title: Věc T-221/07: Žaloba podaná dne 26. června 2007 – Maďarská republika v. Komise Evropských společenství

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/41

         Žaloba podaná dne 26. června 2007 – Maďarská republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-221/07)
   (2007/C 199/77)
   Jednací jazyk: maďarština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Maďarská republika (zástupce: J. Fazekas)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise K (2007) 1689 konečné ze dne 16. dubna 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů, který Maďarsko oznámilo podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá platnost rozhodnutí ze dne 16. dubna 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů, který Maďarsko oznámilo podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1). Podle napadeného rozhodnutí maďarský národní alokační plán nesplňuje určitá kritéria stanovená v příloze III směrnice 2003/87.
   Základem žaloby podané žalobkyní je skutečnost, že směrnice 2003/87, a zejména její čl. 9 odst. 3, nepřiznává Komisi pravomoc určovat zcela nezávisle celkové množství povolenek, které členský stát může přidělit, aniž by zohlednila alokační plány vypracované a oznámené členskými státy na základě čl. 9 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 uvedené směrnice, a celkové množství povolenek, které mají být přiděleny podle alokačního plánu uvedeného členského státu.
   V případě, že Soud určí, že směrnice 2003/87 přiznává Komisi uvedenou pravomoc, žalobkyně uplatňuje, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení při hodnocení celkového množství povolenek, jež mají být přiděleny v souladu s národním alokačním plánem. Maďarsko uvádí, že Komise ve svém posouzení zaprvé nezohlednila údaje a výpočty uvedené v alokačním plánu, a tím porušila zásadu proporcionality, a zadruhé použila zjevně nesprávné údaje a nepřiměřené výpočty, jež nezbytně vedly k nesprávnému určení celkového množství.
   Žalobkyně rovněž uplatňuje, že v průběhu řízení Komise porušila zásadu loajální spolupráce, jelikož zaprvé určila metodu výpočtu a údaje, použité k určení celkového množství povolenek na emise, bez konzultace se členskými státy (konkrétně s Maďarskem) a zadruhé nezohlednila dodatečné údaje předložené žalobkyní, které si sama v průběhu řízení vyžádala.
   Konečně žalobkyně uvádí, že Komise nesplnila dostatečně povinnost odůvodnění, vzhledem k tomu, že zaprvé neodůvodnila řádně, proč nezohlednila alokační plán oznámený Maďarskem, ani údaje a výpočty uvedené v tomto plánu; zadruhé neodůvodnila řádně vhodnost údajů a výpočtů, jež použila; a zatřetí neuvedla žádný důvod, proč nezohlednila dodatečné informace poskytnuté Maďarskem, jež si sama v průběhu řízení vyžádala.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32).


title: Věc C-208/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 10. června 2009 — Ilonka Sayn-Wittgenstein v. Landeshauptmann von Wien

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 10. června 2009 — Ilonka Sayn-Wittgenstein v. Landeshauptmann von Wien
   (Věc C-208/09)
   2009/C 193/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: Ilonka Sayn-Wittgenstein

      Odpůrce: Landeshauptmann von Wien

      Předběžné otázky

   Brání článek 18 ES právní úpravě, podle které příslušné orgány členského státu odmítnou uznat příjmení (dospělého) adoptivního dítěte určené v jiném členském státě, pokud toto příjmení obsahuje šlechtický titul, který není v tomto členském státě (ani podle právních předpisů ústavního práva) přípustný?


title: Věc C-161/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itálie) dne 29. března 2013 — Idrodinamica Spurgo Velox a další v. Acquedotto Pugliese SpA

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itálie) dne 29. března 2013 — Idrodinamica Spurgo Velox a další v. Acquedotto Pugliese SpA
   (Věc C-161/13)
   2013/C 189/04
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Idrodinamica Spurgo Velox a další

      Žalovaná: Acquedotto Pugliese SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba články 1, 2a, 2c a 2f směrnice 1992/13/EHS (1) vykládat v tom smyslu, že lhůta pro podání návrhu na přezkum, jehož účelem je určení, že došlo k porušení předpisů v oblasti zadávání veřejných zakázek, počíná běžet ode dne, kdy navrhovatel věděl nebo musel při náležité péči vědět o existenci porušení?

               2)

               Brání články 1, 2a, 2c a 2f směrnice 1992/13/EHS vnitrostátním procesním ustanovením nebo výkladové praxi, […] které umožňují soudu rozhodnout o nepřípustnosti návrhu, jehož účelem je určení, že došlo k porušení předpisů v oblasti zadávání veřejných zakázek, v případě, kdy se navrhovatel v důsledku jednání veřejného zadavatele dozvěděl o porušení poté, co mu byly formálně oznámeny podstatné náležitosti rozhodnutí o konečném zadání veřejné zakázky?

      (1)  Směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14).


title: Věc C-327/08: Žaloba podaná dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/15

         Žaloba podaná dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-327/08)
   (2008/C 285/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že
               Francouzská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti čl. 44 odst. 1 dekretu č. 2005-1308 ze dne 20. října 2005, čl. 46 odst. 1 dekretu č. 2005-1742 ze dne 30. prosince 2005 a čl. 80 odst. 1 první pododstavec dekretu č. 2006-975 ze dne 1. srpna 2006 v rozsahu, v němž tato ustanovení poskytují možnost, aby zadavatelé zkrátily přiměřenou lhůtu, kterou je nutno dodržet mezi oznámením uchazečům a podpisem smlouvy bez časového limitu nebo objektivních podmínek předem stanovených vnitrostátní úpravou,
               a
               že přijala a ponechala v účinnosti čl. 1441 odst. 1 nového občanského soudního řádu ve znění dekretu č. 2005-1308 ze dne 20. října 2005 v rozsahu, v němž toto ustanovení určuje lhůtu deseti dnů pro odpověď dotčeného zadavatele a zakazuje jakékoliv předsmluvní jednání před zmíněnou odpovědí, aniž by tato lhůta stavěla běh lhůty mezi oznámením uchazečům a podpisem smlouvy,
               nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 89/665/EHS (1) a ze směrnice 92/13/EHS (2), jak je vyložil Soudní dvůr ve svých rozsudcích „Alcatel“ (C-81/98) a „Komise v. Rakousko“ (C-212/02) a zejména z čl. 2 odst. 1 směrnice 89/665/EHS a čl. 2 odst. 1 směrnice 92/13/EHS;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise na podporu své žaloby uvádí dva žalobní důvody.
   Svým prvním důvodem Komise vytýká žalované, že zadavatelům umožňuje v naléhavých případech zkrátit na méně než deset dní minimální lhůtu, kterou je třeba dodržet mezi doručením rozhodnutí o zadání zakázky všem uchazečům a podpisem smlouvy ohledně dané zakázky. Na jedné straně by totiž byla naléhavost, o niž se jedná ve francouzských právních předpisech, ponechána na volné úvaze zadavatele, aniž by byla stanovena jakákoli objektivní podmínka. Na druhé straně tytéž předpisy neskýtají záruku, že počet dní, o něž se zkrátí lhůta, bude oznámen uchazečům, což by mohlo mít za následek, že tito uchazeči podají předsmluvní žalobu proti rozhodnutí o udělení zakázky poté, co již byla ohledně této zakázky podepsána smlouva. Takováto situace je očividně v rozporu s cílem, jejž sledují směrnice 89/665/EHS a 92/13/EHS, posíleným judikaturou Soudního dvora, který spočívá v zavedení účinných a rychlých opravných prostředků zaměřených proti protiprávním rozhodnutím zadavatele ve stádiu, kdy lze ještě porušení předpisů napravit.
   Svým druhým žalobním důvodem Komise žalované krom toho vytýká, že nevzala na zřetel užitečný účinek týchž směrnic tím, že ve francouzské právní úpravě stanovila předběžnou fázi povinné výzvy zadavatele, která nestaví lhůtu, již je třeba dodržet mezi doručením rozhodnutí o udělení zakázky a podpisem smlouvy ohledně této zakázky. Jelikož je totiž podání žaloby uchazečem vyloučeno ve lhůtě pro odpověď na výzvu v délce deseti dnů, odpověď zadavatele po uplynutí této lhůty by zbavila neúspěšného uchazeče veškerých možností k podání účinného opravného prostředku, neboť k tomuto datu by již byla podepsána smlouva.

      (1)  Směrnice Rady 89/665/ES ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, p. 33; Zvl. vyd. 06/01 s. 246) ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01 s. 322).

      (2)  Směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14; Zvl. vyd. 06/01 s. 315).


title: Věc C-225/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2008 Nuova Agricast Srl proti usnesení Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 12. března 2008 ve věci T-443/07, Nuova Agricast Srl v. Komise Evropských společenství

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2008 Nuova Agricast Srl proti usnesení Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 12. března 2008 ve věci T-443/07, Nuova Agricast Srl v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-225/08 P)
   2009/C 267/41
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nuova Agricast Srl (zástupce: M. A. Calabrese, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Usnesením ze dne 29. června 2009 Soudní dvůr (osmý senát) kasační opravný prostředek zamítl.


title: Věc C-372/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – Nicole Hassett v. South Eastern Health Board a Cheryl Roberty v. North Western Health Board (Soudní příslušnost — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 22 odst. 2 — Spory týkající se platnosti usnesení orgánů společností — Výlučná příslušnost soudů státu, ve kterém se nachází sídlo — Odborový svaz lékařů)

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – Nicole Hassett v. South Eastern Health Board a Cheryl Roberty v. North Western Health Board
   (Věc C-372/07) (1)

   (Soudní příslušnost - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 22 odst. 2 - Spory týkající se platnosti usnesení orgánů společností - Výlučná příslušnost soudů státu, ve kterém se nachází sídlo - Odborový svaz lékařů)
   (2008/C 301/19)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Supreme Court
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nicole Hassett, Cheryl Roberty

      Žalovaní: South Eastern Health Board, North Western Health Board

      Za přítomnosti: Raymonda Howarda, Medical Defence Union Ltd, MDU Services Ltd, Briana Davidsona
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Supreme Court – Výklad čl. 22 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s.1) – Odborový svaz lékařů, založený jako společnost podle práva některého členského státu, který poskytuje pomoc nebo záruky svým členům vykonávajícím svoji praxi v tomto nebo jiném členském státě – Poskytování pomoci nebo záruky závislé na rozhodnutí přijatém představenstvem této společnosti na základě neomezené diskreční pravomoci – Zpochybnění rozhodnutí zamítajícího poskytnutí pomoci nebo náhrady škody lékaři vykonávajícímu svoji praxi v jiném členském státě – Výlučná pravomoc soudů státu, ve kterém má společnost sídlo, na základě čl. 22 odst. 2 nařízení
   Výrok
   Článek 22 bod 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se platnosti usnesení orgánů společnosti, ve smyslu tohoto ustanovení, netýká taková žaloba, o jakou se jedná v původním řízení, v rámci které jeden z účastníků řízení tvrdí, že usnesením přijatým orgánem společnosti byla porušena práva, která tomuto účastníkovi řízení údajně přiznávají stanovy této společnosti.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-497/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Itálie) – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas v. Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania „Řízení o předběžné otázce — Články 49 SFEU, 102 SFEU a 106 SFEU — Svoboda usazování — Zásada zákazu diskriminace — Zneužití dominantního postavení — Článek 15 Listiny základních práv Evropské unie — Nepřípustnost“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Itálie) – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas v. Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
   (Věc C-497/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Články 49 SFEU, 102 SFEU a 106 SFEU - Svoboda usazování - Zásada zákazu diskriminace - Zneužití dominantního postavení - Článek 15 Listiny základních práv Evropské unie - Nepřípustnost“)
   (2015/C 294/02)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas

      Žalovaní: Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

      Výrok

   Otázky položené v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia (Itálie) ze dne 9. října 2012, na jejichž zodpovězení tento soud trvá, jsou nepřípustné.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-241/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2016 Darkem Grafem proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. února 2016 ve věci T-507/14, Vedran Vidmar a Darko Graf v. Evropská komise

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2016 Darkem Grafem proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. února 2016 ve věci T-507/14, Vedran Vidmar a Darko Graf v. Evropská komise
   (Věc C-241/16 P)
   (2016/C 251/16)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Darko Graf (zástupce: L. Duvnjak, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v celém rozsahu rozsudek, který vydal Tribunál Evropské unie dne 26. února 2016 ve věci T-507/14, a vyhověl žalobním návrhům, které v rámci řízení v prvním stupni uvedl navrhovatel ve své žalobě ze dne 1. července 2014, jakož i uložil Evropské komisi povinnost nahradit v celém rozsahu náklady řízení, které vynaložil navrhovatel v rámci tohoto řízení,

               —

               podpůrně zrušil v celém rozsahu rozsudek, který Tribunál Evropské unie vydal dne 26. února 2016 ve věci T-507/14, a vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí, jakož i uložil Evropské komisi povinnost nahradit v celém rozsahu náklady řízení, které vynaložil navrhovatel v rámci tohoto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel zpochybňuje tyto body napadeného rozsudku:

               —

               bod 40, ve kterém je uvedeno, že aktivní protiprávní jednání orgánů Unie je pouze jedním z prvků, které jsou potřebné k založení mimosmluvní odpovědnosti Unie, jelikož toto tvrzení Tribunálu je v rozporu s článkem 340 druhým pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie a judikaturou Soudního dvora (rozsudek ze dne 19. května 1992, Mulder a další v. Rada a Komise, C-104/89 a C-37/90, EU:C:1992:217),

               —

               bod 47, v němž na rozdíl od ustanovení článku 36 a přílohy VII Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky (dále jen „akt o přistoupení“) byly závazky, které přijala Chorvatská republika ve vztahu k Unii během přístupových jednání s Unií, nesprávně nazvané jako „zásady“, jelikož v daném případě nejde o zásady, ale o 11 konkrétních závazků Chorvatska vůči Unii, které v celém rozsahu vstoupily v platnost dne 9. prosince 2011,

               —

               Body 48 až 52, neboť článek 36 a příloha VII bod 1 aktu o přistoupení vstoupily v platnost 9. prosince 2011, zatímco strategie pro reformu justice Chorvatské republiky na období od roku 2011 do roku 2015 ze dne 15. prosince 2010 a revidovaný akční plán chorvatské vlády pro reformu justice ze dne 20. května 2010 byly účinné a platné, takže následné zrušení těchto aktů Chorvatskem, které předtím výslovně schválila Komise ve bodě 3 své souhrnné monitorovací zprávy týkající se Chorvatska ze dne 10. října 2012, v níž byla Chorvatsku uložena povinnost přijmout novou právní úpravu v oblasti nuceného výkonu rozhodnutí, bylo v rozporu s obecnými zásadami ochrany legitimního očekávání a právní jistoty, jelikož pokud jde o navrhovatele, zrušení těchto aktů mělo zjevný zpětný účinek, a jelikož po 9. prosinci 2011 Chorvatsko přijalo ne novou strategii pro reformu justice, ale pouze strategii rozvoje soudního systému na období od roku 2013 do roku 2018, takže poslední strategie pro reformu justice, kterou přijalo Chorvatsko, byla přesně ta, která vstoupila v platnost dne 9. prosince 2011 (viz například rozsudky ze dne 30. ledna 1974, Louwage v. Komise, 148/73, EU:C:1974:7, body 12 a 28; ze dne 17. prosince 1998, Embassy Limousines & Services v. Parlament, T-203/96, EU:T:1998:302, body 74 až 88, a ze dne 14. května 1975, CNTA v. Komise, 74/74, EU:C:1975:59, body 41 až 44), přičemž uvádí, že Tribunál tím, že v bodě 53 napadeného rozsudku uvedl, že „Nelze […] z toho vyvodit, že chorvatské orgány […] měly pravomoc změnit strategii pro reformu justice na období od roku 2011 do roku 2015 a akční plán z roku 2010. Vzhledem k ustanovení aktu o přistoupení, zejména s ohledem na jeho článek 36 a přílohu VII, tyto orgány měly povinnost dodržovat nejen závazek č. 1, ale i všechny ostatní závazky stanovené v uvedené příloze“, potvrdil opodstatněnost tohoto návrhu na náhradu škody,

               —

               body 54 až 57 a body 59 až 63 týkající se toho, že Komise nesplnila svou povinnost podle článku 36 aktu o přistoupení, a to dohlížet na to, aby Chorvatsko plnilo svůj závazek podle přílohy VII bodu 3 aktu o přistoupení, tedy nadále zvyšovat účinnost soudnictví, jelikož z příloh žaloby vyplývá, že Komise poskytla své monitorovací tabulky za období od 1. září 2012 do 28. února 2013, přičemž do nich zadala nesprávné údaje pocházející od chorvatského ministerstva spravedlnosti v souvislosti s klesajícím počtem nevyřízených sporů a exekučních řízení, které jsou vedeny u chorvatských městských soudů a obchodních soudů, bez jakéhokoli ověření technickou nebo početní analýzou, čímž se dopustila závažné nedbalosti ve vztahu k důležitosti vyhotovení těchto tabulek,

               —

               bod 68, jelikož Komise tím, že porušila svou povinnost podle článku 36 odst. 1 a 2 aktu o přistoupení, a to dohlížet na to, aby Chorvatsko plnilo svůj závazek týkající se zahájení činnosti soudních exekutorů dne 1. ledna 2012, rovněž porušila svou povinnost dohlížet v souladu s článkem 17 Smlouvy o EU na uplatnění Smlouvy o přistoupení Chorvatské republiky, která je jednou ze základních smluv Unie,

               —

               body 69 až 82 z důvodu, že následná shodující se a výslovná jednání Komise nebyla nezbytná pro účely založení legitimního očekávání navrhovatele po 9. prosinci 2011, protože v daném případě legitimní očekávání navrhovatele vzniklo v období, které předcházelo tomuto dni.


title: Věc T-41/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2015 – Argo Development and Manufacturing v. OHIM – Clapbanner (ztvárnění reklamních předmětů) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující reklamní předmět — Starší (průmyslové) vzory Společenství — Důvody neplatnosti — Novost — Individuální povaha — Informovaný uživatel — Míra volnosti původce — Odlišný celkový dojem — Články 4, 5, 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2015 – Argo Development and Manufacturing v. OHIM – Clapbanner (ztvárnění reklamních předmětů)
   (Věc T-41/14) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující reklamní předmět - Starší (průmyslové) vzory Společenství - Důvody neplatnosti - Novost - Individuální povaha - Informovaný uživatel - Míra volnosti původce - Odlišný celkový dojem - Články 4, 5, 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
   (2015/C 089/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Argo Development and Manufacturing Ltd (Ra’anana, Izrael) (zástupce: B. Brisset, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté S. Hanne, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Clapbanner Ltd (Londýn, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 22. října 2013 (věc R 981/2012-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Argo Development and Manufacturing Ltd a Clapbanner Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Argo Development and Manufacturing Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


title: Věc C-239/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. dubna 2016 Antem Šumeljem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. února 2016 ve spojených věcech T-546/13, T-108/14 a T-109/14, Ante Šumelj a další v. Evropská komise

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. dubna 2016 Antem Šumeljem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. února 2016 ve spojených věcech T-546/13, T-108/14 a T-109/14, Ante Šumelj a další v. Evropská komise
   (Věc C-239/16 P)
   (2016/C 251/14)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić, Vlatka Pižeta (zástupce: M. Krnek, odvjetnik)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               vyhověl návrhovým žádáním v žalobě a kasačním opravném prostředku;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení navrhovatelů v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V návaznosti na analýzu rozsudku Tribunálu uvádějí navrhovatelé různé právní důvody:

               1.

               Navrhovatelé mají za to, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v jejich neprospěch, když neurčil, že Komise nesplnila povinnost monitorovat uplatňování Smlouvy o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii v části týkající se vytvoření povolání soudního exekutora v právním řádu Chorvatské republiky v souladu s článkem 36 aktu o přistoupení, který výslovně stanoví, že „Komise podrobně monitoruje všechny závazky přijaté Chorvatskem během přístupových jednání, včetně závazků, jež musí být splněny přede dnem přistoupení nebo ke dni přistoupení.“ Monitorování Komisí bylo zaměřeno zejména na závazky přijaté Chorvatskem v oblasti soudnictví a základních práv (příloha VII).

               2.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 57 rozsudku konstatoval (v rozporu s tím, co bylo uvedeno v bodě 52), že ze žádného ze závazků uvedených v příloze VII aktu o přistoupení, na které se odvolávají žalobci, nevyplývá povinnost Chorvatské republiky vytvořit povolání soudního exekutora, tedy ani povinnost Komise podniknout na tomto základě kroky upravené v článku 36 aktu o přistoupení, aby zabránila zrušení zákona o soudních exekutorech.
               Jednání mezi Chorvatskou republikou a Evropskou unií byla zdlouhavá, a na rozdíl od jiných kapitol byla kapitola 23 poslední a nejobtížnější a, v souladu s osvědčenými postupy Evropské unie, se zabývala politickými kritérii, která podmiňovala přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii. Jednání byla uzavřena dne 30. června 2011 poté, co chorvatská vláda předložila předsednictví Evropské unie dne 12. května 2011 zprávu o plnění povinností stanovených v kapitole 23. V této zprávě Chorvatská republika přijala 10 konkrétních závazků v souvislosti se Smlouvou o přistoupení (článek 36 aktu o přistoupení) a zavázala se je splnit. Závazek č. 1 a závazek č. 3, na jejichž ustanovení (související se zavedením soudních exekutorů) odkazují navrhovatelé v řízení, zavazují výslovně Chorvatskou republiku k zavedení soudních exekutorů.

               3.

               Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení (v rozporu s právní jistotou), když v bodech 47 až 51 napadeného rozsudku uvedl, že závazek č. 1 se netýká určité strategie soudní reformy a akčního plánu, které platily v době mezi ukončením jednání a zrušením zákonů, které upravovaly povolání soudního exekutora. Navrhovatelé tvrdí, že odkazovat na jinou strategii soudní reformy, kterou Komise uváděla následně ve svých aktech, a nikoliv na strategii soudní reformy z roku 2011 a akční plán z roku 2011, které zavazovaly Chorvatskou republiku k vytvoření funkce soudního vykonavatele, by znamenalo vytvořit nebezpečný precedent odporující uvážlivému právnímu výkladu.

               4.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení rovněž tím, že v bodě 55 napadeného rozsudku konstatoval, že navrhovatelé neuvedli žádné konkrétní porušení práva, s výjimkou porušení zásady ochrany legitimního očekávání, jelikož navrhovatelé uváděli jako porušení práva diskriminaci, porušení práva na práci a porušení zásady právní jistoty v rámci celého řízení. Je prostě neuvěřitelné, že Tribunál v napadeném rozsudku zcela ignoroval zásadu právní jistoty (nijak ji nezmiňuje), z níž podle ustálené judikatury vychází zásada ochrany legitimního očekávání.

               5.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že článek 13 Smlouvy o Evropské unii je v tomto řízení irelevantní. Nicméně to, že řízení bylo protiprávní, neznamená pouze to, že byla porušena ustanovení pozitivního práva Evropské unie, to znamená psané právo, ale lze předpokládat i porušení obecných právních zásad (zásada jistoty) a porušení článku 13 SEU. Evropská unie má institucionální rámec, jehož cílem je podporovat její hodnoty, sledovat její cíle, sloužit jejím zájmům, zájmům jejích občanů a zájmům členských států, jakož i zajišťovat soudržnost, účinnost a kontinuitu jejích politik a činností. Obecné právní zásady jsou součástí právního řádu Evropské unie.

               6.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nekonstatoval, v souladu s článkem 17 Smlouvy o Evropské unii, že navrhovatelé byli jmenováni, to znamená určeni vykonávat funkci soudních exekutorů v době, kdy byla kapitola 23 uzavřena, to znamená, když byla schválena reforma soudnictví, jejíž součástí jsou soudní exekutoři. Jakmile totiž přístupová jednání mezi Chorvatskou republikou a Evropskou unií byla ukončena, zejména přijetím konkrétních opatření, a vzhledem k článku 26 Vídeňské úmluvy, měli navrhovatelé právní jistotu, že budou vykonávat zvolené povolání.

               7.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nekonstatoval, vzhledem ke kogentním ustanovením článku 36 Aktu o přistoupení, že Komise musí dohlížet na jeho uplatňování a přijmout veškerá nezbytná opatření k tomu, aby Chorvatská republika splnila své závazky. Vzhledem k tomu, že Komise nejednala v souladu s článkem 17 Smlouvy o Evropské unii, došlo k porušení tohoto článku, kterým jsou navrhovatelé nepříznivě dotčeni.

               8.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když neměl za to, že Smlouva o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii je výsledkem jednání a jako taková stanoví povinnosti a vyvolává právní účinky na základě právních předpisů a právního řádu Evropské unie. V projednávaném případě Smlouva o přistoupení zaručuje navrhovatelům právo na práci a na vytvoření nové profese, pro kterou byli vybráni. Podle ustanovení Smlouvy navrhovatelé důvodně očekávali, že zahájí výkon činností, pro něž byli jmenováni, neboť předtím splnili všechny stanovené požadavky (složili zkoušky, opustili předchozí práci a zařídili si kanceláře) v souladu s právem.


title: Věc T-346/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2017 – Bank Tejarat v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Opětovné zařazení názvu žalobkyně na seznamy — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Překážka věci pravomocně rozsouzené — Zneužití pravomoci — Základní práva“

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2017 – Bank Tejarat v. Rada
   (Věc T-346/15) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Opětovné zařazení názvu žalobkyně na seznamy - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Zneužití pravomoci - Základní práva“)
   (2017/C 129/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Tejarat (Teherán, Írán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy a A. Meskarian, solicitors, M. Brindle, QC, a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a A. Vitro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/556 ze dne 7. dubna 2015, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2015, L 92, s. 101), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/549 ze dne 7. dubna 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2015, L 92, s. 12), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Bank Tejarat se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14. 9. 2015.


title: Věc C-385/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 30. července 2010 — Elenca Srl v. Ministero dell'Interno

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 30. července 2010 — Elenca Srl v. Ministero dell'Interno
   (Věc C-385/10)
   ()
   2010/C 274/21
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Elenca Srl

      Odpůrce: Ministero dell’Interno

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou oběžník napadený v řízení v prvním stupni a vnitrostátní předpisy uváděné v tomto oběžníku slučitelné s právem Společenství a s výše specificky uvedenými předpisy? Porušují konkrétně tyto předpisy zásady a pravidla stanovené směrnicí 89/106/EHS (1) o stavebních výrobcích, která nikterak neukládá uvedení značky ES a stanoví naopak (v čl. 6 odst. 1 a 2), že členské státy „nesmějí na svém území bránit volnému pohybu, uvádění na trh nebo používání výrobků, které splňují ustanovení“ této směrnice, a zajistí, „aby použití těchto výrobků k účelu, pro který byly zamýšleny, nebránila pravidla nebo podmínky stanovené veřejnoprávními nebo soukromoprávními subjekty, které působí jako veřejný podnik nebo jako veřejný subjekt na základě monopolního postavení“, avšak umožní, „aby byly na jejich území na trh uváděny výrobky, na které se čl. 4 odst. 2 nevztahuje, jestliže splňují vnitrostátní předpisy, které jsou v souladu se Smlouvou, nestanoví-li evropské technické specifikace uvedené v kapitole II a III jinak“?

               2)

               Porušují napadený oběžník a vnitrostátní předpisy v něm uvedené zejména články 28 až 31 Smlouvy o Evropském společenství, které zakazují omezení dovozu a opatření s rovnocenným účinkem, a to tím, že uvedení na trh výrobku pocházejícího z jiného státu Společenství, jako v přezkoumávaném případě, podmiňují technickým požadavkem, a to připojením značky ES — připojením, které by bylo možné a legitimní pouze v případě, že by existoval odpovídající harmonizovaný předpis — jehož cílem je ve skutečnosti zabránit dovozu a distribuci dotyčného výrobku na území italského státu, a to v rozporu se zásadami stanovenými v uvedených ustanoveních Smlouvy o ES a práva Společenství, jež zaručují svobodnou hospodářskou soutěž tím, že vyžadují zásady, které mohou zajistit nediskriminační rovné zacházení, jakož i transparentnost, proporcionalitu a dodržování práv jednotlivých podniků?

               3)

               Neměl by dále rámec pravidel vycházejících z práva Společenství, která mají zaručovat účinnou hospodářskou soutěž i v odvětví v té oblasti, do níž spadá přezkoumávaný spor, ukládat vnitrostátnímu zákonodárci a správním orgánům, aby nepřijímaly opatření uvedená ve výše uvedeném oběžníku a legislativním nařízení č. 152/2006?

               4)

               Je konečně ochrana pluralismu a hospodářské soutěže v daném odvětví, jež je zaručena evropským právem, zajištěna vnitrostátní právní úpravou, jako je legislativní nařízení č. 152/2006 (zejména s ohledem na článek 285 a na část II přílohy IX, body 2.7 a 3.4), která stanoví a ukládá výše uvedená omezení?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 12.


title: Věc F-100/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. listopadu 2006 – Chatziioannidou v. Komise (Úředníci — Důchody — Nárok na důchod nabytý před vstupem do služby u Společenství — Převod do systému Společenství — Výpočet odsloužených let — Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Nepoužití ustanovení o měnovém přepočtu převáděné částky z důvodu zavedení eura)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/83

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. listopadu 2006 – Chatziioannidou v. Komise
   (Věc F-100/05) (1)

   (Úředníci - Důchody - Nárok na důchod nabytý před vstupem do služby u Společenství - Převod do systému Společenství - Výpočet odsloužených let - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Nepoužití ustanovení o měnovém přepočtu převáděné částky z důvodu zavedení eura)
   (2006/C 326/167)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgie) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise o převodu nároku na důchod nabytý v Řecku do systému Společenství.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 30. listopadu 2004 a ze dne 20. února 2005 o výpočtu odsloužených let započitatelných pro důchod žalobkyně v návaznosti na převod pojistně matematické rovnocenné hodnoty těchto práv na důchod, které jí byly přiznány v Řecku, se zrušují.

               2)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006, s. 25 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-387/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-334/08: Žaloba podaná dne 18. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/39

         Žaloba podaná dne 18. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-334/08)
   (2008/C 223/65)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Aresu a A. Caeiros, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že odmítla poskytnout Komisi vlastní zdroje odpovídající celnímu dluhu vyplývajícímu z protiprávního povolení na zřízení a provoz celních skladů typu C v Taranto, vydaného dne 27. února 1997 Direzione compartimentale delle dogane per le Regioni Puglia e Basilicata se sídlem v Bari, a následných povolení k přeměně pod celním dohledem a k aktivnímu zušlechťovacímu styku až do jejich zrušení dne 4. prosince 2002, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z článku 10 ES, z článku 8 rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (1), stejně jako z článků 2, 6, 10, 11 a 17 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (2);

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané žalobě vytýká Komise Evropských společenství italské vládě, že odmítla poskytnout Evropským společenstvím vlastní zdroje, přibližně 23 milionů eur, odpovídající protiprávně uděleným celním povolením vydaným v Taranto v období mezi únorem 1997 a prosincem 2002.
   Předmětem sporu je v podstatě odpovědnost za částky odpovídající prostředkům, které z důvodu sporného protiprávního jednání nebyly vybrány. Italská vláda uvádí, že není zodpovědná za krácení příjmů vyplývající z výše uvedených nesrovnalostí, protože jsou za ně zodpovědní pouze úředníci, kteří tuto škodu způsobili, avšak Komise je naopak přesvědčena, že platné právní předpisy Společenství zavazují italský stát k tomu, aby nesl veškeré finanční důsledky vyplývající z jednání, i protiprávního, úředníků, kteří jednají jeho jménem a na jeho účet.

      (1)  Úř. věst. L 253, s. 42.

      (2)  Úř. věst. L 130, s. 1.


title: Věc C-43/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 28. ledna 2013 — Hauptzollamt Köln v. Kronos Titan GmbH

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 28. ledna 2013 — Hauptzollamt Köln v. Kronos Titan GmbH
   (Věc C-43/13)
   2013/C 123/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hauptzollamt Köln

      Žalovaná: Kronos Titan GmbH

      Předběžná otázka

   Vyžaduje čl. 2 odst. 3 směrnice 2003/96/ES, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (1), při zdaňování jiných energetických produktů než produktů, pro které je úroveň zdanění stanovena v této směrnici, uplatnění daňové sazby, která je ve vnitrostátním právu stanovena pro použití energetického produktu jako paliva, pokud se tento jiný energetický produkt rovněž využívá jako palivo? Nebo lze, pokud je jiný energetický produkt při využití jako palivo obdobný jako určitý energetický produkt, uplatnit daňovou sazbu stanovenou vnitrostátním právem pro tento energetický produkt, ačkoli se jedná o jednotnou sazbu daně bez ohledu na použití jako pohonné hmoty nebo paliva?

      (1)  Úř. vest. L. 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405.


title: Věc C-243/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budaörsi Városi Bíróság (Maďarsko) dne 2. června 2008 – Pannon GSM Zrt. v. Erzsébet Sustikné Győrfi

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budaörsi Városi Bíróság (Maďarsko) dne 2. června 2008 – Pannon GSM Zrt. v. Erzsébet Sustikné Győrfi
   (Věc C-243/08)
   (2008/C 247/03)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předkládající soud
   Budaörsi Városi Bíróság
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pannon GSM Zrt.

      Žalovaná: Erzsébet Sustikné Győrfi
   Předběžné otázky

               1)

               Lze čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 (1) o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách – podle nějž členské státy stanoví, že nepřiměřené podmínky [zneužívající klauzule] použité ve smlouvě uzavřené prodávajícím nebo poskytovatelem se spotřebitelem nejsou podle jejich vnitrostátních právních předpisů pro spotřebitele závazné – vykládat v tom smyslu, že zneužívající klauzule použitá prodávajícím nebo poskytovatelem není pro spotřebitele nezávazná ipso iure, ale pouze v případě, že spotřebitel tuto zneužívající klauzuli úspěšně napadl příslušným návrhem?

               2)

               Vyžaduje ochrana spotřebitele zaručená směrnicí Rady 93/13/EHS, aby vnitrostátní soud – nezávisle na typu řízení a na tom, zda jde o řízení sporné či nikoli – posoudil z moci úřední, tedy bez návrhu napadajícího zneužívající charakter klauzule, zda smlouva, která mu byla předložena, obsahuje zneužívající klauzule, a ověřil tak z moci úřední, v rámci přezkumu své vlastní příslušnosti, podmínky stanovené prodávajícím nebo poskytovatelem?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku, jaká kritéria musí vzít vnitrostátní soud v úvahu a posoudit v rámci uvedeného přezkumu?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


title: Věc F-38/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. července 2011 — Alari v. Parlament ( „Veřejná služba — Úředníci — Povyšování — Povyšovací řízení 2009 — Převedení mezi institucemi v průběhu povyšovacího řízení, v němž by byl úředník ve své původní instituci povýšen — Instituce příslušná k rozhodnutí o povýšení převáděného úředníka“ )

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/51

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. července 2011 — Alari v. Parlament
   (Věc F-38/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Povyšovací řízení 2009 - Převedení mezi institucemi v průběhu povyšovacího řízení, v němž by byl úředník ve své původní instituci povýšen - Instituce příslušná k rozhodnutí o povýšení převáděného úředníka)
   2011/C 282/95
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gianluigi Alari (Bertrange, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: S. Alves a M. Ecker, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce v povyšovacím řízení 2009

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé žalobci.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011, s. 22.


title: Věc C-13/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalsko) dne 11. ledna 2011 — Maria das Dores Meira da Silva v. Zurich — Companhia de Seguros, S.A.

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalsko) dne 11. ledna 2011 — Maria das Dores Meira da Silva v. Zurich — Companhia de Seguros, S.A.
   (Věc C-13/11)
   2011/C 95/08
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Maria das Dores Meira da Silva

      Žalovaná: Zurich — Companhia de Seguros, S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               V souvislosti s dopravní nehodou, jejímiž účastníky jsou motorové vozidlo a chodec přecházející vozovku, kterému při nehodě vznikne škoda na zdraví a majetková škoda, je vyloučení náhrady takových škod v případě, že škodnou událost zavinil svým jednáním chodec, podle výkladu článků 505 a 570 portugalského občanského zákoníku, v rozporu s právem Společenství a konkrétně s čl. 3 odst. 1 první směrnice (72/166/EHS), (1) čl. 2 odst. 1 druhé směrnice (84/5/EHS) (2) a článkem 1a třetí směrnice (90/232/EHS), (3) doplněným článkem 4 páté směrnice (2005/14/ES) (4) (všechny týkající se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel), s ohledem na judikaturu Soudního dvora týkající se okolností, za nichž může být vyloučena náhrada škody z povinného pojištění motorového vozidla?

               2)

               V případě kladné odpovědi, tedy pokud je toto vyloučení náhrady škody v rozporu s právem Společenství, je v souladu s uvedenými směrnicemi takový výklad uvedených ustanovení portugalského občanského práva, podle nějž lze náhradu škody omezit nebo snížit s ohledem na podíl zavinění chodce na jedné straně a rizika vyplývajícího z provozu motorového vozidla na straně druhé na vzniku nehody?

      (1)  Směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 10).

      (2)  Druhá Směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3).

      (3)  Třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 249).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 149, s. 14; oprava v Úř. věst. L 265, 4.10.2008, s. 12).


title: Věc C-620/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – A-Rosa Flussschiff GmbH v. Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), právní nástupkyně Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden „Řízení o předběžné otázce — Migrující pracovníci — Sociální zabezpečení — Použitelné právní předpisy — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 14 odst. 2 písm. a) — Nařízení (EHS) č. 574/72 — Článek 12a bod 1a — Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací — Zaměstnanci, kteří cestují — Pracovníci vyslaní do jiného členského státu — Švýcarská pobočka — Potvrzení E 101 — Důkazní hodnota“

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – A-Rosa Flussschiff GmbH v. Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), právní nástupkyně Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden
   (Věc C-620/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Migrující pracovníci - Sociální zabezpečení - Použitelné právní předpisy - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 14 odst. 2 písm. a) - Nařízení (EHS) č. 574/72 - Článek 12a bod 1a - Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací - Zaměstnanci, kteří cestují - Pracovníci vyslaní do jiného členského státu - Švýcarská pobočka - Potvrzení E 101 - Důkazní hodnota“)
   (2017/C 202/06)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: A-Rosa Flussschiff GmbH

      Odpůrci: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), právní nástupkyně Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

      Výrok

   Článek 12a bod 1a nařízení 1 Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že potvrzení E 101 vydané institucí určenou příslušným úřadem členského státu v souladu s čl. 14 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1408/71 ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97 a ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, je závazné jak pro instituce sociálního zabezpečení členského státu, v němž je práce vykonávána, tak pro soudy tohoto členského státu, a to i tehdy, když tyto soudy konstatují, že podmínky činnosti dotčeného pracovníka nespadají do věcné působnosti tohoto ustanovení nařízení č. 1408/71.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. října 2004 ve věci C-340/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/50/EHS — Postup při zadávání veřejných zakázek na služby — Pomoc investorovi týkající se čističky odpadních vod — Zadání zakázky zájemci úspěšnému v předchozí veřejné soutěži o nejlepší návrh řešení, aniž bylo v Úř. věst. ES předtím zveřejněno vyhlášení zakázky)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. října 2004
   ve věci C-340/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/50/EHS - Postup při zadávání veřejných zakázek na služby - Pomoc investorovi týkající se čističky odpadních vod - Zadání zakázky zájemci úspěšnému v předchozí veřejné soutěži o nejlepší návrh řešení, aniž bylo v Úř. věst. ES předtím zveřejněno vyhlášení zakázky)
   (2004/C 300/24)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 340/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES podaná dne 24. září 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Nolin) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues, S. Pailler a D. Petrausch), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, S. von Bahr a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika nesplnila povinnosti, jež pro ni vyplývají ze směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby a zvláště z jejího čl. 15 odst. 2, neboť Communauté urbaine du Mans zadala zakázku na studie o podpoře pro investora týkající se čističky odpadních vod v Chauvinière, aniž přikročila ke zveřejnění vyhlášení zakázky v Úředním věstníku Evropských společenství.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc C-154/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. dubna 2010 společností Nokia Oyj proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 20. ledna 2010 ve věci T-460/07, Nokia Oyj v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. dubna 2010 společností Nokia Oyj proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 20. ledna 2010 ve věci T-460/07, Nokia Oyj v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-154/10 P)
   2010/C 179/25
   Jednací jazyk: finština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nokia Oyj (zástupce: C. Rehaag, asianajaja)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Medion AG

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek T-460/07;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se domáhá zrušení rozsudku Tribunálu ve věci T-460/07 z důvodu, že v něm Tribunál nesprávně rozhodl, že mezi ochrannými známkami LIFE a LIFE BLOG existuje nebezpečí záměny, a tudíž nesprávně použil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (1). Porušil tak právo Unie.
   Tribunál sice ohledně podobnosti známek konstatoval, že předmětem srovnání jsou ochranné známky LIFE a LIFE BLOG, dále však postupoval způsobem, který je s tímto konstatováním jednoznačně v rozporu, když za účelem odůvodnění podobnosti obou ochranných známek posoudil pouze tu část celkové ochranné známky „LIFE BLOG“, která sestává ze slova „LIFE“.
   V této souvislosti Tribunál nesprávně přezkoumal, kteří spotřebitelé náleželi k dotčeným okruhům veřejnosti a jakým způsobem vnímali ochranné známky spotřebitelé, a tím porušil zásady uznané v judikatuře Soudního dvora.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-511/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bologna – Itálie) – Pebros Servizi Srl v. Aston Martin Lagonda Ltd „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 805/2004 — Evropský exekuční titul pro nesporné nároky — Článek 3 odst. 1 písm. b) — Podmínky potvrzení — Rozsudek pro zmeškání — Pojem ‚nesporný nárok‘ — Procesní jednání účastníka řízení, které může být postaveno na roveň ‚nepopření nároku‘“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bologna – Itálie) – Pebros Servizi Srl v. Aston Martin Lagonda Ltd
   (Věc C-511/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 805/2004 - Evropský exekuční titul pro nesporné nároky - Článek 3 odst. 1 písm. b) - Podmínky potvrzení - Rozsudek pro zmeškání - Pojem ‚nesporný nárok‘ - Procesní jednání účastníka řízení, které může být postaveno na roveň ‚nepopření nároku‘“)
   (2016/C 305/08)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bologna

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pebros Servizi Srl

      Žalovaná: Aston Martin Lagonda Ltd

      Výrok

   Podmínky, za kterých se v případě rozsudku pro zmeškání nárok považuje za „nesporný“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky, musí být vymezeny autonomně, pouze na základě tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2. 2. 2015.


title: Věc T-289/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – Ledra Advertising v. Komise a ECB „Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody — Program podpory stability pro Kypr — Memorandum o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyperskou republikou a EMS — Pravomoc Tribunálu — Příčinná souvislost — Žaloba zčásti nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – Ledra Advertising v. Komise a ECB
   (Věc T-289/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Program podpory stability pro Kypr - Memorandum o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyperskou republikou a EMS - Pravomoc Tribunálu - Příčinná souvislost - Žaloba zčásti nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2015/C 026/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ledra Advertising Ltd (Nikósie, Kypr) (zástupci: C. Paschalides, solicitor, a A. Paschalides, advokát)

      Žalované: Evropská komise (zástupci: B. Smulders a J. P. Keppenne, zmocněnci); a Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bussianem, W. Devroem a D. Artsem, advokáty)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení bodů 1.23 až 1.27 memoranda o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřeného mezi Kyperskou republikou a Evropským mechanismem stability (EMS) dne 26. dubna 2013 a zadruhé návrh na náhradu škody údajně způsobené žalobkyni v důsledku zahrnutí bodů 1.23 až 1.27 do tohoto memoranda a porušení povinnosti Komise vykonávat dohled.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ledra Advertising Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc T-750/14: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2014 – Segimerus v. OHIM – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/36

         Žaloba podaná dne 6. listopadu 2014 – Segimerus v. OHIM – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)
   (Věc T-750/14)
   (2015/C 026/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Segimerus Ltd (Preston, Spojené království) (zástupce: F. Henkel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „ELGO“ – Přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 2 92  498

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. srpna 2014 ve věci R 473/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení a vrátil věc námitkovému oddělení,

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc odvolacímu senátu,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

   Porušení čl. 75 druhé věty nařízení č. 207/2009


title: Věc T-171/12: Žaloba podaná dne 12. dubna 2012 — Peri v. OHIM (tvar napínáku lana)

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/18

         Žaloba podaná dne 12. dubna 2012 — Peri v. OHIM (tvar napínáku lana)
   (Věc T-171/12)
   2012/C 184/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Peri GmbH (Weißenhorn, Německo) (zástupkyně: J. Dönch, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. ledna 2012 ve věci R 1209/2011-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka ve tvaru napínáku lana pro výrobky zařazené do tříd 6 a 19 — přihláška č. 9 462 078

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b a e i) a ii) nařízení č. 207/2009 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-551/10: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2010 — Fri-El Acerra v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/52

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2010 — Fri-El Acerra v. Komise
   (Věc T-551/10)
   ()
   2011/C 30/92
   Jednací jazyk: italština

      Účastníce řízení

      Žalobkyně: Fri-El Acerra Srl (Acerra, Neapol, Itálie) (zástupci: M. Todino, advokát, P. Fattori, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. září 2010 o státní podpoře č. C 8/2009, kterým se podpora, kterou Italská republika zamýšlela poskytnout společnosti Fri-El Acerra s.r.l. prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávané věci žalobkyně napadá rozhodnutí Komise, které prohlásilo za neslučitelnou se společným trhem podporu, kterou jí poskytly italské orgány na vybudování elektrárny na biopaliva v Acerra.
   1)   První žalobní důvod: nesprávné uplatnění čl. 107 odst. 3 SFEU, nesprávné uplatnění pokynů k regionální podpoře a porušení judikatury ohledně pobídkového účinku.
   Podle žalobkyně Komise nesprávně uplatnila formální a chronologický požadavek stanovený v bodě 38 pokynů k regionální podpoře na období 2007–2013, když mu přiznala absolutní povahu při rozhodování o tom, zda má podpora pobídkový účinek a nezohlednila hmotnou podstatu podpory. Komise tak podala formalistický výklad tohoto požadavku odporující judikatuře týkající se pobídkového účinku a řádně neposoudila dokumenty předložené účastníky řízení.
   2)   Druhý žalobní důvod: porušení obecných zásad právního řádu Společenství, zejména zásad tempus regit actum a legitimního očekávání.
   Podle žalobkyně Komise nesprávně uplatnila formální požadavek stanovený v pokynech na období 2007-2013, zveřejněných v roce 2006, na skutkové okolnosti předcházející zveřejnění uvedených pokynů. Takovéto uplatnění je podle názoru žalobkyně v rozporu se základními zásadami právního řádu Společenství, jako je zásada tempus regit actum, která zakazuje retroaktivitu právní normy, a zásada legitimního očekávání.
   3)   Třetí žalobní důvod: zjevně nesprávné posouzení spočívající v tom, že Komise zkreslila skutečnosti, když nesprávně posoudila požadavek zvýšení zaměstnanosti a energetického přínosu průmyslové oblasti Acerra a dospěla k nesprávnému závěru, že projekt bude mít pouze okrajový přínos pro regionální energetickou politiku a rozvoj.
   Tento důvod spočívá na následujících úvahách, podle kterých žalovaná:
   formalisticky a v rozporu s vlastní praxí zvážila požadavek zvýšení zaměstnanosti, když tento požadavek vnímala bez ohledu na druh trhu a hospodářský kontext, do kterého se záměr podpory začleňuje;
   krom toho řádně nezohlednila přímý přínos elektrické energie vyráběné Fri-El pro průmyslovou oblast Acerra, když nepřihlédla k italské právní úpravě v energetické oblasti a nepřímému pobídkovému účinku na průmyslové zařízení a regionální rozvoj;
   nezohlednila přínos Fri-El Acerra pro regionální energetickou politiku, která klade za cíl dosáhnout do roku 2013 určitého množství elektrické energie vyrobené z obnovitelných zdrojů.
   4)   Čtvrtý žalobní důvod: zjevně nesprávné posouzení spočívající v tom, že Komise nesprávně posoudila neslučitelnost podpory podle pokynů v oblasti životního prostředí.
   Podle žalobkyně Komise nesprávně tvrdila, že italské orgány a Fri-El Acerra neposkytly náležitou dokumentaci. Krom toho Komise neuplatnila požadavek pobídky stanovený v pokynech, které stanoví věcný, a nikoli čistě formální test.


title: Věc C-293/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 79/409/EHS a 92/43/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Zvláště chráněné oblasti — Nedostatečná ochranná opatření )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-293/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS a 92/43/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Zvláště chráněné oblasti - Nedostatečná ochranná opatření“)
   (2009/C 32/06)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis, D. Recchia a M. Patakia, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. 1979 L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98) ve spojení s čl. 4 odst. 4 směrnice, ve znění čl. 6 odst. 2 až 4 směrnice 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992 L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) – Absence ochrany zvláště chráněných oblastí (ZCHO) – Existence činností, které mohou poškodit integritu ZCHO a mít negativní následky z hlediska cílů ochrany ZCHO a druhů, pro které byly tyto oblasti vymezeny
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření pro zavedení a uskutečnění koherentního, specifického a úplného právního režimu schopného zajistit trvale udržitelné řízení a účinnou ochranu zvláště chráněných oblastí označených s ohledem na ochranářské cíle stanovené směrnicí Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a odst. 2 této směrnice, jakož i z jejího čl. 4 odst. 4 první věty, ve znění vyplývajícím z čl. 6 odst. 2 směrnice 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 182, 4.8.2007.


title: Věc C-423/05: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Nakládání s odpady — Směrnice 75/442/EHS a 1999/31/EHS — Ilegální nebo nekontrolované skládky)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-423/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nakládání s odpady - Směrnice 75/442/EHS a 1999/31/EHS - Ilegální nebo nekontrolované skládky)
   (2007/C 96/21)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. De Bergues a O. Christmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 4, 8 a 9 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39; Zvl. vyd. 15/01, s. 23), ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, kterou se mění směrnice 75/442/EHS o odpadech (Úř. věst. L 78, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3), a čl. 14 písm. a), b) a c) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228) – Neexistence opatření nezbytných pro uzavření nebo rekultivaci ilegálních nebo nekontrolovaných skládek
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná pro zajištění dodržení článků 4, 8 a 9 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, a čl. 14 písm. a), b) a c) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


title: Věc T-273/08: Žaloba podaná dne 14. července 2008 – X Technology Swiss v. OHIM – Ipko-Amcor BV (First-On-Skin)

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/14

         Žaloba podaná dne 14. července 2008 – X Technology Swiss v. OHIM – Ipko-Amcor BV (First-On-Skin)
   (Věc T-273/08)
   (2008/C 236/24)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: X Technology Swiss (Wollerau, Švýcarsko) (zástupce: A. Herbertz, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ipko-Amcor BV (Zoetermeer, Nizozemsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Změnit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ze dne 15. května 2008 ve věci R 281/2007-4 v tom smyslu, že bude zamítnuta námitka.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „First-On-Skin“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 23 a 25 (přihláška č. 4 019 981)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Ipko-Amcor BV

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „FIRST“ pro výrobky zařazené do třídy 25 (přihláška v zemích Beneluxu č. 401 666), přičemž námitka směřovala proti zařazení pro výrobky ve třídě 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje žádné nebezpečí záměny.


title: Věc T-475/10: Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Portugalsko v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/49

         Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Portugalsko v. Komise
   (Věc T-475/10)
   ()
   2010/C 328/77
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, zmocněnec, ve spolupráci s C. Botelhem Monizem a P. Gouveiou e Melem, advokáty)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 4891 v konečném znění ze dne 20. července 2010 o nepřímé dani na podporu vína vybírané Portugalskem — věc C-43/2004 (ex NN 38/2003);

               —

               podpůrně, zrušit sedmou a devátou podmínku čl. 3 odst. 2 rozhodnutí a

               —

               v každém případě uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               a)

               Nesprávné právní posouzení, jelikož byl porušen čl. 107 odst. 1 Smlouvy tím, že byla kvalifikována jako státní zdroje část příjmů z daně na podporu vína, která je podle vyhlášky s mocí zákona č. 119/97 ze dne 15. května 1997 určená na financování podpory a reklamy vína;

               b)

               nesprávné právní posouzení, jelikož byl porušen čl. 107 odst. 1 a článek 296 Smlouvy a nařízení (ES) č. nařízení (ES) č. 1860/2004 (1), tím, že pomoc na podporu a reklamu vína byla kvalifikována Komisí jako státní podpora, aniž bylo analyzováno, zda mohla narušit hospodářskou soutěž a aniž bylo ověřeno, zda mohla představovat podporu de minimis;

               c)

               nesprávné posouzení skutkového stavu, jelikož Komise měla za to, že daň na podporu vína, je jako nástroj na financování pomoci a reklamy vína v jiných členských a třetích státech, diskriminační vůči dovezeným výrobkům a porušuje článek 110 Smlouvy a porušení zásady řádné správy, jelikož se nepostupovalo se řádnou péčí poté, co byla podána žádost o informace ze dne 24. dubna 2006, nebylo provedeno žádné dodatečné vyšetřování k tomu, aby se odstranily pochybnosti, které v tomto ohledu přetrvávaly;

               d)

               nesprávné právní posouzení, pokud jde o použití článku 108 Smlouvy a čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. nařízení (ES) č. 659/1999 (2) a zásad proporcionality a rovného zacházení, jelikož i když se připustí legalita analýzy Komise v rozhodnutí (čemuž tak není), sedmá podmínka uložená v čl. 3 odst. 2 rozhodnutí je v rozporu s analýzou a závěry, k nimž dospěla Komise v odůvodnění svého rozhodnutí;

               e)

               nesprávné právní porušení, jelikož devátá podmínka uložená v čl. 3 odst. 2 rozhodnutí porušuje články 108 a 296 Smlouvy, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 7 nařízení č. 659/1999, zásady proporcionality a rovného zacházení a právo na obhajobu.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1860/2004 ze dne 6. října 2004 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví a v odvětví rybolovu (Úř. věst. L 325, s. 4).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-291/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. dubna 2017 – Anta (China) v. EUIPO (Znázornění dvou čar svírajících navzájem ostrý úhel) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující dvě čáry svírající navzájem ostrý úhel — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. dubna 2017 – Anta (China) v. EUIPO (Znázornění dvou čar svírajících navzájem ostrý úhel)
   (Věc T-291/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující dvě čáry svírající navzájem ostrý úhel - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 161/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anta (China) Co. Ltd (Jinjiang City, Čína) (zástupci: A. Franke a K. Hammerstingl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. března 2016 (věc R 1292/2015-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení znázorňujícího dvě čáry svírající navzájem ostrý úhel jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Anta (China) Co. Ltd ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc C-508/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgie) dne 26. září 2016 – Karim Boudjellal v. Rauwers Contrôle SA

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgie) dne 26. září 2016 – Karim Boudjellal v. Rauwers Contrôle SA
   (Věc C-508/16)
   (2017/C 053/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Karim Boudjellal

      Odpůrkyně: Rauwers Contrôle SA
   Soudní dvůr (sedmý senát) usnesením ze dne 11. ledna 2017 rozhodl, že zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázky položené Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgie).


title: Věc T-820/14: Žaloba podaná dne 20. prosince 2014 – Delta Group agroalimentare v. Komise

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/43

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2014 – Delta Group agroalimentare v. Komise
   (Věc T-820/14)
   (2015/C 065/59)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Delta Group agroalimentare Srl (Porto Viro, Itálie) (zástupce: V. Migliorini, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil nicotnost a v každém případě zrušil: i) dopis Ref. SM/FUN S/2622874 ze dne 28. července 2014 (zaslaný Jerzym Plewou, generálním ředitelem pro zemědělství a rozvoj venkova, Felice Assenzovi, generálnímu řediteli pro mezinárodní záležitosti a Evropskou unii při Italském ministerstvu zemědělství a lesnictví), se kterým se žalobkyně seznámila v rámci přístupu k aktům dne 19. listopadu 2014, v rozsahu, v němž tento dopis zamítá návrh Itálie týkající se podpůrných opatření 6 až 9 požadovaných podle článku 220 nařízení (EU) č. 1308/2013, zejména opatření týkajících se jatek k utracení zvířat při provádění zdravotních opatření určených k prevenci rozšíření ptačí chřipky a opatření ohledně s tím spojených hospodářských škod; ii) Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1071/2014 ze dne 10. října 2014 o výjimečných podpůrných opatřeních pro odvětví vajec a drůbežího masa v Itálii, zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dne 11. října 2014, v rozsahu v němž vyjímá z podpůrných opatření přijatých podle článku 220 nařízení (EU) č. 1308/2013 jatka k utracení zvířat při provádění zdravotních opatření určených k prevenci rozšíření ptačí chřipky a s tím spojených hospodářských škod;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 40 odst. 2 SFEU a zejména z porušení zásady zákazu diskriminace, spolu se zjevně nesprávným posouzením a zneužitím pravomoci

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že opatření v oblasti biologické bezpečnosti, která způsobila škody na nosnicích z Imola, Lugo, Mordano a Occhiobello, spadající pod podpůrná opatření podle nařízení č. 1071/2014, poškodila rovněž žalobkyni, protože ta měla přijmout tato zvířata na jatka a prodat je dále dalším zákazníkům, přičemž vyloučení podniků, které měly obdržet dotčená zvířata k prodeji, z podpůrných opatření a zahrnutí pouze podniků, které zvířata chovaly, je protiprávní diskriminací v rozporu s čl. 40 odst. 2 SFEU mezi hospodářskými subjekty v daném odvětví. Krom toho čl. 40 odst. 2 SFEU stanoví výslovně „subvencování výroby i odbytu různých produktů“.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 220 nařízení (EU) č. 1308/2013.

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že čl. 220 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví podpůrná opatření v zájmu trhu, aby se zohlednila omezení obchodu, která mohou vyplynout z použití opatření, jejichž cílem je zabránit šíření nákaz zvířat. Škoda týkající se omezení obchodu tedy představuje právě škodu, která má být nahrazena v rámci opatření podle článku 220 nařízení (EU) č. 1308/2013 a nelze být považována za nepřímou škodu ve vztahu ke škodě, která se týká fáze předcházející obchodu (škoda při chovu)

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí a zejména článku 5 nařízení (EU) č. 182/2011

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že rozhodnutí Komise obsažené v napadeném dopise, které zamítá návrh Itálie na zahrnutí hospodářských podniků a hospodářských škod do podpůrných opatření, aniž by bylo přijato předchozí stanovisko Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů, porušuje podstatné formální náležitosti, které stanoví článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011, který je použitelný na základě odkazu v článku 229 nařízení (EU) č. 1308/2013, na který zase odkazuje článek 220 tohoto nařízení.


title: Věc C-327/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 14. srpna 2009 — Mensch und Natur AG v. Freistaat Bayern

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 14. srpna 2009 — Mensch und Natur AG v. Freistaat Bayern
   (Věc C-327/09)
   2009/C 282/38
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Mensch und Natur AG

      Žalovaný: Freistaat Bayern

      Předběžné otázky

               1)

               Vylučuje čl. 249 odst. 4 ES, aby bylo dle jeho znění chápáno rozhodnutí Komise týkající se pouze jednoho dotčeného subjektu tak, že je toto rozhodnutí závazné také pro ostatní podniky, které je třeba s ohledem na smysl a účel tohoto rozhodnutí posuzovat stejně?

               2)

               Je rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2000 týkající se odmítnutí udělit povolení k uvedení na trh „Stevia rebaudiana Bertoni: Rostliny a sušené listy“ jako nové potraviny nebo nové složky potravin (2000/196/ES (1)), podle jehož článku 1 není povoleno uvádět na trh Společenství „Stevia rebaudiana Bertoni: Rostliny a sušené listy“ jako novou potravinu nebo složku potravin, závazné také vůči žalobkyni, která „Stevia rebaudiana Bertoni: Rostliny a sušené listy“ v současné době uvádí na trh Společenství?

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2000 týkající se odmítnutí udělit povolení k uvedení na trh „Stevia rebaudiana Bertoni: Rostliny a sušené listy“ jako nové potraviny nebo nové složky potravin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 [oznámeno pod číslem K(2000) 77]; Úř. věst. L 61, s. 14.


title: Věc T-253/04: Žaloba podaná dne 25. června 2004 Zubeyir Aydar jménem Kongra-Gel a 10 dalších proti Radě Evropské Unie

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/28

         Žaloba podaná dne 25. června 2004 Zubeyir Aydar jménem Kongra-Gel a 10 dalších proti Radě Evropské Unie
   (Věc T-253/04)
   (2004/C 262/55)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. června 2004 žaloba proti Radě Evropské Unie podaná Zubeyir Aydar, Fribourg (Švýcarsko), Haydar Isik, Maisoich (Německo), Kazim Baba, Berlín (Německo), George Aryo, Oldenzaal (Nizozemí), Sait Uzun, Egg/Flaw (Švýcarsko), Lord Nicholas Rea, Londýn (Spojené království), Hugo Charlton, Londýn (Spojené království), Roger Tomkins, Droucha (Kypr), Mark Thomas, Londýn (Spojené království), Hugo Van Rompaye, Geel (Belgie) a Jean Paul Nunez, Montpellier (Francie), zastoupeni M. Mullerem, E. Grievesem a C. Vine, advokáty a G. Pierce, advokátkou.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil tu část rozhodnutí Rady 2004/306/ES ze dne 2. dubna 2004, která staví mimo zákon KONGRA-GEL, jinak též zvanou PKK, a nařízení 2580/2001;

               —

               alternativně prohlásil nařízení 2580/2001 za protiprávní, pokud se týče jeho použití na žalobce;

               —

               přijal takové další kroky, které Soud dle svého uvážení bude pokládat za vhodné;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů vzniklých žalobcům v tomto řízení;

               —

               uložil Radě náhradu škody.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci tvrdí, že přijetím rozhodnutí postavit mimo zákon KONGRA-GEL, jinak též zvanou PKK, se Rada dopustila porušení Smlouvy ES po hmotně právní i procesní stránce.
   Žalobci uplatňují, že Rada po hmotně právní stránce porušila Smlouvu ES z následujících důvodů:

               —

               neuplatnila dostupná, objektivní kritéria na správné skutečnosti;

               —

               nerespektovala základní práva, zejména práva na svobodu projevu a sdružování, chráněná na základě článků 10 a 11 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod;

               —

               porušila zásady práva Společenství jako jsou proporcionalita, jistota, rovnost a právo na spravedlivé projednání;

               —

               zneužila své pravomoci.

         Žalobci dále uplatňují, že Rada porušila Smlouvu ES z procesního hlediska následujícími způsoby:

               —

               neposkytla žalobcům příležitost před postavením mimo zákon učinit prohlášení nebo neposkytla žalobcům spravedlivé projednání nebo jim neposkytla účinné právní prostředky nápravy, pomocí nichž by bylo možné zpochybnit skutková tvrzení, o které se Rada opírala, ve smyslu článků 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod;

               —

               neuvedla přesné a odpovídající odůvodnění právního a skutkového základu rozhodnutí.


title: Věc T-38/13: Žaloba podaná dne 24. ledna 2013 — Pedro Group v. OHIM — Cortefiel (PEDRO)

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/20

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2013 — Pedro Group v. OHIM — Cortefiel (PEDRO)
   (Věc T-38/13)
   2013/C 101/44
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pedro Group Pte Ltd (Singapur, Singapur) (zástupce: B. Brandreth, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cortefiel, SA (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zčásti zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. listopadu 2012 ve věci R 0271/2011-4: zrušení části rozhodnutí, kterou byla zrušena část rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 17. prosince 2010 a byla zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství podaná žalobkyní pro určité výrobky zařazené do třídy 25;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení vzešlých žalobkyni před odvolacím senátem a Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PEDRO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7 541 857.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: černobílá obrazová ochranná známka Společenství „Pedro del Hierro“ č. 1 252 899 pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 9, 14, 18, 25, 35 a 42 a černobílá mezinárodní obrazová ochranná známka „Pedro del Hierro“ č. 864 740, pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 14, 25 a 35, pro kterou je uplatňována účinnost na území Bulharska, Španělska a Rumunska.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v celém rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž byla zamítnuta námitka pro výrobky zařazené do třídy 25, zamítnuta přihláška pro tyto výrobky a zamítnuté odvolání ve zbývající části.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), článku 15 a čl. 42 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-85/07: Žaloba podaná dne 20. března 2007 – Gabel Industria Tessile v. OHIM – Creaciones Garel (GABEL)

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/26

         Žaloba podaná dne 20. března 2007 – Gabel Industria Tessile v. OHIM – Creaciones Garel (GABEL)
   (Věc T-85/07)
   (2007/C 117/41)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gabel Industria Tessile S.p.A. (Rovellasca, Itálie) (zástupce: A. Petruzzelli, Avvocato)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Creaciones Garel S.A.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               částečně zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 25. ledna 2007, oznámené dne 29. ledna 2007, které omezuje odmítnutí přihlášky ochranné známky Společenství GABEL č. 3754777 k zápisu pro třídu 24, neboť není v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 40/94;

               —

               potvrdit rozhodnutí druhého odvolacího senátu provést zápis ochranné známky ve třídě 25 pro „koupací pláště“;

               —

               nařídit OHIM, aby provedl zápis ochranné známky Společenství Gabel č. 3754777 pro třídu 24 a pro výrobky, které byly svého času specifikovány v takové třídě, kromě „koupacích plášťů “ve třídě 25;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „GABEL “(přihláška k zápisu č. 3.754.777) pro výrobky ve třídách 24 a 25.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Creaciones Garel S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka „GAREL “pro výrobky ve třídách 24, 25 a 26.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání v rozsahu, v němž byl zápis ochranné známky přiznán pro „koupací pláště “(třída 25).

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-477/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgerichts (Německo) dne 24. října 2012 — Hogan Lovells International LLP v. Bayer CropScience K.K.

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgerichts (Německo) dne 24. října 2012 — Hogan Lovells International LLP v. Bayer CropScience K.K.
   (Věc C-477/12)
   2013/C 26/39
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgerichts

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hogan Lovells International LLP

      Žalovaný: Bayer CropScience K.K.

      Předběžná otázka

   Je pro účely použití čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1610/96 (1) rozhodující pouze povolení k uvedení na trh vydané podle článku 4 směrnice 91/414/EHS nebo podle čl. 8 odst. 1 směrnice 91/414, nebo může být osvědčení uděleno i na základě povolení k uvedení na trh vydaného podle čl. 8 odst. 4 směrnice 91/414?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (Úř. věst. L 198, s. 30)


title: Věc F-128/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Hodnocení — Hodnotící zpráva za rok 2010 — Zpochybňování — Vnitřní řízení — Podmínky — Zpětvzetí — Žaloba — Právní zájem na podání žaloby — Neexistence — Přiměřená lhůta — Nedodržení — Zjevná nepřípustnost“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/98

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB
   (Věc F-128/11) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Hodnotící zpráva za rok 2010 - Zpochybňování - Vnitřní řízení - Podmínky - Zpětvzetí - Žaloba - Právní zájem na podání žaloby - Neexistence - Přiměřená lhůta - Nedodržení - Zjevná nepřípustnost“)
   (2016/C 048/112)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: G. Nuvoli a T. Gilliams, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh znějící zaprvé na zrušení elektronické korespondence a rozhodnutí EIB týkajících se administrativního řízení zahájeného v rámci hodnocení pracovního výkonu žalobce v roce 2010, zadruhé na zrušení rozhodnutí, kterým prezident EIB odmítl zahájit smírčí řízení před smírčí komisí, zatřetí na zrušení hodnotící zprávy žalobce za rok 2010 v části, v níž mu nebyla uděleno hodnocení „exceptional performance“ nebo „very good performance“ a v níž není navrženo jeho povýšení do funkce D a konečně návrh, aby EIB byla uložena náhrada majetkové a nemajetkové újmy, která mu byla způsobena.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Evropskou investiční bankou.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3. 3. 2012, s. 21.