title: Věc T-123/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2016 – Unicorn v. EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie UNICORN – čerpací stanice — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky UNICORN — Relativní důvod pro zamítnutí — Dobré jméno — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2016 – Unicorn v. EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice)
   (Věc T-123/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie UNICORN – čerpací stanice - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky UNICORN - Relativní důvod pro zamítnutí - Dobré jméno - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 462/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unicorn a. s. (Praha, Česká republika) (zástupce: L. Lorenc, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Kypr)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. ledna 2015 (věc R 153/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Unicorn a Mercilink Equipment Leasing.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Unicorn a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc C-401/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. června 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská centrální banka ( „Kasační opravný prostředek — Přípustnost — Plná moc — Konsorcium — Veřejné zakázky — Vyjednávací řízení — Poskytování informačního poradenství a služeb informačního rozvoje — Odmítnutí nabídky — Jednací řád Tribunálu — Právní zájem na podání žaloby — Důvod vyloučení — Povolení předepsané vnitrostátním právem — Povinnost odůvodnění“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. června 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská centrální banka
   (Věc C-401/09) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přípustnost - Plná moc - Konsorcium - Veřejné zakázky - Vyjednávací řízení - Poskytování informačního poradenství a služeb informačního rozvoje - Odmítnutí nabídky - Jednací řád Tribunálu - Právní zájem na podání žaloby - Důvod vyloučení - Povolení předepsané vnitrostátním právem - Povinnost odůvodnění)
   2011/C 226/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, dikigoros)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. von Lindeiner a G. Gruber, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 2. července 2009 ve věci T-279/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská centrální banka (ECB), kterým se zamítá návrh na zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ze dne 31. července 2006, kterým se odmítá nabídka podaná žalobkyní v rámci vyjednávacího řízení pro poskytování informačního poradenství a služeb informačního rozvoje ECB (Úř. věst. 2005, S 137-135345), jakož i rozhodnutí o přidělení zakázky jinému uchazeči

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010


title: Věc C-235/05: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. dubna 2006 – L'Oréal SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Revlon (Suisse) SA (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka — Nařízení č. 40/94/ES — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Podobnost mezi dvěma známkami — Nebezpečí záměny — Přihláška ochranné známky Společenství FLEXI AIR — Slovní ochranná známka FLEX — Odmítnutí zápisu)

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/1

         Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. dubna 2006 – L'Oréal SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Revlon (Suisse) SA
   (Věc C-235/05) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka - Nařízení č. 40/94/ES - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Podobnost mezi dvěma známkami - Nebezpečí záměny - Přihláška ochranné známky Společenství FLEXI AIR - Slovní ochranná známka FLEX - Odmítnutí zápisu)
   (2006/C 249/01)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: L'Oréal SA (zástupce: X. Buffet Delmas d'Autane, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Revlon (Suisse) SA
   Předmět věci
   Opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 16. března 2005 ve věci T-112/03, L'Oréal SA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), kterým se zamítá jako neopodstatněná žaloba na neplatnost podaná přihlašovatelem slovní ochranné známky Společenství „FLEXI AIR“ pro výrobky zařazené do třídy 3 proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu R 0396/2001-4 ze dne 15. ledna 2003, kterým bylo zamítnuto odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, zamítajícímu zápis uvedené ochranné známky v rámci námitkového řízení zahájeného majitelem národní slovní ochranné známky „FLEX“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 34.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               L'Oréal SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc T-461/13: Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Španělsko v. Komise

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/23

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-461/13)
   2013/C 304/41
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2013, týkajícímu se státní podpory SA.28599 [C-23/2010 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)], kterou Španělské království přiznalo na zavedení digitálního pozemního vysílání ve vzdálených a méně osídlených oblastech (z výjimkou Kastilie-La Mancha). V tomto rozhodnutí se konstatuje, že uvedená podpora je zčásti neslučitelná s vnitřním trhem, a bylo nařízeno zajistit její navrácení.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť v projednávané věci nedošlo k žádnému hospodářskému zvýhodnění subjektů, které vyvíjejí hospodářskou činnost, opatření nebylo neselektivní a nebyla narušena hospodářská soutěž.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 106 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, neboť porušení zásady technologické neutrálnosti se neprokázalo.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z procesních vad v řízení v oblasti státních podpor spočívajících konkrétně v nepřiměřené délce řízení, v nezohlednění předložených důkazů, jakož i v nesoudržnosti a neobjektivitě šetření.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod, uváděný subsidiárně, vychází z porušení zásady právní jistoty, zásady rovnosti, zásady proporcionality a zásady subsidiarity a z neexistence povinnosti navrátit podporu, která z tohoto porušení plyne, jelikož článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339), neukládá povinnost navrátit podporu v případě porušení obecných zásad unijního práva.

               5)

               Pátý žalobní důvod, rovněž uváděný subsidiárně, vychází z porušení práva na informace, zakotveného v Listině základních práv Evropské unie, a z neexistence povinnosti navrácení, která z tohoto porušení plyne.


title: Věc C-121/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Wedding (Německo) dne 14. března 2013 — Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft v. Xceed Holding Ltd.

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Wedding (Německo) dne 14. března 2013 — Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft v. Xceed Holding Ltd.
   (Věc C-121/13)
   2013/C 164/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Wedding

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft

      Žalovaná: Xceed Holding Ltd.

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné vykládat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu (1), v tom smyslu, že žalovaný může podat návrh na soudní přezkum evropského platebního rozkazu i v případě, že mu platební rozkaz nebyl doručen či byl doručen neúčinně? Lze v takovém případě obdobně vycházet zejména z čl. 20 odst. 1 nebo z čl. 20 odst. 2 nařízení č. 1896/2006?

               2)

               V případě, že bude na první otázku odpovězeno kladně:
               Jaký je procesní právní následek v případě, že bude návrh na přezkum úspěšný — lze v takovém případě vycházet zejména z čl. 20 odst. 3 nebo z čl. 17 odst. 1 nařízení č. 1896/2006?

      (1)  Úř. věst. L 399, s. 1.


title: Věc C-449/14 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. listopadu 2016 – DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA v. Evropská komise, Telefónica de España, SA, Telefónica Móviles España, SA, Španělské království, Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Režim podpor ve prospěch veřejnoprávního vnitrostátního rozhlasového a televizního vysílacího subjektu — Závazky veřejné služby — Náhrada — Článek 106 odst. 2 SFEU — Rozhodnutí, kterým se režim podpory prohlašuje za slučitelný s vnitřním trhem — Změna způsobu financování — Daňová opatření — Daně ukládané poskytovatelům placeného televizního vysílání — Rozhodnutí, kterým se změněný režim podpory prohlašuje za slučitelný s vnitřním trhem — Zohlednění způsobu financování — Existence vztahu nezbytného určení mezi daní a režimem podpory — Přímý vliv výnosu z daní na výši podpory — Pokrytí čistých nákladů spojených s plněním úkolů veřejné služby — Konkurenční vztah mezi daňovým dlužníkem a příjemcem podpory — Zkreslení vnitrostátního práva“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. listopadu 2016 – DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA v. Evropská komise, Telefónica de España, SA, Telefónica Móviles España, SA, Španělské království, Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE)
   (Věc C-449/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Režim podpor ve prospěch veřejnoprávního vnitrostátního rozhlasového a televizního vysílacího subjektu - Závazky veřejné služby - Náhrada - Článek 106 odst. 2 SFEU - Rozhodnutí, kterým se režim podpory prohlašuje za slučitelný s vnitřním trhem - Změna způsobu financování - Daňová opatření - Daně ukládané poskytovatelům placeného televizního vysílání - Rozhodnutí, kterým se změněný režim podpory prohlašuje za slučitelný s vnitřním trhem - Zohlednění způsobu financování - Existence vztahu nezbytného určení mezi daní a režimem podpory - Přímý vliv výnosu z daní na výši podpory - Pokrytí čistých nákladů spojených s plněním úkolů veřejné služby - Konkurenční vztah mezi daňovým dlužníkem a příjemcem podpory - Zkreslení vnitrostátního práva“)
   (2017/C 014/02)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (zástupci: H. Brokelmann a M. Ganino, abogados)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes, B. Stromsky a G. Valero Jordana, zmocněnci), Telefónica de España SA, Telefónica Móviles España SA (zástupci: F. González Díaz, F. Salerno a V. Romero Algarra, abogados), Španělské království (zástupce: A. Sampol Pucurull, zmocněnec), Corporación de Radio y Televisión Española SA (RTVE) (zástupci: A. Martínez Sánchez a J. Rodríguez Ordóñez, abogados)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               DTS Distribuidora de Televisión Digital SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v souvislosti s hlavním kasačním opravným prostředkem.

               3)

               Telefónica de España SA a Telefónica Móviles España SA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v souvislosti s vedlejším kasačním opravným prostředkem.

               4)

               Corporación de Radio y Televisión Española SA (RTVE) a Španělské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 395, 10.11.2014.


title: Věc F-95/06: Žaloba podaná dne 11. srpna 2006 – Taruffi v. Komise

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/23

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2006 – Taruffi v. Komise
   (Věc F-95/06)
   (2006/C 237/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Adrien Taruffi (Schouweiler, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit, že čl. 4 odst. 1 obecných prováděcích ustanovení k článku 45 služebního řádu přijatý rozhodnutím Komise ze dne 23. prosince 2004 je protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise určující body za zásluhy a prioritní body za povyšovací období 2004 a 2005, jakož i rozhodnutí nezapsat jeho jméno na seznam zásluh po povyšovacích komisích a na seznam úředníků povýšených do třídy B*10 za povyšovací období 2004,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje neexistenci účinného přezkumu jeho zásluh v rámci hodnocení učiněného výborem pro povýšení po kladné odpovědi správy na jeho první stížnost.
   Co se týče období 2004, žalobce se zejména dovolává zjevně nesprávného posouzení, jelikož jeho zásluhy za období 2004 byly srovnány se zásluhami úředníků spadajících pod rozpočet „výzkum“, zatímco on za toto období spadal pod rozpočet „fungování“.
   Pokud jde o období 2005, žalobce pokládá za protiprávní výklad čl. 4 odst. 1 obecných prováděcích ustanovení přijatý Komisí, podle něhož ačkoliv žalobce byl přidělen ke dvěma různým ředitelství a ačkoliv byla vyhotovena zpráva za první část roku 2004 obsahující přidělení bodů za zásluhy pouze generální ředitelství pověřené vyhotovením jeho konečné zprávy mělo pravomoc přidělit mu prioritní body.
   Obecně má žalobce za to, že napadená rozhodnutí byla přijata za porušení článku 45 služebního řádu, protože jako určující kritérium byla vzata v úvahu léta služby, a nikoliv zásluhy.


title: Věc T-10/09 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Formula One Licensing v. OHIM – ESPN Sports Media (F1-LIVE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství F1-LIVE — Starší obrazová ochranná známka Společenství F1, starší národní slovní ochranné známky a starší mezinárodní slovní ochranná známka F1 Formula 1 — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009]“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/41

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Formula One Licensing v. OHIM – ESPN Sports Media (F1-LIVE)
   (Věc T-10/09 RENV) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství F1-LIVE - Starší obrazová ochranná známka Společenství F1, starší národní slovní ochranné známky a starší mezinárodní slovní ochranná známka F1 Formula 1 - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   (2015/C 046/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Formula One Licensing BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: B. Klingberg a K. Sandberg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: ESPN Sports Media Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: T. de Haan, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. října 2014 (věc R 7/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Racing-Live a Formula One Licensing BV.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. října 2008 (věc R 7/2008-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM a společnosti ESPN Sports Media Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení, které společnost Formula One Licensing BV vynaložila v řízeních před Tribunálem a Soudním dvorem, jakož i nákladů, které jí vznikly v souvislosti s řízením před odvolacím senátem OHIM.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-144/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. prosince 2008 – Muñiz v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se jednání pracovní skupiny odboru pro celní a statistickou nomenklaturu (strojírenství/různé) Výboru pro celní kodex — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/41

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. prosince 2008 – Muñiz v. Komise
   (Věc T-144/05) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se jednání pracovní skupiny odboru ‚pro celní a statistickou nomenklaturu (strojírenství/různé)‘ Výboru pro celní kodex - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu“)
   (2009/C 44/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Pablo Muñiz (Brusel, Belgie) (zástupci: původně B. Dehandschutter, poté L. Defalque, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Costa de Oliveira a I. Chatzigiannis, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. února 2005, kterým se odepírá žalobci přístup k určitým dokumentům týkajícím se jednání pracovní skupiny odboru „pro celní a statistickou nomenklaturu (strojírenství/různé)“ Výboru pro celní kodex, které se konalo v září 2004
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 3. února 2005 se zrušuje v rozsahu, ve kterém odepírá přístup k dokumentům „TAXUD/1369/2003“, týkajícímu se domácích kin, „TAXUD/974/2004“, týkajícímu se vozidel ke smíšenému použití, „TAXUD/1342/2003“, „TAXUD/2465/2004“ a „TAXUD/2495/2004“, týkajících se statických měničů, „XXI/770/1998“, týkajícímu se neúplných zařízení pro automatizované zpracování dat, a k zápisu z jednání odboru „pro celní a statistickou nomenklaturu (strojírenství/různé)“ Výboru pro celní kodex, které se konalo v září 2004 (dokument „TAXUD/3010/2004 – příloha V“).

               2)

               Ve zbývající části není namístě vydat rozhodnutí ve věci.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Pablem Muñizem.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc T-460/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2011 — CheapFlights International v. OHIM — Cheapflights (Cheapflights) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Cheapflights — Starší národní obrazová ochranná známka CheapFlights — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2011 — CheapFlights International v. OHIM — Cheapflights (Cheapflights)
   (Věc T-460/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Cheapflights - Starší národní obrazová ochranná známka CheapFlights - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 186/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CheapFlights International Ltd (Ballybofey, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cheapflights Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: M. Edenborough, QC)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. srpna 2009 (věc R 1356/2007-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi CheapFlights International Ltd a Cheapflights Ltd.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 31. srpna 2009 (věc R 1356/2007-4) se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM a společnosti Cheapflights Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých společnosti CheapFlights International Ltd v řízení před odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-259/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 16. května 2017 – Zoltán Rózsavölgyi a Zoltánné Rózsavölgyi v. Unicredit Leasing Hungary Zrt. a Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 16. května 2017 – Zoltán Rózsavölgyi a Zoltánné Rózsavölgyi v. Unicredit Leasing Hungary Zrt. a Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.
   (Věc C-259/17)
   (2017/C 256/07)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Zoltán Rózsavölgyi a Zoltánné Rózsavölgyi

      Žalované: Unicredit Leasing Hungary Zrt. a Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

      Předběžné otázky

               1)

               S ohledem zejména na to, že pokud se vymezení hlavního předmětu smlouvy kvalifikuje jako zneužívající, je smlouva zcela (nikoli částečně) neplatná, může být s prohlášením neplatnosti klauzule z důvodu zneužívající povahy klauzule vymezující hlavní předmět smlouvy o úvěru (z čehož plyne, že pro spotřebitele už z uvedené klauzule neplynou povinnosti), spojen následek (například na základě uplatnění soudního rozhodnutí, zvláštního právního následku stanoveného ve vnitrostátním právním předpisu, ustanovení právního předpisu či soudního rozhodnutí vydaného pro účely sjednocení judikatury), z něhož plyne zejména změna právní kvalifikace smlouvy ze skutkového hlediska či z hlediska jejích účinků, jako je konkrétně skutečnost, že smlouva o úvěru v cizí měně (v níž se pohledávky plynoucí ze smlouvy o úvěru určují a zaznamenávají v cizí měně – dále jen „měna pohledávky“ – a povinnost tyto pohledávky hradit se plní v domácí měně – dále jen „měna plnění“) se bude považovat za smlouvu o úvěru ve forintech?

                           1.1

                           Za předpokladu, že s prohlášením neplatnosti klauzule vymezující hlavní předmět smlouvy o úvěru z důvodu zneužívající povahy klauzule může být spojen následek, z něhož plyne změna právní kvalifikace smlouvy ze skutkového hlediska či z hlediska jejích účinků, může být s touto změnou právní kvalifikace spojen následek (například na základě uplatnění soudního rozhodnutí, zvláštního právního následku stanoveného ve vnitrostátním právním předpisu, ustanovení právního předpisu či soudního rozhodnutí vydaného pro účely sjednocení judikatury) spočívající v tom, že určité parametry právního vztahu, které mají hospodářský význam, se změní dokonce i v neprospěch spotřebitele (například retroaktivní uplatnění základní úrokové sazby centrální banky či tržní úrokové sazby uplatňované na úvěry ve forintech místo nižší úrokové sazby stanovené ve smlouvě)?

               2)

               Má právní následek zneužívající povahy absolutní účinky a představuje čistě právní otázku, nebo je při vyvozování právních následků zneužívající povahy třeba připisovat význam:

                           (1)

                           smluvní praxi uplatňované při jiných typech smluv, než je smlouva, která je zneužívající,

                           (2)

                           údajné zranitelnosti určitých subjektů, které jsou přímo dotčené z hospodářského hlediska (například v případě úvěrů v cizí měně kategorie dlužníků v cizí měně a bankovní systém), nebo

                           (3)

                           zájmům určitých třetích osob či skupin, které nejsou přímo dotčené z hospodářského hlediska, například skutečnosti, že v důsledku neplatnosti se dokonce většina dlužníků v cizí měně může v konečném důsledku s ohledem na matematické vyčíslení účtů dostat do lepší situace než dlužníci ve forintech?

               3)

               Lze pro účely čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 2, článku 5 a čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (1) (teda pro účely posuzování zneužívající povahy a jejích právních následků) vycházet z toho, že klauzule, na základě které spotřebitel přebírá devizové riziko (teda ustanovení či soubor ustanovení smlouvy, která upravují převzetí rizika), se skládá z více částí?

               4)

               Má být čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (podle kterého zneužívající klauzule nejsou pro spotřebitele závazné) vykládán v tom smyslu, že určitá klauzule (nejen konkrétní část, ale celá zkoumaná klauzule) může být buď zneužívající v celém rozsahu, nebo částečně zneužívající a současně částečně nezneužívající, a navzdory tomu částečně použitelná, tedy že tato klauzule může být v jistém rozsahu (například v závislosti na posouzení konkrétního případu soudem) pro spotřebitele závazná (jinými slovy s ohledem na její účinky je klauzule v obou případech zneužívající jen do jisté míry), například na základě uplatnění soudního rozhodnutí, zvláštního právního následku stanoveného ve vnitrostátním právním předpisu, ustanovení právního předpisu či soudního rozhodnutí vydaného pro účely sjednocení judikatury?

                           4.1

                           Za předpokladu, že čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13/EHS se má vykládat v tom smyslu, že určitá klauzule může být buď zneužívající v plném rozsahu, nebo částečně zneužívající a současně částečně nezneužívající, a navzdory tomu částečně použitelná, tedy že tato klauzule může být v jistém rozsahu pro spotřebitele závazná (jinými slovy s ohledem na její účinky je klauzule v obou případech zneužívající jen do jisté míry), může být s prohlášením neplatnosti celé smlouvy o úvěru z důvodu zneužívající povahy klauzule vymezující hlavní předmět smlouvy spojený následek spočívající v tom, že s ohledem na matematické vyčíslení účtů se spotřebitel nachází celkově v horší situaci, a podnikatel, který je smluvní stranou, v celkově lepší situaci než v případě, když je smlouva o úvěru z téhož důvodu prohlášena jen za částečně zneužívající (v tom případě jsou ostatní klauzule smlouvy nadále pro smluvní strany závazné, přičemž jejich obsah se nemění)?

               5)

                           5.1

                           Má se vycházet z toho, že smluvní klauzule, na základě které nese spotřebitel devizové riziko, formulovaná (jako všeobecná smluvní podmínka, kterou používá podnikatel, který je smluvní stranou, a která nebyla individuálně sjednaná) na základě informační povinnosti, která je nezbytně všeobecně stanovená v zákoně, ale v které není výslovně uvedeno, že výše splátek úvěru, které mají být placeny podle smlouvy o úvěru, může být vyšší než výše příjmů spotřebitele zjištěných v rámci posuzování úvěrové bonity provedeného podnikatelem, který je smluvní stranou, není zneužívající, tedy že je jasná a srozumitelná se zřetelem na hospodářské následky, a to i s ohledem na to, že příslušný vnitrostátní předpis vyžaduje, aby bylo riziko vymezené písemně, přičemž nestačí samotné konstatování existence rizika, jakož i s ohledem na to, že Soudní dvůr Evropské unie v bodě 74 rozsudku ve věci C-26/13 určil, že podnikatel, který je smluvní stranou, má nejen seznámit spotřebitele s rizikem, ale že je rovněž nutné, aby spotřebitel mohl na základě této informace posoudit možné významné hospodářské důsledky pro svoji osobu plynoucí z devizového rizika, které přebírá, a teda i celkové náklady svého úvěru?

                           5.2

                           Má se vycházet z toho, že smluvní klauzule, na základě které nese spotřebitel devizové riziko, formulovaná (jako všeobecná smluvní podmínka, kterou používá podnikatel, který je smluvní stranou, a která nebyla individuálně sjednaná) na základě informační povinnosti, která je nezbytně všeobecně stanovená v zákoně, ale v které není výslovně uvedeno, že výše zbývající jistiny ve kterémkoli okamžiku podle smlouvy o úvěru může být vyšší než hodnota majetku, kterým disponuje spotřebitel pro účely splácení dluhu, zjištěná v rámci posuzování úvěrové bonity provedeného podnikatelem, který je smluvní stranou, není zneužívající, tedy že je jasná a srozumitelná se zřetelem na hospodářské následky, a to i s ohledem na to, že příslušný vnitrostátní předpis vyžaduje, aby bylo riziko vymezené písemně, přičemž nestačí samotné konstatování existence rizika, jakož i s ohledem na to, že Soudní dvůr Evropské unie v bodě 74 rozsudku ve věci C-26/13 určil, že podnikatel, který je smluvní stranou, má nejen seznámit spotřebitele s rizikem, ale že je rovněž nutné, aby spotřebitel mohl na základě této informace posoudit možné významné hospodářské důsledky pro svoji osobu plynoucí z devizového rizika, které přebírá, a teda i celkové náklady svého úvěru?

                           5.3

                           Má se vycházet z toho, že smluvní klauzule, na základě které nese spotřebitel devizové riziko, formulovaná (jako všeobecná smluvní podmínka, kterou používá podnikatel, který je smluvní stranou, a která nebyla individuálně sjednaná) na základě informační povinnosti, která je nezbytně všeobecně stanovená v zákoně, ale v které není výslovně uvedeno, že 1) změny směnného kurzu nemají horní hranici, 2) skutečná možnost změny směnného kurzu, tedy, že k ní může v době platnosti smlouvy o úvěru skutečně dojít, 3) proto se výše splátek může bez omezení zvyšovat, 4) v důsledku změn směnného kurzu se může bez omezení zvyšovat nejen výše splátek, ale také částka jistiny, 5) rozsah možných ztrát je neomezený, 6) potřebná zajišťovací opatření mají omezené účinky a vyžadují soustavnou pozornost, 7) podnikatel, který je smluvní stranou, není povinný tuto pozornost zajistit, není zneužívající, tedy že je jasná a srozumitelná se zřetelem na hospodářské následky, a to i s ohledem na to, že příslušný vnitrostátní předpis vyžaduje, aby bylo riziko vymezené písemně, přičemž nestačí samotné konstatování existence rizika, jakož i s ohledem na to, že Soudní dvůr Evropské unie v bodě 74 rozsudku ve věci C-26/13 určil, že podnikatel, který je smluvní stranou, má nejen seznámit spotřebitele s rizikem, ale že je rovněž nutné, aby spotřebitel mohl na základě této informace posoudit možné významné hospodářské důsledky pro svoji osobu plynoucí z devizového rizika, které přebírá, a teda i celkové náklady svého úvěru?

                           5.4

                           Zejména s ohledem na to, že je možné či se dokonce stalo, že ve vnitrostátní judikatuře či právní úpravě byl učiněn závěr, že v případě úvěrů v cizí měně spotřebitel uzavřel smlouvu o úvěru v cizí měně z důvodu, že úroková sazba platná v posuzovaném období byla výhodnější než úroková sazba v případě úvěrů ve forintech, a zároveň v plném rozsahu nese účinky změn směnného kurzu, jakož i s ohledem na to, že je možné či se dokonce stalo, že ve vnitrostátní judikatuře či právní úpravě byl učiněn závěr, že přenesení smluvních povinností na jednu ze smluvních stran po uzavření smlouvy o úvěru, které nebylo možné předvídat, nelze hodnotit podle kritérií zneužívající povahy, jelikož důvody neplatnosti musí existovat v okamžiku uzavření smlouvy, a to i s přihlédnutím k tomu, že příslušný vnitrostátní předpis vyžaduje, aby bylo riziko vymezeno písemně, přičemž nestačí pouhé konstatování existence rizika a jeho připrání, jakož i s ohledem na to, že Soudní dvůr Evropské unie v bodě 74 rozsudku ve věci C-26/13 určil, že podnikatel, který je smluvní stranou, má nejen seznámit spotřebitele s rizikem, ale také mu musí umožnit posoudit riziko, má se vycházet z toho, že smluvní klauzule, na základě které nese spotřebitel devizové riziko, formulovaná a používaná (jako všeobecná smluvní podmínka, která nebyla individuálně sjednaná) podnikatelem, který je smluvní stranou, na základě informační povinnosti, která je nezbytně všeobecně stanovená v zákoně, ale ve které není výslovně uvedený předpokládaný vývoj změn směnného kurzu v době platnosti smlouvy (aspoň v počáteční fázi) a nejsou v ní výslovně uvedeny ani minimální a/nebo maximální hodnoty tohoto kurzu (například na základě metody výpočtu forwardového směnného kurzu a/nebo zásady úrokové parity – podle které se dá pro účely úvěrů v cizí měně velmi přesně předpovídat, že výhoda v oblasti úroků, teda skutečnost, že úroková sazba LIBOR [London Interbank Offered Rate] či EURIBOR [Euro Interbank Offered Rate] je nižší než úroková sazba BUBOR [Budapest Interbank Offered Rate], způsobí ztrátu v oblasti směnného kurzu pro spotřebitele, teda že směnný kurz měny plnění se zhorší v porovnání s směnným kurzem měny pohledávky), není zneužívající, tedy že je jasná a srozumitelná s ohledem na hospodářské následky?

                           5.5

                           Má se vycházet z toho, že smluvní klauzule, na základě které nese spotřebitel devizové riziko, formulovaná a používaná (jako všeobecná smluvní podmínka, která nebyla individuálně sjednaná) podnikatelem, který je smluvní stranou, na základě informační povinnosti, která je nezbytně všeobecně stanovená v zákoně, ale ve které není výslovně a přesně uvedeno (například vyčíslením vývoje vztahu mezi směnnými kurzy měny plnění a měny pohledávky v období, které se alespoň rovná době platnosti smlouvy uzavřené spotřebitelem, v minulosti pomocí souboru údajů či grafu) skutečné riziko pro dlužníka, které pravděpodobně vyplyne z přenesení devizového rizika na spotřebitele, není zneužívající, tedy že je jasná a srozumitelná se zřetelem na hospodářské následky, a to i s ohledem na to, že příslušný vnitrostátní předpis vyžaduje, aby bylo riziko vymezené písemně, přičemž nestačí samotné konstatování existence rizika, jakož i s ohledem na to, že Soudní dvůr Evropské unie v bodě 74 rozsudku ve věci C-26/13 určil, že podnikatel, který je smluvní stranou, má nejen seznámit spotřebitele s rizikem, ale že je rovněž nutné, aby spotřebitel mohl na základě této informace posoudit možné významné hospodářské důsledky pro svoji osobu plynoucí z devizového rizika, které přebírá, a teda i celkové náklady svého úvěru

                           5.6

                           Zejména s ohledem na to, že je možné či se dokonce stalo, že ve vnitrostátní judikatuře či právní úpravě byl učiněn závěr, že v případě úvěrů v cizí měně spotřebitel uzavřel smlouvu o úvěru v cizí měně z důvodu, že úroková sazba platná v posuzovaném období byla výhodnější než úroková sazba v případě úvěrů ve forintech, a zároveň v plném rozsahu nese účinky změn směnného kurzu, a s ohledem na to, že příslušný vnitrostátní předpis vyžaduje, aby bylo riziko vymezené písemně, přičemž nestačí samotné konstatování existence rizika a jeho připrání, jakož i s ohledem na to, že Soudní dvůr Evropské unie v bodě 74 rozsudku ve věci C-26/13 určil, že podnikatel, který je smluvní stranou, má nejen seznámit spotřebitele s rizikem, ale že je rovněž nutné, aby spotřebitel mohl riziko posoudit, má se vycházet z toho, že smluvní klauzule, na základě které nese spotřebitel devizové riziko, formulovaná a používaná (jako všeobecná smluvní podmínka, která nebyla individuálně sjednaná) podnikatelem, který je smluvní stranou, na základě informační povinnosti, která je nezbytně všeobecně stanovená v zákoně, ale ve které není výslovně a přesně uvedeno (například není výslovně vyčíslená na základě údajů z minulosti za období, které se alespoň rovná době platnosti smlouvy uzavřené spotřebitelem) výše zisků, které pravděpodobně vyplynou z úroků při uplatnění úrokové sazby BUBOR v případě úvěrů ve forintech a úrokových sazeb LIBOR nebo EURIBOR v případě úvěrů v cizí měně?

               6)

               Jak má být v souvislosti s posouzení otázky, zda smluvní klauzule, na základě které nese spotřebitel devizové riziko, formulovaná a používaná (jako všeobecná smluvní podmínka, která nebyla individuálně sjednaná) podnikatelem, který je smluvní stranou, na základě informační povinnosti, která je nezbytně všeobecně stanovená v zákoně, není zneužívající, rozděleno důkazní břemeno mezi spotřebitele a podnikatele, který je smluvní stranou, pro účely posouzení, zda se spotřebitel před uzavřením smlouvy o úvěru skutečně mohl seznámit se spornou klauzulí, k níž se neodvolatelně zavázal [čl. 3 odst. 3 směrnice 93/13/EHS a bod 1 písm. i) přílohy této směrnice]?

               7)

               Má se vycházet z toho, že pro účely smluv o úvěru v cizí měně – teda pro účely transakcí se službami, jejichž cena je závislá na pohybu směnného kurzu na finančním trhu – jsou úvěrové instituce, které uzavírají smlouvu se spotřebitelem na základě vlastního směnného kurzu cizí měny, prodejci či dodavateli, kteří nekontrolují vývoj ceny [bod 2 písm. c) přílohy směrnice 93/13/EHS]?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících klauzulích ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl.. vyd. 15/002, s. 288).


title: Věc T-99/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Phildar v. OHIM Comercial Jacinto Parera (FILDOR) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FILDOR — Starší národní poloobrazové ochranné známky PHILDAR — Starší národní slovní ochranná známka FILDOR — Starší mezinárodní slovní a poloobrazová ochranná známka PHILDAR — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a články 62 a 73 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně čl. 8 odst. 1 písm. b) a články 64 a 75 nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/54

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Phildar v. OHIM Comercial Jacinto Parera (FILDOR)
   (Věc T-99/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FILDOR - Starší národní poloobrazové ochranné známky PHILDAR - Starší národní slovní ochranná známka FILDOR - Starší mezinárodní slovní a poloobrazová ochranná známka PHILDAR - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a články 62 a 73 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně čl. 8 odst. 1 písm. b) a články 64 a 75 nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 267/91
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně:Phildar SA (Roubaix, Francie) (zástupce: E. Baud, advokát)

      Žalovaný:Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Comercial Jacinto Parera SA (Barcelona, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. ledna 2006 (věc R 245/2004-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Phildar SA a Commercial Jacinto Parera, SA.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. ledna 2006 (věc R 245/2004-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc F-28/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. července 2011 — BC v. Rada

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/58

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. července 2011 — BC v. Rada
   (Věc F-28/11) (1)

   2011/C 252/135
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011, s. 16.


title: Věc C-68/05 P: Opravný prostředek podaný dne 11. února 2005 Koninklijke Coöperatie Cosun U. A. proti rozsudku vydanému dne 7. prosince 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun U. A. v. Komise Evropských společenství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/22

         Opravný prostředek podaný dne 11. února 2005 Koninklijke Coöperatie Cosun U. A. proti rozsudku vydanému dne 7. prosince 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun U. A. v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-68/05 P)
   (2005/C 82/45)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 11. února 2005 opravný prostředek podaný Koninklijke Coöperatie Cosun U.A., zastoupenou M. M. Slotboomem a N. J. Helderem, advocaten, proti rozsudku vydanému dne 7. prosince 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun U. A. v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               rozhodl věc s konečnou platností prostřednictvím zrušení napadeného rozhodnutí;

               —

               podpůrně vrátil věc Soudu;

         uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení v obou stupních.
   Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   První důvod
   Porušení práva Společenství v rozsahu, v němž Soud rozhodl, že částka vybraná z nevyvezeného cukru C není dovozním nebo vývozním clem ve smyslu článku 13 nařízení č. 1430/79.
   Druhý podpůrný důvod
   Soud neuznal, že částku vybranou z nevyvezeného cukru C je pro účely použití nařízení č. 1430/79 třeba považovat skutečně za dovozní clo.
   Tento důvod se skládá ze tří částí:

               A.

               Soud přehlédl, že částku vybranou z nevyvezeného cukru C je třeba považovat za dovozní clo, neboť plní stejný účel jako clo.

               B.

               Soud přehlédl, že způsob stanovení částky vybírané z nevyvezeného cukru C naznačuje, že ji je třeba považovat za clo.

               C.

               Soud přehlédl, že způsob stanovení částky, jež má být vybrána z nevyvezeného cukru C, naznačuje, že ji je třeba považovat za clo.

         Třetí podpůrný důvod
   Soud porušil právo Společenství při přezkumu druhého a třetího žalobního důvodu, které Cosun podpůrně vznesl ve své žalobě.
   Tento důvod se skládá ze dvou částí:

               A.

               Při přezkumu druhého žalobního důvodu vzneseného podpůrně Cosun v žalobě podané u Soudu prvního stupně překročil Soud rámec sporu.

               B.

               Soud neprávem nepřezkoumal třetí žalobní důvod podpůrně vznesený Cosun.

         Čtvrtý podpůrný důvod
   Porušení zásad rovnosti, právní jistoty a ekvity.


title: Věc T-89/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Clarke a další v. EUIPO „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou s doložkou o rozvázání pracovního poměru v případě, že jméno dočasného zaměstnance nebude zapsáno na seznamu úspěšných uchazečů příštího otevřeného výběrového řízení — Provedení doložky o rozvázání pracovního poměru — Překvalifikování smlouvy na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou — Povinnost jednat s náležitou péčí — Legitimní očekávaní“

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Clarke a další v. EUIPO
   (Věc T-89/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou s doložkou o rozvázání pracovního poměru v případě, že jméno dočasného zaměstnance nebude zapsáno na seznamu úspěšných uchazečů příštího otevřeného výběrového řízení - Provedení doložky o rozvázání pracovního poměru - Překvalifikování smlouvy na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou - Povinnost jednat s náležitou péčí - Legitimní očekávaní“)
   (2017/C 256/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nicole Clarke (Alicante, Španělsko), Sigrid Dickmanns, (Gran Alacant, Španělsko) a Elisavet Papathanasiou (Alicante) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2015, Clarke a další v. OHMI (F-101/14 až F-103/14, EU:F:2015:151), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns a Elisavet Papathanasiou ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 25.4.2016.


title: Věc C-362/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. září 2006 Markkem Sahlstedtem, Juhem Kankkunenem, Mikkem Tannerem, Toinim Tannerem, Liisou Tanner, Eevou Jokinen, Ailim Oksanenem, Ollim Tannerem, Leenou Tanner, Ailou Puttonen, Ristem Tannerem, Tomem Järvinenem, Runem K. Kurkem, Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliito MTK ry a MTK:n säätiö proti usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství vydanému dne 22. června 2006 ve věci T-150/05, Markku Sahlstedt a další v. Komise Evropských společenství

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. září 2006 Markkem Sahlstedtem, Juhem Kankkunenem, Mikkem Tannerem, Toinim Tannerem, Liisou Tanner, Eevou Jokinen, Ailim Oksanenem, Ollim Tannerem, Leenou Tanner, Ailou Puttonen, Ristem Tannerem, Tomem Järvinenem, Runem K. Kurkem, Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliito MTK ry a MTK:n säätiö proti usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství vydanému dne 22. června 2006 ve věci T-150/05, Markku Sahlstedt a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-362/06 P)
   (2006/C 261/24)
   Jednací jazyk: finština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliito MTK ry a MTK:n säätiö (zástupce: K. Marttinen, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství podporovaná Finskou republikou
   Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2006 ve věci T-150/05, kterým byla žaloba zamítnuta pro nepřípustnost;

               —

               vyhovět žalobě podané ve věci T-150/05;

               —

               rozhodnout ve věci a vyhovět návrhům účastníků řízení, kteří byli žalobci před Soudem prvního stupně, a tím vyhovět žalobě podané ve věci T-150/05 v plném rozsahu;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení vzniklých v řízení před Soudem prvního stupně a v řízení před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Soud prvního stupně měl za to, že rozhodnutí Komise 2005/101/ES (1) se žalobců „bezprostředně“ nedotýká ve smyslu článku 230 ES. Rozhodnutí, kterým byla žaloba zamítnuta jako nepřípustná, je právně nesprávné a musí být zrušeno z následujících důvodů:

               1.

                  Přímé účinky na právní postavení

               Soud nesprávně vyložil článek 6 směrnice Rady 92/43/EHS (2) ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, když vycházel z toho, že rozhodnutí Komise nemá na žalobce žádné přímé právní účinky. Žalobci však mají za to, že rozhodnutí se přímo dotýká jejich právního postavení, jelikož

                           i)

                           stanoví definitivně lokalitu jako oblast ochrany;

                           ii)

                           ukládá vlastníkům pozemků zákaz poškozování a

                           iii)

                           stanoví povinnost posouzení projektů.

               2.

                  Automaticky vzniklé přímé účinky

               Soud nesprávně vyložil článek 6, jelikož měl za to, že právní účinky vzniknou z rozhodnutí Komise pouze tehdy, pokud členský stát přijme opatření, jejichž vydání spadá do jeho posuzovací pravomoci. Podle názoru žalobců však z rozhodnutí Komise částečně vyplývají právní účinky, jako zákaz poškozování a povinnost posouzení projektů, které jsou účinné bez jakýchkoli prováděcích opatření členského státu.

               3.

                  Neexistence účinných právních opravných prostředků

               V právu Evropských společenství platí ve správním a soudním řízení zásada kontradiktornosti řízení. Podle této zásady musí v praxi účastníci řízení mít právo na odvolání nebo na jiný účinný opravný prostředek proti rozhodnutí. Pokud by bylo popřeno právo na odvolání, neměli by žalobci v žádném stadiu tohoto řízení možnost napadnout rozhodnutí úřadu, kterým byly jejich pozemky přijaty do sítě Natura 2000 a bylo jim uloženo omezení ve formě zákazu poškozování a povinnosti posouzení. Jedná se o rozhodnutí, kterým bylo definitivně rozhodnuto o statusu lokalit jako lokalit sítě Natura 2000.

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 206, s. 7.


title: Věc T-202/15: Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2015 – Zitro IP v. OHIM (WORLD OF BINGO) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství WORLD OF BINGO — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba po právní stránce zcela zjevně neopodstatněná“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/59

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2015 – Zitro IP v. OHIM (WORLD OF BINGO)
   (Věc T-202/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství WORLD OF BINGO - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba po právní stránce zcela zjevně neopodstatněná“)
   (2016/C 038/79)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zitro IP Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: V. Melgar a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. února 2015 (věc R 1899/2014-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení WORLD OF BINGO jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnosti Zitro IP Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15. 6. 2015.


title: Věc C-360/11: Žaloba podaná dne 8. července 2011 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/8

         Žaloba podaná dne 8. července 2011 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-360/11)
   2011/C 282/15
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: L. Lozano Palacios, zmocněnec)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království, tím, že uplatňuje sníženou sazbu DPH na:

                           —

                           léčivé látky, které lze obvykle používat při výrobě léčivých přípravků a které jsou k tomu vhodné, podle čl. 91.Uno.1. 5o a Dos.1.3o španělského zákona o DPH;

                           —

                           zdravotní výrobky, materiál, vybavení a zařízení, které, posuzováno objektivně, lze použít pouze k prevenci, diagnóze, léčbě, zmírnění nebo vyléčení nemocí a neduhů lidí nebo zvířat, ale které nejsou „obvykle určeny k léčení zdravotního postižení nebo ke zmírnění jeho důsledků, pro výlučnou osobní potřebu zdravotně postižených“, podle čl. 91.Uno.1. 6o druhého pododstavce španělského zákona o DPH;

                           —

                           zařízení a pomůcky, které jsou hlavně a především určeny k vyrovnání tělesného postižení zvířat, podle čl. 91.Uno.1. 6o prvního pododstavce španělského zákona o DPH;

                           —

                           zařízení a pomůcky, které jsou hlavně a především určeny k vyrovnání zdravotního postižení, ale které nejsou určeny pro výlučnou osobní potřebu „zdravotně postižených“, v obvyklém pojetí tohoto výrazu, tedy ve smyslu odlišném a omezenějším než výraz „nemocný“, podle čl. 91.Uno.1. 6o prvního pododstavce španělského zákona o DPH,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 98 ve spojení s přílohou III směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty.

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že režim snížených sazeb stanovený v čl. 91.Uno.1.5o a 6o, stejně jako v čl. 91.Dos.1.3o španělského zákona o DPH jde nad rámec toho, co dovoluje směrnice o DPH, jelikož překračuje možnosti, které členským státům poskytují kategoriím 3 a 4 přílohy III uvedené směrnice. Výklad španělských orgánů odporuje znění a systematice směrnice a je v rozporu s judikaturou, podle níž výjimky z obecných pravidel společného systému DPH musí být vykládány restriktivně.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-389/09: Žaloba podaná dne 22. června 2009 — Labate v. Komise

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/30

         Žaloba podaná dne 22. června 2009 — Labate v. Komise
   (Věc T-389/09)
   2009/C 312/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kay Labate (Tarquinia, Itálie) (zástupce: I. Forrester, QC)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že došlo k nečinnosti Komise ve smyslu článku 232 ES;

               —

               nařídit Komisi, aby přijala opatření nezbytné pro dosažení souladu s usnesením Soudu;

               —

               projednat tuto žalobu přednostně, aby bylo předejito zatěžování řízení ve věci samostatným návrhem na rychlé projednání a aby byl rozsudek vydán ve lhůtě šesti týdnů;

               —

               přijmout jakákoliv další opatření nápravy, která bude Soud považovat za vhodná;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Dne 20. února 2009 vyzvala žalobkyně pro účely článku 232 ES Komisi, aby přijala rozhodnutí, kterým by uznala povahu rakoviny plic, kterou trpěl její zesnulý manžel, jako nemoci z povolání pro účely článku 73 služebního řádu a společných pravidel o pojištění úředníků Evropských společenství pro případ úrazu a nemoci z povolání.
   Jelikož nebylo v požadované lhůtě takové rozhodnutí přijato a ani nebylo vyjádřeno žádné stanovisko, domáhá se žalobkyně toho, aby Soud určil, že Komise tím, že v přiměřené lhůtě nepřijala rozhodnutí o žádosti o uznání nemoci z povolání jejího manžela, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 90 služebního řádu a článku 23 společných pravidel o pojištění úředníků Evropských společenství pro případ úrazu a nemoci z povolání, a je proto odpovědná za nečinnost ve smyslu článku 232 ES.


title: Věc C-449/09: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofijski gradski sad — Bulharsko) — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Právo majitele ochranné známky bránit prvnímu uvedení výrobků označených touto ochrannou známkou na trh v EHP bez jeho souhlasu“ )

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/2

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofijski gradski sad — Bulharsko) — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD
   (Věc C-449/09) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Právo majitele ochranné známky bránit prvnímu uvedení výrobků označených touto ochrannou známkou na trh v EHP bez jeho souhlasu)
   2011/C 89/02
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Sofijski gradski sad

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Canon Kabushiki Kaisha

      Žalovaná: IPN Bulgaria OOD

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sofijski gradski sad — Výklad článku 5 ve spojení s článkem 7 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989 L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) — Paralelní dovoz původních výrobků bez souhlasu majitele práva z ochranné známky — Možnost majitele bránit užívání označení, které je totožné s ochrannou známkou, v obchodním styku bez jeho souhlasu — Nevyčerpání práva majitele

      Výrok

   Článek 5 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky může bránit prvnímu uvedení původních výrobků označených touto ochrannou známkou na trh v Evropském hospodářském prostoru bez jeho souhlasu.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc T-783/14: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2014 – SolarWorld v. Komise

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/40

      Žaloba podaná dne 25. listopadu 2014 – SolarWorld v. Komise
      (Věc T-783/14)
      (2015/C 073/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: SolarWorld AG (Bonn, Německo) (zástupce: L. Ruessmann, advokát, a J. Beck, Solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že je žaloba přípustná a opodstatněná;

                  —

                  zrušil napadený akt; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla upravena minimální dovozní cena pro dovozy fotovoltaických panelů z krystalického křemíku a klíčových komponentů pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky.
      Na podporu této žaloby uvádí žalobkyně jediný žalobní důvod spočívající v tom, že Komise porušila čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1225/2009 (1) a čl. 13 odst. 1 nařízení Rady č. 597/2009 (2), když upravila minimální dovozní cenu, aniž posoudila, zda je upravená minimální dovozní cena s to eliminovat negativní důsledky dumpingu a subvencí.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 188, s. 93).


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C-141/03: Komise Evropských společenství proti Švédskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/52/ES — Neprovedení v předepsané lhůtě)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/13

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C-141/03: Komise Evropských společenství proti Švédskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/52/ES - Neprovedení v předepsané lhůtě)
   (2004/C 228/24)
   Jednací jazyk: švédština
   Ve věci 141/03, jejímž předmětem je žaloba na nesplnění povinnosti státem na základě článku 226 ES, podaná dne 28. března 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: J. Flett a P. Hellström) proti Švédskému království (zmocněnec: A. Kruse), Soudní dvůr (šestý senát) ve složení J.-P. Puissochet, předseda senátu, F. Macken (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, tajemník: R. Grass, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Švédské království tím, že opomnělo přijmout právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2000/52/ES ze dne 26. července 2000, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
   Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc T-250/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2016 Sergiem Spadaforem proti usnesení vydanému dne 7. dubna 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-44/15, Spadafora v. Komise

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/41

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2016 Sergiem Spadaforem proti usnesení vydanému dne 7. dubna 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-44/15, Spadafora v. Komise
   (Věc T-250/16 P)
   (2016/C 251/47)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Sergio Spadafora (Brusel, Belgie) (zástupce: G. Belotti, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené usnesení;

               —

               rozhodl ve věci samé o žalobě podané v prvním stupni a vyhověl všem návrhům, které v ní navrhovatel již uplatnil, včetně návrhu na náhradu škody, jejíž spravedlivé vyčíslení se ponechává na posouzení Tribunálu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů v obou řízeních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek se podává proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. dubna 2016, kterým byla zčásti odmítnuta jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítnuta jako zjevně neopodstatněná žaloba, jejímž předmětem je v podstatě zrušení rozhodnutí generálního ředitele Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) nevyhovět žádosti navrhovatele o pracovní místo vedoucího oddělení „Právní poradenství“, a dále uložení odpůrkyni náhrady majetkové újmy, která podle jeho názoru vyplývá ze ztráty příležitosti, aby byl vybrán pro obsazení tohoto pracovního místa.
   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel pět důvodů kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z některých vad řízení před Soudem pro veřejnou službu, které poškozují zájmy navrhovatele.

                           —

                           Konkrétně se v tomto ohledu uvádí, že napadené usnesení neobsahuje žádnou argumentaci týkající se údajné zjevně neopodstatněné povahy žaloby.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z věcné nesprávnosti skutkových zjištění ve srovnání s tím, jak tyto skutečnosti vyplývají z písemností ve spisu.

                           —

                           Konkrétně se v tomto ohledu uvádí, že kandidát vybraný na dotčené pracovní místo neměl dostatek zkušeností a že požadavky na zeměpisnou vyváženost, jakož i na rovnocennost zásluh byly nesprávně posouzeny.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení unijního práva v tom, že ve fázi předběžného výběru kandidátů nebyla uplatněna zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti a zásada zákazu diskriminace na základě jazyka.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávné právní kvalifikace skutkových okolností.

               5.

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávné „právní kvalifikace“ jednoho z návrhových žádání navrhovatele, v rámci kterého navrhoval, aby Soud pro veřejnou službu rozhodl, že zrušení napadeného rozhodnutí má za následek neplatnost dotčeného výběrového řízení od okamžiku, kdy došlo ke „zjištěné protiprávnosti“.


title: Věc C-115/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 27. března 2009 — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V. v. Bezirksregierung Arnsberg

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 27. března 2009 — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V. v. Bezirksregierung Arnsberg
   (Věc C-115/09)
   2009/C 141/46
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V.

      Žalovaná: Bezirksregierung Arnsberg

      Vedlejší účastnice řízení: Trianel Kohlekraftwerk Lünen GmbH & Co. KG

      Předběžné otázky

               1)

               Vyžaduje článek 10 a směrnice 85/337/EHS (1) ve znění směrnice 2003/35/ES (2), aby nevládní organizace, které se domáhají přístupu k soudům členského státu, jehož správní právo procesní vyžaduje uplatnění porušení práva, mohla uplatnit porušení všech předpisů v oblasti životního prostředí, které jsou rozhodující pro přípustnost záměru. Tedy i takových předpisů, které mají sloužit výhradně obecným zájmům a které nejsou určeny také ochraně právních zájmů jednotlivců?

               2)

               V případě, že na první otázku nelze neomezeně odpovědět kladně:
               Vyžaduje článek 10 a směrnice 85/337/EHS ve znění směrnice 2003/35/ES, aby nevládní organizace, které se domáhají přístupu k soudům členského státu, jehož správní právo procesní vyžaduje uplatnění porušení práva, mohla uplatnit porušení všech předpisů v oblasti životního prostředí, které jsou rozhodující pro přípustnost záměru a které jsou bezprostředně založeny na právu společenství nebo provádějí předpisy Společenství v oblasti životního prostředí do vnitrostátního práva. Tedy i takových předpisů, které mají sloužit výhradně obecným zájmům a které nejsou určeny také ochraně právních zájmů jednotlivců?

                           a)

                           V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
                           Mají právní předpisy Společenství v oblasti ochrany životního prostředí splňovat určité obsahové požadavky, aby bylo možné se jich dovolávat?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 2 a):
                           O jaké obsahové požadavky (např. přímý účinek, ochranný účel, stanovený cíl) se jedná?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo druhou otázku:
               Vyplývá pro nevládní organizaci takový nárok na přístup k soudům, který jde nad rámec vnitrostátního práva, přímo ze směrnice?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/ES ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466).


title: Věc T-253/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2015 – Orthogen v. OHIM – Arthrex (IRAP) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství IRAP — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2015 – Orthogen v. OHIM – Arthrex (IRAP)
   (Věc T-253/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství IRAP - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 007/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Orthogen AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: M. Finger a S. Krüger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně D. Walicka a poté A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice v řízení před Tribunálem: Arthrex GmbH (Garching, Německo) (zástupci: R. Greiffenberg a O. Stöckel, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. února 2013 (věc R 382/2012-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Arthrex GmbH a Orthogen AG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Orthogen AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Arthrex GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20. 7. 2013.


title: Věc T-118/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. února 2011 — P.P.TV v. OHIM — Rentrak (PPT) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PPT — Starší národní obrazová ochranná známka PPTV — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. února 2011 — P.P.TV v. OHIM — Rentrak (PPT)
   (Věc T-118/07) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PPT - Starší národní obrazová ochranná známka PPTV - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 103/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: I. de Carvalho Simões a J. M. Conceição Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Laitinen, poté D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Rentrak Corp. (Portland, Orégon, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. ledna 2007 (věc R 1040/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA a Rentrak Corp.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-449/13: Žaloba podaná dne 23. srpna 2013 — CEDS International v. OHIM — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT)

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/22

         Žaloba podaná dne 23. srpna 2013 — CEDS International v. OHIM — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT)
   (Věc T-449/13)
   2013/C 304/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CEDS International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Polsko) (zástupce: M. Siciarek, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fabryka Wódek Polmos Łańcut S.A. (Łańcut, Polsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranní známky a vzory) ze dne 10. června 2013 ve věci R 33/2012-4;

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka v zelené, červené a zlaté barvě zobrazující hovězí dobytek a obsahující slovní prvek „WISENT“ pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33 — Zápis ochranné známky Společenství č. 5 142 039

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Důvody uvedené v čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1)

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení napadené ochranné známky Společenství za neplatnou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a), čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 ve spojení s čl. 76 odst. 1, článkem 75 a čl. 76 odst. 1 a 2 nařízení o ochranné známce Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1


title: Věc T-260/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. dubna 2008 – Cestas v. Komise (Žaloba na neplatnost — Evropský fond pro rozvoj — Vrácení zálohově vyplacených částek — Oznámení o dluhu — Soudně nepřezkoumatelný akt — Přípravný akt — Nepřípustnost)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. dubna 2008 – Cestas v. Komise
   (Věc T-260/04) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Evropský fond pro rozvoj - Vrácení zálohově vyplacených částek - Oznámení o dluhu - Soudně nepřezkoumatelný akt - Přípravný akt - Nepřípustnost)
   (2008/C 128/65)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Centro di educazione sanitaria e tecnologie appropriate sanitarie (Cestas) (Boloň, Itálie) (zástupci: původně N. Amadei a C. Turk, poté N. Amadei a P. Manzini, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a F. Dintilhac, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení rozhodnutí Komise (delegace v Guinejské republice) ze dne 21. dubna 2004 zaslaného doporučeným dopisem žalobkyni, kterým bylo žalobkyni uloženo zaplatit částku 959 543 835 guinejských franků (rovná se 397 126,02 eur).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Centro di educazione sanitaria e tecnologie appropriate sanitarie (Cestas) ponese tři pětiny vlastních nákladů řízení. Rovněž nahradí tři pětiny nákladů řízení vynaložených Komisí.

               3)

               Komise ponese dvě pětiny vlastních nákladů řízení. Rovněž nahradí dvě pětiny nákladů řízení vynaložených Cestas.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc T-17/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  6. dubna 2006  – Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke v. Komise ( Státní podpory — Pokyny pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích — Nezbytnost podpor )

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. dubna 2006 – Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke v. Komise
   (Věc T-17/03) (1)

   („Státní podpory - Pokyny pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích - Nezbytnost podpor“)
   (2006/C 131/70)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke GmbH (Gotha, Německo) (zástupce: M. Matzat, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a V. di Bucci, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/194/ES, ze dne 30. října 2002, o státní podpoře poskytnuté Německem společnosti Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke GmbH (Úř. věst. 2003, L 77, s. 41)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 124, 24.5.2003.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C-495/01: Komise Evropských společenství proti Finské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 77/388/EHS — DPH — Čl. 11 odst. A pododstavec 1 písm. a) — Základ daně — Dotace přímo vázaná na cenu — Nařízení (ES) č. 603/95 — Podpory poskytnuté v odvětví sušených krmiv)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C-495/01: Komise Evropských společenství proti Finské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 77/388/EHS - DPH - Čl. 11 odst. A pododstavec 1 písm. a) - Základ daně - Dotace přímo vázaná na cenu - Nařízení (ES) č. 603/95 - Podpory poskytnuté v odvětví sušených krmiv)
   (2004/C 228/05)
   Jednací jazyk: finština
   Ve věci C-495/01, Komise Evropských společenství (zmocněnci: E. Traversa a I. Koskinen) proti Finské republice (zmocněnkyně: T. Pynnä), podporované Spolkovou republikou Německo (zmocněnci: W.-D. Plessing a M. Lumma) a Švédským královstvím (zmocněnci: A. Kruse a A. Falk), jejímž předmětem je určení, že Finská republika tím, že neuplatnila daň z přidané hodnoty z částek podpor poskytnutých na základě nařízení Rady (ES) č. 603/95 ze dne 21. února 1995 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy (Úř. věst. L 63, s. 1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 11 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues a N. Colneric, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, tajemník: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3.

               Spolková republika Německo a Švédské království ponesou své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 58, 2.3.2002.


title: Věc F-62/07: Žaloba podaná dne 20. června 2007 – De Fays v. Komise

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/53

         Žaloba podaná dne 20. června 2007 – De Fays v. Komise
   (Věc F-62/07)
   (2007/C 199/102)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Chantal De Fays (Brusel, Belgie) (zástupci: P.-P. Gehuchten a Ph. Reyniers, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 16. března 2007, které zamítlo procesní prostředek na náhradu škody žalobkyně před zahájením soudního řízení;

               —

               uložit Komisi zaplatit částku 25 000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně podala stížnost proti rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 15. září 2006, které jí přiznalo odškodnění pouze ve výši 500 eur jako náhradu nemajetkové újmy vzniklé v důsledku vypracování jejích posudků o vývoji služebního postupu týkajících se hodnotících období 2003, 2004 a 2005. Napadeným rozhodnutím orgán oprávněný ke jmenování tuto stížnost zamítl.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že postupy vypracování dotčených posudků o vývoji služebního postupu jsou zdlouhavé a vyvolávají stav nejistoty, co se týče vývoje jejího služebního postupu. Krom toho v důsledku opakování údajně urážlivého a nevhodného obsahu v každém z těchto posudků o vývoji služebního postupu vzniká morální újma. Komise nedodržela povinnosti, které jí ukládají zásady ochrany důstojnosti lidské osobnosti, řádné správy, péče, a obdobně ustanovení Společenství použitelná na obtěžování na pracovišti (1).

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. L 204, s. 23); směrnice Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování (Úř. věst. L 373, s. 37); směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 269, s. 15; Zvl. vyd. 05/04, s. 225).


title: Věc C-407/10: Žaloba podaná dne 16. srpna 2010 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/20

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2010 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-407/10)
   ()
   2010/C 274/31
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a E. Randvere)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Estonská republika nesdělila právní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/47/ES (1) ze dne 5. září 2007 (kterou se mění směrnice Rady 90/385/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aktivních implantabilních zdravotnických prostředků, směrnice Rady 93/42/EHS o zdravotnických prostředcích a směrnice 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh);

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 21. prosince 2008.

      (1)  Úř. věst. L 247, s. 21.


title: Věc T-296/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2012 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise ( „Finanční podpora vyplacená v rámci programu INTI — Stanovení částky, kterou je třeba vyplatit příjemci — Nesprávné posouzení“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2012 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise
   (Věc T-296/08) (1)

   (Finanční podpora vyplacená v rámci programu INTI - Stanovení částky, kterou je třeba vyplatit příjemci - Nesprávné posouzení)
   2012/C 138/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlín, Německo) (zástupci: původně U. Claus, poté S. Reichmann a L. J. Schmidt, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Simon, poté S. Grünheid, zmocněnci, ve spolupráci s R. Van der Hout, advokáti)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. května 2008 o částečném uznání nákladů žalobce v rámci dohody o finanční pomoci JLS/2004/INTI/077

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 23. května 2008 o částečném uznání nákladů Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV vzniklých v rámci dohody o finanční pomoci JLS/2004/INTI/077 se zrušuje v rozsahu plateb týkajících se položek B 9, B 10, B 37, B 38 a G 5.

               2)

               Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV ponese dvě třetiny svých nákladů řízení a dvě třetiny nákladů řízení vzniklých Evropské komisi. Komise ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení a jednu třetinu nákladů řízení vzniklých Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Spojené věci T-530/93, T-531/93, T-87/94, T-91/94, T-106/94, T-120/94 a T-124/94: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. července 2009 — Kat a další v. Rada a Komise

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/21

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. července 2009 — Kat a další v. Rada a Komise
   (Spojené věci T-530/93, T-531/93, T-87/94, T-91/94, T-106/94, T-120/94 a T-124/94) (1)

   2009/C 233/38

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí spojených věcí.

      (1)  Úř. věst. C 334, 9.12.1993.


title: Věc T-498/15: Usnesení Tribunálu ze dne 28. března 2017 – LG Electronics v. EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (Viewty) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. března 2017 – LG Electronics v. EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (Viewty)
   (Věc T-498/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 178/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Korejská republika) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: A. Wulff a U. Hildebrandt, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. června 2015 (spojené věci R 1935/2014-2 a R 1563/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Cyrus Wellness Consulting GmbH a LG Electronics, Inc.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není namístě rozhodovat.

               2.

               Společnost LG Electronics, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Cyrus Wellness Consulting GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12. 10. 2015.


title: Věc C-478/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Feldkirch — Rakousko) — Armin Maletic, Marianne Maletic v. lastminute.com GmbH, TUI Österreich GmbH ( „Příslušnost ve věcech občanských a obchodních — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 16 odst. 1 — Cestovní smlouva uzavřená mezi spotřebitelem s bydlištěm v jednom členském státě a cestovní kanceláří usazenou v jiném členském státě — Poskytovatel služeb využívaných cestovní kanceláří usazenou v členském státě bydliště spotřebitele — Právo spotřebitele podat žalobu proti oběma podnikům u soudu v místě svého bydliště“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/14

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Feldkirch — Rakousko) — Armin Maletic, Marianne Maletic v. lastminute.com GmbH, TUI Österreich GmbH
   (Věc C-478/12) (1)

   (Příslušnost ve věcech občanských a obchodních - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 16 odst. 1 - Cestovní smlouva uzavřená mezi spotřebitelem s bydlištěm v jednom členském státě a cestovní kanceláří usazenou v jiném členském státě - Poskytovatel služeb využívaných cestovní kanceláří usazenou v členském státě bydliště spotřebitele - Právo spotřebitele podat žalobu proti oběma podnikům u soudu v místě svého bydliště)
   2014/C 9/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Feldkirch

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Armin Maletic, Marianne Maletic

      Žalované: lastminute.com GmbH, TUI Österreich GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesgericht Feldkirch — Výklad čl. 16 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Příslušnost ve věcech smluv uzavřených spotřebiteli — Cestovní smlouva o pobytovém zájezdu uzavřená mezi spotřebitelem a podnikem — Situace, kdy je podnik usazen v jiném členském státě než spotřebitel a k plnění ze smlouvy využije podnik se sídlem v členském státě bydliště spotřebitele — Případné právo spotřebitele podat žalobu proti těmto dvěma společnostem k soudu místa svého bydliště

      Výrok

   Pojem „smluvní partner“ podle čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 44/2001 Rady ze dne 22. prosince 2000, o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, zahrnuje i smluvního partnera hospodářského subjektu, s nímž spotřebitel uzavřel tuto smlouvu, kterýžto partner má sídlo na území členského státu, v němž se nachází bydliště tohoto spotřebitele.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-55/13: Žaloba podaná dne 4. února 2013 — Formula One Licensing v. OHIM — Idea Marketing (F1H2O)

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/22

         Žaloba podaná dne 4. února 2013 — Formula One Licensing v. OHIM — Idea Marketing (F1H2O)
   (Věc T-55/13)
   2013/C 101/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Formula One Licensing BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupce: B. Klingberg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Idea Marketing SA (Lausanne, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ve věci R 1247/2011-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu;

               —

               uložil vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení před Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „F1H2O“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 25, 38 a 41 — mezinárodní přihláška č. 925 383 s označením Evropské unie

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní přihláška č. 732 134, britská ochranná známka č. 2277746B, ochranná známka Společenství č. 3 934 387, mezinárodní přihláška č. 845 571, ochranná známka Beneluxu č. 749 056, britská ochranná známka č. 2277746 D, ochranná známka Společenství č. 631 531, ochranná známka Společenství č. 3 429 396, mezinárodní přihláška č. 714 320, mezinárodní přihláška č. 823 226 a ochranná známka Beneluxu č. 732 601 ochranné známky „F1 et al.“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 3, 4, 7, 8, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32 to 36, 38, 39 a 41 až 43

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009.