title: Věc T-182/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Komise v. Atlantic Energy ( Rozhodčí doložka — Smlouva o finanční pomoci uzavřená v rámci zvláštního projektu v odvětví nejaderné energie — Nedodržení smlouvy — Vrácení záloh — Zákonné vyrovnání — Řízení bez účasti žalované )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Komise v. Atlantic Energy
   (Věc T-182/08) (1)

   („Rozhodčí doložka - Smlouva o finanční pomoci uzavřená v rámci zvláštního projektu v odvětví nejaderné energie - Nedodržení smlouvy - Vrácení záloh - Zákonné vyrovnání - Řízení bez účasti žalované“)
   2009/C 205/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A.-M. Rouchaud-Joët a S. Lejeune, poté A.-M. Rouchaud-Joët a F. Mirza, zmocněnci, ve spolupráci s M. Jarvisem, barrister)

      Žalovaná: Atlantic Energy Ltd (Truro, Cornouailles, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná Komisí na základě článku 238 ES směřující k uložení náhrady části záloh poskytnutých žalované Evropským společenstvím navýšených o úroky v rámci smlouvy BU 183/95 UK/AT

      Výrok rozsudku

               1)

               Společnosti Atlantic Energy Ltd se ukládá, aby Komisi Evropských společenství vrátila částku 226 010 eur navýšenou o úroky stanovené v čl. 23 odst. 1 všeobecných podmínek smlouvy BU 183/95 UK/AT za období jednak od 1. června 1996 do 28. února 2002 a jednak od 16. července 2002 do 31. května 2008 a sníženou o 3 610,53 eur, přičemž sama tato částka bude od 1. června 2008 do úplného zaplacení dluhu navýšena o úroky stanovené v čl. 23 odst. 1 výše uvedených všeobecných podmínek.

               2)

               Společnosti Atlantic Energy se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc C-443/07 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. prosince 2008 – Isabel Clara Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Eva Gerhards, Iona M. S. Hamilton, Raymond Hill, Jean Huby, Patrick Klein, Domenico Lombardi, Thomas Millar, Miltiadis Moraitis, Ansa Norman Palmer, Nicola Robinson, François-Xavier Rouxel, Marta Silva Mendes, Peter van den Hul, Fritz Von Nordheim Nielsen, Michaël Zouridakis v. Komise Evropských společenství, Rada Evropské unie ( Kasační opravný prostředek — Služební řád úředníků — Námitka protiprávnosti čl. 12 odst. 3 přílohy XIII týkající se zařazení úředníků přijatých po 1. květnu 2004 do platových tříd — Projednání s Výborem pro služební řád — Neporušení nabytých práv a zásady rovného zacházení )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/18

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. prosince 2008 – Isabel Clara Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Eva Gerhards, Iona M. S. Hamilton, Raymond Hill, Jean Huby, Patrick Klein, Domenico Lombardi, Thomas Millar, Miltiadis Moraitis, Ansa Norman Palmer, Nicola Robinson, François-Xavier Rouxel, Marta Silva Mendes, Peter van den Hul, Fritz Von Nordheim Nielsen, Michaël Zouridakis v. Komise Evropských společenství, Rada Evropské unie
   (Věc C-443/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Služební řád úředníků - Námitka protiprávnosti čl. 12 odst. 3 přílohy XIII týkající se zařazení úředníků přijatých po 1. květnu 2004 do platových tříd - Projednání s Výborem pro služební řád - Neporušení nabytých práv a zásady rovného zacházení“)
   (2009/C 44/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Isabel Clara Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Eva Gerhards, Iona M. S. Hamilton, Raymond Hill, Jean Huby, Patrick Klein, Domenico Lombardi, Thomas Millar, Miltiadis Moraitis, Ansa Norman Palmer, Nicola Robinson, François-Xavier Rouxel, Marta Silva Mendes, Peter van den Hul, Fritz Von Nordheim Nielsen, Michaël Zouridakis (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a M. Bauer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 11. července 2007, Centeno Mediavilla a další v. Komise (T-58/05), kterým Soud zamítl žalobu účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek směřující ke zrušení rozhodnutí, kterými byli jmenováni úředníky ve zkušební době v rozsahu, v němž stanovují jejich zařazení do platových tříd podle přechodných ustanovení čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu úředníků Evropských společenství, ve znění nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004 (Úř. věst. L 124, s. 1; Zvl. vyd. 01/02, s. 130) – Důsledky vstupu nového služebního řádu úředníků v platnost na situaci osob zapsaných na seznam kandidátů vhodných na přijetí přede dnem tohoto vstupu v platnost, dne 1. května 2004, ale přijatých po tomto dni – Zásady právní jistoty, legitimního očekávání a rovného zacházení – Rozsah povinnosti uvést odůvodnění
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               I. C. Centeno Mediavilla, D. Fumey, E. Gerhards, I. M. S. Hamilton, R. Hillovi, J. Hubymu, P. Kleinovi, D. Lombardimu, T. Millerovi, M. Moraitisovi, A. N. Palmer, N. Robinson, F.-X. Rouxelovi, M. Silva Mendes, P. van den Hulovi, F. Von Nordheim Nielsenovi a M. Zouridakisovi se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-270/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. února 2017 – Kerstens v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Zamítnutí žaloby v prvním stupni — Jednání v rozporu s vážností veřejné služby — Šíření urážlivých výroků týkajících se jiného úředníka — Disciplinární řízení — Šetření v podobě posouzení skutkového stavu — Disciplinární sankce důtka — Procesní vada — Důsledky procesní vady“

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. února 2017 – Kerstens v. Komise
   (Věc T-270/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Zamítnutí žaloby v prvním stupni - Jednání v rozporu s vážností veřejné služby - Šíření urážlivých výroků týkajících se jiného úředníka - Disciplinární řízení - Šetření v podobě posouzení skutkového stavu - Disciplinární sankce důtka - Procesní vada - Důsledky procesní vady“)
   (2017/C 095/20)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: T. Bohr a C. Ehrbar, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 18. března 2016, Kerstens v. Komise (F-23/15, EU:F:2016:65), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 18. března 2016, Kerstens v. Komise (F-23/15, EU:F:2016:65), se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá návrh na zrušení rozhodnutí Evropské Komise ze dne 15. dubna 2014, kterým se Petrusu Kerstensovi ukládá důtka.

               2)

               Rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2014, kterým se P. Kerstensovi ukládá důtka, se zrušuje.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s řízením o kasačním opravném prostředků a s řízením v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


title: Věc C-261/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Stuttgart — Německo) — Výkon evropského zatýkacího rozkazu vystaveného na Gaetana Mantella ( Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v trestní oblasti — Evropský zatýkací rozkaz — Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV — Článek 3 odst. 2 — Ne bis in idem — Pojem ,stejný čin — Možnost vykonávajícího justičního orgánu odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu — Konečné rozhodnutí vydané ve vystavujícím členském státě — Držení omamných látek — Obchod s omamnými látkami — Zločinné spolčení )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/13

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Stuttgart — Německo) — Výkon evropského zatýkacího rozkazu vystaveného na Gaetana Mantella
   (Věc C-261/09) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v trestní oblasti - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 3 odst. 2 - Ne bis in idem - Pojem ‚,stejný čin‘ - Možnost vykonávajícího justičního orgánu odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu - Konečné rozhodnutí vydané ve vystavujícím členském státě - Držení omamných látek - Obchod s omamnými látkami - Zločinné spolčení“)
   2011/C 13/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Stuttgart

      Účastník původního řízení

   Gaetano Mantello

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Stuttgart — Výklad čl. 3 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34) — Zásada „non bis in idem“ na vnitrostátní úrovni — Možnost vykonávajícího justičního orgánu odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu, který byl vystaven za účelem trestního stíhání v souvislosti s trestnými činy, z nichž část již byla předmětem konečného rozhodnutí ve vystavujícím členském státě — Pojem „stejný čin“ — Situace, ve které byly všechny skutkové okolnosti, které vedly k vystavení evropského zatýkacího rozkazu, známy vyšetřujícím orgánům vystavujícího členského státu při prvním trestním řízení, z taktických vyšetřovacích důvodů ale nebyly použity

      Výrok

   Pro účely vystavení a výkonu evropského zatýkacího rozkazu je pojem „stejný čin“ uvedený v čl. 3 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy autonomním pojmem práva Unie.
   Za takových okolností, jaké jsou dány ve věci v původním řízení, kdy vystavující justiční orgán v odpovědi na žádost o informace ve smyslu čl. 15 odst. 2 tohoto rámcového rozhodnutí, kterou formuloval vykonávající justiční orgán, na základě svého vnitrostátního práva a při dodržení požadavků vyplývajících z pojmu „stejný čin“, jak je zakotven v tomtéž čl. 3 odst. 2 rámcového rozhodnutí, výslovně konstatoval, že předcházející rozsudek vydaný v jeho právním řádu není konečným rozhodnutím vztahujícím se na činy uvedené v jeho zatýkacím rozkazu, a tudíž není překážkou pro trestní stíhání, v jejichž rámci byl uvedený zatýkací rozkaz vydán, nemá vykonávající justiční orgán žádný důvod ve spojitosti s takovým rozsudkem uplatnit důvod pro povinné odmítnutí výkonu upravený v uvedeném čl. 3 odst. 2.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc C-259/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/51/ES — Veřejné zakázky — Postupy při zadávání veřejných zakázek — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-259/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/51/ES - Veřejné zakázky - Postupy při zadávání veřejných zakázek - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 79/15)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Kukovec a K. Nyberg, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království (zástupce: A. Falk, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/51/ES ze dne 7. září 2005, kterou se mění příloha XX směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES a příloha VIII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES o veřejných zakázkách (Úř. věst. L 257, s. 127), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/51/ES ze dne 7. září 2005, kterou se mění příloha XX směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES a příloha VIII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES o veřejných zakázkách, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc F-31/09: Žaloba podaná dne 26. března 2009 — Noël v. Rada

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/22

         Žaloba podaná dne 26. března 2009 — Noël v. Rada
   (Věc F-31/09)
   2009/C 129/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Isabelle Noël (Rosières-Saint-André, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla žalobkyně jmenována úřednicí ve zkušební době v rozsahu, v němž se jí toto rozhodnutí dotýká ve skupině služebního postupu AST 1-7.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 13. listopadu 2006, kterým byla žalobkyně jmenována úřednicí v rozsahu, v němž se jí dotýká ve skupině služebního postupu AST 1-7,

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci C-460/03: Komise Evropských společenství proti Irsku (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/53/ES — Vozidla s ukončenou životností — Neprovedení)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/16

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 28. října 2004
   ve věci C-460/03: Komise Evropských společenství proti Irsku (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/53/ES - Vozidla s ukončenou životností - Neprovedení)
   (2005/C 6/29)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-460/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 31. října 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: X. Lewis a M. Konstantinidis) proti Irsku (zmocněnec: D. O'Hagan), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, úřadující předseda čtvrtého senátu, E. Juhász a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice a zejména z jejího čl. 10 odst. 1.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


title: Věc C-251/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Rennes — Francie) — Martial Huet v. Université de Bretagne Occidentale ( „Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Ustanovení 5 bod 1 — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou — Opatření k předcházení zneužití takových pracovních smluv — Přeměna poslední pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou — Povinnost doslovného převzetí hlavních ujednání poslední pracovní smlouvy na dobu určitou“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/3

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Rennes — Francie) — Martial Huet v. Université de Bretagne Occidentale
   (Věc C-251/11) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 5 bod 1 - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou - Opatření k předcházení zneužití takových pracovních smluv - Přeměna poslední pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou - Povinnost doslovného převzetí hlavních ujednání poslední pracovní smlouvy na dobu určitou)
   2012/C 126/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Rennes

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Martial Huet

      Žalovaná: Université de Bretagne Occidentale

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal administratif de Rennes — Výklad směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368) — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru — Povinnost doslovného převzetí hlavních ujednání poslední smlouvy na dobu určitou v případě přeměny na pracovní smlouvu na dobu neurčitou — Zásady rovnocennosti a nesnížení předchozí úrovně ochrany

      Výrok

   Ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že členský stát, který ve svých vnitrostátních právních předpisech zakotví přeměnu pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, pokud trvání smluv na dobu určitou dosáhne určité délky, není povinen stanovit, aby v pracovní smlouvě na dobu neurčitou byla doslovně převzata hlavní ujednání obsažená v předchozí smlouvě. Nicméně proto, aby nebyly ohroženy cíle sledované směrnicí 1999/70 a její užitečný účinek, tento členský stát musí dbát na to, aby přeměna pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou nebyla doprovázena podstatnými změnami ujednání předchozí smlouvy způsobem, který by byl pro dotyčnou osobu celkově nepříznivý, pokud se předmět její činnosti a povaha jejích pracovních úkolů nezmění.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-39/05 P: Opravný prostředek podaný dne 2. února 2005 Švédským královstvím proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-84/03 Maurizio Turco, podporovaný Finskou republikou, Dánským královstvím a Švédským královstvím proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/13

         Opravný prostředek podaný dne 2. února 2005 Švédským královstvím proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-84/03 Maurizio Turco, podporovaný Finskou republikou, Dánským královstvím a Švédským královstvím proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství
   (Věc C-39/05 P)
   (2005/C 106/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 2. února 2005 opravný prostředek podaný Švédským královstvím, zastoupeným K. Wistrandem, jako zmocněncem, proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-84/03 (1) Maurizio Turco, podporovaný Finskou republikou, Dánským královstvím a Švédským královstvím proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil první část výroku rozsudku Soudu ze dne 23. listopadu 2004 ve věci T-84/03 Maurizio Turco v. Rada Evropské unie,

               2.

               zrušil rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002 v rozsahu, ve kterém se týká přístupu k právnímu stanovisku právních služeb Rady, a

               3.

               uložil Radě náhradu nákladů řízení, které Švédskému království vzniknou v řízení před Soudním dvorem.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Švédská vláda tvrdí, že Soud prvního stupně porušil v rozhodnutí, které je předmětem opravného prostředku, právo Společenství.
   Soud prvního stupně zaprvé zdůraznil, že orgánům přísluší posoudit v každém jednotlivém případě, zda dokumenty, o jejichž zpřístupnění je usilováno, skutečně spadají pod výjimky stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (2) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise („nařízení otevřenosti“).
   Zadruhé Soud podpořil tvrzení Rady, že se jednalo o obecnou potřebu zachování důvěrnosti právních stanovisek v legislativních záležitostech. O tento případ se jednalo, jelikož zaprvé zpřístupnění dokumentů takového typu by mohlo vyvolat pochybnosti, pokud jde o právoplatnost daných právních předpisů, a zadruhé zachování nezávislosti stanovisek právních služeb Rady může představovat zájem, který stojí za to, aby byl chráněn. Na základě toho Soud prvního stupně rozhodl, že Rada nepochybila ve svém rozhodnutí, kterým odepřela přístup k právním stanoviskům na základě výjimky uvedené ve druhém pododstavci čl. 4 odst. 2 nařízení otevřenosti.
   Z pohledu švédské vlády je tento závěr neslučitelný s povinností posoudit otázku zpřístupnění s ohledem na obsah konkrétního dokumentu. Toto rozhodnutí Soudu tudíž porušuje právo Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.05.03, s. 38.

      (2)  Úř. věst. L 145, 31.05.2001, s. 43.


title: Věc T-293/08: Žaloba podaná dne 24. července 2008 – BASF Plant Science a další v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/28

         Žaloba podaná dne 24. července 2008 – BASF Plant Science a další v. Komise
   (Věc T-293/08)
   (2008/C 272/55)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: BASF Plant Science GmbH (Ludwigshafen, Německo), Plant Science Sweden AB (Svalöv, Švédsko), Amylogene HB (Svalöv, Švédsko) a BASF Plant Science Holding GmbH (Ludwigshafen, Německo) (zástupci: D. Waelbroeck, U. Zinsmeister, advokáti a D. Slater, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               prohlásit, že tím, že Komise nepřijala nezbytná opatření stanovená v článku 18 směrnice 2001/18/ES a v článku 5 nařízení Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 a přijala rozhodnutí Amflora, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají t uvedených ustanovení, podpůrně

               —

               nařídit zrušení rozhodnutí Komise, kterým se EFSA pověřuje, aby vypracovala „souhrnné stanovisko o použití genových markerů odolných vůči antibiotikům (ARM), které se užívají jako genové markery v geneticky modifikovaných rostlinách Úř. věst. 1994, L 11, s. 1“ ze dne 14. května 2008 a zastavit řízení vedoucí k vydání rozhodnutí Amflora, oznámeného žalobkyním dne 19. května 2008,

               —

               poskytnout požadovaná předběžná opatření;

               —

               uložit žalované náhradu všech nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že nerozhodla o žádosti o povolení uvést na trh geneticky modifikované brambory (dále jen „brambory Amflora“) pro průmyslové využití na základě směrnice 2001/18/ES (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice a čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES (dále jen „rozhodnutí o komitologii“) (2), a nesplnila tím povinnost jednat ve smyslu článku 232 ES.
   Žalobkyně tvrdí, že povinnost Komise přijmout takové rozhodnutí ve lhůtě stanovené směrnicí 2001/18/ES je dále potvrzena řadou faktorů, například a) potřebou zachovat rovnováhu mezi orgány, b) dalšími důvody, které se týkají právního základu žádosti Komise, a c) základními zásadami práva ES.
   Žalobkyně nicméně tvrdí, že v případě, že Soud shledá, že dopis Komise ze dne 19. května 2008 představuje vymezení postoje Komise, a že žaloba na nečinnost podaná žalobkyněmi je tudíž nepřípustná, žalobkyně podpůrně požadují, aby Soud zrušil rozhodnutí Komise ze dne 14. května 2008, kterým pověřila EFSA vypracováním souhrnného stanoviska a zastavil probíhající řízení o pátém vědeckém posouzení, které vedlo k napadenému rozhodnutí.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že přijala napadené rozhodnutí, a tudíž oddálila přijetí rozhodnutí Amflora, porušila čl. 18 odst. 1 směrnice 2001/18 a čl. 5 odst. 6 bod 3 rozhodnutí o komitologii, podle kterých mělo být rozhodnutí Amflora přijato ve lhůtě 120 dnů od zahájení řízení Společenství, jakož i základní zásady práva ES – zásady proporcionality, řádné správy, legitimního očekávání, právní jistoty a zákazu diskriminace.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. 2001, L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77).

      (2)  Rozhodnutí Rady ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. 1999, C 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124).


title: Věc T-177/11: Usnesení Tribunálu ze dne 30. srpna 2011 — PASP a další v. Rada

text:
               15.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/10

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. srpna 2011 — PASP a další v. Rada
   (Věc T-177/11) (1)

   2011/C 305/12
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc C-439/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 13. září 2010 — SC DRA SPEED SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 13. září 2010 — SC DRA SPEED SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău
   (Věc C-439/10)
   ()
   2010/C 328/24
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC DRA SPEED SRL

      Žalovaní: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 110 první pododstavec SFEU (bývalý článek 90 ES), podle kterého členské státy nepodrobí přímo ani nepřímo výrobky jiných členských států jakémukoli vyššímu vnitrostátnímu zdanění než je to, jemuž jsou přímo nebo nepřímo podrobeny podobné výrobky domácí, zavedení daně ze znečišťování životního prostředí pro motorová vozidla, která se ukládá při prvním přihlášení k registraci na území členského státu a která má znaky stanovené mimořádným nařízením č. 50/2008, tedy daně, jež může představovat vnitrostátní zdanění výrobků pocházejících z jiných členských států, s ohledem na to, že uvedená daň se neplatí při znovupřihlášení motorového vozidla k registraci v Rumunsku, které má stejné vlastnosti jako dovezené ojeté vozidlo?

               2)

               Brání čl. 110 druhý pododstavec SFEU (bývalý článek 90 ES), podle kterého členské státy nepodrobí výrobky jiných členských států vnitrostátnímu zdanění, které by poskytovalo nepřímou ochranu jiným výrobkům, zavedení daně ze znečišťování životního prostředí pro motorová vozidla, která se ukládá při prvním přihlášení k registraci na území členského státu a která má znaky stanovené mimořádným nařízením vlády č. 50/2008, s ohledem na to, že mimořádným nařízením vlády č. 218/2008 byla od povinnosti k platbě daně ze znečišťování životního prostředí osvobozena kategorie automobilových vozidel, která vykazuje technické vlastnosti automobilů vyrobených v Rumunsku?


title: Věc T-500/11: Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2012 — Německo v. Komise

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2012 — Německo v. Komise
   (Věc T-500/11) (1)

   2012/C 89/50
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.


title: Věc C-224/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2014 společností Lidl Stiftung & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 27. února 2014 ve věci T-226/12, Lidl Stiftung & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2014 společností Lidl Stiftung & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 27. února 2014 ve věci T-226/12, Lidl Stiftung & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-224/14 P)
   2014/C 282/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lidl Stiftung & Co. KG (zástupci: M. Wolter, M. Kefferpütz, A. K. Marx, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 ve věci T-226/12;

               —

               v případě, že bude kasační opravný prostředek prohlášen za odůvodněný, zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 21. března 2012 (R 2380/2010-1) v souladu s návrhy v řízení před Tribunálem,

               —

               Uložil OHIM jako odpůrci v řízení před Tribunálem náhradu nákladů řízení před Tribunálem, jakož i náklady řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku proti napadenému rozsudku uvádí Lidl Stiftung & Co. KG tři důvody:

               1)

               Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (1) a pravidla 22 odst. 3 a 4 nařízení č. 2868/95 (2) ve spojení s čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009, protože Tribunál nesprávně posoudil požadavky na prokázání skutečného užívání namítané ochranné známky ve smyslu těchto ustanovení.

               2)

               Porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009, protože Tribunál nesprávně posoudil podmínky umožňující mít za to, že užívání namítané ochranné známky v jiné podobě, než ve které je zapsána, představuje skutečné užívání ve smyslu čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009.

               3)

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, protože Tribunál nesprávně posoudil požadavky na posouzení nebezpečí záměny.

         Hlavní argumenty lze shrnout takto:
   Co se týče prvního důvodu, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že odvolací senát správně posoudil tři nedatované fotografie spolu s několika fakturami jako řádně a objektivní důkazy, které mohou prokázat skutečné užívání namítané ochranné známky, zejména pokud jde o způsob používání.
   Co se týče druhého důvodu, Tribunál nezohlednil skutečnost, že čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 je ustanovením o výjimce, které si z důvodů právní jistoty a předvídatelnosti vyžaduje přísný a restriktivní výklad při posouzení všech prvků ochranné známky v její zapsané podobě. Tribunál se tedy dopustil nesprávného právního posouzení, když potvrdil zjištění odvolacího senátu, že užívaná podoba ochranné známky představovala řádné užívání a nezměnila rozlišovací způsobilost namítané ochranné známky v její zapsané podobě, protože odvolací senát nezohlednil veškeré prvky namítané ochranné známky.
   Co se týče třetího důvodu, Tribunál nesprávně vyložil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, protože při svém posouzení závěrů odvolacího senátu týkajících se podobnosti označení a nebezpečí záměny, dostatečně nezohlednil, zaprvé, že v je projednávané věci stupeň pozornosti relevantní veřejnosti poměrně vysoký, zadruhé, že průměrný spotřebitel vnímá obvykle ochrannou známku jako celek a nemá ve zvyku analyzovat její jednotlivé detaily, a zatřetí, že jen tehdy, jsou-li všechny ostatní prvky ochranné známky zanedbatelné, lze provést posouzení podobnosti označení pouze na základě dominantního prvku. Pokud by bývaly tyto skutečnosti řádně zohledněny, nebylo by možné konstatovat nebezpečí záměny.
   Jelikož tedy napadený rozsudek není v souladu s ustanoveními nařízení č. 207/2009, Lidl Stiftung & Co. KG navrhuje jeho zrušení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc T-188/09: Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Galileo International Technology v. OHIM — Residencias Universitarias (GALILEO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/51

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Galileo International Technology v. OHIM — Residencias Universitarias (GALILEO)
      (Věc T-188/09) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
      (2012/C 25/100)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Galileo International Technology LLC (Bridgetown, Barbados) (zástupci: M. Blair a K. Gilbert, solicitors)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Residencias Universitarias, SA (Valencie, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. února 2009 (věc R 471/2005-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Residencias Universitarias, SA a Galileo International Technology, LLC.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není třeba rozhodnout.

                  2)

                  Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.

         (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc C-207/09: Žaloba podaná dne 9. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Slovenská republika

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/20

         Žaloba podaná dne 9. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Slovenská republika
   (Věc C-207/09)
   2009/C 205/35
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson, A. Tokár, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovenská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Slovenská republika tím, že využívala služby společností, které nejsou uznány ve smyslu článků 2 a 4 směrnice 94/57/ES (1), pro účely provádění inspekcí nebo prohlídek stanovených v článku 3 této směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto článku;

               —

               uložit Slovenské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Slovenská republika využívala služeb společností, které nejsou uznanými klasifikačními společnostmi ve smyslu směrnice 94/57/ES, a podle informací Komise neukončila pověření vydané takovýmto společnostem. Jelikož Slovenská republika navíc nevytvořila vhodný legislativní rámec pro to, aby se zamezilo případným pověřením neuznaných klasifikačních společností v budoucnosti, existuje riziko, že podobné případy nesprávného uplatňování směrnice 94/57/ES, jaké jsou předmětem žaloby, se budou opakovat.

      (1)  Směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy (Úř. věst. L 319, s. 20; Zvl. vyd. 07/02 s. 230).


title: Věc C-382/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Rakousko) dne 25. srpna 2008 – Michael Neukirchinger v. Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Rakousko) dne 25. srpna 2008 – Michael Neukirchinger v. Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
   (Věc C-382/08)
   (2008/C 285/42)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Michael Neukirchinger

      Žalovaný: Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat článek 49 a násl. Smlouvy o založení Evropského společenství tak, že tento brání vnitrostátní právní normě, která pro osobu usazenou v jiném členském státě, která je držitelem povolení uděleného v souladu s právním řádem tohoto státu k provozování komerčních balonových letů [v Německu], požaduje pro provozování balonových letů v Rakousku sídlo nebo bydliště v tomto členském státě [§ 106 Luftfahrtgesetz – zákon o letecké dopravě (StF: BGBl. č. 253/1957, naposledy změněný prostřednictvím BGBl. I č. 83/2008)]?

               2)

               Je třeba vykládat článek 49 a násl. Smlouvy o založení Evropského společenství tak, že tento brání vnitrostátní právní normě, podle které musí držitel povolení, který je usazený v jiném členském státě a je dle právního řádu tohoto státu oprávněný k provozování komerčních balonových letů, získat k provozování balonových letů v jiném členském státě další oprávnění, jehož zkušební požadavky jsou ve výsledku obsahově shodné s povolením, které mu již bylo uděleno v zemi jeho původu, avšak s dodatečným požadavkem, že žadatel má sídlo nebo bydliště v tuzemsku (zde v Rakousku)?

               3)

               Jsou ustanovení §§ 102 ve spojení s § 104 a § 106 zákona o letecké dopravě v rozporu s článkem 49 ES, pokud je držitel povolení, který je usazený ve Spolkové republice Německo, při výkonu tohoto povolení stíhán v Rakousku v rámci správního práva trestního a je mu tak zamezen přístup na trh? A to z toho důvodu, že dle § 106 odst. 1 zákona o letecké dopravě nemůže být takové povolení a povolení k zahájení provozu získáno bez založení zvláštní pobočky a/nebo bez bydliště a bez rakouského přeregistrování horkovzdušného balónu, který je již registrován ve Spolkové republice Německo.


title: Věc T-335/06: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2006 – Itálie v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/79

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2006 – Itálie v. Komise
   (Věc T-335/06)
   (2006/C 326/160)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. Aiello, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat nečinnost Komise, když protiprávně, po formální výzvě na základě článku 232 ES, nepřijala mimořádná opatření na podporu italského trhu v odvětví drůbežího masa, ve smyslu článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75, co se týče kuřat usmrcených v důsledku nemožnosti jejich umístění do zón postižených ptačí chřipkou, které podléhaly veterinárním opatřením zaměřeným na omezení pohybu zvířat v období od prosince 1999 do září 2003;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Vláda Italské republiky podala u Soudu prvního stupně Evropských společenství žalobu pro nečinnost z důvodu, že Komise Evropských společenství nepřijala mimořádná opatření v odvětví vajec v Itálii, co se týče trhu s drůbežím masem.
   Na podporu žaloby italská vláda uplatňuje:

               1)

               porušení zásady zákazu diskriminace mezi výrobci Společenství vyjádřené v čl. 34 odst. 2 druhém pododstavci ES, jelikož Komise přijala vůči Itálii mimořádná opatření na podporu trhu pouze v odvětví vajec, avšak podobná opatření byla odmítnuta pro odvětví drůbežího masa, což má za následek diskriminaci italských chovatelů drůbeže oproti nizozemským výrobcům, a z tohoto důvodu porušení čl. 34 odst. 2 druhého pododstavce ES;

               2)

               zneužití pravomoci a zjevně nesprávné právní posouzení Komise, která tím, že odmítla přijmout mimořádná opatření na podporu trhu rovněž pro jednodenní kuřata usmrcená v důsledku nemožnosti jejich umístění, překročila pravomoci, které jí přiznává základní nařízení o společné organizaci trhů v odvětví drůbežího masa, a dopustila se nesprávného posouzení situace na italském trhu s drůbeží, jakož i údajů o struktuře výroby, kterými disponovala;

               3)

               porušení a nesprávný výklad článku 14 nařízení č. 2777/75 v tom, že Komise neodůvodněně odmítla přijmout mimořádná opatření na podporu trhu, co se týče jednodenních kuřat usmrcených v důsledku nemožnosti jejich umístění, je výsledkem nesprávného výkladu článku 14 nařízení č. 2777/75;

               4)

               porušení zásad řádné správy, nestrannosti, ekvity a transparentnosti.


title: Věc T-36/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Enercon v. EUIPO – Gamesa Eólica (Odstíny zelené) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Ochranná známka Evropské unie spočívající v odstínech zelené — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Enercon v. EUIPO – Gamesa Eólica (Odstíny zelené)
   (Věc T-36/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Ochranná známka Evropské unie spočívající v odstínech zelené - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 195/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupci: S. Overhage, R. Böhm a A. Silverleaf, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Španělsko) (zástupkyně: A. Sanz Cerralbo, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. října 2015 (věc R 597/2015-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Gamesa Eólica a Enercon.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Enercon GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc T-239/17: Žaloba podaná dne 25. dubna 2017 – Německo v. Komise

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/40

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2017 – Německo v. Komise
   (Věc T-239/17)
   (2017/C 195/54)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: D. Klebs a T. Henze)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 a přílohu prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/264 ze dne 14. února 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v rozsahu, v němž Zahlstelle Hauptzollamt Hamburg-Jonas vyloučil z financování Unií platby k tíži EZZF v celkové výši 1 964 861,71 eur, jakož i

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod: Neexistence nesprávného výpočtu a uvedení úroků
               Porušení čl. 31 odst. 1 ve spojení s čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005 (1) ve spojení s čl. 6 písm. h) nařízení (ES) č. 885/2006 (2) (resp. čl. 52 odst. 1 ve spojení s čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 (3) ve spojení s čl. 29 písm. f) prováděcího nařízení (EU) č. 908/2014 (4)) tím, že výdaje byly vyloučeny z financování, ačkoli německé orgány dodržely veškeré v relevantním okamžiku použitelné předpisy, zejména vypočítaly a uvedly úroky podle platných ustanovení v tabulce III podle nařízení (ES) č. 885/2006 (ve znění nařízení (ES) č. 1233/2007 (5)).

               2.

               Druhý žalobní důvod: Nedostatečné odůvodnění rozhodnutí
               Porušení čl. 296 odst. 2 SFEU, neboť Komise nedostatečně a rozporuplně odůvodnila, proč by měla z čl. 31 odst. 1 ve spojení s čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005 ve spojení s čl. 6 písm. h) nařízení (ES) č. 885/2006 ve znění nařízení (ES) č. 1233/2007 vyplývat povinnost členských států, že již v letech 2006 až 2008 bylo třeba v rámci nesrovnalostí u vývozní náhrady v tabulce III podle nařízení (ES) č. 885/2006 ve znění nařízení (ES) č. 1233/2007 uvést navrácení a příslušné úroky na společném řádku, a to i před zaplacením úroků (přičemž není popírána existence nároku na úrok jako takový). Dále Komise nedostatečně a rozporuplně odůvodnila, v čem konkrétně má spočívat porušení povinnosti klíčové kontroly.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Uplynutí lhůty podle čl. 31 odst. 4 nařízení (ES) č. 1290/2005
               Porušení čl. 31 odst. 4 písm. a) nařízení (ES) č. 1290/2005 a čl. 52 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013, neboť Komise své výtky (výpočet a uvedení úroků, jakož i neprovedení klíčových kontrol), na kterých se zakládalo vyloučení z financování, nesdělila písemně během 24 měsíců od okamžiku, kdy byly výdaje vynaloženy.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod: Nepřiměřená doba trvání řízení
               Porušení článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005, jakož i článku 11 nařízení (ES) č. 885/2006 a článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i článku 34 prováděcího nařízení (EU) č. 908/2014 ve spojení se základní právní zásadou přiměřené doby trvání správního řízení a porušení práv obhajoby, neboť řízení před Komisí trvalo nepřiměřeně dlouho.

               5.

               Pátý žalobní důvod: Porušení zásady proporcionality
               Porušení čl. 31 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005 a čl. 52 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i zásady proporcionality, neboť Komise nepovažovala paušální opravu ve výši 5 % za přiměřenou druhu a dosahu takového porušení. Zejména Komise nezohlednila okolnost, že Unii nevznikla finanční újma, že nikdy nehrozilo reálné riziko vzniku škody a že žalobkyni (pokud vůbec) lze přičítat jen minimální zavinění. Kromě toho porušila Komise zásadu proporcionality, neboť provedla bez zjevné souvislosti k vytýkaným účetním obdobím let 2006 až 2008 opravu ročního salda za rok 2010.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky
   (Úř. věst. 2005, L 201, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (Úř. věst. 2006, L 171, s. 90).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 549).

      (4)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 908/2014 ze dne 6. července 2014, kterým se stanoví pravidla pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schvalování účetní závěrky, pravidla pro kontroly, jistoty a transparentnost (Úř. věst. 2014, L 255, s. 59).

      (5)  Nařízení Komise (ES) č. 1233/2007 ze dne 22. října 2007 , kterým se mění nařízení (ES) č. 885/2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (Úř. věst. 2007, L 279, s. 10).


title: Věc C-447/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 11. srpna 2016 – Roland Becker v. Hainan Airlines Co. Ltd

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 11. srpna 2016 – Roland Becker v. Hainan Airlines Co. Ltd
   (Věc C-447/16)
   (2016/C 428/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Roland Becker

      Žalovaná: Hainan Airlines Co. Ltd

      Předběžná otázka

   Má se při přepravě osob v rámci dvou letů bez významného zdržení se na přestupním letišti považovat místo odletu v rámci první části trasy za místo smluvního plnění ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. b) druhé odrážky nařízení (ES) č. 44/2001 (1), pokud žalobní nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 (2) vychází z porušení, k němuž došlo na druhém úseku trasy a žaloba směřuje proti smluvnímu partnerovi ze smlouvy o přepravě, který je sice v případě druhého letu provozujícím leteckým dopravcem, avšak toto postavení nemá v případě letu prvního?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295, Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc T-300/11: Usnesení Tribunálu ze dne 18. ledna 2012 — Otto v. OHIM — Nalsani (TOTTO)

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. ledna 2012 — Otto v. OHIM — Nalsani (TOTTO)
   (Věc T-300/11) (1)

   2012/C 80/46
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-358/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná House of Lords (Spojené království) dne 5. srpna 2008 – Aventis Pasteur SA v. OB (zastoupený svou matkou) (s poskytnutím právní pomoci)

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná House of Lords (Spojené království) dne 5. srpna 2008 – Aventis Pasteur SA v. OB (zastoupený svou matkou) (s poskytnutím právní pomoci)
   (Věc C-358/08)
   (2008/C 260/19)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   House of Lords.
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Aventis Pasteur SA.

      Žalovaný: OB.
   Předběžné otázky
   Je v souladu se směrnicí o odpovědnosti za vadné výrobky (1), aby právní předpis členského státu povolil záměnu žalovaného novým žalovaným v řízení o žalobě podané podle této směrnice po uplynutí lhůty deseti let pro vymáhání práv podle článku 11 této směrnice za okolností, kdy jedinou osobou označenou za žalovaného v řízení zahájeném během této desetileté lhůty byla osoba, která nespadá do rozsahu působnosti článku 3 této směrnice?

      (1)  Směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky (Úř. věst. L 210, s. 29; Zvl. vyd. 15/01, s. 257).


title: Přidělení p. Wahla a p. Preka k senátům

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/19

         Přidělení p. Wahla a p. Preka k senátům
   (2006/C 261/36)
   Soud prvního stupně v návaznosti na nástup do funkce soudců p. Wahla a p. Preka rozhodl na své všeobecné schůzi konané dne 9. října 2006 změnit rozhodnutí všeobecné schůze ze dne 5. července 2006 o přidělení soudců k senátům takto:
   Na dobu od 9. října 2006 do 31. srpna 2007 jsou přiděleni:

                  k prvnímu rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:

                           p. Vesterdorf, předseda, p. Cooke, p. García-Valdecasas, pí Labucka a p. Prek, soudci;

                  k prvnímu senátu, v němž zasedají tři soudci:

                           p. Cooke, předseda senátu, p. García-Valdecasas, pí Labucka a p. Prek, soudci;

                  ke čtvrtému rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:

                           p. Legal, předseda senátu, pí Wiszniewska-Białecka, p. Vadapalas, p. Moavero Milanesi a p. Wahl, soudci;

                  ke čtvrtému senátu, v němž zasedají tři soudci:

                           p. Legal, předseda senátu

                                       a)

                                       p. Vadapalas a p. Wahl, soudci,

                                       b)

                                       pí Wiszniewska-Białecka a p. Moavero Milanesi, soudci.


               19.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/20

         Žaloba, kterou dne 4. října 2013 podala Fédération internationale de football association (FIFA) proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-21/13)
   (2013/C 372/09)
   Dne 4. října 2013 podala Fédération internationale de football association (FIFA), zastoupená Ami Baravem, advokátem z advokátní komory Anglie a Walesu a z pařížské advokátní komory, a Peterem Dyrbergem, advokátem z dánské advokátní komory, a Damienem Reymondem, advokátem z pařížské advokátní komory, s adresou pro doručování Olswand, 326 Avenue Louise, bte 26, 1050 Brusel, Belgie, žalobu k Soudnímu dvoru ESVO směřující proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               i)

               zrušil napadené rozhodnutí v té části, která schvaluje zařazení „běžných“ zápasů mistrovství světa v kopané (FIFA World CupTM) na norský seznam událostí zásadního společenského významu;

               ii)

               nařídil Kontrolnímu úřadu zaplacení jeho vlastních nákladů řízení a nákladů, které v souvislosti s tímto řízením vznikly federaci FIFA.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žalobce, Fédération internationale de football association (FIFA), požaduje zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 309/13/KOL ze dne 16. července 2013 podle čl. 14 odst. 2 směrnice o audiovizuálních mediálních službách (dále jen „napadené rozhodnutí“) v té části, která schvaluje zařazení všech zápasů hraných v rámci závěrečné fáze mistrovství světa v kopané (FIFA World CupTM), zejména jiných zápasů, než jsou finálové a semifinálové zápasy, a zápasů norského týmu (tzv. „běžné“ zápasy), na norský seznam událostí zásadního společenského významu vypracovaného podle čl. 14 odst. 1 uvedené směrnice.

               —

               Dne 12. července a 5. srpna 2013 FIFA požádala Kontrolní úřad o sdělení napadeného rozhodnutí. V odpovědi na tuto žádost poskytl Kontrolní úřad žalobci odkaz na on-line databázi, kde bylo rozhodnutí zveřejněno.

               —

               FIFA je organizátorem a jediným držitelem práv k mistrovství světa v kopané (FIFA World CupTM), které je uvedeno na norském seznamu událostí zásadního společenského významu schváleném Kontrolním úřadem. FIFA má za to, že se Kontrolní úřad schválením tohoto seznamu, na nějž bylo zařazeno celé mistrovství světa v kopané (FIFA World CupTM), a zejména „běžné“ zápasy hrané v rámci tohoto mistrovství, dopustil zjevné chyby a nezohlednil právo EHP a Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora.

         Žalobce mimo jiné tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

               —

               porušil článek 16 Dohody o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora a

               —

               porušil čl. 14 odst. 2 směrnice o audiovizuálních mediálních službách a čl. 5 odst. 2 písm. d) Dohody o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora tím, že nedostatečně ověřil slučitelnost norských opatření s právem EHP.


title: Věc C-602/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Călărași (Rumunsko) dne 21. prosince 2010 — SC Volksbank România S.A. v. Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Călărași

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Călărași (Rumunsko) dne 21. prosince 2010 — SC Volksbank România S.A. v. Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Călărași
   (Věc C-602/10)
   2011/C 89/13
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Călărași

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Volksbank România S.A.

      Žalovaný: Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Călărași

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 30 odst. 1 směrnice 2008/48 (1) vykládán v tom smyslu, že zakazuje členským státům stanovit uplatňování vnitrostátního právního předpisu provádějícího uvedenou směrnici i na smlouvy uzavřené před vstupem tohoto vnitrostátního právního předpisu v platnost?

               2)

               Představují ustanovení čl. 85 odst. 2 OUG (naléhavé nařízení vlády) č. 50/2010 odpovídající provedení ustanovení čl. 24 odst. (1) směrnice 2008/48, v němž se stanoví, že členské státy zajistí zavedení vhodných a účinných postupů pro mimosoudní řešení spotřebitelských sporů v souvislosti s úvěrovými smlouvami?

               3)

               Má být čl. 22 odst. 1 směrnice 2008/48 vykládán v tom smyslu, že zavádí nejvyšší míru harmonizace v oblasti smluv o spotřebitelském úvěru, tedy harmonizaci, která neumožňuje členským státům, aby:

                           3.1.

                           rozšiřovaly oblast působnosti ustanovení obsažených ve směrnici 2008/48 na smlouvy výslovně vyloučené z oblasti působnosti uvedené směrnice (jako jsou hypoteční smlouvy nebo smlouvy v oblasti vlastnického práva k nemovitosti), nebo

                           3.2.

                           určovaly úvěrovým institucím další povinnosti v oblasti poplatků, které mohou vybírat, nebo v oblasti referenčních indexů, k nimž mohou vztahovat pohyblivou úrokovou sazbu ve smlouvách o spotřebitelském úvěru, které spadají do oblasti působnosti vnitrostátního prováděcího opatření?

                     V případě záporné odpovědi na třetí otázku, mají být zásady volného pohybu služeb a kapitálu obecně a články 56 a 58 a čl. 63 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) konkrétně vykládány v tom smyslu, že brání členskému státu přijímat vůči úvěrovým institucím opatření, jimiž zakazuje uplatňovat ve smlouvách o spotřebitelském úvěru bankovní poplatky, které nejsou uvedeny v seznamu povolených poplatků, nejsou-li tyto poplatky stanoveny právními předpisy příslušného státu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66).


title: Věc C-455/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. listopadu 2008 (žádost College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko o rozhodnutí o předběžné otázce) – Heemskerk BV, Firma Schaap v. Productschap Vee en Vlees ( Nařízení (ES) č. 615/98, č. 1254/1999 a č. 800/1999 — Směrnice 91/628/EHS — Vývozní náhrady — Ochrana skotu během přepravy — Pravomoc správního orgánu členského státu rozhodnout, odchylně od prohlášení úředního veterináře, že prostředek pro přepravu zvířat není v souladu s ustanoveními práva Společenství — Pravomoc soudů členských států — Přezkum důvodů vycházejících z práva Společenství bez návrhu — Vnitrostátní pravidlo zakazující reformatio in peius )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. listopadu 2008 (žádost College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko o rozhodnutí o předběžné otázce) – Heemskerk BV, Firma Schaap v. Productschap Vee en Vlees
   (Věc C-455/06) (1)

   („Nařízení (ES) č. 615/98, č. 1254/1999 a č. 800/1999 - Směrnice 91/628/EHS - Vývozní náhrady - Ochrana skotu během přepravy - Pravomoc správního orgánu členského státu rozhodnout, odchylně od prohlášení úředního veterináře, že prostředek pro přepravu zvířat není v souladu s ustanoveními práva Společenství - Pravomoc soudů členských států - Přezkum důvodů vycházejících z práva Společenství bez návrhu - Vnitrostátní pravidlo zakazující reformatio in peius“)
   (2009/C 69/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Heemskerk BV, Firma Schaap

      Žalovaná: Productschap Vee en Vlees
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o dobré životní podmínky živého skotu během přepravy (Úř. věst. L 82, s. 19), čl. 33 odst. 9 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999, o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21; Zvl. vyd. 03/25, s. 339), směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991, o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS (Úř. věst. L 340, s. 17; Zvl. vyd. 03/12, s. 133) a nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 102, s. 11; Zvl. vyd. 03/25, s. 129) – Pravomoc správního orgánu členského státu rozhodnout, odchylně od prohlášení úředního veterináře, že prostředek pro přepravu není v souladu s ustanoveními práva Společenství – Posouzení na základě kritérií dotyčného členského státu, nebo státu vlajky lodi přepravující zvířata – Pravomoci soudů členských států
   Výrok

               1)

               Nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o dobré životní podmínky živého skotu během přepravy, a zejména článek 1 a čl. 5 odst. 3 a 7 tohoto nařízení musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní orgán příslušný ve věcech vývozních náhrad je oprávněn rozhodnout, že zvířata nebyla přepravována v souladu s ustanoveními směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS, ve znění směrnice Rady 95/29/ES ze dne 29. června 1995, i když úřední veterinář podle čl. 2 odst. 3 téhož nařízení potvrdil, že tato přeprava byla v souladu s ustanoveními této směrnice. Za účelem dosažení tohoto závěru musí uvedený orgán vycházet z objektivních skutečností souvisejících s dobrými životními podmínkami zvířat, které jsou způsobilé zpochybnit dokumenty předložené vývozcem, neprokáže-li tento vývozce případně, že skutečnosti, kterých se dovolává příslušný orgán za účelem závěru, že nebyla dodržena směrnice 91/628, ve znění směrnice 95/29, nejsou relevantní.

               2)

               Jestliže členský stát vlajky schválil určitou plochu na lodi k přepravě zvířat, příslušný orgán členského státu vývozu musí z tohoto schválení vycházet za účelem posouzení, zda byla dodržena ustanovení práva Společenství týkající se dobrých životních podmínek zvířat během přepravy.

               3)

               Výraz „dodržení právních předpisů Společenství pro dobré životní podmínky zvířat“ uvedený v čl. 33 odst. 9 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem musí být vykládán v tom smyslu, že je-li zjištěno, že během přepravy zvířat nebyly dodrženy požadavky Společenství na stupeň koncentrace zvířat stanovené v oddílu B bodu 47 kapitoly VI přílohy směrnice 91/628, ve znění směrnice 95/29, je třeba v zásadě učinit závěr, že tyto právní předpisy nebyly dodrženy ve vztahu ke všem přepravovaným živým zvířatům.

               4)

               Právo Společenství neukládá vnitrostátnímu soudu povinnost, aby i bez návrhu použil ustanovení práva Společenství, jestliže by jej takové použití vedlo k prolomení zásady zákazu reformatio in peius zakotvené v příslušném vnitrostátním právu.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-485/15: Žaloba podaná dne 24. srpna 2015 – Alsharghawi v. Rada

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/41

         Žaloba podaná dne 24. srpna 2015 – Alsharghawi v. Rada
   (Věc T-485/15)
   (2015/C 337/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Jihoafrická republika) (zástupce: É. Moutet, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1333 ze dne 31. července 2015 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi a o zrušení rozhodnutí 2011/137/SZBP a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/1323 ze dne 31. července 2015, kterým se provádí čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č. 204/2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Rady k zařazení žalobce na seznam osob, na které se vztahují omezující opatření, jelikož jeho jméno není uvedeno ani v rezolucích Rady bezpečnosti 1970 (2011) a 1973 (2011), ani v pozměňujících rezolucích 2213/2015 a 2214/2015.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, který má dvě části:

                           —

                           porušení povinnosti uvést odůvodnění;

                           —

                           porušení práva žalobce na obhajobu z důvodu nekonání kontradiktorního řízení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení právních pravidel týkajících se použití Smluv Evropské unie, který má dvě části:

                           —

                           porušení presumpce neviny;

                           —

                           porušení základních práv, jelikož uložením omezujících opatření vůči žalobci Rada zasáhla do jeho svobody cestovat, jakož i do jeho práva vlastnit majetek.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z neopodstatněnosti napadených aktů, jelikož neexistuje žádný solidní faktický základ, který by mohl odůvodnit jejich relevanci.


title: Věc T-377/12: Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2015 – Spa Monopole v. OHIM – Olivar Del Desierto (OLEOSPA) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství OLEOSPA — Starší slovní ochranné známky Beneluxu SPA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2015 – Spa Monopole v. OHIM – Olivar Del Desierto (OLEOSPA)
   (Věc T-377/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství OLEOSPA - Starší slovní ochranné známky Beneluxu SPA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 127/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. De Brouwer, E. Cornu a E. De Gryse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně V. Melgar, poté V. Melgar a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Olivar Del Desierto, SL (Almería, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. června 2012 (věc R 135/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV a Olivar Del Desierto, SL.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. června 2012 (věc R 135/2011-4) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá námitku ohledně kosmetických výrobků zařazených do třídy 3 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957 ve znění změn a doplňků.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


title: Věc C-367/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 13. června 2017 – S v. EA a další

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 13. června 2017 – S v. EA a další
   (Věc C-367/17)
   (2017/C 293/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: S

      Odpůrce: EA, EB, EC

      Předběžné otázky

               1)

               Má být rozhodnutí o žádosti o změnu specifikace chráněného zeměpisného označení podané dne 15. února 2007 u příslušného vnitrostátního soudu (zde: Deutsches Patent- und Markenamt (německý úřad pro patenty a ochranné známky, dále jen „DPMA“)), aby krájení a balení výrobku (zde: Schwarzwälder Schinken (schwarzwaldská šunka)) bylo možné provádět pouze v oblasti výroby, přijato na základě nařízení č. 510/2006 (1), které bylo platné v době podání žádosti, nebo na základě nařízení č. 1151/2012 (2), aktuálně platného v době rozhodnutí o této žádosti?

               2)

               V případě, že rozhodnutí má být přijato na základě nařízení č. 1151/2012 platného v současnosti:

                           2.1

                                       a)

                                       Představuje okolnost, že nevhodný způsob přepravy výrobku za účelem jeho dalšího zpracování (krájení a balení) na jiné místo se může nepříznivě projevit na jeho autentické chuti, autentické jakosti a trvanlivosti, z hlediska zajištění kvality produktu odůvodnění, které je ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. e) nařízení č. 1151/2012 ve vztahu k danému produktu dostatečným odůvodněním pro to, aby krájení a balení mohlo být prováděno pouze v oblasti výroby?

                                       b)

                                       Představují ve specifikaci uvedené požadavky týkající se krájení a balení, které nejdou nad rámec platných hygienických norem pro potraviny, z hlediska zajištění kvality výrobku odůvodnění, které je ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. e) nařízení č. 1151/2012 ve vztahu k danému produktu dostatečným odůvodněním pro to, aby krájení a balení mohlo být prováděno pouze v oblasti výroby?

                           2.2

                                       a)

                                       Může být odůvodnění, které je ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. e) nařízení č. 1151/2012 ve vztahu k danému produktu dostatečným odůvodněním pro ustanovení, které je uvedeno ve specifikaci pro chráněné zeměpisné označení a které stanoví, že krájení a balení může být prováděno pouze v oblasti výroby, obecně spatřováno v tom, že kontroly (výrobců), které mohou být v tomto ohledu prováděny v oblasti výroby (čl. 7 odst. 1 písm. g) ve spojení s čl. 36 odst. 3 písm. a) a článkem 37 nařízení č. 1151/2012), nabízejí možnost četnějších kontrol a obecně lepší záruky nežli kontroly (případného zneužívání) ve smyslu čl. 36 odst. 3 písm. b) ve spojení s článkem 38 nařízení č. 1151/2012?

                                       b)

                                       V případě záporné odpovědi na otázku a):
                                       Je jiné posouzení odůvodněno, pokud se v případě daného výrobku jedná o produkt, po kterém je i za hranicemi regionu velká poptávka a jehož krájení a balení je velkou měrou prováděno mimo oblast výroby, třebaže doposud nebyly zjištěny žádné konkrétní případy neoprávněného užití chráněného zeměpisného označení ve smyslu článku 13 nařízení č. 1151/2012?

                           2.3

                           Může být ustanovení, které je uvedeno ve specifikaci pro chráněné zeměpisné označení, podle něhož krájení a balení může být prováděno pouze v oblasti výroby, považováno za dostatečné odůvodnění ve vztahu k danému produktu ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. e) nařízení č. 1151/2012, jelikož jinak nelze s jistotou zaručit sledovatelnost následně zpracovávaného výrobku?
                           Je v této souvislosti významná okolnost, že

                                       a)

                                       musí být zajištěna sledovatelnost potravin, zejména potravin živočišného původu, v souladu s čl. 18 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (3), ve spojení s prováděcím nařízením Komise (EU) č. 931/2011 o požadavcích na sledovatelnost stanovených nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 pro potraviny živočišného původu (4);

                                       b)

                                       sledovatelnost výrobku musí být zajištěna zapojením následného zpracovatele výrobku do soukromého systému zabezpečení, který je sice de iure dobrovolný, de facto však povinný?

                           2.4

                           V případě kladného zodpovězení některé z otázek 1 až 3:
                           Může nebo musí být ve specifikaci ochranného zeměpisného označení – jako opatření, které je ve srovnání s požadavkem, aby krájení a balení bylo prováděno pouze v oblasti výroby, mírnější – stanoveno, že následní zpracovatelé výrobku usazení mimo oblast výroby se musejí v tomto ohledu podrobit kontrole orgánů a subjektů příslušných k provádění kontrol v oblasti výroby, které jsou uvedeny ve specifikaci (čl. 7 odst. 1 písm. g) nařízení č. 1151/2012)?

               3)

               V případě, že rozhodnutí má být přijato na základě nařízení Rady č. 510/2006 (viz první otázka), žádá předkládající soud o zodpovězení otázek položených ve druhém bodě na základě nařízení č. 510/2006, zejména čl. 4 odst. 2 písm. e) tohoto nařízení ve spojení s článkem 8 a bodem 8 odůvodnění nařízení Komise (ES) č. 1898/2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 510/2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (5).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2006, L 93, s. 12).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1).

      (3)  Úř. věst. L 31, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 242, s. 2.

      (5)  Úř. věst. L 369, s. 1.


title: Věc F-141/14: Žaloba podaná dne 24. prosince 2014 – ZZ v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/46

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-141/14)
   (2015/C 089/56)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byl zamítnut návrh na náhradu škody podaný žalobcem, který byl poškozenou osobou při vážné nehodě způsobené nesprávným úředním postupem Komise pověřené správou jeho lékařského spisu, a návrh na náhradu škody za majetkovou a nemajetkovou újmu, která mu byla údajně způsobena.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               uložit žalované povinnost nahradit jeho majetkovou a nemajetkovou újmu;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 24. února 2014, kterým byl zamítnut jeho návrh na náhradu škody ze dne 15. listopadu 2013;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 23. září 2014, kterým byla zamítnuta jeho stížnost ze dne 23. května 2014, doplněná jeho oznámením ze dne 17. června 2014;

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc T-598/15: Usnesení Tribunálu ze dne 25. listopadu 2016 – Stichting Accolade v. Komise „Státní podpora — Prodej určitých pozemků uskutečněný údajně pod tržní cenou — Stížnost třetí osoby podaná Komisi — Rozhodnutí o tom, že sporné opatření nepředstavuje státní podporu — Řízení v předběžné fázi zkoumání na základě čl. 108 odst. 2 SFEU, čl. 10 odst. 1, čl. 13 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 ve věci údajně protiprávní jednotlivé podpory — Žaloba na neplatnost podaná třetí osobou — Přípustnost — Aktivní legitimace — Žaloba směřující na ochranu procesních práv — Žaloba zpochybňující opodstatněnost sporného opatření — Nedostatek podstatného zasažení soutěžního postavení — Nepřípustnost“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. listopadu 2016 – Stichting Accolade v. Komise
   (Věc T-598/15) (1)

   („Státní podpora - Prodej určitých pozemků uskutečněný údajně pod tržní cenou - Stížnost třetí osoby podaná Komisi - Rozhodnutí o tom, že sporné opatření nepředstavuje státní podporu - Řízení v předběžné fázi zkoumání na základě čl. 108 odst. 2 SFEU, čl. 10 odst. 1, čl. 13 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 ve věci údajně protiprávní jednotlivé podpory - Žaloba na neplatnost podaná třetí osobou - Přípustnost - Aktivní legitimace - Žaloba směřující na ochranu procesních práv - Žaloba zpochybňující opodstatněnost sporného opatření - Nedostatek podstatného zasažení soutěžního postavení - Nepřípustnost“)
   (2017/C 022/46)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stichting Accolade (Drachten, Nizozemsko) (zástupci: H. de Boer a J. Abma, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P.-J. Loewenthal a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 4411 final ze dne 30. června 2015, týkající se státní podpory SA.34676 (2015/NN) uskutečněné Nizozemskem (prodej nemovitostí obcí Harlingen uskutečněný údajně pod tržní cenou), v němž Komise rozhodla, že prodej uvedených pozemků společnosti Ludinga Vastgoed BV nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Stichting Accolade se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


title: Věc T-230/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Deutsche Edelstahlwerke v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a ve prospěch energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Deutsche Edelstahlwerke v. Komise
   (Věc T-230/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a ve prospěch energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 294/69)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Edelstahlwerke GmbH (Witten, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a H. Janssen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Lukem a C. Maurerem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která zavedla Spolková republika Německo na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a ve prospěch energeticky náročných podniků [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodovat.

               2)

               O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodovat.

               3)

               Společnost Deutsche Edelstahlwerke GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-299/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Berlin (Německo) dne 23. května 2017 – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH v. Google Inc.

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Berlin (Německo) dne 23. května 2017 – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH v. Google Inc.
   (Věc C-299/17)
   (2017/C 309/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH

      Žalovaná: Google Inc.

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje vnitrostátní právní úprava, která zakazuje výhradně komerčním provozovatelům internetových vyhledávačů a komerčním poskytovatelům služeb, kteří zpracovávají obsah, nikoli však ostatním – rovněž komerčním – uživatelům, veřejně zpřístupňovat tiskoviny nebo jejich části (s výjimkou jednotlivých slov nebo velmi krátkých úryvků textu), podle čl. 1 bodů 2 a 5 směrnice 98/34/ES ve znění směrnice 98/48/ES (1) předpis, který se netýká konkrétně služeb definovaných v tomto bodě,
               a pokud tomu tak není,

               2)

               Představuje vnitrostátní právní úprava, která zakazuje výhradně komerčním provozovatelům internetových vyhledávačů a komerčním poskytovatelům služeb, kteří zpracovávají obsah, nikoli však ostatním – rovněž komerčním – uživatelům, veřejně zpřístupňovat tiskoviny nebo jejich části (s výjimkou jednotlivých slov nebo velmi krátkých úryvků textu), podle čl. 1 bodu 11 směrnice 98/34/ES ve znění směrnice 98/48/ES, technický předpis, který se týká poskytování služby.

      (1)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, kterou se mění směrnice 98/34/ES o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 217, s. 18; Zvl. vyd. 13/21, s. 8).


title: Věc C-334/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  15. září 2005  (faxem dne  9. září 2005 ) Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu proti rozsudku vydanému dne  15. června 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-7/04, Shaker di L. Laudato & C. Sas v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu, druhý účastník řízení: Limiñana y Botella, SL.

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2005 (faxem dne 9. září 2005) Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu proti rozsudku vydanému dne 15. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-7/04, Shaker di L. Laudato & C. Sas v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu, druhý účastník řízení: Limiñana y Botella, SL.
   (Věc C-334/05 P)
   (2005/C 296/25)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 15. září 2005 kasační opravný prostředek podaný Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu, zastoupeným O. Montaltem a M. Capostagnem, proti rozsudku vydanému dne 15. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-7/04, Shaker di L. Laudato & C. Sas v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu, přičemž dalším účastníkem řízení je: Limiñana y Botella, SL.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil napadený rozsudek,

               2.

               uložil společnosti Shaker náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek Soudu prvního stupně je stižen nesprávným výkladem a použitím čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství.
   Je ustálenou zásadou, že posouzení nebezpečí záměny mezi ochrannými známkami podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 se zakládá na dvou různých prvcích: nejprve na analytickém srovnání označení a výrobků a následně na všeobecném zkoumání získaných výsledků s cílem určit, zda se průměrný spotřebitel dotčených výrobků může domnívat, že výrobky pocházejí od stejného podniku, případně od podniků hospodářsky propojených. Zejména pokud jde o srovnání označení, analýzu zaměřenou na zjištění, zda jsou označení podobná, je třeba provést po vizuální stránce i po fonetické a pojmové stránce k dosažení celkového posouzení založeného na všeobecném dojmu vytvořeném samotnými ochrannými známkami, zejména s přihlédnutím k jejich rozlišujícím a dominantním prvkům.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Soud nepoužil výše uvedenou zásadu a zejména vyloučil jakékoliv nebezpečí záměny na základě posouzení výlučně vizuálního vnímání napadené ochranné známky, bez zohlednění dalších nepominutelných faktorů, které jsou součástí celkového posouzení nebezpečí záměny.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek také tvrdí, že napadený rozsudek je zjevně nekonzistentní a nelogický.


title: Věc T-393/10: Žaloba podaná dne 14. září 2010 — Westfälische Drahtindustrie a další v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/49

         Žaloba podaná dne 14. září 2010 — Westfälische Drahtindustrie a další v. Komise
   (Věc T-393/10)
   ()
   2010/C 301/78
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Německo), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm), a Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Německo) (zástupce: C. Stadler, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit čl. 1 bod 8 písm. a) a b) rozhodnutí v rozsahu, v němž se tímto rozhodnutím konstatuje odpovědnost první a druhé žalobkyně za porušení článku 101 SFEU, popř. článku 53 Dohody o EHP v době před 12. květnem 1997;

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž se tímto rozhodnutím první, druhé i třetí žalobkyni ukládá společně a nerozdílně pokuta ve výši 15 485 000 eur, první a druhé žalobkyni společně a nerozdílně pokuta ve výši 30 115 000 eur a první žalobkyni pokuta ve výši 10 450 000 eur;

               —

               podpůrně, poměrně snížit pokutu uloženou žalobkyním v článku 2 rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K(2010) 4387 v konečném znění ze dne 30. června 2010 ve věci COMP/38.344 — ocel na předpjaté výztuže. Napadeným rozhodnutím byly žalobkyním a dalším podnikům uloženy pokuty z důvodu porušení článku 101 SFEU, jakož i článku 53 Dohody o EHP. Podle Komise se žalobkyně účastnily trvající dohody, popřípadě se podílely na jednání ve shodě v odvětví oceli na předpjaté výztuže v rámci vnitřního trhu a EHP.
   Na podporu své žaloby uplatňují žalobkyně osm žalobních důvodů.
   V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že byl porušen čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1/2003 (1), jelikož domněnka, že se žalobkyně podílely na jediném a trvajícím protiprávním jednání, je nesprávná.
   V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně podpůrně tvrdí, že byl porušen čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003, jelikož došlo k porušení základních zásad stanovování pokut s ohledem na dobu trvání protiprávního jednání, kterou žalovaná určila připočtením doby krize kartelu.
   V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně uvádějí, že žalovaná porušila čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003, jelikož tím, že v neprospěch žalobkyň využila údajů obsažených v žádosti o snížení pokuty, porušila zásady ochrany legitimního očekávání a vázanosti správních orgánů vlastními akty.
   V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že došlo k porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003, jelikož se žalovaná při posuzování závažnosti protiprávního jednání dopustila několika případů nesprávného posouzení.
   V rámci pátého žalobního důvodu žalobkyně poukazují na porušení článku 23 nařízení č. 1/2003 a povinnosti odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU, jakož i čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie. V této souvislosti uvádějí, že se žalovaná při stanovení pokuty svévolně odchýlila od metody výpočtu uvedené v napadeném rozhodnutí.
   V rámci šestého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že žalobkyně porušila článek 23 nařízení č. 1/2003 tím, že při stanovení pokuty překročila rámec svého uvážení a porušila zásadu proporcionality.
   V rámci sedmého žalobního důvodu žalobkyně poukazují na porušení čl. 296 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie, jelikož žalovaná napadené rozhodnutí v podstatných aspektech neodůvodnila.
   Konečně, v rámci osmého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila jejich právo na spravedlivý proces podle článku 27 nařízení č. 1/2003 a čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie, jelikož žalobkyním v podstatných aspektech neposkytla slyšení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-430/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. února 2008 – Nomura Principal Investment a Nomura v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/45

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. února 2008 – Nomura Principal Investment a Nomura v. Komise
   (Věc T-430/04) (1)

   (2008/C 92/89)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 131, 5.2.2005.


title: Věc C-23/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 17. ledna 2011 — Fleischkontor Moksel GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 17. ledna 2011 — Fleischkontor Moksel GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-23/11)
   2011/C 113/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Fleischkontor Moksel GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předběžné otázky

               1)

               Má držitel vývozní licence nárok na vývozní náhradu pouze tehdy, pokud je ve vývozním prohlášení podaném příslušnému celnímu úřadu (čl. 5 odst. 7 nařízení č. 800/1999 (1)) uveden v kolonce 2 jako vývozce?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je Hauptzollamt příslušný k poskytnutí vývozní náhrady vázán dodatečnou opravou v kolonce 2 vývozního prohlášení resp. kontrolního exempláře T 5, provedenou celním úřadem vývozu?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Může orgán příslušný k poskytování vývozní náhrady v případě, jakým je případ v původním řízení, chápat záznam v kolonce 2 vývozního prohlášení doslova a odmítnout žádost o vývozní náhradu s poukazem na to, že žadatel o náhradu není vývozcem produktů, pro něž se žádá o náhradu, nebo je orgán příslušný k poskytování vývozní náhrady povinen v případě rozporu mezi údajem o vývozci v kolonce 2 vývozního prohlášení a předchozím dokumentem, ke kterému se vztahuje kolonka 40 nebo o držiteli vývozní licence uvedeném v kolonce 44 položit dotaz žadateli o náhradu a z úřední moci opravit záznam v kolonce 2 vývozního prohlášení?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, Úř. věst. L 102, s. 11.