title: Věc T-249/11: Žaloba podaná dne 10. května 2011 — Sanco v. OHIM — Marsalman (Ztvárnění kuřete)

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/27

         Žaloba podaná dne 10. května 2011 — Sanco v. OHIM — Marsalman (Ztvárnění kuřete)
   (Věc T-249/11)
   2011/C 204/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sanco, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: Sr. A. Segura Roda, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Marsalman, SL (Barcelona, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               konstatoval, že žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. února 2011 ve věci R 1073/2010-2 byla podána ve stanovené lhůtě a na konci řízení rozhodl o zrušení tohoto rozhodnutí a odmítl přihlášku ochranné známky Společenství 6 675 383 pro všechny třídy, pro které byla požadována, a výslovně uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Marsalman, SL

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka bez slovního prvku obsahující obrazový prvek ztvárňující kuře v půlkruhu (přihláška č. 6 675 383) pro výrobky třídy 29 a služby tříd 35 a 39.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská ochranná známka bez slovního prvku obsahující obrazový prvek ztvárňující kuře v elipse (č. 2 727 182) pro výrobky tříd 29 a 31.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné přijetí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití a výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-415/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2015 Stichting Woonpunt a dalšími proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. května 2015 ve věci T-203/10 RENV, Stichting Woonpunt a další v. Evropská komise

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2015 Stichting Woonpunt a dalšími proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. května 2015 ve věci T-203/10 RENV, Stichting Woonpunt a další v. Evropská komise
   (Věc C-415/15 P)
   (2015/C 337/11)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, dříve Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (zástupci: P. Glazener, advokát, a L. Hancher, profesorka)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Belgické království, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 12. května 2015 ve věci T-203/10 RENV v celém rozsahu nebo částečně ve smyslu uvedených důvodů kasačního opravného prostředku;

               —

               vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s právním názorem Soudního dvora;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Prvním důvodem kasačního opravného prostředku se vytýká, že Tribunál porušil unijní právo, nesprávně posoudil relevantní skutečnosti a usnesení nedostatečně odůvodnil tím, že rozhodl, že žaloba ve skutečnosti směřuje proti dopisu [zaslaného Komisí podle článku 17 nařízení č. 659/1999], a že soudní přezkum se na tento dopis nemůže vztahovat. Tribunál svým rozhodnutím pomíjí skutečnost, že podle čl. 108 odst. 1 SFEU musí být právní důsledky rozhodnutí odůvodněny tím, že předchozí situace byla neslučitelná se Smlouvou. Tribunál nesprávně vyložil rozsudek TF1 tím, že z něj vyvodil, že se jeho přezkum napadeného rozhodnutí musí omezit na otázku, zda Komise správně posoudila slučitelnost existujícího režimu podpory, který byl pozměněn v souladu se závazky, které Nizozemsko převzalo.

      Druhým důvodem kasačního opravného prostředku se vytýká, že Tribunál porušil unijní právo, nesprávně posoudil relevantní skutečnosti a usnesení nedostatečně odůvodnil tím, že rozhodl, že účelová opatření navržená Komisí jsou vyňata z jeho přezkumu, protože představují jen návrhy a závaznou povahu získají až přijetím nizozemskými orgány.


title: Věc C-384/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  11. května 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (Civil Division) – Spojené království) – Commissioners of Customs & Excise, Attorney General v. Federation of Technological Industries (Šestá směrnice o DPH — Článek 21 odst. 3 a čl. 22 odst. 8 — Vnitrostátní opatření za účelem boje proti podvodům — Solidární odpovědnost za odvod DPH — Poskytnutí zajištění za DPH splatnou jiným subjektem)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. května 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (Civil Division) – Spojené království) – Commissioners of Customs & Excise, Attorney General v. Federation of Technological Industries
   (Věc C-384/04) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 21 odst. 3 a čl. 22 odst. 8 - Vnitrostátní opatření za účelem boje proti podvodům - Solidární odpovědnost za odvod DPH - Poskytnutí zajištění za DPH splatnou jiným subjektem)
   (2006/C 165/12)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal (Civil Division)
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Commissioners of Customs & Excise, Attorney General

      Žalovaná: Federation of Technological Industries
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Court of Appeal (Civil Division) – Výklad směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1) – Dosah čl. 21 odst. 3, podle kterého členské státy mohou stanovit, že osoba jiná než osoba povinná k dani je společně a nerozdílně odpovědná za odvod daně – „Kolotočové“ podvody
   Výrok

               1)

               Článek 21 odst. 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2000/65/ES ze dne 17. října 2000 a směrnice Rady 2001/115/ES ze dne 20. prosince 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje členskému státu přijmout takovou právní úpravu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že osoba povinná k dani, v jejíž prospěch se dodání zboží nebo poskytnutí služeb uskutečnilo a která věděla, nebo měla důvody se domnívat, že by daň z přidané hodnoty nebo její část splatná za uvedené dodání zboží nebo poskytnutí služeb, nebo za jakékoli předchozí nebo následné dodání zboží nebo poskytnutí služeb, zůstala nezaplacena, může být spolu s daňovým dlužníkem společně a nerozdílně odpovědná za odvod uvedené daně. Taková právní úprava musí nicméně dodržovat obecné právní zásady, které jsou součástí právního řádu Společenství, a zejména zásadu právní jistoty a zásadu proporcionality.

               2)

               Článek 22 odst. 8 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2000/65 a směrnice 2001/15, musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje členskému státu přijmout takovou právní úpravu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že osoba povinná k dani, v jejíž prospěch se dodání zboží nebo poskytnutí služeb uskutečnilo a která věděla, nebo měla důvody se domnívat, že by daň z přidané hodnoty nebo její část splatná za uvedené dodání zboží nebo poskytnutí služeb, nebo za jakékoli předchozí nebo následné dodání zboží nebo poskytnutí služeb, zůstala nezaplacena, může být spolu s daňovým dlužníkem společně a nerozdílně odpovědná za odvod této daně, ani právní úpravu, která stanoví, že osoba povinná k dani může být povinna poskytnout zajištění za platbu uvedené daně, která je nebo by mohla být splatná osobou povinnou k dani, které dodává uvedené zboží nebo poskytuje služby, nebo která jí dodává uvedené zboží nebo poskytuje uvedené služby.
               Toto ustanovení naproti tomu nebrání vnitrostátní právní úpravě, která ukládá jakékoli osobě společně a nerozdílně odpovědné za odvod daně z přidané hodnoty, v souladu s vnitrostátním ustanovením přijatým na základě čl. 21 odst. 3 šesté směrnice 77/388, povinnost poskytnout zajištění za platbu splatné daně z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6. 11. 2004.


title: Věc C-200/08: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 1. července 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/27

      Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 1. července 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
      (Věc C-200/08) (1)

      ()
      (2010/C 288/46)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc C-408/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt nad Mohanem (Německo) dne 5. září 2007  – Brigitte Ruf, roz. Elsässer, a Gertrud Elsässer, roz. Sommer v. Evropská centrální banka, Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH, vedlejší účastník: Město Frankfurt nad Mohanem

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt nad Mohanem (Německo) dne 5. září 2007 – Brigitte Ruf, roz. Elsässer, a Gertrud Elsässer, roz. Sommer v. Evropská centrální banka, Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH, vedlejší účastník: Město Frankfurt nad Mohanem
   (Věc C-408/07)
   (2007/C 283/25)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Frankfurt nad Mohanem
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Brigitte Ruf, roz. Elsässer, a Gertrud Elsässer, roz. Sommer

      Žalované: Evropská centrální banka, Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH

      Vedlejší účastník: Město Frankfurt nad Mohanem
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 288 odst. 2 ES vykládat tak, že, pokud orgán Společenství plánuje určité stavební opatření pro zřízení nového sídla, jde o jednání „při výkonu funkce“?

               2)

               Je třeba čl. 288 odst. 2 ES vykládat tak, že mezi způsoby náhrady škody, ke kterým je oprávněn soud Společenství, patří také nařízení zdržet se hrozícího, ale dosud nenastalého protiprávního jednání (zásah do autorského práva architekta)?

               3)

               Je třeba čl. 288 odst. 2 ES vykládat tak, že toto ustanovení zakládá výlučnou příslušnost Soudního dvora také v takových sporech, ve kterých žalobce opírá povinnost orgánu Společenství nahradit způsobenou škodu o porušení vnitrostátního práva?


title: Věc T-319/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Švýcarsko v. Komise ( „Vnější vztahy — Dohoda o letecké dopravě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací — Německá opatření týkající se přibližování se k letišti v Curychu — Nařízení (EHS) č. 2408/92 — Práva obhajoby — Zásada zákazu diskriminace — Zásada proporcionality“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Švýcarsko v. Komise
      (Věc T-319/05) (1)

      (Vnější vztahy - Dohoda o letecké dopravě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací - Německá opatření týkající se přibližování se k letišti v Curychu - Nařízení (EHS) č. 2408/92 - Práva obhajoby - Zásada zákazu diskriminace - Zásada proporcionality)
      (2010/C 288/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Švýcarská konfederace (zástupci: S. Hirsbrunner, U. Soltész a P. Melcher, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Benyon, M. Huttunen a M. Niejahr, zmocněnci)

         Další účastníci řízení na podporu žalované: Spolková republika Německo (zástupci: C.-D. Quassowski a A. Tiemann, zmocněnci, ve spolupráci s T. Masingem, advokátem) a Landkreis Waldshut (zástupce: M. Núñez-Müller, advokát)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/12/ES ze dne 5. prosince 2003 o použití čl. 18 odst. 2 první věty dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě a nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 (Věc TREN/AMA/11/03 – Německá opatření týkající se přibližování se k letišti v Curychu) (Úř. věst. L 4, s. 13).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Švýcarská konfederace ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo a Landkreis Waldshut ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004 (dříve věc C-70/04).


title: Věc F-33/07: Žaloba podaná dne 10. dubna 2007 – Toronjo Benitez v. Komise

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/26

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2007 – Toronjo Benitez v. Komise
   (Věc F-33/07)
   (2007/C 129/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alberto Toronjo Benitez (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že článek 2 rozhodnutí Komise v řízení o povýšení úředníků odměňovaných v rozpočtových položkách „Výzkum “souhrnného rozpočtu Společenství (jak v jeho znění ze dne 16. června 2004, tak ze dne 20. července 2005) (dále jen „první napadené rozhodnutí“) je neplatný;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise o odebrání 44,5 bodů žalobce ze souboru bodů potřebných k povýšení, které nashromáždil jako dočasný zaměstnanec (dále jen „druhé napadené rozhodnutí“)

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, který nastoupil do služebního poměru v Komisi dne 16. ledna 2000 jako dočasný zaměstnanec přidělený do generálního ředitelství (dále jen „GŘ“) „Výzkum“, byl jmenován úředníkem v tomto stejném GŘ od 16. dubna 2004. Dne 1. května 2005 byl přeložen do GŘ pro vnější vztahy. Dopisem ze dne 16. června 2006 byl informován, že body, které získal jako dočasný zaměstnanec, byly na základě prvního napadeného rozhodnutí odebrány, neboť k mobilitě na pracovní místo spadající do části „Činnost “souhrnného rozpočtu došlo před uplynutím dvouleté lhůty od jeho přijetí jako úředníka ve zkušební době na pracovní místo spadající do části „Výzkum “uvedeného rozpočtu.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce nejprve porušení zásad právní jistoty, legality správních aktů a ochrany nabytých práv, jelikož ke zrušení protiprávního rozhodnutí zakládajícího subjektivní práva ze strany orgánu oprávněného ke jmenování mělo dojít v přiměřené lhůtě, což není případ druhého napadeného rozhodnutí.
   Krom toho žalobce uplatňuje, že článek 2 druhého napadeného rozhodnutí zavádí diskriminaci vůči úředníkům odměňovaným v rámci rozpočtové položky „Výzkum“, kteří žádají o přeložení před uplynutím dvouleté lhůty od jejich přijetí, jelikož tito úředníci ztrácí v důsledku přeložení své body, zatímco úředníci přeložení z úřední povinnosti nebo úředníci, kteří zastávají pracovní místa, která jsou považována za citlivá, si své body zachovávají.


title: Věc T-43/15: Žaloba podaná dne 28. ledna 2015 – CRM v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/43

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2015 – CRM v. Komise
   (Věc T-43/15)
   (2015/C 089/52)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CRM (Modena, Itálie) (zástupci: G. Forte, C. Marinuzzi a A. Franchi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1174/2014 ze dne 24. října 2014 o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Piadina Romagnola/Piada Romagnola (CHZO)), zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 4.11.2014, L 316.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti zápisu chráněného označení původu „Piadina Romagnola/Piada Romagnola“ s ohledem na to, že dobrá pověst, které se těší Pianina vyráběna tradičním způsobem, byla rozšířena i na Pianinu vyráběnou industriálně.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného uplatnění čl. 7 odst. 1 písm. f) bodu II, a čl. 8 odst. 1 písm. c) bodu II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1)

                           —

                           žalobkyně v tomto ohledu namítá, že v této věci neexistují žádné důkazy, které by odůvodňovaly spojitost se zeměpisným označením, a že

                           —

                           dobrá pověst byla rozšířena i na Piadinu vyráběnou industriálně.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a z nedostatečného šetření.

                           —

                           žalobkyně v tomto ohledu namítá zjevně nesprávné posouzení žádosti o zápis z hlediska splnění podmínek pro zveřejnění žádosti o zápis zeměpisného označení pro Piadina Romagnola, a

                           —

                           nedostatečné šetření z důvodu neposouzení ze strany soudního orgánu členského státu zrušení vnitrostátních právních předpisů, na kterých se zakládá napadené nařízení.

                           —

                           žalobkyně dále tvrdí, že byla porušena zásada řádné správy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článků 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a článku 47 Listin základních práv Evropské unie z důvodu porušení práva na účinnou soudní ochranu.


title: Věc T-538/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2015 – Belgie v. Komise „Státní podpory — Veřejné zdraví — Podpory poskytované na financování testů prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu — Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně slučitelné a částečně neslučitelné s vnitřním trhem — Žaloba na neplatnost — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Přípustnost — Pojem ‚zvýhodnění‘ — Pojem ‚selektivita‘“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2015 – Belgie v. Komise
   (Věc T-538/11) (1)

   („Státní podpory - Veřejné zdraví - Podpory poskytované na financování testů prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu - Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně slučitelné a částečně neslučitelné s vnitřním trhem - Žaloba na neplatnost - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Přípustnost - Pojem ‚zvýhodnění‘ - Pojem ‚selektivita‘“)
   (2015/C 155/24)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Belgické království (zástupci: C. Pochet a J. C. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci s L. Van den Hendem, avocat)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně H. van Vliet a S. Thomas, poté H. van Vliet a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečnou neplatnost rozhodnutí Komise 2011/678/EU ze dne 27. července 2011 o státní podpoře ve prospěch financování testů [depistáží] prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, kterou provedla Belgie [státní podpora C 44/8 (dříve NN 45/04)] (Úř. věst. L 274, s. 36).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-295/16: Žaloba podaná dne 6. června 2016 – SymbioPharm v. EMA

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/38

         Žaloba podaná dne 6. června 2016 – SymbioPharm v. EMA
   (Věc T-295/16)
   (2016/C 279/54)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SymbioPharm GmbH (Herborn, Německo) (zástupce: A. Sander, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí EMA ze dne 1. dubna 2016, doručené dne 7. dubna 2016 zahájit předkládací řízení podle článku 31 směrnice 2001/83/ES týkajícího se léčivého přípravku Symbioflor 2 a podobně označených léčivých přípravků společnosti SymbioPharm GmbH,

               —

               uložil EMA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod: porušení článku 31 směrnice 2001/83/ES (1)

               Žalobkyně vytýká, že bylo zahájeno předkládací řízení, ačkoli v žádosti německého registračního orgánu (Notification) nebyl prokázán žádný „zvláštní případ, který se týká zájmů Unie“ a takový důvod ani neexistuje.

               2.

               Druhý žalobní důvod: porušení článku 29 směrnice 2001/83/ES
               Podmínka řízení „riziko pro veřejné zdraví“ nebyla německým registračním orgánem prokázána ve vztahu k humánnímu léčivému přípravku Symbioflor 2 a zjevně není splněna.

               3.

               Třetí žalobní důvod: porušení článků 116 a 117 směrnice 2001/83/ES
               Nevýhodný poměr prospěšnost/riziko nebyl pokud jde o humánní léčivý přípravek Symbioflor 2 německým registračním orgánem prokázán a zjevně neexistuje.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod: porušení článku 22a směrnice 2001/83/ES, zásady proporcionality a práva být vyslechnut
               Žalobkyně tvrdí, že byl porušen článek 22a směrnice 2001/83/ES a zásada proporcionality, neboť německý registrační orgán nevyužil možnosti nařídit kontrolu účinnosti (nevyužití prostoru pro uvážení). To se projevilo i v tom, že německý registrační orgán výslovně odmítl vyslechnout žalobkyni ve formě rozhovoru s mediátorem na toto téma

               5.

               Pátý žalobní důvod: porušení zásad právního státu
               Na tomto místě žalobkyně tvrdí, že zahájení předkládacího řízení během probíhajícího vnitrostátního soudního řízení týkajícího se téhož skutkového stavu odporuje zásadám právního státu.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/027, s. 69).


title: Věc T-833/16: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2016 – Karp v. Parlament

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/19

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2016 – Karp v. Parlament
   (Věc T-833/16)
   (2017/C 046/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Kevin Karp (Brusel, Belgie) (zástupci: N. Lambers a R. Ben Ammar, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv pro skupinu EFDD Group v Evropském parlamentu, kterým byl žalobce zařazen do funkční skupiny I jakožto akreditovaný parlamentní asistent (APA) na základě smlouvy podepsané dne 25. února 2015 a do funkční skupiny II v rámci pracovní smlouvy podepsané dne 12. května 2016;

               —

               uložil žalovanému, aby žalobci nahradil majetkovou újmu předběžně oceněnou na 40 888,68 EUR a nemajetkovou újmu předběžně oceněnou na 63 323,20 EUR;

               —

               rozhodl, že žalovaný ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 80 pracovního řádu ostatních zaměstnanců

                           —

                           Žalobce byl zařazen do platové třídy odpovídající funkční skupině II v rámci první pracovní smlouvy, která mu byla nabídnuta, a do základní platební třídy ve funkční skupině II v případě druhé nabídnuté pracovní smlouvy. Funkční skupina II zahrnuje „kancelářské a sekretářské práce, řízení kancelářského úseku a jiné obdobné činnosti vykonávané pod dohledem úředníků nebo dočasných zaměstnanců“, zatímco převážná většina úkolů zadávaných žalobci v rámci jeho první a druhé pracovní smlouvy představovala administrativní a poradenskou činnost, jak to dokládají přílohy k žalobě.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 82 pracovního řádu ostatních zaměstnanců

                           —

                           Článek 82 pracovního řádu ostatních zaměstnanců stanoví, že smluvní zaměstnanec bude přijat do funkční skupiny IV, může-li doložit vzdělání na úrovni, která odpovídá ukončenému vysokoškolskému vzdělání v délce alespoň tří let, osvědčené diplomem, nebo odbornou přípravu na odpovídající úrovni. Žalobce absolvoval pět let vysokoškolského studia osvědčeného dvěma diplomy a navíc – v souvislosti s druhou smlouvou, která mu byla nabídnuta – získal v Evropském parlamentu předchozí odbornou praxi pro činnosti, které jsou rovnocenné činnostem, jež nakonec vykonával.


title: Věc T-370/14: Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2014 — Petropars a další v. Rada

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/46

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2014 — Petropars a další v. Rada
   (Věc T-370/14) (1)

   (2014/C 431/73)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc C-104/05 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. září 2006 – El Corte Inglés, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Nebezpečí záměny — Obrazová ochranná známka EMILIO PUCCI — Námitky majitele národních obrazových známek EMIDIO TUCCI — Podobnost mezi výrobky)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/22

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. září 2006 – El Corte Inglés, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-104/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Nebezpečí záměny - Obrazová ochranná známka „EMILIO PUCCI“ - Námitky majitele národních obrazových známek „EMIDIO TUCCI“ - Podobnost mezi výrobky)
   (2006/C 326/44)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a P. Bullock, zmocněnci), Emilio Pucci Srl (zástupci: P. L. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto a E. Gavuzzi, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2004 ve věci T-8/03, El Corte Inglés v. OHIM – Pucci, zamítajícímu žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 3. října 2002, zamítajícímu odvolání podané žalobkyní proti rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byly částečně zamítnuty námitky podané proti přihlášce obrazové ochranné známky Společenství „EMILIO PUCCI“ pro výrobky spadající do tříd 3, 18, 24 a 25.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá

               2)

               El Corte Inglés, SA se ukládá náhrada 80 % nákladů řízení.

               3)

               OHIM se ukládá náhrada 20 % nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Věc C-134/05: Žaloba podaná dne 22. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/21

         Žaloba podaná dne 22. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-134/05)
   (2005/C 143/30)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. března 2005 žaloba směřující proti Italské republice, podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou E. Traversou, členem právní služby Komise.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že Italská republika tím, že:

               1.

               váže mimosoudní vymáhání pohledávek na licenci vydanou místním orgánem policie (Questore);

               2.

               omezuje platnost licence na území provincie, ve kterém byla vydána;

               3.

               spojuje výkon mimosoudního vymáhání pohledávek s místy konkrétně uvedenými v licenci;

               4.

               váže výkon činnosti v provincii, pro kterou subjekt nemá licenci, na pověření zástupce, který ji má;

               5.

               zavazuje subjekty k vyvěšení viditelným způsobem seznamu uvádějícího veškerá plnění, která mohou pro klienty vykonat;

               6.

               stanoví, že místní orgán policie (Questore) může vázat vydání licence na dodatečná nařízení;

               7.

               omezuje svobodu určení ceny ze strany subjektů;

               8.

               určuje, že vymáhání pohledávek je neslučitelné s bankovními a úvěrovými činnostmi, které jsou předmětem vládního nařízení s mocí zákona č. 385/93;

         nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 a 49 Smlouvy o založení Evropského společenství;

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:

               1.

               Požadavek licence policejního orgánu není slučitelný s článkem 49 Smlouvy, neboť tento článek se použije bez rozdílu na všechny poskytovatele služeb, kteří jsou usazeni v jiném členském státě a aniž je bráno v úvahu splnění povinností těchto poskytovatelů služeb stanovených právním předpisem jejich země na ochranu stejného veřejného zájmu.

               2.

               Italské území je v současnosti rozděleno na 103 provincií. To znamená, že subjekt Společenství, který se hodlá usadit v Itálii a rozšířit svou činnost na značnou část italského území, bude muset podat tolik žádostí o licenci, kolik je provincií, do kterých je rozdělena oblast, kterou hodlá pokrýt, a alespoň 103 žádostí, chce-li se usadit a vykonávat činnost na celém italském území.

               3.

               Společnost, která se hodlá usadit v Itálii a provozovat svou činnost na území určitého rozměru bude muset nejen obdržet různé licence, ale také si opatřit tolik míst kolik je obdržených licencí a pokrytých provincií. Takové zatížení je zajisté nepřiměřené s ohledem na náklady, které to s sebou pro subjekty nese, a není ani nezbytné pro výkon činnosti. Mimoto stanovení povinnosti disponovat místy se rovná požadavku usazení subjektu, jehož činností je přeshraniční poskytování služeb.

               4.

               Subjekt, který legálně vykonává svou činnost, musí mít možnost ji vykonávat na celém italském území, aniž by musel uzavírat mandátní smlouvu se zprostředkovatelem v případě, kdy tento subjekt hodlá vyvíjet svou činnost mimo provincii, pro kterou získal licenci. Tento zprostředkovatel totiž, jelikož pracuje ve stejném odvětví činnosti, je potenciálním konkurentem zmocnitele a mimoto uchýlení se ke zprostředkovateli s sebou nese další čas a dodatečné náklady pro samotného zmocnitele.

               5.

               Povinnost vyvěsit dobře viditelným způsobem seznam plnění v místě předpokládá, že subjekt nutně disponuje předmětnými místy výkonu činnosti. Podle ustálené judikatury Soudního dvora stanovení povinnosti disponovat místy v členském státě, kde jsou služby poskytovány, se rovná požadavku usazení subjektu, jehož činností je přeshraniční poskytování služeb.

               6.

               Pravomoc, která je dána každému provinčnímu orgánu policie (Questore), vázat licenci na vymáhání pohledávek na blíže nespecifikovaná „dodatečná nařízení“ nesplňuje podmínky transparentnosti a objektivity požadované judikaturou Soudního dvora, i když pravomoc Questore je omezena zákonem a cílem, který tento zákon sleduje.

               7.

               Omezení volného určení cen představují překážku jak svobody usazování, tak volného pohybu služeb. Nový subjekt, který hodlá vstoupit na určitý trh, se totiž musí prosadit ve vztahu ke konkurentům a cena služeb představuje faktor prvotní důležitosti pro získání si klientů.

               8.

               Neslučitelnost s výkonem bankovních a úvěrových činností stanovená italskými předpisy znamená pro bankovní a úvěrové subjekty jiných členských států zákaz výkonu vymáhání pohledávek v Itálii, přičemž se na ně vztahuje jak svoboda usazování, tak volný pohyb služeb zaručených Smlouvou.


title: Věc T-474/14: Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Cesáreo Martín Sanz a další v. Komise

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/48

         Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Cesáreo Martín Sanz a další v. Komise
   (Věc T-474/14)
   2014/C 261/76
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cesáreo Martín-Sanz, SA Transportes (Madrid, Španělsko); Transportes y Servicios de Minería, SA (Transportes y Servicios de Minería, Španělsko); Inauto, Industrias del Automóvil, SA (Madrid); Premium Quality Investments, SL (Madrid); a Naviera Ispaster, AIE (Madrid) (zástupci: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém kvalifikuje soubor opatření, která podle ní představují takzvaný španělský systém finančního leasingu, jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které investory hospodářských zájmových sdružení (AIE) označují jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení podpory;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém nařizuje vrácené údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Věc T-726/15: Žaloba podaná dne 15. prosince 2015 – Blaž Jamnik a Blaž v. Parlament

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/45

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2015 – Blaž Jamnik a Blaž v. Parlament
   (Věc T-726/15)
   (2016/C 098/60)
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Jožica Blaž Jamnik (Lublaň, Slovinsko) a Brina Blaž (Lublaň) (zástupce: D. Mihevc, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil výběr uchazeče v řízení INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI-06 za protiprávní;

               —

               zrušil výběr uchazeče;

               —

               vybral žalobce jako uchazeče s nejvýhodnější nabídkou;

               —

               podpůrně přiznal žalobcům nárok na náhradu škody ve výši 3 852 384,60 EUR, pokud nebudou v řízení INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI-06 vybráni jako uchazeči s nejvýhodnější nabídkou;

               —

               rozhodl, že se žalobcům nahrazují jejich náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 113 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (1)

                           —

                           Podle žalobců byl výběr uchazečů s nejvýhodnější nabídkou v rozporu s článkem 113 dotčeného nařízení, jelikož nebyla dodržena předem stanovená kritéria uvedená v zadávací dokumentaci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávního průběhu výběrového řízení

                           —

                           V tomto ohledu žalobci tvrdí, že projekty, grafické podklady a statistické výpočty, které připojili ke své nabídce, nebyly posouzeny, neboť je úřad v Lublani nepředal do Lucemburska pro účely rozhodnutí.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).


title: Zvolení předsedů senátů

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/1

         Zvolení předsedů senátů
   (2006/C 326/03)
   Soudci Soudního dvora, shromážděni dne 9. října 2006, zvolili na základě čl. 10 odst. 1 prvního pododstavce jednacího řádu na tříleté období končící dne 6. října 2009 p. Janna předsedou prvního senátu zasedajícího v pěti soudcích, p. Timmermanse předsedou druhého senátu zasedajícího v pěti soudcích, p. Rosase předsedou třetího senátu zasedajícího v pěti soudcích a p. Lenaertse předsedou čtvrtého senátu zasedajícího v pěti soudcích.
   Soudci Soudního dvora, shromážděni dne 12. října 2006, zvolili na základě čl. 10 odst. 1 druhého pododstavce jednacího řádu na jednoleté období končící dne 6. října 2007 p. Schingtena předsedou pátého senátu zasedajícího ve třech soudcích, p. Kūrise předsedou šestého senátu zasedajícího ve třech soudcích, p. Klučku předsedou sedmého senátu zasedajícího ve třech soudcích a p. Juhásze předsedou osmého senátu zasedajícího ve třech soudcích.


title: Věc T-520/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2014 – Genebre v. OHIM – General Electric (GE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství GE — Starší národní slovní ochranná známka GE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2014 – Genebre v. OHIM – General Electric (GE)
   (Věc T-520/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství GE - Starší národní slovní ochranná známka GE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 112/35
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Genebre, SA (Hospitalet de Llobregat, Španělsko) (zástupce: D. Pellisé Urquiza, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: General Electric Company (Schenectady, Spojené státy) (zástupci: původně S. Malynicz, barrister, poté E. Armijo Chávarri, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. července 2011 (věc R 20/2009-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi General Electric Company a Genebre, SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Genebre, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc C-238/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif – Lucembursko) – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb osob — Rovné zacházení — Sociální výhody — Nařízení (EU) č. 492/2011 — Článek 7 odst. 2 — Finanční podpora na vysokoškolské studium — Podmínka stanovená pro studenty, kteří nemají bydliště na území dotčeného členského státu, být dětmi pracovníků, kteří ke dni podání žádosti o finanční podporu byli zaměstnaní nebo vykonávali samostatně výdělečnou činnost v tomto členském státě nepřetržitě po dobu alespoň pěti let — Nepřímá diskriminace — Odůvodnění — Cíl směřující ke zvýšení podílu tuzemských osob s vysokoškolským vzděláním — Vhodnost — Proporcionalita“

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif – Lucembursko) – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Věc C-238/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb osob - Rovné zacházení - Sociální výhody - Nařízení (EU) č. 492/2011 - Článek 7 odst. 2 - Finanční podpora na vysokoškolské studium - Podmínka stanovená pro studenty, kteří nemají bydliště na území dotčeného členského státu, být dětmi pracovníků, kteří ke dni podání žádosti o finanční podporu byli zaměstnaní nebo vykonávali samostatně výdělečnou činnost v tomto členském státě nepřetržitě po dobu alespoň pěti let - Nepřímá diskriminace - Odůvodnění - Cíl směřující ke zvýšení podílu tuzemských osob s vysokoškolským vzděláním - Vhodnost - Proporcionalita“)
   (2017/C 046/04)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga

      Žalovaný: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Výrok

   Článek 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie je třeba vykládat v tom smyslu, že brání takovým právním předpisům členského státu, jako jsou předpisy dotčené v původním řízení, které vážou poskytnutí finanční podpory na vysokoškolské studium studentům, kteří nemají bydliště v tomto členském státě, na podmínku, že přinejmenším jeden z rodičů tohoto studenta nepřetržitě pracoval v tomto členském státě po dobu alespoň pěti let v okamžiku podání žádosti o finanční podporu, ale nestanoví takovou podmínku, pokud jde o studenty s bydlištěm na území uvedeného členského státu s cílem podpořit zvýšení podílu tuzemských osob s vysokoškolským vzděláním.

      (1)  Úř. věst. C 254, 3.8.2015.


title: Věc C-180/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2013 společností Vetrai 28 srl, dříve Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl a dalšími proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2013 ve věci T-272/00, Barbini a další v. Evropská komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2013 společností Vetrai 28 srl, dříve Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl a dalšími proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2013 ve věci T-272/00, Barbini a další v. Evropská komise
   (Věc C-180/13 P)
   2013/C 207/07
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Vetrai 28 srl, dříve Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl a další (zástupci: A. Vianello, A. Bortoluzzi a A. Veronese, avvocati)

      Další účastníci řízení: Alfredo Barbini srl a další, Italská republika, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit nebo změnit usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 29. ledna 2013 vydanému ve věci T-272/00, a uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svých kasačních opravných prostředků navrhovatelky namítají nesprávné právní posouzení zásad vytýčených Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“ zaprvé s ohledem na povinnost uvést odůvodnění rozhodnutí Komise v oblasti státních podpor a zadruhé s ohledem na rozložení důkazního břemene, pokud jde o podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
   Usnesením napadeným tímto kasačním opravným prostředkem Tribunál nerozhodl v souladu s výrokem Soudního dvora v rozsudku ze dne 9. června 2011„Comitato Venezia vuole vivere“ v rozsahu, v němž se v tomto rozsudku uvádí, že rozhodnutí Komise „musí obsahovat všechny základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány“. I přesto, že rozhodnutí postrádá základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány, Tribunál nekonstatoval žádné nedostatky v metodě použité Komisí ve sporném rozhodnutí, a tudíž se dopustil nesprávného právního posouzení.
   Na základě zásad vytýčených Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“ přísluší v rámci vymáhání podpory členskému státu — a tedy nikoliv jednotlivému příjemci — v každém jednotlivém případě prokázat, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU. V projednávané věci však Komise v napadeném rozhodnutí neupřesnila „způsoby“ takového ověření. Vzhledem tedy k tomu, že Italská republika neměla v rámci vymáhání podpory k dispozici základní prvky za účelem prokázání, zda poskytnuté výhody představují státní podpory ve prospěch příjemců, rozhodla zákonem č. 228 ze dne 24. prosince 2012 (čl. 1 odst. 351 a násl.) obrátit důkazní břemeno v rozporu s judikaturou Společenství. Podle italské právní úpravy nepřísluší státu, nýbrž jednotlivým podnikům, které jsou příjemci podpor poskytnutých ve formě úlevy, aby prokázaly, že dané výhody nenarušují hospodářskou soutěž nebo neovlivňují obchod mezi členskými státy. Při neexistenci takového důkazu platí domněnka, že poskytnutá výhoda mohla narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy. To je zjevně v rozporu se zásadami vytýčenými Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“.


title: Věc T-302/13: Žaloba podaná dne 28. května 2013 — Nordex Holding v. OHIM — Fontana Food (Taverna)

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/21

         Žaloba podaná dne 28. května 2013 — Nordex Holding v. OHIM — Fontana Food (Taverna)
   (Věc T-302/13)
   (2013/C 226/28)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nordex Holding A/S (Dronninglund, Dánsko) (zástupce: M. Kleis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fontana Food AB (Tyresö, Švédsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. března 2013 ve věci R 2608/2011-1;

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 21. října 2011 č. 4891 C, které předcházelo napadenému rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení v rámci odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Taverna“ — zápis ochranné známky Společenství č. 5 466 909

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobce

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Důvody návrhu na prohlášení neplatnosti jsou důvody uvedené v čl. 53 odst. 1 písm. a) a v čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení napadené ochranné známky Společenství za částečně neplatnou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc C-279/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal — Spojené království) — Fish Legal, Emily Shirley v. The Information Commissioner, United UtilitiesWater plc, Yorkshire Water Services Ltd, Southern Water Services Ltd ( „Řízení o předběžné otázce — Aarhuská úmluva — Směrnice 2003/4/ES — Přístup veřejnosti k informacím o životním prostředí — Působnost — Pojem „orgán veřejné správy“ — Společnosti provozující kanalizace a vodovody — Privatizace vodárenského odvětví v Anglii a ve Walesu“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/13

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal — Spojené království) — Fish Legal, Emily Shirley v. The Information Commissioner, United UtilitiesWater plc, Yorkshire Water Services Ltd, Southern Water Services Ltd
   (Věc C-279/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Aarhuská úmluva - Směrnice 2003/4/ES - Přístup veřejnosti k informacím o životním prostředí - Působnost - Pojem „orgán veřejné správy“ - Společnosti provozující kanalizace a vodovody - Privatizace vodárenského odvětví v Anglii a ve Walesu)
   2014/C 52/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fish Legal, Emily Shirley

      Žalovaní: The Information Commissioner, United UtilitiesWater plc, Yorkshire Water Services Ltd, Southern Water Services Ltd

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) — Spojené království — Výklad čl. 2 bodu 2 písm. a), b) a c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26) — Povinnost orgánů veřejné správy poskytovat informace o životním prostředí v jejich držení každému žadateli — Působnost — Pojem fyzické nebo právnické osoby, která „vykonává podle vnitrostátních právních předpisů funkce veřejné správy“

      Výrok

               1)

               Za účelem určení, zda lze takové subjekty, jako jsou United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd a Southern Water Services Ltd, kvalifikovat jako právnické osoby vykonávající podle vnitrostátních právních předpisů „funkce veřejné správy“ ve smyslu čl. 2 bodu 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS, je třeba zkoumat, zda jsou těmto subjektům na základě vnitrostátních právních předpisů, které se na ně vztahují, přiznána výjimečná oprávnění ve srovnání s pravidly použitelnými ve vztazích mezi osobami soukromého práva.

               2)

               Takové podniky, jako jsou United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd a Southern Water Services Ltd, které poskytují veřejné služby ve vztahu k životnímu prostředí, jsou kontrolovány subjektem nebo osobou spadajícími pod čl. 2 bod 2 písm. a) nebo b) směrnice 2003/4, takže by měly být kvalifikovány jako „orgány veřejné správy“ podle čl. 2 bodu 2 písm. c) této směrnice, pokud tyto podniky opravdu nezávisle neurčují způsob, jakým poskytují tyto služby, jelikož orgán veřejné správy spadající pod čl. 2 bod 2 písm. a) nebo b) uvedené směrnice může rozhodujícím způsobem ovlivňovat činnost uvedených podniků v oblasti životního prostředí.

               3)

               Článek 2 bod 2 písm. b) směrnice 2003/4 musí být vykládán v tom smyslu, že osoba, na kterou se vztahuje toto ustanovení, je orgánem veřejné správy, pokud jde o veškeré informace o životním prostředí, které drží. Takové obchodní společnosti, jako jsou United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd et Southern Water Services Ltd, které mohou být orgánem veřejné správy podle čl. 2 bodu 2 písm. c) uvedené směrnice pouze tehdy, jsou-li při poskytování veřejných služeb v oblasti životního prostředí kontrolovány subjektem nebo osobou spadajícími pod čl. 2 bod 2 písm. a) nebo b) téže směrnice, nejsou povinny poskytovat informace o životním prostředí, pokud je nesporné, že tyto informace nesouvisí s poskytováním takových služeb.

      (1)  Úř. věst. C 250, 18.8.2012.


title: Věc C-85/13: Žaloba podaná dne 21. února 2013 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/9

         Žaloba podaná dne 21. února 2013 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-85/13)
   2013/C 147/16
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, L. Cimaglia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Italská republika tím, že nepřijala:

                           —

                           opatření nezbytná k zajištění, aby aglomerace Bareggio, Cassano d’Adda, Melegnano, Mortara, Olona Nord, Olona Sud, Robecco sul Naviglio, San Giuliano Milanese Est, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Trezzano sul Naviglio, Turbigo a Vigevano (Lombardie) s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, které vypouštějí městské odpadní vody do recipientů považovaných za „citlivé oblasti“ podle čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (1), byly vybaveny stokovými soustavami v souladu s článkem 3 této směrnice,

                           —

                           opatření nezbytná k zajištění, aby v aglomeracích Pescasseroli (Abruzzo), Aviano Capoluogo, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile (Furlánsko-Julské Benátsko), Bareggio, Broni, Calco, Cassano d’Adda, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Somma Lombardo, Trezzano sul Naviglio, Turbigo, Valle San Martino, Vigevano, Vimercate (Lombardia), Pesaro, Urbino (Marche), Alta Val Susa (Piemonte), Nuoro (Sardinie), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Terrasini (Sicílie), Courmayeur (Valle d’Aosta) a Thiene (Veneto) s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE byly městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění v souladu s článkem 4 směrnice 91/271/EHS,

                           —

                           opatření nezbytná k zajištění, aby v aglomeracích Pescasseroli (Abruzzo), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, San Vito al Tagliamento, Udine (Furlánsko-Julské Benátsko), Frosinone (Lazio), Francavilla Fontana, Monteiasi, Trinitapoli (Puglia), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardinie) a Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini a Trappeto (Sicílie) s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, které vypouštějí do recipientů považovaných za „citlivé oblasti“ podle směrnice 91/271/EHS městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami, byly tyto vody před vypuštěním čištěny podle přísnějších požadavků, než je sekundární nebo jiné rovnocenné čištění, v souladu s článkem 5 téže směrnice,

                           —

                           opatření nezbytná k tomu, aby byly čistírny městských odpadních vod stavěné způsobem vyhovujícím požadavkům článků 4 až 7 směrnice 91/271/EHS projektovány, budovány, provozovány a udržovány tak, aby byla zaručena jejich dostatečná účinnost za všech běžných místních klimatických podmínek a aby se při projektování čistíren vzaly v úvahu sezónní rozdíly zatížení v aglomeracích Pescasseroli (Abruzzo), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, San Vito al Tagliamento, Udine (Furlánsko-Julské Benátsko), Frosinone (Lazio), Bareggio, Broni, Calco, Cassano d’Adda, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Somma Lombardo, Trezzano sul Naviglio, Turbigo, Valle San Martino, Vigevano, Vimercate (Lombardie), Pesaro, Urbino (Marche), Alta Val Susa (Piemonte), Francavilla Fontana, Monteiasi, Trinitapoli (Puglia), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardinie), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini, Trappeto (Sicílie), Courmayeur (Valle d’Aosta) a Thiene (Veneto),

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3, 4 a 5, jakož i článku 10 směrnice 91/271/EHS;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise svou žalobou namítá, že Itálie v několika částech svého státního území neprovedla správně směrnici Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod.
   Komise poukazuje především na různá porušení čl. 3 odst. 1 druhé odrážky a odst. 2 směrnice, podle kterého byly členské státy povinny pokud jde o městské odpadní vody vypouštěné do recipientů považovaných za „citlivé oblasti“ ve smyslu definice uvedené v článku 5 téže směrnice zajistit, aby do 31. prosince 1998 byly všechny aglomerace s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE vybaveny stokovými soustavami městských odpadních vod, vyhovujícími požadavkům přílohy I A oddílu A. Tato povinnost nebyla řádně splněna v několika aglomeracích regionu Lombardie spadajících do působnosti výše uvedených ustanovení.
   Článek 4 směrnice 91/271/EHS v odst. 1 a 3 mimoto stanoví, že členské státy zajistí, aby městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami byly před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění, a to nejpozději do 31. prosince 2000 u všech vypouštění z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 15 000 PE a do 31. prosince 2005 u všech vypouštění z aglomerací s populačním ekvivalentem v rozmezí 10 000 až 15 000 PE, v souladu požadavky uvedenými v příloze I B. Komise shledala nesplnění výše uvedených ustanovení v řadě aglomerací v regionech Abruzzo, Furlánsko-Julské Benátsko, Lombardie, Marche, Piemonte, Sardinie, Sicílie, Valle d’Aosta a Veneto.
   Článek 5 směrnice v odst. 2 a 3 poté stanoví, že členské státy zajistí, aby veškeré městské odpadní vody vypouštěné z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE, jež jsou odváděné stokovými soustavami, byly před vypuštěním do citlivých oblastí čištěny podle přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v článku 4, a to nejpozději do 31. prosince 1998. Komise shledala nesplnění výše uvedených ustanovení v řadě aglomerací v regionech Abruzzo, Furlánsko-Julské Benátsko, Lazio, Puglia, Sardinie a Sicílie.
   Nesplnění článků 4 a 5 směrnice 91/271/EHS vede konečně též k porušení článku 10 téže směrnice, podle kterého musí být čistírny městských odpadních vod projektovány, budovány, provozovány a udržovány tak, aby byla zaručena jejich dostatečná účinnost za všech běžných místních klimatických podmínek.

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 40.


title: Věc T-686/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2016 Daniele Possanzini proti usnesení vydanému dne 18. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-68/15, Possanzini v. Frontex

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2016 Daniele Possanzini proti usnesení vydanému dne 18. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-68/15, Possanzini v. Frontex
   (Věc T-686/16 P)
   (2016/C 428/22)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Daniele Possanzini (Pisa, Itálie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro pohraniční a pobřežní stráž

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. července 2016, kterým byla odmítnuta její žaloba;

               —

               vyhověl návrhům předloženým v prvním stupni;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku, rozdělený na dvě části, vycházející z porušení čl. 11 odst. 4, 5 a 6 rozhodnutí výkonného ředitele Evropské agentury pro pohraniční a pobřežní stráž (dále jen „Frontex“) ze dne 27. srpna 2009, kterým se stanoví postup pro hodnocení zaměstnanců (dále jen „rozhodnutí ze dne 27. srpna 2009“), vykládaného ve světle čl. 41 odst. 1 a 2 Listiny základních práv Evropské unie.

                           —

                           První část vycházející z nesprávného právního posouzení, jehož se dopustil Soud pro veřejnou službu tím, že nepřezkoumal důvod vznesený navrhovatelkou v prvním stupni, jenž se týkal absence předchozího dialogu mezi validátorem a hodnotitelem.

                           —

                           Druhá část vycházející z nesprávného právního posouzení, jímž je stiženo napadené usnesení, jelikož se automaticky nezabývá absencí předchozího dialogu mezi validátorem a hodnotitelem.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení čl. 2 odst. 2 rozhodnutí ze dne 27. srpna 2009, jež spočívá v nezohlednění rozlišných rolí hodnotitele a validátora, jak jsou stanoveny v rámci agentury Frontex.


title: Věc T-683/15: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2015 – Freistaat Bayern v. Komise

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/81

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2015 – Freistaat Bayern v. Komise
   (Věc T-683/15)
   (2016/C 048/89)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Freistaat Bayern (zástupci: U. Soltész a H. Weiß, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se v něm konstatuje, že státní podpora, kterou poskytlo Německo v souvislosti s kontrolami jakosti mléka prováděnými v Bavorsku v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU ve prospěch dotčených mlékárenských podniků v Bavorsku, je v období od 1. ledna 2007 neslučitelná s vnitřním trhem;

               —

               zrušil články 2 až 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž nařizuje vrácení podpory a úroků pokud jde o mlékárny dotčené ve Svobodném státě Bavorsko;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá určení neplatnosti části rozhodnutí Komise C (2015) 6295 final 2015/2432 ze dne 18. září 2015 o státní podpoře poskytnuté Německem na kontroly jakosti mléka podle zákona o mléku a tucích SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 [2012/NN]).
   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, jakož i čl. 6 odst. 1 a čl. 24 odst. 1 nařízení (EU) 2015/1589 (1)

               V rámci prvního žalobního důvodu je vytýkáno, že údajná podpora z obecných rozpočtových prostředků zemí nebyla předmětem rozhodnutí o zahájení řízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Neexistence státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
               Žalobce uplatňuje, že mlékárny v souvislosti s financováním kontrol jakosti mléka neobdržely státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť jim nebyla poskytnuta selektivní výhoda.

               3.

               Třetí žalobní důvod (podpůrně): Neexistence porušení povinnosti oznámení
               Žalobce uplatňuje argument, že opatření je třeba považovat za „existující podporu“. Požadavek vrácení tak porušuje čl. 108 odst. 1 a 3 SFEU, jakož i článek 14 nařízení (EU) 2015/1589.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod (podpůrně): Slučitelnost podpory s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 SFEU byla nesprávně odmítnuta.

               5.

               Pátý žalobní důvod (podpůrně): Požadavek vrácení podpory porušuje zásadu legitimního očekávání.

      (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, s. 9).


title: Spojené věci C-293/13 a C-294/13 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. června 2015 – Fresh Del Monte Produce, Inc. v. Evropská komise, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (C-293/13 P), Evropská komise v. Fresh Del Monte Produce, Inc. a Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (C- 294/13 P) „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s banány — Koordinované určování referenčních cen — Pojem ‚hospodářská jednotka mezi dvěma společnostmi‘ — Pojem ‚rozhodující vliv‘ — Přičitatelnost jednání společnosti jiné společnosti — Zkreslení důkazů — Důkazní břemeno — Zásada in dubio pro reo — Pojem ‚jediné pokračující protiprávní jednání‘ — Pojem ‚jednání ve vzájemné shodě‘ — Pojem ‚jednání protiprávní svým účelem‘ — Podniky účastnící se kartelové dohody — Poskytování informací Komisi — Zákonná povinnost — Rozsah — Právo nepodílet se na vlastním usvědčení — Vedlejší účastnice řízení v prvním stupni — Vedlejší kasační opravný prostředek — Přípustnost“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/4

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. června 2015 – Fresh Del Monte Produce, Inc. v. Evropská komise, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (C-293/13 P), Evropská komise v. Fresh Del Monte Produce, Inc. a Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (C- 294/13 P)
   (Spojené věci C-293/13 a C-294/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s banány - Koordinované určování referenčních cen - Pojem ‚hospodářská jednotka mezi dvěma společnostmi‘ - Pojem ‚rozhodující vliv‘ - Přičitatelnost jednání společnosti jiné společnosti - Zkreslení důkazů - Důkazní břemeno - Zásada in dubio pro reo - Pojem ‚jediné pokračující protiprávní jednání‘ - Pojem ‚jednání ve vzájemné shodě‘ - Pojem ‚jednání protiprávní svým účelem‘ - Podniky účastnící se kartelové dohody - Poskytování informací Komisi - Zákonná povinnost - Rozsah - Právo nepodílet se na vlastním usvědčení - Vedlejší účastnice řízení v prvním stupni - Vedlejší kasační opravný prostředek - Přípustnost“)
   (2015/C 279/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      (Věc C-293/13 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fresh Del Monte Produce, Inc. (zástupci: B. Meyring, Rechtsanwalt a L. Suhr, Advocate)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, M. Kellerbauer a P. Van Nuffel, zmocněnci) a Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (zástupci: K. Smith, QC, C. Humpe a S. Kon, solicitors)

      (Věc C-294/13 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, M. Kellerbauer a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Fresh Del Monte Produce, Inc. (zástupci: B. Meyring, Rechtsanwalt a L. Suhr, Advocate) a Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (zástupci: K. Smith, QC, C. Humpe a S. Kon, solicitors)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek ve věci C 293/13 P a vedlejší kasační opravné prostředky ve věcech C 293/13 P a C 294/13 P se zamítají.

               2)

               Bod 1 výroku rozsudku Fresh Del Monte Produce v. Komise (T 587/08, EU:T:2013:129) se zrušuje.

               3)

               Výše pokuty uložené podle čl. 2 písm. c) rozhodnutí Komise C (2008) 5955 final ze dne 15. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/39 188 – Banány) se stanovuje na 9 8 00  000 eur.

               4)

               Společnosti Fresh Del Monte Produce Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačních opravných prostředcích ve věcech C 293/13 P a C 294/13 P, jakož i nákladů řízení o jejím vedlejším kasačním opravném prostředku ve věci C 294/13 P, s výjimkou nákladů vynaložených společností Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG, která ponese vlastní náklady všech těchto řízení.

               5)

               Společnosti Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení o jejích vedlejších kasačních opravných prostředcích ve věcech C 293/13 P a C 294/13 P.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc C-14/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — Nickel Institute v. Secretary of State for Work and Pensions ( „Životní prostředí a ochrana lidského zdraví — Směrnice 67/548/EHS — Nařízení (ES) č. 1272/2008 — Klasifikace uhličitanů nikelnatých, hydroxidů niklu a skupiny látek obsahujících nikl jako nebezpečné látky — Platnost směrnic 2008/58/ES a 2009/2/ES, jakož i nařízení (ES) č. 790/2009 — Přizpůsobení těchto klasifikací technickému a vědeckému pokroku — Platnost — Metody hodnocení přirozených vlastností uvedených látek — Zjevně nesprávné posouzení — Právní základ — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — Nickel Institute v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Věc C-14/10) (1)

   (Životní prostředí a ochrana lidského zdraví - Směrnice 67/548/EHS - Nařízení (ES) č. 1272/2008 - Klasifikace uhličitanů nikelnatých, hydroxidů niklu a skupiny látek obsahujících nikl jako nebezpečné látky - Platnost směrnic 2008/58/ES a 2009/2/ES, jakož i nařízení (ES) č. 790/2009 - Přizpůsobení těchto klasifikací technickému a vědeckému pokroku - Platnost - Metody hodnocení přirozených vlastností uvedených látek - Zjevně nesprávné posouzení - Právní základ - Povinnost uvést odůvodnění)
   2011/C 269/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nickel Institute

      Žalovaný: Secretary of State for Work and Pensions

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Platnost, pokud jde o novou klasifikaci uhličitanů nikelnatých jako karcinogenní látky, směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 246, s. 1) a nařízení Komise (ES) č. 790/2009 ze dne 10. srpna 2009, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. L 235, s. 1) — Nedostatečné hodnocení přirozených vlastností uhličitanů nikelnatých vzhledem k požadavkům stanoveným v příloze VI směrnice 67/548/EHS

      Výrok

   Posouzení předběžných otázek neodhalilo žádnou skutečnost, která by mohla mít dopad na platnost směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek, a směrnice Komise 2009/2/ES ze dne 15. ledna 2009, kterou se po třicáté prvé přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek, nebo na platnost nařízení Komise (ES) č. 790/2009 ze dne 10. srpna 2009, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí v rozsahu, v němž tyto směrnice a toto nařízení klasifikovaly takové látky, jako jsou některé uhličitany nikelnaté, hydroxidy niklu a skupina dalších látek obsahujících nikl, které jsou předmětem věci v původním řízení, jako lidské karcinogeny kategorie 1, mutageny kategorie 3 a látky toxické pro reprodukci kategorie 2.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc C-678/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 – Evropská komise v. Španělské království „Nesplnění povinnosti státem — Články 56 SFEU a 36 Dohody o EHP — Služby nabízené ve Španělsku penzijními fondy a pojišťovnami usazenými v jiném členském státě — Zaměstnanecké penzijní plány — Povinnost jmenovat daňového zástupce s bydlištěm nebo sídlem ve Španělsku — Restriktivní charakter — Odůvodnění — Účinnost daňového dohledu a boj proti daňovým únikům — Přiměřenost“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-678/11) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Články 56 SFEU a 36 Dohody o EHP - Služby nabízené ve Španělsku penzijními fondy a pojišťovnami usazenými v jiném členském státě - Zaměstnanecké penzijní plány - Povinnost jmenovat daňového zástupce s bydlištěm nebo sídlem ve Španělsku - Restriktivní charakter - Odůvodnění - Účinnost daňového dohledu a boj proti daňovým únikům - Přiměřenost“)
   (2015/C 046/02)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a W. Roels, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalované: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a J.- S. Pilczer, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že přijalo ustanovení obsažená v čl. 46 písm. c) královského legislativního nařízení 1/2002, kterým se schvaluje konsolidované znění zákona o regulaci penzijních plánů a penzijních fondů (Real Decreto Legislativo 1/2002, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de Regulación de los Planes y Fondos de Pensiones) ze dne 29. listopadu 2002, a v čl. 86 odst. 1 královského legislativního nařízení 6/2004, kterým se schvaluje konsolidované znění zákona o organizaci a kontrole soukromého pojištění (Real Decreto Legislativo 6/2004, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de ordenación y supervisión de los seguros privados) ze dne 29. října 2004, podle kterých penzijní fondy se sídlem v jiných členských státech, než je Španělské království, nabízející zaměstnanecké penzijní plány v tomto členském státě, jakož i pojišťovny působící ve Španělsku v režimu volného poskytování služeb, jsou povinny jmenovat daňového zástupce s bydlištěm nebo sídlem v tomto členském státě, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 SFEU.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise, Španělské království a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc C-427/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/100/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/23

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-427/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/100/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 180/38
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a I. Chatzigiannis, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: M. Michelogiannaki, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (Úř. věst. L 363, s. 141), ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z článku 2 této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc C-455/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. října 2007 Ente per le Ville vesuviane proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 18. července 2007 ve věci T-189/02, Ente per le Ville vesuivane v. Komise Evropských společenství

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. října 2007 Ente per le Ville vesuviane proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 18. července 2007 ve věci T-189/02, Ente per le Ville vesuivane v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-455/07 P)
   (2007/C 297/46)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Ente per le Ville vesuviane (zástupce: E. Soprano, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               částečně zrušit, v souladu s níže uvedenými důvody kasačního opravného prostředku, napadený rozsudek, a v důsledku toho prohlásit za neplatné rozhodnutí Generálního ředitelství pro regionální politiku Evropské komise D(2002) 810111, zaps. pod č. 102504, ze dne 13. března 2002, a bude-li to nezbytné a rozumné, memorandum Generálního ředitelství pro regionální politiku Evropské komise Gt/SF/MF D(01) 810542, zaps. pod č. 109720, ze dne 12. října 2001;

               —

               podpůrně částečně zrušit, v souladu s níže uvedenými důvody kasačního opravného prostředku, napadený rozsudek a vrátit věc Soudu prvního stupně, aby rozhodl o meritu sporu ve světle pokynů, jejichž poskytnutí bude Soudní dvůr považovat za vhodné;

               —

               uložit Evropské komisi jak náhradu nákladů tohoto řízení, tak řízení v prvním stupni ve věci T-189/02.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   1)   Nesprávné právní posouzení, nedostatečné vyšetřování a nedostatečné odůvodnění s odkazem na článek 12 nařízení č. 4254/88 (1), ve znění změn
   Pomoc realizovaná navrhovatelkou a financovaná z EFRR byla jednotné povahy, jak bylo potvrzeno zněním jak rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 1986, kterým byl udělen příspěvek, jenž je předmětem tohoto řízení, tak článkem 12 nařízení Rady (EHS) č. 4254/88, ve znění článku 1 nařízení Rady č. 2083/93 (2).
   Z toho tedy vyplývá, že dotčená pomoc nemohla být, jak Soud prvního stupně nesprávně usoudil, rozdělena do několika funkčních částí, a že tudíž pozastavení pouze jedné části této pomoci ze soudních důvodů, které mělo dopad na čas dokončení projektu, vyžadovalo, aby pomoc upravená článkem 12 byla rozšířena na celý projekt financovaný na základě rozhodnutí ze dne 18. prosince 1996.
   2)   Nesprávné právní posouzení, nedostatečné vyšetřování a porušení práva na obhajobu s odkazem na článek 4 rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 1986
   Na rozdíl od toho, co se uvádí v napadeném rozsudku, v řízení v prvním stupni Ente per le Ville Vesuviane mělo důkazy, že probíhající práce prováděné ve Villa Ruggiero (jedné ze tří vil, které byly předmětem finanční pomoci na základě rozhodnutí ze dne 18. prosince 1986) byly pozastaveny ze soudních důvodů od roku 1989 až do konce roku 1996 – a tudíž nebyly vůbec dokončeny v roce 1992, jak tvrdily italské státní orgány.
   V tomto kontextu, stejně jak to bylo vysvětleno rovněž před Soudem prvního stupně, účast Ente na řízení, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí, měla rozhodující význam, jelikož Komise vzhledem k výše zmíněným důkazům – které byly navrhovatelkou předloženy za tímto účelem – a s ohledem na jednotnou povahu pomoci realizované navrhovatelkou, uznala použití výjimky stanovené v článku 12 nařízení č. 4254/88, ve znění změn, ohledně pomoci, bez ponechání si jakékoliv možnosti dříve ukončit financování udělené v roce 1986.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4254/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí ustanovení k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o Evropský fond regionálního rozvoje (Úř. věst. L 374, s. 15) (neoficiální překlad).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2083/93 ze dne 20. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 4254/88, kterým se stanoví prováděcí ustanovení k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o Evropský fond regionálního rozvoje (Úř. věst. L 193, s. 34) (neoficiální překlad).


title: Věc T-64/16: Žaloba podaná dne 15. února 2016 – Wieromiejczyk v. EUIPO (Tasty Puff)

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/39

         Žaloba podaná dne 15. února 2016 – Wieromiejczyk v. EUIPO (Tasty Puff)
   (Věc T-64/16)
   (2016/C 111/47)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michał Wieromiejczyk (Pabianice, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Tasty Puff“ – Přihláška č. 13 072 061

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. listopadu 2015 ve věci R 3058/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za odůvodněnou;

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               napadené rozhodnutí změnil tak, že EUIPO je povinen přiznat právo k ochranné známce č. 13 0722 061 „Tasty Puff“;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-160/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 8. května 2009 — Veřejná obchodní společnost Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E. v. Ministerstvo hospodářství

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 8. května 2009 — Veřejná obchodní společnost „Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E.“ v. Ministerstvo hospodářství
   (Věc C-160/09)
   2009/C 153/53
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: veřejná obchodní společnost „Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E.“

      Žalované: Ministerstvo hospodářství

      Předběžné otázky

   Může jednotlivec (podnik dovážející banány z Ekvádoru), který žádá o vrácení vnitrostátní spotřební daně z toho důvodu, že byla zaplacena bezdůvodně, uplatňovat u vnitrostátního soudu skutečnost, že vnitrostátní daňový předpis (článek 7 zákona 1798/1988 ve znění článku 10 zákona 1914/1990) je neslučitelný s článkem 4 Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a zeměmi Kartagenské dohody z roku 1984, schválené nařízením Rady (EHS) č. 1591/84 (1)?

      (1)  Úř. věst. L 153, 8.6.1984, s. 1.


title: Věc C-245/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche – Itálie) – Nerea SpA v. Regione Marche „Řízení o předběžné otázce — Státní podpory — Nařízení (ES) č. 800/2008 — Všeobecná bloková výjimka — Rozsah působnosti — Článek 1 odst. 6 písm. c) — Článek 1 odst. 7 písm. c) — Pojem ‚podnik v obtížích‘ — Pojem ‚kolektivní úpadkové řízení‘ — Společnost, která je příjemcem státní podpory na základě regionálního operačního programu Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) a které bylo následně povoleno předběžné vyrovnání s cílem pokračovat v činnosti — Odejmutí podpory — Povinnost vrátit vyplacenou zálohu“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche – Itálie) – Nerea SpA v. Regione Marche
   (Věc C-245/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Nařízení (ES) č. 800/2008 - Všeobecná bloková výjimka - Rozsah působnosti - Článek 1 odst. 6 písm. c) - Článek 1 odst. 7 písm. c) - Pojem ‚podnik v obtížích‘ - Pojem ‚kolektivní úpadkové řízení‘ - Společnost, která je příjemcem státní podpory na základě regionálního operačního programu Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) a které bylo následně povoleno předběžné vyrovnání s cílem pokračovat v činnosti - Odejmutí podpory - Povinnost vrátit vyplacenou zálohu“)
   (2017/C 283/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nerea SpA

      Žalovaný: Regione Marche

      Za přítomnosti: Banca del Mezzogiorno – Mediocredito Centrale SpA

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 7 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články [107 a 108 SFEU] prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách) musí být vykládán v tom smyslu, že v něm uvedený pojem „kolektivní úpadkové řízení“ zahrnuje všechna kolektivní úpadková řízení s podniky stanovená vnitrostátním právem bez ohledu na to, zda jsou zahájena vnitrostátními správními či soudními orgány bez návrhu, nebo zda jsou zahájena na návrh dotčeného podniku.

               2)

               Článek 1 odst. 7 písm. c) nařízení č. 800/2008 musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že podnik splňuje podmínky vnitrostátního práva pro zahájení kolektivního úpadkového řízení, což přísluší konstatovat předkládajícímu soudu, je dostačující překážkou tomu, aby mu byla poskytnuta státní podpora na základě uvedeného nařízení, nebo – pokud mu podpora již byla poskytnuta – dostačujícím důvodem pro konstatování, že na základě uvedeného nařízení se tak nemělo stát, pokud byly uvedené podmínky splněny k datu poskytnutí uvedené podpory. Naopak podpora poskytnutá podniku v souladu s nařízením č. 800/2008, a zejména s jeho čl. 1 odst. 6, nemůže být odejmuta pouze z toho důvodu, že s uvedeným podnikem bylo zahájeno kolektivní úpadkové řízení po datu, k němuž byla podpora poskytnuta.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc T-321/07: Žaloba podaná dne 28. srpna 2007 – Lufthansa AirPlus Servicekarten v. OHIM – Applus Servicios Tecnológicos (A+)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/50

         Žaloba podaná dne 28. srpna 2007 – Lufthansa AirPlus Servicekarten v. OHIM – Applus Servicios Tecnológicos (A+)
   (Věc T-321/07)
   (2007/C 269/91)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu Isenburg, Německo) (zástupci: G. Würtenberger, T. Wittmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Applus Servicios Technologicos, S.L. (původně Agbar Automotive, S. L.) (Barcelona, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 7. června 2007 ve věci R 310/2006-2 týkajícího se námitek založených na zápisu ochranné známky Společenství č. 2 335 693 „Airplus International“ proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 2 933 356 „A+“;

               —

               vyhovět námitkám proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 2 933 356 „A+“ a zamítnout přihlášku k zápisu ochranné známky Společenství č. 2 933 356 „A+“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Applus Servicios Technologicos, S.L. (původně Agbar Automotive, S. L.)

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „A+“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 35, 36, 37, 40, 41 a 42 – přihláška č. 2 933 356

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „Airplus International“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 35, 36 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 a čl. 8 odst. 5, jakož i článků 73, 74 a 79 nařízení Rady (ES) č. 40/94.
   Žalobkyně tvrdí, že odvolací senát nevyhodnotil kritéria totožnosti výrobků a služeb, jakož i podobnosti ochranných známek a nepřihlédl k dobrému jménu, kterého požívá starší ochranná známka. Mimoto, žalobkyně tvrdí, že odvolací senát porušil svou povinnost uvést odůvodnění, na kterém založil své rozhodnutí. Rovněž, podle žalobkyně, se odvolací senát neomezil na přezkum nesporných skutečností, důkazů a argumentů předložených účastníky. Dále, žalobkyně tvrdí, že její práva obhajoby byla vážně narušena tím, že jí Úřad neinformoval o nahrazení majitele ochranné známky jinou společností. Konečně, tvrdí, že odvolací senát překročil své pravomoci tím, že bez odůvodnění zohlednil vyjádření předložená majitelem ochranné známky po lhůtě stanovené Úřadem.


title: Věc C-510/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. září 2016 – Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep, Fnac Périphérie v. Ministre des finances et des comptes publics

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. září 2016 – Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep, Fnac Périphérie v. Ministre des finances et des comptes publics
   (Věc C-510/16)
   (2016/C 462/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep, Fnac Périphérie

      Odpůrce: Ministre des finances et des comptes publics

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje významné zvýšení výtěžku z daňových zdrojů určených pro režim podpor v porovnání s odhady poskytnutými Evropské komisi podstatnou změnu ve smyslu čl. 88 odst. 3 SES, nyní článku 108 SFEU, která může odůvodnit nové oznámení, v případě režimu podpor financovaného určenými zdroji, pokud členský stát řádně oznámil právní změny, které mají na tento režim podstatný dopad, před jejich zavedením, a zejména změny týkající se způsobu jeho financování?

               2)

               Jak se v tomto případě použije výše uvedený článek 4 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (1), podle kterého zvýšení původního rozpočtu stávajícího režimu podpor přesahující 20 % představuje změnu tohoto režimu podpor, a zejména:

                           a)

                           jak se slučuje s předběžným charakterem povinnosti oznámit režim podpor stanovené v čl. 88 odst. 3 SES, nyní článku 108 SFEU?

                           b)

                           pokud překročení prahu 20 % původního rozpočtu stávajícího režimu podpor stanovené ve výše uvedeném článku 4 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 odůvodňuje nové oznámení, musí být tento práh posuzován ve vztahu k částce příjmů určených režimu podpor, nebo ve vztahu k výdajům skutečně poskytnutým příjemcům, s výjimkou částek převedených do rezerv nebo těch, které byly převedeny ve prospěch státu?

                           c)

                           jestliže se dodržení prahu 20 % musí posoudit ve vztahu k výdajům na režim podpor, musí se takové posouzení provést porovnáním celkového stropu výdajů uvedeného v rozhodnutí o schválení s celkovým rozpočtem později poskytnutým přidělujícím subjektem všem podporám, nebo porovnáním stropů oznámených v každé kategorii podpor označených v tomto rozhodnutí s příslušnou rozpočtovou položkou tohoto subjektu?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 140, s. 1).


title: Věc T-448/10: Usnesení Tribunálu ze dne 14. listopadu 2011 — Apple v. OHIM — Iphone Media (IPH IPHONE) ( „Ochranná známka Společenství — Částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/14

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. listopadu 2011 — Apple v. OHIM — Iphone Media (IPH IPHONE)
   (Věc T-448/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 13/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apple, Inc. (Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Engelman, barrister, a J. Olsen, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Iphone Media, SA (Sevilla, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. července (věc R 1084/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Apple, Inc. a Iphone Media, SA.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.