title: Věc C-348/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) ze dne 17. června 2004 ve věci Boehringer Ingelheim KG a další proti Swingward Ltd a další

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) ze dne 17. června 2004 ve věci Boehringer Ingelheim KG a další proti Swingward Ltd a další
   (Věc C-348/04)
   (2004/C 273/22)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) ze dne 17. června 2004 ve věci Boehringer Ingelheim KG a další proti Swingward Ltd a další, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 12. srpna 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Přebalené výrobky („reboxed products“)

               1.

               Pokud paralelní dovozce uvádí na trh jednoho členského státu farmaceutický výrobek dovezený z jiného členského státu v jeho původním vnitřním obalu, ale s novým vnějším lepenkovým obalem, vytištěným v jazyce členského státu dovozu („přebalený“ výrobek):

                           a)

                           nese dovozce důkazní břemeno prokázat, že nový obal splňuje všechny podmínky uvedené ve spojených věcech C-427/93, C-429/93 a C-436/93 Bristol-Myers Squibb v. Paranova, nebo nese majitel ochranné známky důkazní břemeno prokázat, že tyto podmínky nebyly splněny, nebo se důkazní břemeno liší pro každou z podmínek, a pokud ano, jak?

                           b)

                           použije se první podmínka uvedená v Bristol-Myers Squibb v. Paranova, tak jak byla vyložena ve věci C-379/97 Upjohn v. Paranova a věci C-143/00 Boehringer v. Swingward, a sice že musí být prokázáno, že je nezbytné přebalit výrobek, aby nebyl omezen skutečný přístup na trh, pouze na skutečnost přebalení (jak rozhodl Soudní dvůr ESVO ve věci E-3/02 Paranova Inc v. Merck & Co Inc), nebo se též použije na přesný způsob a styl, kterým paralelní dovozce přebalení provedl, a pokud ano, jak?

                           c)

                           je čtvrtá podmínka uvedená v Bristol-Myers Squibb v. Paranova, a sice že úprava přebaleného výrobku není taková, aby mohla poškodit dobré jméno ochranné známky nebo jejího majitele, porušena pouze pokud je obal vadný, nízké kvality nebo neúhledný, nebo je ji možno rozšířit na cokoliv co porušuje dobré jméno ochranné známky?

                           d)

                           pokud je odpověď na otázku uvedenou pod bodem 1 c) taková, že je čtvrtá podmínka porušena čímkoliv, co porušuje dobré jméno ochranné známky a pokud i) nový vnější lepenkový obal není opatřen ochrannou známkou („de-branding“) nebo ii) paralelní dovozce opatří nový vnější lepenkový obal svým vlastním logem nebo použije podnikový styl nebo úpravu, nebo úpravu, kterou používá pro řadu rozdílných výrobků („co-branding“), musí být takové formy úpravy obalu považovány za poškozující dobré jméno ochranné známky, nebo je to otázkou věcného uvážení vnitrostátního soudu?

                           e)

                           pokud je odpověď na otázku uvedenou pod bodem 1 d) taková, že jde o otázku věcného uvážení vnitrostátního soudu, kdo nese důkazní břemeno?

         Přeštítkované výrobky

               2.

               Pokud paralelní dovozce uvádí na trh jednoho členského státu farmaceutický výrobek dovezený z jiného členského státu v jeho originálním vnitřním a vnějším obalu, na který umístil nový vnější štítek vytištěný v jazyce členského státu dovozu („přeštítkovaný“ výrobek):

                           a)

                           použije se pět podmínek uvedených v Bristol-Myers Squibb v. Paranova?

                           b)

                           pokud je odpověď na otázku uvedenou pod bodem 2 a) kladná, nese dovozce důkazní břemeno prokázat, že přeštítkovaný obal splňuje všechny podmínky uvedené v Bristol-Myers Squibb v. Paranova, nebo nese majitel ochranné známky důkazní břemeno prokázat, že tyto podmínky nebyly splněny, nebo se důkazní břemeno liší pro každou z podmínek, a pokud ano, jak?

                           c)

                           pokud je odpověď na otázku uvedenou pod bodem 2 a) kladná, použije se první podmínka uvedená v Bristol-Myers Squibb v. Paranova, tak jak byla vyložena ve věci Upjohn v. Paranova a ve věci Boehringer v. Swingward, a sice že musí být prokázáno, že je nezbytné přebalit výrobek, aby nebyl omezen skutečný přístup na trh, pouze na skutečnost přeštítkování, nebo se použije také na přesný způsob a styl, kterým paralelní dovozce přeštítkování provedl?

                           d)

                           pokud je odpověď na otázku uvedenou pod bodem 2 a) kladná, je čtvrtá podmínka uvedená v Bristol-Myers Squibb v. Paranova, a sice že úprava přebaleného výrobku není taková, aby mohla poškodit dobré jméno ochranné známky nebo jejího majitele, porušena pouze pokud je obal vadný, nízké kvality nebo neúhledný, nebo je ji možno rozšířit na cokoliv, co porušuje dobré jméno ochranné známky?

                           e)

                           pokud je odpověď na otázku uvedenou pod bodem 2 a) kladná, a odpověď na otázku uvedenou pod bodem 2 d) je taková, že čtvrtá podmínka je porušena čímkoliv, co porušuje dobré jméno ochranné známky, porušuje dobré jméno ochranné známky v tomto smyslu, pokud i) nový štítek je umístěn tak, že zcela nebo částečně zakrývá jednu z ochranných známek majitele, nebo ii) nový štítek neudává, že dotčená ochranná známka je ochrannou známkou vlastněnou majitelem, nebo iii) jméno paralelního dovozce je vytištěno velkými písmeny?

         Oznámení

               3.

               Pokud paralelní dovozce nepodal oznámení o přebaleném výrobku, jak to vyžaduje pátá podmínka Bristol-Myers Squibb v. Paranova, a tím pouze z tohoto důvodu porušil ochrannou/é známku/y majitele:

                           a)

                           je každý následný dovoz uvedeného výrobku porušením nebo dopouští se dovozce porušení jen do doby, než se majitel dozvěděl o výrobku a uplynula lhůta stanovená pro oznámení?

                           b)

                           je majitel oprávněn domáhat se finanční náhrady (tj. náhrady škody způsobené porušením nebo předání celého zisku nabytého v důsledku porušení) z důvodu dovozcových porušení stejně jako kdyby šlo o padělky?

                           c)

                           řídí se poskytnutí finančních náhrad majiteli z důvodu takových dovozcových porušení zásadou proporcionality?

                           d)

                           Pokud ne, na jakém základě by mělo být stanoveno vyrovnání, za předpokladu, že dotčené výrobky byly uvedeny na trh v EHP majitelem nebo s jeho souhlasem?


title: Věc T-91/08: Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Kyperská republika v. Komise

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/28

         Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Kyperská republika v. Komise
   (Věc T-91/08)
   (2008/C 142/50)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kyperská republika (zástupce: P. Kliridis)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit vyhlášení zakázky EuropeAid/126172/C/SER/CY na zadání zakázky nazvané „Development and restructuring of telecommunications infrastracture – Training, Capacity Building and Project management“, které bylo zveřejněno pouze v anglickém jazyce na internetové stránce http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ dne 12. prosince 2007 nebo okolo tohoto data, a zrušit články 5 a 28 vyhlášení zakázky;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že dotčené vyhlášení zakázky je protiprávní z následujících důvodů:

               —

               zaprvé z důvodu, že Komise při vyhlášení zakázky překročila svou pravomoc nebo porušila její právní základ, zvláště nařízení Rady (ES) č. 389/2006 ze dne 27. února 2006, kterým se vytváří nástroj finanční podpory na posílení hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru a mění nařízení (ES) č. 2667/2000 o Evropské agentuře pro obnovu (1),

               —

               zadruhé z důvodu, že je dotčené vyhlášení zakázky v rozporu nebo je neslučitelné s článkem 299 ES, ve znění článku 19 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (2) (dále jen „Akt o přistoupení z roku 2003“), jakož i s Protokolem č. 10 o Kypru Aktu o přistoupení z roku 2003 (3),

               —

               zatřetí z důvodu, že je vyhlášení zakázky v rozporu nebo je neslučitelné s povinnostmi vyplývajícími z kogentních norem mezinárodního práva a s rezolucemi Rady bezpečnosti Spojených národů 541 (1983) a 550 (1984),

               —

               začtvrté z důvodu, že je vyhlášení zakázky v rozporu nebo je neslučitelné se zásadou loajální spolupráce mezi orgány Evropské unie a členskými státy zakotvenou v článku 10 ES, a

               —

               zapáté z důvodu, že vyhlášení zakázky nebylo zveřejněno v Úředním věstníku.

      (1)  Úř. věst. L 65, s. 5.

      (2)  Úř. věst. L 236, s. 33.

      (3)  Úř. věst. L 236, s. 955.


title: Spojené věci T-391/03 a 70/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. července 2006 – Franchet a Byk v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) — Eurostat — Odepření přístupu — Inspekce a vyšetřování — Soudní řízení — Práva obhajoby )

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. července 2006 – Franchet a Byk v. Komise
   (Spojené věci T-391/03 a 70/04) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) - Eurostat - Odepření přístupu - Inspekce a vyšetřování - Soudní řízení - Práva obhajoby“)
   (2006/C 212/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci
      : Yves Franchet a Daniel Byk (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná
      : Komise Evropských společenství (zástupci: D. Maidani, J.-F. Pasquier a P. Aalto, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) a Komise o odepření přístupu žalobců k některým dokumentům týkajícím se vyšetřování ohledně Eurostatu.
   Výrok rozsudku

               1)

               Návrhy na zrušení rozhodnutí ze dne 18. srpna 2003, jakož i konkludentního rozhodnutí o zamítnutí žádostí žalobců ze dne 21. a 29. října 2003 se odmítají jako nepřípustné.

               2)

               Rozhodnutí Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) ze dne 1. října 2003 se zrušuje v rozsahu, v němž odepírá přístup k jiným sdělením OLAF určeným Komisi, než je sdělení uvedené v tiskové zprávě ze dne 19. května 2003, jakož se zrušuje i rozhodnutí Komise ze dne 19. prosince 2003 v rozsahu, v němž odepírá přístup k přílohám zprávy útvaru interního auditu ze dne 7. července 2003.

               3)

               Ve zbývající části se žaloby zamítají jako neopodstatněné.

               4)

               Komise ponese třetinu nákladů řízení žalobců. Účastníci řízení ponesou zbývající část vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 21, 14.1.2004.


title: Věc T-532/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2015 Z proti rozsudku vydanému dne 30. června 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-64/13, Z v. Soudní dvůr

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2015 Z proti rozsudku vydanému dne 30. června 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-64/13, Z v. Soudní dvůr
   (Věc T-532/15 P)
   (2016/C 016/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Z (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že je kasační opravný prostředek přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil tudíž rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 30. června 2015 vydaný ve věci F-64/13, Z v. Soudní dvůr Evropské unie;

               —

               rozhodl v souladu s návrhem na zahájení řízení ve věci F-64/13;

               —

               uložil druhému účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení;

               —

               vyhradil navrhovatelce právo uplatňovat jakákoliv další práva, vznášet jakékoliv další nároky a předkládat jakékoliv žalobní důvody a návrhy.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka šest důvodů.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení základního práva na obhajobu.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, ke kterému došlo tím, že žalobní důvod vycházející z nepříslušnosti výboru pověřeného vyřizováním stížností a z protiprávnosti článku 4 rozhodnutí Soudního dvora ze dne 4. května 2004 (1) byl zamítnut ve zjevném rozporu se zásadou legality, doslovným výkladem a hierarchií norem práva Evropské unie.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení práva na účinný procesní prostředek, pokud jde zejména o omezený přezkum obsahu hodnotících zpráv Soudem pro veřejnou službu (dále jen „Soud“).

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, ke kterému došlo tím, že Soud v napadeném rozsudku nezaujal stanovisko k návrhu na provedení důkazů a k návrhu na organizační procesní opatření.

               5.

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z neoprávněného odmítnutí ověřit opodstatněnost námitek navrhovatelky a z nezohlednění názorů, které vyjádřil hodnotící výbor.

               6.

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, ke kterému došlo tím, že Soud v napadeném rozsudku uvedl, že navrhovatelka byla za účelem náhrady škody v důsledku opožděného vypracování hodnotící zprávy povinna podat žádost podle čl. 90 odst. 1 služebního řádu úředníků Evropské unie.

      (1)  Rozhodnutí Soudního dvora ze dne 4. května 2004 o výkonu pravomocí přiznaných služebním řádem úředníků Evropské unie orgánu oprávněnému ke jmenování a pracovním řádem ostatních zaměstnanců Evropské unie orgánu oprávněnému k uzavírání pracovních smluv.


title: Věc C-147/07: Žaloba podaná dne 13. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/34

         Žaloba podaná dne 13. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-147/07)
   (2007/C 95/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán, J. Hottiaux, J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k dosažení souladu s článkem 4 směrnice Rady 98/83/ES ze dne 3. listopadu 1998 o jakosti vody určené k lidské spotřebě (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z výše uvedené směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Kvalita vody určené k lidské spotřebě ve Francii nesplňuje požadavky směrnice 98/83, jelikož limity, které tato směrnice stanoví pro dusičnany a pesticidy, jsou pravidelně překračovány v departementech Deux-Sèvres, Charente-Maritime a Vendée.

      (1)  Úř. věst. L 330, s. 32.


title: Věc C-238/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 1. července 2009 — Handelsmaatschappij J. van Hilst BV a další v. The Jaguar Collection Limited a další

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 1. července 2009 — Handelsmaatschappij J. van Hilst BV a další v. The Jaguar Collection Limited a další
   (Věc C-238/09)
   2009/C 312/15
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Handelsmaatschappij J. van Hilst BV a další

      Žalovaní: The Jaguar Collection Limited a další
   Usnesením ze dne 20. července 2009 Soudní dvůr vyškrtl věc ze svého rejstříku.


title: Věc T-238/15: Žaloba podaná dne 13. května 2015 – Novartis v. OHIM – Meda (Zimara)

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/23

         Žaloba podaná dne 13. května 2015 – Novartis v. OHIM – Meda (Zimara)
   (Věc T-238/15)
   (2015/C 228/28)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Meda AB (Solna, Švédsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „Zimara“ – přihláška č. 9 782 764

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. března 2015 ve věci R 636/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-5/07: Žaloba podaná dne 12. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/20

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-5/07)
   (2007/C 42/38)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES (1) ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty a v každém případě tím, že je nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Portugalská republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 23. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 16, s. 44.


title: Věc C-556/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 28. října 2013 —  „BTA Insurance Company“ SE v. UAB „Litaksa“

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 28. října 2013 — „BTA Insurance Company“ SE v. UAB „Litaksa“
   (Věc C-556/13)
   2014/C 24/06
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně:„BTA Insurance Company“ SE

      Žalovaná: UAB „Litaksa“

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 2 směrnice 90/232/EHS (1), ve znění článku 4 směrnice 2005/14/ES (2), vykládán v tom smyslu, že strany pojistné smlouvy nemají právo sjednat územní omezení pojistné ochrany pojištěné osoby (uplatňovat rozdílné pojistné v závislosti na území, na kterém je vozidlo používáno — v celé Evropské unii nebo pouze v Litevské republice), přičemž tímto právem není nijak omezena ochrana poškozených, to znamená stanovit, že použití vozidla v jiném členském státě Evropské unie než v Litevské republice, představuje faktor zvyšující pojistné riziko a požadovat v takovém případě zaplacení dodatečného pojištění?

               2)

               Má být zásada volného pohybu osob a vozidel na celém území Evropské unie a obecná unijní zásada rovnosti (zákazu diskriminace) vykládána tak, že je porušena výše uvedenou dohodou stran pojistné smlouvy, na základě které je pojistné riziko spojené s územím, na kterém je vozidlo používáno?

      (1)  Třetí směrnice Rady ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33; Zvl. vyd. 06/01 s. 249).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 149, s. 14).


title: Věc T-254/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Kühne + Nagel International a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Služby mezinárodní letecké přepravy — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU — Přirážky a tarifní mechanismy mající vliv na konečnou cenu — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Nesprávné posouzení — Doba trvání protiprávního jednání — Výše pokuty — Bod 13 pokynů o metodě stanovování pokut z roku 2006 — Hodnota prodeje — Polehčující okolnosti — Proporcionalita — Právo na obhajobu“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Kühne + Nagel International a další v. Komise
   (Věc T-254/12) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Služby mezinárodní letecké přepravy - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Přirážky a tarifní mechanismy mající vliv na konečnou cenu - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Nesprávné posouzení - Doba trvání protiprávního jednání - Výše pokuty - Bod 13 pokynů o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Hodnota prodeje - Polehčující okolnosti - Proporcionalita - Právo na obhajobu“)
   (2016/C 136/35)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kühne + Nagel International AG (Feusisberg, Švýcarsko), Kühne + Nagel Management AG (Feusisberg), Kühne + Nagel Ltd (Uxbridge, Spojené království), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai, Čína) a Kühne + Nagel Ltd (Hong Kong, Čína) (zástupci: U. Denzel, C. Klöppner a C. von Köckritz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Hödlmayr, N. von Lingen a G. Meessen, poté C. Hödlmayr, G. Meessen a A. Dawes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 1959 final ze dne 28. března 2012 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39462 – Doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a podpůrně návrh na úpravu pokut, které jim byly tímto rozhodnutím uloženy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd (se sídlem v Uxbridge), Kühne + Nagel Ltd (se sídlem v Shanghai) a Kühne + Nagel Ltd (se sídlem v Hong Kongu)se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28. 7. 2012.


title: Věc C-228/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 28. dubna 2017 – Reinhard Wittmann v. TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 28. dubna 2017 – Reinhard Wittmann v. TUIfly GmbH
   (Věc C-228/17)
   (2017/C 231/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Reinhard Wittmann

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc T-342/04: Žaloba podaná dne 9. srpna 2004 Hertou Adam proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/54

         Žaloba podaná dne 9. srpna 2004 Hertou Adam proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-342/04)
   (2004/C 262/99)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Hertou Adam, s bydlištěm v Bruselu, zastoupenou Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise, kterým se žalobkyni zamítá příspěvek za práci v zahraničí stanovený čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí porušení článku 4 přílohy VII služebního řádu v tom, že období, během kterého pracovala v kanceláři zastoupení jedné ze spolkových zemí v Bruselu, není Komisí považováno za postavení vyplývající z práce konané pro některý jiný stát. Žalobkyně mimoto uvádí porušení zásady rovného zacházení.


title: Věc T-721/13: Žaloba podaná dne 31. prosince 2013 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV)

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/39

         Žaloba podaná dne 31. prosince 2013 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV)
   (Věc T-721/13)
   2014/C 112/51
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Spojené státy) (zástupce: F. Valentin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bolloré SA (Érgue Gaberic, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. října 2013 ve věci R 1961/2012-2.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Slovní ochranná známka „DIRECTV“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 41 – zápis ochranné známky Společenství č. 243 774

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné zrušení zápisu ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zrušení zápisu ochranné známky Společenství v plném rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 51 odst. 1 písm.) nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-467/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Genova (Itálie) dne 21. listopadu 2006 – Consel Gi. Emme Srl v. Sistema Logistico dell'Arco Ligure e Alessandrino Srl (SLALA)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/48

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Genova (Itálie) dne 21. listopadu 2006 – Consel Gi. Emme Srl v. Sistema Logistico dell'Arco Ligure e Alessandrino Srl (SLALA)
   (Věc C-467/06)
   (2006/C 326/97)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale civile di Genova
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Consel Gi. Emme Srl

      Žalovaná: Sistema Logistico dell'Arco Ligure e Alessandrino Srl (SLALA)
   Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Společenství (s odvoláním zejména na články 43, 49, 82, 86 a 87 Smlouvy) tomu, aby veřejné služby a správa veřejných infrastruktur byly členským státem svěřeny – prostřednictvím příslušného právního předpisu, který má charakteristické rysy obdobné rysům zavedeným do italského práva článkem 12 vládního nařízení s mocí zákona č. 262 ze dne 3. října 2006 – soukromoprávním podnikům (v projednávaném případě ANAS s.p.a.), které zároveň vykonávají úlohu regulace a kontroly určitého trhu (obdobně jako úloha svěřená společnosti ANAS s.p.a. dotčeným právním předpisem) a mohou stanovit obsah, průběh a případné ukončení koncesního vztahu existujícího mezi státem a konkurenty subjektu, kterému byla svěřena tato úloha?

               2)

               Je právní úprava (jako je právní úprava, kterou zavedl italský stát výše uvedeným článkem 12 vládního nařízení s mocí zákona č. 262 ze dne 3. října 2006), která doplňuje nebo přímo pozměňuje (zejména jejich povinným nahrazením jednotnou smlouvou) již uzavřené smlouvy, a tím významně mění rovnováhu poskytování služeb, slučitelná (s ohledem na právní předpisy Společenství nebo přinejmenším s významem pro Společenství, které se týkají svobodného výkonu hospodářských činností, a s ohledem na judikaturu Soudního dvora v této oblasti) s právem Společenství?


title: Věc T-404/13: Žaloba podaná dne 8. srpna 2013 — NIIT Insurance Technologies v. OHIM

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/24

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2013 — NIIT Insurance Technologies v. OHIM
   (Věc T-404/13)
   2013/C 274/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NIIT Insurance Technologies Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: M. Wirtz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. června 2013 ve věci R 1308/2012-5 týkající se přihlášky k zápisu ochranné známky Společenství č. 10 355 527, slovo: SUBSCRIBE, jakož i předcházející rozhodnutí oddělení ochranných známek ze dne 22. května 2012, v rozsahu, v němž byla ochranné známce odmítnuta ochrana;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SUBSCRIBE“ pro výrobky a služby spadající do tříd 9, 16 a 42 — přihláška k zápisu ochranné známky Společenství č. 10 355 527

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 83 nařízení č. 207/2009 v souvislosti se zásadou rovného zacházení, jakož i s články 6 a 14 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950, ve znění protokolu č. 11, který vstoupil v platnost dne 1. listopadu 1998;

               —

               porušení článku 56 SFEU.


title: Věc C-466/05: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. března 2007 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Lecce – Itálie) – trestní řízení proti Gianlucovi Damontovi (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Výklad článků 43 ES a 49 ES — Hazardní hry — Sběr sázek na sportovní události — Požadavek koncese — Vyloučení subjektů založených v některých formách kapitálových společností — Požadavek policejního povolení — Trestní sankce)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/21

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. března 2007 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Lecce – Itálie) – trestní řízení proti Gianlucovi Damontovi
   (Věc C-466/05) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Výklad článků 43 ES a 49 ES - Hazardní hry - Sběr sázek na sportovní události - Požadavek koncese - Vyloučení subjektů založených v některých formách kapitálových společností - Požadavek policejního povolení - Trestní sankce)
   (2007/C 96/36)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Lecce
   Účastník původního trestního řízení
   Gianluca Damonte
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Lecce – Výklad článků 43 ES a 49 ES – Vnitrostátní zákon, který váže výkon činnosti sběru sázek na získání povolení
   Výrok

               1)

               Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje výkon činností sběru, přijímání, registrace a předávání návrhů sázek, zejména na sportovní události, bez koncese nebo policejního povolení vydaných dotyčným členským státem, je omezením svobody usazování, jakož i volného pohybu služeb upravených v článku 43 ES, respektive v článku 49 ES.

               2)

               Předkládajícím soudům přísluší ověřit, zda vnitrostátní právní úprava v rozsahu, v němž omezuje počet subjektů působících v odvětví hazardních her, skutečně odpovídá cíli předcházet provozování činností v tomto odvětví ke kriminálním nebo podvodným účelům.

               3)

               Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která vylučuje, a navíc i nadále bude vylučovat subjekty založené ve formě kapitálových společností, jejichž akcie jsou kótovány na regulovaných trzích, z odvětví hazardních her.

               4)

               Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která ukládá trestní sankci takovým osobám, jako jsou obvinění v původním řízení, za výkon organizované činnosti sběru sázek bez koncese nebo policejního povolení vyžadovaných vnitrostátními právními předpisy, pokud tyto osoby nemohly získat uvedené koncese či uvedená povolení z toho důvodu, že tento členský stát jim je v rozporu s právem Společenství odmítl udělit.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc T-177/14: Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Harz Guss Zorge v. Komise

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/50

         Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Harz Guss Zorge v. Komise
   (Věc T-177/14)
   2014/C 142/64
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Harz Guss Zorge GmbH (Zorge, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – Německo, Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie, kterým bylo zahájeno formální řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU zveřejněné s výzvou k podání připomínek (Úř. věst. 2014, C 37, s. 73),

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně v podstatě následující:

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí

                           —

                           Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že žalovaná dostatečně neodůvodnila v souladu s čl. 296 odst. 2 SFEU své rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí o zahájení řízení neobsahuje žádné zvláštní hmotně právní posouzení založené na skutkových a právních okolnostech, pokud jde o existenci všech znaků skutkové podstaty ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smluv

                           —

                           Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že rozhodnutí Komise o zahájení řízení porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU. V této souvislosti uvádí, že Evropský soudní dvůr již ve svém rozsudku ze dne 13. března 2001, PreussenElektra (C-379/98, Recueil, s. I-2099) rozhodl, že Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (zákon o upřednostňování obnovitelných energií; dále jen „EEG“) neposkytuje podporu. EEG platí v podstatě nezměněný nadále. Nezměněny zůstaly především aspekty, které jsou podstatné pro posouzení existence státní podpory. Totéž platí pro rozhodnutí žalované ze dne 22. května 2002 (Úř. věst. C 164, s. 5), kterým žalovaná určila, že EEG nepředstavuje podporu.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že nižší příplatek EEG nesplňuje znaky skutkové podstaty státní podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU. V této souvislosti především tvrdí, že nižší příplatek EEG nepředstavuje výhodu, kterou by podnik za obvyklých tržních podmínek nezískal, že nemá selektivní povahu, že nepředstavuje státní podporu nebo podporu poskytnutou ze státních prostředků, a že nevede ani k narušení hospodářské soutěže, ani k případnému ovlivnění obchodu mezi členskými státy.

               3.

               Třetí žalobní důvod týkající se slučitelnosti se společným trhem

                           —

                           Pokud by Tribunál dospěl k názoru, že jde o státní podporu, byla by tato podle názoru žalobkyně slučitelná se společným trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) a c) SFEU.


title: Věc T-517/09: Usnesení Tribunálu ze dne 24. dubna 2012 — Alstom v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Trh se silovými transformátory — Dopis inspektora Komise — Odmítnutí přijetí zřízení bankovní záruky jako dočasného prostředku uhrazení pokuty — Odpadnutí právního zájmu na podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. dubna 2012 — Alstom v. Komise
   (Věc T-517/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Trh se silovými transformátory - Dopis inspektora Komise - Odmítnutí přijetí zřízení bankovní záruky jako dočasného prostředku uhrazení pokuty - Odpadnutí právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 174/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alstom (Levallois Perret, Francie) (zástupci: J. Derenne a A. Müller-Rappard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, N. von Lingen a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 7601 final ze dne 7. října 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 EHP (věc COMP/39.129-Silové transformátory), kterým byla žalobkyni uložena pokuta, a návrh na zrušení dopisu inspektora Komise ze dne 10. prosince 2009, kterým bylo odmítnuto zřízení bankovní záruky jako prostředku dočasné úhrady této pokuty.

      Výrok

               1)

               Není na místě rozhodnout o návrhu na zrušení dopisu inspektora Evropské komise ze dne 10. prosince 2009, kterým bylo odmítnuto zřízení bankovní záruky jako prostředku dočasné úhrady pokuty uložené rozhodnutím Komise C(2009) 7601 final ze dne 7. října 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 EHP (věc COMP/39.129-Silové transformátory).

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc T-447/15: Žaloba podaná dne 3. srpna 2015 – Indecopi v. OHIM – Synergy Group (PISCO SOUR)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/43

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2015 – Indecopi v. OHIM – Synergy Group (PISCO SOUR)
   (Věc T-447/15)
   (2015/C 320/60)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Instituto Nacional de Defensa de la Competencia y de la Protección de la Propiedad Intelectual (Indecopi) (San Borja, Peru) (zástupci: M. A. Pomares Caballero a A. Pomares Caballero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Synergy Group sp. z o.o. (Wrocław, Polsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „PISCO SOUR“ – Přihláška č. 1016 7682

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. června 2015 ve věci R 1292/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí z důvodu, že v projednávaném případě nejsou splněny podmínky pro použití čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 23 nařízení č. 110/2008.

               —

               Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-520/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2012 společností Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. září 2012 ve věci T-369/11: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE v. Evropská komise, Delegace Evropské unie v Turecku, Centrální finanční a kontraktační jednotka (CFCU)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/35

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2012 společností Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. září 2012 ve věci T-369/11: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE v. Evropská komise, Delegace Evropské unie v Turecku, Centrální finanční a kontraktační jednotka (CFCU)
   (Věc C-520/12 P)
   2013/C 26/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (zástupce: A. Krystallidis, Δικηγόρος)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Delegace Evropské unie v Turecku, Centrální finanční a kontraktační jednotka (CFCU)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení napadené kasačním opravným prostředkem,

               —

               prohlásil její žalobu před Tribunálem za přípustnou,

               —

               rozhodl ve věci a napravil škodu způsobenou navrhovatelce protiprávním rozhodnutím žalované ze dne 5. dubna 2011, přijatým Delegací Evropské unie v Turecku, a doručeným žalobkyni dne 6. dubna 2011, o zrušení zadání veřejné zakázky na „Rozšíření evropsko-turecké sítě obchodních středisek v Sivas, Antakya, Batman a Van — EuropeAid/128621/D/SER/TR“ konsorciu „DIADIKASIA BUSINESS CONSULTANS S.A. (GR) — WYG INTERNATIONAL LTD (UK) — DELEEUW INTERNATIONAL LTD (TR) — CYBERPARK (TR)“ z důvodu údajně nepravdivých prohlášení vzhledem k horizontálním zájmům navrhovatelky v dotčené věci,

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V rámci svého prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“) tím, že nechal bez povšimnutí skutečnost, že se pojem „orgán“ obsažený v tomto ustanovení netýká pouze orgánů Evropské unie, nýbrž i úředníků Evropské unie, kteří rovněž odpovídají za náhradu škody jednotlivcům, kterým byla způsobena škoda v důsledku jednání těchto úředníků.
   V rámci druhého důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění a porušil článek 47 Listiny základních práv Evropské unie a články 6 (právo na spravedlivý proces) a 13 (Právo na účinný procesní prostředek) Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod („EÚLP“), jakožto základní zásady práva Unie, jelikož odmítl žalobu navrhovatelky jako nepřípustnou, aniž by se zabýval jejími vyjádřeními k námitce nepřípustnosti ze strany žalované, ve vztahu k relevantní judikatuře o škodách způsobených úředníky EU (rozsudky Soudního dvora ze dne 10. července 1969, Sayag a Zurich, 9/69, Recueil, s. 329; ze dne 28. dubna 1971, Lütticke v. Komise, 4/69, Recueil, s. 325, a ze dne 11. listopadu 1981, IBM v. Komise, 60/81, Recueil, s. 2639), a výkladem článku 263 SFEU podle výše uvedené judikatury. Tribunál rovněž neodpověděl na argumenty navrhovatelky týkající se závažného porušení základních zásad unijního práva ze strany žalované, totiž právní jistoty, ochrany legitimního očekávání a práva být vyslechnut, jakož i článku 4 kodex řádné správní praxe Komise.
   V rámci třetího důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesprávně vylíčil a zkreslil důkazy předložené navrhovatelkou v prvním stupni tím, že rozhodl, že „pouze CFCU měla pravomoc zadavatele […] pro přijetí rozhodnutí o udělení dotčené zakázky […] a že pravomoc Komise spočívala pouze v ověření toho, zda byly nebo nebyly splněny podmínky financování ze strany Unie“, na základě dokumentů předložených Tribunálu navrhovatelkou, které skutečně prokazují, že CFCU jedná pod kontrolou Komise a v mezích stanovených Komisí. Konstatování usnesení napadeného kasačním opravným prostředkem jsou proto nesprávná a zkreslují důkazy, které má Tribunál k dispozici.


title: Věc T-187/14: Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Sonova Holding v. OHIM (Flex)

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/30

         Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Sonova Holding v. OHIM (Flex)
   (Věc T-187/14)
   2014/C 151/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sonova Holding AG (Stäfa, Švýcarsko) (zástupce: C. Hawkes, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. prosince 2013 ve věci R 357/2013-2.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Flex“ pro výrobky zařazené do třídy 10 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 10 866 887

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Prohlášení přihlášené ochranné známky za nezpůsobilou k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-132/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. března 2012 Stichting Woonpunt a dalšími proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2011 ve věci T-203/10, Stichting Woonpunt a další v. Evropská komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. března 2012 Stichting Woonpunt a dalšími proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2011 ve věci T-203/10, Stichting Woonpunt a další v. Evropská komise
   (Věc C-132/12 P)
   2012/C 138/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, dříve Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (zástupci: P. Glazener a E. Henny, advocaten, a L. Hancher, hoogleraar)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               částečně nebo v plném rozsahu zrušit usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 16. prosince 2011 ve věci T-203/10 na základě důvodů kasačního opravného prostředku uplatňovaných v projednávané věci;

               —

               vrátit věc Tribunálu, aby ve věci nově rozhodl v souladu s právním názorem Soudního dvora;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

                     První důvod kasačního opravného prostředku
                   vychází z porušení unijního práva, nesprávného posouzení skutkového stavu a nedostatečného odůvodnění usnesení Tribunálem, jelikož Tribunál na účastnice podávající kasační opravný prostředek nahlížel jako na pouhé potenciální příjemce v rámci režimu podpor schváleného Komisí. Tribunál opomíjí skutečnost, že účastnicím řízení podávajícím kasační opravný prostředek byla před vydáním napadeného rozhodnutí (1) poskytována existující podpora, která musela být v důsledku tohoto rozhodnutí pozměněna. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tedy nejsou pouhými potenciálními příjemci pozměněné podpory, ale současně jsou skutečnými příjemci existující podpory. V rámci tohoto posledně uvedeného postavení jsou napadeným rozhodnutím zjevně osobně dotčeny.

               2)

                     Druhý důvod kasačního opravného prostředku
                   vychází z porušení unijního práva, nesprávného posouzení skutkového stavu a nedostatečného odůvodnění usnesení Tribunálem, jelikož Tribunál určil, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nepatřily do uzavřené skupiny obecně prospěšných podniků bytové výstavby. Pouhá teoretická možnost, že se určitá skupina příjemců podpory v budoucnu ještě rozšíří, nestačí k tomu, aby na tuto skupinu nebylo nahlíženo jako na uzavřenou skupinu. Stávající obecně prospěšné podniky bytové výstavby krom toho tvořily uzavřenou skupinu, jelikož jsou rozhodnutím zasaženi více než hypotetické zařízení, které je podle rozhodnutí ještě považováno za obecně prospěšný podnik bytové výstavby.

               3)

                     Třetí důvod kasačního opravného prostředku
                   směřuje proti úvaze Tribunálu, podle níž účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek neměly v souvislosti s podporou N 642/2009 právní zájem na podání žaloby na neplatnost daného rozhodnutí. Tribunál nesprávně použil unijní právo, nesprávně posoudil skutkový stav a usnesení nedostatečně odůvodnil.

      (1)  Rozhodnutí Komise C(2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009 týkající se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 (Nizozemsko) — Stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro podniky zabývající se bytovou výstavbou.


title: Věc C-252/04: Žaloba podaná dne 14. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/13

         Žaloba podaná dne 14. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-252/04)
   (2004/C 201/25)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 14. června 2004 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Georgiosem Zavvosem a Michaelem Shotterem, členy právní služby Komise.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES (1) ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) nebo v každém případě tím, že tyto předpisy neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 24. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 51.


title: Věc T-269/10: Žaloba podaná dne 14. června 2010 — LIS v. Komise

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/42

         Žaloba podaná dne 14. června 2010 — LIS v. Komise
   (Věc T-269/10)
   ()
   2010/C 234/77
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: LIS GmbH Licht Impex Service (Mettmann, Německo) (zástupce: K.-P. Langenkamp, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 12. dubna 2010 podle článku 264 SFEU;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se obrací proti rozhodnutí Komise K(2010) 2198 v konečném znění ze dne 12. dubna 2010, kterým Komise zamítla návrhy žalobkyně na náhradu antidumpingových cel, která byla odvedena z dovozů elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek pocházejících z Čínské lidové republiky.
   K odůvodnění své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise při uplatnění čl. 11 odst. 8 nařízení (ES) č. 384/96 (1) nezohlednila smysl a účel tohoto ustanovení a nepoužila zásady logického myšlení.
   V souvislosti s tím mimo jiné tvrdí, že v konkrétním případě neexistovala žádná dumpingová situace, neboť výrobní cena byla nižší než uhrazená vývozní cena a německá společnost později nabízela ten samý výrobek za nižší cenu než byla původní čínská vývozní cena.
   Dále tvrdí, že Komise nezohlednila skutečnost, že se v případě výrobků nejedná o běžné úsporné žárovky ve smyslu opatření.
   Žalobkyně rovněž uvádí, že na rozdíl od názoru Komise nebylo možné klasifikaci výrobku německými celními orgány zpochybnit, neboť neexistuje žádné jiné klasifikační číslo, pod které by výrobek spadal.
   Krom toho Komise nezohlednila skutečnost, že v daném případě nebylo nutné se v žádném okamžiku obávat újmy, kterou by utrpělo Společenství, neboť předmětné žárovky uvádí na trh v celé Evropě výlučně žalobkyně, a neexistoval tudíž žádný jiný výrobce, který by potřeboval ochranu.
   Nakonec žalobkyně uvádí, že pro nárok na náhradu nemůže být relevantní skutečnost, že konkrétní dumpingové rozpětí nezaniklo; naopak rozhodující je skutečnost, že takové dumpingové rozpětí nikdy neexistovalo.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).


title: Věc C-100/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. února 2014 European Medical Association Asbl (EMA) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 11. prosince 2013 ve věci T-116/11, European Medical Association v. Evropská komise

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. února 2014 European Medical Association Asbl (EMA) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 11. prosince 2013 ve věci T-116/11, European Medical Association v. Evropská komise
   (Věc C-100/14 P)
   2014/C 129/18
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: European Medical Association Asbl (EMA) (zástupci: A. Franchi, L. Picciano, G. Gangemi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ve věci T-116/11, vydaný dne 11. prosince 2013 a vrátit věc Tribunálu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   EMA podala k Soudnímu dvoru kasační opravný prostředek proti rozsudku vydanému dne 11. prosince 2013, ve věci T-116/11, v němž Tribunál zamítl žalobu podanou EMA na základě článků 268, 272 a 340 SFEU, směřující k přiznání náhrady nákladů na zaměstnance souvisejících se smlouvami 507760 Dicoems a 507126 Cocoon.
   EMA uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku následující důvody:

                  První důvod kasačního opravného prostředku. Chybný výklad smluvních ustanovení a právních norem a zjevně nesprávné posouzení důkazů.
               EMA má za to, že rozsudek je stižen vadou spočívající v chybném výkladu smluvních ustanovení a použitelných právních norem, jakož i ve zjevně nesprávném posouzení důkazů, neboť v něm bylo shledáno, že Komise dospěla k závěru, že některé vyúčtované avšak dosud neuhrazené náklady nenesla EMA a nebyly zaznamenány do účetnictví navrhovatelky k datu vydání osvědčení o auditu ve smyslu belgických účetních norem.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku. Zjevně nesprávné posouzení důkazů a chybějící odůvodnění.
               EMA je názoru, že několik částí rozsudku je stiženou závažnými procesními vadami, neboť neobsahují odůvodnění nebo je odůvodnění nedostačující či rozporuplné. Krom toho se Tribunál podle jejího názoru dopustil četných opomenutí nebo zjevných chyb při posuzování důkazů předložených v této věci. Z napadeného rozsudku vyplývá, že Tribunál často opomněl posoudit důkazní materiál předložený EMA a de facto nerozhodl o návrzích uvedených žalobkyní v žalobě a v replice. Tribunál v mnoha ohledech bezpodmínečně vycházel ze závěrů závěrečné zprávy o účetním auditu, který byl proveden pro Komisi v souvislosti se smlouvami Cocoon a Dicoems, přestože tyto závěry EMA zpochybnila v rámci své žaloby ve věci samé.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku. Chybné uplatnění zásady dobré víry a loajální spolupráce při plnění smlouvy.
               EMA má za to, že Tribunál nesprávně posoudil belgické právo, pokud jde o uplatnění zásady dobré víry a loajální spolupráce při plnění smlouvy. Při provádění projektů Dicoems a Cocoon nesplnila Komise své kontrolní povinnosti uvedené v článku 11.3.4 všeobecných smluvních podmínek, který zvláštní způsobem stanoví povinnost Komise dohlížet na vědecké, technologické a finanční provádění projektů. Tribunál měl neprávem za to, že Komise neporušila svou kontrolní povinnost ani žádné konkrétní smluvní ustanovení, a že tedy správně s okamžitou platností vypověděla obě smlouvy týkající se projektů Dicoems a Cocoon, přičemž zároveň zamítl žádost o náhradu škody vzniklé ze smlouvy.

                  Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku. Porušení zásad práva Společenství.
               EMA namítá četná porušení práva Společenství, jichž se údajně dopustil Tribunál, týkající se zejména nesprávného uplatnění zásad proporcionality a zákazu diskriminace, jakož i práva žalobkyně na obhajobu.


title: Věc T-235/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Bavaria v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh s pivem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Důkaz o protiprávním jednání — Přístup ke spisu — Pokuty — Zásada rovného zacházení — Přiměřená lhůta“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Bavaria v. Komise
   (Věc T-235/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh s pivem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Důkaz o protiprávním jednání - Přístup ke spisu - Pokuty - Zásada rovného zacházení - Přiměřená lhůta)
   2011/C 226/45
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bavaria NV (Lieshout, Nizozemsko) (zástupci: původně O. Brouwer, D. Mes, A. Stoffer, poté O. Brouwer, A. Stoffer a P. Schepens, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Bouquet, S. Noë a A. Nijenhuis, poté A. Bouquet a S. Noë, zmocněnci, ve spolupráci s M. Slotboomem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 1697 ze dne 18. dubna 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/B-2/37.766 — Nizozemský trh s pivem) a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise K(2007) 1697 ze dne 18. dubna 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/B/37.766 — Nizozemský trh s pivem) se zrušuje v rozsahu, v kterém v něm Evropská komise konstatovala, že se Bavaria NV účastnila protiprávního jednání spočívajícího v příležitostné koordinaci obchodních podmínek, jiných nežli ceny, nabízených individuálním spotřebitelům v sektoru „horeca“ v Nizozemsku.

               2)

               Částka pokuty uložené společnosti Bavaria v čl. 3 písm. c) rozhodnutí K(2007) 1697 se stanoví na 20 712 375 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Bavaria ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení Evropské komise.

               5)

               Komise ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení společnosti Bavaria.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc C-187/05, C-188/05, C-189/05 a C-190/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Areios Pagos (Řecko) ze dne 17. března 2005 ve věci Agorastoudis a další (C-187/05), Panou a další (C-188/05), Kotsambougioukis a další (C-189/05) a Akritopoulos a další (C-190/05) proti Goodyear ABEE

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Areios Pagos (Řecko) ze dne 17. března 2005 ve věci Agorastoudis a další (C-187/05), Panou a další (C-188/05), Kotsambougioukis a další (C-189/05) a Akritopoulos a další (C-190/05) proti Goodyear ABEE
   (Věc C-187/05, C-188/05, C-189/05 a C-190/05)
   (2005/C 171/15)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Areios Pagos (Řecko) ze dne 17. března 2005 ve věci Agorastoudis a další (C-187/05), Panou a další (C-188/05), Kotsambougioukis a další (C-189/05) a Akritopoulos a další (C-190/05) proti Goodyear ABEE, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 27. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Areios Pagos (Řecko) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   S ohledem na to, že řecké právo nestanoví, že je třeba předem vydat soudní rozhodnutí při konečném uzavření podniku nebo firmy pouze z vůle zaměstnavatele v souladu s čl. 1 odst. 2 písm. d) směrnice Rady 75/129/EHS (1), vztahuje se uvedená směrnice na hromadné propouštění způsobené konečným uzavřením provozovny podniku nebo firmy, o kterém bylo rozhodnuto pouze z vůle zaměstnavatele bez předchozího soudního rozhodnutí?

      (1)  Úř. věst. L 48, 22.2.1975, s. 29; Zvláštní řecké vydání: kapitola 5 svazek 2 s. 44.


title: Věc T-357/14: Usnesení Tribunálu ze dne 3. února 2016 – Experience Hendrix v. OHIM – JH Licence (Jimi Hendrix)

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. února 2016 – Experience Hendrix v. OHIM – JH Licence (Jimi Hendrix)
   (Věc T-357/14) (1)

   (2016/C 111/51)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc T-397/15: Žaloba podaná dne 17. července 2015 – PAL-Bullermann v. OHIM – Symaga (PAL)

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/68

         Žaloba podaná dne 17. července 2015 – PAL-Bullermann v. OHIM – Symaga (PAL)
   (Věc T-397/15)
   (2015/C 302/85)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PAL-Bullermann GmbH (Friesoythe-Markhausen, Německo) (zástupce: J. Eberhardt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Symaga, SA (Villarta de San Juan, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství „PAL“ –ochranná známka Společenství č. 6 90  750

      Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. května 2015 ve věci R 1626/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí tak, aby bylo návrhu na prohlášení neplatnosti vyhověno v plném rozsahu,

               —

               uložil OHIM a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení pravidla 22 odst. 3 a 4 nařízení č. 2868/95.


title: Věc T-253/07: Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Desarrollo y Aplicaciones Fitotécnicas v. Rada a Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/49

         Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Desarrollo y Aplicaciones Fitotécnicas v. Rada a Komise
   (Věc T-253/07)
   (2007/C 211/91)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Desarrollo y Aplicaciones Fitotécnicas, S.A. (Córdoba, Španělsko) (zástupce: L. Otiz Blanco, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               vynést rozsudek vyhovující projednávané žalobě na náhradu škody podané podle článku 288 ES a konstatující právo žalobkyně na finanční odškodnění poskytnuté společně a nerozlučně Radou a Komisí v celkové výši jeden milion sto šestnáct tisíc šest set šedesát sedm eur (1 116 667 eur) a

               —

               uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a argumenty jsou totožné se žalobními důvody a argumenty již dovolávanými ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Rada a Komise.


title: Věc F-139/06: Žaloba podaná dne 11. prosince 2006 – Kurrer v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/39

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2006 – Kurrer v. Komise
   (Věc F-139/06)
   (2007/C 20/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Christian Kurrer (Watermael-Boitsfort, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise, kterým byl žalobce s účinností od 1. dubna 2006 jmenován úředníkem ve zkušební době, jelikož toto rozhodnutí stanoví jeho platovou třídu a platový stupeň na A*6/2 a nezohledňuje body tvořící jeho soubor bodů potřebných k povýšení, které nashromáždil jako dočasný zaměstnanec „Výzkumu“;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce dne 16. ledna 2004 nastoupil do Komise jako dočasný zaměstnanec „Výzkumu“ v platové třídě A7. Jako úspěšný uchazeč otevřeného výběrového řízení COM/A/3/02 zveřejněného dne 25. července 2002, jehož cílem bylo sestavení seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa administrátorů platové třídy A7/A6, byl jmenován úředníkem ve zkušební době v platové třídě A*6.
   Vzhledem k příslibu Komise rozšířit účinky případného zrušujícího rozsudku v projednávaných věcech, které se týkají článku 12 přílohy XIII služebního řádu, se žalobce omezuje na uplatnění porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace ve vztahu ke svým bývalým kolegům, kteří jsou také dočasnými zaměstnanci „Výzkumu“ a úspešnými uchazeči vnitřních výběrových řízení, kterým bylo při jejich jmenování zachováno jejich zařazení do platové třídy i body potřebné k povýšení.
   Žalobce dále v případě potřeby uplatňuje, že čl. 5 odst. 4 přílohy XIII služebního řádu je protiprávní, jelikož porušuje výše uvedenou zásadu, jakož i zásadu proporcionality.


title: Věc C-307/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. prosince 2012 — Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/15

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. prosince 2012 — Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-307/12) (1)

   2013/C 63/29
   Jednací jazyk: bulharština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.09.2012.


title: Věc T-621/16: Žaloba podaná dne 29. srpna 2016 – České dráhy v. Komise

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/46

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2016 – České dráhy v. Komise
   (Věc T-621/16)
   (2016/C 392/60)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: České dráhy a. s. (se sídlem v Praze, Česká republika, zástupci: K. Muzikář, J. Kindl, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil Rozhodnutí Evropské komise zn. C(2016) 3993 final ze dne 22. června 2016 ve věci zn. AT.40401 – Twins, kterým byla nařízena kontrola podle článku 20 odst. 4 Nařízení Rady č. 1/2003, o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy; a

               —

               uložil Evropské komisi nahradit žalobkyni náklady soudního řízení, a to v plné výši.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První důvod, vycházející z toho, že napadené rozhodnutí bylo vydáno na základě podkladů opatřených při předchozí kontrole v obchodních prostorách Českých drah, která byla provedena na základě protiprávního rozhodnutí. Takto opatřené podklady tudíž Evropská komise nesměla použít, a to ani pro vydání svého rozhodnutí napadeného touto žalobou.

               2.

               Druhý důvod, vycházející z toho, že podklady, na jejichž základě bylo vydáno napadené rozhodnutí, si Evropská komise opatřila při předcházející kontrole, a to mimo rámec daný předmětem kontroly, tedy protiprávně.

               3.

               Třetí důvod, vycházející z toho, že napadené rozhodnutí a související kontrola Evropské komise představují nepřiměřený zásah do soukromé sféry žalobkyně. Napadené rozhodnutí totiž Evropská komise vydala bez právně přípustných podkladů, předmět kontroly vymezila nepřípustně široce a též postupovala nad rámec svých vyšetřovacích pravomocí.

               4.

               Čtvrtý důvod, vycházející z toho, že napadené rozhodnutí nedostatečně vymezuje předmět a účel kontroly, neboť mimo jiné nepřípustně široce vymezuje časové období, jehož se měla kontrola týkat, a není řádně odůvodněno.

               5.

               Pátý důvod, vycházející z toho, že napadeným rozhodnutím a navazující kontrolou došlo k nepřípustnému zásahu do základních práv a svobod žalobkyně zaručených článkem 7 Listiny základních práv EU (resp. článkem 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod) a článkem 48 Listiny základních práv EU (resp. článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod).


title: Věc C-573/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Linköping – Švédsko) – Ålands Vindkraft AB v. Energimyndigheten „Řízení o předběžné otázce — Vnitrostátní režim podpory, podle něhož jsou obchodovatelné zelené certifikáty vydávány zařízením vyrábějícím elektřinu z obnovitelných zdrojů energie — Povinnost pro dodavatele elektřiny a některé uživatele předložit každoročně příslušnému orgánu určitý počet zelených certifikátů — Odepření vydávat zelené certifikáty zařízením na výrobu elektřiny nacházejícím se mimo území dotčeného členského státu — Směrnice 2009/28/ES — Článek 2 druhý pododstavec písm. k) a čl. 3 odst. 3 — Volný pohyb zboží — Článek 34 SFEU“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Linköping – Švédsko) – Ålands Vindkraft AB v. Energimyndigheten
   (Věc C-573/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Vnitrostátní režim podpory, podle něhož jsou obchodovatelné zelené certifikáty vydávány zařízením vyrábějícím elektřinu z obnovitelných zdrojů energie - Povinnost pro dodavatele elektřiny a některé uživatele předložit každoročně příslušnému orgánu určitý počet zelených certifikátů - Odepření vydávat zelené certifikáty zařízením na výrobu elektřiny nacházejícím se mimo území dotčeného členského státu - Směrnice 2009/28/ES - Článek 2 druhý pododstavec písm. k) a čl. 3 odst. 3 - Volný pohyb zboží - Článek 34 SFEU“)
   2014/C 292/04
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ålands Vindkraft AB

      Žalovaný: Energimyndigheten

      Výrok

               1)

               Ustanovení článku 2 druhého pododstavce písm. k) a čl. 3 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES musí být vykládána v tom smyslu, že umožňují členskému státu zavést takový režim podpory, jako je režim dotčený ve věci v původním řízení, podle něhož se vydávají obchodovatelné certifikáty výrobcům zelené elektřiny pouze za zelenou elektřinu vyrobenou na území tohoto státu a podle něhož mají dodavatelé a určití uživatelé elektřiny povinnost předložit každoročně příslušnému orgánu určitý počet takových certifikátů v poměru k celkovému množství jimi dodané či spotřebované elektřiny.

               2)

               Článek 34 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž se obchodovatelné certifikáty vydávají výrobcům zelené elektřiny pouze za zelenou elektřinu vyrobenou na území tohoto státu a podle níž mají dodavatelé a určití uživatelé elektřiny povinnost předložit každoročně příslušnému orgánu určitý počet takových certifikátů v poměru k celkovému množství jimi dodané či spotřebované elektřiny, jinak budou muset uhradit zvláštní poplatek.

               3)

               Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda právní úprava dotčená ve věci v původním řízení splňuje z hlediska své územní působnosti požadavky plynoucí ze zásady právní jistoty, přičemž zohlední veškeré relevantní skutečnosti, k nimž může patřit i normativní rámec unijního práva, v němž byla uvedená právní úprava přijata.

      (1)  Úř. věst. C 38, 9.2.2013.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. února 2005 ve věci T-142/03, Fost Plus VZW proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Žaloba podaná právnickou osobou — Akt, který se jí osobně dotýká — Rozhodnutí 2003/82/ES — Cíle využití a recyklace materiálů a obalových odpadů — Směrnice 94/62/ES — Nepřípustnost)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/28

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 16. února 2005
   ve věci T-142/03, Fost Plus VZW proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Žaloba podaná právnickou osobou - Akt, který se jí osobně dotýká - Rozhodnutí 2003/82/ES - Cíle využití a recyklace materiálů a obalových odpadů - Směrnice 94/62/ES - Nepřípustnost)
   (2005/C 132/50)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci T- 142/03, Fost Plus VZW, se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupená P. Wytinckem a H. Viaenem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: M. van Beek a M. Konstantidinis, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je zrušení článku 1 rozhodnutí 2003/82/ES Komise, ze dne 29. ledna 2003, kterým se potvrzuje opatření oznámené Belgií v souladu s čl. 6 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 31, s. 32), Soud (třetí senát), ve složení, na poradě, J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 16. února 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení žalované.

      (1)  Úř. věst. C 146, ze dne 21.6.2003


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  10. listopadu 2005  ve věci C-29/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Článek 8, čl. 11 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 směrnice 92/50/EHS — Postup při zadávání veřejných zakázek na služby — Smlouva o likvidaci odpadu — Neexistence zadávacího řízení)

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 10. listopadu 2005
   ve věci C-29/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 8, čl. 11 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 směrnice 92/50/EHS - Postup při zadávání veřejných zakázek na služby - Smlouva o likvidaci odpadu - Neexistence zadávacího řízení)
   (2006/C 10/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-29/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 28. ledna 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnec: K. Wiedner) proti Rakouské republice (zmocněnec: M. Fruhmann), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Schiemann (zpravodaj), J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že smlouva o likvidaci odpadů města Mödling byla uzavřena, aniž byla zachována pravidla pro postup a zveřejnění stanovená ustanovením článku 8 ve spojení s ustanoveními čl. 11 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 2. prosince 2004 ve věci C-41/02: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (Nesplnění povinnosti státem — Články 30 a 36 Smlouvy o ES (nyní po změně články 28 ES a 30 ES) — Potraviny, do kterých byly přidány vitamíny nebo minerální soli — Vnitrostátní právní předpisy podmiňující jejich uvedení na trh existencí nutriční potřeby — Opatření s rovnocenným účinkem — Odůvodnění — Veřejné zdraví — Proporcionalita)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 2. prosince 2004
   ve věci C-41/02: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 30 a 36 Smlouvy o ES (nyní po změně články 28 ES a 30 ES) - Potraviny, do kterých byly přidány vitamíny nebo minerální soli - Vnitrostátní právní předpisy podmiňující jejich uvedení na trh existencí nutriční potřeby - Opatření s rovnocenným účinkem - Odůvodnění - Veřejné zdraví - Proporcionalita)
   (2005/C 19/02)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-41/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: H. van Lier a H. M. H. Speyart) proti Nizozemskému království (zmocněnci: H. G. Sevenster a S. Terstal), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet, J. Malenovský (zpravodaj) a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: M. Poires Maduro, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, zástupce vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 2. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Nizozemské království tím, že používá správní praxi, v jejímž rámci potraviny pro běžnou spotřebu obohacené o vitamín A (ve formě retinoidů), vitamín D, kyselinu listovou, selen, měď nebo zinek, které jsou legálně vyrobeny nebo uvedeny na trh v jiných členských státech, mohou být uvedeny na trh v Nizozemsku v případě, že nepředstavují zastupující výrobky ani obnovené potraviny ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. c) a d) Warenwetbesluit Toevoeging micro-voedingsstoffen aan levensmiddelen (prováděcí vyhláška k Warenwet týkající se přidávání mikroživin do potravin) ze dne 24. května 1996, pouze pokud toto obohacení odpovídá nutriční potřebě nizozemského obyvatelstva, navíc aniž by bylo prověřováno, zda tyto obohacené potraviny nejsou určeny k tomu, aby zastoupily potraviny již uvedené na trh, u kterých je přidání stejných výživových látek povinné, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 30 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 28 ES).

               2.

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc F-20/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. února 2014 — Moës v. Komise

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/29

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. února 2014 — Moës v. Komise
   (Věc F-20/13) (1)

   2014/C 93/50
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013, s. 48.


title: Věc C-451/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien – Rakousko) – Gabriele Walderdorff v. Finanzamt Waldviertel (Šestá směrnice o DPH — Článek 13 část B písm. b) — Osvobození od daně — Pacht nebo nájem nemovitého majetku — Pacht rybářského práva)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien – Rakousko) – Gabriele Walderdorff v. Finanzamt Waldviertel
   (Věc C-451/06) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 13 část B písm. b) - Osvobození od daně - Pacht nebo nájem nemovitého majetku - Pacht rybářského práva)
   (2008/C 22/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gabriele Walderdorff

      Žalovaný: Finanzamt Waldviertel
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien – Výklad čl. 13 části B písm. b) směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Osvobození od daně – Pojem poskytování služeb souvisejících s nemovitým majetkem – Pacht a postoupení rybářského práva za úplatu
   Výrok
   Článek 13 část B písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán tak, že poskytnutí oprávnění k výkonu rybolovu za úplatu na základě pachtovní smlouvy uzavřené na dobu deseti let vlastníkem vodní plochy, pro kterou bylo toto oprávnění uděleno, jakož i majitelem rybářského práva k vodní ploše, která je veřejným majetkem, nepředstavuje pacht ani nájem nemovitého majetku, pokud toto oprávnění nepropůjčuje právo užívat dotyčný nemovitý majetek a vyloučit jakoukoli další osobu z výkonu takového práva.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-370/07: Žaloba podaná dne 26. září 2007 – Patrick Holding v. OHIM – Cassera (Patrick Exclusive)

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/36

         Žaloba podaná dne 26. září 2007 – Patrick Holding v. OHIM – Cassera (Patrick Exclusive)
   (Věc T-370/07)
   (2007/C 283/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Dánsko) (zástupce: J. Løje, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cassera SpA. (Milán, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté druhým odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) dne 26. července 2007 ve věci R 1447/2005-2;

               —

               nařídit žalovanému zapsat spornou ochrannou známku;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Patrick Holding ApS

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „PATRICK EXCLUSIVE“ pro výrobky zařazené do třídy 25 – přihláška č. 2 946 424

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Cassera SpA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „G. Patrick“ pro výrobky zařazené do třídy 25 a národní a mezinárodní slovní ochranná známka „G. Patrick“ pro výrobky zařazené do tříd 24 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94


title: Věc C-618/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) dne 29. prosince 2010 — Banco Español de Crédito, S.A. v. Joaquín Calderón Camino

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) dne 29. prosince 2010 — Banco Español de Crédito, S.A. v. Joaquín Calderón Camino
   (Věc C-618/10)
   2011/C 95/03
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Banco Español de Crédito, S.A.

      Odpůrce: Joaquín Calderón Camino

      Předběžné otázky

               1)

               Je v rozporu s právem Společenství, zejména ve vztahu k právu na ochranu spotřebitelů, pokud se vnitrostátní soud vyhýbá tomu, aby bez návrhu rozhodl na počátku sporu a v kterémkoliv stadiu řízení o tom, zda podmínka, která je obsažena ve smlouvě o spotřebitelském úvěru a v níž se stanoví úroky z prodlení (v tomto případě ve výši 29 %), je neplatná či nikoliv, a zda má být upravena či nikoliv? Může soud rozhodnout, aniž by přitom porušil práva spotřebitelů [uznaná] právními předpisy Společenství, že případný přezkum takovéto podmínky provede až na základě podnětu ze strany dlužníka (prostřednictvím příslušné procesní námitky)?

               2)

               Jak má být pro tyto účely vykládán článek 83 Real Decreto Legislativo 1/2007 (královské legislativní nařízení č. 1/2007) [bývalý článek 8 obecného zákona č. 26/1984 ze dne 19. července 1984 ochraně spotřebitelů (Ley General para la Defensa de los Consumidores y Usuarios)], aby byl tento výklad v souladu s čl. 6 odst. 1 směrnice 93/11/EHS (1) a s článkem 2 směrnice 2009/22/EHS (2)? Jakou působnost má pro tyto účely čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13/EHS, v němž se stanoví, že nepřiměřené podmínky „nejsou […] pro spotřebitele závazné“?

               3)

               Lze od provedení soudního přezkumu bez návrhu a na počátku řízení upustit, pokud žalobce ve své žalobě jasně určí sazbu úroku z prodlení, výši nároku, včetně jistiny a úroku, smluvních pokut a nákladů, úrokovou sazbu a období, za něž je tento úrok požadován (nebo návrh, aby byl k jistině z úřední povinnosti připočten zákonný úrok podle právních předpisů členského státu původu), žalobní důvod včetně popisu okolností, kterých se žalobce dovolává jako základu nároku a požadovaného úroku, a pokud upřesní, zda se jedná o úrok zákonný či smluvní, o kapitalizaci úroků či úrokovou sazbu úvěru a zda byl úrok vypočten žalobcem a o kolik procent přesahuje základní sazbu Evropské centrální banky, jak je stanoveno v nařízení o řízení o evropském platebním rozkazu (3)?

               4)

               S ohledem na to, že neexistují prováděcí předpisy, vyplývá z [čl. 5 odst. 1 písm. l) a m), čl. 6 odst. 1 písm. i) a čl. 10 odst. 2 písm. l)] — v nichž je uveden výraz „podmínky pro její úpravu“– směrnice 2008/48/ES (4) povinnost finančních institucí začlenit zvláštním zřetelným způsobem do oddělené části smlouvy tzv. „předsmluvní informace“ (tak, aby byly odlišeny od ostatního textu), které musí jasně uvádět odkazy na sazbu úroků z prodlení, které budou uplatněny v případě nesplácení, a na prvky zohledněné při výpočtu této sazby (finanční náklady, náklady na vymáhání atd.), a připojit rovněž upozornění na důsledky v souvislosti s nákladovými položkami?

               5)

               Zahrnuje čl. 6 odst. 2 směrnice 2008/48/EHS povinnost oznámit předčasnou splatnost úvěru či půjčky, pokud vede k uplatnění úroků z prodlení? Lze uplatnit zásadu zákazu bezdůvodného obohacení ve smyslu článku 7 směrnice 2008/48/EHS v případě, že úvěrová instituce požaduje nejen vrácení věci (dluhového kapitálu), ale i uplatnění obzvláště vysokých úroků z prodlení?

               6)

               Vzhledem k neexistenci prováděcího předpisu a ve světle čl. 11 odst. 2 směrnice 2005/29/ES (5), může soud bez návrhu prohlásit za nekalou praktiku, která spočívá v začlenění podmínky týkající se úroků z prodlení do textu smlouvy?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů (Úř. věst. L 110, s. 30).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu (Úř. věst. L 399, s. 1).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66).

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. L 149, s. 22).


title: Věc F-105/12: Žaloba podaná dne 27. září 2012 — ZZ v. Europol

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/70

         Žaloba podaná dne 27. září 2012 — ZZ v. Europol
   (Věc F-105/12)
   2013/C 26/143
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí Europolu přijatého k výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. června 2010 ve věci Knöll v. Europol, F-44/09, jímž Europol přiznal žalobkyni paušální částku jako náhradu škody, jež jí byla způsobena přijetím rozhodnutí, které bylo uvedeným rozsudkem zrušeno

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2011, kterým odpůrce přiznává žalobkyni částku 20 000 eur jako náhradu škody, která jí byla způsobena, a k výkonu předchozího rozsudku Soudu pro veřejnou službu, jakož i rozhodnutí ze dne 29. června 2012, jímž byla zamítnuta stížnost podaná žalobkyní proti rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2011;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení, a to včetně platu žalobkyně.


title: Věc T-167/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Far Eastern New Century v. Rada ( „Dumping — Dovozy polyethylentereftalátů pocházejících z Tchaj-wanu — Určení dumpingového rozpětí — Asymetrické metody výpočtu — Struktura vývozních cen lišící se v závislosti na kupujícím a časovém období — Dumpingové rozpětí, jehož skutečný rozsah se nemůže odrážet v rámci symetrických metod výpočtu — Povinnost odůvodnění“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Far Eastern New Century v. Rada
   (Věc T-167/07) (1)

   (Dumping - Dovozy polyethylentereftalátů pocházejících z Tchaj-wanu - Určení dumpingového rozpětí - Asymetrické metody výpočtu - Struktura vývozních cen lišící se v závislosti na kupujícím a časovém období - Dumpingové rozpětí, jehož skutečný rozsah se nemůže odrážet v rámci symetrických metod výpočtu - Povinnost odůvodnění)
   2011/C 160/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Far Eastern New Century Corp., dříve Far Eastern Textile Ltd (Tchaj-pej, Tchaj-wan) (zástupce: P. De Baere, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně H. van Vliet a K. Talabér-Ritz, poté H. van Vliet a M. França, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 192/2007 ze dne 22. února 2007, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovozy některých polyethylentereftalátů pocházejících z Indie, Indonésie, Malajsie, Korejské republiky, Thajska a Tchaj-wanu po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. L 59, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Far Eastern New Century Corp. ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.