoto členského státu– Zohlednění, pro výpočet příspěvků, důchody nebo renty pobírané od jiného členského státu
   Výrok

               1)

               Článek 33 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, nebrání tomu, aby pro určení vyměřovacího základu pro pojistné na zdravotní pojištění uplatňované v členském státě, ve kterém má bydliště důchodce, kterému vyplácejí důchody instituce tohoto členského státu příslušného pro poskytování dávek na základě článku 27 uvedeného nařízení, byly do tohoto vyměřovacího základu zahrnuty kromě důchodů vyplácených v členském státě bydliště i důchody vyplácené institucemi jiného členského státu, pokud uvedené pojistné nepřesáhne částku důchodů vyplácených v členském státě bydliště.

               2)

               Článek 39 ES nicméně brání tomu, aby částka důchodů vyplácených institucemi jiného členského státu byla zohledněna, pokud již bylo v tomto jiném členském státě z příjmů z výdělečné činnosti pobíraných v tomto posledně uvedeném státě uhrazeno pojistné. Je povinností dotčených osob prokázat, že dřívější pojistné bylo skutečně uhrazeno.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc T-659/11: Usnesení Tribunálu ze dne 27. ledna 2014 — Komise v. OHIM — European Alliance for Solutions and Innovations (EASI European Alliance Solutions Innovations)

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. ledna 2014 — Komise v. OHIM — European Alliance for Solutions and Innovations (EASI European Alliance Solutions Innovations)
   (Věc T-659/11) (1)

   2014/C 78/36
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 58, 25.2.2012.


title: Věc C-629/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Gliwicach – Polsko) – řízení zahájené na návrh společnosti Adarco Invest sp. z o.o. se sídlem v Petrosani (Rumunsko), pobočkou v Polsku v Tarnowskie Góry

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Gliwicach – Polsko) – řízení zahájené na návrh společnosti Adarco Invest sp. z o.o. se sídlem v Petrosani (Rumunsko), pobočkou v Polsku v Tarnowskie Góry
   (Věc C-629/13) (1)

   2014/C 261/38
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Věc T-601/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 – Dansk Automat Brancheforening v. Komise „Žaloba na neplatnost – Státní podpory – Hry poskytované on-line – Zavedení nižšího danění her poskytovaných on-line než kasin a heren v Dánsku – Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem – Podpora určená k ulehčení rozvoje určitých aktivit – Nedostatek osobního dotčení – Nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření – Nepřípustnost“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 – Dansk Automat Brancheforening v. Komise
      (Věc T-601/11) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Hry poskytované on-line - Zavedení nižšího danění her poskytovaných on-line než kasin a heren v Dánsku - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem - Podpora určená k ulehčení rozvoje určitých aktivit - Nedostatek osobního dotčení - Nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost“)
      (2014/C 395/37)
      Jednací jazyk: dánština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dansk Automat Brancheforening (Fredericia, Dánsko) (zástupci: K. Dyekjær, T. Høg a J. Flodgaard, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně M. Afonso a C. Barslev, poté M. Afonso a L. Grønfeldt, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: původně C. Vang, poté M. Wolff a C. Thorning, zmocněnci, ve spolupráci s K. Lundgaard Hansenem, advokátem); Maltská republika (zástupci: P. Grech a A. Buhagiar, zmocněnci); Betfair Group plc (Londýn, Spojené království) a Betfair International Ltd (Santa Venera, Malta) (zástupci: O. Brouwer a A. Pliego Selie, advokáti); European Gaming and Betting Association (EGBA) (Brusel, Belgie) (zástupci: C.-D. Ehlermann, J. C. Heithecker a J. Ylinen, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/140/EU ze dne 20. září 2011 o opatření C 35/10 (ex N 302/10), které Dánsko zamýšlí provést v podobě danění hazardních her poskytovaných on-line v rámci dánského zákona o danění hazardních her (Úř. věst. L 68, s. 3).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Dansk Automat Brancheforening ponese vlastní náklady hlavního řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, společnostmi Betfair Group plc a Betfair International Ltd, jakož i European Gaming and Betting Association (EGBA).

                  3)

                  Dansk Automat Brancheforening ponese vlastní náklady řízení o předběžném opatření a nahradí náklady řízení o předběžném opatření vynaložené Komisí.

                  4)

                  Dánské království a Maltská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc T-407/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2012 — Maďarsko v. Komise ( „Strukturální fondy — Finanční pomoc — Železniční trať Budapešť-Kelenföld-Székesfehérvár-Boba — DPH — Neoprávněný výdaj“ )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2012 — Maďarsko v. Komise
   (Věc T-407/10) (1)

   (Strukturální fondy - Finanční pomoc - Železniční trať Budapešť-Kelenföld-Székesfehérvár-Boba - DPH - Neoprávněný výdaj)
   2012/C 343/24
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Maďarská republika (zástupci: M. Z. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė, D. Triantafyllou a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost směřující proti rozhodnutí Komise ze dne 8. července 2010 týkajícímu se významného projektu „Modernizace železniční tratě Budapešť-Kelenföld — Székesfehérvár — Boba, první část, první fáze“, který je součástí operačního programu „Doprava“, který stanovuje strukturální podporu Evropské unie z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) a z Fondu soudržnosti (CCI 2008HU161PR015)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Maďarské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc C-367/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-367/08) (1)

   (2009/C 69/78)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc F-15/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. září 2011 — Mariën v. EEAS

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. září 2011 — Mariën v. EEAS
   (Věc F-15/11) (1)

   2012/C 138/102
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011, s. 30-31.


title: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. června 2004 ve věci C-268/03 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen): Jean-Claude De Baeck proti Belgische Staat (Čl. 104 odst. 3 jednacího řádu — Daňové právní předpisy — Daň z příjmu fyzických osob — Převod významného podílu na kapitálu tuzemské společnosti — Podmínky zdanění uskutečněného kapitálového zisku)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/18

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 8. června 2004
   ve věci C-268/03 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen): Jean-Claude De Baeck proti Belgische Staat (1)

   (Čl. 104 odst. 3 jednacího řádu - Daňové právní předpisy - Daň z příjmu fyzických osob - Převod významného podílu na kapitálu tuzemské společnosti - Podmínky zdanění uskutečněného kapitálového zisku)
   (2004/C 228/34)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-268/03, jejímž předmětem je žádost Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Jean-Claudem De Baeckem a Belgische Staat, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu článků 43, 46, 48, 56 a 58 ES, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues a N. Colneric, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, tajemník: R. Grass, vydal dne 8. června 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Články 43 ES a 48 ES brání vnitrostátnímu právnímu ustanovení takovému, jako je ustanovení stanovené v čl. 67 bodu 8 a v článku 67b belgického zákoníku o daních z příjmů, ve znění platném v rozhodné době z hlediska sporu v hlavním řízení, na základě kterého kapitálové zisky z úplatného převodu, mimo výkon výdělečné činnosti, akcií nebo podílů představujících společenská práva ve společnostech, sdruženích, podnicích nebo entitách jsou zdanitelné, jestliže k převodu dochází ve prospěch společností, sdružení, podniků nebo entit usazených v jiném členském státě, zatímco za stejných okolností nejsou zdanitelné, dochází-li k tomuto převodu ve prospěch belgických společností, sdružení, podniků nebo entit, za předpokladu, že převáděný podíl přiznává svému držiteli nepochybný vliv na rozhodování společnosti a umožňuje mu určovat její jednání.

               2)

               Článek 56 ES brání vnitrostátnímu právnímu ustanovení takovému, jako je ustanovení uvedené výše, nepřiznává-li převáděný podíl svému držiteli nepochybný vliv na rozhodování společnosti a neumožňuje-li mu určovat její jednání.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc T-256/09: Žaloba podaná dne 2. července 2009 — AECOPS v. Komise

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/33

         Žaloba podaná dne 2. července 2009 — AECOPS v. Komise
   (Věc T-256/09)
   2009/C 220/71
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços, (Aecops) (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: J. L. da Cruz Vilaça a L. Pinto Monteiro, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství týkající se spisu 89 0771 P1 ze dne 21. června 2005, kterým byla o 48 504 201 portugalských eskudů (PTE) snížena podpora poskytnutá rozhodnutím K(89)0570 ze dne 22. března 1989 a rozhodnuto o navrácení částky 53 310 198 PTE;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Porušení práva být předem vyslechnut: žalobci nebylo umožněno, aby předložil své vyjádření před přijetím konečného rozhodnutí o snížení finanční podpory, což představuje porušení formální náležitosti, jejíž nedodržení vede ke zrušení uvedeného rozhodnutí.
   Porušení zásady právní jistoty z důvodu promlčení lhůty pro zahájení řízení a příliš dlouhé lhůty ke přijetí rozhodnutí.
   Porušení povinnosti uvést odůvodnění: napadené rozhodnutí neuvádí, ani souhrnně, důvody, pro které byla podpora snížena.


title: Věc C-420/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – Netto Marken Discount AG & Co. KG v. Deutsches Patent- und Markenamt „Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Směrnice 2008/95/ES — Označení výrobků nebo služeb, pro které je požadována ochrana ochrannou známkou — Požadavky jasnosti a přesnosti — Niceské třídění — Maloobchod — Seskupování služeb“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/20

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – Netto Marken Discount AG & Co. KG v. Deutsches Patent- und Markenamt
   (Věc C-420/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Označení výrobků nebo služeb, pro které je požadována ochrana ochrannou známkou - Požadavky jasnosti a přesnosti - Niceské třídění - Maloobchod - Seskupování služeb“)
   2014/C 315/29
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Netto Marken Discount AG & Co. KG

      Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt

      Výrok

               1)

               Plnění poskytovaná hospodářským subjektem spočívající v seskupování služeb, aby je mohli spotřebitelé pohodlně porovnávat a nakupovat, mohou spadat pod pojem „služby“ uvedený v článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách.

               2)

               Směrnice 2008/95 musí být vykládána v tom smyslu, že vyžaduje, aby přihláška ochranné známky pro službu spočívající v seskupování služeb byla formulována s dostatečnou jasností a přesností, aby příslušné orgány a jiné hospodářské subjekty mohly zjistit, které služby zamýšlí přihlašovatel seskupit.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc T-256/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Niculae a další v. Rumunsko a další „Řízení o předběžných opatřeních — Zamítnutí žaloby v hlavním řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/21

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Niculae a další v. Rumunsko a další
   (Věc T-256/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Zamítnutí žaloby v hlavním řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 410/30)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ioan Niculae (Bukurešť, Rumunsko) a dalších 5 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupkyně: M. Vasii, advokátka)

      Žalovaní: Rumunsko, Evropská komise, Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů a Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE) (Rumunsko)

      Předmět věci

   Návrh na předběžné opatření podaný v rámci řízení o žalobě proti Rumunsku, Evropské komisi, Agentuře pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER) a Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE).

      Výrok

               1)

               O návrhu na předběžné opatření není třeba rozhodovat.

               2)

               Ioan Niculae a dalších 5 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení, ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-495/14: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento – Itálie) – Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini v. Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA) „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Směrnice 89/665/EHS — Veřejné zakázky — Vnitrostátní právní předpisy — Poplatky za přístup ke správním soudům v oblasti veřejných zakázek — Právo na účinný prostředek nápravy — Odrazující poplatky — Soudní přezkum správních aktů — Zásady efektivity a rovnocennosti“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/10

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento – Itálie) – Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini v. Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)
   (Věc C-495/14) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Směrnice 89/665/EHS - Veřejné zakázky - Vnitrostátní právní předpisy - Poplatky za přístup ke správním soudům v oblasti veřejných zakázek - Právo na účinný prostředek nápravy - Odrazující poplatky - Soudní přezkum správních aktů - Zásady efektivity a rovnocennosti“)
   (2016/C 270/12)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini

      Žalovaní: Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)

      Výrok

   Článek 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, a zásada rovnocennosti a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která při podávání žaloby v rámci soudních řízení správních v oblasti veřejných zakázek ukládá povinnost zaplacení takových soudních poplatků, jako je jednotný poplatek dotčený ve věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


title: Věc C-106/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Tivoli (Itálie) dne 4. března 2013 — Francesco Fierro, Fabiana Marmorale v. Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Tivoli (Itálie) dne 4. března 2013 — Francesco Fierro, Fabiana Marmorale v. Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza
   (Věc C-106/13)
   2013/C 141/26
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Tivoli

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Francesco Fierro, Fabiana Marmorale

      Žalovaní: Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza

      Předběžná otázka

   Jsou vnitrostátní právní předpisy Italské republiky — zejména článek 33 zákona č. 1150/42, který umožňuje obcím právně upravit stavební či urbanistické transformace na jejich území podle obecných zásad obsažených ve výše uvedeném zákoně, v článku 1 zákona č. 10/77, v různých zákonech přijatých jednotlivými regiony, ve spojení s článkem 2 nařízení prezidenta republiky č. 380 ze dne 6. června 2001, kterým se konsolidují právní a správní předpisy v oblasti stavebnictví, a s místními předpisy nižší právní síly (všeobecné územní plány a prováděcí předpisy), jakož i článek 46 téhož nařízení prezidenta republiky č. 380 z roku 2001, který stanoví neplatnost aktů týkajících se prodeje v případě změn nemovitosti bez předepsaných povolení — v rozporu s článkem 1 Protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv, ve spojení s článkem 6 [SEU], jakož i článkem 17 a čl. 52 odst. 3 [Listiny základních práv Evropské unie] z hlediska nepřiměřeného zasahování do práva vlastnit majetek, byť upraveného zákonem?


title: Věc F-52/06: Žaloba podaná dne 21. dubna 2006 – Pimlott v. Europol

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/34

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2006 – Pimlott v. Europol
   (Věc F-52/06)
   (2006/C 190/64)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Mike Pimlott (Porchester Hampshire, Spojené království) (zástupce: D. C. Coppens, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Europolu ze dne 25. ledna 2006;

               —

               uložit Europolu povinnost prodloužit žalobci smlouvu na dobu 4 let od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Poté, co byl žalobce poprvé přijat Europolem dne 1. ledna 2000 do pracovního poměru na dobu původně stanovenou na 4 roky, byl zaměstnán od 1. ledna 2002 na jiném pracovním místě v rámci téhož úřadu na základě nové smlouvy, jejíž platnost měla uplynout k 31. prosinci 2005.
   Žalobce ve své žalobě napadá rozhodnutí Europolu, kterým byla tato smlouva prodloužena pouze na 2 roky. Tvrdí totiž, že od okamžiku, kdy nastoupil do nového pracovního poměru na základě nové smlouvy, neměl jej Europol považovat za zaměstnance, který dostal od orgánů svého státu původu mimořádné volno bez nároku na odměnu, nýbrž spíše za zaměstnance, který nemá nadále s uvedenými orgány žádný vztah. Rozlišení je relevantní z toho důvodu, že v prvním případě se uplatní čl. 6 druhá odrážka služebního řádu Europolu, která umožňuje prodloužení na dobu 2 let, zatímco v druhém případě se použije třetí odrážka uvedeného ustanovení, která umožňuje prodloužení na dobu 4 let.
   Žalobce uplatňuje, že v roce 2002 ukončil všechny vztahy, které jej pojily s jeho původním zaměstnavatelem ve Spojeném království, a že byl přesvědčen, že posledně jmenovaný v důsledku toho zanese změny do rejstříku zaměstnanců. I když se jeví, že britské orgány jej nikdy z uvedeného rejstříku nevymazaly, žalobce tvrdí, že on sám nemůže v žádném případě nést důsledky této nedbalosti.


title: Věc T-152/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Rintisch v. OHIM — Valfleuri Pâtes alimentaires (PROTIACTIVE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PROTIACTIVE — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky PROTIPLUS, PROTI a PROTIPOWER — Opožděné předložení dokumentů — Posuzovací pravomoc přiznaná článkem 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) — Pojem „ustanovení, které stanoví jinak“ — Pravidlo 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95 — Pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Rintisch v. OHIM — Valfleuri Pâtes alimentaires (PROTIACTIVE)
   (Věc T-152/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PROTIACTIVE - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky PROTIPLUS, PROTI a PROTIPOWER - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc přiznaná článkem 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) - Pojem „ustanovení, které stanoví jinak“ - Pravidlo 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95 - Pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95)
   2012/C 32/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bernhard Rintisch (Bottrop, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Valfleuri Pâtes alimentaires SA (Wittenheim, Francie) (zástupce: F. Baujoin, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2009 (věc R 1661/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Bernhardem Rintischem a společností Valfleuri Pâtes alimentaires SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Bernhardu Rintischovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc C-288/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Trestní řízení proti Jürgenu Kretzingerovi (Úmluva k provedení Schengenské dohody — Článek 54 — Zásada ne bis in idem — Pojem tentýž čin — Pašované cigarety — Dovoz do více smluvních států — Trestní stíhání ve více smluvních státech — Pojem výkon trestněprávních sankcí — Podmíněný odklad výkonu trestu — Započítání krátkodobé vazby — Evropský zatýkací rozkaz)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Trestní řízení proti Jürgenu Kretzingerovi
   (Věc C-288/05) (1)

   (Úmluva k provedení Schengenské dohody - Článek 54 - Zásada „ne bis in idem“ - Pojem „tentýž čin“ - Pašované cigarety - Dovoz do více smluvních států - Trestní stíhání ve více smluvních státech - Pojem „výkon“ trestněprávních sankcí - Podmíněný odklad výkonu trestu - Započítání krátkodobé vazby - Evropský zatýkací rozkaz)
   (2007/C 235/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastník původního trestního řízení
   Jürgen Kretzinger

      za přítomnosti: Hauptzollamt Augsburg
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesgerichtshof – Výklad článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Úř. věst. 2000, L 239, s. 19) – Zásada ne bis in idem – Podmínky pro zánik práva trestního stíhání – Pojem „tentýž čin“ – Převoz pašovaných cigaret přes území několika členských států – Odsouzení ve dvou členských státech za daňový podvod a podílnictví ve vztahu k daňovému podvodu – Pojem „výkon“ – Podmíněný odklad výkonu trestu – Započtení doby vazby
   Výrok

               1)

               Článek 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané dne 19. června 1990 v Schengenu, se musí vykládat tak, že:

                           —

                           relevantním kritériem pro účely uplatnění uvedeného článku je kritérium totožnosti podstatných skutkových okolností chápané jako existence souboru skutkových okolností, které jsou vzájemně neoddělitelně spojeny, nezávisle na právní kvalifikaci těchto skutkových okolností nebo chráněném právním zájmu;

                           —

                           skutkové okolnosti, které spočívají v převzetí pašovaného zahraničního tabáku ve smluvním státě, v jeho dovozu do jiného smluvního státu a jeho držení v posledně uvedeném státě a které se vyznačují skutečností, že bylo od počátku úmyslem obviněného, jenž byl stíhán v obou smluvních státech, převézt tabák po jeho počátečním převzetí přes více smluvních států na místo určení, jsou jednáními, která mohou spadat pod pojem „tentýž čin“ ve smyslu uvedeného článku 54. Konečné posouzení v tomto ohledu je věcí příslušných vnitrostátních orgánů.

               2)

               Ve smyslu článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody je sankce uložená soudem smluvního státu „již vykonána“ nebo „právě vykonávána“, pokud byl obviněný v souladu s právem uvedeného smluvního státu odsouzen k trestu odnětí svobody, jehož výkon byl podmíněně odložen.

               3)

               Ve smyslu článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody nemusí být trest uložený soudem smluvního státu považován za „již vykonaný“ nebo „právě vykonávaný“, pokud byl obviněný krátkodobě policejně zadržen nebo vzat do vazby a pokud podle práva státu, ve kterém byl vydán odsuzující rozsudek, musí být toto odnětí svobody započteno v rámci pozdějšího výkonu trestu odnětí svobody.

               4)

               Skutečnost, že členský stát, ve kterém byla osoba podle vnitrostátního práva odsouzena konečným rozsudkem, může vydat evropský zatýkací rozkaz s cílem nechat uvedenou osobu zatknout za účelem výkonu tohoto rozsudku podle rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, nemůže mít dopad na výklad pojmu „výkon“ ve smyslu článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc T-304/11: Žaloba podaná dne 16. června 2011 — Alumina v. Rada

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/29

         Žaloba podaná dne 16. června 2011 — Alumina v. Rada
   (Věc T-304/11)
   2011/C 226/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alumina d.o.o. (Zvornik, Bosna a Hercegovina) (zástupci: J.-F. Bellis a B. Servais, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

               —

               zrušit antidumpingové clo uložené žalobkyni prováděcím nařízením Rady (EU) č. 464/2011 ze dne 11. května 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz zeolitu A ve formě prášku pocházejícího z Bosny a Hercegoviny;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
   Zaprvé se žalobkyně domnívá, že antidumpingové clo stanovené napadeným nařízením je protiprávní v rozsahu, v němž metoda použitá k výpočtu početně určené běžné hodnoty je v rozporu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení. Při početním určení běžné hodnoty žalovaná použila ziskové rozpětí ve výši 58,89 %, vypočítané na základě domácích prodejních cen, jež pro žalobkyni nejsou reprezentativní. Použití takového ziskového rozpětí je neslučitelné s článkem 2 základního nařízení. Početní určení běžné hodnoty totiž trpí zásadním rozporem v rozsahu, v němž metoda použitá žalovanou pro početní určení běžné hodnoty vede ke stejnému výsledku, jako kdyby se běžná hodnota zakládala na nereprezentativních domácích prodejních cenách. Taková metoda je v rozporu s ustálenou praxí Komise a Rady, jakož i s judikaturou Tribunálu a Soudního dvora. Krom toho není výchozí ziskové rozpětí ve výši 58,89 % „přiměřené“. Nakonec se žalovaná za účelem uplatnění ziskového rozpětí, které není „přiměřené“, při početním určení běžné hodnoty vývozů žalobkyně nesprávně opírá o judikaturu vycházející z rozhodnutí WTO.
   Zadruhé se žalobkyně rovněž domnívá, že metoda použitá k výpočtu početně určené běžné hodnoty je v rozporu s čl. 2 odst. 6 základního nařízení, jelikož domácí prodeje žalobkyně nebyly uskutečňovány „v běžném obchodním styku“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 třetího pododstavce a čl. 2 odst. 3 druhého pododstavce základního nařízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. listopadu 2004 ve věci C-85/04 Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/17/ES — Reorganizace a likvidace pojišťoven — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 18. listopadu 2004 ve věci C-85/04
   Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/17/ES - Reorganizace a likvidace pojišťoven - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 19/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-85/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 23. února 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: E. Traversa a P. Léouffre) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a O. Christmann), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, úřadující předseda čtvrtého senátu, M. Ilešič (zpravodaj) a E. Levits, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/17/ES ze dne 19. března 2001 o reorganizaci a likvidaci pojišťoven, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004.


title: Věc T-310/06: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2006 – Maďarská republika v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/64

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2006 – Maďarská republika v. Komise
   (Věc T-310/06)
   (2006/C 326/137)
   Jednací jazyk: maďarština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maďarská republika (zástupce: J. Fazekas)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               předložit věc k projednání a rozhodnutí velkému senátu Soudu prvního stupně v souladu s čl. 14 odst. 1 a čl. 51 odst. 1 jednacího řádu Soudu;

               —

               zrušit následující ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1572/2006 ze dne 18. října 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 824/2000, kterým se stanoví postupy pro přejímání obilovin intervenčními agenturami a metody analýzy pro určování jakosti obilovin (1) (dále jen „nařízení“):

                           —

                           článek 1 bod 1 v části, která se týká kukuřice;

                           —

                           článek 1 bod 3, kterým se mění čl. 9 písm. b) nařízení č. 824/2000, v části, která se týká kukuřice;

                           —

                           hodnotu týkající se měrné hmotnosti vyžadované u kukuřice, která je uvedena v řádku E tabulky v bodě 1 přílohy, a

                           —

                           tabulku III v bodě 2 přílohy v části, která se týká kukuřice;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně navrhuje, aby byl částečně zrušen článek 1 a příloha nařízení č. 1572/2006, neboť má za to, že jsou protiprávní.
   Žalobkyně svou žalobu opírá o následující důvody:

               —

               Komise porušila legitimní očekávání producentů tím, že zavedla v průběhu hospodářského roku podmínku týkající se měrné hmotnosti kukuřice, jakož i zásady právní jistoty a proporcionality tím, že stanovila nepřiměřeně krátkou dobu pro přípravu mezi datem vyhlášení a datem vstupu v platnost, a tím, že nevzala v úvahu nutnost postupného přizpůsobení.

               —

               Komise neměla pravomoc stanovit podmínku týkající se měrné hmotnosti kukuřice.

               —

               Pro případ, že bude shledáno, že Komise byla oprávněna stanovit dotčenou podmínku, žalobkyně tvrdí, že žalovaná své pravomoci překročila, neboť pod záminkou změny kvalitativních parametrů pro intervenci podstatně změnila intervenční režim pro kukuřici v praxi.

               —

               Pro případ, že bude shledáno, že Komise byla oprávněna stanovit podmínku týkající se měrné hmotnosti kukuřice, dopustila se zjevně nesprávného posouzení tím, že při stanovení kritéria pro průměrnou jakost kukuřice nevzala v úvahu skutečnost, že kukuřice pěstovaná ve Společenství se používá hlavně jako krmivo.

               —

               Komise nesplnila povinnost uvést dostatečné odůvodnění právních aktů, která pro ni vyplývá z článku 253 ES.

               —

               Komise porušila jednací řád řídícího výboru pro obiloviny, protože nedodržela lhůtu stanovenou tímto řádem.

      (1)  Úř. věst. L 290, 20.10.2006, s. 29.


title: Věc T-287/17: Žaloba podaná dne 8. května 2017 – Swemac Innovation v. EUIPO – Swemac Medical Appliances (SWEMAC)

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/38

         Žaloba podaná dne 8. května 2017 – Swemac Innovation v. EUIPO – Swemac Medical Appliances (SWEMAC)
   (Věc T-287/17)
   (2017/C 213/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Swemac Innovation AB (Linköping, Švédsko) (zástupce: G. Nygren, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Swemac Medical Appliances AB (Linköping, Švédsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „SWEMAC“ -Ochranná známka Evropské unie č. 6 326 177

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. února 2017, ve věci R 3000/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a obnovil platnost ochranné známky Evropské unie č. 006326177, včetně ve vztahu k výrobkům a službám zařazeným do třídy 10: „Chirurgické a lékařské přístroje a nástroje“ a třídy 42 „Služby výzkumu a vývoje týkající se chirurgických a lékařských přístrojů a nástrojů“;

               —

               uložil další účastnici řízení nahradit žalobkyni náklady řízení před EUIPO a odvolacím senátem ve výši 1 000 eur; a

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení nahradit žalobkyni náklady řízení před Tribunálem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 8 nařízení č. 270/2009.


title: Věc T-444/14: Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Furukawa Electric v. Komise

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/38

         Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Furukawa Electric v. Komise
   (Věc T-444/14)
   2014/C 303/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Furukawa Electric Co. Ltd (Tokyo, Japonsko) (zástupci: C. Pouncey, A. Luke a L. Geary, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               nařídil zrušení čl. 1 odst. 9 písm. a) rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP týkající se společnosti Furukawa nastalo v období od 18. února 1999 do 30. září 2001; podpůrně nařídil zrušení čl. 1 odst. 9 písm. a) rozhodnutí v rozsahu, v jakém uvádí, že jakékoli porušení týkající se společnosti Furukawa začalo dne 18. února 1999, nebo že přímé zapojení této společnosti do jakéhokoliv porušení pokračovalo po 11. červnu 2001,

               —

               nařídil zrušení čl. 2 písm. n) rozhodnutí nebo nařídil podstatné snížení pokuty,

               —

               pokud Tribunál rozhodne o žalobě podané společností VISCAS Corporation tak, že sníží pokutu uloženou v čl. 2 písm. p) rozhodnutí za porušení, kterých se dopustila společnost VISCAS Corporation, se kterou je společnost Furukawa solidárně odpovědná, rozhodl zároveň, že společnost Furukawa má nárok na odpovídající snížení pokuty, za kterou solidárně ručí, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 ve věci AT.39610 – elektrické kabely.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a/nebo nařízení č. 1/2003 (1) tím, že nesprávně kvalifikovala chování, ke kterému došlo během období od 18. února 1999 do 30. září 2001. Žalobkyně tvrdí, že:

                           —

                           Komise neprokázala existenci porušení, na kterém by se žalobkyně podílela během uvedeného období tak, jak to bylo popsáno v napadeném rozhodnutí, a

                           —

                           podpůrně, Komise neprokázala, že by porušení týkající se žalobkyně začalo dne 18. února 1999.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející podpůrně z toho, že Komise neunesla důkazní břemeno, když rozhodla, že žalobkyně pokračovala ve své účasti na jakémkoli porušení po 11. červnu 2001, nebo že „pokračovala“ ve svém zapojení prostřednictvím společnosti VISCAS Corporation po 30. září 2001.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející podpůrně z toho, že Komise neunesla důkazní břemeno, pokud jde o úroveň zapojení žalobkyně do porušení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že pokuta uložená žalobkyni je s ohledem na období před 1. říjnem 2001 promlčená.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející podpůrně z toho, že se Komise dopustila chyb při výpočtu pokuty uložené žalobkyni tím, že:

                           —

                           použila za účelem výpočtu pokuty uložené žalobkyni nesprávnou hodnotu dosaženého prodeje,

                           —

                           nesprávně započetla násobící koeficient za délku trvání a

                           —

                           nezohlednila polehčující okolnosti ve prospěch žalobkyně.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že se Tribunálu navrhuje, aby rozšířil i na žalobkyni jakékoli snížení pokuty, které případně přizná společnosti VISCAS Corporation na základě jakékoli žaloby podané společností VISCAS Corporation a navrhující neplatnost nebo snížení pokuty, která jí byla uložena v napadeném rozhodnutí.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že pokuta je v každém případě zjevně nepřiměřená, přehnaně vysoká a nevhodná, a proto by měl Tribunál uplatnit na základě článku 261 SFEU a článku 31 nařízení č. 1/2003 svou neomezenou pravomoc s cílem přezkoumat výši uložené pokuty a přitom ji podstatně snížit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 SFEU] a [102 SFEU] (Úř. věst. L 1, s. 1).


title: Věc T-527/11: Usnesení Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Luxembourg Patent Co. v. OHIM — DETEC (FIREDETEC)

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Luxembourg Patent Co. v. OHIM — DETEC (FIREDETEC)
   (Věc T-527/11) (1)

   2013/C 108/88
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


title: Věc C-7/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  9. ledna 2006  Beatriz Salvador García proti rozsudku vydanému dne  25. října 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-205/02, Beatriz Salvador García v. Komise Evropských společenství

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. ledna 2006 Beatriz Salvador García proti rozsudku vydanému dne 25. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-205/02, Beatriz Salvador García v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-7/06 P)
   (2006/C 60/49)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 9. ledna 2006 kasační opravný prostředek podaný Beatriz Salvador García, zastoupenou R. García-Gallardem Gil-Fournierem, D. Domínguezem Pérezem a A. Sayaguésem Torresem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 25. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-205/02, Beatriz Salvador García v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               Prohlásil tento opravný prostředek za přípustný.

               2.

               Zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 25. října 2005 a vrátil věc případně zpět Soudu prvního stupně.

               3.

               Uložil Komisi ES náhradu veškerých nákladů řízení vyplývajících z řízení před Soudním dvorem, jakož i nákladů vynaložených v řízení před Soudem prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Tento opravný prostředek je založen výlučně na jediném důvodu: porušení práva Společenství Soudem prvního stupně v bodech 36 až 59 napadeného rozsudku. Navrhovatelka se zejména domnívá, že Soud vyložil nesprávně pojem „okolnosti vyplývající z práce konané pro některý jiný stát“ uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhém pododstavci přílohy VII služebního řádu.


title: Věc T-233/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2011 — Access Info Europe v. Rada ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokument týkající se probíhajícího legislativního procesu — Částečné odepření přístupu — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Přípustnost — Zpřístupnění třetí osobou — Neexistence zániku právního zájmu na pokračování v řízení — Identifikace delegací členských států, které jsou autory návrhů — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2011 — Access Info Europe v. Rada
   (Věc T-233/09) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokument týkající se probíhajícího legislativního procesu - Částečné odepření přístupu - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Přípustnost - Zpřístupnění třetí osobou - Neexistence zániku právního zájmu na pokračování v řízení - Identifikace delegací členských států, které jsou autory návrhů - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu)
   2011/C 139/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Access Info Europe (Madrid, Španělsko) (zástupci: O. W. Brouwer a J. Blockx, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: C. Fekete a M. Bauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Řecká republika (zástupci: E.-M. Mamouna a K. Boskovits, zmocněnci) a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a S. Ossowski, zmocněnci, ve spolupráci s L. J. Stratfordem, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 26. února 2009, kterým byl odepřen přístup k některým informacím obsaženým ve zprávě ze dne 26. listopadu 2008, jež se týká návrhu nařízení o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 26. února 2009, kterým byl odepřen přístup k některým informacím obsaženým ve zprávě ze dne 26. listopadu 2008, jež se týká návrhu nařízení o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, se zrušuje.

               2)

               Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Access Info Europe.

               3)

               Řecká republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc C-127/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. října 2010 — Evropská komise v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/42/ES o strojních zařízeních — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/9

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. října 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-127/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/42/ES o strojních zařízeních - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2010/C 328/14
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Karanasou Apostolopoulou a G. Zavvos, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupkyně: N. Dafniou, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-567/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Minister voor Wonen, Wijken en Integratie v. Woningstichting Sint Servatius ( Volný pohyb kapitálu — Článek 56 ES — Omezení — Odůvodnění — Politika bydlení — Služby obecného hospodářského zájmu )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Minister voor Wonen, Wijken en Integratie v. Woningstichting Sint Servatius
   (Věc C-567/07) (1)

   („Volný pohyb kapitálu - Článek 56 ES - Omezení - Odůvodnění - Politika bydlení - Služby obecného hospodářského zájmu“)
   2009/C 282/09
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister voor Wonen, Wijken en Integratie

      Žalovaný: Woningstichting Sint Servatius

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Výklad článků 56 ES, 58 ES, 86 odst. 2 ES, 87 ES a 88 ES — Vnitrostátní právní úprava zakazující bez předchozího povolení dotyčného ministra výkon přeshraničních činností podnikem, jehož úkolem je ze zákona zabezpečovat politiku bydlení dotyčného členského státu — Politika bydlení a veřejný zájem

      Výrok

   Článek 56 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původním řízení, která podmiňuje výkon přeshraničních činností registrovaných subjektů v oblasti bydlení ve smyslu čl. 70 odst. 1 zákona o bydlení (Woningwet) získáním předchozího správního povolení, jestliže se taková právní úprava nezakládá na objektivních, nediskriminačních a předem známých kritériích, která mohou stanovit pro výkon posuzovací pravomoci vnitrostátními orgány dostatečné meze, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc F-97/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. května 2007 – López Teruel v. OHIM (Úředníci — Invalidita — Zamítnutí žádosti o ustavení výboru pro otázky invalidity)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/43

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. května 2007 – López Teruel v. OHIM
   (Věc F-97/06) (1)

   (Úředníci - Invalidita - Zamítnutí žádosti o ustavení výboru pro otázky invalidity)
   (2007/C 155/78)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adelaida López Teruel (Guadalajara, Španělsko) (zástupci: G. Vandersanden, L. Levi a C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: M. I. de Medrano Caballero, zmocněnec)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí OHIM ze dne 2. září 2005, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o ustavení výboru pro otázky invalidity pověřeného posouzením její neschopnosti plnit úkoly odpovídající jejímu postavení a jejího práva na invalidní důchod.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 6. října 2005, kterým Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) zamítnul žádost A. López Teruel o ustavení výboru pro otázky invalidity, se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 24.


title: Věc T-525/13: Žaloba podaná dne 30. září 2013 — H&M Hennes & Mauritz v. OHIM — Yves Saint Laurent (kabelky)

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/15

         Žaloba podaná dne 30. září 2013 — H&M Hennes & Mauritz v. OHIM — Yves Saint Laurent (kabelky)
   (Věc T-525/13)
   2013/C 359/30
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupci: H. Hartwig a A. von Mühlendahl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Yves Saint Laurent SAS (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. července 2013 ve věci R 207/2012-3;

               —

               prohlásil zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 613294-0001 za neplatný;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení včetně nákladů vynaložených žalobcem v řízení před odvolacím senátem;

               —

               dále za předpokladu, že další účastnice řízení vstoupí do tohoto řízení jako vedlejší účastnice, uložil společnosti Yves Saint Laurent SAS náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, který je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor výrobku „Kabelky“ — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 613294-0001.

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: nedostatek individuální povahy na základě článku 6 nařízení Rady č. 6/2002

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 6 nařízení Rady č. 6/2002.


title: Věc C-621/13 P: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. února 2015 – Orange v. Evropská komise, Francouzská republika, Département des Hauts-de-Seine, Sequalum SAS „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Státní podpory — Vyrovnání nákladů na činnosti prováděné při plnění úkolů veřejných služeb v rámci výstavby a provozu sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/8

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. února 2015 – Orange v. Evropská komise, Francouzská republika, Département des Hauts-de-Seine, Sequalum SAS
   (Věc C-621/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Vyrovnání nákladů na činnosti prováděné při plnění úkolů veřejných služeb v rámci výstavby a provozu sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou“)
   (2015/C 146/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Orange (zástupci: D. Gillet a H. Viaene, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: J. Bousin a M. D. Colas, zmocněnci), Département des Hauts-de-Seine (zástupce: G. O’Mahony, advokát), Sequalum SAS (zástupce: L. Feldman, advokát)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Orange SA nahradí náklady řízení, které vynaložily Evropská komise, Francouzská republika, Département des Hauts-de-Seine a Sequalum SAS.

      (1)  Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


title: Věc C-157/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli — Itálie) — Giuseppe Sibilio v. Comune di Afragola ( „Sociální politika — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Směrnice 1999/70/ES — Ustanovení 2 — Pojem „pracovní smlouva nebo pracovní poměr vymezené platnými právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi v každém členském státě“ — Působnost rámcové dohody — Ustanovení 4 bod 1 — Zásada zákazu diskriminace — Osoby, které u orgánů veřejné správy vykonávají „společensky prospěšnou práci“ — Vnitrostátní právní úprava vylučující existenci pracovního poměru — Vnitrostátní právní úprava, která odlišuje mezi dávkou vyplácenou společensky prospěšným pracovníkům a odměnou, kterou pobírají pracovníci s pracovním poměrem na dobu určitou či neurčitou, kteří jsou zaměstnání týmiž správními orgány a provádějí tytéž činnosti“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli — Itálie) — Giuseppe Sibilio v. Comune di Afragola
   (Věc C-157/11) (1)

   (Sociální politika - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Směrnice 1999/70/ES - Ustanovení 2 - Pojem „pracovní smlouva nebo pracovní poměr vymezené platnými právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi v každém členském státě“ - Působnost rámcové dohody - Ustanovení 4 bod 1 - Zásada zákazu diskriminace - Osoby, které u orgánů veřejné správy vykonávají „společensky prospěšnou práci“ - Vnitrostátní právní úprava vylučující existenci pracovního poměru - Vnitrostátní právní úprava, která odlišuje mezi dávkou vyplácenou společensky prospěšným pracovníkům a odměnou, kterou pobírají pracovníci s pracovním poměrem na dobu určitou či neurčitou, kteří jsou zaměstnání týmiž správními orgány a provádějí tytéž činnosti)
   2012/C 133/17
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Napoli

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Giuseppe Sibilio

      Žalovaný: Comune di Afragola

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Napoli — Výklad ustanovení 2, 3, 4 a 5 přílohy směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43) — Zásada zákazu diskriminace — Nezaměstnané osoby zapsané na seznamech mobility či žadatelů o práci, které jsou zaměstnány u orgánů veřejné správy na dobu určitou a na společensky prospěšné práce/veřejně prospěšné práce (takzvaní společensky prospěšní pracovníci/veřejně prospěšní pracovníci) — Vnitrostátní právní úprava stanovující odlišné zacházení, pokud jde o odměnu, mezi společensky prospěšnými pracovníky/veřejně prospěšnými pracovníky a pracovníky zaměstnanými u týchž orgánů veřejné správy na dobu neurčitou na stejnou práci

      Výrok

   Ustanovení 2 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je uvedena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví, že poměr mezi společensky prospěšnými pracovníky a orgány veřejné správy, pro které vykonávají činnost, nespadá do působnosti této rámcové dohody, jestliže tyto pracovníci nejsou v takovém pracovním poměru, jak je vymezen platnými právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi určitého členského státu anebo členské státy nebo sociální partneři využili možnosti, která jim je přiznána v bodě 2 uvedeného ustanovení, což přísluší určit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


title: Věc T-672/15: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2015 – Malta Cross Foundation International v. OHIM – Malteser Hilfsdienst (Malta Cross International Foundation)

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/73

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2015 – Malta Cross Foundation International v. OHIM – Malteser Hilfsdienst (Malta Cross International Foundation)
   (Věc T-672/15)
   (2016/C 027/92)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Malta Cross Foundation International, Inc. (Hallandale Beach, Spojené státy) (zástupce: J. Pimenta, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Malteser Hilfsdienst e. V. (Kolín nad Rýnem, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Malta Cross International Foundation“ – přihláška č. 7 252 554

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí velkého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. července 2015 ve věci R 863/2011-G

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil OHIM a případně další účastnici řízení náhradu nákladů námitkového řízení a řízení o žalobě.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-82/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. září 2011 — Dittert v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací řízení za rok 2006 — Nová struktura služebních postupů — Prodloužení služebního postupu zavedením nových platových tříd, které neodpovídají platovým třídám ve starém služebním řádu — Použití článku 45 služebního řádu, přílohy XIII služebního řádu, jakož i obecných prováděcích ustanovení platných od roku 2005 — Zásada rovného zacházení — Retroaktivní účinek rozhodnutí o povýšení vydaných před 1. květnem 2004 — Přechodná opatření — Žaloba, u níž existují zjevné důvody pro odmítnutí nebo zamítnutí )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. září 2011 — Dittert v. Komise
   (Věc F-82/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2006 - Nová struktura služebních postupů - Prodloužení služebního postupu zavedením nových platových tříd, které neodpovídají platovým třídám ve starém služebním řádu - Použití článku 45 služebního řádu, přílohy XIII služebního řádu, jakož i obecných prováděcích ustanovení platných od roku 2005 - Zásada rovného zacházení - Retroaktivní účinek rozhodnutí o povýšení vydaných před 1. květnem 2004 - Přechodná opatření - Žaloba, u níž existují zjevné důvody pro odmítnutí nebo zamítnutí)
   2011/C 340/81
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Daniel Dittert (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a K. Herrmann, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: původně zastoupená M. Arpio Santacruzem a I. Šulcem, poté M. Bauerem, J. Monteirem a K. Zieleśkiewiczem, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 2007 o povýšení žalobce do platové třídy AD9, a nikoli do platové třídy AD10.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Daniel Dittert a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení, ponese vlastní nálady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007, s. 32.


title: Věc C-82/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 17. února 2014 – Agenzia delle Entrate v. Nuova Invincibile

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 17. února 2014 – Agenzia delle Entrate v. Nuova Invincibile
   (Věc C-82/14)
   2014/C 142/25
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte Suprema di Cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Agenzia delle Entrate

      Žalovaný: Nuova Invincibile

      Předběžná otázka

   Spadá [takové opatření, jako je daňová amnestie podle čl. 9 odst. 17 zákona č. 289/2002, který se týká časově vzdálených období a jehož účelem je poskytnout do jisté míry odškodnění obětem přírodních katastrof], jež má vliv na celkové částky vybrané (nebo které budou vybrány) po uplatnění DPH, pod zákaz, který tvoří podklad rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 17. července 2008 ve věci C-132/06?