title: Věc T-81/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2014 – FTI Touristik v. OHIM (BigXtra) „Ochranná známka Společenství  — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BigXtra  — Absolutní důvod pro zamítnutí  — Nedostatek rozlišovací způsobilosti  — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2014 – FTI Touristik v. OHIM (BigXtra)
   (Věc T-81/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BigXtra - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 142/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FTI Touristik GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: A. Parr, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. listopadu 2012 (věc R 2521/2011-1) týkajícímu přihlášky slovního označení BigXtra jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               FTI Touristik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


title: Věc T-241/16: Žaloba podaná dne 13. května 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO - WE Brand (EW)

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/40

         Žaloba podaná dne 13. května 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO - WE Brand (EW)
   (Věc T-241/16)
   (2016/C 251/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Rivas Zurdo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: WE Brand Sàrl (Lucemburk, Lucembursko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „EW“ – Přihláška č. 12 326 468

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. února 2016 ve věci R 426/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení těm, kdo se vyjádří proti této žalobě.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-508/08: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/18

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika
   (Věc C-508/08)
   (2009/C 32/28)
   Jednací jazyk: maltština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Aquilina, K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalovaná: Maltská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Maltská republika tím, že podepsala dne 16. dubna 2004 smlouvu na výhradní poskytování veřejné služby se společností „Gozo Channel Company Ltd“ (GCCL) bez předchozího nabídkového řízení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 (1), ze dne 7. prosince 1992, o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech, konkrétně pak z článků 1 a 4 tohoto nařízení.

               —

               uložit Maltské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   K tomu, aby maltské orgány mohly uzavřít smlouvu na výhradní poskytování veřejné služby, jejímž předmětem je zajišťování námořní kabotáže mezi Maltou a ostrovem Gozo, musí prokázat, že takováto smlouva je nezbytná k tomu, aby byly uloženy veřejnoprávní povinnosti, které jsou považovány za nezbytné k zajištění řádného spojení na uvedené trase a že je smlouva přiměřená těmto cílům.
   I když Komise uznává, že zajištění uspokojivého spojení na trase Malta Gozo je naprosto klíčové, konstatuje, že maltské orgány tuto skutečnost žádným způsobem neprokázaly; v tomto ohledu se tedy ani nepokusily prokázat, zda by jeden či několik provozovatelů byl schopen poskytnout tuto službu za stejných podmínek čistě na obchodním základě. Navíc neprokázaly, že exkluzivita poskytnutá GCCL je vhodným a přiměřeným způsobem, jak dosáhnout tohoto cíle.
   Navíc skutečnost, že tato smlouva byla uzavřena bez předchozího komunitárního veřejného nabídkového řízení, jehož účelem je zajistit diskriminací nezatížený přístup každého hospodářské subjektu, který o to má zájem, k zakázce, odporuje požadavkům stanoveným v nařízení (EHS) č. 3577/92.

      (1)  Úř. věst. L 364, s. 7; Zvl. vyd. 06/02, s. 10


title: Věc C-274/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Margarethe Yüce, Ali Yüce, Emin Yüce a Emre Yüce v. TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Margarethe Yüce, Ali Yüce, Emin Yüce a Emre Yüce v. TUIfly GmbH
   (Věc C-274/17)
   (2017/C 239/40)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Margarethe Yüce, Ali Yüce, Emin Yüce a Emre Yüce

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-547/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice, Queen's Bench Division (Administrative Court) (England and Wales) (Spojené království) dne 1. prosince 2014 – Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Limited, British American Tobacco UK Limited v. Secretary of State for Health

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice, Queen's Bench Division (Administrative Court) (England and Wales) (Spojené království) dne 1. prosince 2014 – Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Limited, British American Tobacco UK Limited v. Secretary of State for Health
   (Věc C-547/14)
   (2015/C 056/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice, Queen's Bench Division (Administrative Court) (England and Wales)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Limited, British American Tobacco UK Limited

      Žalovaný: Secretary of State for Health

      Další účastníci řízení: Imperial Tobacco Limited, British American Tobacco UK Limited, JT International SA, Gallaher Limited, Tann UK Limited a Tannpapier GmbH, V. Mane Fils, Deutsche Benkert GmbH & Co. KG a Benkert UK Limited, Joh. Wilh. Von Eicken GmbH

      Předběžné otázky

   Soudnímu dvoru Evropské unie (dále jen „SDEU“ nebo „Soudní dvůr“) se na základě článku 267 SFEU předkládají následující předběžné otázky, které se týkají směrnice 2014/40/EU (1) (dále jen „směrnice“ nebo „TPD2“):

      Právní základ

               1.

               Je směrnice zcela nebo zčásti neplatná z důvodu, že článek 114 SFEU neposkytuje dostatečný právní základ? Zejména:

                           a)

                           Pokud jde o čl. 24 odst. 2 směrnice:

                                       i)

                                       do jaké míry umožňuje členským státům při svém správném výkladu zavést přísnější pravidla v oblastech souvisejících s „jednotnou úpravou“ balení tabákových výrobků; a

                                       ii)

                                       je čl. 24 odst. 2 ve světle daného výkladu neplatný z důvodu, že článek 114 SFEU neposkytuje dostatečný právní základ?

                           b)

                           Je čl. 24 odst. 3 TPD2, který členským státům umožňuje zakázat kategorii tabákových či souvisejících výrobků za určitých okolností, neplatný z důvodu, že článek 114 SFEU neposkytuje dostatečný právní základ?

                           c)

                           Jsou následující ustanovení neplatná z důvodu, že článek 114 SFEU neposkytuje dostatečný právní základ:

                                       i)

                                       ustanovení kapitoly II hlavy II TPD2, která se týkají balení a označování;

                                       ii)

                                       článek 7 TPD2 v rozsahu, ve kterém zakazuje mentolové cigarety a tabákové výrobky s charakteristickou příchutí;

                                       iii)

                                       článek 18 TPD2, který členským státům umožňuje zakázat přeshraniční prodej tabákových výrobků na dálku; a

                                       iv)

                                       článek 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 5 TPD2, které přenášejí pravomoci na Komisi, pokud jde o úrovně emisí?

      Proporcionalita a základní práva

               2.

               Pokud jde o článek 13 TPD2:

                           a)

                           zakazuje při svém správném výkladu uvádět pravdivá a nezavádějící tvrzení o tabákových výrobcích na balení výrobku; a

                           b)

                           pokud tomu tak je, je neplatný z důvodu, že porušuje zásadu proporcionality nebo článek 11 Listiny základních práv?

               3.

               Jsou některá nebo veškerá následující ustanovení TPD2 neplatná z důvodu, že porušují zásadu proporcionality:

                           a)

                           článek 7 odst. 1 a čl. 7 odst. 7 v rozsahu, ve kterém zakazují uvádět na trh tabákové výrobky s mentolem jakožto charakteristickou příchutí a uvádět na trh tabákové výrobky obsahující aromata v jakékoli z jejich složek;

                           b)

                           článek 8 odst. 3, čl. 9 odst. 3, čl. 10 odst. 1 písm. g) a článek 14 v rozsahu, ve kterém stanovují různé požadavky na jednotnou úpravu balení; a

                           c)

                           článek 10 odst. 1 písm. a) a c) v rozsahu, ve kterém požadují, aby zdravotní varování pokrývala 65 % vnějšího povrchu přední i zadní strany jednotkového balení a jakýchkoliv vnějších balení?

      Přenesená pravomoc/Provádění

               4.

               Jsou některá nebo veškerá následující ustanovení TPD2 neplatná z důvodu, že porušují článek 290 SFEU:

                           a)

                           článek 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 4, které se týkají maximálních úrovní emisí;

                           b)

                           článek 4 odst. 5, který se týká metod měření emisí;

                           c)

                           článek 7 odst. 5, čl. 7 odst. 11 a čl. 7 odst. 12, které se týkají regulace složek;

                           d)

                           článek 9 odst. 5, čl. 10 odst. 1 písm. f), čl. 10 odst. 3, čl. 11 odst. 6, čl. 12 odst. 3 a čl. 20 odst. 12, které se týkají zdravotních varování;

                           e)

                           článek 20 odst. 11, který se týká zákazu elektronických cigaret nebo náhradních náplní; nebo

                           f)

                           článek 15 odst. 12, který se týká smluv o uchovávání údajů?

               5.

               Jsou čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 5 TPD2 neplatné z důvodu, že porušují zásadu právní jistoty nebo nepřípustným způsobem přenášejí pravomoci na vnější subjekty, které nepodléhají procesním zárukám vyžadovaným unijním právem?

               6.

               Jsou některá nebo veškerá následující ustanovení TPD2 neplatná z důvodu, že porušují článek 291 SFEU:

                           a)

                           článek 6 odst. 1, který se týká oznamovacích povinností;

                           b)

                           článek 7 odst. 2 až 4 a čl. 7 odst. 10, které se týkají prováděcích aktů v souvislosti se zákazem tabákových výrobků za určitých okolností; nebo

                           c)

                           článek 9 odst. 6 a čl. 10 odst. 4, které se týkají zdravotních varování?

      Subsidiarita

               7.

               Jsou TPD2 a zejména její článek 7, čl. 8 odst. 3, čl. 9 odst. 3, čl. 10 odst. 1 písm. g), článek 13 a článek 14 neplatné z důvodu, že nejsou v souladu se zásadou subsidiarity?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES (Úř. věst. L 127, s. 1).


title: Rozsudek Soudu ze dne 11. prosince 2012 ve věci E-2/12 – HOB-vín ehf. v. Islandská státní alkoholová a tabáková společnost (ÁTVR) (volný pohyb zboží – směrnice 2000/13/ES – zahrnutí výrobků – označování potravin – zavádějící označení – neoznámení vnitrostátního opatření Kontrolnímu úřadu ESVO – odůvodnění – odpovědnost státu)

text:
               25.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/33

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 11. prosince 2012
   ve věci E-2/12
   HOB-vín ehf. v. Islandská státní alkoholová a tabáková společnost (ÁTVR)
   (volný pohyb zboží – směrnice 2000/13/ES – zahrnutí výrobků – označování potravin – zavádějící označení – neoznámení vnitrostátního opatření Kontrolnímu úřadu ESVO – odůvodnění – odpovědnost státu)
   2013/C 118/09
   Ve věci E-2/12 HOB-vín ehf. v. Islandská státní alkoholová a tabáková společnost (ÁTVR) – ŽÁDOST o stanovisko Soudního dvora podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora předložená soudem Héraðsdómur Reykjavíkur (okresním soudem v Reykjavíku) ohledně otázky, zda jsou s dohodou o EHP slučitelná vnitrostátní pravidla, podle nichž podnik, který má státní monopol na maloobchodní prodej alkoholu, může za určitých podmínek odmítnout prodávat alkoholické nápoje legálně vyrobené a na trh uváděné v jiném státě EHP – Soud ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 11. prosince 2012 rozsudek, jehož výrok zní:

               1)

               Článek 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy zakazuje takový předpis, jakým je článek 5.10 pravidel pro výběr výrobků, jímž ÁTVR odmítá prodej alkoholických nápojů, které jsou legálně vyrobené a prodávané v jiném státě EHP, na základě toho, že příslušný štítek obsahuje zavádějící nebo nesouvisející informace o výrobku.
               Skutečnost, zda se pravidla pro výběr výrobků uplatňují stejně na domácí i zahraniční výrobky, nemá v tomto směru žádný význam.

               2)

               Vnitrostátní předpis, jako je článek 8 islandského nařízení č. 828/2005 o komerční produkci, dovozu a velkoobchodním prodeji alkoholu, který vyžaduje, aby se na balení nápojů s obsahem alkoholu vyšším než 1,2 % uváděla kromě skutečného objemového obsahu alkoholu zmínka, že nápoj obsahuje alkohol, nelze považovat za účinný a nelze umožnit, aby tato podmínka představovala pro jednotlivce a hospodářské subjekty zátěž, byla-li přijata bez ohledu na postup vyplývající z článku 19 směrnice 2000/13/ES.

               3)

               Jednotlivci a hospodářské subjekty, kteří byli poškozeni nesprávným uplatňováním směrnice 2000/13/ES, se mohou odvolávat na volný pohyb zboží s cílem povolat stát k odpovědnosti za porušení práva EHP.
               Škoda způsobená vnitrostátním opatřením, jaké je popsáno v první otázce, vyvolává odpovědnost státu, pokud vnitrostátní soud zjistí, že uplatňováním vnitrostátních právních nebo správních předpisů se dostatečně závažně porušuje právo EHP a že existuje přímá příčinná souvislost mezi porušením povinnosti tohoto státu a škodou způsobenou dotčené straně.
               Porušení práva EHP je dostatečně závažné tehdy, je-li škoda způsobena takovým vnitrostátním opatřením, jaké je popsáno ve druhé otázce, a jestliže vnitrostátní právní a správní předpisy nemohou být považovány za účinné z toho důvodu, že členský stát přijetí tohoto předpisu neoznámil podle článku 19 směrnice 2000/13/ES. Takové porušení povolává stát k odpovědnosti, pokud vnitrostátní soud zjistí přímou příčinnou souvislost mezi porušením povinnosti, která je uložena státu, a škodou způsobenou dotčené straně.


title: Věc F-22/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Hall v. Komise a CEPOL ( „Veřejná služba — Plat — Rodinné přídavky — Příspěvek na vyživované dítě — Příspěvek na vzdělání — Děti manželky žalobce, které nebydlí v místě bydliště páru — Podmínky přiznání“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/28

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Hall v. Komise a CEPOL
   (Věc F-22/12) (1)

   (Veřejná služba - Plat - Rodinné přídavky - Příspěvek na vyživované dítě - Příspěvek na vzdělání - Děti manželky žalobce, které nebydlí v místě bydliště páru - Podmínky přiznání)
   2014/C 39/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mark Hall (Petersfield, Spojené království) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalované: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci) a Evropská policejní akademie (CEPOL) (zástupce: F. Bánfi, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá žádost žalobce o přiznání příspěvku na vyživované dítě a příspěvku na vzdělání pro tři děti jeho manželky za období, kdy děti žily ještě na Filipínách

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se, v části v níž směřuje proti Evropské policejní akademii, odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Implicitní rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. března 2011, jakož i výslovné rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. července 2011, kterým se zamítá žádost o příspěvek na nezaopatřené dítě a příspěvek na vzdělání pro tři děti manželky M. Halla pro období, kdy děti měly ještě své bydliště na Filipínách, se zrušují.

               3)

               Žaloba směřující proti Evropské komisi se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené M. Hallem.

               5)

               Mark Hall nahradí náklady vynaložené Evropskou policejní akademií.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s. 35.


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. prosince 2004 ve věci C-222/03 P: Associazione Produttori Olivicoli Laziali (APOL), Associazione Italiana Produttori Olivicoli (AIPO) proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — EZOZF — Zlepšení podmínek zpracování a prodeje zemědělských výrobků — Projekt výstavby zařízení na skladování, zpracování a prodej olivového oleje — Zásada proporcionality — Vyšší moc — Práva obhajoby)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/4

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 16. prosince 2004
   ve věci C-222/03 P: Associazione Produttori Olivicoli Laziali (APOL), Associazione Italiana Produttori Olivicoli (AIPO) proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - EZOZF - Zlepšení podmínek zpracování a prodeje zemědělských výrobků - Projekt výstavby zařízení na skladování, zpracování a prodej olivového oleje - Zásada proporcionality - Vyšší moc - Práva obhajoby)
   (2005/C 93/07)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-222/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek podle článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 21. května 2003, Associazione Produttori Olivicoli Laziali (APOL), Associazione Italiana Produttori Olivicoli (AIPO) (advokáti: E. Cappelli, P. De Caterini a A. Bandini), přičemž dalším účastníkem řízení je Komise Evropských společenství (zmocněnci: L. Visaggio a C. Cattabriga, ve spolupráci s advokátem: M. Moretto), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulmann a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. prosince 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Associazione Produttori Olivicoli Laziali a Associazione Italiana Produttori Olivicoli se ukládá náhrada nákladů řízení o opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 171, 19.7.2003.


title: Věc T-290/06: Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Itálie v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/21

         Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Itálie v. Komise
   (Věc T-290/06)
   (2006/C 310/42)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 06863 ze dne 27.7.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: Program POR Puglia (č. CCI 1999 IT 161 PO 009);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 07231 ze dne 3.8.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: DOCUP Toscana, cíl 2 (č. CCI 2000 IT 162 DO 001);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 07248 ze dne 3.8.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je certifikace a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu. Odkaz: DOCUP Veneto, cíl 2, 2000-2006 (č. CCI 2000 IT 162 DO 005);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 07473 ze dne 10.8.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je národní operativní program (PON) Rozvoj místního podnikání 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 161 PO 002) – Platba Komise Evropských společenství odlišná od požadované částky;

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 07755 ze dne 22.8.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise Evropských společenství odlišná od požadované částky. Odkaz: POR Campania 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 161 PO 007);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 07768 ze dne 23.8.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise Evropských společenství odlišná od požadované částky. Odkaz: POR Campania 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 161 PO 007);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 08861 ze dne 20.9.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise Evropských společenství odlišná od požadované částky. Odkaz: Program POR Sardegna 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 161 PO 010);

               —

               zrušit všechny akty s nimi související a jim předcházející a uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/04, Italská republika proti Komisi (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


title: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. června 2005 ve spojených věcech C-162/03, C-185/03, C-44/04, C-45/04, C-223/04, C-224/04, C-271/04 a C-272/04 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano): Azienda Agricola Balconi (ex Guido) proti Regione Lombardia a dalším a Azienda Agricola Schnabl Rosa a další proti Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura a dalším (Mléko a mléčné výrobky — Doplňková dávka na mléko — Nařízení (EHS) č. 856/84 a č. 3950/92 — Referenční množství — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Správní sankce — Podmínky)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/22

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 21. června 2005
   ve spojených věcech C-162/03, C-185/03, C-44/04, C-45/04, C-223/04, C-224/04, C-271/04 a C-272/04 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano): Azienda Agricola Balconi (ex Guido) proti Regione Lombardia a dalším a Azienda Agricola Schnabl Rosa a další proti Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura a dalším (1)

   (Mléko a mléčné výrobky - Doplňková dávka na mléko - Nařízení (EHS) č. 856/84 a č. 3950/92 - Referenční množství - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Správní sankce - Podmínky)
   (2005/C 217/43)
   Jednací jazyk: italština
   Ve spojených věcech C-162/03, C-185/03, C-44/04, C-45/04, C-223/04, C-224/04, C-271/04 a C-272/04, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané Tribunale di Milano (Itálie) (C-162/03), rozhodnutím ze dne 21. února 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 7. dubna 2003, Tribunale di Tolmezzo (Itálie) (C-185/03, C-271/04 a C-272/04), rozhodnutími ze dne 16. dubna 2003 a 16. června 2004, došlými Soudnímu dvoru dne 5. května 2003 a 25. června 2004, a Tribunale di Gorizia (Itálie) (C-44/04, C-45/04, C-223/04 a C-224/04), rozhodnutími ze dne 18. prosince 2003 a 7. dubna 2004, došlými Soudnímu dvoru dne 4. února 2004 a 28. května 2004, v řízeních Azienda Agricola Balconi Andrea (ex Guido) (C-162/03) proti Regione Lombardia, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) a Azienda Agricola Schnabl Rosa (C-185/03), Azienda Agricola Bogar Roberto e Andrea (C-44/04 a C-224/04), Azienda Agricola Bressan Aldo (C-45/04 a C-223/04), Azienda Agricola Di Doi Elena (C-271/04), Azienda Agricola Piemonte Franco (C-272/04) proti Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Cospalat FVG, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric (zpravodaj) a M. Ilešič; soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 21. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
   Doplňková dávka zavedená v odvětví mléka a mléčných výrobků článkem 5c nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu v odvětví mléka a mléčných výrobků ve znění vycházejícím z článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 856/84 ze dne 31. března 1984, a články 1 až 4 nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků, nemá charakter správní sankce ve smyslu článku 5 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.

      Úř. věst. C 146, 21.6.2003.

      Úř. věst. C 85, 3.4.2004.

      Úř. věst. C 228, 11.9.2004.

      Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc C-296/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. května 2016 Dextro Energy GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. března 2016 ve věci T-100/15, Dextro Energy GmbH & Co. KG v. Evropská komise

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. května 2016 Dextro Energy GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. března 2016 ve věci T-100/15, Dextro Energy GmbH & Co. KG v. Evropská komise
   (Věc C-296/16 P)
   (2016/C 287/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dextro Energy GmbH & Co. KG (zástupci: M. Hagenmeyer a T. Teufer, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 16. března 2016 ve věci T-100/15.
               V případě, že bude rozhodnuto o opodstatněnosti kasačního opravného prostředku, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby bylo v plném rozsahu vyhověno návrhovým žádáním v prvním stupni, tedy:

                           1.

                           zrušit nařízení Komise (EU) č. 2015/8 (1) ze dne 6. ledna 2015 o neschválení určitých zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí;

                           2.

                           uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka nejprve Tribunálu vytýká, že uplatnil nepřesné kritérium posouzení:
   Tím, že měl Tribunál za to, že způsob, jakým žalovaná v prvním stupni uplatňuje svoji posuzovací pravomoc v oblasti „velmi složitých vědeckých a technických skutečností“, podléhá pouze přezkumu zneužití, se bez dalšího vzdal široké působnosti přezkumu výkonu posuzovací pravomoci. Tento přezkum přitom přísluší Tribunálu a Soudnímu dvoru. Posouzení Tribunálu a Soudního dvora se neomezuje na pouhý přezkum zneužití, kterých se případně žalovaná v prvním stupni dopustila při výkonu své posuzovací pravomoci. Naopak, unijnímu soudu přísluší zkoumat, zda žalovaná v prvním stupni vyložila správným způsobem požadavky unijního normotvůrce uvedené v čl. 18 odst. 4 nařízení (ES) č. 1924/2006 a zda na základě těchto ustanovení uplatnila svoji posuzovací pravomoc správným způsobem. Soudní přezkum se musí rovněž týkat veškerých forem zneužití pravomoci. Tento přezkum nebyl proveden z důvodu hierarchizace a nesprávného posouzení „jiných opodstatněných a pro danou záležitost důležitých faktorů“.
   Navrhovatelka mimoto uplatňuje porušení čl. 18 odst. 4 nařízení (ES) č. 1924/2006, přičemž uplatňuje tři důvody kasačního opravného prostředku:
   Zaprvé má za to, že odmítnutí povolit sporná zdravotní tvrzení spočívá na nesprávných posouzeních, kterých se žalovaná v prvním stupni dopustila. Toto stanovisko podle ní plyne především z hierarchie stanovené v čl. 18 odst. 4 nařízení (ES) č. 1924/2006 týkající se opodstatněných a pro danou záležitost důležitých faktorů. Jakékoliv zohlednění opodstatněného a pro danou záležitost důležitého faktoru nemůže odůvodnit, aby nebylo přihlédnuto k objektivně správným a vědecky dostatečně podloženým informacím. Podle navrhovatelky z bodu 17 odůvodnění plyne, že tyto faktory nemohou být „hlavním aspektem“, na nějž je nutno brát zřetel v rámci rozhodnutí o schválení. „Hlavním aspektem, na nějž je nutno brát zřetel“ ohledně zdravotních tvrzení, by mělo být „vědecké zdůvodnění“. Tuto hierarchizaci lze nalézt rovněž v čl. 18 odst. 4 nařízení (ES) č. 1924/2006. Stanovisko úřadu v ní figuruje na prvním místě.
   Zadruhé, navrhovatelka má za to, že žalovaná v prvním stupni neuplatnila správně svoji posuzovací pravomoc, kterou jí poskytuje čl. 18 odst. 4 nařízení (ES) č. 1924/2006, jelikož nesprávně vycházela ze zásady, že tvrzení navrhovatelky mohou vyslat „spotřebitelům rozporuplný a matoucí signál“. Podle ní uvedení prokázaných účinků glukózy neznamená, že by bylo třeba konzumovat či dokonce více konzumovat cukr ani že neexistuje žádné doporučení třetích osob nabádající k omezení jeho spotřeby. Nelze tedy hovořit o rozporu, zejména pak, jedná-li se o aktivní muže a ženy v dobrém zdravotním stavu a vytrvalostně trénované, specificky uvedené v žádostech.
   Zatřetí, navrhovatelka má za to, že žalovaná v prvním stupni se v rámci čl. 18 odst. 4 nařízení (ES) č. 1924/2006 dopustila jiného nesprávného posouzení tím, že měla nesprávně za to, že tvrzení navrhovatelky jsou nejednoznačná a klamavá. Aby byl průměrný přiměřeně pozorný a informovaný spotřebitel uveden v omyl, musela by být zdravotní tvrzení navrhovatelky lživá. Tak tomu přitom ale právě není.
   Navrhovatelka navíc uplatňuje porušení zásady proporcionality:
   Navrhovatelka má za to, že žalovaná v prvním stupni tím, že odmítla schválit její zdravotní tvrzení, porušila zásadu proporcionality. Podle ní je žalovaná v prvním stupni při výkonu své posuzovací pravomoci jakožto unijní orgán povinna dodržovat zásadu proporcionality stanovenou v čl. 5 odst. 4 prvním pododstavci SEU. Obecné zásady totiž dle ní v projednávaném případě neukládaly odmítnutí žádostí, ale nanejvýš doporučovaly zvláštní podmínky použití a pravidla označování jakožto méně přísné opatření. Navrhovatelka má za to, že je mimoto třeba zohlednit skutečnost, že i z pohledu zdraví a výživy nepředstavuje úplný a bezvýhradný zákaz objektivně správných a vědecky dostatečně podložených informací, plynoucí z odmítnutí schválení, opatření vhodné pro dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitelů.
   A konečně, navrhovatelka uplatňuje porušení zásady rovného zacházení:
   Navrhovatelka má za to, že odmítnutí povolit požadovaná zdravotní tvrzení zcela zjevně porušuje rovněž zásadu rovného zacházení. Podle ní žalovaná v prvním stupni zachází odlišně se schváleními týkajícími se srovnatelných situací, přestože neexistuje jakýkoliv objektivní důvod odůvodňující nerovné zacházení.

      (1)  Úř. věst. 2015, L 3, s. 6.


title: Věc C-300/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Düsseldorf-Mitte v. Ibero Tours GmbH ( „Daň z přidané hodnoty — Plnění uskutečňovaná cestovními kancelářemi — Poskytování slev zákazníkům — Určení základu daně u služeb poskytovaných v rámci zprostředkovatelské činnosti“ )

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Düsseldorf-Mitte v. Ibero Tours GmbH
   (Věc C-300/12) (1)

   (Daň z přidané hodnoty - Plnění uskutečňovaná cestovními kancelářemi - Poskytování slev zákazníkům - Určení základu daně u služeb poskytovaných v rámci zprostředkovatelské činnosti)
   2014/C 85/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Düsseldorf-Mitte

      Žalovaná: Ibero Tours GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 11 části C odst. 1 a článku 26 směrnice 77/388/EHS: šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01 s. 23) — Činnosti cestovních kanceláří — Poskytnutí slevy cestujícím, jež má za následek snížení provize cestovní kanceláře — Určení základu daně ze služby zprostředkovatele

      Výrok

   Ustanovení šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musejí být vykládána v tom smyslu, že zásady vytyčené Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 24. října 1996 ve věci Elida Gibbs (C-317/94) týkající se stanovení základu daně z přidané hodnoty se nepoužijí v případě, kdy cestovní kancelář, která jedná jako zprostředkovatel, poskytuje z vlastní iniciativy a na vlastní náklady konečnému zákazníkovi slevu z ceny zprostředkovaného plnění, které poskytuje organizátor turistických zájezdů.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc T-292/09: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — Mugraby v. Rada a Komise ( Žaloba pro nečinnost — Nepřijetí opatření proti Libanonské republice Radou a Komisí — Údajné porušení základních práv účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek a Asociační dohody mezi Společenstvím a Libanonskou republikou — Zjevná nepřípustnost — Žaloba na náhradu škody — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — Mugraby v. Rada a Komise
   (Věc T-292/09) (1)

   (Žaloba pro nečinnost - Nepřijetí opatření proti Libanonské republice Radou a Komisí - Údajné porušení základních práv účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek a Asociační dohody mezi Společenstvím a Libanonskou republikou - Zjevná nepřípustnost - Žaloba na náhradu škody - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2011/C 319/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Muhamad Mugraby (Bejrút, Libanon) (zástupci: J. Regouw a L. Spigt, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro, B. Driessen a E. Finnegan, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: C. Tufvesson a S. Boelaert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé žaloba na nečinnost, kterou se žalobce domáhá určení, že Rada a Komise se protiprávně zdržely rozhodnutí o návrhu žalobce týkajícího se přijetí opatření vůči Libanonské republice, která údajně porušila jeho základní práva jakož i dohodu o přidružení uzavřenou mezi Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé, a zadruhé žaloba na náhradu škody směřující k náhradě újmy utrpěné údajně žalobcem v důsledku nečinnosti těchto orgánů

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               M. Mugrabymu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Spojené věci C-181/04 až C-183/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Elmeka NE v. Ypourgos Oikonomikon (Šestá směrnice o DPH — Osvobození od daně — Článek 15 bod 4 písm. a) a body 5 a 8 — Osvobození nájmu námořních lodí od daně — Působnost)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Elmeka NE v. Ypourgos Oikonomikon
   (Spojené věci C-181/04 až C-183/04) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osvobození od daně - Článek 15 bod 4 písm. a) a body 5 a 8 - Osvobození nájmu námořních lodí od daně - Působnost)
   (2006/C 281/07)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Symvoulio tis Epikrateias
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elmeka NE

      Žalovaná: Ypourgos Oikonomikon
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Symvoulio tis Epikrateias – Výklad čl. 15 odst. 4), 5) a 8) šesté směrnice Rady o DPH 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Osvobození od daně – Osvobození nájmu námořních lodí od daně – Působnost
   Výrok

               1)

               Článek 15 bod 4 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, na který odkazuje bod 5 téhož článku, ve znění směrnice Rady 92/111/EHS ze dne 14. prosince 1992, se použije nejen na lodě určené k plavbě na volném moři zajišťující přepravu cestujících za úplatu, ale rovněž na lodě určené k plavbě na volném moři sloužící k obchodní nebo průmyslové činnosti nebo rybolovu.

               2)

               Článek 15 bod 8 šesté směrnice 77/388 je třeba vykládat tak, že osvobození zakotvené v tomto ustanovení se vztahuje na služby poskytované přímo rejdaři pro přímé potřeby námořních lodí.

               3)

               V rámci společného systému daně z přidané hodnoty musí vnitrostátní daňové orgány dodržovat zásadu ochrany legitimního očekávání. Předkládající soud musí posoudit, zda, za okolností věcí v původních řízeních, mohla osoba povinná k dani důvodně předpokládat, že dotčené rozhodnutí bylo přijato příslušným orgánem.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004.

      Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc T-165/04: Žaloba podaná dne 3. května 2004 Hippocratem Vounakisem proti Komisi Evropských společenství

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/13

         Žaloba podaná dne 3. května 2004 Hippocratem Vounakisem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-165/04)
   (2004/C 179/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 3. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Hippocratem Vounakisem, s bydlištěm ve Wezembeek-Oppem (Belgie), zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jeanem-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí, kterým se vystavuje posudek o vývoji služby za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobce napadá svůj posudek o vývoji služby za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002 jak z procesních důvodů, tak z důvodů týkajících se věci samé.
   Na podporu svých tvrzení uplatňuje:

               —

               porušení článku 2 Obecných prováděcích ustanovení a článku 43 služebního řádu. Žalobce v tomto ohledu upřesňuje, že předmětný posudek byl vystaven osobou, která k tomu neměla příslušnou pravomoc;

               —

               existenci zjevného omylu v posouzení v tomto případě a nespojitost mezi poznámkami a udělenými známkami;

               —

               porušení povinnosti uvést odůvodnění. Žalobce v této souvislosti tvrdí, že celková známka, která mu byla udělena, je nižší než průměrná známka, zatímco jeho předcházející posudky byly dobré, aniž by takovéto snížení bylo vysvětleno.


               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/1

         Složení přísahy nového člena Soudního dvora
   (2006/C 143/01)
   Pan Paolo Mengozzi, jmenovaný generálním advokátem u Soudního dvora Evropských společenství rozhodnutím zástupců vlád členských států Evropských společenství ze dne 6. dubna 2006 (1), složil dne 3. května 2006 přísahu před Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. L 104, 13.4.2006, s. 36


title: Věc T-434/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Tono v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení zeměpisného trhu — Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu — Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělení licencí pro více území a více repertoárů — Důkaz — Presumpce neviny“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Tono v. Komise
   (Věc T-434/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělení licencí pro více území a více repertoárů - Důkaz - Presumpce neviny)
   2013/C 156/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tono (Oslo, Norsko) (zástupci: S. Teigum a A. Ringnes, avokáti)

      Žalovaná: Komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a J. Bourke, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 o řízení o použití článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne ze dne 16. července 2008 o řízení o použití článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Tono.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci samé.

               4)

               Tono a Komise ponesou vlastní náklady související s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc C-391/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. října 2012 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/53/ES — Článek 2 bod 3 — Ochrana životního prostředí — Vozidla s ukončenou životností — Pojem „výrobce“  “ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/14

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. října 2012 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-391/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/53/ES - Článek 2 bod 3 - Ochrana životního prostředí - Vozidla s ukončenou životností - Pojem „výrobce“)
   2012/C 366/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a M. Patakia, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: C. Pochet a T. Materne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí opatření nezbytných k dosažení souladu s ustanovením čl. 2 bodů 1 a 3 a čl. 5 odst. 1, 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (Úř. věst. L 269, s. 34; Zvl. vyd. 15/05, s. 224) ve stanovené lhůtě — Pojmy „vozidlo“ a „výrobce“ — Bezplatnost předání vozidla s ukončenou životností podléhající podmínkám nestanoveným směrnicí

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise a Belgické království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 305, 15.10.2011.


title: Věc T-68/06: Žaloba podaná dne  23. února 2006  – Stempher a Koninklijke Verpakkingsindustrie Stempher v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/28

         Žaloba podaná dne 23. února 2006 – Stempher a Koninklijke Verpakkingsindustrie Stempher v. Komise
   (Věc T-68/06)
   (2006/C 96/46)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stempher B.V. (Rijssen, Nizozemsko) a Koninklijke Verpakkingsindustrie Stempher C.V. (zástupce: J. K. de Pree, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit čl. 1 odst. 2 a články 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise ze dne 30. listopadu 2005, ve znění rozhodnutí Komise ze dne 7. prosince 2005, v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Věc COMP/F/38.354 – Průmyslové pytle – C(2005) 4634 konečné), nebo přinejmenším zrušit jej v rozsahu, v němž stanoví, že společnost Stempher porušila článek 81 ES, v němž v tomto ohledu ukládá společnosti Stempher pokutu, vyzývá společnost Stempher, aby toto porušení ukončila a v budoucnosti se zdržela každého jednání nebo chování uvedeného v článku 1, jakož i každého jednání a chování, které sleduje stejný nebo podobný cíl nebo má stejný nebo podobný účinek, a v rozsahu, v němž je toto rozhodnutí určeno společnosti Stempher;

               —

               uložit Komisi náhradu vlastních nákladů řízení a náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise C(2005) 4634 ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Věc COMP/F/38.354 – průmyslové pytle).
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují, že rozhodnutí porušuje článek 81 ES, jakož i články 7 a 23 nařízení č. 1/2003 (1), protože neexistuje žádný důkaz dostatečně odůvodňující zjištění, že se žalobkyně dopustily porušení článku 81 ES.
   Navíc žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí porušuje článek 25 nařízení č. 1/2003 a nařízení č. 2988/74 (2), které bylo platné dříve, protože oprávnění ke stíhání vytýkaného protiprávního jednání bylo promlčeno.
   Podpůrně žalobkyně uvádí, že článek 2 napadeného rozhodnutí porušuje čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 a pokyny o metodě stanovování pokut (3). Závažnost protiprávního jednání, které je žalobkyním vytýkáno, byla nesprávně posouzena a protiprávní jednání bylo neprávem zařazeno jako velmi závažné. Navíc žalobkyně tvrdí, že při stanovení pokuty byly zohledněny nepřesné faktory a údaje. To vedlo k nepřiměřeně vysoké pokutě.
   Konečně žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí bylo přijato za porušení podstatných formálních požadavků a povinnosti uvést odůvodnění, protože nebyl proveden řádný přezkum a ani nebylo správně popsáno protiprávní jednání, kterého se žalobkyně údajně účastnily, jakož i trh, na kterém k protiprávnímu jednání údajně došlo. Podle žalobkyň nebyly ani popsány faktory, které byly základem pro posouzení závažnosti protiprávního jednání, které je jim vytýkáno.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2988/74 ze dne 26. listopadu 1974 o promlčení v záležitostech stíhání a výkonu práva v oblasti dopravy a hospodářské soutěže v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. L 319, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 61)

      (3)  Sdělení Komise – Pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. 1998, C 9, s. 3; Zvl. vyd. 08/01, s. 171)


title: Věc T-66/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Langguth Erben v. OHIM (tvar láhve alkoholického nápoje) „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Tvar láhve alkoholického nápoje — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2, článek 75, článek 76 odst. 1 a článek 77 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Langguth Erben v. OHIM (tvar láhve alkoholického nápoje)
   (Věc T-66/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Tvar láhve alkoholického nápoje - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2, článek 75, článek 76 odst. 1 a článek 77 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 292/50
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Marten, G. Schneider a D. Walicka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 22. listopadu 2012 (věc R 129/2012 1) týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení tvořeného tvarem láhve alkoholického nápoje jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 108, 13. 4. 2013.


title: Věc T-128/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien v. OHIM – Ruiz Moncayo (RED RIDING HOOD) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky RED RIDING HOOD — Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky ROTKÄPPCHEN — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/50

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien v. OHIM – Ruiz Moncayo (RED RIDING HOOD)
   (Věc T-128/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky RED RIDING HOOD - Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky ROTKÄPPCHEN - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 048/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH (Freyburg, Německo) (zástupce: W. Berlit, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Lewis a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Alberto Ruiz Moncayo (Entrena, Španělsko) (zástupce: E. Valentín Prades, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. ledna 2015 (věc R 1012/2014-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH a Albertem Ruizem Moncayoem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc C-509/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco, Sala de lo Social (Španělsko) dne 13. listopadu 2014 – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) v. Luis Aira Pascual a další

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco, Sala de lo Social (Španělsko) dne 13. listopadu 2014 – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) v. Luis Aira Pascual a další
   (Věc C-509/14)
   (2015/C 026/18)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)

      Odpůrci: Luis Aira Pascual a další

      Předběžná otázka

   Brání čl. 1 písm. b) směrnice Rady 2001/23/ES (1) ze dne 12. března 2001 ve spojení s čl. 4 odst. 1 téže směrnice takovému výkladu španělského právního předpisu, který ji má učinit účinnou, podle něhož povinnost převzetí práv a povinností nevzniká v případě, kdy veřejnoprávní podnik, který je nositelem určité služby vyplývající z jeho vlastní činnosti, pro jejíž vykonávání jsou důležité určité hmotné prvky a kterou poskytoval prostřednictvím zadání zakázky, přičemž zhotoviteli uložil povinnost používat tyto prvky, které patří do jeho vlastnictví, se následně rozhodne, že smlouvu neprodlouží a bude ji provádět sám a prostřednictvím svých vlastních zaměstnanců, přičemž vyloučí zaměstnance zhotovitele, takže služba je nadále poskytována pouze s tou změnou, že jsou nahrazeni pracovníci vykonávající tuto činnost vykonávajících a že jsou převedeni k jinému zaměstnavateli?

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16).


title: Věc T-228/06: Žaloba podaná dne 28. srpna 2006 – Giorgio Beverly Hills Inc. v. OHIM – WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft (GIORGIO BEVERLY HILLS)

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/16

         Žaloba podaná dne 28. srpna 2006 – Giorgio Beverly Hills Inc. v. OHIM – WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft (GIORGIO BEVERLY HILLS)
   (Věc T-228/06)
   (2006/C 249/38)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Giorgio Beverly Hills Inc. (Cincinnati, USA) (zástupce: M. Schaeffer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH (Hagen, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 21. června 2006 ve spojených věcech R 107/2005-2 a R 187/2005-2 v rozsahu, ve kterém bylo odvolání č. R 187/2005-2 zamítnuto;

               —

               zamítnout námitky B 57259 ze dne 6. července 1998 v rozsahu, ve kterém bylo těmto námitkám vyhověno rozhodnutím námitkového oddělení č. 4157/2004 ze dne 10. prosince 2004;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení;

               —

               uložit vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení před Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „GIORGIO BEVERLY HILLS“ pro výrobky ve třídách 3, 14, 18 a 25 – přihláška č. 417 709

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství „GIORGIO“ pro výrobky ve třídách 18, 24 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám pro část napadených výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Neexistuje dostatečné nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami, jelikož neexistuje mezi těmito známkami relevantní podobnost.


title: Věc T-62/11: Žaloba podaná dne 25. ledna 2011 — Air France — KLM v. Komise

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/8

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2011 — Air France — KLM v. Komise
   (Věc T-62/11)
   2011/C 95/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Air France — KLM (Paříž, Francie) (zástupci: A. Wachsmann a S. Thibault-Liger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil na základě článku 263 SFEU v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě, věc COMP/39.258 — Nákladní letecká doprava, v rozsahu, v němž se týká společnosti Air France — KLM, jakož i důvody, jimiž je odůvodněn jeho výrok;

               —

               přinejmenším zrušil článek 5 b) a d) rozhodnutí K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010, kterým se společnosti Air France — KLM ukládají dvě pokuty, a důvody, jimiž je tento článek odůvodněn, nebo snížil na základě článku 261 SFEU tyto pokuty na přiměřenou částku;

               —

               v každém případě uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává dvanácti žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z chybného připsaní odpovědnosti za jednání společností Société Air France a KLM žalobkyni, přičemž byla porušena povinnost uvést odůvodnění, pravidla upravující připsání jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem a pravidla upravující právní nástupnictví společností v rámci skupin, jakož i zásada osobní odpovědnosti a zásada individualizace trestů.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva na nezávislý a nestranný soud, které vyplývá z přijetí napadeného rozhodnutí orgánem kumulujícím vyšetřovací i sankční pravomoc v rozporu s čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení sdělení Komise o shovívavosti přijatého v roce 2002 (1) a zásady rovnosti zacházení a zásady legitimního očekávání, které vyplývá z uplatnění tohoto sdělení ve prospěch společnosti Lufthansa/Swiss, která podle ní nesplňuje podmínky sdělení o shovívavosti.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, které vyplývá z rozporu mezi výrokem a odůvodněním napadeného rozhodnutí, pokud jde o vymezení protiprávního jednání přičítaného žalobkyni.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění a porušení zásady rovnosti zacházení a zásady zákazu diskriminace, které vyplývá z ukončení stíhání jedenácti leteckých společností.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu retroaktivity přísnějších trestů a zásady legitimního očekávání, které vyplývá z uplatnění pokynů Komise z roku 2006 pro výpočet pokut (2) na výpočet pokut uložených žalobkyni navzdory tomu, že tyto pokyny byly přijaty po zahájení šetření; toto retroaktivní uplatnění pokynů z roku 2006 podle ní vedlo k výraznému zvýšení částek pokut, které nebylo možné předvídat v době, kdy nastaly skutkové okolnosti.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z porušení práva žalobkyně být vyslechnuta a zásady „rovnosti zbraní“ týkající se výpočtu pokut, které jsou jí uloženy, jelikož nedošlo k žádnému kontradiktornímu projednání hlavních kritérií pro výpočet pokut.

               8)

               Osmý žalobní důvod vychází z pochybení při výpočtu pokut uložených žalobkyni, jelikož tyto pokuty byly podle ní vypočítány na základe chybných hodnot prodejů, i) které měly zahrnovat pouze uvedené příplatky a nikoli tarify a ii) které neměly zahrnovat částky odpovídající 50 % příjmů společností Société Air France a KLM směrujících do Evropského hospodářského prostoru.

               9)

               Devátý žalobní důvod vychází z chybného posouzení závažnosti jednání společností Société Air France a KLM, které vyplývá ze zjevně nesprávných právních posouzení a porušení zásady rovnosti zacházení zaprvé tím, že nebyla zohledněna malá závažnost protiprávních jednání týkajících se příplatků, nevelký podíl účastníků na trhu, nízké marže vyplácené společnostmi Société Air France a KLM a zhoršení finanční situace těchto společností v důsledku hospodářské krize v odvětví nákladní letecké dopravy a zadruhé tím, že do rozsahu protiprávního jednání byly zahrnuty smlouvy týkající se jednání, ke kterým došlo mimo Evropský hospodářský prostor.

               10)

               Desátý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality trestů a ze zjevně nesprávného právního posouzení, které vyplývají z uplatnění dodatečného zvýšení pokut uložených žalobkyni o 16 % a z chybějícího odůvodnění týkajícího se použití sazby 16 %.

               11)

               Jedenáctý žalobní důvod vychází z nesprávného výpočtu délky trvání protiprávního jednání, která byla vytýkána společnosti Société Air France, což vedlo k neodůvodněnému zvýšeni pokuty uložené žalobkyni na základě tohoto jednání.

               12)

               Dvanáctý žalobní důvod vychází z toho, že snížení pokut uložených žalobkyni o 15 % z důvodu regulačních režimů, které upravují nákladní leteckou dopravu mezi členskými státy a třetími zeměmi, je zjevně nedostatečné.

      (1)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 43, s. 3; Zvl. vyd. 08/02, s. 155).

      (2)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


title: Věc T-334/07: Žaloba podaná dne 31. srpna 2007 – Denka International v. Komise

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/55

         Žaloba podaná dne 31. srpna 2007 – Denka International v. Komise
   (Věc T-334/07)
   (2007/C 269/98)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Denka International BV (Barneveld, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise 2007/387/ES ze dne 6. června 2007 o nezařazení dichlorvosu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení, jakož i úhradu vyrovnávacího úroku a úroku z prodlení ve výši 8 %.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, kterých se žalobkyně dovolává, jsou totožné nebo podobné těm ve věci T-326/07 Cheminova a další v. Komise.


title: Spojené věci C-177/09 a C-179/09: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Belgie) — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh (C-177/09 a C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne (C-178/09), Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09) v. Région wallonne ( „Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí — Směrnice 85/337/EHS — Rozsah působnosti — Pojem „zvláštní vnitrostátní zákon“ — Aarhuská úmluva — Přístup k právní ochraně v záležitostech životního prostředí — Rozsah práva podat opravný prostředek proti zákonu“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/7

         Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Belgie) — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh (C-177/09 a C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne (C-178/09), Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09) v. Région wallonne
   (Spojené věci C-177/09 a C-179/09) (1)

   (Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí - Směrnice 85/337/EHS - Rozsah působnosti - Pojem „zvláštní vnitrostátní zákon“ - Aarhuská úmluva - Přístup k právní ochraně v záležitostech životního prostředí - Rozsah práva podat opravný prostředek proti zákonu)
   2012/C 73/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh (C-177/09 a C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne (C-178/09), Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09)

      Žalovaný: Région wallonne

      za přítomnosti: Codic Belgique SA, Federal Express European Services Inc. (FEDEX) (C-177/09 a C-179/09), Intercommunale du Brabant wallon (IBW) (C-178/09)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État — Výklad článků 1, 5, 6, 7, 8 a 10a směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40), ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (Úř. věst. L 73, s. 5) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES (Úř. věst. L 156, s. 17) — Výklad článků 6 a 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (Úř. věst. L 124, s. 1) — Uznání některých povolení „schválených“ nařízením, u kterých existují naléhavé důvody obecného zájmu, jakožto zvláštních vnitrostátních legislativních aktů? — Neexistence práva na úplný přezkum rozhodnutí, kterým se povolují záměry, které mohou mít značné dopady na životní prostředí — Fakultativní nebo obligatorní charakter existence takového práva — Povolení v oblasti životního prostředí povolující výstavbu správního a vzdělávacího střediska v la Hulpe

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 5 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že z působnosti uvedené směrnice jsou vyloučeny pouze záměry, jejichž jednotlivé části byly přijaty zvláštním zákonem tak, že cílů této směrnice bylo dosaženo prostřednictvím zákonodárného procesu. Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda obě tyto podmínky byly dodrženy s ohledem jak na obsah přijatého zákona, tak na celý zákonodárný proces, který vedl k jeho přijetí, a zejména na přípravné akty a parlamentní debaty. V tomto ohledu zákon, který pouze „schvaluje“ předchozí správní akt a pouze uvádí naléhavé důvody obecného zájmu, aniž byl předtím zahájen zákonodárný proces týkající se meritorní stránky věci, který by umožnil splnit uvedené podmínky, nelze považovat za zvláštní zákon ve smyslu tohoto ustanovení, a nepostačuje tedy k tomu, aby byl záměr vyloučen z působnosti směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35.

               2)

               Článek 9 odst. 2 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, která byla uzavřena dne 25. června 1998 a schválena jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 a článek 10a směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35, musí být vykládány v tom smyslu, že

                           —

                           pokud je záměr, na který se vztahují tato ustanovení, schválen zákonem, musí být možné, aby otázku, zda tento zákon splňuje podmínky stanovené v čl. 1 odst. 5 uvedené směrnice, přezkoumal podle vnitrostátních procesních pravidel soud nebo nezávislý a nestranný orgán zřízený zákonem;

                           —

                           v případě, že by proti takovému zákonu nebylo možné podat opravný prostředek povahy a rozsahu, jež byly uvedeny výše, by příslušelo každému vnitrostátnímu soudu, kterému byla v rámci jeho pravomoci věc předložena, aby provedl přezkum popsaný v předchozí odrážce a vyvodil z něj případně takové důsledky, že tento zákon nepoužije.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc C-104/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšsko) dne 4. března 2013 — AS “Olainfarm” v. Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšsko) dne 4. března 2013 — AS “Olainfarm” v. Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra
   (Věc C-104/13)
   2013/C 123/20
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: AS „Olainfarm“

      Žalovaný: Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra

      Vedlejší účastník řízení: AS „Grindeks“

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 10 nebo jiné ustanovení směrnice 2001/83/ES Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES (1) ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků vykládán v tom smyslu, že výrobce referenčního léčivého přípravku má subjektivní právo napadnout rozhodnutí příslušného orgánu o registraci generika jiného výrobce léčivých přípravků, který jako referenční léčivý přípravek použije léčivý přípravek registrovaný výrobcem referenčního léčivého přípravku? Jinými slovy, vyplývá z uvedené směrnice právo výrobce referenčního léčivého přípravku na soudní ochranu za účelem přezkumu, zda výrobce generika právoplatně a opodstatněně odkázal, na základě ustanovení článku 10 směrnice, na léčivý přípravek registrovaný výrobcem referenčního léčivého přípravku?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, mají být ustanovení článků 10 a 10a směrnice vykládána v tom smyslu, že léčivý přípravek registrovaný jako léčivý přípravek s dobře zavedeným léčebným použitím lze v souladu s článkem 10a uvedené směrnice použít jako referenční léčivý přípravek ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. a)?

      (1)  Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69.


title: Věc C-456/13 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. dubna 2015 – T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda v. Evropská komise, Francouzská republika, Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Právo podat žalobu — Aktivní legitimace — Fyzické nebo právnické osoby — Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření — Akt, který se navrhovatelek dotýká osobně — Právo na účinnou právní ochranu — Výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a izoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie — Hospodářský rok 2010/2011“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. dubna 2015 – T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda v. Evropská komise, Francouzská republika, Rada Evropské unie
   (Věc C-456/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Právo podat žalobu - Aktivní legitimace - Fyzické nebo právnické osoby - Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření - Akt, který se navrhovatelek dotýká osobně - Právo na účinnou právní ochranu - Výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a izoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie - Hospodářský rok 2010/2011“)
   (2015/C 213/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, D. Slater, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Ondrůšek a P. Rossi, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a C. Candat, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: É. Sitbon a A. Westerhof Löfflerová, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem T & L Sugars Ltd a Sidul Açúcares Unipessoal Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc C-8/16: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Frosinone – Itálie) – trestní řízení proti Paola Tonachella „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Totožné předběžné otázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Rozsudek Soudního dvora, který prohlásil vnitrostátní právní úpravu o koncesích pro výkon činnosti přijímání sázek za neslučitelnou s unijním právem — Změna uspořádání systému v důsledku nového koncesního řízení — Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/13

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Frosinone – Itálie) – trestní řízení proti Paola Tonachella
   (Věc C-8/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Rozsudek Soudního dvora, který prohlásil vnitrostátní právní úpravu o koncesích pro výkon činnosti přijímání sázek za neslučitelnou s unijním právem - Změna uspořádání systému v důsledku nového koncesního řízení - Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
   (2016/C 270/16)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Frosinone

      Účastník původního trestního řízení

   Paola Tonachella

      Výrok

   Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které ukládá koncesionáři hazardních her, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 90, 7.3.2016


title: Věc C-477/10 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. června 2012 — Evropská komise v. Agrofert Holding a.s., Polski Koncern Naftowy Orlen SA, Dánské království, Finská republika, Švédské království ( „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se řízení o kontrole spojení podniků — Nařízení (ES) č. 139/2004 — Odepření přístupu — Výjimky týkající se ochrany cílů vyšetřování, obchodních zájmů, právního poradenství a rozhodovacího procesu orgánu“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. června 2012 — Evropská komise v. Agrofert Holding a.s., Polski Koncern Naftowy Orlen SA, Dánské království, Finská republika, Švédské království
   (Věc C-477/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o kontrole spojení podniků - Nařízení (ES) č. 139/2004 - Odepření přístupu - Výjimky týkající se ochrany cílů vyšetřování, obchodních zájmů, právního poradenství a rozhodovacího procesu orgánu)
   2012/C 258/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, P. Costa de Oliveira a V. Bottka, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Agrofert Holding a.s (zástupci: R. Pokorný a D. Šalek, advokáti), Polski Koncern Naftowy Orlen SA (zástupci: S. Sołtysiński, K. Michałowska a A. Krasowska Skowrońska, avocats), Dánské království (zástupce: S. Juul Jørgensen, zmocněnec), Finská republika, Švédské království (zástupci: K. Petkovska a S. Johannesson, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 7. července 2010 — Agrofert Holding a.s. v. Komise (T-111/07), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí Komise D(2007) 1360 ze dne 13. února 2007, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k některým nezveřejněným dokumentům týkajícím se řízení o spojování podniků (věc COMP/M.3543 — PKN Orlen/Unipetrol)

      Výrok

               1)

               Bod 2 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 7. července 2010, Agrofert Holding v. Komise (T-111/07), se zrušuje v rozsahu, v němž zrušuje rozhodnutí Evropské komise D(2007) 1360 ze dne 13. února 2007, kterým byl odepřen přístup k dokumentům ve věci KOMP/M.3543 týkající se spojení společností Polski Koncern Naftowy Orlen SA a Unipetrol, které si mezi sebou vyměnily Komise a oznamující strany a Komise a třetí osoby.

               2)

               Bod 3 výroku uvedeného rozsudku se zrušuje.

               3)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               4)

               Žaloba podaná společností Agrofert Holding a. s. k Tribunálu Evropské unie a směřující ke zrušení rozhodnutí Evropské komise D(2007) 1360 ze dne 13. února 2007, kterým byl odepřen přístup k dokumentům ve věci KOMP/M.3543 týkající se spojení společností Polski Koncern Naftowy Orlen SA a Unipetrol, které si mezi sebou vyměnily Komise a oznamující strany a Komise a třetí osoby, se zamítá.

               5)

               Evropská komise a společnost Agrofert Holding a. s. ponesou vlastní náklady řízení vynaložené jak v prvním stupni, tak v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

               6)

               Společnost Polski Koncern Naftowy Orlen SA a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-80/05: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2006 – Bavendam a další v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Rozhodnutí 2004/798/ES a 2004/813/ES — Seznam lokalit významných pro Společenství v kontinentální biogeografické oblasti a atlantské biogeografické oblasti — Bezprostředně a osobně dotčené osoby — Nepřípustnost )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/48

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2006 – Bavendam a další v. Komise
   (Věc T-80/05) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí 2004/798/ES a 2004/813/ES - Seznam lokalit významných pro Společenství v kontinentální biogeografické oblasti a atlantské biogeografické oblasti - Bezprostředně a osobně dotčené osoby - Nepřípustnost“)
   (2006/C 294/101)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Hinrich Bavendam (Brémy, Německo); Günther Früchtnicht (Brémy); Hinrich Geerken (Brémy); Hans-Jürgen Weyhausen-Brinkmann (Brémy); Curt-Hildebrand von Einsiedel (Lipsko, Německo); Christina Gräfin von Schall-Riaucour (Ahlen-Vorhelm, Německo); Franz-Albert Metternich-Sandor, Prinz von Ratibor und Corvey (Höxter, Německo); Christoph Prinz zu Schleswig-Holstein (Thumby, Německo); a Stadt Schloß Holte-Stukenbrock, Německo) (zástupce: T. Giesen, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a B. Schima, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/798/ES ze dne 7. prosince 2004, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v kontinentální biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 382, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 102), jakož i rozhodnutí Komise 2004/813/ES ze dne 7. prosince 2004, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 387, s. 1).
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobci ponesou kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11. 6. 2005.


title: Věc T-361/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  30. listopadu 2005  – Vanlangendonck v. Komise ( Úředníci — Otevřené výběrové řízení — Nezapsání na seznam vhodných kandidátů — Porušení oznámení o výběrovém řízení — Rovné zacházení )

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2005 – Vanlangendonck v. Komise
   (Věc T-361/03) (1)

   („Úředníci - Otevřené výběrové řízení - Nezapsání na seznam vhodných kandidátů - Porušení oznámení o výběrovém řízení - Rovné zacházení“)
   (2006/C 36/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe Vanlangendonck (Overijse, Belgie) (zástupce: B. Laurent, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall, zmocněnec)
   Předmět věci
   Jednak žádost o zrušení rozhodnutí výběrové komise COM/A/10/01 nezapsat žalobce na seznam vhodných kandidátů tohoto výběrového řízení a jednak žádost o náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10. 1. 2004


title: Věc C-188/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Commune de Mesquer v. Total France SA, Total International Ltd (Směrnice 75/442/EHS — Nakládání s odpady — Pojem odpad — Zásada znečišťovatel platí — Držitel — Předchozí držitelé — Výrobce výrobku, z něhož odpad vznikl — Ropné látky a těžký topný olej — Havárie — Úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za škody způsobené ropným znečištěním — Fond)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/10

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Commune de Mesquer v. Total France SA, Total International Ltd
   (Věc C-188/07) (1)

   (Směrnice 75/442/EHS - Nakládání s odpady - Pojem „odpad“ - Zásada „znečišťovatel platí“ - Držitel - Předchozí držitelé - Výrobce výrobku, z něhož odpad vznikl - Ropné látky a těžký topný olej - Havárie - Úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za škody způsobené ropným znečištěním - Fond)
   (2008/C 209/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Commune de Mesquer

      Žalované: Total France SA, Total International Ltd
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation – Výklad článku 1 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39; Zvl. vyd. 15/01, s. 23), ve znění směrnice 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3), a položky Q 4 přílohy I, jakož i čl. 1 písm. b) a c) a článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech (Úř. věst. L 114, s. 9) – Pojem odpad – Otázka zahrnutí ropných látek a těžkého topného oleje, samotného nebo smíchaného s vodou a pískem – Odpovědnost výrobce nebo držitele odpadu v případě přepravy uskutečněné třetí osobou
   Výrok

               1)

               Taková látka, jako je látka dotčená v původním řízení, tedy těžký topný olej prodaný jako palivo, nepředstavuje odpad ve smyslu směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění rozhodnutí Komise 96/350/ES ze dne 24. května 1996, je-li využívána nebo uváděna na trh za hospodářsky výhodných podmínek a může-li být skutečně použita jako palivo bez potřeby předchozího procesu zpracování.

               2)

               Ropné látky vypuštěné do moře v důsledku havárie lodi, které byly smíšeny s vodou, jakož i s usazeninami a byly rozneseny podél pobřeží, kde byly vyvrženy, představují odpad ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 96/350, pokud již nemohou být využity nebo uvedeny na trh bez předchozího procesu zpracování.

               3)

               Pro účely použití článku 15 směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 96/350, ve vztahu k vypuštění ropných látek do moře v důsledku havárie, které způsobilo znečištění pobřeží členského státu:

                           —

                           může vnitrostátní soud považovat prodejce těchto ropných látek a nájemce plavidla, které je přepravovalo, za původce uvedeného odpadu ve smyslu čl. 1 písm. b) směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 96/350, a přitom za „předchozího držitele“ odpadu pro účely použití čl. 15 první části druhé odrážky této směrnice, pokud tento soud vzhledem k okolnostem, které je schopen posoudit pouze on sám, dospěje k závěru, že tento prodejce-nájemce přispěl k riziku vzniku znečištění způsobeného uvedenou havárií, zejména pokud nepřijal opatření k předejití takové události, jako například opatření týkající se volby plavidla;

                           —

                           ukáže-li se, že náklady spojené s odstraněním odpadu vzniklého vypuštěním ropných látek do moře v důsledku havárie nejsou nahrazeny Mezinárodním fondem pro náhradu škod způsobených ropným znečištěním nebo nemohou být takto nahrazeny z důvodu překročení výše odškodnění stanovené pro tuto škodnou událost a že ustanovení vnitrostátního práva členského státu, včetně práva vyplývajícího z mezinárodních úmluv, o omezení či zproštění odpovědnosti brání tomu, aby tyto náklady byly nahrazeny vlastníkem plavidla nebo nájemcem plavidla, přestože je třeba je považovat za „držitele“ ve smyslu čl. 1 písm. c) směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 96/350, bude tedy muset takové vnitrostátní právo k zajištění náležitého provedení článku 15 této směrnice umožnit, aby byly uvedené náklady nahrazeny výrobcem výrobku, z něhož vznikl odpad, který se takto rozšířil. Nicméně v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ může být takový výrobce povinen nahradit tyto náklady pouze tehdy, pokud v důsledku své činnosti přispěl k riziku vzniku znečištění způsobeného havárií plavidla.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc F-2/06: Žaloba podaná dne  5. ledna 2006  – Marcuccio v. Komise

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/48

         Žaloba podaná dne 5. ledna 2006 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-2/06)
   (2006/C 86/87)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: I. Cazzato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušení rozhodnutí týkajícího se zastavení řízení o přiznání žalobci zákonných záruk z důvodu nehody, jejíž obětí se stal dne 10. září 2003, plynoucích především z bývalého článku 73 služebního řádu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje, že napadené rozhodnutí je zjevně nelogické a zcela postrádá odůvodnění. I když totiž několikrát poukázal na to, že má velký zájem na pokračování řízení o přiznání nároků podle článku 73 služebního řádu a je k dispozici lékaři, kterého žalovaná určila, domnívala se žalovaná přesto, že žalobce nemá zájem na pokračování dotčeného řízení, a nařídila proto jeho zastavení.
   Kromě toho jednala žalovaná neoprávněně, jelikož neexistuje žádný předpis, který by úředníku, který se stal obětí nehody, ukládal, aby vstoupil do přímého kontaktu s institucí určeným lékařem za účelem domluvy termínu.
   Konečně vytýká žalobce žalované, že porušila svou povinnost péče podle článku 24 služebního řádu, jelikož nevzala náležitě v úvahu zájmy žalobce, a že porušila svou úřední povinnost.


title: Věc T-273/16: Žaloba podaná dne 30. května 2016 – Sun Media v. EUIPO – Meta4 Spain (METAPORN)

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/55

         Žaloba podaná dne 30. května 2016 – Sun Media v. EUIPO – Meta4 Spain (METAPORN)
   (Věc T-273/16)
   (2016/C 270/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sun Media Ltd (Central Hong Kong, Hong-Kong Special Administrative Region od China) (zástupce: A. Schnider, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Meta4 Spain, SA (Las Rozas, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „METAPORN“ – Přihláška č. 11 819 281

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. března 2016, ve spojených věcech R 653/2015-2 a R 674/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               určil, že EUIPO a – v případě, že předloží písemné vyjádření – další účastnice řízení před EUIPO ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní v řízení před Tribunálem a v odvolacím řízení před EUIPO

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článků 75 a násl. nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení povinnosti EUIPO vykonávat svou pravomoc v souladu s obecnými zásadami práva Evropské unie.


title: Věc C-449/11 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — Solvay Solexis SpA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Evropský trh s peroxidem vodíku a perboritanem sodným — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Pojem „dohoda“ a  „jednání ve vzájemné shodě“ — Pojem „jediné a trvající protiprávní jednání“ — Výpočet pokuty“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — Solvay Solexis SpA v. Evropská komise
   (Věc C-449/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh s peroxidem vodíku a perboritanem sodným - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Pojem „dohoda“ a „jednání ve vzájemné shodě“ - Pojem „jediné a trvající protiprávní jednání“ - Výpočet pokuty)
   2014/C 45/09
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Solvay Solexis SpA (zástupci: T. Salonico, G. L. Zampa a G. Barone, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L Malferrari a B. Gencarelli, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) ze dne 16. června 2011, Solvay Solexis v. Komise (T-195/06), kterým Tribunál zamítl žalobu na částečnou neplatnost rozhodnutí Komise K(2006) 1766 final, ze dne 3. května 2006, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — Peroxid vodíku a perboritan), v rozsahu, v němž se týká společnosti Solvay Solexis — Délka trvání protiprávního jednání — Pojem „dohoda“ a „jednání ve vzájemné shodě“ — Rovné zacházení — Povinnost uvést odůvodnění

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Solvay Solexis SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 22.10.2011.