title: Věc T-508/19: Žaloba podaná dne 15. července 2019 — Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) a další v. Komise

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/85

      Žaloba podaná dne 15. července 2019 — Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) a další v. Komise
      (Věc T-508/19)
      (2019/C 295/111)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) Pte Ltd (Singapur, Singapur), MJN Global Holdings BV (Amsterdam, Nizozemsko), Mead Johnson BV (Nijmegen, Nizozemsko), Mead Johnson Nutrition Co. (Chicago, Illinois, Spojené státy) (zástupci: C. Quigley, QC, M. Whitehouse a P. Halford, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2018) 7848, nebo subsidiárně zrušil články 1, 2 a 5 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se vztahují na žalobkyně;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby na neplatnost čl. 1 odst. 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž žalobkyním nařizují navrácení, čl. 5 odst. 1 a 2 napadeného rozhodnutí předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení příslušných ustanovení zákona o dani z příjmů z roku 2010 (dále jen „ITA 2010“).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení nebo zjevně nesprávného posouzení, když klasifikovala nezdanění licenčních poplatků z nepodnikatelské činnosti podle ITA 2010 jako „výjimku“, „osvobození“ nebo „implicitní osvobození“od gibraltarského systému daně z příjmu právnických osob, který vedl ke vzniku režimu státní podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU, přičemž nezdanění licenčních poplatků z nepodnikatelské činnosti bylo platnou volbou v rámci fiskální a hospodářské svrchovanosti Gibraltaru.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení nebo zjevně nesprávného posouzení tím, že neidentifikovala žádné hospodářské zvýhodnění ve smyslu a oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU vyplývající z nezdanění licenčních poplatků z nepodnikatelské činnosti podle ITA 2010.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení nebo zjevně nesprávného posouzení tím, že nesprávně kvalifikovala nezdanění licenčních poplatků z nepodnikatelské činnosti podle ITA 2010 jako selektivní výhodu ve smyslu a rozsahu čl. 107 odst. 1 SFEU.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise, i v případě existence takové selektivní výhody, což žalobkyně popírají, dopustila nesprávného právního posouzení nebo zjevně nesprávného posouzení, když určila, že taková výhoda zahrnuje rovněž nezdanění licenčních poplatků z nepodnikatelské činnosti, které (jako v případě žalobkyň) ve skutečnosti na Gibraltaru nevznikly nebo mají původ mimo něj.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení nebo zjevně nesprávného posouzení, když kvalifikovala údajnou podporu jako novou podporu namísto stávající podpory.

            Žalobkyně se na podporu žaloby na neplatnost článku 2 napadeného rozhodnutí a v rozsahu, v němž žalobkyním nařizují navrácení, čl. 5 odst. 1 a 2 napadeného rozhodnutí dovolávají čtyř žalobních důvodů:

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení čl. 108 odst. 2 SFEU a článku 6 procesního nařízení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že rozhodnutí o dani vystavené žalobkyním za rok 2012 bylo v souladu s ITA 2010 a nepředstavovalo individuální státní podporu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o význam a účinek rozhodnutí o dani z roku 2012.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise zneužila pravomoci.


title: Věc T-509/19: Žaloba podaná dne 16. července 2019 — Asolo v. EUIPO — Red Bull (FLÜGEL)

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/86

      Žaloba podaná dne 16. července 2019 — Asolo v. EUIPO — Red Bull (FLÜGEL)
      (Věc T-509/19)
      (2019/C 295/112)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Asolo LTD (Lemesos, Kypr) (zástupce: W. Pors, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakousko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie FLÜGEL — Ochranná známka Evropské unie č. 637 686

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. května 2019, ve věci R 201/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítl návrh na prohlášení neplatnosti;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Red Bull náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 70 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-615/17: Usnesení Tribunálu ze dne 21. června 2019 — Ardigo a UO v. Komise

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/89

      Usnesení Tribunálu ze dne 21. června 2019 — Ardigo a UO v. Komise
      (Věc T-615/17) (1)

      (2019/C 295/114)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13.11.2017.


title: Věc C-393/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen- Belgie) — trestní řízení proti Freddymu Lucienovi Magdaleně Kirschsteinovi, Thierrymu Fransovi Adelině Kirschsteinovi („Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2005/29/ES — Nekalé obchodní praktiky — Oblast působnosti — Pojem „obchodní praktiky“ — Směrnice 2006/123/ES — Služby na vnitřním trhu — Trestní právo — Povolovací režimy — Vysokoškolské vzdělávání — Diplom přiznávající titul „magistr“ — Zákaz udělovat určité tituly bez oprávnění“)

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/3

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen- Belgie) — trestní řízení proti Freddymu Lucienovi Magdaleně Kirschsteinovi, Thierrymu Fransovi Adelině Kirschsteinovi
      (Věc C-393/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky - Oblast působnosti - Pojem „obchodní praktiky“ - Směrnice 2006/123/ES - Služby na vnitřním trhu - Trestní právo - Povolovací režimy - Vysokoškolské vzdělávání - Diplom přiznávající titul „magistr“ - Zákaz udělovat určité tituly bez oprávnění“)
      (2019/C 305/03)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van beroep te Antwerpen

         Účastníci původního trestního řízení

      Freddy Lucien Magdalena Kirschstein, Thierry Frans Adeline Kirschstein

         za přítomnosti: Vlaamse Gemeenschap

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) musí být vykládána v tom smyslu, že se nevztahuje na takovou vnitrostátní právní úpravu, o jakou se jedná v původním řízení, která stanoví trestní sankci pro osoby, jež udělují titul „magistr“, aniž k tomu byly předem oprávněny příslušným orgánem.

                  2)

                  Článek 1 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu, ve spojení s jejími články 9 a 10, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původním řízení, která stanoví trestní sankci pro osoby, jež udělují titul „magistr“, aniž k tomu byly předem oprávněny příslušným orgánem, za předpokladu, že podmínky, které platí pro získání oprávnění udělovat tento titul, jsou slučitelné s čl. 10 odst. 2 této směrnice, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc T-476/19: Žaloba podaná dne 4. července 2019 — AstraZeneca a další v. Komise

text:
               16.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/22

      Žaloba podaná dne 4. července 2019 — AstraZeneca a další v. Komise
      (Věc T-476/19)
      (2019/C 312/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: AstraZeneca plc (Cambridge, Spojené království), AstraZeneca Treasury Ltd (Cambridge) a AstraZeneca Intermediate Holdings Ltd (Cambridge) (zástupci: J. Lesar, Solicitor a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2019) 2526 final ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při výběru referenčního rámce pro hodnocení daňového režimu. Komise měla považovat za referenční rámec britský režim daně z příjmů právnických osob, a nejen pouze režim ovládaných zahraničních společností („Controlled Foreign Company“, CFC).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když zvolila nesprávný přístup při analýze režimu CFC. Komise měla v bodech 124 až 126 odůvodnění napadeného rozhodnutí nesprávně za to, že ustanovení kapitoly 9 části 9 A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] představují odchylku od všeobecného zdanění podle kapitoly 5 tohoto zákona.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU, když v bodech 127 až 151 odůvodnění napadeného rozhodnutí konstatovala, že kritérium selektivity bylo naplněno tím, že bylo rozdílně zacházeno s podniky ve skutkově a právně srovnatelné situaci.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že 75 % osvobození podle článku 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že uložení daňového zatížení CFC, které splňují podmínky pro osvobození obsažené v kapitole 9 části 9 A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010], jako kategorii by bylo v rozporu se svobodou usazování, kterou mají žalobkyně podle článku 49 SFEU.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že v souvislosti se 75 % osvobozením a otázkou pevně stanoveného poměru došlo ke zjevně nesprávnému posouzení.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Komise není v souladu s obecnými zásadami zákazu diskriminace a rovnosti, které platí v rámci unijního práva.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když obdobně použila ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), která se neuplatní ratione temporis, nebo z nich nepřiměřeně vycházela.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatňování čl. 107 odst. 1 SFEU, když v bodě 176 odůvodnění napadeného rozhodnutí konstatovala, že existuje kategorie příjemců (zahrnující i žalobkyně) a že žalobkyně získaly podporu, která má být podle čl. 2 odst. 1 napadeného rozhodnutí navrácena.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).


title: Věc T-484/19: Žaloba podaná dne 4. července 2019 — Pearson Loan Finance a další v. Komise

text:
               16.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/27

      Žaloba podaná dne 4. července 2019 — Pearson Loan Finance a další v. Komise
      (Věc T-484/19)
      (2019/C 312/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Pearson Loan Finance Unlimited (Londýn, Spojené království), Pearson Overseas Holdings Ltd (Londýn) a Pearson International Finance Ltd (Londýn) (zástupci: A. von Bonin a O. Brouwer, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2019) 2526 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, poskytnuté Spojeným královstvím společnosti CFC Group Financing Exemption (osvobození týkající se financování skupin v rámci pravidel týkajících se kontrolovaných zahraničních společností),

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nesprávných právních posouzení, zjevně nesprávných posouzení a z nedostatečného odůvodnění ohledně určení referenčního rámce ve sporném rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nesprávných právních posouzení, zjevně nesprávných posouzení a z nedostatečného odůvodnění ohledně chybné kvalifikace osvobození týkajícího se financování skupin jako odchylky od obvyklého fungování referenčního rámce ve sporném rozhodnutí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z nesprávných právních posouzení a zjevně nesprávných posouzení týkajících se konstatování ve sporném rozhodnutí, že osvobození týkající se financování skupin diskriminuje některé hospodářské subjekty.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávných právních posouzení a zjevně nesprávných posouzení týkajících se závěru sporného rozhodnutí, podle něhož osvobození týkající se financování skupin není odůvodněno povahou nebo systematikou daňového systému.


title: Věc T-571/19: Žaloba podaná dne 16. srpna 2019 — Muratbey Gida v. EUIPO (tvar pleteného sýru)

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/75

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2019 — Muratbey Gida v. EUIPO (tvar pleteného sýru)
      (Věc T-571/19)
      (2019/C 328/83)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Muratbey Gida Sanayi Ve Ticaret AȘ (Istanbul, Turecko) (zástupkyně: M. Schork, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie v černé a bílé barvě (tvar pleteného sýru) — Přihláška č. 17 912 280

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. června 2019, ve věci R 107/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-603/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Špecializovaným trestným súdem (Slovensko) dne 9. srpna 2019 – Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky v. TG, UF

text:
               14.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 348/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Špecializovaným trestným súdem (Slovensko) dne 9. srpna 2019 – Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky v. TG, UF
      (Věc C-603/19)
      (2019/C 348/12)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Špecializovaný trestný súd

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky

         Žalovaní: TG, UF

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2012/29/EU (1) ze dne 25. října 2012, kterou se zavádí minimální pravidla pro práva, podporu a ochranu obětí trestného činu, pokud jde o práva (zejména právo na aktivní účast poškozeného v trestním řízení a právo na náhradu škody v trestním řízení), která ze své povahy přísluší nejen fyzické osobě jako vnímající bytosti, použitelná i na právnické osoby a stát, resp. státní orgány, pokud jim vnitrostátní právní předpisy přiznávají postavení poškozeného v trestním řízení?

                  2.

                  Je v souladu s články 17 a 47 Listiny základních práv Evropské unie, článkem 325 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 38 odst. 1 písm. h) nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 (2) ze dne 21. června 1999 ve spojení s nařízením Komise (ES) č. 1681/94 (3) ze dne 11. července 1994, taková právní úprava a rozhodovací praxe (4), podle níž nemůže stát v trestním řízení uplatňovat náhradu škody, jež mu byla způsobena podvodným jednáním obviněného, které má za následek zpronevěru prostředků z rozpočtu Evropské unie, a kdy podle § 256 odst. 3 trestního řádu nemůže ani podat opravný prostředek proti usnesení, kterým soud rozhodne, že se stát nebo příslušný orgán veřejné moci nepřipouští jakožto poškozený se svým nárokem na náhradu škody k hlavnímu líčení a nemůže využít ani žádný jiný druh řízení, ve kterém by se mohl vůči obviněnému domáhat svého nároku, v důsledku čehož není ani možné zajistit jeho nárok na náhradu škody na majetku a majetkových právech obviněného podle § 50 trestního řádu, a nárok tak de facto nelze vymoci?

                  3.

                  Má se pojem „stejný podnik“ podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 (5) ze dne 7. května 1998 ve spojení s čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 69/2001 (6) ze dne 12. ledna 2001 vykládat pouze formálně v tom smyslu, že rozhodujícím kritériem je, zda se podle vnitrostátního právního řádu jedná pouze o subjekty se samostatnou právní osobností, takže státní podporu do výše 100 000 eur lze poskytnout každé takové společnosti, nebo je rozhodující faktický způsob fungování a řízení těchto společností vzájemně propojených stejnými osobami, jako by se jednalo o systém poboček řízených z jedné centrální společnosti, ačkoli podle vnitrostátní právní úpravy mají tyto společnosti samostatnou právní osobnost, a takové společnosti je třeba považovat za „stejný podnik“ a poskytnout mu státní podporu jako celku do částky 100 000 eur pouze jednou?

                  4.

                  Má se pod pojmem „škoda“ pro účely Úmluvy o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (7) ze dne 26. července 1995 chápat pouze ta část neoprávněně získaných finančních prostředků, která přímo souvisí s podvodným jednáním, nebo pod něj spadají i uskutečněné a pravdivě doložené náklady a použití příspěvku, pokud z dokazování vyplyne, že jejich vynaložení bylo nezbytné pro účely zakrytí podvodného jednání, oddálení odhalení podvodného jednání a získání celého objemu státní podpory?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/29/EU ze dne 25. října 2012, kterou se zavádí minimální pravidla pro práva, podporu a ochranu obětí trestného činu a kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2001/220/SVV (Úř. věst. 2012, L 315, s. 57).

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. 1999, L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31).

         (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1681/94 ze dne 11. července 1994 o nesrovnalostech a navrácení neoprávněně vyplacených částek v souvislosti s financováním strukturálních politik a organizaci informačního systému v této oblasti (Úř. věst. 1994, L 178, s. 43; Zvl. vyd. 14/01, s. 23).

         (4)  Stanovisko trestněprávního kolegia Najvyššieho súdu Slovenskej republiky ze dne 29. listopadu 2017.

         (5)  Nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (Úř. věst. 1998, L 142, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 312).

         (6)  Nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (Úř. věst. 2001, L 10, s. 30; Zvl. vyd. 08/02, s. 138).

         (7)  Úmluva o ochraně finančních zájmů Evropských společenství, vypracovaná na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii (Úř. věst. 1995, C 316, s. 49; Zvl. vyd. 19/08, s. 57).


title: Věc T-66/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2019 – BQ v. Soudní dvůr Evropské unie („Veřejné zakázky na služby – Zadávací řízení – Zadávací řízení Soudního dvora Evropské unie – Externí překladatelé – Výběrové řízení – Odmítnutí nabídky uchazeče – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/61

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2019 – BQ v. Soudní dvůr Evropské unie
      (Věc T-66/18) (1)

      („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Zadávací řízení Soudního dvora Evropské unie - Externí překladatelé - Výběrové řízení - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2019/C 383/69)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: BP (zástupkyně: E. Kleani, advokátka)

         Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: J. Inghelram, Á. Almendros Manzano a V. Hanley-Emilsson, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Soudního dvora ze dne 23. listopadu 2017, kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyně za účelem uzavření rámcové smlouvy na překlady právních textů z německého do řeckého jazyka

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     BQ se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 134, 16.4.2018.


title: Věc T-472/19 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. srpna 2019 – BASF v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Léčivý přípravek – Registrace – Ethylestery omega-3 kyselin – Neexistence naléhavosti“)

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/61

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. srpna 2019 – BASF v. Komise
      (Věc T-472/19 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Léčivý přípravek - Registrace - Ethylestery omega-3 kyselin - Neexistence naléhavosti“)
      (2019/C 383/70)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BASF AS (Oslo, Norsko) (zástupci: E. Wright, A. Rusanov a H. Boland, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Haasbeek a A. Sipos, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na předběžné opatření na základě článků 278 a 279 SFEU spočívající v odkladu vykonatelnosti prováděcího rozhodnutí Komise ze dne 6. června 2019 týkajícího se, v rámci článku 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES, registrací humánních léčivých přípravků obsahujících „ethylestery omega-3 kyselin“ pro perorální podání v rámci sekundární prevence po infarktu myokardu [C(2019)4336 final].

         Výrok

                  1)

                     Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                     O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-599/19: Žaloba podaná dne 5. září 2019 – EM v. Parlament

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/63

      Žaloba podaná dne 5. září 2019 – EM v. Parlament
      (Věc T-599/19)
      (2019/C 383/72)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: EM (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí ze dne 31. října 2018, které bylo potvrzeno rozhodnutím o zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 24. května 2019;

                  —

                  uložil náhradu majetkové újmy, která dosahuje částky 165 000 eur, a náhradu morální újmy vyčíslené na 50 000 eur;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článků 1 a 31 Listiny základních práv, z porušení článku 12 a čl. 12a odst. 3 služebního řádu úředníků Evropské unie, z porušení povinnosti poskytnout pomoc a ze zneužití pravomoci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti řádné správy, z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí a z existence zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc T-603/19: Žaloba podaná dne 9. září 2019 – Helsingin Bussiliikenne v. Komise

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/64

      Žaloba podaná dne 9. září 2019 – Helsingin Bussiliikenne v. Komise
      (Věc T-603/19)
      (2019/C 383/73)
      Jednací jazyk: finština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Helsingin Bussiliikenne Oy (Helsinky, Finsko) (zástupci: O. Hyvönen a N. Rosenlund, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  v plném rozsahu či částečně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. června 2019 týkající se údajné státní podpory SA.33846 (2015/C) (ex 2011/CP),

                  —

                  uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou, navýšených o zákonné úroky.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila čl. 108 odst. 2 SFEU, jakož i čl. 6 odst. 1 nařízení 2015/1589 a že se v průběhu přezkumného řízení dopustila podstatné vady řízení a porušila práva žalobkyně.

                              —

                              Žalobkyni měla být před přijetím napadeného rozhodnutí poskytnuta možnost být vyslechnuta a měla být během formálního vyšetřovacího řízení vyzvána k předložení vyjádření, jelikož ji napadené rozhodnutí označuje za příjemce podpory a bezprostředně se ji dotýká.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise.

                              —

                              Komise věc dostatečně neprošetřila, takže své rozhodnutí vydala na základě neúplných a chybných informací.

                              —

                              Nesprávná posouzení Komise se týkají přinejmenším toho, zda ukončení činnosti odpovídalo tržním podmínkám, svému cíli a hospodářské logice.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že odůvodnění napadeného rozhodnutí nesplňuje požadavky článku 296 SFEU a ho se týkající judikatury.

                              —

                              Tento bod návrhových žádání se týká zejména odůvodnění slučitelnosti ceny, za niž byly aktivity HelB prodány, s tržními podmínkami.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí je v rozporu s obecnými zásadami unijního práva, zejména zásadou legitimního očekávání a zásadou proporcionality.

                              —

                              Žalobkyně mohla legitimně věřit, že se přezkum Komise týkal pouze opatření a osob uvedených v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení a dále že, pokud by byl přezkum rozšířen na prodej aktivit nebo na její osobu, Komise by odpovídajícím způsobem změnila rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení a vyslechla ji.

                              —

                              Povinnost vrácení musí být každopádně považována za odporující zásadě proporcionality v rozsahu, co se týče původního příjemce, v němž přesahuje cenu, která byla skutečně zaplacena za převzetí činnosti, a, co se týče žalobkyně, v němž přesahuje rozdíl mezi údajně podhodnocenou prodejní cenou a spravedlivou hodnotou.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí spočívá na zjevně nesprávném použití čl. 107 odst. 1 SFEU.

                              —

                              Opatření uvedená v rozhodnutí Komise neobnášela zakázanou státní podporu.

                              —

                              Žádné z opatření považovaných Komisí za zakázanou státní podporu nebylo určeno žalobkyni.


title: Věc T-605/19: Žaloba podaná dne 9. září 2019 – EP v. Komise

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/65

      Žaloba podaná dne 9. září 2019 – EP v. Komise
      (Věc T-605/19)
      (2019/C 383/74)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: EP (zástupce: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí, kterým bylo odmítnuto povýšení žalobce do platové třídy AD 9 v povyšovacím řízení 2018;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z nedostatečného odůvodnění poskytnutého v zamítavé odpovědi na stížnost, zejména vzhledem ke skutečnosti, že smíšený výbor pro povyšování doporučil povýšení žalobce.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z nedodržení článku 45 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) orgánem oprávněným ke jmenování, neboť tento orgán neprovedl skutečné srovnávání zásluh všech úředníků připadajících v úvahu pro povýšení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jímž je napadené rozhodnutí v každém případě stiženo, a to na základě dostupného odůvodnění tohoto rozhodnutí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení článku 24b služebního řádu a čl. 1 šestého pododstavce přílohy II služebního řádu spočívajícího v tom, že žalobce byl penalizován za zastávání funkcí v rámci zastupování zaměstnanců.


title: Věc T-627/19: Žaloba podaná dne 20. září 2019 – Shindler a další v. Komise

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/66

      Žaloba podaná dne 20. září 2019 – Shindler a další v. Komise
      (Věc T-627/19)
      (2019/C 383/75)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Itálie) a pět dalších žalobců (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil explicitní rozhodnutí Evropské komise ze dne 13. září 2019, kterým se neuznává, že by došlo k nečinnosti;

                  —

                  rozhodl, že Evropská komise v rozporu s právem nepřijala:

                              —

                              rozhodnutí o zachování občanství Evropské unie pro britské žalobce, kteří vedou soukromý a rodinný život v jiných státech Evropské unie a kteří neměli právo hlasovat pro rozhodnutí o vystoupení státu jejich původu z Evropské unie z jediného důvodu, že využili své svobody pohybu (15 year-rule), a to bez ohledu na to, zda bude či nebude uzavřena dohoda o vystoupení Spojeného království z Evropské unie, ani

                              —

                              závazné rozhodnutí uplatňované jednotně ve všech 27 ostatních členských státech Unie, ve kterých žijí Britové, a obsahující různá opatření související se vstupem, pobytem, sociálními právy a profesní činností pro případ, že nebude uzavřena dohoda o vystoupení Spojeného království z Evropské unie;

            a v důsledku toho:

                  —

                  vzal tuto nečinnost na vědomí a

                  —

                  uložil Evropské komisi, aby každému ze žalobců zaplatila částku 1 500 eur z titulu nákladů na procesní obranu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení práv, která žalobcům plynou z jejich občanství Evropské unie, a to jak v případě, že bude uzavřena dohoda o vystoupení, tak v případě, že nebude. V rámci tohoto důvodu žalobci konkrétně namítají:

                              —

                              skutečnost, že evropské Smlouvy neuznávají ztrátu občanství Evropské unie v případě vystoupení některého členského státu z Unie, a tedy porušení zásady právní jistoty;

                              —

                              porušení zásady proporcionality;

                              —

                              porušení práva na soukromý a rodinný život.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z protiprávní nečinnosti Komise, která nepřijala závazná opatření, nýbrž jen pouhá doporučení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z rozporu britského pravidla „15-year rule“ se zásadou kontradiktornosti, svobodou pohybu a zásadou rovnosti před právem hlasovat. Žalobci se v této souvislosti domnívají, že toto pravidlo patnácti let představuje vnitrostátní právní úpravu, která znevýhodňuje některé státní příslušníky jednoho členského státu jen proto, že využili své svobody pohybu a pobytu v jiném členském státě, a že tento stav představuje omezení svobod uznaných článkem 21 odst. 1 SFEU.


title: Věc T-628/19: Žaloba podaná dne 20. září 2019 – Teva v. Komise a EMA

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/67

      Žaloba podaná dne 20. září 2019 – Teva v. Komise a EMA
      (Věc T-628/19)
      (2019/C 383/76)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Teva BV (Haarlem, Nizozemsko) (zástupci: T. de la Mare, QC, R. Mehta, Barrister, a G. Morgan, Solicitor)

         Žalované: Evropská komise a Evropská agentura pro léčivé přípravky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C (2019)5393 final ze dne 11. července 2019 o zamítnutí registrace podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 (1) pro „Cabazitaxel Teva – cabazitaxel“ (dále jen „rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobkyni, a

                  —

                  uložil žalovaným náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně uplatnila pojem „souhrnná registrace“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83 ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69), a zejména pak pojem „derivát“ uvedený v čl. 10 odst. 2 písm. b) této směrnice.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise a EMA porušily zásadu spravedlivého procesu a právo žalobkyně na řádnou správu, a to zejména tím, že přenesly důkazní břemeno na žadatele o registraci generika v rozporu s požadavky právní úpravy EU v této oblasti.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise tímto postupem porušila i zásadu rovného zacházení, neboť se žalobkyní zacházela odlišně než s držitelem rozhodnutí o registraci pro Jevtana®/docetaxel.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004, L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229).


title: Věc T-630/19: Žaloba podaná dne 20. září 2019 – AH v. Eurofound

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/68

      Žaloba podaná dne 20. září 2019 – AH v. Eurofound
      (Věc T-630/19)
      (2019/C 383/77)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: AH (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská nadace pro zlepšování životních a pracovních podmínek

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 9. listopadu 2018, který bylo uzavřeno administrativní šetření AI-2018/01 zahájené v návaznosti na stížnost žalobce vůči jeho nadřízeným;

                  —

                  uložil žalované povinnost zaplatit žalobci náhradu vzniklé nemajetkové újmy ve výši 30 000 eur;

                  —

                  uložil protistraně náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení zásady dobré správy, neboť administrativa při vyřizování stížnosti žalobce zastrašovala, obviňovala a jednala nevhodně jak po formální, tak věcné stránce.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení tabulek upravujících pravomoc orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv. Žalobce konkrétně tvrdí, že jeho stížnost vyřizovala advokátní kancelář a nevyřídil ji tedy oprávněný orgán. Podle žalobce tento přenos pravomocí na externí právní poradce vedl k tomu, že nemohl uplatnit právo podat stížnost, která by byla vyřízena v rámci přijímání a napadání administrativních rozhodnutí, což je podle něj v rozporu se zásadou právní jistoty a zásadou transparentnosti.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že nebylo rozhodnuto o jeho žádosti o pomoc. Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že napadeným rozhodnutím byla stížnost na obtěžování pouze zamítnuta a šetření ukončeno.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nebylo odůvodněno.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází ze střetu zájmů, absence nezávislosti, neutrality a objektivnosti vyšetřovatelů orgánu při vedení administrativního šetření i při vyřizování žádosti a stížnosti žalobce.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z porušení článků 24 a 12a služebního řádu úředníků Evropské unie, jelikož žalovaná se k žalobci chovala nepřátelsky při přijetí jeho stížnosti, což je neslučitelné s povinností administrativy postupovat s řádnou péčí a poskytnout pomoc.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z porušení práva na to být účinným způsobem vyslechnut, jelikož žalovaná žalobci neumožnila být užitečně vyslechnut s výjimkou obtěžování, jehož se údajně stal obětí.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se dopustila žalovaná při analýze stížnosti žalobce.


title: Věc T-631/19: Žaloba podaná dne 21. září 2019 – BNetzA v. ACER

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/69

      Žaloba podaná dne 21. září 2019 – BNetzA v. ACER
      (Věc T-631/19)
      (2019/C 383/78)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA) (zástupci: H. Haller, T. Heitling, L. Reiser, N. Gremminger a V. Vacha, advokáti)

         Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil níže uvedená ustanovení rozhodnutí žalované č. 2/2019 ze dne 21. února 2019 a v této souvislosti vydané rozhodnutí odvolacího senátu žalované č. A-003-2019 ze dne 11. července 2019:

                              i)

                              čl. 5 odst. 5 až 9 přílohy I;

                              ii)

                              čl. 10 odst. 4 druhá část věty a odst. 5 přílohy I;

                              iii)

                              čl. 16 odst. 2 druhá věta a odst. 3 písm. d) bod vii) přílohy I;

                              iv)

                              čl. 5 odst. 5 až 9 přílohy II;

                              v)

                              čl. 17 odst. 3 písm. d) bod vii) přílohy II;

                              vi)

                              všechna ustanovení příloh I a II, která výslovně odkazují na ustanovení uvedená v bodech i) až v) výše;

                  —

                  podpůrně zrušil rozhodnutí žalované čl. 2/2019 ze dne 21. února 2019 v celém rozsudku a v této souvislosti vydané rozhodnutí odvolacího senátu žalované č. A-003-2019 ze dne 11. července 2019;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z formální protiprávnosti napadeného rozhodnutí
                  Rozhodnutí agentury ACER je z formálního hlediska protiprávní, neboť agentura ACER vydáním napadeného rozhodnutí překročila meze své pravomoci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/943 (1)

                              —

                              Agentura ACER není oprávněna stanovit mechanismus umožňující vylučovat interní prvky sítě z výpočtu kapacity v rámci předběžného výběru.

                              —

                              Agentura ACER svým rozhodnutím i) určila kritické prvky sítě, ii) stanovila nestejné uplatnění hodnoty PTDF na interní prvky sítě a na prvky sítě mezi zónami a iii) zavedla kritérium účinnosti pro interní prvky sítě. To je v rozporu s čl. 16 odst. 4 a 8 nařízení (EU) 2019/943.

                              —

                              Agentura ACER v napadeném rozhodnutí stanovila, že konfigurace nabídkových zón má být prověřována dle určité metody a v rámci určitých lhůt. To je v rozporu s nařízením (EU) 2019/943.

                              —

                              Provozovatelé přenosových soustav jsou de facto nuceni zajistit na svých interních prvcích sítě 100 % minimální obchodní kapacity a více pro přeshraniční obchod. To je v rozporu s nařízením (EU) 2019/943.

                              —

                              Agentura ACER hodlá interní vedení s hodnotou PTDF menší než 10 % dlouhodobě vyloučit z výpočtu kapacity. To je v rozporu s nařízením (EU) 2019/943.

                              —

                              Zavedením kritéria účinnosti je obcházeno přechodné ustanovení čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) 2019/943.

                              —

                              Rozhodnutí ACER je v rozporu s čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) 2019/943, neboť nezohledňuje nové investice do síťové infrastruktury.

                              —

                              Agentura ACER požaduje dalekosáhlé zavádění nápravných opatření. To je v rozporu s ustanoveními nařízení (EU) 2019/943.

                              —

                              Agentura ACER obchází ustanovení nařízení (EU) 2019/943 o nové konfiguraci nabídkových zón.

                              —

                              Agentura ACER si přisvojuje pravomoc k reorganizaci nabídkových zón, čímž porušuje čl. 14 odst. 3, 6 až 8 a čl. 15 odst. 5 a 7 nařízení (EU) 2019/943.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení nařízení Komise (EU) 2015/1222 (2)

                              —

                              Kritérium účinnosti zavedené agenturou ACER nutí členské státy de facto k rekonfiguraci jejich nabídkových zón. To je v rozporu s ustanoveními nařízením (EU) 2015/1222.

                              —

                              Agentura ACER požaduje dalekosáhlé zavádění nápravných opatření. To je v rozporu s ustanoveními nařízení (EU) 2015/1222.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality
                  Rozhodnutí ACER je nepřiměřené, neboť není vhodné k dosažení cílů nařízení (EU) 2015/1222.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu diskriminace
                  Určení kritických prvků sítě a předčasné zavedení nápravných opatření k vyřešení kruhových toků vede k nepřímé diskriminaci na základě státní příslušnosti.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/943 ze dne 5. června 2019 o vnitřním trhu s elektřinou (Úř. věst. 2019, L 158, s. 54).

         (2)  Nařízení Komise (EU) 2015/1222 ze dne 24. července 2015, kterým se stanoví rámcový pokyn pro přidělování kapacity a řízení přetížení (Úř. věst. 2015, L 197, s. 24).


title: Věc T-633/19: Žaloba podaná dne 24. září 2019 – Essential Export v. EUIPO - Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU)

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/71

      Žaloba podaná dne 24. září 2019 – Essential Export v. EUIPO - Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU)
      (Věc T-633/19)
      (2019/C 383/79)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Essential Export SA (San José, Kostarika) (zástupkyně: A. Tarí Lázaro, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Shenzhen Liouyi International Trading Co. Ltd (Šen-čen, Čína)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TOTU v červené a černé barvě – Přihláška č. 16 736 712

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. července 2019, ve věci R 362/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaložila.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-635/19: Žaloba podaná dne 25. září 2019 – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro a další v. Komise

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/72

      Žaloba podaná dne 25. září 2019 – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro a další v. Komise
      (Věc T-635/19)
      (2019/C 383/80)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro (Pesaro, Itálie), Montani Antaldi Srl (Pesaro), Fondazione Cassa di Risparmio di Fano (Fano, Itálie), Fondazione Cassa di Risparmio di Jesi (Jesi, Itálie), Fondazione Cassa di Risparmio della Provincia di Macerata (Macerata, Itálie) (zástupci: A. Sandulli a B. Cimino, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  určil a shledal mimosmluvní odpovědnost Evropské komise z důvodu, že prostřednictvím protiprávních pokynů udělených italským vnitrostátním orgánům zabránila rekapitalizaci Banca delle Marche ze strany Marche ad opera del Fondo Interbancario italiano per Tutela dei Depositi (italský mezibankovní fond na ochranu vkladů);

                  —

                  uložil Evropské komisi povinnost nahradit škodu vzniklou žalobkyním, ve výši stanovené na základě kritérií uvedených v žalobě, nebo ve výši, která bude uznána za spravedlivou;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z přípustnosti návrhu na náhradu škody

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že vzniklá škoda je přičitatelná unijnímu orgánu, i když opatření k řešení krize Banca delle Marche byla formálně přijata vnitrostátním orgánem. Banca d’Italia totiž vůbec nevyužila diskreční pravomoc, nýbrž jednala na základě přesných pokynů vydaných Evropskou komisí. Kromě toho s ohledem na způsob výkonu této pravomoci ze strany Komise nemohly žalobkyně podat k Tribunálu řádnou žalobu na neplatnost, a žaloba na náhradu škody byla tudíž jediným možným procesním prostředkem.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze závažného nebo zjevného porušení unijního práva

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Evropská komise zabránila rekapitalizaci Banca delle Marche ze strany FITD z důvodu, že by takovýto zásah představoval státní podporu. Fondo interbancario je však subjektem soukromého práva, který využívá soukromé prostředky a nepodlého dohledu žádného orgánu veřejné moci, jak ostatně Tribunál v nedávné době judikoval ve věci Tercas v. Komise (spojené věci T-98/16, T-196/16 a T-198/16). Jednalo se tedy o zcela legální záchranu v souladu s tržními pravidly. Porušení se jeví jako závažné a zjevné s ohledem na jasný právní rámec v dané oblasti, ustálenou judikaturu unijních soudů a neexistenci diskreční pravomoci Evropské komise.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z existence škody

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že jednání vytýkané Evropské komisi bylo skutečnou a jedinou příčinou jim vzniklé škody. Z procesních písemností totiž jasně vyplývá, (i) že se italské orgány snažily o jakékoli alternativní řešení situace Banca delle Marche, ale Evropská komise takovéto řešení znemožnila; (ii) že tato alternativní řešení by výrazně omezila škodlivé účinky na akcionáře a držitele dluhopisů.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z vyčíslení škody

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že škoda byla vyčíslena na základě zůstatkové hodnoty, kterou by si podřízené dluhopisy a akcie Banca delle Marche ve vlastnictví žalobkyň zachovaly, kdyby se namísto zvoleného řešení uskutečnila rekapitalizace ze strany FITD.


title: Věc T-639/19: Žaloba podaná dne 25. září 2019 – Sánchez Romero Carvajal Jabugo v. EUIPO – Embutidos Monells (5Ms MMMMM)

text:
               11.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/73

      Žaloba podaná dne 25. září 2019 – Sánchez Romero Carvajal Jabugo v. EUIPO – Embutidos Monells (5Ms MMMMM)
      (Věc T-639/19)
      (2019/C 383/81)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sánchez Romero Carvajal Jabugo, SAU (El Puerto de Santa María, Španělsko) (zástupce: J. M. Iglesias Monravá, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Embutidos Monells, SA (San Miguel de Balenya, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie 5Ms MMMMM – Přihláška č. 16 338 998

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. července 2019 ve věci R 1728/2018-4

         Návrhové žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  v důsledku toho zamítl přihlášku obrazové ochranné známky Evropské unie č. 16338998 5Ms MMMMM pro třídu 29;

                  —

                  uložil každému, kdo vyjádří nesouhlas s touto žalobou, náhradu nákladu řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Spojené věci T-129/07 a T-130/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. září 2019 – Irsko a Aughinish Alumina v. Komise („Státní podpory – Směrnice 2003/96/CE – Spotřební daně z minerálních olejů – Minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého – Osvobození od spotřební daně – Selektivní povaha opatření – Pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí 2001“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 17. září 2019 – Irsko a Aughinish Alumina v. Komise
      (Spojené věci T-129/07 a T-130/07) (1)

      („Státní podpory - Směrnice 2003/96/CE - Spotřební daně z minerálních olejů - Minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého - Osvobození od spotřební daně - Selektivní povaha opatření - Pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí 2001“)
      (2019/C 399/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce ve věci T-129/07: Irsko (zástupci: původně D. O’Hagan a E. Alkin, poté E. Alkin, E. Creedon a A. Joyce, a nakonec E. Alkin, A. Joyce, M. Browne a G. Hodge, zmocněnci, ve spolupráci s P. McGarrym, SC)

         Žalobkyně ve věci T-130/07: Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irsko) (zástupci: původně J. Handoll a C. Waterson, poté C. Waterson a C. Little, solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte a K. Walkerová, poté N. Khan a V. Bottka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrhy podané na základě článku 263 SFEU a znějící na úplné nebo částečné zrušení rozhodnutí Komise 2007/375/ES ze dne 7. února 2007, o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie [C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)] (Úř. věst. 2007, L 147, s. 29), v rozsahu, v němž konstatuje existenci státní podpory, kterou poskytuje Irsko od 1. ledna 2004 na základě osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně v regionu Shannon (Irsko) a v němž Irsku ukládá povinnost zajistit navrácení uvedené podpory nebo zrušit či pozastavit její vyplácení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloby se zamítají.

                  2)

                     Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci T-129/07.

                  3)

                     Společnosti Aughinish Alumina Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci T-130/07.

         (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-417/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2019 – Achemos Grupė a Achema v. Komise („Státní podpory – Podpora pro společnost Klaipėdos Nafta na výstavbu a správu terminálu LNG v mořském přístavu Klaipėda – Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem – Článek 106 odst. 2 SFEU – Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Rozhodnutí nevznášet námitky – Zabezpečení dodávek – Služba obecného hospodářského zájmu“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2019 – Achemos Grupė a Achema v. Komise
      (Věc T-417/16) (1)

      („Státní podpory - Podpora pro společnost Klaipėdos Nafta na výstavbu a správu terminálu LNG v mořském přístavu Klaipėda - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem - Článek 106 odst. 2 SFEU - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Rozhodnutí nevznášet námitky - Zabezpečení dodávek - Služba obecného hospodářského zájmu“)
      (2019/C 399/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Achemos Grupė UAB (Vilnius, Litva) a Achema AB (Jonava, Litva) (zástupci: původně R. Martens a C. Maczkovics, poté R. Martens a V. Ostrovskis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, N. Kuplewatzky a L. Armati, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Litevská republika (zástupci: půvopdně D. Kriaučiūnas a R. Dzikovič, poté R. Dzikovič, zmocněnci), Klaipėdos Nafta AB (Klaipėda, Litva) (zástupci: K. Kačerauskas a V. Vaitkutė Pavan, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základ článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2013) 7884 final ze dne 20. listopadu 2013, kterým byla státní podpora SA.36740 (2013/NN), kterou Litva poskytla společnosti Klaipedos Nafta, prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem (Úř. věst. 2016, C 161, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Achemos Grupė UAB a Achema AB ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                     Litevská republika a Klaipėdos Nafta AB ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 371, 10.10.2016.


title: Věc T-153/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2019 – FV v. Rada („Veřejná služba – Úředníci – Hodnotící zprávy – Hodnocené roky 2014 a 2015 – Právní zájem na podání žaloby – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost jednat s náležitou péčí“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2019 – FV v. Rada
      (Věc T-153/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Hodnotící zprávy - Hodnocené roky 2014 a 2015 - Právní zájem na podání žaloby - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost jednat s náležitou péčí“)
      (2019/C 399/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: FV (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení hodnotících zpráv žalobce vypracovaných pro období od 1. ledna do 31. prosince 2014 a pro období od 1. ledna do 31. prosince 2015, jak byly konečně přijaty dne 5. prosince 2016.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     FV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13.11.2017.


title: Věc T-228/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2019 – – Zhejiang Jndia Pipeline Industry v. Komise („Dumping – Dovozy některého příslušenství (fitinků) pro trouby a trubky, pro svařování na tupo, z nerezavějící oceli, též dokončeného, pocházejícího z Číny a Tchaj-wanu – Uložení konečného antidumpingového cla – Běžná hodnota – Úpravy – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2019 – – Zhejiang Jndia Pipeline Industry v. Komise
      (Věc T-228/17) (1)

      („Dumping - Dovozy některého příslušenství (fitinků) pro trouby a trubky, pro svařování na tupo, z nerezavějící oceli, též dokončeného, pocházejícího z Číny a Tchaj-wanu - Uložení konečného antidumpingového cla - Běžná hodnota - Úpravy - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2019/C 399/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Zhejiang Jndia Pipeline Industry Co. Ltd (Wen-čou, Čína) (zástupce: S. Hirsbrunner, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche, N. Kuplewatzky a E. Schmidt, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a H. Marcos Fraile, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/141 ze dne 26. ledna 2017 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých příslušenství (fitinky) pro trouby a trubky, pro svařování na tupo, z nerezavějící oceli, též dokončeného, pocházejícího z Čínské lidové republiky a Tchaj-wanu (Úř. věst. 2017, L 22, s. 14).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Zhejiang Jndia Pipeline Industry Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                     Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


title: Věc T-476/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2019 – Arysta LifeScience Netherlands v. Komise („Přípravky na ochranu rostlin – Účinná látka diflubenzuron – Přezkum schválení – Článek 21 nařízení (ES) č. 1107/2009 – Právo na obhajobu – Překročení pravomoci – Zjevně nesprávné posouzení – Obnovení schválení – Článek 14 nařízení č. 1107/2009 – Uložení dodatečných opatření, která omezují používání dotčené účinné látky, v rámci řízení o přezkumu bez vyčkání na výsledek řízení o obnovení schválení – Přiměřenost“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2019 – Arysta LifeScience Netherlands v. Komise
      (Věc T-476/17) (1)

      („Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka diflubenzuron - Přezkum schválení - Článek 21 nařízení (ES) č. 1107/2009 - Právo na obhajobu - Překročení pravomoci - Zjevně nesprávné posouzení - Obnovení schválení - Článek 14 nařízení č. 1107/2009 - Uložení dodatečných opatření, která omezují používání dotčené účinné látky, v rámci řízení o přezkumu bez vyčkání na výsledek řízení o obnovení schválení - Přiměřenost“)
      (2019/C 399/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Arysta LifeScience Netherlands BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis, I. Naglis a G. Koleva, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/855 ze dne 18. května 2017, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky diflubenzuron (Úř. věst. 2017, L 128, s. 10).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Arysta LifeScience Netherlands BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v řízení o projednávané žalobě i v řízení o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 357, 23.10.2017.


title: Věc T-629/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2019 – Česká republika v. Komise („EFRR – ESF – Snížení finanční pomoci – Veřejné zakázky – Článek 99 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1083/2006 – Článek 16 písm. b) směrnice 2004/18/ES – Zvláštní vyloučení – Veřejné zakázky na služby týkající se nabývání, přípravy, výroby nebo společné výroby programového vybavení určeného pro vysílání vysílacími společnostmi“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2019 – Česká republika v. Komise
      (Věc T-629/17) (1)

      („EFRR - ESF - Snížení finanční pomoci - Veřejné zakázky - Článek 99 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1083/2006 - Článek 16 písm. b) směrnice 2004/18/ES - Zvláštní vyloučení - Veřejné zakázky na služby týkající se nabývání, přípravy, výroby nebo společné výroby programového vybavení určeného pro vysílání vysílacími společnostmi“)
      (2019/C 399/52)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil a T. Müller, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Arenas a P. Ondrůšek, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Polská republika (zástupci: B. Majczyna a K. Rudzińska, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2017) 4682 final ze dne 6. července 2017, kterým se ruší část pomoci Evropského sociálního fondu pro operační program Vzdělávání pro konkurenceschopnost v rámci cílů „Konvergence“ a „Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost“ v České republice a část pomoci Evropského fondu pro regionální rozvoj pro operační programy Výzkum a vývoj pro inovace v rámci cíle „Konvergence“ v České republice a Technická pomoc v rámci cílů „Konvergence“ a „Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost“ v České republice.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                     Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 369, 30.10.2017.


title: Věc T-786/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2019 – BTC v. Komise („Rozhodčí doložka – Grantová dohoda uzavřená v rámci rámcového programu eTEN, týkajícího se transevropských telekomunikačních sítí – Projekt,SafeChemo“ – Vyšetřovací zpráva OLAF, která konstatovala nezpůsobilost některých vykázaných výdajů – Částečné vrácení vyplacených částek – Protinávrh“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/45

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2019 – BTC v. Komise
      (Věc T-786/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Grantová dohoda uzavřená v rámci rámcového programu eTEN, týkajícího se transevropských telekomunikačních sítí - Projekt,SafeChemo“ - Vyšetřovací zpráva OLAF, která konstatovala nezpůsobilost některých vykázaných výdajů - Částečné vrácení vyplacených částek - Protinávrh“)
      (2019/C 399/53)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BTC Srl (Bolzano, Itálie) (zástupci: L. von Lutterotti a A. Frei, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Katsimerou a B.- R. Killmann, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí Komise Ares(2017) 4709558 ze dne 27. září 2017, požadující vrácení částky poskytnuté žalobkyni na základě grantové dohody C046311 na financování projektu nazvaného „ePrescription and Automation for a Safe Management of Cytostatistics“, uzavřené v rámci programu eTEN, týkajícího se transevropských telekomunikačních sítí, zadruhé dopisu Komise Ares(2017) 4790311 ze dne 2. října 2017, obsahujícího oznámení o dluhu č. 3241712708, a zatřetí oznámení o dluhu č. 3241712708 a dále návrh podaný na základě článku 272 SFEU a znějící na to, aby byla žádost Komise o vrácení prohlášena za neopodstatněnou, jakož i protinávrh znějící na to, aby bylo žalobkyni uloženo vrácení částky neoprávněně vyplacené na základě uvedené dohody

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba podaná společností BTC Srl se zamítá.

                  2)

                     Společnosti BTC se ukládá zaplatit Evropské komisi jistinu ve výši 380 989,49 eur, navýšenou o úroky z prodlení se sazbou 3,50 %, počítané od 17. listopadu 2017 až do úplného zaplacení uvedené částky.

                  3)

                     BTC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

         (1)  Úř. věst. C 42, 5.2.2018.


title: Věc T-27/18 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2019 – FV v. Rada („Veřejná služba – Úředníci – Hodnotící zpráva – Hodnocení za rok 2013 – Právní zájem na řízení – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost jednat s náležitou péčí“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/45

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2019 – FV v. Rada
      (Věc T-27/18 RENV) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Hodnotící zpráva - Hodnocení za rok 2013 - Právní zájem na řízení - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost jednat s náležitou péčí“)
      (2019/C 399/54)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: FV (zástupci: původně L. Levi, poté É. Boigelot, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení hodnotící zprávy žalobce za období od 1. ledna do 31. prosince 2013.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     FV ponese náklady vynaložené v řízení ve věci F-40/15 a náklady v tomto řízení.

                  3)

                     Rada Evropské unie ponese náklady řízení vynaložené ve věci T- 639/16 P.

         (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015, (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-40/15) a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016.


title: Věc T-65/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2019 – Venezuela v. Rada („Žaloba na neplatnost – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele – Žaloba podaná třetím státem – Neexistence bezprostředního dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2019 – Venezuela v. Rada
      (Věc T-65/18) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci ve Venezuele - Žaloba podaná třetím státem - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2019/C 399/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bolívarovská republika Venezuela (zástupci: Di Gianni a L. Giuliano, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně P. Mahnič a L. Ozola, poté P. Mahnič a A. Antoniadis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení zaprvé nařízení Rady (EU) 2017/2063 ze dne 13. listopadu 2017 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2017, L 295, s. 21), zadruhé prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1653 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se provádí nařízení 2017/2063 (Úř. věst. 2018, L 276, s. 1) a zatřetí rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1656 ze dne 6. listopadu 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (Úř. věst. 2018, L 276, s. 10) v rozsahu, v němž se jejich ustanovení týkají Bolívarovské republiky Venezuela.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se odmítá.

                  2)

                     Bolívarovská republika Venezuela ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 134, 16.4.2018.


title: Věc T-225/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2019 – Manéa v. CdT („Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Smlouva na dobu určitou – Rozhodnutí o neobnovení pracovní smlouvy žalobkyně – Zrušení rozhodnutí a přijetí nového rozhodnutí o neobnovení pracovní smlouvy s účinkem ke dni přijetí prvního rozhodnutí – Odpovědnost“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2019 – Manéa v. CdT
      (Věc T-225/18) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Rozhodnutí o neobnovení pracovní smlouvy žalobkyně - Zrušení rozhodnutí a přijetí nového rozhodnutí o neobnovení pracovní smlouvy s účinkem ke dni přijetí prvního rozhodnutí - Odpovědnost“)
      (2019/C 399/56)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Camelia Manéa (Echternach, Lucembursko) (zástupci: M.-A. Lucas a M. Bertha, advokáti)

         Žalovaný: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (zástupci: J. Rikkert a M. Garnier, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU a směřující zaprvé ke zrušení rozhodnutí CdT ze dne 29. května 2017 o neobnovení pracovní smlouvy žalobkyně, zadruhé k tomu, aby bylo CdT uloženo znovu ji u sebe zaměstnat a zatřetí k náhradě majetkové a nemajetkové újmy způsobené ztrátou zaměstnání na dobu neurčitou na straně jedné a rozhodnutím CdT ze dne 12. listopadu 2015 o neobnovení pracovní smlouvy žalobkyně na straně druhé.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Camélii Manéa se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 221, 25.6.2018.


title: Věc T-286/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2019 – Azarov v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Ponechání jména žalobce na seznamu – Povinnost Rady ověřit, zda bylo rozhodnutí orgánu třetího státu přijato při dodržení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2019 – Azarov v. Rada
      (Věc T-286/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání jména žalobce na seznamu - Povinnost Rady ověřit, zda bylo rozhodnutí orgánu třetího státu přijato při dodržení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu“)
      (2019/C 399/57)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mykola Janovyč Azarov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: A. Egger a G. Lansky, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: Bauerschmidt a P. Mahni, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2018, L 63, s. 48), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/326 ze dne 5. března 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2018, L 63, s. 5), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobce ponecháno na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se tato omezující opatření vztahují.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině a prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/326 ze dne 5. března 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, se zrušují v rozsahu, v němž bylo jméno Mykoly Janovyče Azarova ponecháno na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se tato omezující opatření vztahují.

                  2)

                     Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc C-900/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Francie) dne 6. prosince 2019 – One Voice a Ligue pour la protection des oiseaux v. Ministre de la Transition écologique et solidaire

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/43

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Francie) dne 6. prosince 2019 – One Voice a Ligue pour la protection des oiseaux v. Ministre de la Transition écologique et solidaire
      (Věc C-900/19)
      (2020/C 54/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d’État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: One Voice a Ligue pour la protection des oiseaux

         Odpůrce: Ministre de la Transition écologique et solidaire

         Vedlejší účastník: Fédération nationale des Chasseurs

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 (1) vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby členské státy povolily používání prostředků, zařízení a metod odchytu nebo usmrcení, které mohou vést, byť v minimálním rozsahu a zcela dočasně, k vedlejším úlovkům? Případně jaká kritéria, která se týkají zejména omezeného podílu nebo rozsahu těchto vedlejších úlovků v zásadě neusmrcujícího charakteru povoleného způsobu lovu a povinnosti vypustit náhodně odchycené druhy na svobodu, aniž dojde k jejich vážnému poškození, lze použít, aby bylo možné považovat kritérium výběru stanovené v těchto ustanoveních za splněné?

                  2)

                  Musí být směrnice ze dne 30. listopadu 2009 vykládána v tom smyslu, že cíl zachovávat používání způsobů a prostředků lovu ptáků odpovídajících tradičním zvyklostem pro rekreační účely a v rozsahu, v němž jsou splněny všechny ostatní podmínky stanovené pro takovou odchylku podle písm. c) téhož odstavce, může odůvodnit neexistenci jiného uspokojivého řešení ve smyslu čl. 9 odst. 1 této směrnice, a tak umožnit odchylku od zásady zákazu těchto způsobů a prostředků lovu stanoveného v článku 8?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. 2010, L 20, s. 7).


title: Věc T-831/19: Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – Palírna U Zeleného stromu v. EUIPO – Bacardi (BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/56

      Žaloba podaná dne 4. prosince 2019 – Palírna U Zeleného stromu v. EUIPO – Bacardi (BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA)
      (Věc T-831/19)
      (2020/C 54/62)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: český

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Ústí nad Labem, Česká republika) (zástupce: T. Chleboun, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA ve světle bílé, červené, šedé, světle modré, tmavě modré a oranžové barvě – Přihláška č. 12 946 182

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2019 ve věci R 2533/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  spojil řízení o žalobách proti rozhodnutí žalovaného ze dne 5. září 2019 ve věci R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 a R 2533/2018-2;

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému a vedlejšímu účastníkovi náhradu nákladů řízení žalobce.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-854/19: Žaloba podaná dne 17. prosince 2019 – Franz Schröder v. EUIPO - RDS Design (MONTANA)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/60

      Žaloba podaná dne 17. prosince 2019 – Franz Schröder v. EUIPO - RDS Design (MONTANA)
      (Věc T-854/19)
      (2020/C 54/65)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück-Nordhagen, Německo) (zástupci: L. Pechan a N. Fangmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: RDS Design ApS (Allerød, Dánsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie MONTANA – Ochranná známka Evropské unie č. 10 708 881

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. října 2019, ve věci R 2393/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  vyhověl návrhu na prohlášení neplatnosti a prohlásil ochrannou známku Evropské unie č. 10 708 881 za neplatnou pro napadené zboží služby;

                  —

                  uložil EUIPO a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v odvolacím řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-855/19: Žaloba podaná dne 17. prosince 2019 – Franz Schröder v. EUIPO - RDS Design (MONTANA)

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/61

      Žaloba podaná dne 17. prosince 2019 – Franz Schröder v. EUIPO - RDS Design (MONTANA)
      (Věc T-855/19)
      (2020/C 54/66)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück-Nordhagen, Německo) (zástupci: L. Pechan a N. Fangmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: RDS Design ApS (Allerød, Dánsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky MONTANA – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 211 278

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. října 2019, ve věci R 1006/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  vyhověl návrhu na prohlášení neplatnosti a prohlásil mezinárodní zápis ochranné známky č. 1 211 278 za neplatný pro Evropskou unii pro napadené zboží služby;

                  —

                  uložil EUIPO a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v odvolacím řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-45/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 29. ledna 2020 – E v. Finanzamt N

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 29. ledna 2020 – E v. Finanzamt N
      (Věc C-45/20)
      (2020/C 191/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: E

         Žalovaný a odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanzamt N

         Předběžné otázky

                  1.

                  Brání čl. 168 písm. a) ve spojení s článkem 167 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vnitrostátní judikatuře, podle které je v případech, kdy při pořízení plnění existuje právo zvolit jeho zařazení, vyloučen nárok na odpočet DPH na vstupu, jestliže do uplynutí zákonné lhůty pro podání ročního přiznání k DPH nebylo učiněno rozhodnutí o zařazení, které by bylo seznatelné pro daňové orgány?

                  2.

                  Brání čl. 168 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vnitrostátní judikatuře, podle které se v případě, že neexistují (dostatečné) indicie svědčící o zařazení pro podnikatelské účely, předpokládá, že došlo k zařazení do soukromé sféry, respektive se uplatní domněnka v tomto smyslu?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-58/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 4. února 2020 – K v. Finanzamt Linz

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 4. února 2020 – K v. Finanzamt Linz
      (Věc C-58/20)
      (2020/C 191/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzgericht

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatelka: K

         Orgán, proti kterému stížnost směruje: Finanzamt Linz

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 135 odst. 1 písm. g) směrnice 2006/112/ES (1) vykládán v tom smyslu, že se pojmem „správa fondů kolektivního investování“ rozumí i daňové agendy, které správcovská společnost přenesla na třetí osobu a které spočívají v zabezpečení zdaňování výnosů z fondu podílníků v souladu se zákonem?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-103/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 27. února 2020 – RC v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 27. února 2020 – RC v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-103/20)
      (2020/C 191/13)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: RC

         Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání články 12 ES, 18 ES, 39 ES, 43 ES a 56 ES takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve sporu v původním řízení, podle které podléhají kapitálové zisky vyplývající z převodu nemovitého majetku nacházejícího se na území členského státu, pokud je tento převod proveden rezidentem jiného členského státu, automaticky jinému daňovému zacházení, než jaké by se použilo při stejném typu operace na kapitálové zisky dosažené rezidentem státu, ve kterém se tento nemovitý majetek nachází, která však umožňuje, aby na základě volby osoby povinné k dani-nerezidenta byla tato osoba zdaněna za stejných podmínek jako osoba povinná k dani-rezident?

                  2)

                  Konkrétně brání uvedená ustanovení unijního práva tomu, aby společně platila:

                              i)

                              pravidlo, které stanoví uplatnění zvláštní sazby daně ve výši 28 % na kapitálové zisky z nemovitého majetku dosažené nerezidenty,

                              ii)

                              pravidlo, podle kterého se zisky dosažené během daného roku, související s převody uskutečněnými rezidenty, zohlední pouze do výše 50 % jejich hodnoty,

                              iii)

                              a pravidlo, podle kterého si rezidenti jiného členského státu Evropské unie mohou zvolit zdanění podle obecných sazeb platných pro rezidenty (namísto zvláštní sazby použitelné na nerezidenty), pokud jsou do jejich příjmů zahrnuty všechny příjmy, včetně příjmů dosažených na území tohoto státu i mimo něj, za stejných podmínek, jaké platí pro rezidenty?

                  3)

                  To znamená, brání ustanovení unijního práva tomu, aby se nerezident musel rozhodnout mezi

                              i)

                              zdaněním v rozsahu 100 % podle zvláštní sazby nebo

                              ii)

                              zdaněním v rozsahu 50 % jako rezidenti podle sazeb platných pro rezidenty, pod podmínkou, že budou do jeho příjmů zahrnuty veškeré příjmy za stejných podmínek, jaké platí pro rezidenty?


title: Věc T-505/19: Usnesení Tribunálu ze dne 31. března 2020 – Merly v. Parlament („Žaloba na neplatnost – Veřejná služba – Akreditovaný parlamentní asistent – Mimořádné volno z důvodu narození dětí v rámci náhradního mateřství – Odpověď na žádost o informace – Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení – Nepřípustnost“)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/17

      Usnesení Tribunálu ze dne 31. března 2020 – Merly v. Parlament
      (Věc T-505/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Veřejná služba - Akreditovaný parlamentní asistent - Mimořádné volno z důvodu narození dětí v rámci náhradního mateřství - Odpověď na žádost o informace - Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Nepřípustnost“)
      (2020/C 191/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Grégory Merly (Brusel, Belgie) (zástupce: T. Oeyen, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: M. Windisch a C. González Argüelles, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení domnělého rozhodnutí Parlamentu ze dne 30. října 2018, jímž mělo být žalobci odepřeno mimořádné volno rovnocenné mateřské dovolené nebo mimořádnému volnu, na něž mají nárok adoptivní rodiče.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Grégory Merlymu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 305, 9.9.2019.


title: Věc T-499/19: Usnesení Tribunálu ze dne 31. března 2020 – ZU v. ESVČ („Žaloba na neplatnost – Veřejná služba – Úředníci – Volno z důvodu nemoci – Odmítavé stanovisko lékařské služby – Změny v informačním systému pro personální řízení – Akty, které nelze napadnout žalobou – Akty nezasahující nepříznivě do právního postavení – Vada postupu před zahájením soudního řízení – Předčasně podaná žaloba – Nepřípustnost“)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/16

      Usnesení Tribunálu ze dne 31. března 2020 – ZU v. ESVČ
      (Věc T-499/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Veřejná služba - Úředníci - Volno z důvodu nemoci - Odmítavé stanovisko lékařské služby - Změny v informačním systému pro personální řízení - Akty, které nelze napadnout žalobou - Akty nezasahující nepříznivě do právního postavení - Vada postupu před zahájením soudního řízení - Předčasně podaná žaloba - Nepřípustnost“)
      (2020/C 191/21)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZU (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) (zástupci: R. Spac a S. Marquardt, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení domnělých rozhodnutí ESVČ ze dne 31. srpna 2018 a 10. ledna 2019 a oznámení Evropské komise ze dne 30. srpna 2018 o zkrácení žalobcova volna z důvodu nemoci, a v případě potřeby též rozhodnutí Komise ze dne 1. dubna 2019 o zamítnutí stížnosti podané dne 30. listopadu 2018 proti uvedenému oznámení a proti případnému následnému rozhodnutí o odečtení jeho nepřítomnosti ve dnech 28. až 31. srpna 2018 z jeho dovolené za kalendářní rok.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  ZU se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 348, 14.10.2019.


title: Věc T-96/20: Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Gruppe Nymphenburg Consult v. EUIPO (Limbic® Types)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/18

      Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Gruppe Nymphenburg Consult v. EUIPO (Limbic® Types)
      (Věc T-96/20)
      (2020/C 191/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Gruppe Nymphenburg Consult AG (Mnichov, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Limbic® Types – Přihláška č. 12 316 469

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí velkého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2019 ve věci R 1276/2017-G

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 72 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  porušení článku 95 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  porušení článku 96 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.