title: Věc T-197/08: Žaloba podaná dne 23. května 2008 – Polson a další v. Komise

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/55

         Žaloba podaná dne 23. května 2008 – Polson a další v. Komise
   (Věc T-197/08)
   (2008/C 209/100)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Magnus Polson (Lerwick, Spojené království), Garry Sandison (Lerwick, Spojené království), Andrew Anderson (Whalsay, Spojené království), Ian Johnston (Lerwick, Spojené království) (zástupci: R. Murray, solicitor, R. Thompson, QC)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit čl. 1 odst. 2, a články 3, 4 a 5 rozhodnutí Komise ze dne 13. listopadu 2007, státní podpora C 39/2006 (ex NN 94/2005), týkajícího se režimu pro nové majitele podílů uplatňovaného Spojeným královstvím;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V této věci se žalobci domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise 2008/166/ES ze dne 13. listopadu 2007, státní podpora C 39/2006 (ex NN 94/2005), týkajícího se režimu pro nové majitele podílů uplatňovaného Spojeným královstvím (1). V napadeném rozhodnutí Komise shledala, že podpora je neslučitelná se společným trhem, pokud jde o podporu poskytnutou na první získání podílu na použitém rybářském plavidle, a požadovala po Spojeném království, aby zajistilo navrácení poskytnuté podpory. Žalobci jsou příjemci podpory, která má být navrácena.
   Žalobci se domáhají zrušení napadeného rozhodnutí z následujících důvodů:

               —

               Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když rozhodla, že veškeré platby provedené za účelem prvního získání podílu na použitém rybářském plavidle jsou neslučitelné se společným trhem a musejí být navráceny; žalobci tvrdí, že poskytnuté granty spadají do působnosti nařízení Komise č. 875/2007 (2), a že by proto měly být považovány za podporu de minimis slučitelnou se společným trhem; tvrdí, že se čl. 1 odst. 2 a články 3 až 5 napadeného rozhodnutí protiprávně vztahují i na příjemce podpory, kteří v podstatě splnili požadavky příslušných pokynů Společenství;

               —

               Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když rozhodla, že navrácení těchto plateb bude slučitelné s čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (3), jakož i s obecnými zásadami právní jistoty, ochrany legitimních očekávání a rovného zacházení.

      (1)  Úř. věst. 2008 L 55, s. 27.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 875/2007 ze dne 24. července 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v odvětví rybolovu a o změně nařízení (ES) č. 1860/2004, Úř. věst. 2007 L 193, s. 6.

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. 1999 L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-364/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. července 2016 Trioplast Industrier AB proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. května 2016 ve věci T-669/14, Trioplast Industrier AB v. Evropská komise

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/31

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. července 2016 Trioplast Industrier AB proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. května 2016 ve věci T-669/14, Trioplast Industrier AB v. Evropská komise
   (Věc C-364/16 P)
   (2016/C 343/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Trioplast Industrier AB (zástupci: T. Pettersson, F. Sjövall, A. Johansson, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               a)

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 ve věci T-669/14 Trioplast Industrier v. Evropská komise;

               b)

               a v rámci první alternativy:

                           (i)

                           zrušil rozhodnutí Komise uvedené v dopise ze dne 3. července 2014 ve věci COMP/38354 – Industrial Bags – Trioplast Industrier AB;

                           (ii)

                           zrušil nebo snížil úroky z prodlení ve výši 674 033,32 eura, které byly uloženy společnosti Trioplast podle rozhodnutí Komise uvedeného v dopise ze dne 3. července 2014 ve věci COMP/38354 – Industrial Bags – Trioplast Industrier AB;

                           (iii)

                           uložil Komisi, aby společnosti Trioplast uhradila výdaje ve výši 4 686,64 eura, které vznikly v souvislosti se zajištěním platby úroků z prodlení;

               c)

               v rámci druhé alternativy rozhodl o náhradě škody podle čl. 340 odst. 2 SFEU z důvodu porušení unijního práva, jak je uvedeno výše, pokud jde o:

                           (i)

                           částku úroků z prodlení ve výši 674 033,32 euro nebo její část;

                           (ii)

                           výdaje ve výši4 686,64 eura, které vznikly v souvislosti se zajištěním platby úroků z prodlení;

               d)

               kromě odškodnění uvedeného v písm. b) a c) rozhodl o náhradě škody podle čl. 340 odst. 2 SFEU v důsledku porušení unijního práva, jak je uvedeno výše:

                           (i)

                           z důvodu porušení unijního práva, které se týká období, v němž Komise neuvolnila nebo nesnížila částku bankovní záruky v návaznosti na rozsudek Tribunálu ve věci T-40/06, za výdaje vzniklé v souvislosti s poskytnutím zajištění ve výši 22 783,90 euro nebo její části.

               e)

               splatné úroky z těchto částek;

               f)

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení u Tribunálu a Soudního dvora.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               V řízení před Soudním dvorem společnost Trioplast uplatňuje stejné argumenty a důvody jako v řízení před Tribunálem. Podle článku 58 statutu Soudního dvora Evropské unie a podle čl. 168 odst. 1 písm. d) a čl. 169 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora společnost Trioplast tvrdí, že Tribunál nesprávně uplatnil unijní právo tím, že rozsudkem ze dne 12. května 2016, vydaném ve věci T-669/14, zamítl její žalobu.

               2.

                  Zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, pakliže dospěl k závěru, že rozsudek z roku 2010 pouze změnil rozhodnutí z roku 2005. Namísto toho mělo být dosaženo závěru, že rozsudek z roku 2010 rozhodnutí z roku 2005 zcela zrušil a Komise měla povinnost, aby vůči společnosti Trioplast přijala nové rozhodnutí poté, co bude znám výsledek věcí FLS.

               3.

                  Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, pokud měl za to, že napadený dopis nebyl rozhodnutím, proti kterému by bylo možné podat prostředek právní nápravy, neboť sporný dopis poprvé stanovil společnosti Trioplast povinnost, která byla vyjádřena určitou a pevně vyčíslenou částkou.

               4.

                  Zatřetí, skutečnost, že rozhodnutí z roku 2005 bylo zrušeno rozsudkem z roku 2010, znamená, že úroky z prodlení nemohou vznikat podle ro rozhodnutí z roku 2005.

               5.

                  Začtvrté, Tribunál dospěl k nesprávnému právnímu závěru, pokud měl za to, že jednáním Komise nevznikla společnosti Trioplast újma, a tudíž měl Tribunál žalobu na náhradu škody věcně projednat.


title: Věc T-484/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2009 — Longevity Health Products v. OHIM — Merk (Kids Vits) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Kids Vits — Starší slovní ochranná známka Společenství VITS4KIDS — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/50

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2009 — Longevity Health Products v. OHIM — Merk (Kids Vits)
   (Věc T-484/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Kids Vits - Starší slovní ochranná známka Společenství VITS4KIDS - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 24/87
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Longevity Health Products (Nassau, Bahmas) (zástupce: J. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Merck KGaA (Darmstadt, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. srpna 2008 (věc R 716/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Merk KGaA a Longevity Health Products, Inc.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Longevity Health Product, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-262/09: Žaloba podaná dne 6. července 2009 — Defense Technology v. OHIM — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/45

         Žaloba podaná dne 6. července 2009 — Defense Technology v. OHIM — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)
   (Věc T-262/09)
   2009/C 205/83
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Defense Technology Corporation of America (Jacksonville, Spojené státy) (zástupce: R. Kunze, advokát a solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DEF-TEC Defense Technology GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. května 2009 ve věci R 493/2002-4 (II); a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 8 a 13 — přihláška č. 643 668

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis slovní ochranné známky Spojených států „FIRST DEFENSE“ pro výrobky zařazené do třídy13; dva zápisy obrazové ochranné známky Spojených států pro výrobky zařazené do třídy13; starší obecně známá ochranná známka v Belgii, Německu a Francii „FIRST DEFENSE“; starší obecně známá ochranná známka v Belgii, Německu a Francii „FIRST DEFENSE AND DESIGN“; starší nezapsaná slovní ochranná známka „FIRST DEFENSE“ chráněná v Německu a ve Francii; starší nezapsaná ochranná známka v Belgii, Německu a Francii „FIRST DEFENSE AND DESIGN“; obchodní název „FIRST DEFENSE“ chráněný v Německu

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 3 nařízení Rady 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně uplatnil zmíněné ustanovení a navíc nesprávně vydal rozhodnutí založené na nesprávném pochopení předložených skutečností; porušení článků 65, 75 a 76 nařízení Rady 207/2009, jelikož odvolací senát nepřijal opatření vyplývající z rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2006 ve věci T-6/05 DEF-TEC Defense Technology v. OHIM — Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)


title: Věc T-624/16: Žaloba podaná dne 5. září 2016 – Gollnisch v. Parlament

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/24

         Žaloba podaná dne 5. září 2016 – Gollnisch v. Parlament
   (Věc T-624/16)
   (2016/C 383/34)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francie) (zástupce: N. Fakiroff, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 1. července 2016, doručené dne 6. července 2016, podle nějž „panu Brunovi Gollnischovi byla neoprávněně vyplacena částka 275 984,23 eur“ a kterým se příslušné schvalující osobě a účetnímu orgánu nařizuje přistoupit k vymáhání této částky;

               —

               zrušil rovněž oznámení a opatření k provedení výše uvedeného rozhodnutí obsažená v dopise generálního ředitele pro finance ze dne 6. července 2016, sp. zn. D 201920;

               —

               zrušil oznámení o dluhu č. 2016-914, které podepsal tentýž generální ředitel pro finance dne 5. července 2016;

               —

               přiznal žalobci částku 40 000 eur jako náhradu morální újmy způsobené nepodloženými obviněními vznesenými před jakýmkoliv závěrem šetření, poškozením jeho pověsti a značnými obtížemi, které způsobilo v jeho osobním a politickém životě napadené rozhodnutí;

               —

               přiznal mu rovněž částku 24 500 eur jako náhradu výdajů vynaložených na odměnu jeho právních poradců, přípravu této žaloby, nákladů na kopie a podání uvedené žaloby a jejích příloh;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení;

               —

               podpůrně, pro případ, že Tribunál nebude zcela přesvědčen relevancí a pravdivostí právních a skutkových tvrzení předložených žalobcem, v zájmu řádného výkonu spravedlnosti a s ohledem na nepopiratelnou souvislost mezi tvrzenými skutkovými okolnostmi, na nichž je založeno napadené rozhodnutí, a okolnostmi, které jsou předmětem trestního řízení zahájeného na návrh předsedy Evropského parlamentu:

                           —

                           přerušil řízení do doby, než francouzský soud, u nějž probíhá řízení zahájené na návrh předsedy Evropského parlamentu, vydá konečné rozhodnutí zakládající překážku věci pravomocně rozsouzené;

                           —

                           v důsledku toho nařídil odklad výkonu napadeného rozhodnutí do ukončení řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jedenáct žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci generálního tajemníka přijmout napadené akty. Pravomoc ve věcech finančních rozhodnutí týkajících se poslanců a jejich seskupení přísluší předsednictvu Evropského parlamentu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení obecných právních zásad, jakož i požadavků souvisejících s řádnou správou, jelikož administrativa Parlamentu měla vyčkat výsledků šetření a řízení, která zahájila před přijetím napadených aktů.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobce na obhajobu. Napadenými akty byla porušena presumpce neviny žalobce, jeho právo na přístup k soudu, jeho možnost zaujmout stanovisko ke všem dokumentům, které má administrativa v úmyslu proti němu použít, a jeho právo na kontradiktorní výslech.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z neoprávněného přenesení důkazního břemene, jelikož administrativa Parlamentu požadovala od žalobce a posteriori doložení práce uskutečněné jeho asistentem a odměn, které mu byly poskytnuty.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadených aktů, které jsou zcela svévolné.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, jakož i použití neexistujících norem nebo norem se zpětnou účinností.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení politických práv parlamentních asistentů.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z diskriminačního charakteru napadených aktů a zneužití pravomoci, které vedlo k jejich přijetí.

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející ze zásahu do nezávislosti poslanců a neuznání úlohy místních parlamentních asistentů.

               10.

               Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že výtky administrativy Parlamentu jsou věcně nepodložené.

               11.

               Jedenáctý žalobní důvod, uplatňovaný podpůrně, vycházející z porušení zásady proporcionality.


title: Věc C-307/13: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingborgs tingsrätt – Švédsko) – trestní řízení proti Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren „Řízení o předběžné otázce — Vnitřní trh — Směrnice 98/34/ES — Článek 8 odst. 1 třetí pododstavec — Postup při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů — Pojem ‚technický předpis‘  — Nosnice — Zkrácení původně předpokládané doby pro vstup technického předpisu v platnost — Oznamovací povinnost — Podmínky — Kolidující jazykové verze“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/17

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingborgs tingsrätt – Švédsko) – trestní řízení proti Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren
   (Věc C-307/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Vnitřní trh - Směrnice 98/34/ES - Článek 8 odst. 1 třetí pododstavec - Postup při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů - Pojem‚technický předpis‘ - Nosnice - Zkrácení původně předpokládané doby pro vstup technického předpisu v platnost - Oznamovací povinnost - Podmínky - Kolidující jazykové verze“)
   2014/C 315/24
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Helsingborgs tingsrätt

      Účastníci původního řízení

   Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren

      Výrok

               1)

               Na datum, které vnitrostátní orgány nakonec zvolily pro vstup v platnost takového vnitrostátního opatření, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které stanoví, že nosnice musí být chovány pouze způsobem, jenž odpovídá jejich potřebám, pokud jde o hnízda, hřady a místa pro popelení, a které má za cíl udržovat úmrtnost a poruchy chování slepic na nízké úrovni, se vztahuje povinnost sdělit ho Evropské komisi, jak je stanovena v čl. 8 odst. 1 třetím pododstavci směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, pokud byla doba zavedení uvedeného vnitrostátního opatření skutečně změněna a pokud byla zásadní, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               V případě, že se na zkrácení doby zavedení vnitrostátního technického předpisu vztahuje povinnost sdělit ho Evropské komisi, jak je stanovena v čl. 8 odst. 1 třetím pododstavci směrnice 98/34, ve znění směrnice 98/48, vede opomenutí takového sdělení k nepoužitelnosti uvedeného vnitrostátního opatření, takže toto nemůže být uplatňováno vůči jednotlivcům.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27. 7. 2013.


title: Věc C-347/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Feldkirch (Rakousko) dne 28. července 2008 – Vorarlberger Gebietskrankenkasse v. WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Feldkirch (Rakousko) dne 28. července 2008 – Vorarlberger Gebietskrankenkasse v. WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   (Věc C-347/08)
   (2008/C 272/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesgericht Feldkirch
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Vorarlberger Gebietskrankenkasse

      Žalovaná: WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   Předběžné otázky

               1)

               Má být odkaz uvedený v čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) na čl. 9 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že instituce sociálního pojištění, na kterou ze zákona (§ 332 ASVG) přešly nároky bezprostředně poškozeného, může v členském státě u soudu místa své pobočky podat žalobu přímo proti pojistiteli za předpokladu, že takováto přímá žaloba je přípustná a že pojistitel má své bydliště na území členského státu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je tato příslušnost dána také tehdy, jestliže bezprostředně poškozený neměl v okamžiku podání žaloby u soudu bydliště nebo obvyklý pobyt v tom členském státě, ve kterém má instituce sociálního pojištění svoji pobočku?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


title: Věc C-122/13: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Ordinario di Firenze – Itálie) – Paola C v. Presidenza del Consiglio dei Ministri „Řízení o předběžné otázce — Justiční spolupráce v trestních věcech — Směrnice 2004/80/ES — Článek 12 — Odškodnění obětí násilných trestných činů — Zcela vnitrostátní situace — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/19

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Ordinario di Firenze – Itálie) – Paola C v. Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Věc C-122/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice 2004/80/ES - Článek 12 - Odškodnění obětí násilných trestných činů - Zcela vnitrostátní situace - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)
   2014/C 112/22
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunal Ordinario di Firenze

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Paola C

      Žalovaný: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale Ordinario di Firenze – Výklad článku 12 směrnice Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů (Úř. věst. L 261, s. 15; Zvl. vyd. 19/07, s. 65) – Oblast působnosti – Právní úprava, která nestanoví systém odškodňování obětí úmyslných násilných trestných činů spáchaných v tuzemsku, jenž by zaručoval spravedlivé a přiměřené odškodnění všech obětí násilných trestných činů

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské Unie je zjevně nepříslušný k odpovědi na otázku položenou Tribunale ordinario di Firenze (Itálie).

      (1)  Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


title: Spojené věci C-392/04 a C-422/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – i-21 Germany GmbH (C-392/04), Arcor AG & Co. KG (C-422/04) v. Spolková republika Německo (Telekomunikační služby — Směrnice 97/13/ES — Článek 11 odst. 1 — Poplatky za individuální licence — Článek 10 ES — Přednost práva Společenství — Právní jistota — Konečné správní rozhodnutí)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – i-21 Germany GmbH (C-392/04), Arcor AG & Co. KG (C-422/04) v. Spolková republika Německo
   (Spojené věci C-392/04 a C-422/04) (1)

   (Telekomunikační služby - Směrnice 97/13/ES - Článek 11 odst. 1 - Poplatky za individuální licence - Článek 10 ES - Přednost práva Společenství - Právní jistota - Konečné správní rozhodnutí)
   (2006/C 281/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: i-21 Germany GmbH (C-392/04), Arcor AG & Co. KG (C-422/04)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesverwaltungsgericht – Výklad článku 10 ES a čl. 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb (Úř. věst. L 117, s. 15) – Poplatek uložený podnikům, které jsou držiteli individuálních licencí, vypočtený na základě předpokládané částky obecných administrativních nákladů vnitrostátního regulačního úřadu za období 30 let
   Výrok

               1)

               Článek 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb brání uložení poplatku za individuální licence vypočteného na základě obecných administrativních nákladů regulačního úřadu spojených s používáním těchto licencí za období 30 let.

               2)

               Článek 10 ES ve spojení s čl. 11 odst. 1 směrnice 97/13 ukládá vnitrostátnímu soudu, aby posoudil, zda taková právní úprava jasně neslučitelná s právem Společenství, jako je právní úprava, na které se zakládají platební výměry dotčené v původních řízeních, je zjevně protiprávní ve smyslu dotyčného vnitrostátního práva. Je-li tomu tak, přísluší tomuto soudu z toho vyvodit veškeré důsledky, které z toho vyplývají podle jeho vnitrostátního práva, co se týče zrušení těchto výměrů.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6. 11. 2004.

      Úř. věst. C 284, 20. 11. 2006.


title: Věc T-269/15: Žaloba podaná dne 28. května 2015 – Novartis Europharm v. Komise

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/36

         Žaloba podaná dne 28. května 2015 – Novartis Europharm v. Komise
   (Věc T-269/15)
   (2015/C 279/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Spojené království) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a

               —

               uložil Komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a aby nahradila náklady vynaložené společností Novartis.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se svou žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 1977 final ze dne 18. března 2015 o udělení společnosti Pari Pharma registrace s ohledem na humánní léčivý přípravek „Vantobra – tobramycine“.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Evropské komise je protiprávní, jelikož představuje porušení výhradního práva společnosti Novartis Europharm Ltd. na uvádění na trh léčivého přípravku pro vzácná onemocnění, které se týká jejího výrobku TOBI Podhaler podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 141/2000 (1), neboť doba platnosti výhradního práva na trhu uděleného léčivému přípravku pro vzácná onemocnění ještě neuplynula a nebyly splněny podmínky pro přiznání výjimky na základě čl. 8 odst. 3 téhož nařízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Evropské komise je protiprávní, neboť neobsahuje odůvodnění vyžadované článkem 296 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 81 odst. 1 nařízení (ES) č. 726/2004 (2).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. L 18, s. 1)

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 1).


title: Věc C-9/06 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Tomás Salazar Brier v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Úředníci — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce přílohy VII služebního řádu — Pojem práce konaná pro některý jiný stát )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Tomás Salazar Brier v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-9/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce přílohy VII služebního řádu - Pojem „práce konaná pro některý jiný stát“)
   (2008/C 22/10)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Tomás Salazar Brier (zástupci: R. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez a A. Sayagués Torres, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, J. Gutiérrez Gisbert, J. Rivas Andrés a M. Canal, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 25. října 2005, Salazar Brier v. Komise (T-83/03), kterým byla zamítnuta žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 24. února 2003, jímž se konkludentně zamítá stížnost navrhovatele, a ze dne 24. března 2003, jímž se zamítá výslovně, jimiž se mu zamítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i na příspěvky s ním spojené
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Tomási Salazar Brierovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-372/05: Žaloba podaná dne  5. října 2005  – Giant (Čína) v. Rada

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/17

         Žaloba podaná dne 5. října 2005 – Giant (Čína) v. Rada
   (Věc T-372/05)
   (2005/C 315/31)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Giant (China) Co., Ltd (Kunshan, Čínská lidová republika) (zástupce: P. De Baere, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 1095/2005 (1) ze dne 12. července 2005 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu jízdních kol pocházejících z Vietnamu a o změně nařízení (ES) č. 1524/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky v rozsahu, v němž zamítá žádost žalobkyně o status společnosti působící v podmínkách tržního hospodářství v rozporu s čl. 2 odst. 7 písm. b) ve spojení s čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení Rady 384/96 („základní nařízení“), porušuje čl. 11 odst. 10 základního nařízení tím, že zamítá žádost žalobkyně o neodečtení částky antidumpingových cel z vypočtené vývozní ceny, a porušuje článek 253 ES, jelikož neobsahuje odůvodnění;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, společnost s ručením omezeným na akcie založená podle čínského práva, zejména vyrábí jízdní kola a jejich díly a vyváží je do Společenství. Vzhledem k tomu, že žalobkyně byla dotčena napadeným opatřením, podala Komisi žádost, ve které požadovala, aby mohla využívat status společnosti působící v podmínkách tržního hospodářství. Žalobkyně rovněž předložila antidumpingové dotazníky a v písemném styku s Komisí, který vedla, zvedla řadu otázek.
   Žalobkyně nyní napadá napadené nařízení a nejprve se zabývá zamítnutím její žádosti o status společnosti působící v podmínkách tržního hospodářství. Podle žalobkyně byla její žádost zamítnuta s ohledem na to, že z důvodu existence systému vývozních licencí nebyla rozhodnutí žalobkyně ohledně prodejních cen a množství přijata v reakci na tržní signály a bez podstatných státních zásahů. Žalobkyně tvrdí, že čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení je třeba vykládat v tom smyslu, že status společnosti působící v podmínkách tržního hospodářství by měl být udělen, pokud v konkrétním případě převažují podmínky tržního hospodářství bez ohledu na existenci vnitrostátních právních předpisů nebo mechanismů, které nejsou v souladu s právními předpisy nebo mechanismy existujícími v tržních hospodářstvích. Vzhledem k tomu, že se napadené nařízení nezabývalo její konkrétní situací, má žalobkyně za to, že došlo ke zjevně nesprávnému posouzení vedoucímu k porušení čl. 2 odst. 7 písm. b). V téže souvislosti žalobkyně uplatňuje porušení článku 253 ES, jelikož napadené nařízení údajně neobsahuje odůvodnění zamítnutí žádosti o status společnosti působící v podmínkách tržního hospodářství
   Žalobkyně rovněž napadá zamítnutí její žádosti o neodečtení výše antidumpingového cla z vypočtené vývozní ceny jakožto nákladů mezi dovozem a dalším prodejem v souladu s čl. 11 odst. 10 základního nařízení. Žalobkyně se domnívá, že Rada se tím, že se domnívala, že nedošlo k pohybu cen dalšího prodeje či následných prodejních cen s odkazem na své vývozní ceny zjištěné při předchozích šetřeních, dopustila nesprávného právního posouzení. Podle žalobkyně pro ni v předchozích šetřeních nebyla zjištěna žádná vývozní cena. Dále žalobkyně tvrdí, že čl. 11 odst. 10 nevyžaduje, aby byl pohyb posuzován s odkazem na vývozní ceny zjištěné při předchozích šetřeních.

      (1)  Úř. věst. L 183, s. 1.


title: Věc C-176/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  5. dubna 2006  Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH a Stadtwerke Uelzen GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne  26. ledna 2006  ve věci T-92/02, Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH a Stadtwerke Uelzen GmbH v. Komise Evropských společenství, podporovaná E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG a Hamburgische Electricitäts-Werke AG

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/35

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2006 Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH a Stadtwerke Uelzen GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 26. ledna 2006 ve věci T-92/02, Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH a Stadtwerke Uelzen GmbH v. Komise Evropských společenství, podporovaná E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG a Hamburgische Electricitäts-Werke AG
   (Věc C-176/06 P)
   (2006/C 131/66)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH, Stadtwerke Uelzen GmbH (zástupci: D. Fouquet a P. Becker, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství, E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG a Hamburgische Electricitäts-Werke AG
   Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. ledna 2006 v řízení Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH a další v. Komise Evropských společenství (T-92/02) (1);

               —

               je-li ve věci možné rozhodnout, zrušit rozhodnutí Evropské komise K(2001)3967 konečné ze dne 11. prosince 2001 v rozsahu, v němž Komise v tomto rozhodnutí konstatuje, že rezervy na likvidaci jaderného odpadu a uzavření jaderných elektráren ve Spolkové republice Německo nejsou podporami ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES;

               —

                  není-li ve věci možné rozhodnout, vrátit věc prvnímu rozšířenému senátu Soudu prvního stupně k novému projednání při zachování zákonného soudce navrhovatelek v předchozím soudním řízení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení o opravném prostředku.

         Podpůrně:

               —

               zamítnout návrh vedlejších účastníků řízení na převzetí nákladů vzniklých v řízení před Soudem prvního stupně navrhovatelkami.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelky tímto kasačním opravným prostředkem napadají rozsudek Soudu prvního stupně, který prohlásil, že rozhodnutí Komise o tom, že daňový odklad pro rezervy na likvidaci jaderného odpadu a uzavření jaderných elektráren ve Spolkové republice Německo nelze pokládat za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, je v souladu s právem. Jako důvody kasačního opravného prostředku uplatňují porušení procesního práva a porušení hmotného práva Společenství.
   Soud prvního stupně podle navrhovatelek přidělil věc navzdory zjevné právní obtížnosti a značnému významu čtvrtému senátu se třemi soudci namísto prvního rozšířeného senátu, aniž by byly dány zvláštní okolnosti. Toto bezdůvodné a neoprávněné přidělení věci po několika letech trvání řízení menšímu senátu je porušením práv navrhovatelek na zákonného soudce.
   Soud prvního stupně nerozlišoval mezi požadavky na existenci státní podpory a požadavky na zahájení formálního hlavního vyšetřovacího řízení. Vzhledem k tomu, že v projednávaném případě při zkoumání, zda je záměr podpory slučitelný se společným trhem, existovaly značné obtíže skutkové a právní povahy ohledně existence státní záruky, ohledně dostatečné konkretizace povinností při uzavírání dotčených zařízení, respektive likvidaci jaderného odpadu, jakož i ohledně konkrétních částek rezerv, daňových zvýhodnění a celkových nákladů uzavření, nebyla Komise oprávněna omezit se pouze na předběžné přezkoumání. Naopak byla v projednávaném případě povinna zahájit formální vyšetřovací řízení.
   Soud rovněž správně neposoudil otázku selektivity německé právní úpravy rezerv jako takové. Nevzal v potaz, že daňové osvobození rezerv v odvětví atomové energie je výjimkou z obecné daňové právní úpravy. Tato výjimka je však přípustná pouze tehdy, jsou-li budoucí povinnosti dostatečně určité. V projednávaném případě však tomu tak není: kritéria související s okamžikem uzavření, povinnostmi při uzavření, jakož i právními následky nedodržení předpisů nebyla vůbec dostatečně určitá. Ale i kdyby nebylo možné konstatovat selektivitu podpory de jure, může opatření porušovat právo týkající se podpor, pokud je způsobilé zvýhodnit některé podniky. Směrnice o liberalizaci vnitřního trhu s elektřinou požaduje, aby členské státy aktivně odstraňovaly diskriminaci a narušování hospodářské soutěže. Soud však naproti tomu nekonstatoval, že by spolková vláda byla povinna změnit praxi v oblasti rezerv, která představuje přímé porušení směrnice a zásady „užitečného účinku“, když selektivně podporuje jednotlivá hospodářská odvětví.
   Navrhovatelky závěrem uplatňují, že napadený rozsudek jim neprávem ukládá náklady vedlejších účastníků řízení. Vzhledem k tomu, že vedlejší účastníci do řízení vstoupili teprve v jeho pozdním stádiu v době, kdy již byla předložena všechna podstatná vyjádření, mohl být jejich význam pro podporu žalované pouze okrajový. Tato situace nemůže odůvodnit, aby žalobkyně nesly náklady řízení v plném rozsahu.

      (1)  Úř. věst. C 74, s. 15.


title: Věc C-392/06: Žaloba podaná dne 21. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/28

         Žaloba podaná dne 21. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-392/06)
   (2006/C 294/49)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES (1) ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě, nebo v každém případě tím, že uvedené předpisy nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj z uvedené směrnice vyplývají;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená k provedení směrnice 2002/15/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 23. března 2005.

      (1)  Úř. věst. L 80, s. 35; Zvl. vyd. 05/04, s. 224.


title: Věc C-15/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) dne 11. ledna 2010 — Etimine SA v. Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/39

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) dne 11. ledna 2010 — Etimine SA v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Věc C-15/10)
   2010/C 63/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Etimine SA

      Žalovaný: Secretary of State for Work and Pensions

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou napadené klasifikace borátů ve směrnici Komise 2008/58/ES (1) (dále jen „směrnice 30. PTP“) nebo v nařízení Komise (ES) č. 790/2009 (2) (dále jen „nařízení 1. PTP“) neplatné z jednoho z následujících důvodů:

                           i)

                           Klasifikace byly vloženy do směrnice 30. PTP v rozporu se základními procesními požadavky?

                           ii)

                           Klasifikace byly vloženy do směrnice 30. PTP v rozporu se směrnicí 67/548 (3) (dále jen „SNL“) nebo v důsledku zjevně nesprávných posouzení spočívajících v tom, že:

                                       a)

                                       Komise neuplatnila nebo uplatnila nesprávně zásadu „běžného zacházení nebo běžného používání“ obsaženou v příloze VI SNL?

                                       b)

                                       Došlo k protiprávnímu uplatnění kritérií hodnocení rizika?

                                       c)

                                       Komise neuplatnila nebo uplatnila nesprávně kritérium „vhodnosti“ v rozporu s bodem 4.2.3.3 přílohy VI SNL?

                                       d)

                                       Komise řádně nezohlednila potřebu epidemiologických údajů nebo údajů týkajících se lidí? nebo

                                       e)

                                       Komise protiprávně použila údaje týkající se jedné z látek obsahující boráty pro účely klasifikace ostatních látek obsahujících boráty a neuvedla v rozporu s článkem 253 ES dostatečné odůvodnění pro tento svůj postup?

                           iii)

                           Klasifikace byly vloženy do směrnice 30. PTP v rozporu se základní zásadou práva Společenství, a sice se zásadou proporcionality?

               2)

               Jsou napadené klasifikace borátů v nařízení 1. PTP neplatné z důvodu, že:

                           i)

                           Nařízení 1. PTP bylo nesprávně přijato, jelikož se použil postup stanovený v článku 53 jako právní základ?

                           ii)

                           Kritéria pro nové harmonizované klasifikace podle přílohy I nařízení (ES) č. 1278/2008 (4) (dále jen „KOB nařízení“) se neuplatnila a namísto toho se nesprávně uplatnila příloha VII KOB nařízení?

      (1)  Směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Text s významem pro EHP)
   Úř. věst. L 246, s. 1

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 790/2009 ze dne 10. srpna 2009, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Text s významem pro EHP)
   Úř. věst. L 235, s. 1.

      (3)  Směrnice Rady ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek
   Úř. věst. 196, s. 1.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Text s významem pro EHP)

      Úř. věst. L 353, 31.12.2008, s. 1.


title: Věc T-178/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2013 — Voss of Norway v. OHIM — Nordic Spirit (Tvar válcovité láhve) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Trojrozměrná ochranná známka Společenství znázorňující tvar válcovité láhve — Absolutní důvod pro zamítnutí“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/67

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2013 — Voss of Norway v. OHIM — Nordic Spirit (Tvar válcovité láhve)
   (Věc T-178/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Trojrozměrná ochranná známka Společenství znázorňující tvar válcovité láhve - Absolutní důvod pro zamítnutí)
   2013/C 225/149
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Voss of Norway ASA (Oslo, Norsko) (zástupci: F. Jacobacci a B. La Tella, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a V. Melgar, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Nordic Spirit AB (publ) (Stockholm, Švédsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2011 (věc R 785/2010-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Nordic Spirit AB (publ) a Voss of Norway ASA

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Voss of Norway ASA Se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc C-569/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgerichts (Německo) dne 10. listopadu 2016 – Stadt Wuppertal v. Maria Elisabeth Bauer

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgerichts (Německo) dne 10. listopadu 2016 – Stadt Wuppertal v. Maria Elisabeth Bauer
   (Věc C-569/16)
   (2017/C 053/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastnici původního řízení

      Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Stadt Wuppertal

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Maria Elisabeth Bauer

      Předběžná otázka

               1)

               Je podle článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (1) (dále jen „směrnice 2003/88/ES) nebo podle čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) uznáván nárok dědiců vyplývající z pracovního poměru zemřelého pracovníka na finanční vyrovnání nároku nevyčerpané minimální dovolené, který zemřelý pracovník nabyl před svou smrtí, což je vyloučeno podle § 7 odst. 4 Bundesurlaubsgesetz (spolkový zákon o dovolené, dále jen „BUrlG“) ve spojení s § 1922 odst. 1 Bürgerliches Gesetzbuch (občanský zákoník, dále jen „BGB“)?

      (1)  Úř. věst. 2003, L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381.


title: Věc T-112/15: Žaloba podaná dne 2. března 2015 – Řecká republika v. Komise

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/27

         Žaloba podaná dne 2. března 2015 – Řecká republika v. Komise
   (Věc T-112/15)
   (2015/C 171/32)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I.-K. Chalkias, G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, A.-E. Vasilopoulou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2014/950/EU ze dne 19. prosince 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámeno pod číslem C(2014) 10135] (Úř. věst. L 369, s. 71), v rozsahu, v němž z poskytnutí finančních prostředků Evropské unie vylučuje určité výdaje vynaložené z titulu podpory na hektar za rok 2008, v němž byla podána žádost, a odpovídající: a) 10 % z celkové částky výdajů vynaložených na podpory na pastviny, b) 5 % z celkové částky výdajů vynaložených na doplňující oddělené podpory a c) 5 % z celkové částky výdajů vynaložených v oblasti rozvoje venkova.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody:

               1.

               Pokud jde o opravu v rozsahu 10 % uplatněnou u pastvin:

                           —

                           první žalobní důvod neplatnosti vychází z chybného výkladu a použití článku 2 nařízení č. 796/2004 (1), který zavádí definici pastviny, z nedostatečného odůvodnění a porušení zásady proporcionality.

               2.

               Pokud jde o opravy v rozsahu 5 % uložené u doplňkových podpor na hektar a opatření na rozvoj venkova:

                           —

                           druhý žalobní důvod neplatnosti vychází ze skutečnosti, že uplatnění finanční opravy v rozsahu 5 % u doplňkových podpor na hektar spočívá na nesprávném skutkovém posouzení, jakož i nedostatečném odůvodnění a porušuje zásadu proporcionality.

                           —

                           třetí žalobní důvod neplatnosti vychází ze skutečnosti, že finanční oprava v rozsahu 5 % uplatněná u podpor druhého pilíře byla uložena bezdůvodně a že posouzení provedené Komisí spočívá každopádně na nesprávném právním posouzení a je zjevně nepřiměřené ve vztahu k riziku, které jsou zahrnuty v jejích konstatováních ohledně opatření druhého pilíře. Pokud jde konkrétně o opatření 214 programu rozvoje venkova, Řecká republika tvrdí, že oprava byla zčásti uložena podruhé po sobě ze stejného důvodu, a proto je protiprávní a musí být zrušena.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243).


title: Věc C-395/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Vodafone GmbH v. Bundesrepublik Deutschland „Řízení o předběžné otázce — Společný předpisový rámec pro sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/21/ES — Článek 7 odst. 3 — Proces upevňování vnitřního trhu elektronických komunikací — Směrnice 2002/19/ES — Články 8 a 13 — Operátor označený za operátora s významnou tržní silou — Povinnosti uložené vnitrostátními regulačními orgány — Regulace cen a povinnost nákladového účetnictví — Schvalování sazeb za ukončení volání v mobilní síti“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Vodafone GmbH v. Bundesrepublik Deutschland
   (Věc C-395/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný předpisový rámec pro sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/21/ES - Článek 7 odst. 3 - Proces upevňování vnitřního trhu elektronických komunikací - Směrnice 2002/19/ES - Články 8 a 13 - Operátor označený za operátora s významnou tržní silou - Povinnosti uložené vnitrostátními regulačními orgány - Regulace cen a povinnost nákladového účetnictví - Schvalování sazeb za ukončení volání v mobilní síti“)
   (2016/C 098/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Vodafone GmbH

      Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

      Výrok

   Článek 7 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy vnitrostátní regulační orgán uložil operátorovi, který byl označen za operátora s významnou tržní silou, povinnost poskytovat službu ukončení volání v mobilní síti a vyžaduje, aby byly sazby za tuto službu schvalovány postupem upraveným v tomto ustanovení, tento vnitrostátní regulační orgán musí zopakovat tento postup pokaždé před tím, než schválí sazby tohoto operátora za ukončení volání v mobilní síti, může-li mít udělení tohoto souhlasu dopad na obchod mezi členskými státy ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 372, 20.10.2014.


title: Věc T-74/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. října 2009 — Nestlé v. OHIM — Quick (QUICKY)

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/38

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. října 2009 — Nestlé v. OHIM — Quick (QUICKY)
   (Věc T-74/04) (1)

   2010/C 11/70

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc C-143/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarská republika) dne 23. dubna 2009 — Pannon GSM Távközlési Rt. v. Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarská republika) dne 23. dubna 2009 — Pannon GSM Távközlési Rt. v. Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke
   (Věc C-143/09)
   2009/C 153/46
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pannon GSM Távközlési Rt.

      Žalovaný: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke

      Předběžné otázky

               1)

               Je na základě práva Společenství, zejména Aktu o přistoupení (Úř. věst. L 2003, L 236) a článků 10 ES a 249 ES, použitelná směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES (1) (dále jen „směrnice o univerzální službě“), zejména její čl. 13 odst. 2 a její příloha IV, na mechanismy podpory a rozdělení, které Maďarsko jako členský stát zavedlo pro univerzální služby poskytované v roce 2003, tedy před svým přistoupením dne 1. května 2004, ale ve vztahu k nimž se povinnost financování, přiznávání a platba podpor zakládají na rozhodnutích vydaných ve správních řízeních zahájených a skončených po přistoupení Maďarska k Evropské unii?

               2)

               Je v případě kladné odpovědi na první otázku třeba vykládat směrnici o univerzální službě, zejména její článek 13 a její přílohu IV, v tom smyslu, že poskytovatel univerzálních služeb má nárok na vyplacení podpory ve výši odpovídající rozdílu mezi zvýhodněným a běžným cenovým plánem připojení, které nabízí?

               3)

               Je v případě záporné odpovědi na druhou otázku třeba kvalifikovat jako státní podporu slučitelnou se společným trhem, ve smyslu čl. 87 ES odst. 1, podporu určenou k financování univerzální služby, jejíž výše nebyla vypočtena v souladu se směrnicí o univerzální službě, nýbrž na základě nákladů převyšujících její čistou hodnotu?

               4)

               Umožňuje správný výklad ustanovení směrnice o univerzální službě opatření přechodného charakteru přijatá členským státem s cílem uložit, výlučně ve vztahu k univerzálním službám poskytovaným v roce 2003, před přistoupením, použití pravidel, která se liší od směrnice o univerzální službě, i když dovolují vydávat rozhodnutí týkající se fungování mechanismu podpory a rozdělení založeného na uvedených pravidlech a zejména rozhodnutí týkající se příspěvků a platby podpor způsobem –skutečně — časově neomezeným?

               5)

               Je třeba vyložit ustanovení směrnice o univerzální službě týkající se financování, zejména její čl. 13 odst. 2 poslední větu a ustanovení její přílohy IV, v tom smyslu, že mají přímý účinek?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367)


title: Věc C-479/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2015 Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. července 2015 ve věci T-89/11, Nanu-Nana Joachim Hoepp v. EUIPO

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2015 Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. července 2015 ve věci T-89/11, Nanu-Nana Joachim Hoepp v. EUIPO
   (Věc C-479/15 P)
   (2016/C 270/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (zástupci: A. Nordemann, Rechtsanwalt, M.C. Maier, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 14. dubna 2016 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc C-244/11: Žaloba podaná dne 20. května 2011 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/10

         Žaloba podaná dne 20. května 2011 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-244/11)
   2011/C 219/13
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Ζαvvόs a E. Montaguti)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásil, že Řecká republika tím, že přijala požadavky týkající se povolení stanovené v čl. 11 odst. 1 ve spojení s čl. 11 odst. 2 a požadavky týkající se povolení stanovené v čl. 11 odst. 3 řeckého zákona č. 3631/2008, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 SFEU o volnému pohybu kapitálu a z článku 49 SFEU o právu usazování;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle Komise okolnost, že nabytí hlasovacích práv rovnajících se 20 % základního kapitálu a více podniků strategického národního významu závisí na předběžném povolení Diypourgiki Epitropi Apokratikopoiiseon (mezirezortní výbor pro privatizaci), jak stanoví čl. 11 odst. 1 ve spojení s čl. 11 odst. 2 zákona 3631/2008, omezuje volný pohyb kapitálu (článek 63 SFEU) a právo usazování (článek 49 SFEU). Dotčená opatření, ačkoliv nezavádějí diskriminaci, jak tvrdí řecká vláda, mohou odradit hospodářské subjekty od investice kapitálu do podniků strategického národního významu a v důsledku toho také od jejich usazení v Řecku.
   Kromě toho má Komise za to, že čl. 11 odst. 3 zákona 3631/2008, který stanoví mechanismus následné kontroly ze strany ministerstva hospodářství a financí ohledně určitých otázek, které mají pro podnik rozhodující důležitost, omezuje volný pohyb kapitálu (článek 63 SFEU) a právo usazování (článek 49 SFEU), neboť dává státu možnost učinit z administrativních důvodů neplatnými příslušná rozhodnutí podniku, která nebyla oznámena předem, jelikož se projevila následně. V důsledku toho je omezena diskreční pravomoc akcionářů uplatnit svá rozhodnutí, a jsou tak kladeny překážky jejich efektivní účasti na řízení a kontrole podniku strategického národního významu, a tudíž jejich usazení v Řecku.
   Řecká vláda tvrdí, že sporný zákon zavádí omezení pouze pro privatizaci šesti podniků strategického národního významu, které podléhají kontrole státu. Komise naproti tomu zastává názor, že rozsah tohoto zákona zůstává v zásadě nejistý, neboť ani podniky, ani odvětví spadající do oblasti působnosti tohoto nového předpisu, nejsou v tomto zákoně uvedeny, takže zákon zůstává vágní nejen pokud jde o jeho současný, ale také o jeho budoucí rozsah, a v důsledku toho nezaručuje potřebnou právní jistotu.
   Řecká vláda tvrdí, že jediným cílem zákona je ochrana veřejného zájmu a záruka plynulého poskytování veřejných služeb bez překážek a funkčnost sítí. Komise však tvrdí, že účelem zákona je záruka možnosti států zvolit si strategického investora pro podniky strategického národního významu, zlepšení jejich konkurenceschopnosti a záruka, že k privatizaci podniků strategického národního významu pro národní hospodářství dojde za transparentních podmínek. Komise uvádí, že i když dotčená ustanovení mohou být odůvodněna důvody veřejného zájmu, narozdíl od judikatury Soudního dvora, podle níž se povolovací režimy „musí zakládat na objektivních a nediskriminačních kritériích, která jsou dotčeným podnikům oznámena předem a kterýkoliv subjekt, jehož se týká restriktivní opatření tohoto typu, musí mít přístup k soudnímu přezkumu
       (1)“, jsou kritéria stanovená pro udělení povolení nevhodná k dosažení cíle sledovaného zákonem. Kritéria pro privatizaci (udělení předchozího povolení, ale také následná kontrola s možností zrušit rozhodnutí podniku) stanovená dotčenými ustanoveními, nejsou jasná, objektivní, přesně upravená zákonem, ani nemají vztah k cíli sledovanému zákonem, zatímco orgánům poskytují velkou diskreční pravomoc s výsledkem následného uložení dodatečných omezení pro privatizaci podniku strategického národního významu, pravděpodobného selektivního přístupu investorů k privatizovaným podnikům a tržním odvětvím a nemožnosti soudních orgánů rozhodovat o způsobu, kterým správní orgány uplatnily pravomoci, které jim svěřil zákon.
   Komise tvrdí, že Řecká republika neposkytla objasnění a skutečnosti, které by dostatečně odůvodnily zavedení výše uvedených omezení a z toho důvodu čl. 11 odst. 1 ve spojení s čl. 11 odst. 2 a 3 zákona 3631/2008, které stanoví režim předchozího povolování a režim následné kontroly, porušují články 63 a 49 SFEU.

      (1)  Viz rozsudky Analir a další, věc C-205/99, bod 38; Centro Europa 7 Sri, věc C-380/05, bod 116; Komise v. Portugalsko, věc C-367/98, bod 50; Komise v. Francie, věc C-483/99, bod 46; Komise v. Španělsko, věc C-463/00, bod 69.


title: Věc F-88/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2010 — Vandeuren v. Evropská nadace pro vzdělávání (ETF) ( Veřejná služba — Zaměstnanci Evropské nadace pro vzdělávání — Dočasný zaměstnanec — Smlouva na dobu neurčitou — Propuštění — Požadavek platného důvodu — Zrušení pracovního místa — Povinnost řádné péče — Nové přidělení )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/59

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2010 — Vandeuren v. Evropská nadace pro vzdělávání (ETF)
   (Věc F-88/08) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci Evropské nadace pro vzdělávání - Dočasný zaměstnanec - Smlouva na dobu neurčitou - Propuštění - Požadavek platného důvodu - Zrušení pracovního místa - Povinnost řádné péče - Nové přidělení)
   2011/C 30/111
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Monique Vandeuren (Pino Torinese, Itálie) (zástupce: původně N. Lhoest, advokát, poté N. Lhoest a L. Delhaye, advokáti)

      Žalovaná: Evropská nadace pro vzdělávání (ETF) (zástupci: T. Ciccarone, zmocněnec, ve spolupráci s L. Levim, advokátem)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí žalované o propuštění žalobkyně, jakož i uložení Evropské nadaci, aby nahradila hmotnou i nehmotnou újmu způsobenou žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí o propuštění M. Vandeuren ze dne 23. října 2007 se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropské nadaci pro vzdělávání (ETF) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008, s. 44.


title: Věc T-474/11: Žaloba podaná dne 6. září 2011 — Oster Weinkellerei v. OHIM — Viñedos Emiliana (Igama)

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/24

         Žaloba podaná dne 6. září 2011 — Oster Weinkellerei v. OHIM — Viñedos Emiliana (Igama)
   (Věc T-474/11)
   2011/C 319/51
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Andreas Oster Weinkellerei KG (Cochem, Německo) (zástupce: N. Schindler, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Viñedos Emiliana, SA (Santiago, Chile)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. června 2011 ve věci R 637/2010-2;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení a nákladů řízení vynaložených žalobkyní;

               —

               podpůrně: přerušil řízení do vydání pravomocného rozhodnutí v řízení o neplatnosti, které probíhá u OHIM pod číslem 000005716 C.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Igama“ pro výrobky zařazené do třídy 33.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Viñedos Emiliana, SA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „GAMMA“ pro výrobky zařazené do třídy 33.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož mezi předmětnými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-184/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV v. Navigation Maritime Bulgare ( „Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy — Články 3 a 7 odstavec 2 — Svobodná volba práva — Meze — Imperativní ustanovení — Směrnice 86/653/EHS — Nezávislí obchodní zástupci — Smlouvy o prodeji nebo nákupu zboží — Ukončení smlouvy o obchodním zastoupení zmocnitelem — Vnitrostátní právní úprava přijatá k provedení unijního práva, která stanoví jednak ochranu překračující minimální požadavky směrnice a jednak ochranu obchodních zástupců v rámci smluv o poskytování služeb“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV v. Navigation Maritime Bulgare
   (Věc C-184/12) (1)

   (Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy - Články 3 a 7 odstavec 2 - Svobodná volba práva - Meze - Imperativní ustanovení - Směrnice 86/653/EHS - Nezávislí obchodní zástupci - Smlouvy o prodeji nebo nákupu zboží - Ukončení smlouvy o obchodním zastoupení zmocnitelem - Vnitrostátní právní úprava přijatá k provedení unijního práva, která stanoví jednak ochranu překračující minimální požadavky směrnice a jednak ochranu obchodních zástupců v rámci smluv o poskytování služeb)
   2013/C 367/19
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie van België

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV

      Žalovaná: Navigation Maritime Bulgare

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Cassatie van België — Výklad článku 3 a čl. 7 odst. 2 Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřená k podpisu v Římě dne 19. června 1980 (Úř. věst. 2005, C 169, s. 10) a směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177) — Svoboda volby smluvních stran — Meze — Smlouva o obchodním zastoupení — Smluvní ujednání určující právo státu zmocnitele jako použitelné právo — Předložení věci soudu místa provozovny obchodního zástupce

      Výrok

   Článek 3 a čl. 7 odst. 2 Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, musejí být vykládány v tom smyslu, že použití práva členského státu Evropské unie, které si smluvní strany zvolily ve smlouvě o obchodním zastoupení a které splňuje minimální ochranu předepsanou směrnicí Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců, může být soudem, který věc projednává a který má sídlo v jiném členském státě, vyloučeno ve prospěch lex fori z důvodu vycházejícího z imperativní povahy pravidel upravujících situaci nezávislých obchodních zástupců v právním řádu posledně uvedeného členského státu pouze v případě, že soud, který věc projednává, podrobně konstatuje, že v rámci tohoto provedení považoval zákonodárce státu sídla soudu v dotyčném právním řádu za zásadní přiznat obchodnímu zástupci ochranu přesahující rámec ochrany stanovené uvedenou směrnicí, přičemž v této souvislosti zohlední povahu a účel těchto imperativních ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 7.7.2012.


title: Spojené věci T-53/04 až T-56/04, T-58/04 a T-59/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – Budějovický Budvar v. OHIM – Anheuser-Busch (BUDWEISER) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BUDWEISER — Označení původu zapsaná na základě Lisabonské dohody — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 — Zamítnutí námitek )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – Budějovický Budvar v. OHIM – Anheuser-Busch (BUDWEISER)
   (Spojené věci T-53/04 až T-56/04, T-58/04 a T-59/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BUDWEISER - Označení původu zapsaná na základě Lisabonské dohody - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 - Zamítnutí námitek“)
   (2007/C 170/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Česká republika) (zástupce: F. Fajgenbaum, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a I. de Medrano Caballero, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, Spojené státy) (zástupci: původně V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, D. Ohlgart a B. Goebel, poté V. von Bomhard, A. Renck, D. Ohlgart a B. Goebel, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení šesti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. prosince 2003 (věci R 820/2001-2, R 822/2001-2, R 823/2001-2, R 921/2001-2, R 29/2002-2 a R-32/2002-2) týkajících se námitkových řízení mezi Budějovickým Budvarem, národním podnikem, a Anheuser-Busch, Inc.
   Výrok

               1)

               Žaloby ve spojených věcech T-53/04 až T-56/04, T-58/04 a T-59/04 se zamítají.

               2)

               Společnosti Budějovický Budvar, národní podnik, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc F-73/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 24. dubna 2013 — CB v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Otevřené výběrové řízení — Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/181/10 — Nepřipuštění k účasti na hodnotících zkouškách“ )

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/41

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 24. dubna 2013 — CB v. Komise
   (Věc F-73/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Otevřené výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/181/10 - Nepřipuštění k účasti na hodnotících zkouškách)
   2013/C 171/84
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: CB (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o nepřipuštění žalobce k hodnotícím zkouškám v rámci výběrového řízení EPSO/AD/181/10.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených CB.

               3)

               CB ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011, s. 53.


title: Věc T-135/10: Žaloba podaná dne 23. března 2010 — Pieno žvaigždės v. OHIM — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/47

         Žaloba podaná dne 23. března 2010 — Pieno žvaigždės v. OHIM — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)
   (Věc T-135/10)
   2010/C 134/76
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AB „Pieno žvaigždės“ (Vilnius, Litva) (zástupci: I. Lukauskienė a R. Žabolienė, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fattoria Scaldasole Srl (Monguzzo, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. ledna 2010 ve věci R 1070/2009-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Iogurt.“ pro výrobky zařazené do třídy 29

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové označení „jogurtas“ zapsané jako litevská ochranná známka pro výrobky zařazené do třídy 29; Obrazové označení „jogurt“ zapsané jako ochranná známka Společenství pro výrobky zařazené do třídy 29

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Měl za to, že odvolání nebylo podáno

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 60 nařízení Rady č. 207/2009 ve spojení s článkem 8 nařízení Komise č. 2869/95 (1), jelikož odvolací senát dospěl nesprávně k závěru, že poplatek za odvolání nebyl zaplacen ve stanovené lhůtě dvou měsíců ode dne doručení rozhodnutí, proti němuž bylo podáno odvolání.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2869/95 ze dne 13. prosince 1995 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Úř. věst. L 303, s. 33; Zvl. vyd. 09/01, s. 291).


title: Věc F-71/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 19. listopadu 2009 — N v. Parlament ( Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Hodnotící zpráva — Stanovení cílů — Zjevně nesprávné posouzení — Přípustnost — Opatření, které nepříznivě nezasahuje do právního postavení )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/74

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 19. listopadu 2009 — N v. Parlament
   (Věc F-71/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Hodnotící zpráva - Stanovení cílů - Zjevně nesprávné posouzení - Přípustnost - Opatření, které nepříznivě nezasahuje do právního postavení“)
   2010/C 24/137
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: N (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: K. Zejdová, R. Ignătescu a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení hodnotící zprávy žalobce za období od 16. srpna 2006 do 31. prosince 2006

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 12. září 2007 o přijetí konečné hodnotící zprávy N za období od 16. srpna 2006 do 31. prosince 2006 se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008, s. 51.


title: Věc T-405/04: Žaloba podaná dne 11. října 2004 Borco-Marken-Import Mattheisen GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/23

         Žaloba podaná dne 11. října 2004 Borco-Marken-Import Mattheisen GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-405/04)
   (2004/C 314/56)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. října 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) Borco-Marken-Import Mattheisen GmbH & Co. KG, se sídlem v Hamburku (Německo) zastoupenou M. Wolterem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu ze dne 13. srpna 2004 ve věci R0913/2002-2;

               —

               určil, že ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 40/94 nebrání zveřejnění přihlášené ochranné známky „Caipi“ pro výrobky třídy 33 (alkoholické nápoje kromě piva);

               —

               uložil žalovanému Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Přihlášená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „Caipi“ pro výrobky třídy 33 (alkoholické nápoje kromě piva) – přihláška č. 2 655 967

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí zápisu přihlášené ochranné známky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Porušení ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a článku 12 nařízení č. 40/94 (1). Nesprávné nepřihlédnutí k předchozímu zápisu na vnitrostátní úrovni.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1994 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).


title: Věc T-162/10: Žaloba podaná dne 13. dubna 2010 — Niki Luftfahrt v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/45

      Žaloba podaná dne 13. dubna 2010 — Niki Luftfahrt v. Komise
      (Věc T-162/10)
      (2010/C 161/72)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Niki Luftfahrt GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: H. Asenbauer, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. srpna 2009, COMP/M.5440 — Lufthansa v. Austrian Airlines na základě čl. 264 odst. 1 SFEU (čl. 231 odst. 1 ES);

                  —

                  uložit Evropské komisi, aby žalobkyni podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu nahradila náklady nezbytné pro řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně se obrací proti rozhodnutí Komise K(2009) 6690 v konečném znění ze dne 28. srpna 2009, kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines). V tomto rozhodnutí zastává Komise názor, že získání výlučné kontroly společností Deutsche Lufthansa AG nad podnikem Austrian Airlines — s výhradou provedení závazků nabídnutých společností Deutsche Lufthansa AG — je slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP.
      Žalobkyně, která provozuje podnik letecké přepravy financovaný ze soukromých zdrojů k odůvodnění své žaloby na neplatnost zaprvé tvrdí, že Komise porušila Smlouvu o ES (resp. SFEU) a právní přepisy, které je nutné použít za účelem jejího provádění. V této souvislosti se vytýká, že Komise vycházela při přijímání svého rozhodnutí z definice trhu, která brání posouzení všech účinků spojení, které mají negativní dopad na hospodářskou soutěž. Krom toho žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně posoudila účinky spojení zejména na letecké linky do východní Evropy, takže do té míry došlo v každém případě k závažnému a zjevnému nesprávnému posouzení. Dále nedodržela Pokyny pro posuzování horizontálních spojování podle nařízení Rady o kontrole spojování podniků (1). Komise zejména podle názoru žalobkyně nevzala v úvahu skutečnost, že sporné spojení má negativní účinky na hospodářskou soutěž na společném trhu, neboť je tím omezena konkurenceschopnost zbývajících soutěžitelů na dotčených trzích, nastal by nedostatek alternativních poskytovatelů na dotčených trzích a přístup na dotčené trhy není dostatečně snadný. Dále žalobkyně tvrdí, že závazky společnosti Deutsche Lufthansa AG, které přijala Komise, nejsou způsobilé k tomu, aby zabránily podstatnému omezení účinné hospodářské soutěže.
      Zadruhé žalobkyně vytýká porušení článku 253 ES (článek 296 SFEU), neboť Komise napadené rozhodnutí řádně neodůvodnila do té míry, že neuvedla, na základě jakých konkrétních argumentů má být vyloučeno narušení hospodářské soutěže na leteckých linkách do východní Evropy. Dále se vytýká nedostatečné zjištění skutkového stavu.
      Zatřetí žalobkyně Komisi vytýká zneužití posuzovací pravomoci.

         (1)  Úř. věst. 2004, C 31, s. 5.


title: Věc C-155/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom — Spojené království) — Williams a další v. British Airways plc ( Pracovní podmínky — Směrnice 2003/88/ES — Úprava pracovní doby — Nárok na dovolenou za kalendářní rok — Piloti leteckých společností )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom — Spojené království) — Williams a další v. British Airways plc
   (Věc C-155/10) (1)

   (Pracovní podmínky - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Nárok na dovolenou za kalendářní rok - Piloti leteckých společností)
   2011/C 319/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Williams a další

      Žalovaná: British Airways plc

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supreme Court of the United Kingdom — Výklad článku 7 směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 307, s. 18; Zvl. vyd. 05/02, s. 197) a článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381) — Rozsah povinností uložených těmito směrnicemi, pokud jde o povahu nebo úroveň náhrady za dobu placené dovolené za kalendářní rok — Rozsah volnosti členských států stanovit podmínky jejího výpočtu — Placená dovolená za kalendářní rok vyplácená pilotům leteckých společností.

      Výrok

               1)

               Článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby, jakož i ustanovení 3 dohody, která je přílohou směrnice Rady 2000/79/ES ze dne 27. listopadu 2000 o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectví uzavřené mezi Sdružením evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropským sdružením technických letových posádek (ECA), Evropským sdružením leteckých společností (ERA) a Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IACA) je nutno vykládat v tom smyslu, že pilot letecké společnosti má během své dovolené za kalendářní rok nárok nejen na zachování svého základního platu, ale i na všechny složky inherentně spojené s plněním úkolů, které mu příslušejí podle jeho pracovní smlouvy a které jsou kompenzovány finanční částkou, jež se promítá do výpočtu jeho celkové odměny, a dále na všechny složky spojené s osobním a odborným postavením pilota letecké společnosti.

               2)

               Posouzení, zda jednotlivé složky tvořící celkovou odměnu tohoto pracovníka splňují tato kritéria, přísluší vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc C-484/10: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Asociación para la Calidad de los Forjados (Ascafor), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (Asidac) v. Administración del Estado a další ( „Volný pohyb zboží — Množstevní omezení a opatření s rovnocenným účinkem — Směrnice 89/106/EHS — Stavební výrobky — Neharmonizované normy — Certifikáty jakosti — Požadavky týkající se certifikačních orgánů“ )

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Asociación para la Calidad de los Forjados (Ascafor), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (Asidac) v. Administración del Estado a další
   (Věc C-484/10) (1)

   (Volný pohyb zboží - Množstevní omezení a opatření s rovnocenným účinkem - Směrnice 89/106/EHS - Stavební výrobky - Neharmonizované normy - Certifikáty jakosti - Požadavky týkající se certifikačních orgánů)
   2012/C 118/07
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Asociación para la Calidad de los Forjados (Ascafor), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (Asidac)

      Žalovaní: Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (Aidico) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (Anefhop), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (Oficemen), Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (Acerteq)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad článků 28 a 30 ES (nyní články 34 a 36 SFEU) — Stavební výrobky — Výrobky, na které se nevztahují harmonizované normy, jak je stanoví směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků (Úř. věst. L 40, s. 12; Zvl. vyd. 13/09, s. 296) — Uvedení na trh, které je podmíněno buď certifikátem o vyšší kvalitě nebo vydaným v souladu s metodami splňujícími podrobné podmínky odpovídající podmínkám vyžadovaným vnitrostátními orgány, nebo předchozím splněním uvedených podmínek, ačkoliv ho již bylo dosaženo v členském státě původu

      Výrok

   Články 34 SFEU a 36 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že požadavky stanovené v článku 81 pokynů ke stavebnímu betonu (EHE-08), schválených královským nařízením 1247/08 ze dne 18. července 2008, ve spojení s přílohou č. 19 těchto pokynů, pro účely úředního uznání certifikátů prokazujících stupeň jakosti betonářské oceli vydaných v jiném členském státě, než je Španělské království, představují překážku volnému pohybu zboží. Taková překážka může být odůvodněna cílem ochrany zdraví a života lidí za předpokladu, že stanovené požadavky nejsou vyšší než minimální standardy vyžadované k použití betonářské oceli ve Španělsku. V tomto případě, a má-li subjekt, jež vydal certifikát jakosti, který má být ve Španělsku úředně uznán, postavení schváleného orgánu ve smyslu směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků, ve znění směrnice Rady 93/68/EHS ze dne 22. července 1993, přísluší předkládajícímu soudu ověřit, které z těchto požadavků překračují meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle ochrany zdraví a života lidí.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc C-303/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. ledna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Administración General del Estado v. Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/10

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. ledna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Administración General del Estado v. Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)
   (Věc C-303/10) (1)

   2011/C 120/23
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-543/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Články 56 ES a 43 ES — Volný pohyb kapitálu — Zlaté akcie ( golden shares ) portugalského státu ve společnosti EDP — Energias de Portugal — Omezení pro nabývání kapitálové účasti a zásah do řízení privatizované společnosti )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-543/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Články 56 ES a 43 ES - Volný pohyb kapitálu - Zlaté akcie („golden shares“) portugalského státu ve společnosti EDP - Energias de Portugal - Omezení pro nabývání kapitálové účasti a zásah do řízení privatizované společnosti“)
   2011/C 13/05
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun, P. Guerra e Andrade a M. Teles Romão, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, zmocněnec, C. Botelho Moniz a P. Bouveia e Melo, advokáti)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 56 ES — Zlaté akce („golden shares“) portugalského státu ve společnosti EDP — Energias de Portugal

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že zachovala zvláštní práva portugalského státu a jiných veřejnoprávních subjektů ve společnosti EDP — Energias de Portugal, jako jsou ta, která jsou v projednávané věci stanovena rámcovým zákonem č. 11/90 ze dne 5. dubna 1990 o privatizacích (Lei n.o 11/90, Lei Quadro das Privatizações), legislativním nařízením č. 141/2000 ze dne 15. července 2000, kterým se schvaluje čtvrtá fáze procesu reprivatizace základního kapitálu EDP — Energias de Portugal SA, a stanovami zmíněné společnosti, přiznaná ve spojení se zlatými akciemi („golden shares“) drženými tímto státem ve zmíněné společnosti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 ES.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc C-29/12: Usnesení předsedy devátého senátu ze dne 12. června 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/56

         Usnesení předsedy devátého senátu ze dne 12. června 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-29/12) (1)

   2013/C 225/108
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda devátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Spojené věci T-156/07 a T-232/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Španělsko v. Komise ( „Jazykový režim — Oznámení o výběrovém řízení pro administrátory a asistenty — Zveřejnění ve všech úředních jazycích — Změny — Nařízení č. 1 — Články 27, 28 a čl. 29 odst. 1, služebního řádu — Článek 1 odst. 1 a 2 přílohy III služebního řádu — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada zákazu diskriminace“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Španělsko v. Komise
   (Spojené věci T-156/07 a T-232/07) (1)

   (Jazykový režim - Oznámení o výběrovém řízení pro administrátory a asistenty - Zveřejnění ve všech úředních jazycích - Změny - Nařízení č. 1 - Články 27, 28 a čl. 29 odst. 1, služebního řádu - Článek 1 odst. 1 a 2 přílohy III služebního řádu - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada zákazu diskriminace)
   2010/C 301/37
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: věc T-156/07, F. Díez Moreno, a věc T-232/07, F. Díez Moreno a N. Díaz Abad, abogados del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall, L. Escobar Guerrero a H. Krämer, poté J. Currall, H. Krämer a J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Litevská republika (zástupce: D. Kriaučiūnas, zmocněnec) (věci T-156/07 a T-323/07); a Řecká republika (zástupci: S. Vodina a M. Michelogiannaki, zmocněnci) (věc T-56/07)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení jednak oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/94/07 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa administrátorů (AD5) v oblasti informací, komunikací a médií (Úř. věst. 2007, C 45 A, s. 3), a jednak oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/95/07 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa administrátorů (AD5) v oblasti informací (knihovna/dokumentace) (Úř. věst. 2007, C 103 A, s. 7).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělská republika ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Litevská republika a Řecká republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.