title: Věc T-603/11: Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2014 – Ecologistas en Acción v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se realizace průmyslového projektu v oblasti chráněné na základě směrnice 92/43/EHS — Dokumenty pocházející z členského státu — Námitky vznesené členským státem — Částečné odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu — Výjimka týkající se ochrany soudního řízení — Informace o životním prostředí — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2014 – Ecologistas en Acción v. Komise
   (Věc T-603/11) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se realizace průmyslového projektu v oblasti chráněné na základě směrnice 92/43/EHS - Dokumenty pocházející z členského státu - Námitky vznesené členským státem - Částečné odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Výjimka týkající se ochrany soudního řízení - Informace o životním prostředí - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   2014/C 159/33
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Doreste Hernández, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a I. Martínez del Peral, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: původně S. Centeno Huerta, poté M. J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. září 2011, jímž byl žalobci odepřen přístup k několika dokumentům týkajícím se výstavby přístavu v Granadille (Tenerife, Španělsko), jež Komisi poskytly španělské orgány podle směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Ecologistas en Acción-CODA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-281/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Thomas Schmidt v. TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/37

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Thomas Schmidt v. TUIfly GmbH
   (Věc C-281/17)
   (2017/C 239/47)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Thomas Schmidt

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-154/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. dubna 2014 SKW Stahl-Metallurgie Holding AG, SKW Stahl-Metallurgie GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 23. ledna 2014 ve věci T-384/09, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG a SKW Stahl-Metallurgie GmbH v. Evropská komise

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. dubna 2014 SKW Stahl-Metallurgie Holding AG, SKW Stahl-Metallurgie GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 23. ledna 2014 ve věci T-384/09, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG a SKW Stahl-Metallurgie GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-154/14 P)
   2014/C 159/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: SKW Stahl-Metallurgie Holding AG a SKW Stahl-Metallurgie GmbH (zástupci: Dr. A. Birnstiel a Dr. S. Janka, advokáti)

      Další účastnice řízení: Gigaset AG a Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit napadený rozsudek v plném rozsahu v části, v níž zamítá návrhy účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelek), a vyhovět v plném rozsahu návrhům vzneseným v prvním stupni,

               —

               podpůrně, částečně zrušit napadený rozsudek,

               —

               ještě podpůrněji, snížit ex aequo et bono výši pokut, které byly navrhovatelkám uloženy v čl. 2 písm. f) a g) rozhodnutí Evropské komise ze dne 22. července 2009,

               —

               a ještě podpůrněji, zrušit napadený rozsudek a vrátit věc Tribunálu,

               —

               uložit žalované v prvním stupni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky uplatňují v zásadě čtyři důvody kasačního opravného prostředku:

               1.

               Rozsudek Tribunálu je stižen nesprávným právním posouzením a měl by být zrušen, jelikož nezohledňuje, že v rámci řízení o uložení pokuty žalovaná v prvním stupni porušila základní procesní práva navrhovatelek, mj. právo být vyslechnut. Tím že Tribunál souhlasil s posouzením žalované v prvním stupni, porušil zásadu proporcionality a zákaz předčasného hodnocení důkazů.

               2.

               Tribunál krom toho nezohlednil skutečnost, že žalovaná v prvním stupni svým rozhodnutím a pokutami uloženými několika skupinám odpovědných pracovníků uplatnila nesprávně článek 101 SFEU a porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, uvedenou v článku 296 SFEU, takže i Tribunál vydal rozhodnutí obsahující nesprávné právní posouzení, pokud jde o uplatnění pojmu hospodářské jednotky a dosah zákonné povinnosti uvést odůvodnění.

               3.

               Tribunál svým rozsudkem navíc porušil zásady jasnosti sankcí a personality trestů a sankcí, jelikož ponechal v platnosti rozhodnutí žalované v prvním stupni.

               4.

               A konečně, navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že považoval doplňující argumenty navrhovatelek za nové, a tedy nepřípustné, argumenty, i když tyto uplatnily takové body již ve svém žalobním návrhu.


title: Věc T-507/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2016 – Vidmar a další v. Komise „Mimosmluvní odpovědnost — Přistoupení Chorvatska k Evropské unii — Zrušení, před přistoupením, vnitrostátní právní úpravy, která stanovila vytvoření povolání veřejného vykonavatele — Újma utrpěná osobami, které byly předtím jmenovány veřejnými vykonavateli — Nepřijetí, ze strany Komise, opatření směřujících k dodržení vstupních závazků — Dostatečně závažné porušení právního pravidla udělujícího práva jednotlivcům — Článek 36 aktu o přistoupení“

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2016 – Vidmar a další v. Komise
   (Věc T-507/14) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Přistoupení Chorvatska k Evropské unii - Zrušení, před přistoupením, vnitrostátní právní úpravy, která stanovila vytvoření povolání veřejného vykonavatele - Újma utrpěná osobami, které byly předtím jmenovány veřejnými vykonavateli - Nepřijetí, ze strany Komise, opatření směřujících k dodržení vstupních závazků - Dostatečně závažné porušení právního pravidla udělujícího práva jednotlivcům - Článek 36 aktu o přistoupení“)
   (2016/C 118/29)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Vedran Vidmar (Záhřeb, Chorvatsko) a dalších 21 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupce: D. Graf, advokát), a Darko Graf (Záhřeb) (zástupci: původně D. Graf, poté L. Duvnjak, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Ječmenica a G. Wils, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody za újmu údajně utrpěnou žalobci proto, že Evropská komise pochybila, když nepřijala opatření zajišťující, aby Chorvatská republika dodržela závazky přijaté v rámci předvstupních vyjednávání.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Vedranu Vidmarovi a Darkovi Grafovi, jakož i ostatním žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-444/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – Gold East Paper a Gold Huasheng Paper v. Rada „Subvence — Dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Číny — Metoda — Výpočet výhody — Zjevně nesprávné posouzení — Specifičnost — Doba amortizace — Zvýhodněné daňové režimy — Vyrovnávací opatření — Újma — Určení ziskového rozpětí — Definice dotčeného výrobku — Výrobní odvětví Společenství — Příčinná souvislost“

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – Gold East Paper a Gold Huasheng Paper v. Rada
   (Věc T-444/11) (1)

   („Subvence - Dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Číny - Metoda - Výpočet výhody - Zjevně nesprávné posouzení - Specifičnost - Doba amortizace - Zvýhodněné daňové režimy - Vyrovnávací opatření - Újma - Určení ziskového rozpětí - Definice dotčeného výrobku - Výrobní odvětví Společenství - Příčinná souvislost“)
   2014/C 380/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gold East Paper (Jiangsu) Co. Ltd (Jiangsu, Čína) a Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co. Ltd (Jiangsu) (zástupci: V. Akritidis, Y. Melin a F. Crespo, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix, zmocněnec, původně ve spolupráci s G. Berrischem, A. Polcyn, advokáty, a N. Chesaites, barrister, poté B. O’Connorem, solicitor, a S. Gubelem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J. F. Brakeland, M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci), Cepifine AISBL (Brusel, Belgie), Sappi Europe SA (Brusel), Burgo Group SpA (Altavilla Vicentina, Itálie) a Lecta SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: L. Ruessmann a W. Berg, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 452/2011 ze dne 6. května 2011 o uložení konečného antisubvenčního cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 128, s. 18) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Gold East Paper (Jiangsu) Co. Ltd a Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co. Ltd ponesou vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie, Cepifine AISBL, Sappi Europe SA, Burgo Group SpA a Lecta SA.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc C-545/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. května 2010 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Elektronické komunikace — Směrnice 2002/21/ES a 2002/22/ES — Poskytovatel služeb přístupu k vysokorychlostnímu internetu — Uložení povinnosti obstarat si pro sazby za poskytování služeb přístupu k vysokorychlostnímu internetu jejich schválení a stanovení těchto sazeb na základě nákladů na poskytování těchto služeb — Neprovedení analýzy trhu“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. května 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-545/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Elektronické komunikace - Směrnice 2002/21/ES a 2002/22/ES - Poskytovatel služeb přístupu k vysokorychlostnímu internetu - Uložení povinnosti obstarat si pro sazby za poskytování služeb přístupu k vysokorychlostnímu internetu jejich schválení a stanovení těchto sazeb na základě nákladů na poskytování těchto služeb - Neprovedení analýzy trhu“)
   2010/C 179/11
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: M. Dowgielewicz a M. Szpunar, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 16 a 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. 13/29, s. 367), jakož i článků 16 a 27 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) — Povinnost obstarat si pro sazby za poskytování služeb přístupu k vysokorychlostnímu internetu schválení, uložená poskytovateli těchto služeb, aniž by byla provedena analýza trhu.

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že upravila sazby za poskytování služeb přístupu k vysokorychlostnímu internetu bez předchozího provedení analýzy trhu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 16 a 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), jakož i článků 16 a 27 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice).

               2)

               Polská republika ponese náhradu nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc T-437/16: Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Itálie v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/20

         Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Itálie v. Komise
   (Věc T-437/16)
   (2016/C 371/22)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/322/16 za účelem sestavení rezervního seznamu 86 kandidátů vhodných na přijetí na volná pracovní místa administrátorů (AD 5 a AD 7) v oboru audit, zveřejněné ve svazku C 171 A Úředního věstníku Evropské unie ze dne 12. května 2016;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článků 263, 264 a 266 SFEU.

                           —

                           Komise přehlédla právní moc rozsudku Soudního dvora ve věci C-566/10 P, který prohlásil za protiprávní oznámení Evropské unie o otevřeném výběrovém řízení, která omezují jazyky, jež mohou kandidáti uvést jako druhý jazyk, jen na angličtinu, francouzštinu a němčinu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 342 SFEU a článků 1 a 6 nařízení č. 1/58 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 1958, 17, s. 385).

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že omezením počtu jazyků, které je možné použít jako druhý jazyk kandidátů v rámci výběrových řízení Evropské unie, Komise v praxi zavedla nové pravidlo týkající se jazyků orgánů, čímž zasáhla do výlučné pravomoci Rady v této oblasti.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 12 ES (nyní článek 18 SFEU), článku 12 Listiny základních práv Evropské unie, čl. 6 odst. 3 SEU, čl. 1 odst. 2 a 3 přílohy služebního řádu, článků 1 a 6 nařízení č. 1/58 a čl. 1d odst. 1 a 6, druhého pododstavce článku 27 a článku 28f služebního řádu.

                           —

                           Podle žalobkyně je omezení jazykového režimu, které ukládá Komise, diskriminační, protože výše citovaná právní ustanovení zakazují uložit občanům Unie a úředníkům orgánů jazyková omezení, která nejsou obecně a objektivně stanovena jednacími řády orgánů uvedených v článku 6 nařízení č. 1/58 a která nebyla dosud přijata a zakazují zavedení takových omezení, pokud pro to neexistuje zvláštní a odůvodněný zájem služby.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 6 odst. 3 SEU v rozsahu, v němž zakotvuje zásadu ochrany legitimního očekávání jako základní právo vyplývající z ústavních tradic společných členským státům.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise porušila očekávání občanů, pokud jde o výběr druhého jazyka ze kteréhokoliv jazyka Unie, jak to bylo možné až do roku 2007 a jak to Soudní dvůr potvrdil ve svém pravomocném rozsudku C-566/10 P.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci a porušení hmotně právních předpisů týkajících se povahy a účelu oznámení o výběrových řízeních.

                           —

                           Podle žalobkyně Komise preventivním a obecným omezením jazyků, které je možné si zvolit jako druhý jazyk, na tři jazyky, předčasně přistoupila ve fázi oznámení a podmínek přijetí k ověřování jazykových znalostí kandidátů, které se má uskutečnit až v rámci výběrového řízení. Z toho vyplývá, že jazykové znalosti se staly rozhodující v porovnání s odbornými znalostmi.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článku 18 a čl. 24 odst. 4 SFEU, článku 22 Listiny základních práv Evropské unie, článku 2 nařízení č. 1/58 a článku 1d odst. 1 a 6 služebního řádu.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že stanovením podmínky, že žádosti o účast musí být povinně zaslané v angličtině, francouzštině nebo v němčině a že EPSO v témže jazyce zašle uchazečům oznámení o průběhu výběrového řízení, Komise porušila právo občanů Unie komunikovat ve svém vlastním jazyce s orgány a vytvořila další diskriminaci osob, které dostatečně neovládají tyto tři jazyky.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení článků 1 a 6 nařízení č. 1/58, článku 1d odst. 1 a 6 služebního řádu, článku 1 odst. 1 písm. f) přílohy III služebního řádu a druhého podstavce článku 296 SFEU (nedostatečné odůvodnění), zásady proporcionality, a zkreslení skutkového stavu.

                           —

                           Podle žalobkyně Komise odůvodnila toto omezení na tři jazyky tím, že uvedla, že osoby přijaté na základě nových výběrových řízení by měly být okamžitě schopné komunikovat v rámci orgánů. Toto odůvodnění zkresluje skutkový stav, protože se nezdá, že tyto tři jazyky by měly být nejvíc používané v komunikaci mezi jednotlivými jazykovými skupinami v rámci orgánů; toto odůvodnění je navíc nepřiměřené v porovnání s omezením základního práva, jako je právo na zákaz jazykové diskriminace.


title: Věc T-222/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. listopadu 2008 – Sanatur v. OHIM – Sektkellerei Schloss Wachenheim (life light) ( Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/31

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. listopadu 2008 – Sanatur v. OHIM – Sektkellerei Schloss Wachenheim (life light)
   (Věc T-222/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2009/C 6/64)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sanatur GmbH (Singen, Německo) (zástupce: M. Wiume, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG (Trevír, Německo)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. března 2008 (věc R 1257/2006-1) týkajícího se námitkového řízení mezi Sektkellerei Schloss Wachenheim AG a Sanatur GmbH
   Výrok

               1.

               O žalobě již není namístě vydat rozhodnutí.

               2.

               Žalobkyni a OHIM se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Posudek C-1/13: Žádost o posudek podaná Evropskou komisí na základě čl. 218 odst. 11 SFEU

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/2

         Žádost o posudek podaná Evropskou komisí na základě čl. 218 odst. 11 SFEU
   (Posudek C-1/13)
   (2013/C 226/02)
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Žadatelka

   Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, A.-M. Rouchaud-Joët, zmocněnci)

      Otázka položená Soudnímu dvoru

   Spadá souhlas s přistoupením třetí země k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí do výlučné pravomoci Unie?


title: Vyškrtnutí věci C-483/04

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/12

         Vyškrtnutí věci C-483/04 (1)

   (2005/C 330/28)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 8. září 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-483/04, Komise Evropských společenství proti Italské republice.

      (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2005


title: Věc T-207/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. července 2015 – National Iranian Tanker Company v. Rada „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Návrh na odklad provádění — Fumus boni juris — Zvážení zájmů — Neexistence naléhavosti“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/30

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. července 2015 – National Iranian Tanker Company v. Rada
   (Věc T-207/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Návrh na odklad provádění - Fumus boni juris - Zvážení zájmů - Neexistence naléhavosti“)
   (2015/C 320/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: National Iranian Tanker Company (Teherán, Írán) (zástupci: T. de la Mare, QC, M. Lester, J. Pobjoy, barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley a C. Murphy, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: N. Rouam a M. Bishop, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/236 ze dne 12. února 2015, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 39, s. 18), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/230 ze dne 12. února 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 39, s. 3), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžná opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-198/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) - Spojené království) – Invamed Group Ltd a ostatní v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs „Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Sazební zařazení — Kombinovaná nomenklatura — Třída XVII — Dopravní prostředky — Kapitola 87 — Vozidla, jiná než kolejová, jejich části, součásti a příslušenství — Čísla 8703 a 8713 — Elektricky poháněná vozidla napájená baterií — Pojem ‚invalidé‘“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/7

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) - Spojené království) – Invamed Group Ltd a ostatní v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-198/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Třída XVII - Dopravní prostředky - Kapitola 87 - Vozidla, jiná než kolejová, jejich části, součásti a příslušenství - Čísla 8703 a 8713 - Elektricky poháněná vozidla napájená baterií - Pojem ‚invalidé‘“)
   (2016/C 260/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd, Invacare International SARL

      Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Výrok

               1)

               Číslo 8713 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, musí být vykládáno v tom smyslu, že:

                           —

                           výraz „pro invalidy“ znamená, že výrobek je určen pouze pro invalidy;

                           —

                           skutečnost, že vozidlo může být používáno osobami bez zdravotního postižení, nemá vliv na zařazení takových vozidel do čísla 8713 uvedené kombinované nomenklatury;

                           —

                           vysvětlivky k této kombinované nomenklatuře nemohou změnit výklad položek sazebníku této kombinované nomenklatury.

               2)

               Výraz „invalidé“ uvedený v čísle 8713 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1810/2004, musí být vykládán v tom smyslu, že označuje osoby, které mají omezenou schopnost chůze, přičemž toto omezení není okrajové; doba trvání takového omezení a případný výskyt dalších omezení schopností jsou irelevantní.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13. 7. 2015.


title: Věc T-415/12: Žaloba podaná dne 14. září 2012 — Xeda International a další v. Komise

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/34

         Žaloba podaná dne 14. září 2012 — Xeda International a další v. Komise
   (Věc T-415/12)
   2012/C 355/72
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Xeda International SA (Saint-Andiol, Francie); Pace International LLC (Washington, Spojené státy); a Decco Iberica Post Cosecha, SAU (Paterna, Španělsko) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 578/2012 (1); a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadený akt je z důvodu zjevně nesprávného posouzení protiprávní. Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když napadený akt odůvodnila hypotetickými úvahami: (i) tři neidentifikované metabolity a (ii) zpracované komodity. V souvislosti s těmito úvahami se Komise dopustila nesprávného právního posouzení rovněž tím, že žalobkyně požádala o probatio diabolica, a to tím, že je požádala o totožnost neidentifikovaných metabolitů v uskladněných jablcích, neboť toto bylo technicky nemožné a tím, že požádala žalobkyně o prokázání neexistence rizika v souvislosti se sloučeninami s nízkým rizikem zjištěných pod mezí kvantifikace (LOQ) ve zpracovaných komoditách.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadený akt je protiprávní z důvodu porušení práva na spravedlivý proces a práva obhajoby. Napadený akt vychází ze zprávy Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA), který ve velmi pokročilém stádiu posuzovacího řízení přišel s požadavkem předložení plně ověřené analytické metody. Žalobkyně předložily požadované údaje zpravodaji, který je vyhodnotil a vypracoval závěr, podle nějž byly údaje pro řešení problému, na který poukázal EFSA, dostatečné. Komise však nové údaje nezohlednila. Krom toho z důvodu, že Komise špatně pochopila nařízení Komise (ES) č. 33/2008 (2), pokud jde o předložení nových údajů, neposkytla žalobkyním možnost se s problémem vypořádat.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadený akt je protiprávní, protože je nepřiměřený. I pokud by se vycházelo z toho, že nové studie nelze zohlednit, Komise mohla přijat rozhodnutí o zařazení s méně restriktivními opatřeními, jako například podmínit ho potvrzujícími údaji.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 578/2012 ze dne 29. června 2012, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neschvaluje účinná látka difenylamin (Úř. věst. L 171, s. 2).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 33/2008 ze dne 17. ledna 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 91/414/EHS, pokud jde o běžný a zkrácený postup pro posuzování účinných látek, které byly součástí pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice, nebyly však zařazeny do její přílohy I (Úř. věst. L 15, s. 5).


title: Věc F-62/09: Žaloba podaná dne 26. června 2009 — Strack v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/36

         Žaloba podaná dne 26. června 2009 — Strack v. Komise
   (Věc F-62/09)
   2009/C 193/61
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované, kterým se zamítá stížnost žalobce ze dne 27. listopadu 2008 jako bezpředmětná a návrh žalobce na odškodné

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit konkludentní rozhodnutí Komise ze dne 8. listopadu 2008 o zamítnutí návrhu žalobce ze dne 8. května 2008 a v rozsahu nezbytném pro tento bod návrhového žádání nebo čtvrtý bod návrhové žádání, také rozhodnutí Komise o stížnosti ze dne 27. března 2009;

               —

               uložit žalované zaplacení přiměřeného odškodného ve výši alespoň 15 000 eur za průtahy a škody vzniklé dosavadním protiprávním jednáním Komise do dne podání této žaloby, pokud jde o řízení o hodnocení a povýšení a také neprovedení rozsudků T-85/04 a T-394/04;

               —

               krom toho uložit žalované, pokud jde o další zaviněné škody stejného druhu, povinnost zaplatit přiměřené odškodné ve výši alespoň 10 eur za den ode dne následujícího dni podání této žaloby do dne plného a řádného provedení rozsudků T-85/04 a T-394/04 prostřednictvím řádného ukončení řízení o hodnocení a povýšení týkajícího se žalobce, které je předmětem výše uvedených rozsudků, přičemž tomuto ukončení se v případě vyhovění pátému bodu návrhovému žádání 5 této žaloby rovná zaplacení plné výše odškodného;

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit žalobci odškodné ve výši alespoň 5 000 eur z důvodu nepravdivých tvrzení obsažených v dopise žalované ze dne 27. března 2009, které jdou nad rámec pouhého zamítnutí stížnosti a které poškozují žalobce, pokud jde o jeho čest a profesní pověst;

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit žalobci odškodné ve výši alespoň 25 000 eur z důvodu zmaření možnosti řádného provedení řízení o hodnocení a povýšení týkajícího se žalobce, zaviněného výlučně žalovanou;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. června 2005 ve věci T-190/03: Sanni Olesen proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Příspěvek za práci v zahraničí — Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu — Práce vykonávaná pro jiný stát nebo pro mezinárodní organizaci — Hlavní výdělečná činnost)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/36

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 30. června 2005
   ve věci T-190/03: Sanni Olesen proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Příspěvek za práci v zahraničí - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Práce vykonávaná pro jiný stát nebo pro mezinárodní organizaci - Hlavní výdělečná činnost)
   (2005/C 217/80)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-190/03, Sanni Olesen, úřednice Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupená S. Orlandim, A. Coolenem, J.-N. Louisem a É. Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a L. Lozano Palacio, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 19. dubna 2002, kterým bylo žalobkyni zamítnuto poskytnutí příspěvku za práci v zahraničí stanoveného v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, a jednak návrh na výplatu tohoto příspěvku od data jejího nástupu do funkce, zvýšeného o úroky z prodlení, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, M. E. Martins Ribeiro a K. Jürimäe, soudci; vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 30. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník řízení ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc F-31/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. června 2012 — Guittet v. Komise ( „Veřejná služba — Bývalý úředník — Sociální zabezpečení — Nehoda — Ukončení řízení podle článku 73 služebního řádu — Časová působnost stupnice, která je uvedena v příloze nové verze právní úpravy, jež se týká pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání — Délka řízení“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/35

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. června 2012 — Guittet v. Komise
   (Věc F-31/10) (1)

   (Veřejná služba - Bývalý úředník - Sociální zabezpečení - Nehoda - Ukončení řízení podle článku 73 služebního řádu - Časová působnost stupnice, která je uvedena v příloze nové verze právní úpravy, jež se týká pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání - Délka řízení)
   2012/C 227/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christian Guittet (Cannes, Francie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci, ve spolupráci s J.-L. Fagnartem, advokátem)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení rozhodnutí, jímž se ukončuje řízení zahájené podle článku 73 služebního řádu s tím, že žalobci byla přiznána míra trvalé invalidity ve výši 64,5 %, a dále žádost směřující k náhradě utrpěné majetkové a nemajetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 27. července 2009, jímž se ukončuje řízení zahájené podle článku 73 služebního řádu úředníků Evropské unie v důsledku nehody Ch. Guitteta ze dne 8. prosince 2003, se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit Ch. Guittetovi částku ve výši 2 500 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Ch. Guittetem.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010, s. 59.


title: Věc C-43/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. května 2014 – Evropská komise v. Evropský parlament, Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Směrnice 2011/82/EU — Přeshraniční výměna informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu — Volba právního základu — Článek 87 odst. 2 písm. a) SFEU — Článek 91 SFEU — Zachování účinků směrnice v případě jejího zrušení“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. května 2014 – Evropská komise v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-43/12) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2011/82/EU - Přeshraniční výměna informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu - Volba právního základu - Článek 87 odst. 2 písm. a) SFEU - Článek 91 SFEU - Zachování účinků směrnice v případě jejího zrušení“)
   2014/C 202/02
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. van Rijn a R. Troosters, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, A. Troupiotis a K. Zejdová, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: J. Monteiro a E. Karlsson, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalované: Belgické království (zástupci: J.-C. Halleux, T. Materne, zmocněnci, ve spolupráci s S. Rodriguesem a F. Libertem, advokáti), Irsko (zástupci: E. Creedon, zmocněnkyně, ve spolupráci s N. Traversem, BL), Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér, K. Szíjjártó a K. Molnár, zmocněnci), Polská republika (zástupci: B. Majczyna a M. Szpunar, zmocněnci), Slovenská republika (zástupci: B. Ricziová, zmocněnkyně), Švédské království (zástupci: A. Falk a C. Stege, zmocněnkyně), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Murrell a S. Behzadi-Spencer, zmocněnkyně, ve spolupráci s J. Mauricim a J. Holmesem, barristers)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/82/EU ze dne 25. října 2011 o usnadnění přeshraniční výměny informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu (Úř. věst. L 288, s. 1) – Volba právního základu – Nahrazení navrhovaného právního základu v oblasti společné dopravní politiky jiným právním základem, spadajícím do oblasti policejní spolupráce – Cíl zlepšení bezpečnosti silničního provozu – Zachování účinků směrnice v případě jejího zrušení

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/82/EU ze dne 25. října 2011 o usnadnění přeshraniční výměny informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu se zrušuje.

               2)

               Účinky směrnice 2011/82 jsou zachovány až do dne, kdy v přiměřené lhůtě, která nesmí přesáhnout dvanáct měsíců ode dne vyhlášení tohoto rozsudku, vstoupí v platnost nová směrnice na náležitém právním základě, a sice na základě čl. 91 odst. 1 písm. c) SFEU.

               3)

               Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Belgické království, Irsko, Maďarsko, Polská republika, Slovenská republika, Švédské království, jakož i Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc T-579/12: Žaloba podaná dne 30. prosince 2012 — Komise v. Siemens

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/24

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2012 — Komise v. Siemens
   (Věc T-579/12)
   2013/C 63/50
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Mölls, zmocněnci)

      Žalovaná: Siemens AG (Mnichov, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil společnosti Siemens AG povinnost zaplatit žalobkyni částku 671 234 eur spolu s úroky počítanými od okamžiku podání žaloby a odpovídající základní úrokové sazbě ve smyslu § 247 BGB navýšené o 5 procentních bodů;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně na podporu své žaloby tvrdí, že podle smlouvy uzavřené s žalovanou je oprávněna požadovat náhradu škody za dodatečně vzniklé náklady spojené s opožděným převzetím poskytnutých materiálů. Žalobkyně uvádí, že se taková náhrada škody poskytuje též podle německých právních předpisů, které se na smlouvu použijí, konkrétně podle § 304 BGB a rovněž podle § 280 a § 286 BGB.


title: Věc T-267/10: Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Land Wien v. Komise ( Jaderná energie — Návrh na zahájení řízení — Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí Komise odložit stížnost týkající se projektu rozšíření bloků jaderné elektrárny — Žaloba pro nečinnost — Neposkytnutí všech požadovaných dokumentů týkajících se tohoto projektu Komisí — Formální požadavky — Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Tribunálu — Nepřípustnost )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Land Wien v. Komise
   (Věc T-267/10) (1)

   (Jaderná energie - Návrh na zahájení řízení - Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí Komise odložit stížnost týkající se projektu rozšíření bloků jaderné elektrárny - Žaloba pro nečinnost - Neposkytnutí všech požadovaných dokumentů týkajících se tohoto projektu Komisí - Formální požadavky - Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Tribunálu - Nepřípustnost)
   2011/C 340/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Land Wien (Rakousko) (zástupce: W.-G. Schärf, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver, M. Patakia a G. Wilms, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. března 2010, kterým se odkládá stížnost žalobkyně týkající se projektu rozšíření třetího a čtvrtého bloku jaderné elektrárny Mochovce (Slovenská republika) a návrh na určení nečinnosti Komise ve smyslu článku 265 SFEU, protože žalobkyni nebyly poskytnuty všechny požadované dokumenty týkající se tohoto projektu, čímž došlo k porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Land Wien se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc T-407/09: Žaloba podaná dne 9. října 2009 — Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft v. Komise

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/32

         Žaloba podaná dne 9. října 2009 — Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft v. Komise
   (Věc T-407/09)
   2009/C 312/54
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH (Neubrandenburg, Německo) (zástupci: M. Núñez Müller a J. Dammann, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 29. července 2009 (D/53320);

               —

               podpůrně určit, že Komise porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 88 ES a nařízení (ES) č. 659/1999 provést formální šetření podle čl. 88 odst. 2 ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise D/53320 ze dne 29. července 2009, které se týká řízení CP 141/2007 — Německo, Potenciální státní podpory v souvislosti s privatizací bytů v Neubrandenburgu. V uvedeném rozhodnutí Komise předběžně zaujala názor, že smlouvy, jež uzavřela žalobkyně v souvislosti s privatizací obecních bytů v Neubrandenburgu, které žalobkyně učinila předmětem stížnosti, nezahrnují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES.
   Žalobkyně podpůrně požaduje, aby Komisi bylo nařízení provedení formálního šetření podle čl. 88 odst. 2 ES.
   K odůvodnění své žaloby na neplatnost žalobkyně uplatňuje čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé uvádí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, protože Komise nezahájila formální vyšetřování podle čl.88 odst. 2 ES, když v průběhu předběžného šetření zahájeného na základě stížnosti žalobkyně se Komise setkala se závažnými obtížemi při posuzování slučitelnosti napadeného opatření se společným trhem. Zadruhé Komise tím, že shledala, že napadené smlouvy nezahrnují státní podporu, porušila čl. 87 odst. 1 ES. Zatřetí Komise zneužila svou pravomoc. Začtvrté, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je — v rozporu s článkem 253 ES — nedostatečně odůvodněno.
   Na podporu svého podpůrného návrhového žádání, které se týká nečinnosti, žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody.
   Zaprvé, žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že ačkoliv formálně vyzvala Komisi, aby jednala v souladu s čl. 232 odst. 2 ES, Komise nejednala, a to dokonce navzdory tomu, že po obtížích s posouzením napadených smluv, které měla v předběžném šetření, byla povinna zahájit formální vyšetřování podle čl. 88 odst. 2 ES. Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že nezahájila formální vyšetřování, rovněž porušila čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999 (1), jelikož v průběhu předběžného šetření měla důvod pochybovat o slučitelnosti napadených smluv se společným trhem. Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu rozdělení pravomocí mezi Komisi a vnitrostátními soudy v odvětví státních podpor, stanovenou v článcích 87 ES a 88 ES, jelikož až do výsledku paralelních řízení mezi žalobkyní a příjemcem státní podpory před vnitrostátními soudy Komise vedla vyšetřování dilatorním způsobem.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-121/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – PT Pelita Agung Agrindustri v. Rada „Dumping — Dovoz bionafty pocházející z Indonésie — Konečné antidumpingové clo — Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Běžná hodnota — Výrobní náklady“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – PT Pelita Agung Agrindustri v. Rada
   (Věc T-121/14) (1)

   („Dumping - Dovoz bionafty pocházející z Indonésie - Konečné antidumpingové clo - Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Běžná hodnota - Výrobní náklady“)
   (2016/C 392/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Indonésie) (zástupci: F. Graafsma a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem a C. Hippem, advokáty)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J. F. Brakeland, M. França a A. Stobiecka Kuik, zmocněnci) a European Biodiesel Board (EBB) (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Prost a M. S. Dibling, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU domáhající se zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. 2013, L 315, s. 2) v rozsahu, v němž ukládá antidumpingové clo žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Články 1 a 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti PT Pelita Agung Agrindustri.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností PT Pelita Agung Agrindustri.

               3)

               Evropská komise a European Biodiesel Board (EBB) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc T-332/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 – ESN v. Komise ( Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Poskytování služeb na podporu informační služby Společenství pro výzkum a vývoj Společenství (CORDIS) — Zamítnutí nabídky uchazeče — Zásada rovného zacházení s uchazeči a povinnost transparentnosti — Dodržení kritérií pro zadání stanovených v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky )

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 – ESN v. Komise
   (Věc T-332/03) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Poskytování služeb na podporu informační služby Společenství pro výzkum a vývoj Společenství (CORDIS) - Zamítnutí nabídky uchazeče - Zásada rovného zacházení s uchazeči a povinnost transparentnosti - Dodržení kritérií pro zadání stanovených v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky“)
   (2008/C 107/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Service Network (ESN) (Brusel, Belgie) (zástupci: R. Steichen a P.-E. Partsch, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala a E. Manhaeve, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh žalobkyně na zrušení rozhodnutí Komise o zadání zakázky, která je předmětem nabídkového řízení ENTR/02/55 – CORDIS položky č. 1, která se týká vývoje a poskytování služeb na podporu informační služby Společenství pro výzkum a vývoj Společenství (CORDIS)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               European Service Network (ESN) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc C-207/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 30. dubna 2010 — Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S v. Merck Sharp & Dohme Corp, Merck Sharp & Dohme, Merck Sharp & Dohme BV

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 30. dubna 2010 — Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S v. Merck Sharp & Dohme Corp, Merck Sharp & Dohme, Merck Sharp & Dohme BV
   (Věc C-207/10)
   2010/C 179/38
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S

      Žalované: Merck Sharp & Dohme Corp, Merck Sharp & Dohme, Merck Sharp & Dohme BV

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 7 odst. 2 směrnice Rady 89/104/EHS (1) ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, a související judikaturu, zejména rozsudky Soudního dvora Hoffmann-La Roche, 102/77 (2); Pfizer, 1/81 (3) a Bristol-Myers Squibb a další, spojené věci C-427/93, C-429/93 a C-436/93 (4), vykládat v tom smyslu, že majitel ochranné známky se může dovolávat těchto ustanovení ve snaze zabránit společnosti paralelního dovozce, která se zabývá uváděním na trh a která je držitelkou registrace pro léčivý přípravek v členském státě, v prodeji přípravku s uvedením údaje, že přípravek byl přebalen společností uvádějící na trh, ačkoli si tato společnost nechala fyzické přebalení provést jinou společností, kterou je společnost provádějící přebalení, jíž společnost uvádějící na trh dává pokyny k nákupu a přebalení přípravku, k přesnému vzhledu obalu výrobku a k dalším aspektům týkajícím se tohoto přípravku a která má povolení k přebalování a opětovně při přebalování opatřuje nový obal ochrannou známkou?

               2)

               Má při odpovědi na otázku i) význam, že se lze domnívat, že spotřebitel ani konečný uživatel nejsou uvedeni v omyl, pokud jde o původ přípravku, a nebude u nich vyvoláno přesvědčení v tom směru, že za přebalení je odpovědný majitel ochranné známky, a to na základě údaje o názvu výrobce uvedeného paralelním dovozcem na obalu společně s výše uvedeným údajem o podniku odpovědném za přebalení?

               3)

               Má při odpovědi na otázku i) význam pouze nebezpečí, že by spotřebitel či konečný uživatel mohl být uveden v omyl v tom směru, že za přebalení je odpovědný majitel ochranné známky, nebo zda jsou rovněž relevantní další aspekty týkající se majitele ochranné známky, například a) že subjekt, který uskutečňuje dovoz a fyzické přebalování a znovu opatřuje obal přípravku ochrannou známkou jejího majitele, může tímto jednáním sám porušovat práva k ochranné známce jejího majitele a že faktory, za něž je odpovědný subjekt fyzicky provádějící přebalení, mohou způsobit, že b) přebalením je ovlivněn původní stav přípravku nebo že c) vzhled přípravku je takový, že je nutné předpokládat poškození dobrého jména majitele ochranné známky?

               4)

               Pokud při odpovědi na otázku iii) Soudní dvůr bude rovněž považovat za relevantní zohlednit skutečnost, že společnost provádějící přebalení může sama porušovat práva k ochranné známce jejího majitele, žádá se Soudní dvůr, aby uvedl, zda má pro zodpovězení této otázky význam skutečnost, že společnost uvádějící na trh a společnost provádějící přebalení paralelního dovozce jsou podle vnitrostátního práva společně a nerozdílně odpovědné za porušení práv majitele ochranné známky k této ochranné známce.

               5)

               Má při odpovědi na otázku i) význam, že paralelní dovozce, který je držitelem registrace a který uvedl sám sebe jako osobu odpovědnou za přebalení, patří v okamžiku oznámení majiteli ochranné známky před zamýšleným prodejem přebaleného léčivého přípravku do stejné skupiny společností jako společnost, jež provedla přebalení (sesterská společnost)?

               6)

               Má při odpovědi na otázku i) význam, že společnost provádějící přebalení je v příbalové informaci uvedena jako výrobce?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.

      (2)  Rozsudek ze dne 23. května 1978.

      (3)  Rozsudek ze dne 3. prosince 1981.

      (4)  Rozsudek ze dne 11. července 1996.


title: Věc T-419/13: Usnesení Tribunálu ze dne 6. května 2014 – Unión de Almacenistas de Hierros de España v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se dvou španělských vnitrostátních řízení v oblasti hospodářské soutěže — Implicitní zamítnutí přístupu — Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. května 2014 – Unión de Almacenistas de Hierros de España v. Komise
   (Věc T-419/13) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se dvou španělských vnitrostátních řízení v oblasti hospodářské soutěže - Implicitní zamítnutí přístupu - Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 202/28
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madrid, Španělsko) (zástupci: A. Creus Carreras, A. Valiente Martin a C. Maldonado Márquez, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odmítnut přístup k některým dokumentům týkajícím se korespondendce, kterou si mezi sebou vyměnily Komise a Národní komise pro hospodářskou soutěž („Comisión Nacional de la Competencia“) ohledně dvou vnitrostátních řízení zahájených posledně uvedenou v oblasti hospodářské soutěže

      Výrok

               1)

               Již není třeba o žalob rozhodnout.

               2)

               Již není třeba rozhodnout o návrzích na vedlejší účastenství.

               3)

               Evrospká komise ponese vlastní nákaldy řízení, jakož i náklady vynaložené Unión de Almacenistas de Hierros de España.

               4)

               Spolková republika Německo a Španělské království ponesou vlastní nákaldy řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


title: Věc T-566/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2016 – Excalibur City v. EUIPO – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MERLIN’S KINDERWELT — Starší národní slovní ochranná známka KINDER — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence podobnosti označení — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2016 – Excalibur City v. EUIPO – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT)
   (Věc T-566/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MERLIN’S KINDERWELT - Starší národní slovní ochranná známka KINDER - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence podobnosti označení - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 402/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Excalibur City s. r.o. (Znojmo, Česká republika) (zástupce: E. Engin-Deniz, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Simandlova a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ferrero SpA (Alba, Itálie) (zástupci: L. Ghedina a F. Jacobacci, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. července 2015 (věc R 1617/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Ferrero a Excalibur City.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 16. července 2015 (věc R 1617/2014-1) se mění v tom smyslu, že odvolání podané společností Excalibur City s.r.o.k odvolacímu senátu je opodstatněné, a v důsledku toho že námitky musejí být zamítnuty.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Excalibur City.

               3.

               Společnost Ferrero SpA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 398, 30. 11. 2015.


title: Věc F-79/09: Žaloba podaná dne 22. září 2009 — Schlienger v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/66

         Žaloba podaná dne 22. září 2009 — Schlienger v. Komise
   (Věc F-79/09)
   2009/C 282/126
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marc Schlienger (Muchamiel, Španělsko) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení jednak rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 15. prosince 2008 doručeného dne 16. ledna 2009, kterým byla zamítnuta žádost žalobce uznat jako nemoc z povolání nemoc, kterou je postižen, ve smyslu článku 73 služebního řádu, a jednak v případě potřeby návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 11. června 2009, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce
   Návrh na zaplacení 12 000 eur za utrpěnou nemajetkovou újmu.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 15. prosince 2008 doručeného dne 16. ledna 2009, kterým byla zamítnuta žádost žalobce uznat jako nemoc z povolání nemoc, kterou je postižen, ve smyslu článku 73 služebního řádu;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 11. června 2009, kterým byla zamítnuta stížnost;

               —

               uložit žalobkyni zaplacení 12 000 eur za utrpěnou nemajetkovou újmu;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-517/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Španělsko) dne 2. listopadu 2010 — María Luisa Gómez Cueto v. Administración del Estado

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Španělsko) dne 2. listopadu 2010 — María Luisa Gómez Cueto v. Administración del Estado
   (Věc C-517/10)
   ()
   2011/C 30/28
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Canarias

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: María Luisa Gómez Cueto

      Žalovaný: Administración del Estado

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se směrnice Rady 1999/70/ES (1) ze dne 28. června 1999 na zaměstnance správních orgánů, kteří jsou ke správnímu orgánu vázáni služebním poměrem úřednického charakteru?

               2)

               Je v případě kladné odpovědi v rozporu s právem Společenství vnitrostátní zákon, který zpětné účinky určitého předpisu provádějícího ustanovení uvedené směrnice nevztahuje ke dni, k němuž měla být tato směrnice provedena do vnitrostátního práva?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS. (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368).


title: Věc T-620/15: Usnesení Tribunálu ze dne 17. října 2016 – Orthema Service v. EUIPO (Gehen wie auf Wolken) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Gehen wie auf Wolken – Ochranná známka tvořená reklamním sloganem – Absolutní důvod pro zamítnutí – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/26

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. října 2016 – Orthema Service v. EUIPO (Gehen wie auf Wolken)
      (Věc T-620/15) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Gehen wie auf Wolken - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2016/C 454/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Orthema Service GbmH (Rotkreuz, Švýcarsko) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. září 2015 (věc R 404/2015-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení Gehen wie auf Wolken jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Orthema Service GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 7, 11. 1. 2016.


title: Věc T-169/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008 – Longevity Health Products v. OHIM – Hennig Arzneimittel (Cellutrim) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství Cellutrim — Starší národní slovní ochranná známka Cellidrin — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně právně nepodložená )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/46

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008 – Longevity Health Products v. OHIM – Hennig Arzneimittel (Cellutrim)
   (Věc T-169/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství ‚Cellutrim‘ - Starší národní slovní ochranná známka ‚Cellidrin‘ - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně právně nepodložená“)
   (2009/C 44/81)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamy) (zástupce: J. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Hennig Arzneimittel GmbH & Co. KG (Flörsheim, Německo) (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2007 (věc R 1123/2006-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti nejprve mezi Celltech Pharma GmbH & Co. KG, poté Hennig Arzneimittel GmbH & Co. KG a Longevity Health Products, Inc.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Longevity Health Products, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-127/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Antwerpen (Belgie) dne 11. března 2011 — Aldegonda van den Booren v. Rijksdienst voor Pensioenen

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Antwerpen (Belgie) dne 11. března 2011 — Aldegonda van den Booren v. Rijksdienst voor Pensioenen
   (Věc C-127/11)
   2011/C 152/27
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Arbeidshof te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Aldegonda van den Booren

      Žalovaný: Rijksdienst voor Pensioenen

      Předběžné otázky

               1)

               Je článek 52 § 1 královského nařízení ze dne 21. prosince 1967 o úpravě všeobecného systému starobního a vdovského pojištění zaměstnanců, na jehož základě je krácen vdovský důchod v důsledku zvýšení starobního důchodu pobíraného na základě zákona ze dne 31. května 1956 o všeobecném systému důchodového pojištění z důvodu zavedení rovného zacházení s muži a ženami zákonem ze dne 28. března 1985, slučitelný s právem Společenství, přesněji s článkem 46a nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství?

               2)

               Je článek 52 § 1 královského nařízení ze dne 21. prosince 1967 o úpravě všeobecného systému starobního a vdovského pojištění zaměstnanců, za předpokladu, že je toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že starobní důchod pobíraný na základě zákona ze dne 31. května 1956 o všeobecném systému důchodového pojištění je třeba považovat za starobní důchod ve smyslu tohoto ustanovení nebo jej nahrazující výhodu, slučitelný s právem Společenství, přesněji s článkem 10 a články 39 až 42 Smlouvy ze dne 25. března 1957 o založení Evropských společenství, a pro případ jeho neslučitelnosti, je článek 52 § 1 královského nařízení ze dne 21. prosince 1967 o úpravě všeobecného systému starobního a vdovského pojištění zaměstnanců třeba ponechat nepoužitý?


title: Věc C-303/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. června 2015 – Evropská komise v. Polská republika „Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 842/2006 — Školení a certifikace — Oznamovací povinnost — Sankce — Nařízení (ES) č. 303/2008, (ES) č. 304/2008, (ES) č. 305/2008, (ES) č. 306/2008, (ES) č. 307/2008 a (ES) č. 308/2008“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/16

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. června 2015 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-303/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 842/2006 - Školení a certifikace - Oznamovací povinnost - Sankce - Nařízení (ES) č. 303/2008, (ES) č. 304/2008, (ES) č. 305/2008, (ES) č. 306/2008, (ES) č. 307/2008 a (ES) č. 308/2008“)
   (2015/C 279/19)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud Bonnici a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že Evropské komisi nesdělila požadované informace o certifikačních orgánech vydávajících osvědčení pracovníkům a společnostem, ani názvy osvědčení vydávaných pracovníkům a společnostem vykonávajícím činnosti související s určitými fluorovanými skleníkovými plyny, ani vnitrostátní opatření týkající se sankcí za porušení ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 2 a čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení, z čl. 12 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 303/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se v souladu s nařízením č. 842/2006 stanoví minimální požadavky a podmínky pro vzájemné uznávání k certifikaci společností a pracovníků, pokud jde o stacionární chladicí a klimatizační zařízení a tepelná čerpadla obsahující některé fluorované skleníkové plyny, z čl. 12 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 304/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na certifikaci společností a pracovníků a podmínky pro vzájemné uznávání certifikace, pokud jde o stacionární systémy požární ochrany a hasicí přístroje obsahující některé fluorované skleníkové plyny, z čl. 7 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 305/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na certifikaci pracovníků provádějících znovuzískávání některých fluorovaných skleníkových plynů z vysokonapěťových spínacích zařízení a podmínky pro vzájemné uznávání této certifikace, z čl. 6 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 306/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na certifikaci pracovníků provádějících znovuzískávání rozpouštědel na bázi některých fluorovaných skleníkových plynů ze zařízení a podmínky pro vzájemné uznávání této certifikace, z čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 307/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na školicí programy a podmínky pro vzájemné uznávání osvědčení o školení pracovníků, pokud jde o klimatizační systémy některých motorových vozidel obsahujících některé fluorované skleníkové plyny, jakož i z článku 1 nařízení Komise (ES) č. 308/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení č. 842/2006 stanoví forma oznámení školicích a certifikačních programů členských států.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 409, 17.11.2014.


title: Věc T-838/16: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – BP v. FRA

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/38

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – BP v. FRA
   (Věc T-838/16)
   (2017/C 038/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: BP (Vídeň, Rakousko) (zástupce: E. Lazar, advokát)

      Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované nahradit žalobci majetkovou a nemajetkovou újmu, kterou utrpěl na základě nesprávné správy a úniku osobních údajů a několika nesrovnalostí, které vznikly v řízeních žalobce v návaznosti na jeho žádosti o přístup k dokumentům podle nařízení č. 1049/2001 a jeho žádosti o přístup k informacím podle článku 13 nařízení č. 45/2001,

               —

               uložil žalované nahradit žalobci majetkovou a nemajetkovou újmu, kterou utrpěl na základě porušení několika pravidel, jejichž cílem je přiznat práva jednotlivcům,

               —

               uložil žalované nahradit žalobci majetkovou a nemajetkovou újmu, kterou utrpěl na základě nesprávného jednání žalované při výkonu rozsudku ve věci T-658/13P,

               —

               uložil žalované nahradit žalobci jeho morální újmu,

               —

               uložil žalované zaplatit majetkové škody,

               —

               uložil žalované uhradit právní náklady žalobce, které mu vznikly před zahájením řízení,

               —

               uložil žalované uhradit úroky z prodlení z případně uložené částky,

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení, a to i v případě, že bude žaloba zamítnuta.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení pravidel, jejichž cílem je přiznat práva jednotlivcům, mimo jiné včetně porušení pravidel na ochranu osobních údajů stanovených v čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 4 odst. 4 téhož nařízení a s prováděcími ustanoveními k nařízení č. 1049/2001, porušení čl. 8 Evropské úmluvy o lidských právech (EÚLP), porušení pravidel na ochranu osobních údajů stanovených v různých článcích nařízení č. 45/2001 a v prováděcích ustanoveních k nařízení č. 45/2001, a porušení povinnosti péče.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti důvěrného zacházení, která vedla k úniku osobních údajů žalobce třetím osobám a tisku, ze zneužití pravomoci a vážného a zjevného porušení náležité péče při správě osobních údajů žalobce.


title: Věc C-460/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG v. Bundesrepublik Deutschland „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Systém Evropské unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Směrnice 2003/87/ES — Monitorovací plán — Nařízení (EU) č. 601/2012 — Článek 49 odst. 1 a bod 10 přílohy IV — Výpočet emisí ze zařízení — Odečtení přemístěného oxidu uhličitého (CO2) — Vyloučení CO2 použitého při výrobě vysráženého uhličitanu vápenatého — Platnost vyloučení“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG v. Bundesrepublik Deutschland
   (Věc C-460/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Systém Evropské unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Směrnice 2003/87/ES - Monitorovací plán - Nařízení (EU) č. 601/2012 - Článek 49 odst. 1 a bod 10 přílohy IV - Výpočet emisí ze zařízení - Odečtení přemístěného oxidu uhličitého (CO2) - Vyloučení CO2 použitého při výrobě vysráženého uhličitanu vápenatého - Platnost vyloučení“)
   (2017/C 070/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Schaefer Kalk GmbH & Co. KG

      Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

      Výrok

   Ustanovení čl. 49 odst. 1 druhé věty nařízení Komise (EU) č. 601/2012 ze dne 21. června 2012 o monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES a bodu 10 části B přílohy IV tohoto nařízení jsou v rozsahu, v němž do emisí ze zařízení na pálení vápence systematicky zařazují oxid uhličitý (CO2) přemístěný do jiného zařízení za účelem výroby PCC bez ohledu na to, zda byl tento oxid uhličitý uvolněn do atmosféry, neplatná.

      (1)  Úř. věst. C 389, 23.11.2015.


title: Věc C-238/11: Žaloba podaná dne 19. května 2011 — Francouzská republika v. Evropský parlament

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/13

         Žaloba podaná dne 19. května 2011 — Francouzská republika v. Evropský parlament
   (Věc C-238/11)
   2011/C 226/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit usnesení Evropského parlamentu ze dne 9. března 2011 o harmonogramu zasedání Parlamentu na rok 2013;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby jediný důvod, vycházející z porušení protokolu č. 6 o umístění sídel orgánů a některých institucí, subjektů a útvarů Evropské unie, který je přílohou SEU a SFEU, a protokolu č. 3 o umístění sídel orgánů a některých institucí, subjektů a útvarů Evropské unie, který je přílohou Smlouvy o ESAE, a z nedodržení rozsudku Soudního dvora ze dne 1. října 1997, Francie v. Parlament (C-345/95, Recueil, s. I-5235).
   Podle francouzské vlády se Evropský parlament rozhodnutím, že dvě ze dvanácti měsíčních plenárních zasedání, která se mají konat každý rok ve Štrasburku, budou zkrácena ze 4 dnů na 2 dny a budou se v roce 2010 konat v průběhu téhož říjnového týdne, snaží obejít pravidlo, podle něhož se dvanáct měsíčních plenárních zasedání, včetně zasedání o rozpočtu, má konat ve Štrasburku. Napadené usnesení vede ve skutečnosti ke zrušení jednoho z dvanácti měsíčních plenárních zasedání, která se mají konat každý rok ve Štrasburku. Jeho jediným cílem je tak snížit dobu přítomnosti evropských poslanců v sídle Evropského parlamentu, aniž to vyžaduje vnitřní organizace práce tohoto orgánu.


title: Spojené věci C-97/13 a C-214/13: Usnesení Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Silvia Georgiana Câmpean v. Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Mediaş, Administraţia Fondului pentru Mediu (C-97/13), Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Alexandria v. George Ciocoiu (C-214/13) „Řízení o předběžné otázce — Vnitrostátní zdanění — Článek 110 SFEU — Daň za znečišťující emise z motorových vozidel při první registraci nebo při prvním přepisu vlastnického práva — Neutralita daně mezi dovezenými ojetými motorovými vozidly a podobnými motorovými vozidly, která se již nacházejí na tuzemském trhu“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/16

         Usnesení Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Silvia Georgiana Câmpean v. Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Mediaş, Administraţia Fondului pentru Mediu (C-97/13), Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Alexandria v. George Ciocoiu (C-214/13)
   (Spojené věci C-97/13 a C-214/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Vnitrostátní zdanění - Článek 110 SFEU - Daň za znečišťující emise z motorových vozidel při první registraci nebo při prvním přepisu vlastnického práva - Neutralita daně mezi dovezenými ojetými motorovými vozidly a podobnými motorovými vozidly, která se již nacházejí na tuzemském trhu“)
   2014/C 175/19
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel Bucureşti

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Silvia Georgiana Câmpean (C-97/13), Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Alexandria (C-214/13)

      Žalovaní: Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Mediaş, Administraţia Fondului pentru Mediu (C-97/13), George Ciocoiu (C-214/13)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunalul Sibiu – Daň za znečišťující emise z motorových vozidel při první registraci nebo při prvním přepisu vlastnického práva – Osvobození vozidel podléhajících této dani od dřívějších daní – Možnost pro tato zmíněná vozidla vrácení daní, jež byly uloženy, v rámci soudního řízení – Případné odrazování od uvádění ojetých vozidel zakoupených v jiných členských státech do provozu – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy s článkem 110 SFEU

      Výrok

   Článek 110 SFEU je třeba vykládat v tom smyslu, že brání takovému daňovému systému, jako je systém, který byl zaveden a posléze omezen vnitrostátní právní úpravou dotčenou ve sporech v původním řízení, jíž členský stát ukládá daň za znečišťující emise z motorových vozidel, jež je nastavena takovým způsobem, že odrazuje od uvádění ojetých vozidel zakoupených v jiných členských státech do provozu v tomto členském státě, aniž odrazuje od koupě ojetých vozidel téhož stáří a téhož opotřebení na tuzemském trhu.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4.5.2013.

      Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc T-405/11: Žaloba podaná dne 29. července 2011 — Axa Mediterranean Holding v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/40

         Žaloba podaná dne 29. července 2011 — Axa Mediterranean Holding v. Komise
   (Věc T-405/11)
   2011/C 282/75
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Axa Mediterranean Holding, SA (Palma de Mallorca, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a M. Muñoz de Juan, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil návrh na provedení důkazu za přípustný a vyhověl mu;

               —

               prohlásil žalobní důvody za přípustné a vyhověl jim;

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS (zákona o korporační dani) obsahuje prvky státní podpory;

               —

               podpůrně, zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS obsahuje prvky státní podpory, když se použije na nabytí podílu, která implikují převzetí ovládání;

               —

               podpůrně, zrušil článek 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž uplatňuje příkaz k navrácení podpory poskytnuté na operace provedené předtím, než bylo rozhodnutí, které je předmětem této žaloby, zveřejněno v konečném znění v Úředním věstníku;

               —

               podpůrně, zrušil čl. 1 odst. 1 a v důsledku toho článek 4 v rozsahu, v němž se vztahuje na operace provedené v Mexiku a Turecku;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K(2010) 9566 ze dne 12. ledna 2011 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty dovolávané ve věci T-399/11, Banco de Santander a Santusa Holding v. Komise.


title: Věc T-637/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2017 – Alma-The Soul of Italian Wine v. EUIPO – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE — Starší slovní ochranná známka Evropské unie VIÑA SOL — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Zásah do rozlišovací způsobilosti — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2017 – Alma-The Soul of Italian Wine v. EUIPO – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)
   (Věc T-637/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE - Starší slovní ochranná známka Evropské unie VIÑA SOL - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Zásah do rozlišovací způsobilosti - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 231/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alma-The Soul of Italian Wine LLLP (Coral Gables, Florida, Spojené státy) (zástupce: F. Terrano, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Španělsko) (zástupce: J. Güell Serra, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. září 2015 (věc R 356/20152), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Miguel Torres a Alma-The Soul of Italian Wine.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 3. září 2015 (věc R 356/2015 2) se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení společnosti Alma-The Soul of Italian Wine LLLP.

               3.

               Společnost Miguel Torres, SA, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc T-269/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2014 – Brune v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Všeobecné výběrové řízení — Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů — Nové rozhodnutí Komise přijaté po zrušení Soudem pro veřejnou službu — Nedostavení se k ústní zkoušce“

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2014 – Brune v. Komise
   (Věc T-269/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Všeobecné výběrové řízení - Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů - Nové rozhodnutí Komise přijaté po zrušení Soudem pro veřejnou službu - Nedostavení se k ústní zkoušce“)
   2014/C 235/22
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Markus Brune (Bonn, Německo) (zástupce: H. Mannes, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 21. března 2013, Brune v. Komise (F-94/11) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Markus Brune ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou komisí v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-86/12: Žaloba podaná dne 21. února 2012 — Robert Group v. OHIM — Hardford (Pierre Robert)

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/32

         Žaloba podaná dne 21. února 2012 — Robert Group v. OHIM — Hardford (Pierre Robert)
   (Věc T-86/12)
   2012/C 118/53
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pierre Robert Group AS (Oslo, Norsko) (zástupci: E. Ullberg a M. Plogell, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Hardford AB (Limhamn, Švédsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. prosince 2011 ve věci R 2463/2010-1, a v důsledku toho nařídit OHIM, aby posoudil důkaz o existenci, platnosti a rozsahu starší ochranné známky, kterou žalobkyně uplatnila,

               —

               anebo podpůrně změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu a zamítnout zápis ochranné známky Společenství „Pierre Robert“ č. 8541849 a

               —

               uložit žalovanému, aby nahradil náklady řízení, včetně nákladů řízení, které vznikly v řízení před námitkovým oddělením a prvním odvolacím senátem OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Pierre Robert“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 44 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8541849

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: švédská obrazová ochranná známka „Pierre Robert“, zapsaná pod č. 166274 pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení pravidla 50 odst. 1 nařízení Komise č. 2868/95 a článků 76 a 8 a čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení Rady č. 207/2009 v rozsahu, v němž odvolací senát: i) opomněl uplatnit své právo zkoumat skutečnosti z moci úřední, a zohlednit skutečnosti, které mohou zjevně ovlivnit výsledek námitek; ii) právně pochybil, když neměl za to, že „Pierre Robert“ je ochrannou známkou s dobrým jménem; iii) pochybil, když nezohlednil důkaz obsažený v příloze 1, který byl předložen v souvislosti s podáním námitek, a iv) pochybil, když nepřijal osvědčení od švédského patentového a zápisného úřadu, které bylo předloženo před tím, než námitkové oddělení přijalo své rozhodnutí


title: Věc T-235/15: Žaloba podaná dne 15. května 2015 – Pari Pharma v. EMA

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/26

         Žaloba podaná dne 15. května 2015 – Pari Pharma v. EMA
   (Věc T-235/15)
   (2015/C 221/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Německo) (zástupci: M. Epping a W. Rehmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozhodnutí ASK-11351 (Vantobra) Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) ze dne 24. dubna 2015 v rozsahu, v němž podle nařízení (ES) č. 1049/201 (1) poskytuje třetím osobám přístup k hodnotící zprávě Výboru pro léčivé přípravky (dále jen „CHMP“) týkající se podobnosti přípravku VANTOBRA s přípravky Cayston a TOBI Podhaler (EMA/CHMP/702525/2014) a k hodnotící zprávě CHMP o klinické nadřazenosti vůči TOBI Podhaler (EMA/CHMP/778270/2014);

               —

               Uložil EMA, aby nezpřístupňovala dokumenty uvedené v bodě 1 žalobního návrhu;

               —

               Podpůrně, zrušil rozhodnutí EMA ASK-11351 (Vantobra) ze dne 24. dubna 2015 v rozsahu, v němž poskytuje třetím osobám přístup (i) k hodnotící zprávě CHMP o klinické nadřazenosti vůči TOBI Podhaler, (EMA/CHMP/778270/2014) bez dalších údajů na straně 9 (lepší respirační snášenlivost přípravku Vantobra oproti Tobi Podhaler), stranách 11 až 12 a 14 (extrapolace snášenlivosti přípravku TOBI oproti Vantobra), stranách 17 až 19 (stanovisko žalobkyně Q.1 a posouzení odpovědi) a stranách 19 až 23 (stanovisko žalobkyně Q.2, posouzení odpovědi, 3. závěr a doporučení), jak je uvedeno v A 1, a (ii) k hodnotící zprávě CHMP týkající se podobnosti přípravku VANTOBRA s přípravky Cayston a TOBI Podhaler, (EMA/CHMP/702525/2014), bez dalších údajů na stranách 9 až 10, oddíl 2.3 (terapeutická indikace, 1) data z terénní studie) a stranách 11 až 12, oddíl 2.3 (terapeutická indikace 2) anketa mezi lékaři v centrech CF), jak bylo uvedeno v části Exhibit A 2, a uložit EMA, aby nezpřístupňovala výše uvedené dokumenty bez údajů uvedených v částech Exhibit A 1 a Exhibit A2; a

               —

               uložil EMA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod.
   Rozhodnutí EMA porušuje nařízení (ES) č. 1049/2001, jakož i základní práva a svobody žalobkyně pokud jde o soukromý život a důvěrnost podle článku 7 Listiny základních práv (dále jen „Listina“), článek 8 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950, jakož i článek 339 SFEU, její svobodu podnikání podle článku 16 Listiny a její právo na vlastnictví ve vztahu k duševnímu vlastnictví, čl. 17 odst. 2 Listiny. Žalobkyně uplatňuje argument, že (i) zpřístupnění by umožnilo všem konkurentům využít údajů a informací, které žalobkyně poskytla za účelem získání povolení k uvedení jejího vlastního přípravku s tobramycinem, bez dalších investic ve svůj prospěch, a tím ohrozit obchodní zájmy žalobkyně a že (ii) pokud jde o tyto dokumenty, neexistuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných dokumentů.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst.. 2001 L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-42/08: Žaloba podaná dne 24. ledna 2008 – Shetland Islands Council v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/35

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2008 – Shetland Islands Council v. Komise
   (Věc T-42/08)
   (2008/C 92/71)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Shetland Islands Council (zástupci: E. Whiteford, Barrister, R. Murray, Solicitor, a R. Thompson, QC)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 odst. 2 a články 3, 4 a 5 napadeného rozhodnutí a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je orgánem veřejné správy, který prováděl platby ve prospěch odvětví rybolovu v rámci dvou obecných opatření podpory s názvem „Aid to the Fish Catching and Processing Industry“ (Podpora pro odvětví lovu a zpracování ryb) a „Aid to the Fish Farming Industry“ (Podpora pro odvětví chovu ryb), která byla tvořena různými druhy režimů podpor. Komise shledala, že podpora, kterou Spojené království poskytlo na základě „Fishing Vessel Modernisation Scheme“ (režim modernizace rybářských plavidel), byla neslučitelná se společným trhem v rozsahu, v němž šlo o podporu poskytnutou na modernizační projekty týkající se kapacity měřené podle prostornosti plavidla nebo výkonu motoru.
   Svou žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení podle článku 230 ES rozhodnutí Komise C 37/2006 (ex NN 91/2005) ze dne 13. listopadu 2007 týkajícího se Režimu modernizace rybářských plavidel prováděného ve Spojeném království. Žalobkyně se zejména domáhá zrušení čl. 1 odst. 2 a článků 3, 4 a 5 napadeného rozhodnutí na základě dvou důvodů:

               (1)

               Komise se údajně dopustila nesprávného právního posouzení, když shledala, že platby za účelem výměny nebo zlepšení motorů, které neovlivňují hrubou prostornost nebo výkon motoru plavidel, „se dotknou kapacity měřené podle prostornosti nebo výkonu motoru“ ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. c) bod i) nařízení (ES) č. 2792/1999 (1), a proto jsou neslučitelné se společným trhem;

               (2)

               Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když shledala, že navrácení plateb bude slučitelné s:

                           a)

                           ustanovením čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (2);

                           b)

                           obecnými zásadami právní jistoty, ochrany legitimních očekávání a rovného zacházení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu (Úř. věst. L 337, s. 10; Zvl. vyd. 04/04, s. 179).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).