title: Věc T-140/15: Žaloba podaná dne 24. března 2015 – Aurora v. CPVO – SES-VanderHave (M 02205)

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/17

         Žaloba podaná dne 24. března 2015 – Aurora v. CPVO – SES-VanderHave (M 02205)
   (Věc T-140/15)
   (2015/C 190/21)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aurora Srl (Finale Emilia, Itálie) (zástupce: L. Buchman, advokát)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: SES-VanderHave NV/SA (Tienen, Belgie)

      Údaje týkající se řízení před CPVO

      Držitel odrůdového práva Společenství: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporné odrůdové právo Společenství: odrůdové právo Společenství č. UE 15118, název odrůdy M 02205.

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 26. listopadu 2014 ve věci A10/2013.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               rozhodl, že odrůdové právo č. EU 15118 je neplatné;

               —

               uložil CPVO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených vedlejšími účastníky řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení článků 6 a 7 nařízení č. 2100/94;

               —

               nesprávný výklad čl. 87 odst. 4 nařízení č. 2100/94;

               —

               porušení zásady právní jistoty tím, že podmínky přiznání odrůdového práva byly změněny se zpětným účinkem;

               —

               porušení v určitém rozsahu zásady ochrany legitimního očekávání;

               —

               porušení zásady transparentnosti a práva na přístup veřejnosti k dokumentům tím, že přezkumné řízení nebylo provedeno transparentně, jelikož žalobkyně neměla přístup k základním dokumentům.


title: Věc T-288/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – EI du Pont de Nemours v. OHIM –Zueco Ruiz (ZYTeL) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky ZYTeL — Starší slovní ochranná známka Společenství a ochranná známka ZYTEL, jež je všeobecně známá ve smyslu článku 6bis Pařížské úmluvy — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Zásah do rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – EI du Pont de Nemours v. OHIM –Zueco Ruiz (ZYTeL)
   (Věc T-288/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky ZYTeL - Starší slovní ochranná známka Společenství a ochranná známka ZYTEL, jež je všeobecně známá ve smyslu článku 6bis Pařížské úmluvy - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zásah do rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 175/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Enrique Zueco Ruiz (Zaragoza, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. března 2012 (věc R 464/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi EI du Pont de Nemours and Company a Enriquem Zuecem Ruizem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               EI du Pont de Nemours and Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc T-28/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. dubna 2017 – Německo v. Komise „EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Rozvoj venkova — Pozemkové úpravy a obnova vesnic — Kritéria pro výběr operací — Zásada loajální spolupráce — Subsidiarita — Legitimní očekávání — Přiměřenost — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. dubna 2017 – Německo v. Komise
   (Věc T-28/16) (1)

   („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Rozvoj venkova - Pozemkové úpravy a obnova vesnic - Kritéria pro výběr operací - Zásada loajální spolupráce - Subsidiarita - Legitimní očekávání - Přiměřenost - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2017/C 151/44)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: původně T. Henze a A. Lippstreu, poté T. Henze a D. Klebs, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: J. Aquilina a B. Eggers, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení článku 1 a přílohy prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/2098 ze dne 13. listopadu 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 303, s. 35), v rozsahu, v němž vylučují platby v celkové výši 7 719 920,30 eura, které v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) uskutečnila příslušná platební agentura Spolkové republiky Německo.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc F-67/06: Žaloba podaná dne  16. června 2006  – Lesniak v. Komise

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/43

         Žaloba podaná dne 16. června 2006 – Lesniak v. Komise
   (Věc F-67/06)
   (2006/C 178/81)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Christophe Lesniak (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               určit protiprávnost článku 12 přílohy XIII služebního řádu;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 8. srpna 2005 o jmenování žalobce úředníkem Evropských společenství, v části, ve které stanoví jeho zařazení do platové třídy A*6, platového stupně 2, a nabytí účinnosti jeho let odsloužených v platovém stupni dne 1. září 2005;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úspěšný uchazeč výběrového řízení PE/99/A, jehož oznámení bylo zveřejněno v době platnosti starého služebního řádu, v té době dočasný zaměstnanec v platové třídě A6 (nyní A*10), byl po vstupu v platnost nového služebního řádu přijat jako úředník a zařazen do platové třídy A*6.
   Vedle uplatňovaných žalobních důvodů, které se velmi podobají žalobním důvodům uplatňovaným ve věci F-12/06 (1), žalobce tvrdí, že mu Komise podle čl. 5 odst. 4 přílohy XIII služebního řádu měla poskytnout stejné zařazení, které měl jako dočasný zaměstnanec. Podle žalobce má totiž být toto ustanovení použito rovněž na úspěšné uchazeče otevřených výběrových řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006, s. 48.


title: Věc C-214/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Státní podpory — Režim podpor — Neslučitelnost se společným trhem — Provedení rozhodnutí — Navrácení podpor daných k dispozici — Absolutní nemožnost provedení)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-214/07) (1)

   (Státní podpory - Režim podpor - Neslučitelnost se společným trhem - Provedení rozhodnutí - Navrácení podpor daných k dispozici - Absolutní nemožnost provedení)
   (2009/C 6/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Giolito, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, S. Ramet a J.-Ch. Gracia, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě opatření nezbytných k dosažení souladu s rozhodnutím Komise ze dne 16. prosince 2003 o podporách na převzetí podniků v obtížích, jež jsou udělovány ve Francii [Státní podpora C(2003) 4636, Úř. věst. L 108, s. 38] – Neprovedení opatření k tomu, aby byly protiprávně poskytnuté podpory navráceny – Neexistence absolutní nemožnosti výkonu rozhodnutí, kterým se nařizuje vrácení této podpory
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že ve stanovené lhůtě neprovedla rozhodnutí Komise 2004/343/ES ze dne 16. prosince 2003 o podporách na převzetí podniků v obtížích, jež jsou udělovány ve Francii, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 5 uvedeného rozhodnutí.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-378/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) Londýn (Spojené království) dne 3. srpna 2012 — Nnamdi Onuekwere v. Secretary of State for the Home Departement

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) Londýn (Spojené království) dne 3. srpna 2012 — Nnamdi Onuekwere v. Secretary of State for the Home Departement
   (Věc C-378/12)
   2012/C 295/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Nnamdi Onuekwere

      Odpůrce: Secretary of State for the Home Departement

      Předběžné otázky

               1)

               Za jakých okolností, pokud vůbec, lze považovat dobu odnětí svobody za legální pobyt pro účely nabytí práva trvalého pobytu podle článku 16 směrnice 2004/38/ES (1)?

               2)

               Pokud nelze dobu odnětí svobody považovat za legální pobyt, je možné u osoby, která vykonala trest odnětí svobody, sčítat doby pobytu před a po výkonu tohoto trestu pro účely výpočtu doby pěti let nezbytné pro vznik práva trvalého pobytu podle uvedené směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 157, s. 77; Úř. věst. 05/05, s. 46).


title: Věc F-112/15: Žaloba podaná dne 3. srpna 2015 – ZZ v. Komise

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/55

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-112/15)
   (2015/C 320/76)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: R. Rata, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o nezařazení žalobce na seznam povýšených úředníků v rámci povyšovacího období v roce 2014

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování Evropské komise ze dne 14. listopadu 2014, vydané formou administrativního oznámení č. 41-2014, o seznamu povýšených úředníků v rámci povyšovacího období v roce 2014, v rozsahu, v němž tento seznam neobsahuje jméno žalobce;

               —

               uložit Evropské Komisi povinnost nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení, které vznikly žalobci.


title: Věc C-571/11: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Comercial Cluj — Rumunsko) — SC Volksbank România SA v. Andreia Câmpan, Ioan Dan Câmpan

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/18

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Comercial Cluj — Rumunsko) — SC Volksbank România SA v. Andreia Câmpan, Ioan Dan Câmpan
   (Věc C-571/11) (1)

   2013/C 108/39
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda osmého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc F-74/15: Žaloba podaná dne 11. května 2015 – ZZ v. Komise

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/55

         Žaloba podaná dne 11. května 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-74/15)
   (2015/C 279/71)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupkyně: M. Velardo, avvocato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o přiznání zvýšení náhrady pouze o 20 % jednorázové částky za celkovou trvalou invaliditu na základě článku 14 Společných pravidel týkajících se pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání úředníků Evropských společenství, náhrada nemajetkové újmy, která žalobci údajně vznikla, a uložení povinnosti Komisi zaplatit úroky z prodlení.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 26. června 2014, kterým Komise přiznává 20 % zvýšení náhrady podle článku 14 pravidel týkajících se pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání úředníků Evropských společenství, ve znění použitelném do 31. prosince 2006, z důvodu závažných nesrovnalostí posudku lékařské komise ze dne 8. ledna 2014, neboť v tomto posudku nebylo zcela vyhověno žalobcovým požadavkům a bylo v něm uznáno pouze 20 % náhrady podle článku 14 společných pravidel z titulu postižení kardiorespirační funkce, bez přihlédnutí k psychickým potížím a funkčnímu narušení spánku v důsledku levé laterální proleženiny;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit částku odhadovanou pro bono et aequo na 50  000 eur z titulu nemajetkové újmy způsobené žalobci v souvislosti s prodlením se zaplacením přiznané náhrady;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit úroky z prodlení, které vypočte sama z částky 98  372,51 eura za období od konce lhůty šesti měsíců po předložení návrhu týkajícího se zhoršení zdravotního stavu do dne skutečného vyplacení částky, a to o sazbě stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, platné v daném období a navýšené o dva procentní body;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit úroky z prodlení, které vypočte sama z částky oceněné na závěr tohoto řízení, za dobu od vyhlášení rozsudku do skutečného zaplacení, a to o sazbě stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, platné v daném období a navýšené o dva procentní body;

               —

               každopádně uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci C-105/09 a C-110/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Terre wallonne ASBL (C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (C-110/09) v. Région wallonne ( „Směrnice 2001/42/ES — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Směrnice 91/676/EHS — Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů — Akční programy pro ohrožené oblasti“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Terre wallonne ASBL (C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (C-110/09) v. Région wallonne
   (Spojené věci C-105/09 a C-110/09) (1)

   (Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Směrnice 91/676/EHS - Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů - Akční programy pro ohrožené oblasti)
   2010/C 221/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Terre wallonne ASBL (C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (C-110/09)

      Žalované: Région wallonne

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État — Výklad čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (Úř. věst. L 375, s. 1), jakož i článků 3, 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, s. 30) — Vypracování programů činnosti týkajících se vymezených ohrožených oblastí — Povaha a dosah povinnosti — Nezbytné posouzení vlivů programů hospodaření s dusíkem na životní prostředí

      Výrok

   Akční program přijatý na základě čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů je v zásadě plánem nebo programem uvedeným v čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, jestliže představuje „plán“ nebo „program“ ve smyslu čl. 2 písm. a) posledně uvedené směrnice a obsahuje opatření, jejichž dodržení je podmínkou pro vydání povolení, které má být uděleno pro realizaci záměrů vyjmenovaných v přílohách I a II směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc T-589/10: Žaloba podaná dne 29. prosince 2010 — Just Music Fernsehbetrieb v. OHIM — France Télécom (Jukebox)

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/20

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2010 — Just Music Fernsehbetrieb v. OHIM — France Télécom (Jukebox)
   (Věc T-589/10)
   2011/C 72/34
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Just Music Fernsehbetrieb GmbH (Landshut, Německo) (zástupci: T. Kaus, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: France Télécom SA (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. října 2010 ve věci R 1408/2009-1

               —

               uložit žalovanému zamítnout rozhodnutí o námitce ze dne 30. září 2010 ve věci B 1304494 a přijmout celou přihlášku k zápisu č. 6163778

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením

               —

               alternativně přerušit řízení až do konečného rozhodnutí ohledně návrhu o zrušení práv, podanému žalobkyní dne 21. prosince 2010 u OHIM, proti starší ochranné známce Společenství č. 3693108.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Jukebox“ pro služby zařazené do tříd 38 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6163778.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis č. 3693108 obrazové ochranné známky Společenství „JUKE BOX“ zapsané pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 38, 41 a 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně má za to, že napadené rozhodnutí porušuje: i) články 15 a 42 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1), jelikož nebyl předložen žádný důkaz o řádném užívání ochranné známky namítané v námitkovém řízení — zápis ochranné známky Společenství č. 3693108 „JUKE BOX“, ii) čl. 8 odst. 1 písm. b), článek 9 a čl. 65 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát provedl chybné posouzení podobnosti napadené ochranné známky, a iii) článek 78 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, vzhledem k tomu, že odvolací senát nevyužil své vyšetřovací pravomoci a nevykonal své pravomoci v plném rozsahu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-422/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2006 – Lavagnoli v. Komise ( Úředníci — Povýšení — Hodnotící období 2003 — Odmítnutí povýšení — Přidělení bodů pro povýšení )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2006 – Lavagnoli v. Komise
   (Věc T-422/04) (1)

   („Úředníci - Povýšení - Hodnotící období 2003 - Odmítnutí povýšení - Přidělení bodů pro povýšení“)
   (2006/C 331/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luciano Lavagnoli (Berchem, Lucembursko) (zástupci: původně G. Bounéou a F. Frabetti, poté F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení seznamu úředníků povýšených v rámci hodnotícího období 2003, jelikož v něm není uvedeno jméno žalobce, jakož i přípravných aktů pro toto rozhodnutí, a jednak, podpůrně, zrušení rozhodnutí o přidělení bodů pro povýšení pro toto období, pokud jde o žalobce.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Věc C-162/04: Žaloba podaná dne 31. března 2004 Finskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               29.5.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/1

         Žaloba podaná dne 31. března 2004 Finskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-162/04)
   (2004/C 146/02)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 31. března 2004 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Finskou republikou zastoupenou panem A. Guimaraesem-Purokoskim, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               i)

               zrušil rozhodnutí Komise 2004/136/ES ze dne 4. února 2004 vylučující z financování Společenství některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (1) v rozsahu, v němž se týká Finska;

               ii)

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
               podpůrně:

               iii)

               zrušil rozhodnutí Komise 2004/136/ES ze dne 4. února 2004 vylučující z financování Společenství některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) v rozsahu, v němž se týká částky 3 194 596 EUR;

               iv)

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Finsko má za to, že přijetím sporného rozhodnutí:

               i)

               Komise špatně uplatnila čl. 9 odst. 2 nařízení č. 3887/92 (2) a nesprávně posoudila situaci v Severní Karélii. Neprokázala, že finský kontrolní systém podpor na plochu obsahuje v Severní Karélii významné mezery a že finské úřady nepřijaly jí vyžadovaná nápravná opatření;

               ii)

               Komise nesprávně posoudila situaci v Severní Ostrobotnii, v Severním Savo, ve Středním Finsku, v Kainuu a v Laponsku. Neprokázala, že finský kontrolní systém podpor na plochu obsahuje v uvažovaných regionech významné mezery a že finské orgány nepřijaly jí vyžadovaná nápravná opatření;

               iii)

               Komise porušila zásadu přiměřenosti tím, že vztáhla sporné rozhodnutí nejen na Severní Karélii, ale i na Severní Ostrobotnii, na Severní Savo, na Střední Finsko, na Kainuu a na Laponsko. Konečně,

               iv)

               Komise neprokázala, že postupy opatření používané v kontrolním systému podpor na plochu v Severní Karélii, v Severní Ostrobotnii, v Severním Savo, ve Středním Finsku, v Kainuu a v Laponsku jsou v rozporu s právem Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 40 ze dne 12. února 2004, s. 31.

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992 o prováděcích postupech integrovaného administrativního a kontrolního systému týkajícího se určitých režimů podpor Společenství, Úř. věst. L 391 ze dne 31. prosince 1992, s. 36.


title: Věc F-76/07: Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Birkhoff v. Komise

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/30

         Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Birkhoff v. Komise
   (Věc F-76/07)
   (2007/C 235/56)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Německo) (zástupce: K. Hösgen, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o stížnosti žalobce (č. R/16/07) ze dne 18.4.2007.

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Nezaopatřená dcera žalobce, úředníka Evropské komise v důchodu, potřebuje z důvodu příčného ochrnutí kolečkové křeslo. Podle údaje žalobce nemůže být kolečkové křeslo po zlomení v důsledku opotřebení již používáno. Žalobce požadoval převzetí nákladů na nové kolečkové křeslo, přičemž tato žádost byla Komisí zamítnuta.
   Žalobce se dovolává porušení jeho práv s odvoláním na článek 72 a 110 služebního řádu úředníků Evropských společenství ve spojení s přílohou I hlavou XII písm. f) bodem 4 právních pravidel o pojištění pro případ nemoci úředníků Evropských společenství.


title: Věc C-512/10: Žaloba podaná dne 26. října 2010 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/16

         Žaloba podaná dne 26. října 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-512/10)
   ()
   2011/C 30/26
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk a K. Herrmann)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika nesplnila při provedení prvního železničního balíku povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 6 odst. 3 a přílohy II směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství ve znění změn (1), jakož i z čl. 4 odst. 2 a čl. 14 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (2), jakož i z čl. 6 odst. 2 a 3 směrnice 2001/14/ES, z čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/14/ES ve spojení s čl. 7 odst. 3 a 4 směrnice 91/440/EHS ve znění změn a z čl. 7 odst. 3 a 8 odst. 1 směrnice 2001/14/ES

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise vytýká Polské republice čtyři porušení ustanovení prvního železničního balíku.
   Zaprvé dle Komise Polská republika nestanovila žádné mechanismy, které by zajišťovali rozhodovací a organizační nezávislost provozovatele infrastruktury plnící základní funkce, jakým je PLK S.A. (Polskie Linie Kolejowe, Spółka Akcyjna) na holdingové společnosti, a sice jak na mateřské společnosti PKP S.A., jakož i na jiných dceřinných společnostech holdingu, které jsou železničními provozovateli.
   Zadruhé dle Komise nepřijala Polská republika v souladu s čl. 6 odst. 1 prvním pododstavcem směrnice 2001/14/ES a čl. 7 odst. 3 a 4 směrnice 91/440/EHS vhodná opatření k dosažení finanční rovnováhy provozovatelem infrastruktury PLK S.A. v přiměřené lhůtě. Polská republika povolila PLK S.A. kumulovat ztráty až do roku 2012.
   Zatřetí dle Komise Polská republika nestanovila pro společnost PLK S.A. žádný obecný systém podnětů podle čl. 6 odst. 2 a 3 směrnice 2001/14/ES ke snižování nákladů a poplatků za používání železniční infrastruktury.
   Začtvrté dle Komise Polská republika nepřijala, bez ohledu na čl. 7 odst. 3 směrnice 2001/14/ES, náležitá opatření, aby se poplatky za minimální přístup k železniční infrastruktuře stanovily na základě nákladů přímo vynaložených za provoz železniční dopravy. Navíc polský stát nestanovil kontrolní mechanismus požadovaný čl. 8 odst. 1 směrnice 2001/14/ES umožňující ověřit, zda různé segmenty trhu jsou schopny hospodářsky unést zvýšení poplatků za přístup a využívání železniční infrastruktury.

      (1)  Úř. věst. L 237, s. 25

      (2)  Úř. věst. L 75, s. 29


title: Věc T-182/11: Žaloba podaná dne 28. března 2011 — Dacoury-Tabley v. Rada

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/29

         Žaloba podaná dne 28. března 2011 — Dacoury-Tabley v. Rada
   (Věc T-182/11)
   2011/C 152/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe Henry Dacoury-Tabley (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: G. Collard, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               konstatoval, že nařízení Rady č. 85/2011 ze dne 31. ledna 2011, zveřejněné v Úředním věstníku evropské unie dne 2. února 2011, a rozhodnutí Rady 2011/71/SZBP ze dne 31. ledna 2011, zveřejněné v Úředním věstníku evropské unie dne 2. února 2011, jsou v souvislosti s žalobcem Philippem Henrym Dacoury-Tableyem skutkově nepodložená,

               —

               a z toho důvodu aby

                           —

                           zrušil nařízení Rady č. 85/2011 ze dne 31. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/71/SZBP ze dne 31. ledna 2011

                           —

                           podpůrně aby nařídil vyškrtnutí jména Philippa Henryho Dacoury-Tableyho ze seznamu, který je přílohou uvedeného nařízení a uvedeného rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce žalobní důvody

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož důvody zapsání žalobce na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, jsou stereotypní, a není uvedena žádná konkrétní skutečnost, na jejímž základě by bylo možné posoudit, zda tento zápis do seznamu je relevantní.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, jelikož:

                           —

                           žalobci je vytýkáno, že se odmítl podřídit pravomoci A. Ouattara, a snažil se přitom o podřízení Centrální banky států západní Afriky (dále jen „BCEAO“), jejímž byl guvernérem, této pravomoci;

                           —

                           žalobci je vytýkáno, že přispíval k financování nelegitimní vlády L. Gbagba, a z transakcí BCEAO přitom pro vládnoucí režim neplynul žádný finanční přínos;

                           —

                           mimoto žalobce v době přijetí napadeného nařízení a napadeného rozhodnutí již nebyl guvernérem BCEAO.


title: Věc C-19/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Švédsko) – Migrationsverket v. Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian ( Právo na azyl — Nařízení (ES) č. 343/2003 — Přijetí zpět členským státem žadatele o azyl, jehož žádost byla zamítnuta a který se nachází v jiném členském státě, kde podal novou žádost o azyl — Počátek běhu lhůty k provedení přemístění žadatele o azyl — Řízení o přemístění, které je předmětem opravného prostředku, jenž může mít odkladný účinek )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Švédsko) – Migrationsverket v. Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian
   (Věc C-19/08) (1)

   („Právo na azyl - Nařízení (ES) č. 343/2003 - Přijetí zpět členským státem žadatele o azyl, jehož žádost byla zamítnuta a který se nachází v jiném členském státě, kde podal novou žádost o azyl - Počátek běhu lhůty k provedení přemístění žadatele o azyl - Řízení o přemístění, které je předmětem opravného prostředku, jenž může mít odkladný účinek“)
   (2009/C 69/15)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Migrationsverket

      Žalovaní: Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen – Výklad čl. 20 odst. 1 písm. d) a odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. 2003 L 50, s. 1) – Přijetí zpět členským státem žadatele o azyl, který se nachází v jiném členském státě a podal zde novou žádost o azyl – Počátek běhu lhůty k přemístění žadatele o azyl
   Výrok
   Článek 20 odst. 1 písm. d) a čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, musí být vykládány v tom smyslu, že má-li podle právních předpisů členského státu opravný prostředek odkladný účinek, lhůta k provedení přemístění se počítá nikoliv již od předběžného soudního rozhodnutí odkládajícího provedení řízení o přemístění, ale až od soudního rozhodnutí, kterým je rozhodnuto o opodstatněnosti řízení o přemístění a které již nemůže bránit jeho provedení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-88/17: Žaloba podaná dne 13. února 2017 – Španělsko v. Komise

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/25

         Žaloba podaná dne 13. února 2017 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-88/17)
   (2017/C 095/33)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: M. Sampol Pucurull a M. García Valdecasas Dorrego, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Částečně zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/2113 ze dne 30. listopadu 2016 o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v posledním rozpočtovém roce provádění programů v programovém období EZFRV pro roky 2007–2013 (16. říjen 2014–31. prosinec 2015), že nebude nahrazena částka ve výši 5 364 682,52 eur.

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První důvod vychází z porušení článku 69 nařízení Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, s. 1), ve znění nařízení Rady (ES) č. 473/2009 ze dne 25. května 2009 (Úř. věst. L 144, s. 3), v rozsahu, v němž neumožňuje odpočet částky 5 364 682,52 eur (nevyužitelné částky) při odpovídající účetní závěrce výdajů financovaných z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v posledním roce programů EZFRV 2007-2013.

               2.

               Druhý podpůrný důvod je uvedený pro případ, že Tribunál usoudí, že nedošlo k porušení článku 69 nařízení (ES) č. 1698/2005, a zakládá se na úvaze, že jednání žalované je svévolné, překračuje meze odpovídajícího prostoru pro posouzení a rovněž porušuje zásadu ochrany legitimního očekávání.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  15. listopadu 2005  ve věci C-392/02: Komise Evropských společenství proti Dánskému království (Nesplnění povinnosti státem — Vlastní zdroje Společenství — Clo dlužné ze zákona, které nebylo vybráno v důsledku chyby vnitrostátních celních orgánů — Finanční odpovědnost členských států)

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 15. listopadu 2005
   ve věci C-392/02: Komise Evropských společenství proti Dánskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Vlastní zdroje Společenství - Clo dlužné ze zákona, které nebylo vybráno v důsledku chyby vnitrostátních celních orgánů - Finanční odpovědnost členských států)
   (2005/C 330/01)
   Jednací jazyk: dánština
   Ve věci C-392/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 7. listopadu 2002, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: H.-P. Hartvig a G. Wilms) proti Dánskému království (zmocněnec: J. Molde), podporovanému Belgickým královstvím (zmocněnkyně: A. Snoecx), Spolkovou republikou Německo (zmocněnec: W.-D. Plessing, ve spolupráci s D. Sellnerem a U. Karpensteinem, Rechtsanwälte), Italskou republikou (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s G. de Bellis, avvocato dello Stato), Nizozemským královstvím (zmocněnkyně: H. G. Sevenster a J. van Bakel), Portugalskou republikou (zmocněnci: L. Fernandes, Â. Seiça Neves a J. A. dos Anjos), Švédským královstvím (zmocněnci: A. Kruse, jakož i K. Wistrand a A. Falk), Soudní dvůr (velký senát) ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Makarczyk, předsedové senátů, C. Gulmann, A. La Pergola, J.-P. Puissochet, S. von Bahr (zpravodaj), P. Kūris, U. Lõhmus, E. Levits a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 15. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Dánské království tím, že dánské úřady neposkytly Komisi Evropských společenství vlastní zdroje ve výši 140 409,60 DKK a příslušné úroky z prodlení počítané ode dne 20. prosince 1999, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z práva Společenství, a zejména porušilo články 2 a 8 rozhodnutí Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství.

               2)

               Dánskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Belgické království, Spolková republika Německo, Italská republika, Nizozemské království, Portugalská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 31, 8.2.2003.


title: Věc T-117/17: Žaloba podaná dne 23. února 2017 – Proximus v. Rada

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/36

         Žaloba podaná dne 23. února 2017 – Proximus v. Rada
   (Věc T-117/17)
   (2017/C 151/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Proximus SA/NV (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Schutyser, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady oznámené žalobkyni dne 23. prosince 2016 o přidělení zakázky jinému uchazeči než žalobkyni;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod, a sice že metodika použitá pro vyhodnocení nabídkových cen neumožňuje vybrat ekonomicky nejvýhodnější nabídku v souladu s požadavky unijního práva.


title: Věc F-127/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. července 2016 – Pinto Ferreira v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Disciplinární opatření – Článek 9 odst. 2 přílohy IX služebního řádu – Pozastavení vyplácení části důchodu – Neodsouhlasená mimopracovní činnost – Absence žádosti o předchozí souhlas“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/37

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. července 2016 – Pinto Ferreira v. Komise
      (Věc F-127/15) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární opatření - Článek 9 odst. 2 přílohy IX služebního řádu - Pozastavení vyplácení části důchodu - Neodsouhlasená mimopracovní činnost - Absence žádosti o předchozí souhlas“)
      (2016/C 364/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: António Gaspar Pinto Ferreira (Brusel, Belgie) (zástupci: C. W. Godfrey, C. Antoine a M. Gomes Lopes, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Ehrbar a F. Simonetti, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žádost o zrušení rozhodnutí Komise, kterým se z důvodu neodsouhlasené mimopracovní činnosti ukládá disciplinární opatření spočívající v pozastavení vyplácení části důchodu žalobce ve výši 185 eur po dobu dvanácti měsíců, a to s účinností ode dne jeho odchodu do důchodu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 16. prosince 2014, kterým orgán oprávněný ke jmenování Evropské komise uložil Antóniu Gasparu Pinto Ferreirovi sankci podle čl. 9 odst. 2 přílohy IX služebního řádu Evropské unie, se zrušuje.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé panu Pinto Ferreirovi.

         (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015, s. 43.


title: Věc C-53/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/100/EHS — Autorské právo — Právo na pronájem a půjčování — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-53/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/100/EHS - Autorské právo - Právo na pronájem a půjčování - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 212/12)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Andrade a W. Wils, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a N. Gonçalves, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 1 a 5 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (Úř. věst. L 346, s. 6; Zvl. vyd. 17/01, s. 120)
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že vyjmula veškeré kategorie zařízení zabývajících se veřejným půjčováním z povinnosti zaplacení autorské odměny na základě veřejného půjčování, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 1 a 5 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc T-218/08: Žaloba podaná dne 11. června 2008 – Lemans v. OHIM – Stephen Turner (ICON)

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/33

         Žaloba podaná dne 11. června 2008 – Lemans v. OHIM – Stephen Turner (ICON)
   (Věc T-218/08)
   (2008/C 197/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lemans Corporation (Janesville, Spojené státy) (zástupce: M. Cover, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Stephen Turner (Luddington, Spojené království)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. března 2008 ve věci R 589/2007-2;

               —

               určit, že se námitka zamítá a že bude dotyčná ochranná známka Společenství zapsána; a

               —

               uložit dalšímu účastníku řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně odvolání před odvolacím senátem a Soudem prvního stupně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „ICON“ pro zboží a služby zapsané ve třídách 9, 18 a 25 – přihláška č. 2 197 366

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „IKON“ pro zboží zapsané ve třídě 9 – číslo zápisu ochranné známky Spojeného království 2 243 676

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát nesprávně posoudil, že další účastník řízení před odvolacím senátem měl legitimní zájem na podání námitky.


title: Věc C-701/15: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Malpensa Logistica Europa SpA v. Società Esercizi Aeroportuali SpA „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Doprava — Pojem ‚využívání zeměpisné oblasti za účelem poskytování zařízení letišť nebo jiných terminálů leteckým dopravcům‘ — Směrnice 2004/17/ES a 96/67/ES — Vnitrostátní právní úprava, která nevyžaduje předchozí zadávací řízení za účelem přidělení letištních prostor“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/4

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Malpensa Logistica Europa SpA v. Società Esercizi Aeroportuali SpA
   (Věc C-701/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Doprava - Pojem ‚využívání zeměpisné oblasti za účelem poskytování zařízení letišť nebo jiných terminálů leteckým dopravcům‘ - Směrnice 2004/17/ES a 96/67/ES - Vnitrostátní právní úprava, která nevyžaduje předchozí zadávací řízení za účelem přidělení letištních prostor“)
   (2017/C 293/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Malpensa Logistica Europa SpA

      Žalovaná: Società Esercizi Aeroportuali SpA

      za přítomnosti: Beta-Trans SpA

      Výrok

   Vzhledem k výše uvedenému je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, která nevyžaduje předchozí veřejné zadávací řízení pro přidělení prostor letiště určených k pozemnímu odbavování, jež nejsou spojena s odměnou poskytnutou řídícím orgánem letiště, včetně přidělení dočasných.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc F-73/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Sukup v. Komise ( „Veřejná služba — Odměňování a příspěvky — Příspěvek na vyživované dítě — Příspěvek na vzdělání — Zpětné přiznání“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/50

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Sukup v. Komise
   (Věc F-73/09) (1)

   (Veřejná služba - Odměňování a příspěvky - Příspěvek na vyživované dítě - Příspěvek na vzdělání - Zpětné přiznání)
   2011/C 252/108
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Viktor Sukup (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí „Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků“ Evropské komise o tom, že žalobci nebude přiznán příspěvek na vyživované dítě ani příspěvek na vzdělání.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               V. Sukup ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009, s. 84.


title: Věc T-401/04: Žaloba podaná dne 1. října 2004 Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH proti Komisi Evropských společenství

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/28

         Žaloba podaná dne 1. října 2004 Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-401/04)
   (2005/C 19/59)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 1. října 2004 předložena žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH, se sídlem v Kircheimboladen, Německo, zastoupenou K. Van Maldegemem a C. Mereum, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               nařídil žalované odpovědět na návrh žalobkyně;

               —

               nebo podpůrně nařídil zrušení rozhodnutí Evropské komise D 341571(04);

               —

               nařídil žalované prozatímní částkou ve výši 1 EUR nahradit žalobkyni škodu utrpěnou následkem toho, že žalovaná tím, že neodpověděla na návrh žalobkyně, nesplnila svoji povinnost uloženou právem Společenství, nebo podpůrně následkem rozhodnutí Evropské komise D 341571(04), jakož i veškeré uplatnitelné úroky, až do přesného výpočtu a stanovení přesné částky;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dovolávané žalobní důvody jsou podobné žalobním důvodům dovolávaným ve věci T-400/04, Arch Chemicals a Arch Timber Protection v. Komise.


title: Věc T-240/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Procter & Gamble v. OHIM — Laboratorios Alcala Farma (oli) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství oli — Starší slovní ochranné známky Společenství OLAY — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Procter & Gamble v. OHIM — Laboratorios Alcala Farma (oli)
   (Věc T-240/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství oli - Starší slovní ochranné známky Společenství OLAY - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 205/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, Ohio, Spojené státy) (zástupci: T. Scourfield, N. Beckett, solicitors, a A. Speck, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Laboratorios Alcala Farma SL (Madrid, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. dubna 2008 (věc R 1481/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi The Procter & Gamble Company a Laboratorios Alcala Farma SL

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               The Procter & Gamble Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc T-488/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2014 – Sarc v. Komise „Státní podpory — Licenční smlouva na programové vybavení — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory — Žaloba na neplatnost — Neexistence podstatného dotčení soutěžního postavení — Nepřípustnost — Procesní práva zúčastněných — Přípustnost — Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení — Neexistence závažných obtíží — Výhoda“

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2014 – Sarc v. Komise
   (Věc T-488/11) (1)

   („Státní podpory - Licenční smlouva na programové vybavení - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Žaloba na neplatnost - Neexistence podstatného dotčení soutěžního postavení - Nepřípustnost - Procesní práva zúčastněných - Přípustnost - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Neexistence závažných obtíží - Výhoda“)
   2014/C 245/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV (Bussum, Nizozemsko) (zástupci: H. Speyart a R. Bolhaar, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, K. Talabér-Ritz a S. Noë, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: původně C. Wissels, M. Noort a B. Koopman, poté C. Wissels, M. Noort, J. Langer a M. Bulterman, zmocněnci) a Technische Universiteit Delft (Delft, Nizozemsko) (zástupci: R. van den Tweel a P. Huurnink, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 642 final ze dne 10. května 2011 vydaného v rámci řízení v oblasti státních podpor NN 68/2010 – Nizozemsko, kterým se po ukončení předběžné fáze přezkumu určuje, že licenční smlouva o užívání zdrojového kódu počítačového programu uzavřená mezi Technische Universiteit Delft a Delftship BV není státní podporou

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Technische Universiteit Delft.

               3)

               Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Věc T-12/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Iran Insurance v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá proti Íránu za účelem zabránění šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Právní základ — Porušení mezinárodního práva — Povinnost uvést odůvodnění — Práva na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Zjevně nesprávné posouzení — Právo na vlastnictví — Přiměřenost — Rovné zacházení — Zákaz diskriminace“ )

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Iran Insurance v. Rada
   (Věc T-12/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá proti Íránu za účelem zabránění šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Právní základ - Porušení mezinárodního práva - Povinnost uvést odůvodnění - Práva na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na vlastnictví - Přiměřenost - Rovné zacházení - Zákaz diskriminace)
   2013/C 304/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iran Insurance Company (Teherán, Írán) (zástupce: D. Luff, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a G. Marhic, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení, zaprvé, přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), ve znění rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010 (Úř. věst. L 281, s. 81), a přílohy VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010, o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně, zadruhé, rozhodnutí vydaného proti žalobkyni „obsaženého v“ dopise ze dne 28. října 2010, zatřetí, rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP (Úř. věst L 319, s. 71), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst L 319, s. 11), v rozsahu, v němž se mohou dotknout situace žalobkyně, začtvrté, rozhodnutí vydaného proti žalobkyni „obsaženého v“ dopise ze dne 5. prosince 2011, zapáté, přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a zašesté každého budoucího nařízení nebo rozhodnutí Rady nebo Komise, které by doplnilo nebo pozměnilo některý z aktů napadených v rámci této žaloby, a dále návrh, aby se na žalobkyni nevztahoval článek 12 a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2010/413, čl. 16 odst. 2 a článek 26 nařízení č. 961/2010, čl. 1 bod 7 rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst L 19, s. 22), čl. 23 odst. 2 a článek 35 nařízení č. 267/2012, čl. 1 bod 8 rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 282, s. 58), čl. 1 bod 11 nařízení Rady (EU) č. 1263/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění nařízení č. 267/2012 (Úř. věst. L 356, s. 34), jakož i čl. 1 bod 2 rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst L 356, s. 71).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba je nepřípustná v rozsahu, v němž se týká zrušení každého budoucího nařízení nebo každého budoucího rozhodnutí Rady Evropské unie nebo Evropské komise, které by doplnilo nebo pozměnilo některý z aktů napadených předloženou žalobou.

               2)

               Není třeba rozhodovat o návrhu na zrušení rozhodnutí vydaných vůči Iran Insurance Company, která jsou „obsažena v“ dopisech Rady ze dne 28. října 2010 a 5. prosince 2011, ani o námitce nepřípustnosti vznesené Radou, podporovanou Komisí, pouze proti návrhu na zrušení rozhodnutí vydaného vůči Iran Insurance Company „obsaženého v“ dopise Rady ze dne 28. října 2010.

               3)

               Příloha II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP, ve znění rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, příloha VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007, rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413, prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 961/2010, a příloha IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 961/2010 se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Iran Insurance Company.

               4)

               Účinky přílohy II rozhodnutí 2010/413, ve znění rozhodnutí 2010/644 a rozhodnutí 2011/783, jsou vůči Iran Insurance Company zachovány až do doby, kdy nabyde účinku zrušení přílohy IX nařízení č. 267/2012 v rozsahu, v němž se týká Iran Insurance Company.

               5)

               Rada ponese kromě vlastních nákladů také náklady řízení vynaložené Iran Insurance Company.

               6)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, ze dne 26.2.2011.


title: Věc C-56/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. února 2012 European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 24. listopadu 2011 ve věci T-296/09, European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) v. Evropská komise

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. února 2012 European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 24. listopadu 2011 ve věci T-296/09, European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) v. Evropská komise
   (Věc C-56/12 P)
   2012/C 118/18
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (zástupce: D. Ehle, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Lexmark International Technology SA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2011 ve věci T-296/09 v plném rozsahu a rozhodnout o sporu, který je základem tohoto rozsudku,

               —

               vyhovět návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni, a tedy zrušit rozhodnutí Evropské komise K(2009) 4125 ze dne 20. května 2009 v řízení na základě článku 82 ES (článek 102 SFEU),

               —

               uložit Komisi a společnosti Lexmark International Technology SA náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uvádí proti rozsudku Tribunálu ze dne 24. listopadu 2011 pět důvodů kasačního opravného prostředku. Ty vycházejí z nesprávného právního posouzení v rozhodnutí Komise ze dne 20. května 2009 spočívajícím v protiprávním popření existence zájmu Unie a přednosti šetření v odvětví hospodářské soutěže.
   Zaprvé se Tribunál údajně dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nezrušil rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž Komise považuje za nepravděpodobné, že by bylo možno prokázat kolektivní a individuální dominantní postavení výrobců inkoustových tiskáren ve vztahu k jejich sekundárním trhům s inkoustovými kartušemi a inkoustem.
   Zadruhé navrhovatelka Tribunálu vytýká nesprávné právní posouzení spočívající v popření pravděpodobnosti prokázání dominantního postavení výrobců tiskáren na jejich trzích s inkoustovými kartušemi.
   Zatřetí Tribunál údajně zjevně nesprávně právně kvalifikoval přednostní kritérium, které je určující pro rozhodnutí o zahájení šetření. Poté se Tribunál údajně dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nekonstatoval, že Komise v napadeném rozhodnutí porušila svou povinnost uvést odůvodnění vzhledem ke kritériu posouzení významu, závažnosti a trvání protiprávního jednání.
   Začtvrté navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál při právní analýze posuzovacího rozhodnutí Komise z hlediska nesprávného užití diskreční pravomoci dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož nezrušil napadené rozhodnutí Komise, ačkoli v něm bez odůvodnění odmítla zahájit šetření pod záminkou komplexnosti a nepřiměřenosti nezbytných zdrojů.
   Konečně rozsudek údajně porušuje oznámení ze dne 27. dubna 2004 o příslušnosti v řízeních o stínostech v oblasti hospodářské soutěže a zásadu účinné soudní ochrany jakožto část posouzení zájmu Unie, jakož i povinnost Komise uvést odůvodnění, což mělo za následek nezrušení napadeného rozhodnutí Komise, ačkoli si Komise při posouzení zájmu Unie údajně protiřečí vzhledem ke svému vlastním oznámení ze dne 27. dubna 2004 a neodůvodňuje existenci dostatečnou právní ochranu ze strany vnitrostátních soudů.


title: Věc C-351/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundessozialgericht — Německo) — Christian Grimme v. Deutsche Angestellten-Krankenkasse ( Volný pohyb osob — Člen představenstva akciové společnosti založené podle švýcarského práva, který vede její pobočku v Německu — Povinnost pojištění v rámci německého důchodového pojištění — Zproštění této povinnosti ve prospěch členů představenstva akciových společností založených podle německého práva )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundessozialgericht — Německo) — Christian Grimme v. Deutsche Angestellten-Krankenkasse
   (Věc C-351/08) (1)

   („Volný pohyb osob - Člen představenstva akciové společnosti založené podle švýcarského práva, který vede její pobočku v Německu - Povinnost pojištění v rámci německého důchodového pojištění - Zproštění této povinnosti ve prospěch členů představenstva akciových společností založených podle německého práva“)
   2010/C 11/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundessozialgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Christian Grimme

      Žalovaná: Deutsche Angestellten-Krankenkasse

      Za účasti: Deutsche Rentenversicherung Bund, Bundesagentur für Arbeit, BGl Bertil Grimme AG Insurance Brokers

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundessozialgericht — Výklad článků 1, 5, 7 a 16 dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, jakož i článků 12, 17, 18 a 19 přílohy I k této dohodě (Úř. věst. L 114, s. 6) — Vnitrostátní právní úprava ukládající členovi představenstva akciové společnosti založené podle švýcarského práva, který vede její pobočku v Německu, povinnost pojištění v rámci německého důchodového pojištění, zatímco členové představenstva akciových společností založených podle německého práva jsou této povinnosti zproštěni

      Výrok

   Ustanovení dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, podepsané v Lucemburku dne 21. června 1999, a především její články 1, 5, 7 a 16, jakož i články 12 a 17 až 19 její přílohy I nebrání právní úpravě členského státu, která vyžaduje, aby se osoba, která je státním příslušníkem tohoto členského státu a je zaměstnána na jeho území, účastnila zákonného systému důchodového pojištění tohoto členského státu, a to navzdory skutečnosti, že je tato osoba členem správní rady akciové společnosti založené podle švýcarského práva, a ačkoli se členové představenstev akciových společností založených podle práva tohoto členského státu uvedeného systému pojištění povinně neúčastní.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-120/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 60 de Madrid (Španělsko) dne 29. února 2016 – Abanca Corporación Bancaria, S.A. v. Juan José González Rey a další

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid (Španělsko) dne 29. února 2016 – Abanca Corporación Bancaria, S.A. v. Juan José González Rey a další
   (Věc C-120/16)
   (2016/C 175/12)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Abanca Corporación Bancaria, S.A.

      Žalovaní: Juan José González Rey, María Consuelo González Rey a Francisco Rodríguez Alonso

      Předběžné otázky

   Je použití sjednané výše úroků z úvěru v případě, kdy se uplatní úroky z prodlení, jednáním, které je v souladu se směrnicí 93/13 (1), nebo naopak představuje úpravu smlouvy, kterou judikatura Společenství nedovoluje?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc T-386/06: Žaloba podaná dne 15. prosince 2006 – Pegler v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/34

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2006 – Pegler v. Komise
   (Věc T-386/06)
   (2007/C 20/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pegler Ltd (Doncaster, Spojené království) (zástupci: R. Thompson, QC, a A. Collinson, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit články 1 a 3 rozhodnutí COMP/F-1/38.121 v rozsahu týkajícím se žalobkyně; a

               —

               zrušit čl. 2 písm. h) rozhodnutí v rozsahu, v němž společně a nerozdílně žalobkyni ukládá pokutu.

               —

               Podpůrně, rozhodnout o snížení pokuty uložené podle čl. 2 písm. h) rozhodnutí na 5,2 milionu euro; a

               —

               rozhodnout o snížení pokuty, za kterou je žalobkyně společně a nerozdílně odpovědná podle čl. 2 písm. h) na 1,7 milionu euro.

               —

               Uložit žalované v každém případě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 ve věci COMP/F-1/38.121 – Tvarovky, kterým Komise rozhodla, že žalobkyně společně s dalšími podniky porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že stanovily ceny, uzavíraly dohody o cenících, slevách a rabatech a o mechanismech pro provedení zvýšení cen, přidělovaly si vnitrostátní trhy, přidělovaly si zákazníky a vyměňovaly si další obchodní informace.
   Na podporu své žaloby žalobkyně předkládá, že Komise nezohlednila listinné důkazy žalobkyně a že napadené rozhodnutí mělo být doručeno výlučně dřívější mateřské společnosti žalobkyně společnosti Tomkins z následujících důvodů.
   Co se týče období od 31. prosince 1988 do 20. ledna 1989, Komise podle žalobkyně rozhodla o odpovědnosti žalobkyně pouze na základě skutečnosti, že ta dne 20. ledna 1989 nabyla obchodní firmu „Pegler Ltd“ a na základě existence vztahu zastoupení se společností FHT Holdings Ltd (dále jen „FHT“) patřící do skupiny Tomkins, za okolností, kdy žalobkyně nezískala žádný majetek, zaměstnance nebo závazky a zůstala nečinná a nedostávala žádnou odměnu za působení jako zástupce FHT.
   Co se týče období mezi 20. lednem 1989 a 29. říjnem 1993, žalobkyně předkládá, že Komise žalobkyni učinila odpovědnou za jednání, která mohla provést pouze jako zástupce FHT za okolností, kdy FHT vlastnila veškerý majetek, zaměstnance nebo závazky související s podnikáním „Pegler“.
   Komise podle žalobkyně neurčila jasného příjemce napadeného rozhodnutí a místo toho směřovala rozhodnutí týkající se týchž skutečností dvěma rozličným podnikům.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise, v rozporu se zásadou rovného zacházení, s článkem 23 nařízení č. 1/2003 (1) a s pokyny Komise o metodě stanovování výše pokut (2), uložila dvěma rozličným podnikům společnou a nerozdílnou odpovědnost za zaplacení pokuty vypočtené bez zřetele na jejich individuální okolnosti, ale spíše s ohledem na individuální postavení jednoho z nich, a to podniku Tomkins.
   Žalobkyně podpůrně uplatňuje, že Komise porušila pokyny o metodě stanovování výše pokut, svoji zavedenou praxi a zásadu zákazu diskriminace a rovného zacházení tím, že vypočetla pokutu, kterou je žalobkyně povinna uhradit, se zřetelem na individuální okolnosti jiného podniku, a to podniku Tomkins. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise se dopustila omylu při výpočtu pokuty.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Sdělení Komise ze dne 14. ledna 1998 s názvem „Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO“ (Úř. věst. 1998 C 9, s. 3; Zvl. vyd. 08/01, s. 171).


title: Věc T-355/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. prosince 2014 – STC v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Výstavba a údržba trigenerační elektrárny — Odmítnutí nabídky uchazeče — Návrh na předběžná opatření — Nedostatek fumus boni iuris“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/23

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. prosince 2014 – STC v. Komise
   (Věc T-355/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Výstavba a údržba trigenerační elektrárny - Odmítnutí nabídky uchazeče - Návrh na předběžná opatření - Nedostatek fumus boni iuris“)
   (2015/C 056/32)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Navrhovatelka: STC SpA (Forlì, Itálie) (zástupci: A. Marelli a G. Delucca, advokáti)

      Odpůrkyně: Evropská komise (zástupci: L. Cappelletti, L. Di Paolo a F. Moro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé v podstatě návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 3. dubna 2014, kterým byla odmítnuta nabídka podaná společností STC v rámci zadávacího řízení JRC IPR 2013 C04 0031 OC na výstavbu trigenerační elektrárny s plynovou turbínou a související údržbu v Ispra (Itálie) jejího Společného výzkumného střediska (JRC) (Úř. věst. 2013/S 137-237146), rozhodnutí, kterým Komise zadala zakázku společnosti CPL Concordia, a v důsledku toho všech dalších následných rozhodnutí, a zadruhé návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta žádost o přístup k dokumentům, a na vydání předběžného opatření umožňujícího neomezené uplatnění práva na přístup k zadávací dokumentaci.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžná opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-239/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 společností Bonvecchiati Srl proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a další v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 společností Bonvecchiati Srl proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a další v. Komise
   (Věc C-239/13 P)
   2013/C 207/37
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bonvecchiati Srl (zástupci: A. Bianchini a F. Busetto, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Comitato „Venezia vuole vivere“

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení Tribunálu;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním uplatněným v prvním stupni, a v důsledku toho

                           —

                           zrušit případně a v mezích zájmu navrhovatelky rozhodnutí Evropské komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích;

                           —

                           podpůrně zrušit toto rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá povinnost vymáhat přiznané úlevy a navýšit tuto částku o úroky v obdobích uvedených v rozsudku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelka předkládá devět důvodů:

                  První důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že v něm nebyl učiněn závěr, že dotčená opatření neposkytují příslušným příjemcům žádnou výhodu vzhledem k jejich kompenzačnímu charakteru.

                  Druhý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že nebyla vyloučena, nebo v každém případě nebyla posouzena schopnost dotčených opatření ovlivnit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy.

                  Třetí důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost odchylek uvedených v čl. 87 odst. 2 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU] a čl. 87 odst. 3 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU].

                  Čtvrtý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost odchylky uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU].

                  Pátý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost odchylek uvedených v čl. 87 odst. 3 písm. d) a e) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. d) a e) SFEU].

                  Šestý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost odchylky uvedené v čl. 86 odst. 2 ES [nyní čl. 106 odst. 2 SFEU].

                  Sedmý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena existence podpory a z toho vyplývajícího porušení čl. 88 odst. 3 ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU) a článku 15 nařízení č. 659/1999 (1).

                  Osmý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o pořadí vymáhání.

                  Devátý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o uplatnění úroků.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc T-517/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. října 2015 – Éditions Quo Vadis v. OHIM – Gómez Hernández („QUO VADIS“) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ‚QUO VADIS‘ — Starší národní slovní ochranná známka QUO VADIS — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. října 2015 – Éditions Quo Vadis v. OHIM – Gómez Hernández („QUO VADIS“)
   (Věc T-517/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ‚QUO VADIS‘ - Starší národní slovní ochranná známka QUO VADIS - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 429/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Éditions Quo Vadis (Carquefou, Francie) (zástupci: F. Valentin a J. Canlorbe, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Crespo Carrillo a A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Francisco Gómez Hernández (Jacarilla, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. července 2013 (věc R 1166/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Franciscem Gómez Hernándezem a Éditions Quo Vadis.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Éditions Quo Vadis se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 352, 30. 11. 2013.


title: Věc T-374/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2013 — Lorenz Shoe Group v. OHIM — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Ganeder — Starší slovní ochranná známka Společenství Ganter — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Podobnost označení — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2013 — Lorenz Shoe Group v. OHIM — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder)
   (Věc T-374/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Ganeder - Starší slovní ochranná známka Společenství Ganter - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Podobnost označení - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 15/18
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lorenz Shoe Group AG (Taufkirchen an der Pram, Rakousko) (zástupci: původně M. Douglas, poté N. Hebeis, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: R. Pethke a A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd (Cangshan Fuzhou, Čína) (zástupce: A. Paschke, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. července 2009 (věc R 1289/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi shoe fashion group Lorenz AG a Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. července 2009 (věc R 1289/2008-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Lorenz Shoe Group AG.

               3)

               Společnost Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc C-96/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalsko) dne 22. března 2012 — Domingos Freitas a Maria Adília Monteiro Pinto v. Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalsko) dne 22. března 2012 — Domingos Freitas a Maria Adília Monteiro Pinto v. Companhia de Seguros Allianz Portugal SA
   (Věc C-96/12)
   2012/C 138/06
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Domingos Freitas a Maria Adília Monteiro Pinto

      Žalovaná: Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

      Předběžná otázka

   V souvislosti s dopravní nehodou, jejímiž účastníky jsou motorové vozidlo a jízdní kolo, na němž jel mladistvý, kterému při nehodě vznikne škoda na zdraví a majetková škoda, je vyloučení nebo snížení náhrady takových škod v případě, že škodnou událost zavinil svým jednáním cyklista, v rozporu s právem Společenství a konkrétně s čl. 3 odst. 1 první směrnice (72/166/EHS) (1), čl. 2 odst. 1 druhé směrnice (84/5/EHS) (2) a článkem 1a třetí směrnice (90/232/EHS) (3), doplněným článkem 4 páté směrnice (2005/14/ES) (4) (všechny týkající se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel), s ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropských společenství týkající se okolností, za nichž může být omezena náhrada škody z povinného pojištění motorového vozidla?

      (1)  Směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 10)

      (2)  Druhá směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3)

      (3)  Třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 249)

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 149, s. 14)


title: Věc T-406/07: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2007 – Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe v. OHIM (PAYWEB CARD)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/21

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2007 – Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe v. OHIM (PAYWEB CARD)
   (Věc T-406/07)
   (2008/C 8/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe a J. Schouman, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. září 2007 ve věci R 120/2007-1, doručené dne 17. září 2007, v rozsahu, ve kterém zamítlo zápis její přihlášky ochranné známky Společenství PAYWEB CARD, přihláška č. 3 861 051, pro všechny požadované výrobky a služby ze tříd 9, 36 a 38;

               —

               zápis přihlášky ochranné známky Společenství PAYWEB CARD č. 3 861 051 pro všechny požadované výrobky a služby.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PAYWEB CARD“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36 a 38 (přihláška č. 3 861 051)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 40/94 (1) v tom, že podle žalobkyně a v rozporu s úvahami napadeného rozhodnutí pojem „PAYWEB CARD“ není popisný, ale naopak rozlišující ve vztahu k požadovaným výrobkům a službám.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-50/09: Žaloba podaná dne 12. května 2009 — Missir Mamachi di Lusignano v. Komise

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/27

         Žaloba podaná dne 12. května 2009 — Missir Mamachi di Lusignano v. Komise
   (Věc F-50/09)
   2009/C 167/55
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Belgie) (zástupci: F. Di Gianni, R. Antonini, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Návrh na náhradu morální a hmotné újmy, která byla způsobena v důsledku zavraždění úředníka Komise a jeho manželky

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 3. února 2009, kterým se zamítá stížnost č. R/406/08, týkající se návrhu na náhradu morální a hmotné újmy způsobené v důsledku vraždy Alessandra Missir Mamachi di Lusignana a jeho manželky, ke které došlo dne 18. září 2006 v Rabatu v Maroku, kde se jmenovaný nacházel ze služebních důvodů;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit dědicům a právní nástupcům Alessandra Missir Mamachi di Lusignana částku 2 552 837,96 eur, odpovídající odměnám zavražděného úředníka během doby 26 let zvýšeným o jeho pravděpodobný služební postup (vzhledem na automatický postup v platových stupních a předpokládané povýšení v platových třídách) z důvodu utrpěné majetkové újmy;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit zákonným dědicům a právní nástupcům Alessandra Missir Mamachi di Lusignana částku 250 000 eur z důvodu náhrady nemajetkové újmy, kterou utrpěla oběť před svou smrtí;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit zákonným dědicům a právní nástupcům Alessandra Missir Mamachi di Lusignana částku 1 276 512 eur z důvodu náhrady nemajetkové újmy, kterou utrpěly děti oběti, které byly rovněž svědky jeho tragického zavraždění;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit Liviovi Missir Mamachi di Lusignano částku 212 752 eur z důvodu náhrady nemajetkové újmy, kterou utrpěl jako otec oběti;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit kompenzační úroky a nakumulované úroky z prodlení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-175/04: Žaloba podaná dne 7. května 2004 Donalem Gordonem proti Komisi Evropských společenství

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/17

         Žaloba podaná dne 7. května 2004 Donalem Gordonem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-175/04)
   (2004/C 179/33)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Donalem Gordonem, s bydlištěm v Bruselu, Belgie, zastoupeným M. Byrnem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o stížnosti žalobce R/402/03;

               —

               prohlásil rozhodnutí Komise ze dne 26. dubna 2002 o obecných prováděcích ustanoveních k použití článku 43 služebního řádu nebo příslušné aktuální opatření za neplatné v tom, že posudky jsou dokončovány předtím, než byla projednána všechna odvolání pro stejnou platovou třídu ve stejné jednotce;

               —

               prohlásil administrativní sdělení 99/2002 ze dne 3. prosince 2002 nebo příslušné aktuální opatření za neplatné v tom, že stanoví cílovou průměrnou známku;

               —

               přiznal žalobci náhradu škody za materiální újmu na jeho možnosti služebního postupu, morální újmu a újmu na zdraví;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Na podporu svých tvrzení žalobce v první řadě uvádí porušení podstatných procesních náležitostí a práva na obhajobu v tom, že spolupodepisující úředník neprovedl s úředníkem pohovor do 5 pracovních dní, jak to vyžaduje čl. 7 odst. 5 rozhodnutí Komise ze dne 26. dubna 2002 o obecných prováděcích ustanoveních k použití článku 43 služebního řádu.
   Žalobce také poukazuje na zjevný omyl v posouzení spolupodepisujícího úředníka při podepsání posudku o vývoji služebního postupu žalobce s ohledem na odlišné a protichůdné údaje, které měl k dispozici. Žalobce se dále dovolává zneužití pravomoci, neboť spolupodepisující úředník neučinil žádné kroky k nápravě tohoto zjevného omylu v posouzení.
   Žalobce konečně poukazuje na porušení podstatných procesních náležitostí a práva na obhajobu v tom, že vnitřní systém odvolání zavedený rozhodnutím Komise ze dne 26. dubna 2002 se stal ve své podstatě neúčinným kvůli tomu, že v době, kdy bylo podáno odvolání, byly další posudky ve stejné jednotce, se kterými byl napadený rozsudek spojen průměrnou známkou, neodvolatelně potvrzeny a dále kvůli omezenému počtu bodů vyčleněných pro účely odvolání.


               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/40

         (2006/C 96/62)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 86, 8.4.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 74, 25.3.2006

      Úř. věst. C 60, 11.3.2006

      Úř. věst. C 48, 25.2.2006

      Úř. věst. C 36, 11.2.2006

      Úř. věst. C 22, 28.1.2006

      Úř. věst. C 10, 14.1.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-342/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. listopadu 2012 — Evropská komise v. Finská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb kapitálu — Článek 63 SFEU — Dohoda o EHP — Článek 40 — Zdaňování dividend vyplácených ve prospěch nerezidentních penzijních fondů“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. listopadu 2012 — Evropská komise v. Finská republika
   (Věc C-342/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb kapitálu - Článek 63 SFEU - Dohoda o EHP - Článek 40 - Zdaňování dividend vyplácených ve prospěch nerezidentních penzijních fondů)
   2013/C 9/06
   Jednací jazyk: finština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a I. Koskinen, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec)

      Vedlejší účastníci vystupující na podporu žalované: Dánské království (zástupce: C. Vang, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a N. Rouam, zmocněnci), Nizozemské království (zástupkyně: C. Wissels a M. Noort, zmocněnkyně), Švédské království (zástupkyně: A. Falk a S. Johannesson, zmocněnkyně), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: H. Walker, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. Facennou, barrister)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o EHP — Daňová diskriminace — Vnitrostátní právní úprava, podle níž dividendy vyplácené rezidentními společnostmi ve prospěch zahraničních penzijních fondů podléhají daňovému režimu, který je striktnější než režim použitelný pro tuzemské penzijní fondy

      Výrok

               1)

               Finská republika tím, že zavedla a zachovala v platnosti systém, podle kterého jsou dividendy vyplácené ve prospěch nerezidentních penzijních fondů zdaňovány diskriminačním způsobem, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Finská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Dánské království, Francouzská republika, Nizozemské království, Švédské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.