title: Věc T-589/14: Žaloba podaná dne 8. srpna 2014 – Musso v. Parlament

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/22

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2014 – Musso v. Parlament
   (Věc T-589/14)
   2014/C 351/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: François Musso (Ajaccio, Francie) (zástupce: A. Gross, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               tuto žalobu přijal a prohlásil ji za opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 26. června 2014:

                           —

                           primárně z důvodu formální vady kvůli chybějícímu podpisu předsedy;

                           —

                           podpůrně z důvodu porušení práva na obhajobu, neboť rozhodnutí ze dne 17. července 1996, které sloužilo jako základ pro rozhodnutí ze dne 26. června 2014, nebylo zveřejněno;

                           —

                           podpůrně z důvodu porušení zásady kontradiktornosti;

                           —

                           podpůrně z důvodu nedostatečného odůvodnění rozhodnutí ze dne 26. června 2014;

                           —

                           podpůrně z důvodu porušení zásady přiměřené lhůty, která ovlivňuje výkon práva na obhajobu;

                           —

                           podpůrně z důvodu porušení zásady nabytého práva;

               —

               vyhradil žalobci uplatnění všech ostatních nároků, pohledávek, žalobních důvodů a návrhů;

               —

               uložil žalovanému náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z formální vady napadeného rozhodnutí z 26. června 2014, neboť toto nebylo podepsáno předsedou Parlamentu v souladu s jednacím řádem Evropského parlamentu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobce na obhajobu, neboť rozhodnutí ze dne 17. července 1996, které sloužilo jako základ napadeného rozhodnutí ze dne 26. června 2014, nebylo zveřejněno, což je v rozporu s článkem 28 jednacího řádu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady kontradiktornosti.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady přiměřené lhůty, neboť Parlament čekal osm let, než vůči žalobci zahájil řízení o navrácení.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásady nabytého práva, neboť napadené rozhodnutí zpochybňuje nárok na důchod, který žalobce získal dne 3. srpna 1994.


title: Věc T-558/15: Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Iran Insurance v. Rada

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/58

         Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Iran Insurance v. Rada
   (Věc T-558/15)
   (2016/C 027/75)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iran Insurance Company (Teherán, Írán) (zástupce: D. Luff, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Radě Evropské unie povinnost zaplatit žalobkyni náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která jí vznikla tím, že Rada protiprávně uložila žalobkyni omezující opatření na základě následujících protiprávních aktů Rady: i) rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (1); ii) Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 (2); iii) rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (3); iv) prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (4); v) nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (5);

               —

               přiznal žalobkyni náhradu újmy v celkové výši i) 84 767,66 liber šterlinků plus ii) 4 774 187,07 eur plus iii) 1 532 688 amerických dolarů plus iv) jakoukoli další částku stanovenou v průběhu řízení, pokrývající nemajetkovou i majetkovou újmu vzniklou žalobkyni v důsledku protiprávních aktů Rady;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               1.

               Žalobkyně tvrdí, že podle článku 340 SFEU se může osoba, jíž byla orgánem Unie způsobena škoda, domáhat vůči tomuto orgánu její náhrady. Podmínky takového nároku jsou upřesněny v judikatuře a Tribunál je v rozsudku ze dne 25. listopadu 2014, Safa Nicu Sepahan v. Rada (T-384/11, Sb. rozh., EU:T:2014:986) shrnuje takto: a) protiprávnost jednání vytýkaného orgánům; b) skutečná existence škody a c) existence příčinné souvislosti mezi tímto jednáním a uplatňovanou škodou.

               2.

               Žalobkyně uvádí, že shora uvedené tři podmínky jsou v jejím případě splněny: Rada se dopustila „závažného porušení právní normy, jejímž účelem je přiznat jednotlivcům práva ve smyslu judikatury“, jak rozhodl Tribunál v rozsudku ze dne 6. září 2013, Iran Insurance v. Rada (T-12/11, EU:T:2013:401); žalobkyně utrpěla podstatnou nemajetkovou a majetkovou újmu a tato újma je přímým důsledkem protiprávních sankcí.

               3.

               Žalobkyně rovněž uvádí, že v souladu s dalším upřesněním obsaženým v žalobě se nemajetková újma způsobená žalobkyni oceňuje na 1 000 000 eur a majetková újma, vyčíslená nezávislými auditory, činí 84 767,66 liber šterlinků plus 3 774 187,07 eur plus 1 532 688 amerických dolarů, čímž není dotčena možnost stanovení dalších částek v průběhu řízení. Celková částka náhrady újmy, které se žalobkyně domáhá, proto činí 84 767,66 liber šterlinků plus 4 774 187,07 eur plus 1 532 697,01 amerických dolarů plus jakoukoli další částku stanovenou v průběhu řízení.

      (1)  Úř. věst. L 281, s. 81.

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1).

      (3)  Úř. věst. L 319, s. 71.

      (4)  Úř. věst. L 319, s. 11.

      (5)  Úř. věst. L 88, s. 1.


title: Věc C-20/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. června 2011 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/39

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. června 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-20/11) (1)

   2011/C 269/82
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc C-368/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative d'appel de Nantes (Francie) dne 2. srpna 2012 — Adiamix v. Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative d'appel de Nantes (Francie) dne 2. srpna 2012 — Adiamix v. Ministre de l'Économie et des Finances
   (Věc C-368/12)
   2012/C 295/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Nantes

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Adiamix

      Odpůrce: Ministre de l'Économie et des Finances

      Předběžná otázka

   Je platné rozhodnutí Komise 2004/343/ES ze dne 16. prosince 2003 (1), kterému nezbytně podléhá legalita sporného příkazu k navrácení podpory?

      (1)  Rozhodnutí Komise 2004/343/ES ze dne 16. prosince 2003 o režimu podpory, kterou poskytla Francie při převzetí podniků v obtížích (Úř. věst. L 108, s. 38).


title: Věc T-259/08: Žaloba podaná dne 2. července 2008 – Global Digital Disc v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/27

         Žaloba podaná dne 2. července 2008 – Global Digital Disc v. Komise
   (Věc T-259/08)
   (2008/C 272/53)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Global Digital Disc GmbH & Co. KG (Ottendorf-Okrilla, Německo) (zástupce: D. Ehle, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit žalované zaplacení náhrady škody žalobkyni ve výši 8 025 495,25 eur a úroky ve výši 8 % od 1. ledna 2008;

               —

               určit, že žalovaná je povinna nahradit žalobkyni i škodu vzniklou od 1. ledna 2008 a škodu, která ještě vznikne, jakož i úroky;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně žádá o náhradu škody, která jí údajně vznikla tím, že Komise nestanovila předběžná a konečná antidumpingová cla na dovozy zapisovatelných kompaktních disků (CD+/-R) (dále jen „CD-R“) pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Malajsie a zastavila rozhodnutím ze dne 3. listopadu 2006 (1) antidumpingové řízení týkající se těchto dovozů.
   Žalobkyně je podnikem se sídlem v Německu, který vyrábí CD-R a DVD-R.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že administrativní a normativní chování žalované během antidumpingového řízení, do jeho zastavení a po jeho zastavení týkající se dovozů CD-R pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Malajsie vícenásobně a dostatečně kvalifikovaným způsobem porušilo přednostní normy platné v antidumpingovém právu, které měly žalobkyni přiznat práva. Dále žalobkyně tvrdí, že tato dostatečně kvalifikovaná porušení práva ze strany Komise vedla ke značné škodě žalobkyně. Konečně uplatňuje, že mezi kvalifikovaným porušením práva a už vzniklou škodou a škodou, kterou je možné ještě očekávat, existuje přímá příčinná souvislost.

      (1)  2006/753/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 3. listopadu 2006, kterým se zastavuje antidumpingové řízení týkající se dovozů zapisovatelných kompaktních disků (CD+/-R) pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Malajsie.


title: Věc C-638/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil du Contentieux des Étrangers – Belgie) – X, X v. État belge „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 810/2009 — Článek 25 odst. 1 písm. a) — Vízum s omezenou územní platností — Udělení víza z humanitárních důvodů nebo vzhledem k mezinárodním závazkům — Pojem ‚mezinárodní závazky‘ — Listina základních práv Evropské unie — Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod — Ženevská úmluva — Udělení víza v případě prokazatelného nebezpečí porušení článku 4 nebo 18 Listiny základních práv — Neexistence povinnosti“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/13

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil du Contentieux des Étrangers – Belgie) – X, X v. État belge
   (Věc C-638/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 810/2009 - Článek 25 odst. 1 písm. a) - Vízum s omezenou územní platností - Udělení víza z humanitárních důvodů nebo vzhledem k mezinárodním závazkům - Pojem ‚mezinárodní závazky‘ - Listina základních práv Evropské unie - Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod - Ženevská úmluva - Udělení víza v případě prokazatelného nebezpečí porušení článku 4 nebo 18 Listiny základních práv - Neexistence povinnosti“)
   (2017/C 144/18)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil du Contentieux des Étrangers

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: X, X

      Odpůrce: État belge

      Výrok

   Článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013, musí být vykládán v tom smyslu, že na žádost o udělení víza s omezenou územní platností podanou státním příslušníkem třetí země z humanitárních důvodů na základě článku 25 tohoto kodexu u zastupitelského úřadu členského státu určení nacházejícího se na území třetí země, a to s úmyslem podat po příjezdu do tohoto členského státu žádost o mezinárodní ochranu, a pobývat tedy v tomto členském státě déle než 90 dnů během období 180 dnů, se uvedený kodex nevztahuje, nýbrž se na ni za současného stavu práva Evropské unie vztahuje pouze vnitrostátní právo.

      (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-94/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2013 Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl a další proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. prosince 2012 ve věci T-260/00, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. rl a další v. Evropská komise

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2013 Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl a další proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. prosince 2012 ve věci T-260/00, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. rl a další v. Evropská komise
   (Věc C-94/13 P)
   2013/C 129/13
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl a další (zástupci: A. Vianello, A. Bortoluzzi a A. Veronese, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Italská republika, Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. Rl a další

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit nebo změnit napadené usnesení a uložit Komisi náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelé uplatňují nesprávné právní posouzení při uplatňování zásad vytýčených Soudním dvorem v rozsudku ve věci „Comitato Venezia vuole vivere“ zaprvé co se týče povinnosti uvést odůvodnění rozhodnutí Komise v oblasti státních podpor a zadruhé co se týče rozložení důkazního břemene, pokud jde o podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
   Usnesením napadeným tímto kasačním opravným prostředkem se Tribunál odchýlil od výroku Soudního dvora v rozsudku ze dne 9. června 2011„Comitato Venezia vuole vivere“ v rozsahu, v němž tento rozsudek uvádí, že rozhodnutí Komise „musí obsahovat všechny základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány“. I přesto, že rozhodnutí postrádá základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány, Tribunál nekonstatoval žádné nedostatky v metodě použité Komisí ve sporném rozhodnutí, a tudíž se dopustil nesprávného právního posouzení.
   Na základě zásad vytýčených Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“ přísluší v rámci vymáhání podpory členskému státu — a tudíž nikoliv jednotlivému příjemci — v každém jednotlivém případě prokázat, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU. V projednávané věci však Komise ve sporném rozhodnutí neupřesnila „způsoby“ takového ověření. Vzhledem tudíž k tomu, že Italská republika neměla v rámci vymáhání podpory k dispozici základní prvky za účelem prokázání, zda poskytnuté výhody představují státní podpory ve prospěch příjemců, rozhodla zákonem č. 228 ze dne 24. prosince 2012 (čl. 1 odst. 351 a násl.) obrátit důkazní břemeno v rozporu s judikaturou Společenství. Podle italských právních předpisů nepřísluší státu, nýbrž jednotlivým podnikům, které jsou příjemci podpor poskytnutých ve formě úlevy, aby prokázaly, že dané výhody nenarušují hospodářskou soutěž nebo neovlivňují obchod mezi členskými státy. Při neexistenci takového důkazu platí domněnka, že poskytnutá výhoda mohla narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy. To je zjevně v rozporu se zásadami vytýčenými Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“.


title: Věc C-367/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Belgie) — Déborah Prete v. Office national de l'emploi ( „Volný pohyb osob — Článek 39 ES — Státní příslušník členského státu hledající zaměstnání v jiném členském státě — Rovné zacházení — Čekací příspěvky mladým lidem hledajícím své první zaměstnání — Poskytnutí dávky podmíněné studiem v hostitelském státě v trvání nejméně šesti let“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Belgie) — Déborah Prete v. Office national de l'emploi
   (Věc C-367/11) (1)

   (Volný pohyb osob - Článek 39 ES - Státní příslušník členského státu hledající zaměstnání v jiném členském státě - Rovné zacházení - Čekací příspěvky mladým lidem hledajícím své první zaměstnání - Poskytnutí dávky podmíněné studiem v hostitelském státě v trvání nejméně šesti let)
   2012/C 399/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Déborah Prete

      Žalovaný: Office national de l’emploi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Belgie) — Výklad článků 12, 17, 18 a 39 ES (nyní články 18, 20, 21 a 45 SFEU) — Čekací příspěvky určené mladým lidem hledajícím své první zaměstnání — Poskytnutí dávky podmíněné absolvováním studia v trvání nejméně šesti let ve vzdělávacím zařízení nacházejícím se v dotčeném členském státě — Odmítnutí poskytnout příspěvek státnímu příslušníkovi jiného členského státu, který ukončil středoškolská studia v tomto jiném členském státě, pouze z důvodu nedodržení výše uvedené podmínky — Skutečnosti, které mají být zohledněny při posuzování vazba mezi mladým člověkem a vnitrostátním trhem práce

      Výrok

   Článek 39 ES brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, které podmiňuje nárok na čekací příspěvky určené mladým lidem hledajícím své první zaměstnání předchozím nejméně šestiletým studiem žadatele ve vzdělávacím zařízení hostitelského členského státu, jelikož taková podmínka brání zohlednění jiných reprezentativních skutečností způsobilých prokázat existenci skutečné vazby mezi žadatelem o příspěvky a dotčeným zeměpisným trhem práce, a tím pádem překračuje meze toho, co je nezbytné pro dosažení cíle sledovaného daným ustanovením, jímž je zajistit existenci takové vazby.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-391/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 18. srpna 2014 – Api Raffinera di Ancona SpA v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE a další

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 18. srpna 2014 – Api Raffinera di Ancona SpA v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE a další
   (Věc C-391/14)
   2014/C 372/11
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Api Raffinera di Ancona SpA

      Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU (1) ze dne 5. září 2013 neplatné z toho důvodu, že při výpočtu množství bezplatných povolenek, které budou přiděleny, nezohledňuje podíl emisí souvisejících se spalováním odpadních plynů nebo plynů z hutnických provozů, ani emisí souvisejících s výrobou tepla při využití kombinované výroby tepla a elektrické energie, a porušuje tak článek 290 SFEU a čl. 10a odst. 1, 4 a 5 směrnice 2003/87/ES (2) tím, že překračuje meze zmocnění jí směrnicí svěřené a dostává se do rozporu s cíli směrnice (podpora výkonnějších energetických technologií a zabezpečení potřeb hospodářského rozvoje a zaměstnanosti)?

               2)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné ve světle článku 6 SEU v důsledku rozporu s článkem 1 dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a s článkem 17 samotné úmluvy, neboť neoprávněně porušuje legitimní očekávání žalobkyň týkající se zachování majetku spočívajícího v předběžně přiděleném množství povolenek, jež jim přísluší na základě ustanovení směrnice, což vyvolává absenci hospodářské užitečnosti spojené s uvedeným majetkem?

               3)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 296 druhý pododstavec SFEU a článek 41 Listiny z Nice, neboť postrádá náležité odůvodnění?

               4)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, zásadu proporcionality zakotvenou v čl. 5 odst. 4 SEU, a kromě toho je stiženo vadou spočívající v nedostatečném šetření a nesprávným posouzením, vzhledem k tomu, že ve výpočtu maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), nejsou zohledněny dopady změn, k nimž došlo ve výkladu pojmu „spalovací zařízení“ v období mezi první (2005–2007) a druhou (2008–2012) fází provádění směrnice 2003/87/ES?

               5)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES, i z důvodu nedostatečného šetření a nesprávného posouzení, vzhledem k tomu, že výpočet maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), byl proveden na základě údajů poskytnutých členskými státy, které nejsou vzájemně konzistentní, neboť vycházejí z rozdílného výkladu čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES?

               6)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení procesněprávních předpisů podle čl. 10a odst. 1 a čl. 23 odst. 3 směrnice 2003/87/ES?

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 275, s. 32).


title: Věc T-153/12: Žaloba podaná dne 5. dubna 2012 — Microsoft v. OHIM — Sky IP (SKYDRIVE)

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/14

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2012 — Microsoft v. OHIM — Sky IP (SKYDRIVE)
   (Věc T-153/12)
   2012/C 184/26
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Microsoft Corp. (Redmond, Spojené státy americké) (zástupci: A. Carboni a J. Colbourn, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sky IP International Ltd (Isleworth, Spojené království)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. ledna 2012 ve věci R 2293/2010-1 a vrátit OHIM přihlášku k zápisu za účelem pokračování řízení a

               —

               nařídit OHIM a veškerým vedlejším účastníkům odvolacího řízení, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní v tomto řízení, v odvolacím řízení před prvním odvolacím senátem ve věci R 2293/2010-1 a v námitkovém řízení B 1 371 501 před námitkovým oddělením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SKYDRIVE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 35 — přihláška slovní ochranné známky Společenství č. 6452411

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „SKY“ zapsaná pod číslem 3203411 mimo jiné pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 38 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 z důvodu nesprávného posouzení nebezpečí záměny odvolacím senátem. Dále či podpůrně senát neprovedl řádné celkové posouzení nebezpečí záměny.


title: Věc F-27/13: Žaloba podaná dne 27. března 2013 — ZZ v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/56

         Žaloba podaná dne 27. března 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-27/13)
   2013/C 207/93
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o přeřazení žalobce do platové třídy AD8 na základě čl. 9 odst. 1 bodu f) přílohy IX služebního řádu, jakož i návrh na náhradu škody včetně úroků za údajně vzniklou majetkovou a nemajetkovou újmu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí tripartitního OOJ ze dne 5. června 2012 ve věci MS 08/056, jímž se „(žalobci) ukládá sankce ve formě přeřazení do platové třídy AD8 podle čl. 9 odst. 1 bodu f) přílohy IX ke služebnímu řádu“ a které „nabývá účinnosti do měsíce od data jeho podpisu“;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 17. prosince 2012 doručené dne 18. prosince 2012, kterým OOJ zamítá stížnost žalobce podanou dne 10. října pod spisovou značkou R/566/12;

               —

               uložit žalované z titulu náhrady škody za nemajetkovou a majetkovou újmu a zásah do služebního postupu žalobce, která se předběžně odhaduje na 1 euro, zaplatit částku ve výši 20 000 eur s výhradou jejího zvýšení nebo snížení v tomto řízení;

               —

               v každém případě uložit žalované náhradu veškerých výdajů podle čl. 87 odst. 1 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.


title: Věc T-271/13: Žaloba podaná dne 22. května 2013 — Nutrexpa v. OHIM — Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARĺA ORO)

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/15

         Žaloba podaná dne 22. května 2013 — Nutrexpa v. OHIM — Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARĺA ORO)
   (Věc T-271/13)
   2013/C 215/20
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nutrexpa, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Grau Mora, M. Ferrándiz Avendaño a Y. Sastre Canet, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl (Milán, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. března 2013 ve věci R 1285/2012-1, kterým byla zamítnuta přihláška (obrazové) ochranné známky Společenství č. 9 056 045„Cuétara MARÍA ORO“ k označení „konzervovaného a sušeného ovoce; konzervované, sušené a zavařované zeleniny“ (třída 29) a „mouky a výrobků z obilnin, chleba, jemného pečiva a cukrovinek, zmrzliny; sušenek“ (třída 30), a nařídil, aby OHIM tuto ochrannou známku zapsal;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka se slovními prvky „Cuétara MARÍA ORO“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 30 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 056 045

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazové ochranné známky a obrazová ochranná známka Společenství se slovním prvkem „ORO“ pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


               20.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/12

         Žádost Héraðsdómur Reykjavíkur podaná dne 5. listopadu 2013 o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ve věci Gunnar V. Engilbertsson v. Íslandsbanki hf.
   (Věc E-25/13)
   2014/C 81/11
   Dopisem ze dne 5. listopadu 2013, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 12. listopadu 2013, požádal Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Gunnar V. Engilbertsson v Íslandsbanki hf., týkající se následujících otázek:

               1)

               Jsou právní předpisy státu, který je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), které umožňují, aby smlouvy uzavírané mezi spotřebiteli a poskytovateli úvěrů pro financování nákupů nemovitostí obsahovaly ustanovení, která uvádějí, že splátky úvěru jsou závislé na předem stanoveném indexu, v souladu se směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku taková, že navázání splátek úvěru uzavřeného za účelem financování nákupů nemovitostí na určitý index je v souladu s ustanoveními směrnice 93/13/EHS, zní druhá otázka takto: Omezuje směrnice diskreční pravomoc dotčeného smluvního státu Dohody o EHP v tom smyslu, aby prostřednictvím právních či správních předpisů vymezil skutečnosti, na jejichž základě dochází ke změnám v takto předem stanoveném indexu, a metody, podle nichž jsou takové změny měřeny?

               3)

               Je-li odpověď na druhou otázku taková, že směrnice 93/13/EHS neomezuje diskreční pravomoc členského státu ve smyslu, na který odkazuje uvedená otázka, zní třetí otázka takto: Považuje se smluvní podmínka za individuálně sjednanou ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice, je-li a) na dluhopisu, který spotřebitel podepisuje při uzavírání úvěru, uvedeno, že závazek spotřebitele vychází z indexu a tento základní index, který se použije pro výpočet změny ceny, je uveden na dluhopisu, b) k dluhopisu je přiložen splátkový kalendář, v němž jsou uvedeny odhadované splátky, jež mají být uhrazeny ke stanoveným dnům splatnosti úvěru, a na tomto splátkovém kalendáři je uvedeno, že se tyto odhadované splátky mohou změnit podle ustanovení o indexaci dluhopisu, a c) spotřebitel a poskytovatel úvěru podepíší v okamžiku podpisu dluhopisu spotřebitelem zároveň i tento splátkový kalendář?

               4)

               Je způsob výpočtu změn ceny ve smlouvách o poskytnutí úvěru za účelem financování nákupů nemovitostí za okolností uvedených ve třetí otázce považován za výslovně vysvětlený spotřebiteli ve smyslu bodu 2 písm. d) přílohy směrnice 93/13/EHS?

               5)

               Může stát, který je smluvní stranou Dohody o EHP, při přijímání čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13/EHS do vnitrostátních právních předpisů buď stanovit, že nepřiměřené podmínky ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice mohou být prohlášeny ve vztahu ke spotřebiteli za nezávazné, nebo ve svých vnitrostátních předpisech vymezit, že takové podmínky spotřebitele nezavazují nikdy?


title: Věc T-606/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2015 – Mustang v. OHIM – Dubek (Mustang) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Mustang — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky MUSTANG — Neexistence rizika újmy hrozící dobrému jménu starších ochranných známek — Článek 8 odstavec 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2015 – Mustang v. OHIM – Dubek (Mustang)
   (Věc T-606/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Mustang - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky MUSTANG - Neexistence rizika újmy hrozící dobrému jménu starších ochranných známek - Článek 8 odstavec 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 007/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG (Künzelsau, Německo) (zástupci: původně S. Völker, poté C. Roos a S. Speckmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider a M. Fischer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Dubek Ltd (Petach Tikva, Izrael) (zástupce: C. Thomas, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. září 2013 (věc R 416/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG a společností Dubek Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


title: Věc C-131/05: Žaloba podaná dne 21. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/14

         Žaloba podaná dne 21. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-131/05)
   (2005/C 132/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. března 2005 žaloba směřující proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Michelem Van Beekem, jako zmocněncem, ve spolupráci s Frédéricem Louisem, advokátem, a Antoniem Capobiancem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spojené království tím, že nesplnilo povinnosti vyplývající z čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků (1) a podle čl. 12 odst. 2 a čl. 13 odst. 1, obou ve spojení s čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (2), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených směrnic;

               2.

               uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise tvrdí, že:

               —

               omezením zákazu obsaženého v čl. 6 odst. 1 směrnice 79/409/EHS, směrnice o ochraně volně žijících ptáků, týkajícího se prodeje, přepravy za účelem prodeje, držení za účelem prodeje a nabízení za účelem prodeje všech druhů volně žijících ptáků či stěhovaných ptáků na území Velké Británie, porušilo Spojené království výše uvedený článek, neboť uvedený zákaz má jasně zahrnovat všechny druhy přirozeně se vyskytující a volně žijící na evropském území všech členských států, na něž se vztahuje Smlouva;

               —

               omezením zákazu obsaženého v čl. 12 odst.2 směrnice 92/42/EHS, směrnice o ochraně přírodních stanovišť, týkajícího se držení a chovu, dopravy a prodeje nebo výměny a nabízení za účelem prodeje nebo výměny jedinců živočišných druhů uvedených v příloze IV(a) uvedené směrnice na živočišné druhy jejichž přirozené místo výskytu zahrnuje Velkou Británii, porušilo Spojené království výše uvedený článek, neboť následkem uvedeného omezení je seznam druhů zahrnutých právními předpisy Spojeného království kratší, než seznam v příloze IV uvedené směrnice;

               —

               omezením zákazu obsaženého v čl. 13 odst.1 směrnice 92/42/EHS, směrnice o ochraně přírodních stanovišť, týkajícího se obchodování s rostlinnými druhy, na druhy jejichž přirozené místo výskytu zahrnuje jakýkoli prostor ve Velké Británii uvedený jak je uvedeno v příloze 4 [nařízení z roku 1994], Spojené království porušilo výše uvedený článek, vzhledem k tomu, že v důsledku tohoto omezení je seznam chráněných rostlinných druhů v příloze 4 kratší než seznam chráněných druhů v Příloze IV písm. b) směrnice o ochraně přírodních stanovišť.

      (1)  Úř. věst. L 103, 25.4.1979, s. 1

      (2)  Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7


title: Věc T-325/05: Žaloba podaná dne 30. srpna 2005 – TUI AG v. OHIM

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/17

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2005 – TUI AG v. OHIM
   (Věc T-325/05)
   (2005/C 257/32)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: TUI AG (Hannover, Německo) (Zástupce: D. von Schulz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. května 2005 – R 0183/2004-4;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci, aby zapsal přihlášenou ochrannou známku EU 002851681 „Fliegen zum Taxipreis“ [Létání za cenu jízdy taxi] pro všechny služby uvedené v přihlášce;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci náhradu nákladů probíhajícího žalobního řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Fliegen zum Taxipreis“ pro služby ve třídách 36 a 39 – přihláška č. 2 851 681.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky pro služby ve třídě 39.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož není pravdou, že přihlašovaná ochranná známka nemá rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-385/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil n ° 9 de Barcelona (Španělsko) dne 12. srpna 2014 – Youssouf Drame Ba v. Catalunya Caixa S.A.

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil no 9 de Barcelona (Španělsko) dne 12. srpna 2014 – Youssouf Drame Ba v. Catalunya Caixa S.A.
   (Věc C-385/14)
   2014/C 388/05
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Mercantil no 9 de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Youssouf Drame Ba

      Žalovaná: Catalunya Caixa S.A.

      Předběžné otázky

   Vzhledem k tomu, že španělský systém stanoví v článku 43 občanského soudního řádu (1) odkladný či předběžný účinek individuální žaloby souběžně podané spotřebitelem, a to až do okamžiku vydání pravomocného rozsudku v kolektivním řízení, přičemž je spotřebitel vázán rozhodnutím vydaným v tomto kolektivním řízení, aniž má možnost vznášet příslušné argumenty či navrhovat důkazní prostředky s využitím všech prostředků:

               1)

               Lze mít za to[, že španělský právní řád stanoví] účinný prostředek nebo nástroj, který je v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (2)?

               2)

               Do jaké míry představuje tento odkladný účinek překážku pro spotřebitele při podání návrhu na zrušení takovýchto nepřiměřených podmínek vložených do spotřebitelské smlouvy, a do jaké míry je tedy v rozporu s čl. 7 odst. 1 výše uvedené směrnice?

               3)

               Představuje skutečnost, že se spotřebitel nemůže vyvázat z kolektivní žaloby, porušení čl. 7 odst. 3 směrnice 93/13/EHS?

               4)

               Nebo je naopak třeba mít za to, že odkladný účinek stanovený v článku 43 občanského soudního řádu je v souladu s článkem 7 směrnice 93/13/EHS, protože práva spotřebitele jsou v plném rozsahu chráněna takovouto kolektivní žalobou a protože španělský právní řád již zavedl další nástroje, které mohou rovněž účinně zajistit ochranu práv spotřebitelů a dodržení zásady právní jistoty ve smyslu výše uvedeného ustanovení Společenství?

      (1)  Ley de Enjuiciamiento Civil.

      (2)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc C-439/16 PPU: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti Emilovi Milevovi „Řízení o předběžné otázce — Naléhavé řízení o předběžné otázce — Justiční spolupráce v trestních věcech — Směrnice (EU) 2016/343 — Články 3 a 6 — Časová působnost — Soudní kontrola vazby obviněného — Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje ve fázi soudního řízení zjišťovat, zda existuje důvodné podezření, že obviněný spáchal trestný čin — Rozpor s čl. 5 odst. 1 písm. c) a odst. 4 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod — Prostor pro uvážení ponechaný vnitrostátní judikaturou vnitrostátním soudům k rozhodnutí o použití či nepoužití uvedené úmluvy“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/23

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti Emilovi Milevovi
   (Věc C-439/16 PPU) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice (EU) 2016/343 - Články 3 a 6 - Časová působnost - Soudní kontrola vazby obviněného - Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje ve fázi soudního řízení zjišťovat, zda existuje důvodné podezření, že obviněný spáchal trestný čin - Rozpor s čl. 5 odst. 1 písm. c) a odst. 4 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod - Prostor pro uvážení ponechaný vnitrostátní judikaturou vnitrostátním soudům k rozhodnutí o použití či nepoužití uvedené úmluvy“)
   (2017/C 006/28)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Specializiran nakazatelen sad

      Účastník původního trestního řízení

   Emil Milev

      Výrok

   Stanovisko Varchoven kasacionen sad (nejvyšší kasační soud, Bulharsko) vydané dne 7. dubna 2016 na začátku lhůty pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a práva být přítomen při trestním řízení před soudem, které opravňuje příslušné vnitrostátní soudy rozhodující o odvolání proti rozhodnutí o vazbě rozhodnout se, zda v průběhu soudní fáze trestního řízení musí být ponechání obviněného ve vazbě podrobeno soudnímu přezkumu týkajícímu se rovněž toho, zda přetrvává důvodné podezření, že obviněný spáchal trestný čin, z kterého je obviněn, není s to po uplynutí lhůty pro provedení této směrnice vážně ohrozit jí stanovené cíle.

      (1)  Úř. věst. C 364, 3.10.2016.


title: Věc C-301/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. května 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. března 2016 ve věci T-586/14, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd v. Evropská komise

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. května 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. března 2016 ve věci T-586/14, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-301/16 P)
   (2016/C 270/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche, L. Flynn, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 16. března 2016, oznámený Komisi dne 17. března 2016, ve věci T-586/14 Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd v. Komise;

               —

               zamítnul první část prvního žalobního důvodu uplatněného v žalobě podané v prvním stupni jako právně neopodstatněnou;

               —

               vrátil věc v druhé části prvního žalobního důvodu a druhé části čtvrtého žalobního důvodu uplatněných v žalobě podané v prvním stupni Tribunálu k novému posouzení;

               —

               určil, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise tvrdí, že rozsudek, jenž je předmětem řízení o kasačním opravném prostředku, by měl být zrušen z následujících důvodů:
   Zaprvé Tribunál nesprávně vyložil pojem „způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství“ z článku 2 odst. 7 písm. c) třetí odrážka nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (1) o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství. Tento důvod je založen na pěti částech:

               —

               První část: Opatření provádějící pětiletý plán se převádějí z bývalého systému netržního hospodářství

               —

               Druhá část: Podpora strategických oblastí obchodu („vybírání vítězů“) nepředstavuje v tržním hospodářství legitimní cíl

               —

               Třetí část: Dotace nejsou v tržním hospodářství neomezené, ale váží se k investici

               —

               Čtvrtá část: Prověřovaná opatření nejsou srovnatelná s protiprávní a neslučitelnou státní podporou zaznamenanou v Unii

               —

               Pátá část: Nesprávný výklad pojmu „netržní hospodářství“

         Zadruhé je rozsudek stižen nedostatkem odůvodnění a rozporným odůvodněním.
   Zatřetí se Tribunál dopustil několika procesních pochybení:

               —

               První část: Tribunál rozhodl ve věci, o které neměl pravomoc rozhodnout (ultra vires), porušil dispoziční zásadu a porušil článek 21 statutu Soudního dvora Evropské unie a čl. 44 odst. 1 a čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu, které byly platné v době předložení věci prvnímu stupni

               —

               Druhá část: Komise nebyla vyslechnuta k údajné srovnatelnosti státní podpory uvedené v rozsudcích citovaných v bodě 66 s prověřovanými opatřeními

               —

               Třetí část: Tribunál neodpověděl na argumenty Komise týkající se definice „netržního hospodářství“.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství.

      Úř. věst. L 343, s. 51


title: Věc T-241/13: Žaloba podaná dne 25. dubna 2013 — Řecká republika v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/38

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2013 — Řecká republika v. Komise
   (Věc T-241/13)
   2013/C 207/63
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, S. Papaïoannou a A. Vassilopoulou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě;

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 26. února 2013 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie, oznámené pod číslem C(2013) 981a zveřejněné v Úř. věst. L 67, s. 20, v rozsahu, v němž se týká Řecké republiky;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Řecká republika předkládá ve věci finančních oprav uložených napadeným prováděcím rozhodnutím Komise ze dne 26. února 2013 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie, oznámeným pod číslem C(2013) 981 a zveřejněným v Úř. věst. L 67, s. 20, v rozsahu, v němž se týká finančních oprav k tíži Řecké republiky, které se uplatní na podpory stanovené v článku 69 nařízení č. 1782/2003 v odvětví hovězího, skopového a kozího masa, jakož i tabáku v hospodářských letech 2006 a 2007, následující žalobní důvody:

               Prvním žalobním důvodem směřujícím ke zrušení Řecká republika tvrdí, že oprava uložená z důvodu zjištěných nedostatků týkajících se provedení článku 69 nařízení č. 1782/2003 (1) je protiprávní a musí být zrušena, neboť: a) je v rozporu s článkem 69 nařízení č. 1782/2003, jehož provedení členskými státy je nepovinné a ponechává značně široký prostor pro uvážení při stanovení příjemců dodatečných plateb, kritérií jejich výběru a zvláštních podmínek pro poskytnutí dodatečné platby; b) nesprávné použití článku 69 nařízení č. 1782/2003 nezpůsobuje fondu újmu, což je podle článku 31 nařízení č. 1290/2005 (2) podmínkou pro oprávněné uložení finanční opravy.

               Druhým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení Řecká republika tvrdí, že oprava uložená z důvodu nedostatků při klíčových kontrolách v odvětví tabáku je protiprávní a musí být zrušena, neboť: a) posouzení Komise, podle kterého kontroly na místě nebyly v souladu s nařízením č. 796/2004 (3), vychází z nesprávného výkladu a použití článku 23 tohoto nařízení, z nesprávného posouzení skutkového stavu a obsahuje nedostatečné a odporující si odůvodnění; b) posouzení Komise, podle kterého se klíčové kontroly ve zpracovatelských podnicích neuskutečnily, se zakládá na nesprávném posouzení skutkových okolností.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky.

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce.


title: Věc F-79/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. května 2015 – Gyarmathy v. EMCDDA „Veřejná služba — Zaměstnanci EMCDDA — Dočasný zaměstnanec — Neobnovení pracovní smlouvy — Psychické obtěžování — Žádost o pomoc — Správní šetření — Rozsudek pro zmeškání — Přezkum přípustnosti žaloby — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Nepřípustnost — Uložení náhrady nákladů řízení“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/42

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. května 2015 – Gyarmathy v. EMCDDA
   (Věc F-79/13) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EMCDDA - Dočasný zaměstnanec - Neobnovení pracovní smlouvy - Psychické obtěžování - Žádost o pomoc - Správní šetření - Rozsudek pro zmeškání - Přezkum přípustnosti žaloby - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Nepřípustnost - Uložení náhrady nákladů řízení“)
   (2015/C 213/68)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Maďarsko) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalované: Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (zástupci: D. Storti a F. Pereyra, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobkyně, aby bylo uznáno, že se její nadřízený dopustil psychického obtěžování, a o neobnovení její smlouvy, a v důsledku toho návrh na provedení nového šetření a nahrazení majetkové a nemajetkové újmy, kterou údajně utrpěla.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 31, 1.2.2014, s. 22.


title: Věc T-73/13 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — InterMune UK a další v. EMA ( „Řízení o předběžných opatřeních — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty, které má u sebe agentura EMA a které obsahují informace předložené podnikem v rámci jeho žádosti o registraci léčivého přípravku — Rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě — Návrh na odklad vykonatelnosti — Naléhavost — Fumus boni juris — Vážení zájmů“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/25

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — InterMune UK a další v. EMA
   (Věc T-73/13 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty, které má u sebe agentura EMA a které obsahují informace předložené podnikem v rámci jeho žádosti o registraci léčivého přípravku - Rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě - Návrh na odklad vykonatelnosti - Naléhavost - Fumus boni juris - Vážení zájmů)
   2013/C 189/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: UK Ltd (Londýn, Spojené království), InterMune, Inc. (Brisbane, Kalifornie, Spojené státy americké) a InterMune International AG (Muttenz, Švýcarsko) (zástupci: I. Dodds-Smith, A. Williams, solicitors, T. de la Mare, QC, a F. Campbell, barrister)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jablonski, N. Rampal Olmedo a A. Spina, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh, který v podstatě zní na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky EMA/24685/2013 ze dne 15. ledna 2013, kterým byly na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise zpřístupněny třetí osobě jisté dokumenty obsahující informace předložené v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku „Esbriet“, a to v rozsahu, v němž tyto informace dosud nejsou veřejné.

      Výrok

               1)

               Odkládá se vykonatelnost rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravy (EMA) EMA/24685/2013 ze dne 15. ledna 2013, kterým byly na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43) zpřístupněny třetí osobě dokumenty „2.4 Neklinický přehled“, „2.5 Klinický přehled“, „2.6 Neklinický souhrn“ a „2.7 Klinický souhrn“ předložené v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku „Esbriet“, a to v rozsahu, v němž tyto dokumenty obsahují informace, které dosud nejsou veřejnosti přístupné.

               2)

               Agentura EMA se zdrží zpřístupňování takového znění dokumentů uvedených v bodě 1 tohoto výroku, které je podrobnější než jejich proškrtané znění, jež bylo této agentuře poskytnuto dne 8. října 2012 společnostmi InterMune UK Ltd, InterMune, Inc. a InterMune International AG.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-312/04: Žaloba podaná dne 22. července 2004 Vittoriem Di Bucci proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/45

         Žaloba podaná dne 22. července 2004 Vittoriem Di Bucci proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-312/04)
   (2004/C 262/85)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Vittoriem Di Bucci, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupeným Marcem van der Woude a Valérií Landes, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí generálního ředitele právní služby udělit mu pouze jediný prioritní bod generálního ředitelství za hodnotící období 2003, potvrzené a konečné na základě rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (AIPN), kterým se stížnost zamítá;

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neudělit mu žádný zvláštní prioritní bod „Výbor pro povýšení za další činnost v zájmu orgánu“ za hodnotící období 2003;

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování udělit mu celkem 20 bodů za hodnotící období 2003, seznam zásluh úředníků v platové třídě A5 za hodnotící období 2003, seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období 2003 a v každém případě rozhodnutí o nezapsání jeho jména na výše uvedené seznamy;

               —

               zrušil v případě potřeby rozhodnutí, kterým se stížnost zamítá;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a argumenty uvedené v této věci jsou stejné jako žalobní důvody a argumenty uvedené ve věci T-311/04, José Luis Buendia Sierra v. Komise.


title: Věc F-133/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Mimosmluvní odpovědnost Unie — Náhrada škody vyplývající z toho, že orgán zaslal advokátovi žalobce dopis týkající se nákladů řízení k tíži žalobce — Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba — Článek 94 jednacího řádu“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/35

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise
      (Věc F-133/12)
      (Veřejná služba - Úředníci - Mimosmluvní odpovědnost Unie - Náhrada škody vyplývající z toho, že orgán zaslal advokátovi žalobce dopis týkající se nákladů řízení k tíži žalobce - Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba - Článek 94 jednacího řádu)
      (2014/C 71/70)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a M. G. Gattinara, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce směřující k získání náhrady škody z důvodu, že žalovaná zaslala dopis týkající se žalobce jeho advokátovi, a návrh na náhradu škody.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná.

                  2)

                  Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Luigimu Marcucciovi se ukládá povinnost zaplatit Soudu částku 2 000 eur.


title: Věc C-115/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polská republika) dne 2. března 2011 — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polská republika) dne 2. března 2011 — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
   (Věc C-115/11)
   2011/C 152/23
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe

      Žalovaný: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

      Předběžné otázky

               1)

               Znamená okolnost, že osobní působnost čl. 14 odst. 2 věty 1 nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01 s. 35), [odkazuje] na „osob[u] obvykle zaměstnan[ou] na území dvou nebo více členských států“ — pro kterou je v písmeni b) tohoto předpisu dále upřesněno, že se jedná o osobu jinou než uvedenou v písmenu a) — v případě pracovníka, který je zaměstnán na základě jednoho pracovního poměru jedním (a týmž) zaměstnavatelem,

                           a)

                           že jej lze považovat za takovou osobu, pokud vzhledem k povaze zaměstnání vykonává práci v téže době (současně), což zahrnuje i poměrně krátká období, v různých členských státech a v souvislosti s tím často překračuje hranice států,

                     a

                           b)

                           že jej lze považovat za takovou osobu i tehdy, pokud v rámci jednoho (a téhož) pracovního poměru je povinen vykonávat práci trvale (obvykle) ve více členských státech, mj. ve státě, na jehož území bydlí, nebo v několika jiných státech, než je stát jeho bydliště — aniž by záleželo na délce po sobě následujících období, ve kterých plní své závazky v jednotlivých členských státech, a na prodlevách mezi těmito obdobími —, nebo s časovým omezením?

               2)

               Může být čl. 14 odst. 2 písm. b) bod. ii) nařízení č. 1408/71 — pokud lze vycházet z výkladu uvedeného výše pod písm. b) —, použit v situaci, ve které u závazku existujícího v rámci pracovního poměru mezi pracovníkem a jedním (a týmž) zaměstnavatelem spočívajícího v trvalém výkonu práce v několika členských státech, bude bráno v úvahu plnění závazků v členském státu, ve kterém pracovník bydlí, i když taková situace — výkon práce právě v tomto státu — se v době uzavírání pracovního poměru jevila jako vyloučená, a může být v případě záporné odpovědi použit čl. 14 odst. 2 písm. b) bod i) nařízení č. 1408/71?


title: Věc T-117/07: Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Areva a další v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/28

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Areva a další v. Komise
   (Věc T-117/07)
   (2007/C 140/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: AREVA SA, AREVA T&D HOLDING SA, AREVA T&D SA (Paříž, Francie) a AREVA T&D AG (Oberentfelden, Švýcarsko) (zástupci: A. Schild, Rechtsanwältin, a J.-M. Cot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 v rozsahu, v němž jednak činí AREVA T&D SA a ALSTOM SA společně a nerozdílně zodpovědnými za protisoutěžní jednání, prováděné mezi 7. prosincem 1992 a 8. lednem 2004, a jednak činí AREVA T&D SA, AREVA T&D AG, AREVA T&D HOLDING SA a AREVA SA společně a nerozdílně zodpovědnými za protisoutěžní jednání, prováděné mezi 9. lednem 2004 a 11. květnem 2004;

               —

               podpůrně zrušit nebo podstatně snížit částku pokuty uložené AREVA T&D SA, AREVA T&D AG, AREVA T&D HOLDING SA a AREVA SA;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 6762 konečné ze dne 24. ledna 2007 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP (věc COMP/F/38.899 – plynem izolované spínací přístroje), týkajícího se kartelové dohody v oblasti projektů vztahujících se k plynem izolovaným spínacím přístrojům, jejímž předmětem byla manipulace nabídkových řízení týkajících se těchto projektů, stanovení minimálních cen nabídek, přidělení kvót a projektů a výměna informací. Podpůrně se žalobkyně domáhají snížení částky pokuty, která jim byla uložena napadeným rozhodnutím.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňují sedm žalobních důvodů.
   První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti odůvodnění stanovené v článku 253 ES ze strany Komise tím, že odůvodnění je rozporné a nedostatečné, co se týče skutečností týkajících se zejména přičtení protisoutěžního jednání, společného uložení pokuty s ALSTOM SA a zvýšení základní částky uložené pokuty z důvodu úlohy AREVA T&D SA jakožto vůdkyně při tomto protiprávním jednání.
   Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně Komisi vytýkají, že porušila článek 81 ES a zvláště právní pravidla týkající se stanovení odpovědnosti za protiprávní jednání, tím, že AREVA T&D SA a AREVA T&D AG učinila zodpovědnými za protisoutěžní jednání předcházející jejich převodu společností ALSTOM SA, jelikož usoudila, že tyto společnosti nebyly před svým převodem na společnosti ALSTOM SA nezávislé.
   Třetí žalobní důvod uplatněný žalobkyněmi vychází z porušení článku 81 ES, protože Komise učinila AREVA SA a AREVA T&D HOLDING SA zodpovědnými za protisoutěžní jednání, přisuzované jejich přímým nebo nepřímým dceřiným společnostem AREVA T&D SA a AREVA T&D AG, ačkoliv podle žalobkyň neprokázala, že AREVA SA a AREVA T&D HOLDING SA tyto dceřiné společnosti během období protiprávního jednání skutečně kontrolovaly.
   Čtvrtý a pátý žalobní důvod vycházejí z porušení článků 7 ES a 81 ES, obzvláště pravidel týkajících se společné a nerozdílné odpovědnosti za protiprávní jednání. Žalobkyně uplatňují, že Komise nemůže uložit pokutu AREVA T&D SA a ALSTOM SA společně a nerozdílně, poněvadž tyto společnosti netvoří hospodářskou jednotku a protože takové společné uložení pokuty představuje protiprávní delegaci sankční pravomoci Komise, jakož i porušení obecných zásad rovného zacházení, právní jistoty a účinné soudní ochrany.
   Svým šestým žalobním důvodem žalobkyně napadenému rozhodnutí vytýkají nesprávné použití pojmu vůdkyně a tím porušení článku 81 ES, jakož i pokynů o metodě stanovování pokut (1) a několika obecných právních zásad.
   Svým posledním žalobním důvodem žalobkyně uplatňují, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, co se týče rozsahu spolupráce poskytnuté žalobkyněmi v průběhu postupu vyšetřování, a tím porušila článek 81 ES a pokyny týkající se spolupráce uvedené v oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (2).

      (1)  Úř. věst. C 9, 14.1.1998, s. 3.

      (2)  Úř. věst. C 45, 19.2.2002, s. 3.


title: Věc T-162/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2016 – Magic Mountain Kletterhallen a další v. Komise „Státní podpora — Podpora na výstavbu a využití horolezeckých zařízení Deutscher Alpenverein eV — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za slučitelné s vnitřním trhem — Režim podpor — Podrobnější ekonomická analýza — Selhání trhu — Legitimní cíl obecného zájmu — Článek 108 odst. 2 a 3 SFEU — Závažné obtíže“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2016 – Magic Mountain Kletterhallen a další v. Komise
   (Věc T-162/13) (1)

   („Státní podpora - Podpora na výstavbu a využití horolezeckých zařízení Deutscher Alpenverein eV - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za slučitelné s vnitřním trhem - Režim podpor - Podrobnější ekonomická analýza - Selhání trhu - Legitimní cíl obecného zájmu - Článek 108 odst. 2 a 3 SFEU - Závažné obtíže“)
   (2016/C 270/40)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Magic Mountain Kletterhallen GmbH (Berlín, Německo), Kletterhallenverband Klever eV (Leipzig, Německo), Neoliet Beheer BV (Son, Nizozemsko) a Pedriza BV (Haarlem, Nizozemsko) (zástupci: původně M. von Oppen, A. Gerdung a R. Dreblow, poté M. von Oppen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Deutscher Alpenverein eV (Mnichov, Německo) a Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV (Berlin, Německo) (zástupce: R. Geulen, advokát)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU domáhající se zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 8761 final ze dne 5. prosince 2012 o státní podpoře SA.33952 (2012/NN) – Německo – Horolezecká zařízení svazu Deutscher Alpenverein

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Magic Mountain Kletterhallen GmbH, Kletterhallenverband Klever eV, Neoliet Beheer BV a Pedriza BV nahradí společně náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a ponesou vlastní náklady řízení.

               3)

               Deutscher Alpenverein eV a Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25. 5. 2013.


title: Věc T-384/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — IBP a International Building Products France v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Délka trvání účasti na protiprávním jednání — Pokuty — Přitěžující okolnosti“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — IBP a International Building Products France v. Komise
   (Věc T-384/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Délka trvání účasti na protiprávním jednání - Pokuty - Přitěžující okolnosti)
   2011/C 145/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: IBP Ltd (Tipton, Spojené království); a International Building Products France SA (Sartrouville, Francie) (zástupci: M. Clough, QC, a A. Aldred, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky), jakož i, podpůrně, návrh na snížení částky pokuty uložené tímto rozhodnutím žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               IBP Ltd a International Building Products France SA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí 80 % nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí. Tyto společnosti ponesou rovněž vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Komisi v souvislosti s řízením o předběžném opatření.

               3)

               Komise ponese 20 % vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-644/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – ADR Center v. Komise „Finanční pomoc — Rámcový program ‚Základní práva a spravedlnost‘ na období 2007–2013 — Zvláštní program ‚Civilní soudnictví‘ — Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí představující exekuční titul — Článek 299 SFEU — Pravomoc autora aktu — Zásada řádné správy — Návrh domáhající se toho, aby bylo Komisi nařízeno zaplacení závěrečné platby podle grantových dohod — Částečné překvalifikování žaloby — Rozhodčí doložka — Příslušnost Tribunálu — Způsobilé náklady“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – ADR Center v. Komise
   (Věc T-644/14) (1)

   („Finanční pomoc - Rámcový program ‚Základní práva a spravedlnost‘ na období 2007–2013 - Zvláštní program ‚Civilní soudnictví‘ - Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí představující exekuční titul - Článek 299 SFEU - Pravomoc autora aktu - Zásada řádné správy - Návrh domáhající se toho, aby bylo Komisi nařízeno zaplacení závěrečné platby podle grantových dohod - Částečné překvalifikování žaloby - Rozhodčí doložka - Příslušnost Tribunálu - Způsobilé náklady“)
   (2017/C 293/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ADR Center SpA (Řím, Itálie) (zástupci: původně L. Tantalo, poté A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Estrada de Solà a L. Cappelletti, poté J. Estrada de Solà a S. Delaude, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 4485 final ze dne 27. června 2014 o zpětném získání části finančního příspěvku, který byl vyplacen žalobkyni na základě tří grantových dohod, které byly uzavřeny v rámci zvláštního programu „Civilní soudnictví“, a jednak návrh podaný na základě článku 272 SFEU směřující k tomu, aby byla Komisi uložena povinnost zaplatit žalobkyni závěrečnou platbu podle tří grantových dohod ve výši 49 172,52 eura, jakož i náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost ADR Center SpA nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů vynaložených tímto orgánem v řízení o předběžném opatření, a ponese polovinu vlastních nákladů řízení, včetně vlastních nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               3)

               Komise nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností ADR Center, včetně poloviny nákladů posledně uvedené společnosti vynaložených v řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3.11.2014.


title: Věc C-227/06: Žaloba podaná dne  17. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/21

         Žaloba podaná dne 17. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-227/06)
   (2006/C 165/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Belgické království tím, že zavedlo de facto povinnost hospodářských subjektů, které si přejí uvádět na trh v Belgii stavební výrobky legálně vyrobené nebo uvedené na trh v jiném členském státě Evropské unie, získat označení shody „BENOR“ nebo „ATG“ k uvádění těchto výrobků na trh v Belgii, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 28 a 30 Smlouvy o ES;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Sporná vnitrostátní opatření mohou být kvalifikována jako státní opatření, která jsou překážkou volného pohybu zboží, nejsou-li ospravedlněna důvody uvedenými v článku 30 ES nebo naléhavými požadavky obecného zájmu a není-li splněna zásada proporcionality.


title: Věc T-234/06: Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Torresan v. OHIM – Klosterbrauerei Weissenohe (CANNABIS)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/23

         Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Torresan v. OHIM – Klosterbrauerei Weissenohe (CANNABIS)
   (Věc T-234/06)
   (2006/C 261/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Giampietro Torresan (Schonenfels, Švýcarsko) (zástupce: Gianluca Recher, Avvocato)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 29. června 2006, přijaté v řízení R 517/2005-2, oznámené faxem dne 5. července 2006 a potvrzující přihlášení ochranné známky Společenství CANNABIS pro třídy 32-33;

               —

               v každém případě uložit žalovanému náhradu všech nákladů řízení, včetně nákladů řízení předcházejících dvou odvolání u OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „CANNABIS“ pro výrobky a služby ve třídách 32, 33 a 42 (přihláška č. 1.073.349).

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Navrhovatel neuplatňuje žádné právo z ochranné známky. Prohlášení neplatnosti je uplatňováno pro výrobky ve třídách 32 (pivo) a 33 (víno, pálenky, likéry, víno šumivé, víno šampaňské).

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti; neplatnost přihlášení ochranné známky Společenství, co se týče výrobků ve třídách 32 a 33.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení a nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství a rozpornost v odůvodnění napadeného rozhodnutí.


title: Věc C-389/10 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. prosince 2011 — KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh sanitárních trubek z mědi — Pokuty — Velikost trhu, doba trvání protiprávního jednání a spolupráce, které lze zohlednit — Účinný soudní opravný prostředek“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. prosince 2011 — KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA v. Evropská komise
   (Věc C-389/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh sanitárních trubek z mědi - Pokuty - Velikost trhu, doba trvání protiprávního jednání a spolupráce, které lze zohlednit - Účinný soudní opravný prostředek)
   2012/C 32/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA (zástupci: M. Siragusa, avvocato, A. Winckler, avocat, G. Rizza, avvocato, T. Graf, advokat, M. Piergiovanni, avvocato)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier a S. Noë, zmocněnci, C. Thomas, solicitor)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 19. května 2010, KME Germany a další v. Komise (T-25/05), jimž Tribunál zamítl návrh směřující ke snížení pokuty uložené navrhovatelkám rozhodnutím Komise 2006/485/ES ze dne 3. září 2004 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/38.069 — měděné sanitární trubky) (oznámeno pod číslem K(2004) 2826), jež se týká systému rozdělování objemů výroby a podílů na trhu, jakož i stanovení cílů a zvýšení cen na evropském trhu s měděnými sanitárními trubkami

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem KME Germany AG, KME France SAS a KME Italy SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010


title: Věc T-67/13: Žaloba podaná dne 1. února 2013 — Novartis Europharm v. Komise

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/24

         Žaloba podaná dne 1. února 2013 — Novartis Europharm v. Komise
   (Věc T-67/13)
   2013/C 101/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Spojené království) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004 L 136, s. 1) zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2012) 8605 final ze dne 19. listopadu 2012 o udělení registrace společnosti Hospira UK ltd;

               —

               rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod, v jehož rámci tvrdí, že napadené rozhodnutí je protiprávní, jelikož porušuje práva společnosti Novartis Europharm Ltd. na ochranu údajů o jejím produktu Aclasta podle čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 2309/93 (1) ve spojení s článkem 89 nařízení Rady (ES) č. 726/2004 (2). Přípravku Aclasta byla centralizovaným postupem udělena samostatná registrace, a proto pro účely ochrany údajů nespadá pod stejnou globální registraci podle čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83 (3) jako Zometa (jiný produkt společnosti Novartis Europharm Ltd). Napadené rozhodnutí je dále protiprávní rovněž z toho důvodu, že porušuje čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83/ES, poněvadž údaje o léčivém přípravku Aclasta jsou nadále chráněny a podmínky pro udělení registrace v souladu s tímto článkem tedy nebyly splněny.

      (1)  Nařízení Rady (EHS)č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Text s významem pro EHP).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků.


title: Spojené věci T-727/14 a T-728/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2016 – Universal Protein Supplements v. EUIPO – H Young Holdings (animal) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazové ochranné známky Evropské unie animal — Starší národní nezapsaná ochranná známka ANIMAL — Relativní důvod pro zamítnutí — Použití vnitrostátního práva EUIPO — Článek 53 odst. 1 písm. c) a čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 — Upřesnení k nároku na prohlášení neplatnosti — Pravidlo 37 písm. b) bod ii) nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2016 – Universal Protein Supplements v. EUIPO – H Young Holdings (animal)
   (Spojené věci T-727/14 a T-728/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazové ochranné známky Evropské unie animal - Starší národní nezapsaná ochranná známka ANIMAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Použití vnitrostátního práva EUIPO - Článek 53 odst. 1 písm. c) a čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 - Upřesnení k nároku na prohlášení neplatnosti - Pravidlo 37 písm. b) bod ii) nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2016/C 287/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, New Jersey, Spojené státy) (zástupce: S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: P. Bullock a A. Folliard Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: H Young Holdings plc (Newbury, Spojené království) (zástupci: D. Parrish, solicitor, a A. Roughton, barrister)

      Předmět věci

   Žaloby podané proti rozhodnutím prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. července 2014 (věci R 2054/2013-1 a R 2058/2013-1) týkajícím se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Universal Protein Supplements a H Young Holdings.

      Výrok

               1.

               Žaloby se zamítají.

               2.

               Společnosti Universal Protein Supplements Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Věc F-24/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. března 2011 — Kaskarelis v. Komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/39

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. března 2011 — Kaskarelis v. Komise
   (Věc F-24/10) (1)

   2012/C 138/95
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010, s. 58.


title: Věc T-191/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — FMC Foret v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Peroxid vodíku a perboritan sodný — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Doba trvání protiprávního jednání — Presumpce neviny — Právo na obhajobu — Pokuty — Polehčující okolnosti“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — FMC Foret v. Komise
   (Věc T-191/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Peroxid vodíku a perboritan sodný - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Doba trvání protiprávního jednání - Presumpce neviny - Právo na obhajobu - Pokuty - Polehčující okolnosti)
   2011/C 226/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: FMC Foret, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: M. Seimetz, advokát, a C. Stanbrook, QC)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault, poté V. Di Bucci a V. Bottka, zmocněnci, ve spolupráci s M. Gray, barrister)

      Předmět

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan) a podpůrně návrh na snížení výše pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti FMC Foret, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-429/14: Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Uriinmuebles v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/57

         Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Uriinmuebles v. Komise
   (Věc T-429/14)
   2014/C 253/77
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Uriinmuebles, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco a J. Corral García, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-392/14, Gutser v. Komise.


title: Věc C-212/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Monomeles Protodikeio Thessalonikis – Řecko) – Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon Sklivanitis, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis v. Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG) (Směrnice 1999/70/ES — Ustanovení 1 písm. b) a ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru — Pojmy po sobě jdoucí smlouvy a objektivní důvody ospravedlňující obnovení takových smluv — Opatření, jež mají zabránit zneužívání — Sankce — Dosah povinnosti konformního výkladu)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Monomeles Protodikeio Thessalonikis – Řecko) – Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon Sklivanitis, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis v. Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG)
   (Věc C-212/04) (1)

   (Směrnice 1999/70/ES - Ustanovení 1 písm. b) a ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Pojmy „po sobě jdoucí smlouvy“ a „objektivní důvody“ ospravedlňující obnovení takových smluv - Opatření, jež mají zabránit zneužívání - Sankce - Dosah povinnosti konformního výkladu)
   (2006/C 212/04)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Monomeles Protodikeio Thessalonikis
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon Sklivanitis, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis

      Žalovaná: Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Monomeles Protodikeio Thessalonikis – Výklad odst. 1 a 2 ustanovení 5 přílohy směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43) – Pracovní smlouvy uzavřené s orgány veřejné správy – Pojem „objektivní důvody“ ospravedlňující neomezené obnovování po sobě jdoucích smluv na dobu určitou – Pojem „po sobě jdoucí smlouvy“
   Výrok

               1)

               Ustanovení 5 bod 1 písm. a) rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání použití po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, které by bylo ospravedlněno pouhou okolností, že je upraveno obecným právním nebo správním předpisem členského státu. Naopak pojem „objektivní důvody“ ve smyslu uvedeného ustanovení vyžaduje, aby použití tohoto zvláštního typu pracovních poměrů, tak jak je upraveno vnitrostátní právní úpravou, bylo ospravedlněno existencí konkrétních skutečností vztahujících se zejména k dotčené činnosti a podmínkám jejího výkonu.

               2)

               Ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle níž pouze pracovní smlouvy nebo poměry na dobu určitou, které od sebe nejsou odděleny časovým rozmezím překračujícím 20 pracovních dnů, musejí být považovány za „po sobě jdoucí“ ve smyslu uvedeného ustanovení.

               3)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, musí být rámcová dohoda vykládána v tom smyslu, že pokud vnitrostátní právní řád dotyčného členského státu neobsahuje v daném sektoru jiné účinné opatření, které by zabránilo a případně sankcionovalo zneužití po sobě jdoucích smluv na dobu určitou, brání rámcová dohoda použití vnitrostátní právní úpravy, která pouze ve veřejném sektoru absolutně zakazuje přeměnu na smlouvy na dobu neurčitou po sobě jdoucích smluv na dobu určitou, jejichž skutečným účelem bylo pokrytí „trvalých a stálých potřeb“ zaměstnavatele, a musejí být považovány za zneužívající.

               4)

               V případě opožděného provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu dotyčného členského státu, jakož i neexistence přímého účinku jejích relevantních ustanovení, jsou vnitrostátní soudy povinny vykládat od okamžiku uplynutí lhůty pro její provedení vnitrostátní právo v co největším možném rozsahu ve světle znění a účelu dotčené směrnice, aby bylo dosaženo výsledků jí sledovaných, upřednostňujíce výklad vnitrostátních pravidel, který je co nejvíce v souladu s tímto cílem, aby dospěly k řešení, jež je slučitelné s ustanoveními uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Věc C-477/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation dne 25. listopadu 2009 — Charles Defossez v. Christian Wiart, likvidátor Sotimon SARL, Office national de l’emploi, CGEA de Lille

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation dne 25. listopadu 2009 — Charles Defossez v. Christian Wiart, likvidátor Sotimon SARL, Office national de l’emploi, CGEA de Lille
   (Věc C-477/09)
   2010/C 37/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Charles Defossez

      Žalovaný: Christian Wiart, likvidátor společnosti Sotimon SARL, Office national de l’emploi, CGEA de Lille

      Předběžné otázky

   Musí být článek 8a směrnice Rady č. 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (1), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2002/74/ES ze dne 23. září 2002 (2), který ve svém prvním odstavci stanoví, že ocitne-li se podnik provozující činnosti na územích nejméně dvou členských států v platební neschopnosti, je institucí příslušnou pro úhradu nesplacených pohledávek zaměstnanců instituce toho členského státu, na jehož území zaměstnanci pracují nebo obvykle pracují, a ve svém druhém odstavci, že rozsah práv zaměstnanců určí právní předpisy, kterými se řídí příslušná záruční instituce, vykládán tak, že určuje jedinou příslušnou instituci s vyloučením všech ostatních, nebo je ho třeba s ohledem na účel směrnice, kterým je posílení práv zaměstnanců využívajících volného pohybu, a čl. 9 první pododstavec téže směrnice, podle kterého se směrnice nedotýká možnosti členských států uplatňovat nebo přijímat právní a správní předpisy, které jsou pro zaměstnance příznivější, vykládat tak, že nezbavuje zaměstnance práva domáhat se namísto záruky této instituce výhodnější záruky instituce, u které je jeho zaměstnavatel pojištěn a u které přispívá podle vnitrostátního práva.

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 23.

      (2)  Úř. věst. L 270, s. 10.