title: Věc C-419/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – WebMindLicenses kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Články 2, 24, 43, 250 a 273 — Místo poskytnutí elektronicky poskytovaných služeb — Umělé stanovení tohoto místa prostřednictvím operace zbavené hospodářské podstaty — Zneužití práva — Nařízení (EU) č. 904/2010 — Listina základních práv Evropské unie — Články 7, 8, 41, 47 a 48, čl. 51 odst. 1 a čl. 52 odst. 1 a 3 — Právo na obhajobu — Právo být vyslechnut — Použití důkazů získaných v rámci souběžného a dosud neskončeného trestního řízení bez vědomí osoby povinné k dani ze strany daňového orgánu — Odposlechy telekomunikačních prostředků a zajištění elektronické pošty“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/16

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – WebMindLicenses kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Věc C-419/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 2, 24, 43, 250 a 273 - Místo poskytnutí elektronicky poskytovaných služeb - Umělé stanovení tohoto místa prostřednictvím operace zbavené hospodářské podstaty - Zneužití práva - Nařízení (EU) č. 904/2010 - Listina základních práv Evropské unie - Články 7, 8, 41, 47 a 48, čl. 51 odst. 1 a čl. 52 odst. 1 a 3 - Právo na obhajobu - Právo být vyslechnut - Použití důkazů získaných v rámci souběžného a dosud neskončeného trestního řízení bez vědomí osoby povinné k dani ze strany daňového orgánu - Odposlechy telekomunikačních prostředků a zajištění elektronické pošty“)
   (2016/C 068/20)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: WebMindLicenses kft

      Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Výrok

               1)

               Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že pro posouzení, zda za takových okolností, jako jsou okolnosti, jež jsou dány ve věci v původním řízení, licenční smlouva, jejímž předmětem je poskytnutí know-how umožňujícího provozování webové stránky, prostřednictvím které byly poskytovány interaktivní audiovizuální služby, uzavřená se společností usazenou v jiném členském státě, než na území kterého je usazena společnost, která poskytuje tuto licenci, vycházela ze zneužití práva s cílem využít toho, že sazba daně z přidané hodnoty vztahující se na tyto služby byla v tomto jiném členském státě nižší, nejsou skutečnosti, že statutární orgán a jediný akcionář posledně uvedené společnosti, byl tvůrcem tohoto know-how, že tato osoba ovlivňovala nebo kontrolovala rozvoj a využívání uvedeného know-how a poskytování služeb, které jsou na něm založeny, že řízení finančních operací, lidských zdrojů a technických prostředků nezbytných k poskytování uvedených služeb zajišťovali subdodavatelé, ani důvody, které mohly vést společnost poskytující licenci k tomu, že poskytla dotčené know-how společnosti usazené v tomto jiném členském státě místo toho, aby jej sama využívala, samy o sobě rozhodující.
               Předkládající soud musí posoudit všechny okolnosti věci v původním řízení za účelem určení, zda tato smlouva představovala čistě vykonstruované plnění zakrývající skutečnost, že dotčená služba nebyla ve skutečnosti poskytována společností, která nabyla licenci, nýbrž společností, která licenci poskytla, a zejména zjistit, zda zřízení sídla ekonomické činnosti nebo stálé provozovny společnosti, která nabyla licenci, nebylo skutečné nebo zda tato společnost neměla pro účely předmětné ekonomické činnosti odpovídající strukturu z hlediska prostor, lidských a technických zdrojů, či zda uvedená společnost nevykonávala tuto ekonomickou činnost svým jménem a na svůj účet a na svou odpovědnost a své riziko.

               2)

               Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že v případě zjištění zneužívající praktiky, která vedla k určení místa poskytnutí služeb v jiném členském státě, než ve kterém by bylo při neexistenci této zneužívající praktiky, skutečnost, že daň z přidané hodnoty byla odvedena v tomto jiném členském státě v souladu s jeho právními předpisy, nebrání tomu, aby došlo k dodatečnému vyměření této daně v členském státě místa, kde tyto služby byly skutečně poskytnuty.

               3)

               Nařízení Rady (EU) č. 904/2010 ze dne 7. října 2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty musí být vykládáno v tom smyslu, že daňový orgán členského státu, který zkoumá vznik povinnosti odvést daň z přidané hodnoty u plnění, která již byla předmětem této daně v jiných členských státech, je povinen zaslat daňovým orgánům těchto jiných členských států žádost o spolupráci, pokud je taková žádost užitečná či dokonce nezbytná pro určení, zda v prvním členském státě vznikla daňová povinnost.

               4)

               Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby pro účely uplatnění čl. 4 odst. 3 SEU, článku 325 SFEU, článku 2, čl. 250 odst. 1 a článku 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty mohl daňový orgán za účelem prokázání existence zneužívající praktiky v oblasti daně z přidané hodnoty použít důkazy získané v rámci souběžného a dosud neskončeného trestního řízení bez vědomí osoby povinné k dani prostřednictvím například odposlechů telekomunikačních prostředků a zajištění elektronické pošty, pod podmínkou, že získáním těchto důkazů v rámci uvedeného trestního řízení a jejich použitím v rámci správního řízení nebyla porušena práva zaručená unijním právem.

               5)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti, jež jsou dány ve věci v původním řízení, musí vnitrostátní soud, jenž přezkoumává legalitu rozhodnutí, kterým se dodatečně vyměřuje daň z přidané hodnoty, založeného na takovýchto důkazech, na základě článků 7 a 47 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie ověřit, zda odposlechy telekomunikačních prostředků a zajištění elektronické pošty představovaly vyšetřovací prostředky stanovené zákonem a nezbytné v rámci trestního řízení a zda použití důkazů získaných těmito způsoby uvedeným orgánem rovněž bylo povolené zákonem a nezbytné. Kromě toho musí ověřit, zda osoba povinná k dani měla v souladu s obecnou zásadou dodržování práva na obhajobu v rámci správního řízení možnost mít k těmto důkazům přístup a být k nim vyslechnuta. Jestliže zjistí, že tato osoba povinná k dani tuto možnost neměla nebo že tyto důkazy byly získány v rámci trestního řízení nebo použity v rámci správního řízení v rozporu s článkem 7 Listiny základních práv Evropské unie, musí uvedený vnitrostátní soud tyto důkazy vyloučit a uvedené rozhodnutí zrušit, jestliže je v důsledku toho nepodložené. Tyto důkazy musí být vyloučeny i tehdy, pokud tento soud není oprávněn přezkoumat, že byly získány v rámci trestního řízení v souladu s unijním právem, nebo se nemůže alespoň ujistit, na základě kontroly již provedené trestním soudem v rámci sporného řízení, že byly získány v souladu s tímto právem.

      (1)  Úř. věst. C 439, 8.12.2014.


title: Věc C-78/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2014 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2013 ve věci T-117/12, ANKO v. Komise

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2014 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2013 ve věci T-117/12, ANKO v. Komise
   (Věc C-78/14 P)
   2014/C 102/36
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a B. Conte)

      Další účastnice řízení: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise uzavřela s dvěma rozdílnými sdruženími, mezi něž patří odpůrkyně ANKO, dohody o dotacích na financování projektů „Oasis“ a „Perform“ v rámci sedmého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace.
   V rámci této smlouvy Komise tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil všeobecné smluvní podmínky, a zejména čl. II 5 odst. 3 písm. d) (a případně čl. II 14 odst. 1 druhý pododstavec).
   Nesprávný výklad všeobecných smluvních podmínek se soustřeďuje do následujících důvodů kasačního opravného prostředku:

               1.

               Nesprávné posouzení vážné a systematické povahy nesrovnalostí jako důvodu přerušení.

               2.

               Nesprávné posouzení možnosti/rizika opakování nesrovnalostí.

               3.

               Nesprávné závěry z opravy ad hoc.

               4.

               Nesprávný výklad možnosti použít průměrné náklady a nesprávné uplatnění této možnosti na fiktivní náklady – zkreslení důkazů.

               5.

               Záměna mezi podmínkami přerušení (podezření) a podmínkami způsobilosti (jistota).


title: Věc C-596/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. listopadu 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 6. září 2013 ve věci T-465/11: Globula v. Evropská komise

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. listopadu 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 6. září 2013 ve věci T-465/11: Globula v. Evropská komise
   (Věc C-596/13 P)
   2014/C 61/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: K. Herrmann, L. Armati, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Globula a.s., Česká republika

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2013, oznámený Komisi dne 11. září 2013, ve věci T-465/11, Globula v. Evropská komise;

               —

               rozhodl, že první žalobní důvod uplatněný v prvním stupni není opodstatněný, a vrátil věc Tribunálu k opětovnému projednání druhého a třetího žalobního důvodu uplatněných v prvním stupni; a

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Podle Komise je třeba napadený rozsudek zrušit z následujících důvodů:

               Zaprvé Tribunál porušil články 288 a 297 odst. 1 SFEU, když konstatoval, že pravidla druhé směrnice o plynu (1) se vztahují na projednávanou věc. Tento první soubor argumentů uplatněných Komisí se bude týkat otázky, zda Tribunál právem (implicitně) rozhodl, že Komise použila třetí směrnici o plynu (2) se zpětným účinkem.

               Zadruhé se Tribunál dopustil pochybení při právní kvalifikaci skutkových okolností a nesprávně použil právní kritérium, které sám oznámil. Za předpokladu, že by Tribunál právem rozhodl, že věcná pravidla třetí směrnice o plynu byla použita se zpětným účinkem (quod non), se budeme otázkou, zda pravidla obsažená v článku 36 třetí směrnice o plynu tvoří nedělitelný celek z hlediska jejich časové působnosti, zabývat za účelem posouzení, zda Tribunál rovněž právem rozhodl, že použití procesních pravidel obsažených v této směrnici se zpětným účinkem je obdobně zakázáno.

               Posouzení dotčeného oznámeného rozhodnutí o udělení výjimky na základě procesních a hmotněprávních pravidel stanovených ve třetí směrnici o plynu podle Komise neznamená použití tohoto aktu se zpětným účinkem, ale je v souladu se zásadou bezprostřední použitelnosti, podle které se ustanovení unijního práva použije od jeho vstupu v platnost na budoucí účinky situace, která vznikla za platnosti dřívějšího pravidla.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (Úř. věst. L 211, s. 94).


title: Věc C-503/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. prosince 2016 – Evropská komise v. Portugalská republika „Nesplnění povinnosti státem — Články 21, 45 a 49 SFEU — Články 28 a 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru — Volný pohyb osob — Volný pohyb pracovníků — Svoboda usazování — Zdanění fyzických osob týkající zisků plynoucích z výměny obchodních podílů — Zdanění kapitálových zisků fyzických osob plynoucích z převodu veškerého majetku vyčleněného na podnikatelskou a jinou výdělečnou činnost — Zdanění jednotlivců na výstupu — Okamžitý odvod daně — Rozdílné zacházení s fyzickými osobami, které směňují obchodní podíly a zachovávají si bydliště na vnitrostátním území, a fyzickými osobami, které provádí takovou směnu a přesouvají své bydliště na území jiného členského státu Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru — Rozdílné zacházení s fyzickými osobami, které převádí veškerý majetek vztahující se k výkonu samostatné výdělečné činnosti na společnost, která má sídlo a ústředí na portugalském území, a fyzickými osobami, které provádí takový převod na společnost, která má své sídlo nebo ústředí na území jiného členského státu Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru — Přiměřenost“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. prosince 2016 – Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-503/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Články 21, 45 a 49 SFEU - Články 28 a 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru - Volný pohyb osob - Volný pohyb pracovníků - Svoboda usazování - Zdanění fyzických osob týkající zisků plynoucích z výměny obchodních podílů - Zdanění kapitálových zisků fyzických osob plynoucích z převodu veškerého majetku vyčleněného na podnikatelskou a jinou výdělečnou činnost - Zdanění jednotlivců na výstupu - Okamžitý odvod daně - Rozdílné zacházení s fyzickými osobami, které směňují obchodní podíly a zachovávají si bydliště na vnitrostátním území, a fyzickými osobami, které provádí takovou směnu a přesouvají své bydliště na území jiného členského státu Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru - Rozdílné zacházení s fyzickými osobami, které převádí veškerý majetek vztahující se k výkonu samostatné výdělečné činnosti na společnost, která má sídlo a ústředí na portugalském území, a fyzickými osobami, které provádí takový převod na společnost, která má své sídlo nebo ústředí na území jiného členského státu Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru - Přiměřenost“)
   (2017/C 053/02)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braga da Cruz a W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Rebelo a J. Martins da Silva, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a K. Petersen, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti čl. 10 odst. 9 písm. a) Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares (zákon o dani z příjmů fyzických osob), podle něhož u daňového poplatníka, který ztratí postavení rezidenta na portugalském území, je třeba do kapitálových zisků pro účely jeho zdanění za rok, v němž došlo k této ztrátě, zařadit částku, která nebyla podle čl. 10 odst. 8 uvedeného zákona zdaněna při směně obchodních podílů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 21, 45 a 49 SFEU, jakož i z článků 28 a 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Portugalská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti čl. 38 odst. 1 písm. a) téhož zákona, který vyhrazuje odklad zdanění stanovený tímto ustanovením pro fyzické osoby, které převádějí veškerý majetek vyčleněný k výkonu podnikatelské či jiné výdělečné činnosti na společnost, která má své statutární sídlo a ústředí na portugalském území, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 SFEU a článku 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.

               3)

               Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 16, 19.1.2015.


title: Věc T-316/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2011 — Kadio Morokro v. Rada ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2011 — Kadio Morokro v. Rada
   (Věc T-316/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění)
   2011/C 319/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mathieu Kadio Morokro (Cocody, Pobřeží slonoviny) (zástupce: S. Le Damany, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a G. Étienne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení i rozhodnutí Rady 2011/221/SZBP ze dne 6. dubna 2011 o změně rozhodnutí 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 93, s. 20), a nařízení Rady (EU) č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 93, s. 10), a to v rozsahu, v němž se uvedené předpisy týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2011/221/SZBP ze dne 6. dubna 2011 o změně rozhodnutí 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a nařízení Rady (EU) č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, se v rozsahu, v němž se týkají M. Kadio Morokro, zrušují.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2011/221 zůstávají ve vztahu k M. Kadio Morokro zachovány do právní moci zrušení nařízení č. 330/2011.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložil M. Kadio Morokro.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc C-259/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Elena Recinto-Pfingsten v. Swiss International Air Lines AG

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/26

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Elena Recinto-Pfingsten v. Swiss International Air Lines AG
   (Věc C-259/13) (1)

   2014/C 112/33
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc C-558/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court (Spojené království) podaná dne 17. prosince 2007 – The Queen na žádost S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated v. Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court (Spojené království) podaná dne 17. prosince 2007 – The Queen na žádost S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated v. Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Věc C-558/07)
   (2008/C 51/60)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court.
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated.

      Žalovaný: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs.
   Předběžné otázky

               1.

               Vzhledem ke skutečnosti, že požadavky na registraci uvedené v hlavě II nařízení (1) [(ES) č. 1907/2006] se podle čl. 2 odst. 9 tohoto nařízení nevztahují na polymery, znamená odkaz na „monomerní látky“ v čl. 6 odst. 3:

                           a)

                           reaktivní monomery, tedy monomery, které spolu zreagovaly tak, že jsou neoddělitelné od polymeru, jehož součást tvoří;

                           b)

                           nereaktivní monomery, tedy monomery, které jsou rezidui polymerizačního procesu a které si po skončení tohoto procesu zachovávají své chemické složení a vlastnosti oddělené od polymeru; nebo

                           c)

                           jak reaktivní, tak i nereaktivní monomery?

               2.

               Je-li odpověď na první otázku buď a) nebo c), je použití čl. 6 odst. 3 na výrobce nebo dovozce polymerů protiprávní z toho důvodu, že požadavky jsou nesmyslné, diskriminační nebo nepřiměřené?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 24. září 2014 ve věci E-7/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Norské království (Nesplnění povinností státem EHP – volný pohyb služeb – článek 36 Dohody o EHP – plná výše poplatku za registraci pronajatých motorových vozidel dočasně dovezených do Norska norskými rezidenty)

text:
               16.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 122/5

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 24. září 2014
   ve věci E-7/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Norské království
   (Nesplnění povinností státem EHP – volný pohyb služeb – článek 36 Dohody o EHP – plná výše poplatku za registraci pronajatých motorových vozidel dočasně dovezených do Norska norskými rezidenty)
   (2015/C 122/06)
   Ve věci E-7/14, Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – NÁVRH na prohlášení, že tím, že ponechává v platnosti vnitrostátní předpisy, které stanoví, že za pronajatá motorová vozidla registrovaná v cizině a dočasně dovezená do Norska norskými rezidenty je třeba platit poplatek za registraci v plné výši, aniž by měla dotčená osoba jakékoli právo na výjimku či vrácení poplatku, jestliže nehodlá dané vozidlo v zásadě využívat v Norsku trvale ani tak nečiní, nesplnilo Norsko své povinnosti vyplývající z článku 36 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 24. září 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Prohlašuje, že tím, že ponechává v platnosti vnitrostátní předpisy, které stanoví, že za pronajatá motorová vozidla registrovaná v cizině a dočasně dovezená do Norska norskými rezidenty je třeba platit poplatek za registraci v plné výši, aniž by měla dotčená osoba jakékoli právo na výjimku či vrácení poplatku, jestliže nehodlá dané vozidlo v zásadě využívat v Norsku trvale ani tak nečiní, nesplnilo Norsko své povinnosti vyplývající z článku 36 Dohody o EHP.

               2.

               Ukládá Norskému království uhradit náklady řízení.


title: Věc T-71/13: Žaloba podaná dne 7. února 2013 — Anapurna v. OHIM — (ANNAPURNA)

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/25

         Žaloba podaná dne 7. února 2013 — Anapurna v. OHIM — (ANNAPURNA)
   (Věc T-71/13)
   2013/C 101/54
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anapurna GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: P. Ehrlinger a T. Hagen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Annapurna SpA (Prato, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. prosince 2012, v rozsahu, v němž schválil zápis ochranné známky Společenství č. 001368166 „ANNAPURNA“ a neprohlásil ji za neplatnou pro výrobky „pytle“ (třída 18), „přikrývky a ložní prádlo“ (třída 24) a „oděvy, pokrývky hlavy, pantofle“ (třída 25);

               —

               uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladu řízení včetně nákladů vzniklých v řízení o odvolání;

               —

               vyzval žalovaného, aby předložil důkaz o užívání („důkazní prostředky“) předložené další účastnicí řízení v rámci řízení o prohlášení neplatnosti.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Slovní ochranná známka „ANNAPURNA“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 18, 24 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 1 368 166

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlásilo ochrannou známku Společenství za částečně neplatnou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečně zrušil napadené rozhodnutí a prohlásil ochrannou známku Společenství za neplatnou pro další výrobky

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-60/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 6. února 2017 – Ángel Somoza Hermo a Ilunión Seguridad S.A. v. Esabe Vigilancia S.A. a Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 6. února 2017 – Ángel Somoza Hermo a Ilunión Seguridad S.A. v. Esabe Vigilancia S.A. a Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)
   (Věc C-60/17)
   (2017/C 121/23)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé: Ángel Somoza Hermo a Ilunión Seguridad S.A.

      Odpůrci: Esabe Vigilancia S.A. a Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

      Předběžné otázky

               1)

               Použije se čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (1), když podnik ukončí poskytování sjednaných služeb zákazníkovi vypovězením smlouvy o poskytování služeb tam, kde činnost spočívá především na pracovní síle (ostraha zařízení), a podnik, jemuž byla služba nově zadána, přebírá podstatnou část zaměstnanců vyčleněných k provádění takové služby, jestliže k takovému převzetí pracovních smluv dochází v důsledku ustanovení dohodnutého v kolektivní smlouvě pro práce v odvětví bezpečnostních služeb?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku je v situaci, kdy právní úprava členského státu vydaná k provedení směrnice stanoví podle čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/23/ES, že po dni převodu převodce a nabyvatel společně a nerozdílně odpovídají za závazky včetně mzdových, které vznikly přede dnem převodu z pracovních smluv existujících ke dni převodu, v souladu s uvedeným čl. 3 odst. 1 směrnice takový výklad, podle něhož se společná a nerozdílná odpovědnost za dřívější závazky neuplatní, když k převzetí podstatné části pracovní síly novým poskytovatelem došlo na základě povinnosti plynoucí z odvětvové kolektivní smlouvy a znění této [kolektivní] smlouvy vylučuje tuto společnou a nerozdílnou odpovědnost za závazky z doby před převodem?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98.


title: Věc T-396/09: Žaloba podaná dne 6. října 2009 — Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/28

         Žaloba podaná dne 6. října 2009 — Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise
   (Věc T-396/09)
   2009/C 297/41
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vereniging Mileudefensie (Amsterodam, Nizozemsko) a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Nizozemsko) (zástupce: A.van den Biesen, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyň

   Žalobkyně navrhují:

               —

               určit, že je žaloba opodstatněná;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 6121 ze dne 28. července napadené v projednávané věci;

               —

               uložit Komisi, aby následně věcně posoudila žádost o vnitřní přezkum ve lhůtě, kterou stanoví Soud;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně jsou dvě nizozemské organizace pro životní prostředí, které žalovanou v souladu s čl. 10 odst. 1 nařízení č. 1367/2006 (1) požádaly, aby přezkoumala dřívější rozhodnutí Komise K(2009) 2560 ze dne 7. dubna 2009, kterým Komise souhlasila s prodloužením lhůty pro splnění povinností s ohledem na zlepšení kvality vnějšího ovzduší, které pro Nizozemsko vyplývají ze směrnice č. 2008/50/ES (2). Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise, kterým prohlásila jejich žádost o přezkum dřívějšího rozhodnutí určeného Nizozemsku za nepřípustnou.
   Na podporu své žaloby nejdříve žalobkyně uvádí, že se Komise v napadeném rozhodnutí neodvolala na omezení působnosti nařízení č. 1367/2006 uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. c), a tak nepřijala rozhodnutí ze dne 7. dubna 2009 v rámci výkonu zákonodárné pravomoci.
   Žalobkyně dále uvádí, že rozhodnutí ze dne 7. dubna 2009 má jen individuální a nikoliv obecný význam.
   Konečně žalobkyně uvádí, že pokud ustanovení sekundárního práva Společenství není v souladu s Aarhuskou úmluvou (3) schválenou Radou, je třeba dotčené ustanovení vykládat v souladu s touto úmluvou, a když to není možné, musí orgány a instituce Společenství použít úmluvu přímo. Žalobkyně se domnívají, že se z tohoto důvodu nepoužije čl. 2 odst. 1 písm. g) nařízení č. 1367/2006.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (Úř. věst. L 152, s. 10)

      (3)  Rozhodnutí Rady č. 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 124, s. 1).


title: Věc C-471/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg — Autriche) — Martin Wohl, Ildiko Veres v. Magistrat der Stadt Salzburg, za přítomnosti: Finanzamt Salzburg-Stadt

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg — Autriche) — Martin Wohl, Ildiko Veres v. Magistrat der Stadt Salzburg, za přítomnosti: Finanzamt Salzburg-Stadt
   (Věc C-471/10) (1)

   2011/C 211/46
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-477/16: Žaloba podaná dne 26. srpna 2016 – Epsilon International v. Komise

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/49

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2016 – Epsilon International v. Komise
   (Věc T-477/16)
   (2016/C 402/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Epsilon International SA (Marousi, Řecko) (zástupci: D. Bogaert a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               1)

               Na základě článku 272 SFEU:

                           —

                           určil, že částky vyplacené Evropskou komisí společnosti Epsilon v rámci grantových dohod BRISEIDE, i-SCOPE a SMART-ISLANDS představují způsobilé náklady a že se společnost Epsilon nedopustila chyb systémové povahy při plnění těchto dohod;

                           —

                           určil, že žádost Komise o vrácení částek vyplacených na základě dohody BRISEIDE je zcela neopodstatněná a že tyto částky nemusí být Evropské komisi zaplaceny;

                           —

                           prohlásil, že rozhodnutí Evropské komise o pozastavení plateb týkajících se grantových dohod i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity a c-SPACE jsou neopodstatněná;

                           —

                           uložil Komisi náhradu částek, které společnost Epsilon uhradila za provedení dodatečných finančních auditů, aby popřela chybná zjištění auditorů pověřených Komisí, a náhradu morální újmy vzniklé společnosti Epsilon, která je předběžně stanovena na ex aequo et bono základě na částku 10 000 eur.

               2)

               Na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. června 2016 (Ares (2016) 2835215) zapsat společnost Epsilon do databáze systému pro včasné odhalení a vyloučení (EDES).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby založené na základě článku 272 SFEU společnost Epsilon uvádí, že zjištění předložená auditory a schválená Evropskou komisí, jež se týkají osobních nákladů vykázaných v souvislosti s prováděním projektů BRISEIDE, SMART-ISLANDS a i-SCOPE, jsou chybná. Společnost Epsilon konkrétně tvrdí, že nedošlo k žádným nesrovnalostem, pokud jde o časové záznamy, odpracované hodiny a kalkulace hodinových sazeb, neexistenci faktury za práci majitelů a skutečnost, že dohody uzavřené s podnikovými konzultanty nebyly oznámeny finančnímu úřadu. V každém případě nemohou být drobné chyby při provádění těchto dohod považovány za chyby systémové povahy.
   Krom toho společnost Epsilon napadá rozhodnutí Komise o pozastavení plateb za plnění projektů financovaných EU i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity a c-SPACE a má za to, že nejsou právně opodstatněná.
   Konečně společnost Epsilon požaduje náhradu za majetkovou a nemajetkovou újmu, jež jí vznikla v důsledku rozhodnutí Komise.
   Na základě své žaloby podle článku 263 SFEU společnost Epsilon požaduje, aby Tribunál zrušil rozhodnutí Komise zapsat společnost Epsilon do databáze systému pro včasné odhalení a vyloučení (EDES) z důvodu údajné potenciálně systematické povahy chyb, jichž se tato společnost dopustila při plnění výše uvedených projektů. Žalobkyně se domnívá, že toto rozhodnutí porušuje zásadu proporcionality a právo na obhajobu.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  15. prosince 2005  ve věci C-86/03: Řecká republika proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Odmítnutí Komise povolit používání těžkých topných olejů s mezní hodnotou obsahu síry 3 % hmotnostních na části řeckého území — Směrnice 1999/32/ES — Obsah síry v některých kapalných palivech)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 15. prosince 2005
   ve věci C-86/03: Řecká republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Odmítnutí Komise povolit používání těžkých topných olejů s mezní hodnotou obsahu síry 3 % hmotnostních na části řeckého území - Směrnice 1999/32/ES - Obsah síry v některých kapalných palivech)
   (2006/C 48/02)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-86/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 26. února 2003, Řecká republika (zmocněnci: P. Mylonopoulos a A. Samoni-Rantou) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: M. Konstantinidis a G. Valero Jordana), podporované: Radou Evropské unie (zmocněnci: S. Kyriakopoulou a B. Hoff Nielsen), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 15. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc C-152/16: Žaloba podaná dne 14. března 2016 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/13

         Žaloba podaná dne 14. března 2016 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-152/16)
   (2016/C 191/17)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: J. Hottiaux, zmocněnkyně)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nevytvořilo svůj vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy, a tedy nedalo vzniknout propojení s vnitrostátními elektronickými rejstříky ostatních členských států, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z čl. 16 odst. 1 a 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 ze dne 21. října 2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES (1),

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle čl. 16 odst. 1 nařízení č. 1071/2009 vede každý členský stát vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy, které příslušný vnitrostátní orgán oprávnil k výkonu povolání podnikatele v silniční dopravě.
   Z odpovědi lucemburského státu na výzvu dopisem přitom plyne, že takový vnitrostátní rejstřík zaveden nebyl.
   V důsledku toho lucemburský stát nedostál svým povinnostem plynoucím z čl. 16 odst. 1 nařízení no1071/2009.
   Podle čl. 16 odst. 5 nařízení č. 1071/2009 členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění propojení a přístupu k vnitrostátním elektronickým rejstříkům v celé Unii.
   Při neexistenci vnitrostátního rejstříku není žádných pochyb o tom, že lucemburské správní orgány nepřijaly veškerá opatření nezbytná k zajištění propojení svého, neexistujícího, vnitrostátního elektronického rejstříku s ostatními vnitrostátními rejstříky.
   V důsledku toho lucemburský stát nevyhověl ustanovení čl. 16 odst. 5 nařízení č. 1071/2009.

      (1)  Úř. věst. L 300, s. 51.


title: Věc F-14/12: Žaloba podaná dne 4. února 2012 — ZZ v. Evropský účetní dvůr

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/33

         Žaloba podaná dne 4. února 2012 — ZZ v. Evropský účetní dvůr
   (Věc F-14/12)
   2012/C 138/75
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: O. Mader, advokát)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalovaného nepovýšit žalobce v rámci řízení o povýšení za rok 2011 do platové třídy AD 13.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 26. května 2011 nepovýšit žalobce v rámci řízení o povýšení za rok 2011 do platové třídy AD13;

               —

               zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 18. listopadu 2011, kterým tento potvrdil počet míst, které jsou v roce 2011 k dispozici pro povýšení do platové třídy AD 13, s tím důsledkem, že stížnost žalobce podaná proti rozhodnutí ze dne 26. května 2011 byla zamítnuta;

               —

               uložit Evropskému účetnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-137/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 21. března 2011 — Partena ASBL v. Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 21. března 2011 — Partena ASBL v. Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA
   (Věc C-137/11)
   2011/C 179/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Partena ASBL

      Žalovaná: Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

      Předběžné otázky

               1)

               Může členský stát pro použití článku 13 a násl. nařízení č. 1408/71, konkrétně článku 14c, v rámci pravomoci, která je mu přiznána k vymezení podmínek pro uplatnění režimu sociálního zabezpečení, který zavádí pro osoby samostatně výdělečně činné, považovat,řízení společnosti, která podléhá daňové povinnosti v tomto státě, ze zahraničí‘ za,výkon činnosti na svém území‘?

               2)

               Je čl. 3 odst. 1 pododstavec 4 vyhlášky č. 38 ze dne 27. července 1967, kterou se upravuje režim sociálního zabezpečení osob samostatně výdělečně činných, slučitelný s právem Evropské unie a zejména se svobodou pohybu a pobytu zaručenou článkem 21 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud osobě, která má bydliště v jiném členském státě a řídí ze zahraničí společnost, která v Belgii podléhá daňové povinnosti, neumožňuje vyvrátit domněnku, že se na ni ve věcech sociálního zabezpečení uplatní režim osob samostatně výdělečně činných, zatímco mandatář, který pobývá v Belgii a neřídí společnost ze zahraničí, má možnost vyvrátit tuto domněnku a podat důkaz, že nevykonává samostatnou výdělečnou činnost ve smyslu čl. 3 odst. 1 pododstavce 1 královské vyhlášky č. 38?


title: Věc C-314/11 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Evropská komise v. Planet AE ( „Kasační opravný prostředek — Ochrana finančních zájmů Evropské unie — Identifikace úrovně rizika spojeného se subjektem — Systém včasného varování — Vyšetřování OLAF — Rozhodnutí — Žádosti o aktivaci výstrah W1a a W1b — Napadnutelné akty — Přípustnost“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Evropská komise v. Planet AE
   (Věc C-314/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Identifikace úrovně rizika spojeného se subjektem - Systém včasného varování - Vyšetřování OLAF - Rozhodnutí - Žádosti o aktivaci výstrah W1a a W1b - Napadnutelné akty - Přípustnost)
   2013/C 46/11
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a F. Dintilhac, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Planet AE (zástupce: V. Christianos, dikigoros)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Planet v. Komise (T-320/09), kterým Tribunál zamítl námitku nepřípustnosti vznesenou Evropskou Komisí v rámci žaloby na neplatnost rozhodnutí Komise, přijatých v důsledku šetření Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) aktivovat v systému včasného varování (EWS) výstrahu „W1a“ a výstrahu „W1b“ určující úroveň rizika spojeného se žalobkyní jakožto zadavatele veřejné zakázky na služby spojené s projektem instituční a sektorové modernizace v Sýrii, financované v rámci programu MEDA (Úř. věst. 2005, s. 203-199730)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-108/06: Žaloba podaná dne  23. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/3

         Žaloba podaná dne 23. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-108/06)
   (2006/C 121/06)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a F. Simonetti, zmocněnci)

      Žalovaný: Nizozemské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES (1) ze dne 27. června 2001, o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice do vnitrostátní práva uplynula dne 21. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.


title: Věc C-176/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 14. dubna 2011 — HIT hoteli, igralnice, turizem d.d. Nova Gorica und HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem d.d. v. Bundesminister für Finanzen

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 14. dubna 2011 — HIT hoteli, igralnice, turizem d.d. Nova Gorica und HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem d.d. v. Bundesminister für Finanzen
   (Věc C-176/11)
   2011/C 226/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: HIT hoteli, igralnice, turizem d.d. Nova Gorica und HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem d.d.

      Odpůrce: Bundesminister für Finanzen

      Předběžné otázky

   Je právní úprava členského státu, která v tomto členském státě povoluje reklamu na stálé provozovny herny umístěné v zahraničí pouze tehdy, pokud zákonná ustanovení na ochranu hráčů v místě těchto provozoven odpovídají tuzemské ochraně, slučitelná s volným pohybem služeb?


title: Spojené věci T-314/04 a T-414/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Německo v. Komise ( Evropský fond pro regionální rozvoj — Snížení příspěvku — Žaloba na neplatnost — Akt, který lze napadnout žalobou — Přípravný akt — Nepřípustnost )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Německo v. Komise
   (Spojené věci T-314/04 a T-414/04) (1)

   („Evropský fond pro regionální rozvoj - Snížení příspěvku - Žaloba na neplatnost - Akt, který lze napadnout žalobou - Přípravný akt - Nepřípustnost“)
   (2006/C 331/78)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: C.-D. Quassowski, zmocněnec, ve spolupráci s C. von Donatem, advokátem)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms a L. Flynn, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádosti o zrušení rozhodnutí, které jsou obsahem dvou dopisů Generálního ředitelství Komise pro regionální politiku ze dne 17. května a 9. srpna 2004, zaslaných žalobkyni, týkajících se snížení příspěvků Evropského fondu pro regionální rozvoj, poskytnutých ve prospěch programu Cíl 2 1997–1999 Severní Porýní-Vestfálsko a operačního programu RESIDER II Severní Porýní-Vestfálsko 1994-1999 a následného odmítnutí vyplatit žalobkyni zbývající částky 5 488 569,24 eur a 2 268 988,33 eur.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají jako nepřípustné.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady, jakož i polovinu nákladů řízení vynaložených žalobkyní. Žalobkyně ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-543/15: Žaloba podaná dne 18. září 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann a další v. ECHA

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/36

         Žaloba podaná dne 18. září 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann a další v. ECHA
   (Věc T-543/15)
   (2015/C 406/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlín, Německo), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt), Diversey Europe Operations BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: K. Van Maldegem a M. Grunchard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky týkající se zařazení společnosti Oxea, se sídlem v Německu, na seznam dodavatelů účinné látky uvedený v čl. 95 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání,

               —

               uložil ECHA náhradu nákladů tohoto řízení,

               —

               s ohledem na odvolání projednávané před odvolacím senátem ECHA přerušil řízení v souladu s článkem 69 jednacího řádu Tribunálu, zejména pak ustanovením čl. 69 písm. d), do doby, než odvolací senát ECHA rozhodne o přípustnosti k němu podaného odvolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně tvrdí, že ECHA tím, že schválila v souvislosti s určitou látkou zapsání dané společnosti na seznam uvedený v článku 95 nařízení č. 528/2012, nepostupovala na základě platného práva. Na základě povinností, které ECHA v tomto pohledu nesplnila, uplatňují žalobkyně následující tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že ECHA nesprávně uplatnila pravidla týkající se požadavku, podle nějž musí v souladu s článkem 95 nařízení č. 528/2012 společnost předložit úplný spis.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady nediskriminace tím, že ECHA jednala se společnostmi nacházejícími se v téže situaci rozdílně.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článků 62, 63 a 95 nařízení č. 528/2012 tím, že ECHA v rozporu s požadavky stanovenými tímto nařízením nezajistila rovné podmínky hospodářské soutěže pro společnosti, které se účastnily programu přezkumu dotčené látky, a společnosti, které jednaly samostatně.


title: Věc T-643/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Dahllof v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/57

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Dahllof v. Parlament
   (Věc T-643/15)
   (2016/C 048/65)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Staffan Dahllof (Kastrup, Dánsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8678 C ze dne 15. září 2015, kterým byla zamítnuta žalobcova potvrzující žádost o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na personální zajištění členů Evropského parlamentu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem na základě článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vynaložených případnými vedlejšími účastníky.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odepřen, přestože podmínky pro jejich zpřístupnění byly splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti posoudit každý individuální dokument v souladu s články 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001, neboť odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům nebylo odůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevypořádal se všemi žalobcovými argumenty.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc T-8/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2016 – Auyantepui Corp. v. EUIPO – Magda Rose (Mr Jones) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Mr Jones — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka Jones — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2016 – Auyantepui Corp. v. EUIPO – Magda Rose (Mr Jones)
   (Věc T-8/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Mr Jones - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka Jones - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 191/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Auyantepui Corp., SA (Panama, Panama) (zástupce: E. Manresa Medina, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: E. Zaera Cuadrado, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Magda Rose GmbH & Co. KG (Vídeň, Německo) (zástupce: R. Kornfeld, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. října 2014 (věc R 49/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Magda Rose GmbH & Co. KG a společností Auyantepui Corp., SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Auyantepui Corp., SA. ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc C-685/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 27. prosince 2013 — Belgacom SA v. Commune de Fléron

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 27. prosince 2013 — Belgacom SA v. Commune de Fléron
   (Věc C-685/13)
   2014/C 61/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Belgacom SA

      Žalovaná: Commune de Fléron

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení autorizační směrnice (1), a zejména její článek 13 týkající se podmínek pro ukládání poplatků za práva na užívání rádiových frekvencí a za práva na instalování zařízení na veřejném nebo soukromém majetku, tomu, aby správní orgány obce v některém členském státě uložily mobilním operátorům prostřednictvím obecní vyhlášky poplatek ve formě jednotné paušální daně ve výši 2 500 eur za každý stožár nebo sloup, kdy skutečnost vedoucí ke vzniku daňové povinnosti je jejich přítomnost na obecním území k 1. lednu daňového období, aniž by tato daň měla uhrazovací charakter a byla odůvodněna rozpočtovými cíli a cíli týkajícími se životního prostředí?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21).


title: Věc C-199/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 4. června 2009 — Schenker SIA v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 4. června 2009 — Schenker SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-199/09)
   2009/C 193/12
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Schenker SIA

      Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests

      Předběžné otázky

   Je třeba čl. 6 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (1) ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, vykládat v tom smyslu, že na základě jediné žádosti o vydání závazné informace o sazebním zařazení se oznamuje závazná informace o totožném zboží, které sdílí obchodní označení, číslo výrobku nebo jakékoliv jiné rozlišující nebo identifikační kritérium?

      (1)  Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3.


title: Věc C-426/06: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 21. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/31

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 21. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-426/06) (1)

   (2007/C 315/53)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc F-90/10: Žaloba podaná dne 29. září 2010 — Florentiny v. Parlament

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/36

         Žaloba podaná dne 29. září 2010 — Florentiny v. Parlament
   (Věc F-90/10)
   2011/C 55/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jean-François Florentiny (Strassen, Lucembursko) (zástupci: P. Nelissen Grade a G. Leblanc, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nezařazení žalobce do seznamu úředníků povýšených do platové třídy AST 6 při povyšování za rok 2009

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 29. června 2010 zamítající stížnost žalobce,

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 24. listopadu 2009, zveřejněné dne 2. prosince 2009, o nezařazení žalobce do seznamu úředníků povýšených do platové třídy AST 6 při povyšování za rok 2009,

               —

               upozornit orgán oprávněný ke jmenování na následky vyplývající ze zrušení napadených rozhodnutí, a zejména na zařazení do platové třídy AST 6, jakož i zpětnou účinnost povýšení do platové třídy AST 6 ke dni, ke kterému mělo být účinné, totiž k 1. lednu 2009,

               —

               přiznat žalobci 2 000 eur jako náhradu jemu způsobené nemajetkové újmy,

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-264/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 15. května 2013 — Provincie Antwerpen v. Mobistar NV

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 15. května 2013 — Provincie Antwerpen v. Mobistar NV
   (Věc C-264/13)
   2013/C 207/46
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Provincie Antwerpen

      Žalovaná: Mobistar NV

      Předběžné otázky

   Je třeba vykládat článek 6 nebo článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) v tom smyslu, že zakazují, aby bylo orgánu členského státu umožněno z rozpočtových nebo jiných důvodů zdanit hospodářskou činnost provozovatelů telekomunikací, umožněnou na území nebo jeho části na základě existence podpěr GSM, sloupů nebo antén na veřejných nebo soukromých pozemcích?


title: Věc T-272/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2013 — Coin v. OHIM — Dynamiki Zoi (Fitcoin) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Fitcoin — Starší obrazové národní a mezinárodní ochranné známky a starší obrazové ochranné známky Společenství coin — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2013 — Coin v. OHIM — Dynamiki Zoi (Fitcoin)
   (Věc T-272/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Fitcoin - Starší obrazové národní a mezinárodní ochranné známky a starší obrazové ochranné známky Společenství coin - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 79/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Coin SpA (Benátky, Itálie) (zástupci: P. Perani a G. Ghisletti, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Dynamiki Zoi AE (Atény, Řecko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. února 2011 (věc R 1836/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Coin SpA a Dynamiki Zoi AE.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. února 2011 (věc R 1836/2010-2) se zrušuje v části, v níž byly tímto rozhodnutím zamítnuty námitky týkající se „oděvů, včetně obuvi a bačkor“ spadajících do třídy 25.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Coin SpA.

               4)

               Společnost Coin ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Posudek 1/12: Žádost o posudek podaná Evropskou komisí na základě čl. 218 odst. 11 SFEU

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/14

         Žádost o posudek podaná Evropskou komisí na základě čl. 218 odst. 11 SFEU
   (Posudek 1/12)
   2013/C 123/23
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Žadatelka

   Evropská komise (zástupci: C. Hermes a H. Krämer, zmocněnci)
   Posudek 1/12 je vyškrtnut z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc T-51/12: Žaloba podaná dne 8. února 2012 — Scooters India v. OHIM — Brandconcern (LAMBRETTA)

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/21

         Žaloba podaná dne 8. února 2012 — Scooters India v. OHIM — Brandconcern (LAMBRETTA)
   (Věc T-51/12)
   2012/C 109/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Scooters India Ltd (Sarojininagar, Indie) (zástupce: B. Brandreth, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Brandconcern BV (Amsterodam, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. prosince 2011 ve věci R 2312/2010-1 v rozsahu, v němž bylo zamítnuto odvolání žalobkyně proti prohlášení ochranné známky za neplatnou, pokud jde o její zápis pro výrobky zařazené do třídy 12;

               —

               vrátit věc OHIM a doporučit mu, aby rozhodl, že ochranná známka byla u výrobků zařazených do třídy 12, a to u „koloběžek, částí a součástí vozidel pro cestování po zemi“, skutečně užívána; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vzniklých před odvolacím senátem a Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „LAMBRETTA“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 12, 14, 18 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 1495100

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné prohlášení neplatnosti přihlášky ochranné známky Společenství č. 1495100

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení, zamítnutí odvolání pro zbývající výrobky a zamítnutí podpůrného odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 50 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl o prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství u všech výrobků zařazených do třídy 12, přestože konstatoval, že existuje důkaz o skutečném užívání identifikovatelné subkategorie výrobků ve třídě 12. Dále se odvolací senát dopustil nesprávného právního posouzení, když nepoužil řešení obsažené v rozsudku ve věci Ansul BV v. Ajax Brandbeveiliging (C-40/01), podle kterého užívání částí zachovává platnost zápisu pro výrobky, jejichž integrální součástí tyto části jsou.


title: Věc T-157/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. března 2012 — Barilla v. OHIM — Brauerei Schlösser (ALIXIR) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALIXIR — Starší národní slovní ochranná známka Elixeer — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. března 2012 — Barilla v. OHIM — Brauerei Schlösser (ALIXIR)
   (Věc T-157/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALIXIR - Starší národní slovní ochranná známka Elixeer - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 133/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Barilla G. a R. Fratelli SpA (Parma, Itálie) (zástupci: A. Vanzetti, G. Sironi a A. Colmano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Brauerei Schlösser GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupce: J. Flick, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. ledna 2010 (věc R 820/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Brauerei Schlösser GmbH Barilla G. a R. Fratelli SpA

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Barilla G. a R. Fratelli SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc C-298/08: Žaloba podaná dne 3. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/35

         Žaloba podaná dne 3. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-298/08)
   (2008/C 223/56)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a I. Chatsigiannis)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES ze dne 15. března 2006 o minimálních podmínkách pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě a o zrušení směrnice Rady 89/599/EHS (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. dubna 2007.

      (1)  Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 35.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. července 2005 ve věci C-79/05: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 2037/2000 — Látky, které poškozují ozonovou vrstvu — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/22

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-79/05: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 2037/2000 - Látky, které poškozují ozonovou vrstvu - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 217/42)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-79/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 17. února 2005, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: U. Wölker a A. Aresu) proti Italské republice (zmocněnci: I. M. Braguglia, ve spolupráci s G. Fiengo), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann a J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Italská republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě veškerá použitelná preventivní opatření pro účely odstranění a minimalizace úniků regulovaných látek, zejména pokud jde o povinnost kontrolovat jednou za rok pevně instalovaná zařízení s náplní chladicí kapaliny větší než 3 kg, zda na nich nedochází k únikům, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.04.2005.


title: Věc F-68/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Lebedef v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Hodnotící zpráva — Hodnotící období za rok 2010 — Návrh na zrušení hodnotící zprávy — Návrh na zrušení počtu přidělených bodů pro povýšení“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/28

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Lebedef v. Komise
   (Věc F-68/12) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnotící zpráva - Hodnotící období za rok 2010 - Návrh na zrušení hodnotící zprávy - Návrh na zrušení počtu přidělených bodů pro povýšení)
   2014/C 39/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayer a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení bodů pro povýšení přidělených žalobci a jeho hodnotící zprávy za období od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2010.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Giorgio Lebedef ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012, s. 28.


title: Věc C-275/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mBh v. Finanzamt Bayreuth ( „Daně — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 77/388/EHS — Osvobození spravování zvláštních investičních fondů od daně — Rozsah“ )

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mBh v. Finanzamt Bayreuth
   (Věc C-275/11) (1)

   (Daně - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 77/388/EHS - Osvobození spravování zvláštních investičních fondů od daně - Rozsah)
   2013/C 123/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mBh

      Žalovaný: Finanzamt Bayreuth

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 13 části B písm. d) bodu 6 směrnice 77/388/EHS: šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Osvobození spravování zvláštních investičních fondů od daně — Dosah

      Výrok

   Ustanovení čl. 13 části B písm. d) bodu 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládáno v tom smyslu, že poradenství při investování do převoditelných cenných papírů poskytované třetí osobou investiční společnosti, která je správcem zvláštního investičního fondu, patří pro účely osvobození od daně stanoveného v uvedeném ustanovení pod pojem „spravování zvláštního investičního fondu“, i když třetí osoba nejednala na základě pověření výkonem funkcí podle článku 5g směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/107/ES ze dne 21. ledna 2002.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-145/16: Usnesení Tribunálu ze dne 3. dubna 2017 – Corsini Santolaria v. EUIPO – Molins Tura (biombo 13)

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. dubna 2017 – Corsini Santolaria v. EUIPO – Molins Tura (biombo 13)
   (Věc T-145/16) (1)

   (2017/C 178/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc T-557/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. září 2015 Fernandem De Esteban Alonsem proti usnesení vydanému dne 15. července 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-35/15, De Esteban Alonso v. Komise

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/44

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. září 2015 Fernandem De Esteban Alonsem proti usnesení vydanému dne 15. července 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-35/15, De Esteban Alonso v. Komise
   (Věc T-557/15 P)
   (2015/C 371/45)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francie) (zástupce: C. Huglo, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil usnesení F-35/15 ze dne 15. července 2015, kterým předseda Soudu pro veřejnou službu zamítl jeho žalobu;

               —

               zrušil rozhodnutí OOJ ze dne 21. listopadu 2014 došlého dne 3. prosince 2014, kterým byla zamítnuta stížnost č. R/865/14 podaná navrhovatelem dne 5. srpna 2014;

               —

               uložil Evropské komisi povinnost zaplatit částku 17  242,51 eur v aktualizované výši 24  242,51 eur ke dni podání kasačního opravného prostředku;

               —

               uložil Evropské komisi povinnost zaplatit částku 3  000 eur z titulu nevratných nákladů i všech nákladů řízení (k doplnění);

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z odepření spravedlnosti, jelikož Soud pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) rozhodl usnesením, aniž povolil novou výměnu spisů nebo veřejné jednání.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zásady kontradiktornosti a práva na obhajobu, jelikož SVS rozhodl usnesením, aniž povolil novou výměnu spisů nebo veřejné jednání.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, jelikož SVS stanovil novou podmínku k podmínkám upraveným v souvislosti se spoluprací mezi orgány podle článku 24 služebního řádu úředníků Evropské unie.


title: Věc T-707/14: Žaloba podaná dne 2. října 2014 – Grundig Multimedia v. OHIM (DetergentOptimiser)

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/62

         Žaloba podaná dne 2. října 2014 – Grundig Multimedia v. OHIM (DetergentOptimiser)
   (Věc T-707/14)
   2014/C 409/83
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Švýcarsko) (zástupci: S. Walter a M. Neuner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. července 2014 ve věci R 172/2014-1,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení včetně nákladů vynaložených v řízení před Úřadem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „DetergentOptimiser“ pro výrobky zařazené do třídy 7 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 9 49  559

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009


title: Věc F-130/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. září 2009 — Vinci v. Evropská centrální banka ( Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Údajně protiprávní zacházení s lékařskými údaji — Povinná lékařská prohlídka )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/73

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. září 2009 — Vinci v. Evropská centrální banka
   (Věc F-130/07) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Údajně protiprávní zacházení s lékařskými údaji - Povinná lékařská prohlídka“)
   2010/C 24/134
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: F. Vinci (Schöneck, Německo) (zástupce: B. Karthaus, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. Malfrère a F. Feyerbacher, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem)

      Předmět věci

   Návrh na určení, že uložení dokumentů obsahujících zdravotní záznamy je protiprávní, a na zrušení rozhodnutí ECB, jímž se jednak zamítá vymazání osobních údajů obsažené v uvedených dokumentech, a jednak nařizuje žalobkyni, aby se podrobila lékařskému vyšetření, jakož i žádost o odškodnění údajně utrpěné nemateriální újmy

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008, s. 32.


title: Věc C-14/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. ledna 2012 Sheilesh Shah, Akhil Shah proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 10. listopadu 2011 ve věci T-313/10, Three-N-Products Private Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. ledna 2012 Sheilesh Shah, Akhil Shah proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 10. listopadu 2011 ve věci T-313/10, Three-N-Products Private Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-14/12 P)
   2012/C 73/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Sheilesh Shah, Akhil Shah (zástupce: M. Chapple, Barrister)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Three-N-Products Private Ltd.

      Návrhová žádání

   Navrhovatelé navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek;

               —

               potvrdil rozhodnutí;

               —

               přijal přihlášku ochranné známky Společenství k zápisu;

               —

               uložil žalobkyni v prvním stupni náhradu nákladů vynaložených navrhovateli v souvislosti s projednávanou žalobou, jednáním před Tribunálem a rozhodnutím.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelé uvádí, že se Tribunál v následujících bodech dopustil nesprávného právního posouzení:

               Tribunál rozhodl nesprávně, že neexistuje nebezpečí záměny mezi spornou ochrannou známkou a dvěma staršími zapsanými ochrannými známkami, na které žalobkyně v prvním stupni poukazuje (jednou je slovní ochranná známka AYUR a druhou je obrazová ochranná známka obsahující slovo AYUR), a to vzhledem k nízké rozlišovací způsobilosti starších ochranných známek a nízké obecné podobnosti mezi kolidujícími označeními;

               Tribunál zejména nesprávně rozhodl, že ačkoliv písmena U a I, která byla přidána doprostřed a na konec slova AYUR, odlišují spornou ochrannou známku, dané odlišení „jako takové k upozornění spotřebitele nestačí“;

               Tribunál rovněž nesprávně rozhodl, že mezi kolidujícími označeními nejsou žádné významné a podstatné vzhledové, fonetické a pojmové rozdíly.


title: Věc F-108/12: Žaloba podaná dne 28. září 2012 — ZZ v. Komise

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/34

         Žaloba podaná dne 28. září 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-108/12)
   2012/C 379/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převedení nároků žalobce na důchod do důchodového systému Evropské unie, které uplatňuje nová obecná prováděcí pravidla (OPP) ohledně článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 9. prosince 2011 o převodu nároků žalobce na důchod podle čl. 11 odst. 2 a 3 přílohy VIII služebního řádu do důchodového systému Evropské unie;

               —

               podle potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti ze dne 20. června 2012 směřující proti rozhodnutí ze dne 9. prosince 2011;

               —

               uložit Komis náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek Soudu ze dne 14. prosince 2011 ve věci E-3/11 – Pálmi Sigmarsson a Central Bank of Iceland (Volný pohyb kapitálu – článek 43 Dohody o EHP – vnitrostátní omezení pohybu kapitálu – příslušnost – proporcionalita – právní jistota)

text:
               27.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 291/15

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 14. prosince 2011
   ve věci E-3/11
   Pálmi Sigmarsson a Central Bank of Iceland
   (Volný pohyb kapitálu – článek 43 Dohody o EHP – vnitrostátní omezení pohybu kapitálu – příslušnost – proporcionalita – právní jistota)
   2012/C 291/06
   Ve věci E-3/11 mezi Pálmi Sigmarsson v. the Central Bank of Iceland – ŽÁDOST k Soudu podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná soudem Héraðsdómur Reykjavíkur (Obvodní soud v Reykjavíku) týkající se výkladu článku 43 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Benedikt Bogason (ad hoc), soudci, vynesl dne 14. prosince 2011 tento rozsudek:
   Vnitrostátní opatření, které brání příchozímu převodu islandských korun zakoupených na zahraničním trhu na Island je za okolností, jako jsou ty ve věci u předkládajícího soudu, slučitelné s čl. 43 odst. 2 a 4 Dohody o EHP.


title: Věc F-88/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2015 – Bonazzi v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Povyšování za rok 2014 — Obecná prováděcí ustanovení k článku 45 služebního řádu — Seznam úředníků navržených na povýšení generálními ředitelstvími a útvary — Opomenutí žalobcova jména — Možnost napadnout seznam úředníků navržených na povýšení u smíšeného výboru pro povyšování — Nezaujetí stanoviska smíšeného výboru pro povyšování — Komparativní posouzení zásluh provedené samotným OOJ“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/97

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2015 – Bonazzi v. Komise
   (Věc F-88/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povyšování za rok 2014 - Obecná prováděcí ustanovení k článku 45 služebního řádu - Seznam úředníků navržených na povýšení generálními ředitelstvími a útvary - Opomenutí žalobcova jména - Možnost napadnout seznam úředníků navržených na povýšení u smíšeného výboru pro povyšování - Nezaujetí stanoviska smíšeného výboru pro povyšování - Komparativní posouzení zásluh provedené samotným OOJ“)
   (2016/C 048/111)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Matteo Bonazzi (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce do následující platové třídy (AD 12) za povyšovací období roku 2014 v Evropské komisi a návrh na náhradu údajně způsobené nemajetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               M. Bonazzi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015, s. 61.


title: Věc C-441/08: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Elektrownia Pątnów II sp. z o.o v. Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu ( Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Půjčky poskytnuté kapitálové společnosti před přistoupením členského státu k Evropské unii — Vybírání daně z kapitálu podle vnitrostátního práva — Přeměna půjček na podíly po přistoupení členského státu k Evropské unii — Daň z kapitálu vybíraná ze zvýšení základního kapitálu — Bezprostřední použití nové právní úpravy )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/4

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Elektrownia Pątnów II sp. z o.o v. Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
   (Věc C-441/08) (1)

   („Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Půjčky poskytnuté kapitálové společnosti před přistoupením členského státu k Evropské unii - Vybírání daně z kapitálu podle vnitrostátního práva - Přeměna půjček na podíly po přistoupení členského státu k Evropské unii - Daň z kapitálu vybíraná ze zvýšení základního kapitálu - Bezprostřední použití nové právní úpravy“)
   2010/C 11/06
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elektrownia Pątnów II sp. z o.o

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sad Administracyjny (Polsko) — Výklad čl. 4 odst. 1 písm. c), čl. 5 odst. 3 druhé odrážky a článku 10 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, 3.10.1969, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11) — Půjčky poskytnuté kapitálové společnosti a zdaněné daní z kapitálu podle vnitrostátního práva před přistoupením členského státu k Evropské unii — Vybírání daně z kapitálu ze zvýšení základního kapitálu, k němuž došlo přeměnou půjček na podíly po přistoupení členského státu k Evropské Unii

      Výrok

   Podle čl. 5 odst. 3 druhé odrážky směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, je třeba při stanovení vyměřovacího základu daně z kapitálu vybírané ze zvýšení základního kapitálu, ke kterému došlo po přistoupení Polské republiky k Evropské unii přeměnou půjček poskytnutých toutéž společností před tímto přistoupením na podíly na společnosti, zohlednit dřívější zdanění těchto půjček na základě tehdy platných vnitrostátních předpisů.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc T-500/15: Usnesení Tribunálu ze dne 28. března 2017 – LG Electronics v. EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Zpětvzetí přihlášky — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. března 2017 – LG Electronics v. EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO)
   (Věc T-500/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí přihlášky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 178/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Korejská republika) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: A. Wulff a U. Hildebrandt, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. června 2015 (věc R 1940/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Cyrus Wellness Consulting GmbH a společností LG Electronics, Inc.

      Výrok

               1)

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Společnost LG Electronics, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Cyrus Wellness Consulting GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10. 2015.


title: Věc T-264/05: Žaloba podaná dne 18. července 2005 The Procter & Gamble Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/54

         Žaloba podaná dne 18. července 2005 The Procter & Gamble Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-264/05)
   (2005/C 217/112)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. července 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná The Procter & Gamble Company, se sídlem v Cincinnati, Ohio (USA), zastoupenou G. Kuipersem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2005 (Věc R 849/2004-1) v rozsahu, v němž stanoví, že ochranná známka nesplňuje podmínky uložené v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Trojrozměrná ochranná známka tvořená bílou čtvercovou tabletou s obrazem květiny zelené barvy se čtyřmi okvětními lístky pro výrobky třídy 3 (prací a bělicí přípravky a jiné látky pro praní; přípravky pro mytí, čištění a péči o nádobí; mýdla;…) – přihláška č. 1 684 059

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí přihlášky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvod:

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94


title: Věc C-25/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 17. ledna 2011 — Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA v. Fazenda Pública

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 17. ledna 2011 — Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA v. Fazenda Pública
   (Věc C-25/11)
   2011/C 103/25
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA

      Žalovaná: Fazenda Pública (finanční správa)

      Předběžné otázky

               1)

               Je článek 23 CIVA (portugalského zákoníku o dani z přidané hodnoty) slučitelný s čl. 17 odst. 2 a 5 a článkem 19 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, šestá směrnice (1)?

               2)

               Je v případě kladné odpovědi v souladu s čl. 17 odst. 2 a 5 a článkem 19 uvedené směrnice, jestliže uvedený článek 23 zavádí zvláštní podíl odpočtu daně z přidané hodnoty odvedené na vstupu osobami povinnými k dani, které uskutečňují pouze zdanitelná plnění, ačkoli tak činí skutečným určením, jenž je založen na existenci dotací nepodléhajících dani v této oblasti („vstupy“)?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).