title: Věc T-22/21: Žaloba podaná dne 14. ledna 2021 – Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior v. Komise

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/39

      Žaloba podaná dne 14. ledna 2021 – Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior v. Komise
      (Věc T-22/21)
      (2021/C 128/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: D. Luff a R. Sciaudone, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil dopis Evropské komise ze dne 4. listopadu 2020 (Ref. Ares (2020) 6365704) týkající se likvidace finanční záruky, kterou uplatnilo turecké ministerstvo vědy, průmyslu a technologie – Generální ředitelství pro EU a zahraniční věci – Ředitelství pro finanční programy EU,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti řádné péče, nestrannosti a rovnosti zbraní, jakož i článku 78 finančního nařízení. (1)

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že Komise neověřila rozhodnutí o likvidaci záruky uplatněné Tureckem. Komise totiž požádala turecké orgány, aby rozhodnutí ověřili sami. Tento postup je v rozporu s článkem 78 finančního nařízení ve spojení s články 80, 81 a 82 nařízení v přenesené pravomoci. (2) Podle těchto ustanovení by schvalující úředníci Unie měli osobně ověřit dokumenty.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí neposkytuje dostatečné informace k tomu, aby bylo možné posoudit, zda je akt dostatečně odůvodněn nebo zda obsahuje pochybení, v jehož důsledku by bylo možné napadnout jeho platnost před unijním soudem, a zároveň k tomu, aby tentýž soud mohl provést přezkum legality tohoto aktu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že se neúčastnila správního řízení, které vedla Komise k přijetí závěru, zda vydat nebo nevydat evropské delegaci v Ankaře pokyn na podepsání likvidace záruky.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu proporcionality tím, že nevyvážila žádost zadavatele a částky, které měly být vyplaceny žalobkyni.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení podmínek likvidace záruky

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení podmínek, které všechny souvisí s údajným porušením smlouvy o poskytování služeb a které jsou použitelné pro likvidaci záruky.

         (1)  Nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1).

         (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. 2012, L 362, s. 1).


title: Věc T-30/21: Žaloba podaná dne 21. ledna 2021 – L’Oréal v. EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO COUTURE)

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/40

      Žaloba podaná dne 21. ledna 2021 – L’Oréal v. EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO COUTURE)
      (Věc T-30/21)
      (2021/C 128/47)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: L’Oréal (Clichy, Francie) (zástupci: M. Treis a E. Strobel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Portugalsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie SO COUTURE – Přihláška č. 12 194 015

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. listopadu 2020, ve věci R 158/2016-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a jakémukoli dalšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 při globálním posouzení a posouzení nebezpečí záměny.


title: Věc T-49/21: Žaloba podaná dne 21. ledna 2021 – PZ v. Komise

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/41

      Žaloba podaná dne 21. ledna 2021 – PZ v. Komise
      (Věc T-49/21)
      (2021/C 128/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: PZ (zástupci: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil hodnotící zprávu za období od 1. ledna do 31. prosince 2019, která byla žalobci doručena dne 19. února 2020;

                  —

                  bude-li to třeba, společně s tím zrušil rozhodnutí ze dne 23. října 2020 (doručené žalobci dne 30. října 2020), které zamítá žalobcovu stížnost ze dne 26. června 2020 a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti poskytnout odůvodnění ze strany žalované.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení jeho práva být vyslechnut.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatku nezávislosti hodnotitele.


title: Věc T-52/21: Žaloba podaná dne 25. ledna 2021 – ClientEarth v. Komise

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/41

      Žaloba podaná dne 25. ledna 2021 – ClientEarth v. Komise
      (Věc T-52/21)
      (2021/C 128/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ClientEarth AISBL (Brusel, Belgie) (zástupce: O. Brouwer, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil implicitní rozhodnutí žalované ze dne 16. listopadu 2020 o odmítnutí poskytnout přístup k určitým požadovaným dokumentům týkajícím se kontroly rybolovu podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) a nařízení (ES) č. 1367/2006 (2),

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná tím, že neposkytla žalobkyni výslovné rozhodnutí týkající se její žádosti o přístup ve lhůtách pro vyřizování potvrzujících žádostí stanovených v čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení č. 1049/2001, implicitně odmítla poskytnout přístup ve smyslu čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení. Tvrdí, že toto implicitní rozhodnutí o odmítnutí je neodůvodněné, a mělo by proto být zrušeno, protože Komise porušila svoji povinnost uvést odůvodnění podle čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1049/2001, čl. 41 odst. 2 třetí odrážky Listiny základních práv Evropské unie a článku 296 SFEU.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).


title: Věc T-92/21: Žaloba podaná dne 12. února 2021 – Darment v. Komise

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/43

      Žaloba podaná dne 12. února 2021 – Darment v. Komise
      (Věc T-92/21)
      (2021/C 128/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Darment Oy (Helsinky, Finsko) (zástupce: C. Ginter, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované o snížení kvóty, která byla žalobkyni přidělena na rok 2021 k uvedení částečně fluorovaných uhlovodíků na trh, o němž byla žalobkyně informována prostřednictvím systému Portál F-GAS žalované ze dne 15. prosince 2020 a e-mailem ze dne 12. ledna 2021;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila článek 266 SFEU tím, že uložila žalobkyni pokutu, i když Tribunál zrušil rozhodnutí žalované, v němž bylo uvedeno, že žalobkyně v roce 2017 překročila její kvótu k uvedení částečně fluorovaných uhlovodíků na trh a byla jí za to uložena pokuta.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila článek 25 odst. 2 nařízení (EU) č. 517/2014 (1) ve spojení s článkem 42 Listiny základních práv EU tím, že žalobkyni dále ukládala pokutu.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 517/2014 ze dne 16. dubna 2014 o fluorovaných skleníkových plynech a o zrušení nařízení (ES) č. 842/2006 Text s významem pro EHP (Úř. věst. L 150, s. 195).


title: Věc T-103/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Boshab v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/44

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Boshab v. Rada
      (Věc T-103/21)
      (2021/C 128/52)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Évariste Boshab (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 6 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 6 přílohy I tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení jeho práv na obhajobu. Žalobce vznáší několik výtek týkajících se porušení jeho práv na obhajobu v průběhu řízení, která proti němu vedla Rada při přijetí a obnovení omezujících opatření vůči jeho osobě, a zejména se dovolává porušení svého práva být vyslechnut za přijatelných podmínek.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení v tom, že Rada konstatovala zapojení žalobce do aktů, které představovaly vážná porušení lidských práv v Konžské demokratické republice. Žalobce kritizuje souvislosti přezkumu, který předcházel obnovení omezujících opatření vůči jeho osobě a zpochybňuje jakékoli současné zapojení do skutečností, které jsou základem pro rozhodnutí zařadit jej na seznam osob, na něž se vztahuje rozhodnutí Rady 2010/788/SBZP ze dne 20. prosince 2010 o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo a o zrušení společného postoje 2008/369/SZBP (Úř. věst. 2010, L 336, s. 30).


title: Věc T-104/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Kande Mupompa v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/44

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Kande Mupompa v. Rada
      (Věc T-104/21)
      (2021/C 128/53)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alex Kande Mupompa (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 7 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 7 přílohy tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody vznesenými v rámci věci T-103/21, Boshab v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-105/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Kanyama v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/45

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Kanyama v. Rada
      (Věc T-105/21)
      (2021/C 128/54)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Célestin Kanyama (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 4 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 4 přílohy tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody vznesenými v rámci věci T-103/21, Boshab v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-106/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Kazembe Musonda v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/45

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Kazembe Musonda v. Rada
      (Věc T-106/21)
      (2021/C 128/55)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-Claude Kazembe Musonda (Lubumbashi, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 8 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 8 přílohy tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody vznesenými v rámci věci T-103/21, Boshab v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-107/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Amisi Kumba v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/46

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Amisi Kumba v. Rada
      (Věc T-107/21)
      (2021/C 128/56)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gabriel Amisi Kumba (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 2 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 2 přílohy tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody vznesenými v rámci věci T-103/21, Boshab v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-108/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Ilunga Luyoyo v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/46

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Ilunga Luyoyo v. Rada
      (Věc T-108/21)
      (2021/C 128/57)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 3 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 3 přílohy tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody vznesenými v rámci věci T-103/21, Boshab v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-109/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Mutondo v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/47

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Mutondo v. Rada
      (Věc T-109/21)
      (2021/C 128/58)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Kalev Mutondo (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 11 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 11 přílohy tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody vznesenými v rámci věci T-103/21, Boshab v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-110/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Kampete v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/47

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Kampete v. Rada
      (Věc T-110/21)
      (2021/C 128/59)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ilunga Kampete (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 1 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 1 přílohy tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody vznesenými v rámci věci T-103/21, Boshab v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-112/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Numbi v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/48

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Numbi v. Rada
      (Věc T-112/21)
      (2021/C 128/60)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: John Numbi (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 5 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 5 přílohy tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody vznesenými v rámci věci T-103/21, Boshab v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-113/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Team Beverage v. EUIPO (Beverage Analytics)

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/48

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Team Beverage v. EUIPO (Beverage Analytics)
      (Věc T-113/21)
      (2021/C 128/61)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Team Beverage AG (Brémy, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a N. Willich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie Beverage Analytics – přihláška č. 18 101 437

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. prosince 2020 ve věci R 727/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá odvolání žalobkyně proti rozhodnutí žalovaného ze dne 21. února 2020,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 2 nařízení 2017/1001.


title: Věc T-114/21: Žaloba podaná dne 20. února 2021 – Growth Finance Plus v. EUIPO (doglover)

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/49

      Žaloba podaná dne 20. února 2021 – Growth Finance Plus v. EUIPO (doglover)
      (Věc T-114/21)
      (2021/C 128/62)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Growth Finance Plus AG (Gommiswald, Švýcarsko) (zástupce: H. Twelmeier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie doglover – Přihláška č. 18 107 487

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2020, ve věci R 720/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-115/21: Žaloba podaná dne 20. února 2021 – Growth Finance Plus v. EUIPO (catlover)

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/50

      Žaloba podaná dne 20. února 2021 – Growth Finance Plus v. EUIPO (catlover)
      (Věc T-115/21)
      (2021/C 128/63)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Growth Finance Plus AG (Gommiswald, Švýcarsko) (zástupce: H. Twelmeier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie catlover – Přihláška č. 18 107 485

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2020, ve věci R 717/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-117/21: Žaloba podaná dne 18. února 2021 – Deichmann v. EUIPO – Munich (vzor ze dvou překřížených pruhů na boční straně boty)

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/50

      Žaloba podaná dne 18. února 2021 – Deichmann v. EUIPO – Munich (vzor ze dvou překřížených pruhů na boční straně boty)
      (Věc T-117/21)
      (2021/C 128/64)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Deichmann SE (Essen, Německo) (zástupkyně: C. Onken, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Munich, SL (La Torre de Claramunt, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vzor ze dvou překřížených pruhů na boční straně boty) – Ochranná známka Evropské unie č. 2 923 852

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. prosince 2020, ve věci R 2882/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 94 odst. 1 první věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 94 odst. 1 druhé věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-118/21: Žaloba podaná dne 22. února 2021 – Cilem Records International v. EUIPO – KVZ Music (HALIX RECORDS)

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/51

      Žaloba podaná dne 22. února 2021 – Cilem Records International v. EUIPO – KVZ Music (HALIX RECORDS)
      (Věc T-118/21)
      (2021/C 128/65)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Cilem Records International UG (Augsburg, Německo) (zástupce: E. Hecht, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: KVZ Music Ltd (Sofie, Bulharsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie HALIX RECORDS – Přihláška č. 16 288 235

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. ledna 2021, ve věci R 1060/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí ze dne 28. ledna 2021, jakož i rozhodnutí EUIPO ze dne 25. května 2020 týkající se ochranné známky Evropské unie č. 016288235 a vyhověl námitce žalobkyně, kterou podala proti zápisu ochranné známky Evropské unie č. 16288235 ze dne 17. dubna 2017;

                  —

                  podpůrně, aby zrušil napadené rozhodnutí ze dne 28. ledna 2021 a věc vrátil odvolacímu senátu, aby vydal nové rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-119/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Ramazani Shadary v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/52

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Ramazani Shadary v. Rada
      (Věc T-119/21)
      (2021/C 128/66)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 10 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 10 přílohy tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody vznesenými v rámci věci T-103/21, Boshab v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-120/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Ruhorimbere v. Rada

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/52

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Ruhorimbere v. Rada
      (Věc T-120/21)
      (2021/C 128/67)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Éric Ruhorimbere (Mbuji-Mayi, Konžská demokratická republika) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SBZP) 2020/2033 ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 9 přílohy tohoto rozhodnutí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2021/EU ze dne 10. prosince 2020 v rozsahu, v němž ponechává žalobce uvedeného v č. 9 přílohy tohoto nařízení;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody vznesenými v rámci věci T-103/21, Boshab v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc C-95/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Agenzia delle Dogane v. Silcompa SpA („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 76/308/EHS – Články 6 a 8, jakož i čl. 12 odst. 1 až 3 – Vzájemná pomoc při vymáhání některých pohledávek – Vznik povinnosti ke spotřební dani ve dvou členských státech pro tatáž plnění – Směrnice 92/12/ES – Články 6 a 20 – Propuštění výrobků pro domácí spotřebu – Padělání správního průvodního dokladu – Porušení předpisů nebo nesrovnalost při přepravě výrobků podléhajících spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně – Neoprávněné propuštění výrobků z režimu s podmíněným osvobozením od daně – ‚Zdvojení pohledávky‘ vyplývající ze spotřební daně – Přezkum soudy členského státu, v němž má sídlo dožádaný orgán – Odmítnutí žádosti o pomoc předložené příslušnými orgány jiného členského státu – Podmínky“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/2

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Agenzia delle Dogane v. Silcompa SpA
      (Věc C-95/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 76/308/EHS - Články 6 a 8, jakož i čl. 12 odst. 1 až 3 - Vzájemná pomoc při vymáhání některých pohledávek - Vznik povinnosti ke spotřební dani ve dvou členských státech pro tatáž plnění - Směrnice 92/12/ES - Články 6 a 20 - Propuštění výrobků pro domácí spotřebu - Padělání správního průvodního dokladu - Porušení předpisů nebo nesrovnalost při přepravě výrobků podléhajících spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně - Neoprávněné propuštění výrobků z režimu s podmíněným osvobozením od daně - ‚Zdvojení pohledávky‘ vyplývající ze spotřební daně - Přezkum soudy členského státu, v němž má sídlo dožádaný orgán - Odmítnutí žádosti o pomoc předložené příslušnými orgány jiného členského státu - Podmínky“)
      (2021/C 138/02)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Agenzia delle Dogane

         Žalovaná: Silcompa SpA

         Výrok

      Článek 12 odst. 3 směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření, ve znění směrnice Rady 2001/44/ES ze dne 15. června 2001, ve spojení s článkem 20 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění směrnice Rady 92/108/EHS ze dne 14. prosince 1992 musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci žaloby týkající se opatření k vymáhání pohledávky přijatých v členském státě, ve kterém má sídlo dožádaný orgán, může příslušný orgán tohoto členského státu odmítnout vyhovět žádosti o vymáhání spotřební daně předložené příslušnými orgány jiného členského státu, pokud jde o výrobky, které neoprávněně opustily režim s podmíněným osvobozením od spotřební daně ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 92/12, ve znění směrnice 92/108, pokud se tato žádost zakládá na skutečnostech týkajících se týchž vývozních operací, které jsou již předmětem vymáhání spotřební daně v členském státě, ve kterém má sídlo dožádaný orgán.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Věc C-389/19 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2021 – Evropská komise v. Švédské království, Dánské království, Finská republika, Evropský parlament, Evropská agentura pro chemické látky („Kasační opravný prostředek – Nařízení (ES) č. 1907/2006 – Registrace, hodnocení, povolování a omezování chemických látek – Rozhodnutí Evropské komise o udělení povolení k některým použitím sulfochromanu olovnatého, žluti, a chroman-molybdenan-síranu olovnatého, červeni, a sice látek, které jsou uvedeny v příloze XIV uvedeného nařízení – Látky vzbuzující mimořádné obavy – Podmínky pro povolení – Posouzení nedostupnosti alternativ“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/3

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2021 – Evropská komise v. Švédské království, Dánské království, Finská republika, Evropský parlament, Evropská agentura pro chemické látky
      (Věc C-389/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1907/2006 - Registrace, hodnocení, povolování a omezování chemických látek - Rozhodnutí Evropské komise o udělení povolení k některým použitím sulfochromanu olovnatého, žluti, a chroman-molybdenan-síranu olovnatého, červeni, a sice látek, které jsou uvedeny v příloze XIV uvedeného nařízení - Látky vzbuzující mimořádné obavy - Podmínky pro povolení - Posouzení nedostupnosti alternativ“)
      (2021/C 138/03)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: původně R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici a G. Tolstoy, poté R. Lindenthal a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci, ve spolupráci s K. Nordlanderem, advokat)

         Další účastníci řízení: Švédské království (zástupci: původně C. Meyer-Seitz, H. Shev, J. Lundberg, H. Eklinder a A. Falk, poté O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, R. Shahsavan Eriksson, H. Shev a H. Eklinder, zmocněnci), Dánské království (zástupci: původně J. Nymann-Lindegren, M. S. Wolff a P. Z. L. Ngo, poté J. Nymann-Lindegren a M. S. Wolff, zmocněnci), Finská republika (zástupce: S. Hartikainen, zmocněnec), Evropský parlament (zástupci: A. Neergaard, A. Tamás a C. Biz, zmocněnci), Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: původně M. Heikkilä, W. Broere a C. Schultheiss, poté M. Heikkilä, W. Broere a J. Löfgren, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Bod 2 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 7. března 2019, Švédsko v. Komise (T 837/16, EU:T:2019:144), se zrušuje.

                  2)

                  Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  Účinky prováděcího rozhodnutí Komise C(2016) 5644 final ze dne 7. září 2016 o udělení povolení k některým použitím sulfochromanu olovnatého, žluti, a chroman-molybdenan-síranu olovnatého, červeni, podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 jsou zachovány do doby, než Evropská komise znovu rozhodne o žádosti o povolení podané společností DCC Maastricht BV.

                  4)

                  Evropská komise, Švédské království, Dánské království, Finská republika, Evropský parlament a Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) ponesou vlastní náklady řízení související s řízením o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019.


title: Věc C-403/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Société Générale SA v. Ministre de l'Action et des Comptes publics („Řízení o předběžné otázce – Článek 63 SFEU – Volný pohyb kapitálu – Korporační daně – Dvoustranné smlouvy o zamezení dvojímu zdanění – Zdanění dividend vyplácených společností-nerezidentem, které již byly zdaněny v jiném členském státě – Maximální výše započtené slevy na dani – Dvojí právní zdanění“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/4

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Société Générale SA v. Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Věc C-403/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 63 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Korporační daně - Dvoustranné smlouvy o zamezení dvojímu zdanění - Zdanění dividend vyplácených společností-nerezidentem, které již byly zdaněny v jiném členském státě - Maximální výše započtené slevy na dani - Dvojí právní zdanění“)
      (2021/C 138/04)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Société Générale SA

         Žalovaný: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Výrok

      Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která v rámci režimu, jehož cílem je kompenzace dvojího zdanění dividend obdržených společností podléhající korporační dani tohoto členského státu, v němž je usazena, a které byly zdaněny jiným členským státem, přiznává takové společnosti slevu na dani omezenou výší daně, kterou by tento členský stát obdržel v případě zatížení korporační daní pouze těchto dividend, aniž v plné výši kompenzuje daň odvedenou v tomto jiném členském státě.

         (1)  Úř. věst. C 270, 12.8.2019.


title: Věc C-604/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego we Wrocławiu-Polsko) – Gmina Wrocław v. Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 2 odst. 1 písm. a) – Článek 9 odst. 1 – Článek 13 odst. 1 – Článek 14 odst. 1 a odst. 2 písm. a) – Pojem ‚dodání zboží‘ – Přeměna práva stavby k nemovitosti na plné vlastnické právo, která vyplývá ze zákona – Obec vybírající úplaty z přeměny – Pojem ‚odškodné‘ – Pojem ‚osoba povinná k dani, která jedná jako taková‘ – Výjimka – Veřejnoprávní subjekty uskutečňující činnosti nebo plnění, při nichž vystupují jako orgány veřejné moci“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/4

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego we Wrocławiu-Polsko) – Gmina Wrocław v. Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (Věc C-604/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 2 odst. 1 písm. a) - Článek 9 odst. 1 - Článek 13 odst. 1 - Článek 14 odst. 1 a odst. 2 písm. a) - Pojem ‚dodání zboží‘ - Přeměna práva stavby k nemovitosti na plné vlastnické právo, která vyplývá ze zákona - Obec vybírající úplaty z přeměny - Pojem ‚odškodné‘ - Pojem ‚osoba povinná k dani, která jedná jako taková‘ - Výjimka - Veřejnoprávní subjekty uskutečňující činnosti nebo plnění, při nichž vystupují jako orgány veřejné moci“)
      (2021/C 138/05)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Gmina Wrocław

         Žalovaný: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Výrok

                  1)

                  Článek 14 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že přeměna práva stavby k nemovitosti na plné vlastnické právo, jež je stanovena vnitrostátními právními předpisy za úhradu úplaty, je dodáním zboží ve smyslu tohoto ustanovení.

                  2)

                  Směrnice 2006/112 musí být vykládána v tom smyslu, že při přeměně práva stavby k nemovitosti na plné vlastnické právo, jež je stanovena vnitrostátními právními předpisy za úhradu úplaty obci, která je vlastníkem majetku, jenž jí umožňuje získávání pravidelného příjmu z něj, jedná tato obec, s výhradou ověření, která musí provést předkládající soud, jako osoba povinná k dani ve smyslu čl. 9 odst. 1 této směrnice, a nikoli jako orgán veřejné moci ve smyslu čl. 13 odst. 1 uvedené směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 383, 11.11.2019


title: Věc C-615/19 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2021 – John Dalli v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Žaloba na náhradu škody – Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie – Údajně protiprávní jednání Evropské komise a Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) – Ukončení funkce člena Komise – Procesní pravidla upravující vyšetřování OLAF – Zahájení vyšetřování – Právo být vyslechnut – Dozorčí výbor OLAF – Presumpce neviny – Posouzení údajné újmy“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/5

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2021 – John Dalli v. Evropská komise
      (Věc C-615/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie - Údajně protiprávní jednání Evropské komise a Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) - Ukončení funkce člena Komise - Procesní pravidla upravující vyšetřování OLAF - Zahájení vyšetřování - Právo být vyslechnut - Dozorčí výbor OLAF - Presumpce neviny - Posouzení údajné újmy“)
      (2021/C 138/06)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: John Dalli (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  John Dalli ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 328, 30.9.2019.


title: Věc C-673/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State – Nizozemsko) – M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T („Řízení o předběžné otázce – Azyl a přistěhovalectví – Směrnice 2008/115/ES – Články 3, 4, 6 a 15 – Uprchlík neoprávněně pobývající na území jednoho členského státu – Zajištění za účelem přemístění do jiného členského státu – Postavení uprchlíka v tomto jiném členském státě – Zásada nenavracení – Neexistence rozhodnutí o navrácení – Použitelnost směrnice 2008/115“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/7

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State – Nizozemsko) – M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T
      (Věc C-673/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Azyl a přistěhovalectví - Směrnice 2008/115/ES - Články 3, 4, 6 a 15 - Uprchlík neoprávněně pobývající na území jednoho členského státu - Zajištění za účelem přemístění do jiného členského státu - Postavení uprchlíka v tomto jiném členském státě - Zásada nenavracení - Neexistence rozhodnutí o navrácení - Použitelnost směrnice 2008/115“)
      (2021/C 138/08)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původních řízení

         Odvolatelé: M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Další účastníci odvolacích řízení: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T

         Výrok

      Články 3, 4, 6 a 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát zajistil státního příslušníka třetí země, jenž neoprávněně pobývá na jeho území a má postavení uprchlíka v jiném členském státě, za účelem jeho nuceného přemístění do tohoto jiného členského státu, když tento státní příslušník odmítl splnit příkaz, jenž mu byl dříve uložen, odejít do tohoto jiného členského státu a vůči tomuto státnímu příslušníkovi nelze přijmout rozhodnutí o navrácení.

         (1)  Úř. věst. C 423, 16.12.2019.


title: Věc C-689/19 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. února 2021 – VodafoneZiggo Group BV v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Sítě a služby elektronických komunikací – Směrnice 2002/21/ES, ve znění směrnice 2009/140/ES – Upevnění vnitřního trhu elektronických komunikací – Článek 7 odst. 3 a 7 – Návrh opatření zpřístupněný vnitrostátním regulačním orgánem – Trh velkoobchodního poskytování přístupu v pevném místě v Nizozemsku – Společná významná tržní síla – Připomínky Evropské komise předané vnitrostátnímu regulačnímu orgánu – Povinnost vnitrostátního regulačního orgánu zohlednit je v nejvyšší míře – Rozsah – Článek 263 SFEU – Žaloba na neplatnost – Přípustnost – Napadnutelný akt – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/7

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. února 2021 – VodafoneZiggo Group BV v. Evropská komise
      (Věc C-689/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/21/ES, ve znění směrnice 2009/140/ES - Upevnění vnitřního trhu elektronických komunikací - Článek 7 odst. 3 a 7 - Návrh opatření zpřístupněný vnitrostátním regulačním orgánem - Trh velkoobchodního poskytování přístupu v pevném místě v Nizozemsku - Společná významná tržní síla - Připomínky Evropské komise předané vnitrostátnímu regulačnímu orgánu - Povinnost vnitrostátního regulačního orgánu zohlednit je v nejvyšší míře - Rozsah - Článek 263 SFEU - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Napadnutelný akt - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2021/C 138/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: VodafoneZiggo Group BV (zástupci: W. Knibbeler, A. Pliego Selie a B.A. Verheijen, advocaten)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Nicolae a G. Braun, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  VodafoneZiggo Group BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 372, 4.11.2019.


title: Věc C-712/19: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Novo Banco SA v. Junta de Andalucía („Řízení o předběžné otázce – Svoboda usazování – Volný pohyb kapitálu – Daně – Daň uplatňovaná na vklady klientů držených úvěrovými institucemi – Daňové odpočty přiznané pouze institucím se sídlem nebo pobočkami na území Autonomního společenství Andalusie – Daňové odpočty přiznané pouze pro investice na projekty uskutečněné v tomto autonomním společenství – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 401 – Zákaz výběru jiných vnitrostátních daní, které mají povahu daní z obratu – Pojem ‚daň z obratu‘ – Základní vlastnosti DPH – Neexistence“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/8

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Novo Banco SA v. Junta de Andalucía
      (Věc C-712/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Daně - Daň uplatňovaná na vklady klientů držených úvěrovými institucemi - Daňové odpočty přiznané pouze institucím se sídlem nebo pobočkami na území Autonomního společenství Andalusie - Daňové odpočty přiznané pouze pro investice na projekty uskutečněné v tomto autonomním společenství - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 401 - Zákaz výběru jiných vnitrostátních daní, které mají povahu daní z obratu - Pojem ‚daň z obratu‘ - Základní vlastnosti DPH - Neexistence“)
      (2021/C 138/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Novo Banco SA

         Žalovaná: Junta de Andalucía

         Výrok

                  1)

                  Svoboda usazování zakotvená v článku 49 SFEU musí být vykládána v tom smyslu, že pokud jde o odpočty z hrubé částky daně, které podléhají vklady uskutečněné klienty úvěrových institucí, které mají sídlo nebo pobočky nacházející se na území regionu členského státu

                              —

                              brání odpočtu 200 000 eur z hrubé částky této daně ve prospěch úvěrových institucí, které mají sídlo na území tohoto regionu;

                              —

                              nebrání odpočtům z hrubé částky uvedené daně ve výši 5 000 eur za pobočku se sídlem na území uvedeného regionu, přičemž posledně uvedená částka se zvyšuje na 7 500 eur za každou pobočku nacházející se v obci s méně než 2 000 obyvateli, ledaže by tyto odpočty ve skutečnosti vedly k neodůvodněné diskriminaci na základě místa sídla dotčených úvěrových institucí, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                        Článek 63 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o daň z vkladů uskutečněných klienty úvěrových institucí, které mají sídlo nebo pobočku nacházející se na území regionu členského státu, brání odpočtům z hrubé částky této daně, jejichž výše odpovídá úvěrům, půjčkám a investicím určeným na projekty uskutečňované v tomtéž regionu, pokud tyto odpočty mají čistě hospodářský cíl.

                  2)

                  Článek 401 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která zavádí daň, kterou mají uhradit úvěrové instituce z důvodu držení vkladů klientů, jejichž zdanitelný základ odpovídá aritmetickému průměru čtvrtletního zůstatku těchto vkladů a kterou osoba povinná k dani nemůže přenést na třetí osoby.

         (1)  Úř. věst. C 423, 16.12.2019.


title: Věc C-772/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Bartosch Airport Supply Services GmbH v. Zollamt Wien („Řízení o předběžné otázce – Společný celní sazebník – Kombinovaná nomenklatura – Sazební zařazení – Sazební čísla 8701 a 8705 – Výklad – Letištní tahač“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/9

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Bartosch Airport Supply Services GmbH v. Zollamt Wien
      (Věc C-772/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení - Sazební čísla 8701 a 8705 - Výklad - Letištní tahač“)
      (2021/C 138/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Bartosch Airport Supply Services GmbH

         Žalovaný: Zollamt Wien

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatura obsažená v příloze I k nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (EU) č. 2016/1821 ze dne 6. října 2016, musí být vykládána v tom smyslu, že číslo 8705 této nomenklatury nezahrnuje vozidla konstruovaná k tažení a tlačení letadel, nazývaná „letištní tahače“, jelikož tato spadají do čísla 8701 uvedené nomenklatury.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc C-804/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Salzburg – Rakousko) – BU v. Markt24 GmbH („Řízení o předběžné otázce – Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Příslušnost pro individuální pracovní smlouvy – Ustanovení oddílu 5 kapitoly II – Použitelnost – Smlouva uzavřená v členském státě za účelem obsazení pracovního místa u společnosti usazené v jiném členském státě – Nevykonávání práce v průběhu celé doby platnosti smlouvy – Vyloučení použitelnosti vnitrostátních pravidel pro určení příslušnosti – Článek 21 odst. 1 písm. b) bod i) – Pojem ‚místo, kde nebo odkud zaměstnanec obvykle vykonává svou práci‘ – Pracovní smlouva – Povinnosti zaměstnance vůči zaměstnavateli“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/10

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Salzburg – Rakousko) – BU v. Markt24 GmbH
      (Věc C-804/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Příslušnost pro individuální pracovní smlouvy - Ustanovení oddílu 5 kapitoly II - Použitelnost - Smlouva uzavřená v členském státě za účelem obsazení pracovního místa u společnosti usazené v jiném členském státě - Nevykonávání práce v průběhu celé doby platnosti smlouvy - Vyloučení použitelnosti vnitrostátních pravidel pro určení příslušnosti - Článek 21 odst. 1 písm. b) bod i) - Pojem ‚místo, kde nebo odkud zaměstnanec obvykle vykonává svou práci‘ - Pracovní smlouva - Povinnosti zaměstnance vůči zaměstnavateli“)
      (2021/C 138/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Salzburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: BU

         Žalovaná: Markt24 GmbH

         Výrok

                  1)

                  Ustanovení obsažená v oddíle 5 kapitoly II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, nadepsaném „Příslušnost pro individuální pracovní smlouvy“, musí být vykládána v tom smyslu, že se použijí na žalobu zaměstnance, který má bydliště v členském státě, podanou proti zaměstnavateli, který má bydliště nebo sídlo v jiném členském státě, pokud byla pracovní smlouva sjednána a uzavřena v členském státě bydliště zaměstnance a stanovila, že místo výkonu práce se bude nacházet v členském státě zaměstnavatele, přestože tato práce nebyla vykonána z důvodu přičitatelného tomuto zaměstnavateli.

                  2)

                  Ustanovení obsažená v oddíle 5 kapitoly II nařízení č. 1215/2012 musí být vykládána v tom smyslu, že brání použití vnitrostátních pravidel pro určení příslušnosti na takovou žalobu, jako je žaloba uvedená v bodě 1 výroku tohoto rozsudku, bez ohledu na to, zda jsou tato pravidla pro zaměstnance příznivější.

                  3)

                  Článek 21 odst. 1 písm. b) bod i) nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že taková žaloba, jako je žaloba uvedená v bodě 1 výroku tohoto rozsudku, může být podána k soudu místa, kde nebo odkud zaměstnanec měl podle pracovní smlouvy plnit podstatnou část svých povinností vůči zaměstnavateli, aniž je dotčen čl. 7 bod 5 tohoto nařízení.

         (1)  Úř. věst. C 45, 10.2.2020.


title: Věc C-857/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššího súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – Slovak Telekom a.s. v. Protimonopolný úrad Slovenskej republiky („Řízení o předběžné otázce – Hospodářská soutěž – Článek 102 SFEU – Zneužití dominantního postavení – Rozložení příslušnosti mezi Evropskou komisi a vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž – Nařízení (ES) č. 1/2003 – Článek 11 odst. 6 – Ztráta příslušnosti vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž – Zásada ne bis in idem – Článek 50 Listiny základních práv Evropské unie“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/11

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššího súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – Slovak Telekom a.s. v. Protimonopolný úrad Slovenskej republiky
      (Věc C-857/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Hospodářská soutěž - Článek 102 SFEU - Zneužití dominantního postavení - Rozložení příslušnosti mezi Evropskou komisi a vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 11 odst. 6 - Ztráta příslušnosti vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž - Zásada ne bis in idem - Článek 50 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2021/C 138/13)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Slovak Telekom a.s.

         Žalovaný: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

         Výrok

                  1)

                  Článek 11 odst. 6 první věta nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 a 102 SFEU] musí být vykládán v tom smyslu, že orgány pro hospodářskou soutěž členských států ztrácejí příslušnost používat články 101 a 102 SFEU, zahájí-li Komise řízení za účelem přijetí rozhodnutí, jímž se konstatuje jednání porušující uvedená ustanovení, pokud se tento formální akt týká týchž jednání údajně porušujících články 101 a 102 SFEU, kterých se dopustil tentýž jeden nebo několik podniků na témže jednom nebo několika výrobkových a zeměpisných trzích během téhož jednoho nebo několika období, jako jsou ty, které jsou předmětem řízení dříve zahájeného nebo zahájených uvedenými orgány.

                  2)

                  Zásada ne bis in idem, jak je zakotvena v článku 50 Listiny, musí být vykládána v tom smyslu, že se použije na taková jednání porušující právo hospodářské soutěže, jako je zneužití dominantního postavení uvedené v článku 102 SFEU, a zakazuje, aby byl podnik opětovně odsouzen nebo stíhán za protisoutěžní jednání, za které mu dřívějším rozhodnutím, proti kterému již nelze podat opravný prostředek, byla uložena sankce nebo bylo shledáno, že za toto jednání nenese odpovědnost. Tato zásada se naproti tomu nepoužije, pokud Komise a orgán pro hospodářskou soutěž členského státu odděleně a nezávisle stíhají a ukládají sankce podniku za jednání porušující článek 102 SFEU, které se týká odlišných výrobkových nebo zeměpisných trhů, nebo pokud orgán pro hospodářskou soutěž členského státu ztratil příslušnost na základě čl. 11 odst. 6 první věty nařízení č. 1/2003.

         (1)  Úř. věst. C 36, 3.2.2020.


title: Věc C-940/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Les Chirurgiens-Dentistes de France a další v. Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre („Řízení o předběžné otázce – Uznávání odborných kvalifikací – Směrnice 2005/36/ES – Článek 4f odst. 6 – Vnitrostátní právní úprava – Připuštění možnosti částečného přístupu k některému z povolání podléhajících mechanismu automatického uznávání odborných kvalifikací“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/12

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Les Chirurgiens-Dentistes de France a další v. Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre
      (Věc C-940/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Uznávání odborných kvalifikací - Směrnice 2005/36/ES - Článek 4f odst. 6 - Vnitrostátní právní úprava - Připuštění možnosti částečného přístupu k některému z povolání podléhajících mechanismu automatického uznávání odborných kvalifikací“)
      (2021/C 138/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Les Chirurgiens-Dentistes de France, Confédération des Syndicats médicaux français, Fédération des Syndicats pharmaceutiques de France, Syndicat des Biologistes, Syndicat des laboratoires de biologie clinique, Syndicat des Médecins libéraux, Union dentaire, Conseil national de l’Ordre des Chirurgiens-Dentistes, Conseil national de l’Ordre des Masseurs-Kinésithérapeutes, Conseil national de l’Ordre des Infirmiers

         Žalovaní: Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre

         Výrok

      Článek 4f odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/55/EU ze dne 20. listopadu 2013, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě, která připouští možnost částečného přístupu k některému z povolání podléhajících mechanismu automatického uznávání odborných kvalifikací podle ustanovení hlavy III kapitoly III této směrnice ve znění změn.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-129/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Lucembursko) – XI v. Caisse pour l'avenir des enfants („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2010/18/EU – Revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené – Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje přiznání práva na rodičovskou dovolenou podmínce výkonu zaměstnání a z toho vyplývající povinné účasti pracovníka v daném systému sociálního zabezpečení ke dni narození dítěte“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/12

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Lucembursko) – XI v. Caisse pour l'avenir des enfants
      (Věc C-129/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2010/18/EU - Revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené - Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje přiznání práva na rodičovskou dovolenou podmínce výkonu zaměstnání a z toho vyplývající povinné účasti pracovníka v daném systému sociálního zabezpečení ke dni narození dítěte“)
      (2021/C 138/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: XI

         Žalovaný: Caisse pour l'avenir des enfants

         Výrok

      Ustanovení 1.1, 1.2 a 2.1, jakož i ustanovení 3.1 písm. b) (revidované) rámcové dohody ze dne 18. června 2009, která je obsažena v příloze směrnice Rady 2010/18/EU ze dne 8. března 2010, kterou se provádí revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená mezi organizacemi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS a zrušuje se směrnice 96/34/ES, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která podmiňuje přiznání práva na rodičovskou dovolenou nepřetržitým zaměstnání dotyčného rodiče po dobu nejméně dvanácti měsíců bezprostředně před začátkem rodičovské dovolené. Naproti tomu tato ustanovení brání vnitrostátní právní úpravě, která podmiňuje přiznání práva na rodičovskou dovolenou postavením pracovníka na straně rodiče v okamžiku narození nebo osvojení jeho dítěte.

         (1)  Úř. věst. C 191, 8.6.2020.


title: Věc C-108/19: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Krakvet sp. z o.o. sp.k. v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 33 – Určení, kde dochází k uskutečnění zdanitelných plnění – Dodání zboží s přepravou – Dodání zboží, které bylo odesláno nebo přepraveno dodavatelem nebo na jeho účet – Prodej prostřednictvím internetové stránky – Smlouva o přepravě uzavřená nabyvatelem se společností doporučenou dodavatelem“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/13

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Krakvet sp. z o.o. sp.k. v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi
      (Věc C-108/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 33 - Určení, kde dochází k uskutečnění zdanitelných plnění - Dodání zboží s přepravou - Dodání zboží, které bylo odesláno nebo přepraveno dodavatelem nebo na jeho účet - Prodej prostřednictvím internetové stránky - Smlouva o přepravě uzavřená nabyvatelem se společností doporučenou dodavatelem“)
      (2021/C 138/16)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Krakvet sp. z o.o. sp.k.

         Žalovaní: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

         Výrok

      Článek 33 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o zboží prodávané prostřednictvím internetové stránky obchodu dodavatelem usazeným v jednom členském státě nabyvatelům nacházejícím se v jiném členském státě, pokud si tito nabyvatelé, podle přepravních možností nabízených dodavatelem, vyberou společnost pro přepravu tohoto zboží, navrženou touto internetovou stránkou, se kterou uzavírají jinou smlouvu, než jakou uzavřeli s dodavatelem pro nákup uvedeného zboží, musí být toto zboží považováno za přepravované „dodavatelem nebo na jeho účet“ ve smyslu článku 33, pokud dodavatel hraje rozhodující roli v iniciativě a organizaci podstatných kroků přepravy tohoto zboží, což musí ověřit předkládající soud, s přihlédnutím ke všem relevantním okolnostem sporu v původním řízení.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc C-706/19 P: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 20. ledna 2021 – CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o. v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s potravinovými obaly pro maloobchodní prodej – Kasační opravný prostředek směřující proti odůvodnění – Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/14

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 20. ledna 2021 – CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o. v. Evropská komise
      (Věc C-706/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s potravinovými obaly pro maloobchodní prodej - Kasační opravný prostředek směřující proti odůvodnění - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“)
      (2021/C 138/17)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o. (zástupci: původně S. Bariatti, E. Cucchiara a A. Cutrupi, avvocati, poté E. Cucchiara, avvocato)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně P. Rossi a T. Vecchi, poté P. Rossi, G. Conte a C. Sjödin, zmocněnci)

         Výrok

                  1.

                  Kasační opravný prostředek se odmítá jako zjevně nepřípustný

                  2.

                  CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA a Coopbox Eastern s.r.o. ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 383, 11.11.2019.


title: Věc C-769/19: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Spetsializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti UC, TD („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Justiční spolupráce v trestních věcech – Směrnice 2012/13/EU – Právo na informace v trestním řízení – Článek 6 – Právo podezřelých a obviněných na informace o jejich právech – Článek 47 druhý pododstavec Listiny základních práv Evropské unie – Vyřízení věci v přiměřené lhůtě – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví ukončení soudního řízení v případě formálních vad obžaloby zjištěných soudem – Vrácení věci státnímu zástupci za účelem vypracování nové obžaloby – Přípustnost“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/14

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Spetsializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti UC, TD
      (Věc C-769/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice 2012/13/EU - Právo na informace v trestním řízení - Článek 6 - Právo podezřelých a obviněných na informace o jejich právech - Článek 47 druhý pododstavec Listiny základních práv Evropské unie - Vyřízení věci v přiměřené lhůtě - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví ukončení soudního řízení v případě formálních vad obžaloby zjištěných soudem - Vrácení věci státnímu zástupci za účelem vypracování nové obžaloby - Přípustnost“)
      (2021/C 138/18)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Účastníci původního trestního řízení

      UC, TD

         za přítomnosti: Spetsializirana prokuratura

         Výrok

      Článek 6 odst. 1, 3 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení, čl. 47 druhý pododstavec Listiny základních práv Evropské unie, jakož i zásada přednosti unijního práva a právo na úctu k lidské důstojnosti musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, která v případě vad v obžalobě, jejíž obsah je nejasný, neúplný nebo rozporuplný, nepřipouští možnost, aby státní zástupce odstranil tyto vady v rámci přípravného soudního jednání, během něhož byly tyto vady zjištěny a ukládá soudci povinnost zastavit soudní řízení a vrátit věc státnímu zástupci za účelem vypracování nové obžaloby.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc C-892/19 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. ledna 2021 – Camelia Manéa v. Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Veřejná služba – Dočasný zaměstnanec – Smlouva na dobu určitou – Rozhodnutí o neobnovení pracovní smlouvy – Zrušení rozhodnutí a přijetí nového rozhodnutí o neobnovení, které nabývá účinnosti ke dni přijetí prvního rozhodnutí – Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody – Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/15

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. ledna 2021 – Camelia Manéa v. Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie
      (Věc C-892/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Smlouva na dobu určitou - Rozhodnutí o neobnovení pracovní smlouvy - Zrušení rozhodnutí a přijetí nového rozhodnutí o neobnovení, které nabývá účinnosti ke dni přijetí prvního rozhodnutí - Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
      (2021/C 138/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Camelia Manéa (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

         Další účastník řízení: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (zástupci: M. Garnier a J. Rikkert, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Výrok

                  1.

                  Kasační opravný prostředek se z části odmítá jako zjevně nepřípustný a z části zamítá jako zjevně neopodstatněný

                  2.

                  Camelii Manea se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc C-105/20: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Nivelles – Belgie) – UF v. Partena, Assurances sociales pour travailleurs indépendants ASBL, Institut national d’assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres) („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 a čl. 94 jednacího řádu Soudního dvora – Předkládací rozhodnutí – Neuvedení důvodů, proč je třeba odpovědět na předběžné otázky pro účely vyřešení sporu v původním řízení – Zjevná nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/16

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Nivelles – Belgie) – UF v. Partena, Assurances sociales pour travailleurs indépendants ASBL, Institut national d’assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)
      (Věc C-105/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a čl. 94 jednacího řádu Soudního dvora - Předkládací rozhodnutí - Neuvedení důvodů, proč je třeba odpovědět na předběžné otázky pro účely vyřešení sporu v původním řízení - Zjevná nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
      (2021/C 138/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal du travail de Nivelles

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: UF

         Žalovaní: Partena, Assurances sociales pour travailleurs indépendants ASBL, Institut national d’assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal du travail de Nivelles (Belgie) rozhodnutím ze dne 3. února 2020 je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 175, 25.5.2020.


title: Věc C-455/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski rajonen sad (Bulharsko) dne 23. září 2020 – Ts. M. Ts. T. M. M.

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski rajonen sad (Bulharsko) dne 23. září 2020 – Ts. M. Ts. T. M. M.
      (Věc C-455/20)
      (2021/C 138/21)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofijski rajonen sad

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Ts. M. Ts. T. M. M.
      Usnesením ze dne 27. ledna 2021 nařídil Soudní dvůr (šestý senát) vyškrtnutí věci z rejstříku.


title: Věc C-3/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 4. ledna 2021 – FS v. Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs, Minister for Social Protection

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 4. ledna 2021 – FS v. Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs, Minister for Social Protection
      (Věc C-3/21)
      (2021/C 138/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: FS

         Žalovaní: Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs, Minister for Social Protection

         Předběžné otázky

                  1.

                  zahrnuje pojem „žádost“ ve smyslu článku 81 nařízení č. 883/2004 (1) trvající stav pobírání pravidelných dávek od prvního členského státu (přičemž tyto dávky mají být správně vypláceny druhým členským státem), a to při každé jednotlivé příležitosti, kdy je tato dávka vyplácena, a to i po podání původní žádosti a po vydání původního rozhodnutí o přiznání dávky prvním členským státem?

                  2.

                  v případě kladné odpovědi na první otázku, musí být v případě, že je žádost o sociální zabezpečení podána nesprávně členskému státu původu, zatímco měla být podána druhému členskému státu, povinnost tohoto druhého členského státu podle článku 81 nařízení č. 883/2004 (konkrétně povinnost považovat žádost podanou členskému státu původu za přípustnou ve druhém členském státě) vykládána tak, že je zcela nezávislá na povinnosti žalobkyně uvést správné informace o místě svého bydliště podle čl. 76 odst. 4 nařízení č. 883/2004, takže žádost, která byla nesprávně podána členskému státu původu, musí být přijata jako přípustná druhým členským státem pro účely článku 81 bez ohledu na nesplnění povinnosti žalobkyně poskytnout správné informace o místě svého bydliště v souladu s čl. 76 odst. 4, ve lhůtě pro podání žádosti stanovené právní úpravou tohoto druhého členského státu?

                  3.

                  [má] obecná zásada efektivity dle unijního práva za následek, že přístup k právům založeným na unijním právu je za takových okolností, jako jsou okolnosti v projednávané věci (konkrétně za okolností, kdy občan Unie vykonávající svá práva volného pohybu poruší svou povinnost vyrozumět orgány sociálního zabezpečení členského státu původu o změně země bydliště dle čl. 76 odst. 4), zbaven účinku požadavkem vnitrostátního práva v členském státě, v němž je právo volného pohybu vykonáváno, podle nějž je podmínkou přiznání zpětné účinnosti žádosti o rodinné přídavky to, aby občan Unie o poskytnutí této dávky požádal ve druhém členském státě ve lhůtě dvanácti měsíců stanovené vnitrostátním právem tohoto druhého členského státu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2004, L 166, s. 1).


title: Věc C-22/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 14. ledna 2021 – SRS, AA v. Minister for Justice and Equality

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 14. ledna 2021 – SRS, AA v. Minister for Justice and Equality
      (Věc C-22/21)
      (2021/C 138/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: SRS, AA

         Žalovaná: Minister for Justice and Equality

         Předběžné otázky

                  1.

                  Může být výraz „člen domácnosti občana Unie“, tak jak je používán v článku 3 směrnice 2004/38/ES (1), definován tak, aby byl univerzálně použitelný v celé Unii, a pokud ano, jak tato definice zní?

                  2.

                  Pokud tento výraz nelze definovat, jaká kritéria mají soudci uplatňovat při hodnocení důkazů, aby mohly vnitrostátní soudy podle ustáleného seznamu faktorů rozhodovat o tom, kdo je, či není členem domácnosti občana Unie pro účely volného pohybu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77).


title: Věc C-71/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski gradski sad (Bulharsko) dne 4. února 2021 – trestní řízení proti KT

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski gradski sad (Bulharsko) dne 4. února 2021 – trestní řízení proti KT
      (Věc C-71/21)
      (2021/C 138/25)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofiyski gradski sad

         Účastník původního trestního řízení

      KT

         Předběžné otázky

                  1)

                  Umožňují ustanovení čl. 1 odst. 2 a odst. 3 Dohody mezi Evropskou unií a Islandskou republikou a Norským královstvím o postupu předávání mezi členskými státy Evropské unie a Islandem a Norskem vydání nového zatýkacího rozkazu za účelem trestního stíhání ve stejné věci na osobu, jejíž předání jeden členský stát odmítl na základě čl. 1 odst. 3 Dohody ve spojení s článkem 6 Smlouvy o Evropské unii a článkem 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod?

                  2)

                  Umožňují ustanovení čl. 1 odst. 3 Dohody mezi Evropskou unií a Islandskou republikou a Norským královstvím o postupu předávání mezi členskými státy Evropské unie a Islandem a Norskem, jakož i čl. 21 odst. 1 a čl. 67 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie a článek 6 a čl. 45 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, aby členský stát, jemuž je zatýkací rozkaz určen, ve věci, v níž jiný členský stát odmítl předání stejné osoby k trestnímu stíhání pro stejné obvinění, znovu rozhodl poté, co vyžádaná osoba využila svého práva na volný pohyb a přestěhovala se ze státu, v němž bylo předání odmítnuto, do státu, jemuž je určen nový zatýkací rozkaz?


title: Věc C-72/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 4. února 2021 – SIA „PRODEX“ v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 4. února 2021 – SIA „PRODEX“ v. Valsts ieņēmumu dienests
      (Věc C-72/21)
      (2021/C 138/26)
      Jednací jazyk: lotyšština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně v prvním stupni a navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: SIA „PRODEX“

         Žalovaná v prvním stupni a odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Valsts ieņēmumu dienests

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být kombinovaná nomenklatura obsažená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), ve znění nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011 (2), vykládána v tom smyslu, že položka 4418 20 kombinované nomenklatury může zahrnovat dveřní rámy, dveřní zárubně a prahy jakožto samostatné zboží?

                  2)

                  Může ve světle pravidla 2 písm. a) první věty všeobecných pravidel pro výklad kombinované nomenklatury, která jsou uvedena v příloze I první části hlavě I části A nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, položka 4418 20 kombinované nomenklatury zahrnovat rovněž dveřní rámy a dveřní zárubně, dveřní desky a prahy, jejichž zpracování není dokončeno, pokud již mají při předložení podstatné rysy kompletních nebo dokončených dveřních rámů, dveřních zárubní a prahů?

                  3)

                  Musí být dřevěné desky a lišty dotčené ve věci v původním řízení, z jejichž tvaru a povrchové úpravy lze sice obecně vyvodit, že jsou pravděpodobně používány k výrobě dveří, dveřních rámů, dveřních zárubní a prahů, avšak je nutné, aby před montáží dveří byly zkráceny za účelem úpravy jejich délky a aby byly opatřeny prostorem pro připojení a v případě potřeby i prostorem pro dveřní závěsy a prostorem pro zámky, zařazeny do položky 4418 20, nebo – na základě vlastností konkrétních desek či lišt – do čísel 4411 a 4412 kombinované nomenklatury?

         (1)  Úř. věst. 1987, L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382.

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 2011, L 282, s. 1, oprava Úř. věst. 2011, L 290, s. 6).


title: Věc C-78/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 1. února 2021 – AS „PrivatBank“, A, B, Unimain Holdings Limited v. Finanšu un kapitāla tirgus komisija

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 1. února 2021 – AS „PrivatBank“, A, B, Unimain Holdings Limited v. Finanšu un kapitāla tirgus komisija
      (Věc C-78/21)
      (2021/C 138/27)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Administratīvā apgabaltiesa

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: AS „PrivatBank“, A, B, Unimain Holdings Limited

         Žalovaná: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Předběžné otázky

                  1)

                  Mohou být za pohyb kapitálu ve smyslu čl. 63 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie považovány rovněž finanční půjčky a úvěry, jakož i operace na běžných a vkladových účtech u finančních institucí (včetně bank), jež jsou uvedeny v příloze I směrnice Rady 88/361/EHS ze dne 24. června 1988, kterou se provádí článek 67 Smlouvy [o ES] (1)?

                  2)

                  Je omezení (nevyplývající přímo z právních předpisů členského státu), jež bylo uloženo příslušným orgánem členského státu konkrétní úvěrové instituci a jímž se této instituci zakazuje navazovat obchodní vztahy a nařizuje, aby ukončila již navázané obchodní vztahy s osobami, které nejsou státními příslušníky Lotyšské republiky, opatřením přijatým členským státem ve smyslu čl. 63 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, které jako takové představuje omezení volného pohybu kapitálu mezi členskými státy, jež je zakotven ve výše uvedeném ustanovení?

                  3)

                  Je omezení volného pohybu kapitálu, jejž zaručuje čl. 63 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, odůvodněno cílem, jímž je předcházet využívání finančního systému Unie k praní peněz a financování terorismu, jak je stanoveno v článku 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (2)?

                  4)

                  Je prostředek, který byl zvolen členským státem – tj. povinnost, jíž se určité úvěrové instituci ukládá zdržet se navazování obchodních vztahů a ukončit již navázané obchodní vztahy s osobami, které nejsou státními příslušníky konkrétního členského státu (Lotyšské republiky) – vhodný pro dosažení cíle uvedeného v článku 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES, a představuje tudíž výjimku stanovenou v čl. 65 odst. 1 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie?

         (1)  Úř. věst. 1988, L 178, s. 5.

         (2)  Úř. věst. 2015, L 141, s. 73.


title: Věc C-92/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal du travail de Liège (Belgie) dne 15. února 2021 – VW v. Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal du travail de Liège (Belgie) dne 15. února 2021 – VW v. Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Věc C-92/21)
      (2021/C 138/28)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal du travail de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: VW

         Žalovaná: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Předběžné otázky

      Představuje opravný prostředek, který má podle vnitrostátního práva k dispozici žadatel o azyl, jenž byl vyzván k tomu, aby svou žádost o mezinárodní ochranu nechal posoudit v jiném členském státě, který nemá odkladný účinek a takový účinek mu může být přiznán pouze v případě zbavení svobody za účelem okamžitého přemístění, účinný opravný prostředek ve smyslu článku 27 nařízení Dublin III (1)?
      Musí být účinný opravný prostředek podle článku 27 nařízení Dublin III chápán v tom smyslu, že brání pouze výkonu rozhodnutí o nuceném přemístění během přezkumu opravného prostředku podaného proti uvedenému rozhodnutí o přemístění, nebo že zakazuje jakékoli přípravné opatření směřující k vyhoštění, jako je přesun do střediska, které zajišťuje přípravu plánu návratu pro žadatele o azyl, kteří byli vyzváni, aby svou žádost o mezinárodní ochranu nechali posoudit v jiné evropské zemi?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180, s. 31).


title: Věc C-96/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Bremen (Německo) dne 16. února 2021 – DM v. CTS Eventim AG & Co. KGaA

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Bremen (Německo) dne 16. února 2021 – DM v. CTS Eventim AG & Co. KGaA
      (Věc C-96/21)
      (2021/C 138/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Bremen

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: DM

         Žalovaná: CTS Eventim AG & Co. KGaA

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 16 písm. l) směrnice 2011/83/EU (1) vykládán v tom smyslu, že pro vyloučení práva spotřebitele odstoupit od smlouvy postačuje, pokud obchodník spotřebiteli neposkytne přímo službu související s rekreační činností, nýbrž spotřebiteli prodá pouze právo přístupu k takové službě?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (Úř. věst. 2011, L 304, s. 64).