title: Věc T-245/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2009 — Iranian Tobacco v. OHIM — AD Bulgartabac (TIR 20 FILTER CIGARETTES) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Společenství TIR 20 FILTER CIGARETTES — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Článek 55 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 56 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/49

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2009 — Iranian Tobacco v. OHIM — AD Bulgartabac (TIR 20 FILTER CIGARETTES)
   (Věc T-245/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Společenství TIR 20 FILTER CIGARETTES - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Článek 55 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 56 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 24/85
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iranian Tobacco Co. (Teherán, Irán) (zástupkyně: M. Beckensträter, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: AD Bulgartabac Holding Sofia (Sofie, Bulharsko) (zástupkyně: M. Maček, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. dubna 2008 (věc R 708/2007-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi AD Bulgartabac Holding Sofia a Iranian Tobacco Co.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Iranian Tobacco Co. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-545/14 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 1. prosince 2015 – Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd v. Rada Evropské unie, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Žaloba na náhradu škody — Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Zimbabwe — Vyškrtnutí dotčené osoby ze seznamu dotyčných osob a subjektů — Náhrada údajně způsobené škody“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/16

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 1. prosince 2015 – Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd v. Rada Evropské unie, Evropská komise
   (Věc C-545/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Žaloba na náhradu škody - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Zimbabwe - Vyškrtnutí dotčené osoby ze seznamu dotyčných osob a subjektů - Náhrada údajně způsobené škody“)
   (2016/C 038/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd (zástupci): H. Mercer, QC, I. Quirk, Barrister)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a B. Driessen, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: S. Bartelt a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Pan Aguy Clement Georgias a společnosti Trinity Engineering (Private) Ltd a Georgiadis Trucking (Private) Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9.2.2015.


title: Věc C-90/06: Žaloba podaná dne  14. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/19

         Žaloba podaná dne 14. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice
   (Věc C-90/06)
   (2006/C 86/35)
   Jednací jazyk: portugalština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 14. února 2006 žaloba směřující proti Portugalské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Antóniem Caeirosem a Amparo Alcover, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES (1) ze dne 25. června 2002 o posouzení a kontrole hluku v životním prostředí, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z čl. 14 odst. 1 uvedené směrnice 2002/49/ES;

               —

               podpůrně určil, že Portugalská republika tím, že Komisi bezodkladně nesdělila tato ustanovení, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z čl. 14 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/49/ES uplynula dne 18. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 189,18.7.2002, s. 12.


title: Věc C-479/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 6. listopadu 2008 – Dow Italia Divisione Commerciale srl v. Ministero Ambiente e tutela del Territorio e del Mare a další

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 6. listopadu 2008 – Dow Italia Divisione Commerciale srl v. Ministero Ambiente e tutela del Territorio e del Mare a další
   (Věc C-479/08)
   (2009/C 19/25)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dow Italia Divisione Commerciale srl

      Žalovaní: Ministero Ambiente e tutela del Territorio e del Mare a další
   Předběžné otázky

               1)

               Brání zásada „znečišťovatel platí“ vnitrostátní právní úpravě, konkrétně článku 2050 občanského zákoníku, která v případě, že ve znečištěné lokalitě působí několik průmyslových podniků, umožňuje, aby jim správní orgán uložil povinnost sanace této lokality bez předchozího určení odpovědnosti za znečištění v každém jednotlivém případě nebo pouze na základě skutečnosti, že jsou vlastníky výrobních prostředků, a proto objektivně odpovídají za škody, které tyto prostředky způsobí na životním prostředí, nebo aby jim uložil povinnost obnovit znečištěné životní prostředí i bez ohledu na jejich účast na způsobení znečištění a její rozsah?

               2)

               Může správní orgán na základě zásady „znečišťovatel platí“ uložit subjektům, které se nacházejí ve znečištěných oblastech, povinnost hradit náklady na zabezpečení, sanaci a obnovení životního prostředí bez předchozího určení existence příčinné souvislosti mezi jednáním těchto subjektů a zjištěným znečištěním?

               3)

               Lze na základě zásady „znečišťovatel platí“ a zásady proporcionality uložit subjektům, které se nacházejí ve znečištěných oblastech, povinnost provést opatření, která nemají přímou souvislost s individuální účastí každého z nich na způsobeném znečištění a jejím rozsahem?

               4)

               Lze na základě zásady „znečišťovatel platí“ a zásady proporcionality uložit subjektům, které se nepodílely na vypouštění znečišťujících látek do životního prostředí, povinnost provést opatření k zabezpečení, sanaci a obnovení životního prostředí, přičemž tato opatření a náklady na ně jsou rovnocenné, či přímo totožné s těmi, které jsou uloženy subjektům, které se naopak na vypouštění znečišťujících látek do životního prostředí podílely?

               5)

               Může správní orgán základě zásady „znečišťovatel platí“ a zásady proporcionality uložit opatření, která svým rozsahem překračují to, co je nezbytné k dosažení cíle, kterého je správní orgán povinen dosáhnout, aniž by přitom byla posouzena přiměřenost uložených řešení z hlediska jejich zásahu do soukromých zájmů?


title: Věc T-487/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ReValue Immobilienberatung v. OHIM (ReValue) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ReValue — Částečné zamítnutí zápisu — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ReValue Immobilienberatung v. OHIM (ReValue)
   (Věc T-487/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ReValue - Částečné zamítnutí zápisu - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2011/C 232/51
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ReValue Immobilienberatung GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: původně S. Fischoeder a M. Schork, poté S. Fischoeder, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. října 2009 (věc R 531/2009-4), týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení ReValue jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti ReValue Immobilienberatung GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-155/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 16. dubna 2008 – X v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 16. dubna 2008 – X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-155/08)
   (2008/C 158/18)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 49 ES a 56 ES vykládány v tom smyslu, že členskému státu nebrání v tom, aby v případech, ve kterých jsou jeho finanční správě zamlčeny (příjmy ze) zahraničních úspor, použil právní předpis, který za účelem kompenzace chybějících účinných možností kontroly v souvislosti se zahraničními aktivy stanoví pro dodatečné vymáhání lhůtu dvanácti let, zatímco pro (příjmy z) úspor, které se nacházejí v tuzemsku, kde v každém případě existují možnosti účinné kontroly, platí pro dodatečné vymáhání lhůta pěti let?

               2)

               Je pro odpověď na první otázku relevantní skutečnost, zda se úspory nacházejí v členském státě, ve kterém existuje bankovní tajemství?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Brání pak články 49 ES a 56 ES také okolnosti, že peněžitá pokuta za zamlčení příjmu nebo majetku, za který jsou dodatečně vymáhány daně, je stanovena v závislosti na dodatečně vymáhané částce za toto delší časové období?


title: Věc F-106/09: Žaloba podaná dne 30. prosince 2009 — Pascual García v. Komise

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/52

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2009 — Pascual García v. Komise
   (Věc F-106/09)
   2010/C 37/83
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: César Pascual García (Madrid, Španělsko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Náhrada škody vzniklé z důvodu nezaplacení odměny a vedlejších služebních požitků za období od 1. dubna 2006 do 1. března 2009 a zaplacení úroků z dlužné částky

      Návrhová žádání žalobce

               —

               uložit Komisi náhradu škody vzniklé z důvodu nezaplacení odměny a vedlejších služebních požitků za období od 1. dubna 2006 do 1. března 2009 a zaplacení úroků z dlužné částky;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-561/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil de Alicante (Španělsko) dne 8. listopadu 2011 — Fédération Cynologique Internationale v. Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/34

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil de Alicante (Španělsko) dne 8. listopadu 2011 — Fédération Cynologique Internationale v. Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza
      (Věc C-561/11)
      (2012/C 25/65)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil de Alicante

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Fédération Cynologique Internationale

         Žalovaný: Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

         Předběžná otázka

      Pokud jde o spor o porušení výlučného práva z ochranné známky, vztahuje se právo zakázat třetím stranám její užívání v obchodním styku, které je stanoveno v čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1), na všechny třetí osoby užívající označení, u nějž existuje nebezpečí záměny (z důvodu podobnosti s ochrannou známkou Společenství a [podobnosti] výrobků nebo služeb), nebo se naopak nevztahuje na třetí osobu, která užívá toto [zaměnitelné] označení, které bylo zapsáno v její prospěch jako ochranná známka Společenství, dokud nebude tento zápis pozdější ochranné známky zrušen?

         (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-150/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Nizozemsko) — Siebrand BV v. Staatssecretaris van Financiën ( Kombinovaná nomenklatura — Sazebníkové položky 2206 a 2208 — Kvašený (fermentovaný) nápoj, který obsahuje destilovaný alkohol — Nápoj vyráběný z ovoce nebo přírodního produktu — Přidání látek — Důsledky — Ztráta chuti, vůně a vzhledu původního nápoje )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Nizozemsko) — Siebrand BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-150/08) (1)

   („Kombinovaná nomenklatura - Sazebníkové položky 2206 a 2208 - Kvašený (fermentovaný) nápoj, který obsahuje destilovaný alkohol - Nápoj vyráběný z ovoce nebo přírodního produktu - Přidání látek - Důsledky - Ztráta chuti, vůně a vzhledu původního nápoje“)
   2009/C 153/24
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden Den Haag

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Siebrand BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Výklad položek 2206 a 2208 kombinované nomenklatury — Kvašený nápoj, který obsahuje (destilovaný) etylalkohol — Přidání vody a látek, kterými ztratí chuť, vůni a/nebo vzhled nápoje vyráběného z určitého ovoce nebo přírodního produktu

      Výrok

   Nápoje na bázi alkoholu vzniklého kvašením (fermentací) odpovídající původně položce 2206 KN kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (EHS) č. 2587/91 ze dne 26. července 1991, do nichž byly v určitém poměru přidány destilovaný alkohol, voda, cukrový sirup, aromatické látky, barviva a do některých z nich smetanová báze, což způsobilo ztrátu jejich chuti, vůně a/nebo vzhledu nápoje vyráběného z určitého ovoce nebo určitého přírodního produktu, nespadají do položky 2206 kombinované nomenklatury, ale do její položky 2208.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc C-1/11 ZP: Návrh na povolení zabavení pohledávky podaný dne 19. prosince 2011 — Luigi Marcuccio v. Evropská komise

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/2

         Návrh na povolení zabavení pohledávky podaný dne 19. prosince 2011 — Luigi Marcuccio v. Evropská komise
   (Věc C-1/11 ZP)
   2012/C 89/02
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (zástupce G. Cipressa, avvocato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zbavit Evropskou komisi imunity a povolit zabavení, případně ve formě zabavení u třetích osob a v zákonných mezích, majetku nezbytného k pokrytí pohledávky, kterou uplatňuje u Evropské komise v souladu s platebním rozkazem vydaným mediátorem v Tricase dne 1. února 2010;

               —

               doručit Evropské komisi jakýkoliv akt a dále obecně učinit vše potřebné ex lege za účelem výkonu platebního rozkazu a obecněji k uspokojení pohledávky;

               —

               uložit Evropská komise náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce uplatňuje u Komise pohledávku z titulu náhrady nákladů řízení. Komise tuto pohledávku dosud neuspokojila.


title: Věc T-296/04: Žaloba podaná dne 22. července 2004 Salvadorem Contreras Gilou, Josém Ramiro Lópezem a Antoniem Ramiro Lópezem proti Radě Evropské unie

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/38

         Žaloba podaná dne 22. července 2004 Salvadorem Contreras Gilou, Josém Ramiro Lópezem a Antoniem Ramiro Lópezem proti Radě Evropské unie
   (Věc T-296/04)
   (2004/C 262/72)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. července 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Salvadorem Contreras Gilou, Josém Ramiro Lópezem a Antoniem Ramiro Lópezem, s bydlištěm v Jaén (Španělsko), zastoupenými Josém Francisco Vázquez Medinou, advokátem advokátní komory v Jaén.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               prohlásil za neplatný – ipso iure – čl. 1 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 864/04,

               —

               rozhodl o nákladech řízení později.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Na podporu svých požadavků žalobci uvádějí porušení zásady legitimního očekávání a tedy i právní jistoty, jakož i porušení doktríny vázanosti správy vlastními akty v té míře, v jaké, vzhledem k tomu, že napadené ustanovení stanovilo jako referenční období pro výpočet přímých podpor zemědělcům produkujícím olivový olej výlučně hospodářské roky 1999/2000, 2000/2001, 2001/2002 a 2002/2003, budou mít zemědělci, kteří v souladu s nařízením č. 2366/98, vysázeli olivovníky v letech 1997 nebo 1998, stěží právo na předpokládané podpory, protože v uvedených hospodářských letech bude jejich produkce velmi nízká vzhledem k tomu, že k dosažení plné produkce olivovníku je potřebná doba nejméně osmi let jeho života.
   Žalobci uvádějí rovněž porušení zásady zákazu diskriminace tím, že jiným členským státům, jako je Portugalsko, jsou přiznány prostředky určené k financování zvýšení produkce mladých olivových hájů.


title: Věc C-250/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 7. května 2013 — Birgit Wagener v. Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Villingen-Schwenningen

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 7. května 2013 — Birgit Wagener v. Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Villingen-Schwenningen
   (Věc C-250/13)
   2013/C 260/33
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Birgit Wagener

      Žalovaná: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Villingen-Schwenningen

      Předběžné otázky

               1)

               Má být za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, kdy německá Familienkasse přiznala dne 17. října 2012 na základě čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení 574/72/EHS (1) přídavky na dítě za období od října 2006 do listopadu 2011 ve výši rozdílu vůči rodinným přídavkům poskytovaným Švýcarskou konfederací a (na základě započtení) je vyplatila, přepočet švýcarských rodinných přídavků ze švýcarských franků na eura proveden podle čl. 107 odst. 1 nařízení 574/72/EHS, podle čl. 107 odst. 6 nařízení 574/72/EHS, nebo podle článku 90 nařízení 987/2009/ES (2) ve spojení s rozhodnutím č. H3 ze dne 15. října 2009 (3) o datu, ke kterému je třeba stanovit směnné kurzy podle článku 90 nařízení 987/2009/ES?

               2)

               V případě, že má být podle odpovědi na první otázku přepočet proveden zcela nebo zčásti podle čl. 107 odst. 6 nařízení 574/72/EHS: Je za okolností uvedených v první otázce z hlediska přepočtu podstatné, kdy byla vyplacena zahraniční dávka, která má být započtena, anebo je rozhodující to, kdy je vyplacena tuzemská dávka, vůči níž se započte zahraniční dávka?

               3)

               V případě, že má být podle odpovědi na první otázku přepočet proveden zcela nebo zčásti podle čl. 107 odst. 1 nařízení 574/72/EHS: Jak má být za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, stanoveno referenční období podle čl. 107 odst. 2 a odst. 4 nařízení 574/72/EHS? Je z hlediska přepočtu významné, kdy švýcarský orgán přiznal nebo vyplatil rodinné dávky, které mají být započteny?

               4)

               V případě, že má být podle odpovědi na první otázku přepočet proveden zcela nebo zčásti podle článku 90 nařízení 987/2009/ES ve spojení s rozhodnutím č. H3 ze dne 15. října 2009: Podle kterého ustanovení [bod 2, bod 3 písm. a) nebo bod 3 písm. b)] rozhodnutí č. H3 ze dne 15. října 2009 a jakým způsobem má být proveden přepočet rodinných dávek, jestliže vnitrostátní právo stanoví v souvislosti s tuzemskou rodinnou dávkou jako takovou vyloučení poskytnutí dávky (§ 65 odst. 1 bod 2 EStG) a k poskytnutí dochází pouze na základě unijního práva? Je z hlediska přepočtu významné, kdy švýcarský orgán přiznal nebo vyplatil rodinné dávky?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 05/01 s. 83 (aktualizované znění)

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, Úř. věst. L 284, s. 1.

      (3)  Rozhodnutí č. H3 ze dne 15. října 2009 o datu, ke kterému je třeba stanovit směnné kurzy podle článku 90 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009, Úř. věst. 2010, C 106, s. 56.


title: Věc C-441/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 7. října 2008 – Elektrownia Pątnów II sp. z o. o. w Koninie v. Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 7. října 2008 – Elektrownia Pątnów II sp. z o. o. w Koninie v. Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
   (Věc C-441/08)
   (2008/C 327/25)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Naczelny Sąd Administracyjny
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elektrownia Pątnów II sp. z o. o. w Koninie

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
   Předběžné otázky
   Musí finanční orgány ve světle práva Společenství (zejména ve světle ustanovení směrnice 69/335/EHS (1)) při výběru daně z kapitálu vybírané ze zvýšení základního kapitálu zohlednit operace, které se týkají stejné části základního kapitálu a které před přistoupením Polska k Evropské unii podléhaly dani z kapitálu?
   Použije se mechanismus stanovený v čl. 5 odst. 3 druhé odrážce směrnice 69/335/EHS zejména tehdy, pokud k přeměně půjček poskytnutých kapitálové společnosti ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) směrnice došlo po přistoupení a tyto půjčky již dříve byly na základě vnitrostátního práva, které platilo až do okamžiku přistoupení, zdaněny podle zásad, které jsou stanoveny v polském zákoně o dani z občanskoprávních úkonů?

      (1)  Úř. věst. L 249, 3.10.1969, s. 25.


title: Věc T-101/15: Žaloba podaná dne 26. února 2015 – Red Bull v. OHIM – Optimum Mark (Vyobrazení modré a stříbrné barvy)

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/61

         Žaloba podaná dne 26. února 2015 – Red Bull v. OHIM – Optimum Mark (Vyobrazení modré a stříbrné barvy)
   (Věc T-101/15)
   (2015/C 138/79)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakousko) (zástupce: A. Renck, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Optimum Mark (Varšava, Polsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: vyobrazení modré a stříbrné barvy – přihláška ochranné známky Společenství č. 2 5 34  774

      Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. prosince 2014 ve věci R 2037/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM a další účastnici v řízení před odvolacím senátem OHIM v případě, že vstoupí do řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 4, čl. 7 odst. 1 písm. a) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení zásady legitimního očekávání stanovené Soudním dvorem v rámci práva Společenství.


title: Věc T-56/13: Žaloba podaná dne 30. ledna 2013 — ClientEarth a Stichting BirdLife Europe v. Komise

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/23

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2013 — ClientEarth a Stichting BirdLife Europe v. Komise
   (Věc T-56/13)
   2013/C 101/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království) a Stichting BirdLife Europe (Zeist, Nizozemsko) (zástupce: O. Brouwer, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil odmítnutí žalované poskytnout jim přístup k nejnovějšímu přehledu literatury ohledně tzv. vyhodnocení uhlíkového dluhu bioenergie získávané z biomasy podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení žalobkyní na vedení tohoto řízení, včetně nákladů řízení vynaložených případnými vedlejšími účastníky.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládají žalobkyně jediný žalobní důvod.
   Žalobkyně uvádějí, že žalovaná v důsledku toho, že jim nepředložila výslovné rozhodnutí o jejich žádosti o přístup ve lhůtách stanovených pro zpracování žádostí o přístup obsažených v čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1049/2001, jim implicitně odepřela přístup ve smyslu čl. 8 odst. 3 téhož nařízení. Žalobkyně dále uvádějí, že toto implicitní rozhodnutí o odepření nebylo odůvodněné, a tudíž požadují, aby bylo zrušeno, z toho důvodu, že Komise porušila svou povinnost uvést důvody podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001, čl. 42 odst. 2 třetí odrážky Listiny základních práv Evropské unie a článku 296 SFEU.


title: Věc C-81/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 14. února 2012 — Asociația ACCEPT v. Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 14. února 2012 — Asociația ACCEPT v. Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării
   (Věc C-81/12)
   2012/C 126/12
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel București

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Asociația ACCEPT

      Žalovaná: Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou použitelná ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), v případě, kdy akcionář fotbalového klubu, který vystupuje jako hlavní manažer („patron“) tohoto fotbalového klubu a je za něho považován hromadnými sdělovacími prostředky a ve společnosti, prohlásí hromadným sdělovacím prostředkům následující:
               „Ani kdyby musela Steaua skončit, nevzal bych do týmu homosexuála. Řeči jsou řeči, ale jak je možné napsat něco takového a navíc to dát na první stranu... Možná není pravda, že je homosexuál. (omissis) A co když je? (omissis) V mojí rodině není místo pro gaye a Steaua je moje rodina. Než hrát s gayem, je lepší hrát s juniorem. Nejedná se o diskriminaci. Nikdo mě nemůže nutit s někým pracovat. Jako oni mají práva, také já mám právo pracovat s kým chci“.
               „Ani kdyby musela Steaua skončit, nevzal bych do týmu homosexuála. Možná není pravda, že je homosexuál, ale co když je? V mojí rodině není místo pro gaye a Steaua je moje rodina. Než hrát s gayem, je lepší hrát s juniorem. Nejedná se o diskriminaci. Nikdo mě nemůže nutit s někým pracovat. Jako oni mají práva, také já mám právo pracovat s kým chci. I kdyby mi Bůh ve snu řekl, že na 100 % X není homosexuál, nevzal bych ho! V novinách se příliš psalo, že je homosexuál. I kdyby mi ho ȚSKA dala zadarmo, nevzal bych ho! Mohl by být největší buřič a největší opilec... ale jestli je homosexuál, nechci o něm už víc slyšet“?

               2)

               Do jaké míry mohou být výše uvedená prohlášení považována za „skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci“ na základě čl. 10 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, pokud jde o žalovaný S.C. Fotbal Club Steaua București S.A.?

               3)

               Do jaké míry existuje „probatio diabolica“, jestliže se v projednávané věci obrátí důkazní břemeno podle čl. 10 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a po žalovaném S.C. Fotbal Club Steaua București S.A. se požaduje, aby prokázal, že neporušil zásadu rovného zacházení, zejména skutečnost, že přijímání nezávisí na sexuální orientaci?

               4)

               Je nemožnost použití sankce ve formě pokuty v případech diskriminace po uplynutí promlčecí lhůty šesti měsíců ode dne, kdy ke skutečnosti došlo, na základě čl. 13 odst. 1 vládního nařízení č. 2/2001 o právním režimu přestupků, v rozporu s článkem 17 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, vzhledem k tomu, že sankce musejí být v případech diskriminace účinné, přiměřené a odrazující?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Věc T-475/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2007 – Bouygues a Bouygues Télécom v. Komise ( Státní podpory — Mobilní telefonní služby — Úprava výše poplatků, které mají zaplatit Orange a SFR na základě licencí UMTS — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory )

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2007 – Bouygues a Bouygues Télécom v. Komise
   (Věc T-475/04) (1)

   („Státní podpory - Mobilní telefonní služby - Úprava výše poplatků, které mají zaplatit Orange a SFR na základě licencí UMTS - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory“)
   (2007/C 199/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bouygues SA (Paříž, Francie) a Bouygues Télécom SA (Boulogne-Billacourt, Francie) (zástupci: L. Vogel, J. Vogel, B. Amory, A. Verheyden, F. Sureau a D. Théophile, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. L. Buendia Sierra a C. Giolito, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a S. Ramet, zmocněnci); Société française du radiotéléphone – SFR (Paříž, Francie) (zástupci: C. Vajda, QC, a A. Vincent, advokát); a Orange France SA (Montrouge, Francie) (zástupci: A. Gosset-Grainville a S. Hautbourg, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2004 (Státní podpora NN 42/2004 – Francie) týkajícího se úpravy výše poplatků, které mají zaplatit Orange a SFR na základě licencí UMTS (Universal Mobile Telecommunications System).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Bouygues SA a Bouygues Télécom SA ponesou společně a nerozdílně vlastní náklady řízení a rovněž se jim ukládá náhrada nákladů řízení Komise, jakož i Orange France SA a Société française du radiotéléphone – SFR.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc C-517/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 22. listopadu 2007 – Afton Chemical Limited v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 22. listopadu 2007 – Afton Chemical Limited v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-517/07)
   (2008/C 22/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Afton Chemical Limited

      Žalovaná: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Předběžné otázky

               1.

               Podléhají takové palivové přísady, jež jsou předmětem této věci, které nejsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány jako pohonná hmota, nýbrž jsou přidávány do pohonné hmoty pro jiné účely, než je pohon vozidla, v němž je pohonná hmota používána, dani podle čl. 2 odst. 3 směrnice 92/81/ES?

               2.

               Je-li odpověď na první otázku kladná, vztahuje se na takové přísady osvobození od daně podle čl. 8 odst. 1 směrnice 92/81/ES (1)?

               3.

               Podléhají takové palivové přísady, jež jsou předmětem této věci, které nejsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány jako pohonná hmota, nýbrž jsou přidávány do pohonné hmoty pro jiné účely, než je pohon vozidla, v němž je pohonná hmota používána, dani podle druhého pododstavce čl. 2 odst. 3 směrnice 2003/96/ES (2)?

               4.

               Je-li odpověď na třetí otázku kladná, jsou takové přísady vyloučeny z působnosti směrnice 2003/96/ES na základě první odrážky čl. [2] odst. 4 písm. b) uvedené směrnice?

               5.

               Je daň z těchto palivových přísad, kterou Spojené království ukládá, vyloučena právem Společenství, a zejména článkem 3 směrnice 92/12/EHS (3)?

      (1)  Úř. věst. L 316, s. 12.

      (2)  Úř. věst. L 283, s. 51.

      (3)  Úř. věst. L 76, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. března 2005 ve věci C-195/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Antwerpen): Ministerie van Financiën proti Merabimu Papismedovi a dalším (Celní kodex Společenství — Předložení zboží k celnímu řízení — Pojem — Cigarety uvedené v celním prohlášení pod pojmenováním „kuchyňské nádobí“ — Vznik celního dluhu při dovozu — Celní dlužník)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 3. března 2005
   ve věci C-195/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Antwerpen): Ministerie van Financiën proti Merabimu Papismedovi a dalším (1)

   (Celní kodex Společenství - Předložení zboží k celnímu řízení - Pojem - Cigarety uvedené v celním prohlášení pod pojmenováním „kuchyňské nádobí“ - Vznik celního dluhu při dovozu - Celní dlužník)
   (2005/C 106/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-195/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hof van Beroep te Antwerpen (Belgie) ze dne 7. května 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 12. května 2003, v řízení Ministerie van Financiën proti Merabimu Papismedovi a dalším, za přítomnosti: KBC Lease Belgium NV, Volvo Truck Finance Belgium NV, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, úřadující předseda šestého předseda senátu, S. von Bahr a U. Lõhmus (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 3. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Zboží předložené k celnímu řízení, pro které bylo podáno souhrnné celní prohlášení a potvrzen dokument o vnějším tranzitu Společenství, nevstoupilo na celní území Společenství legálně, pokud v dokumentaci předložené celním orgánům bylo zboží označeno pod nesprávným pojmenováním.

               2)

               Celní dluh související se zbožím předloženým k celnímu řízení a prohlášeným pod nesprávným pojmenováním je založen na článku 202 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství.

               3)

               Postupujícímu soudu přísluší, aby ověřil s ohledem na okolnosti věci v původním řízení, zda osoba, která podala souhrnné celní prohlášení nebo celní prohlášení, byla z důvodu uvedení nesprávného pojmenování původcem protiprávního vstupu zboží. V případě, že tomu tak není, přísluší zmíněnému soudu, aby přezkoumal, zda se touto činností osoba účastnila vstupu zboží, zatímco si byla vědoma nebo si měla být vědoma, že vstup je protiprávní.

      (1)  Úř. věst. C 158, 15.07.2003.


title: Věc C-12/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Aachen (Německo) dne  11. ledna 2006  – Iris Bucher v. Landrat des Kreises Düren

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/1

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Aachen (Německo) dne 11. ledna 2006 – Iris Bucher v. Landrat des Kreises Düren
   (Věc C-12/06)
   (2006/C 121/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Aachen (Německo)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Iris Bucher

      Žalovaný: Landrat des Kreises Düren
   Předběžné otázky

               1)

               Brání svobodný pohyb zaručený občanům Unie články 17 ES a 18 ES tomu, aby členský stát v takovém případě, jako je projednávaný případ, odmítl poskytnout svému státnímu příslušníkovi podporu pro vzdělávání na úplné vzdělání v jiném členském státě s odůvodněním, že toto vzdělání nepředstavuje pokračování minimálně jednoročního studia ve vnitrostátním vzdělávacím zařízení?

               2)

               Brání svobodný pohyb zaručený občanům Unie články 17 ES a 18 ES tomu, aby členský stát v takovém případě, jako je projednávaný případ, odmítl poskytnout podporu pro vzdělávání svému státnímu příslušníkovi, který jakožto takzvaný přeshraniční „pendler“ absolvuje své studium v sousedním členském státě, s odůvodněním, že se zdržuje ve vnitrostátní hraniční obci pouze pro účely vzdělávání a toto místo není jeho místem trvalého pobytu?


title: Věc C-106/07: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/59/ES — Přístavní zařízení pro lodní odpad a zbytky lodního nákladu — Nevypracování a neprovedení přístavních plánů pro příjem a zpracování odpadu)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/16

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-106/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/59/ES - Přístavní zařízení pro lodní odpad a zbytky lodního nákladu - Nevypracování a neprovedení přístavních plánů pro příjem a zpracování odpadu)
   (2008/C 22/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bordes a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A. Hare, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti členským státem – Nepřijetí ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (Úř. věst. L 332, s. 81; Zvl. vyd. 07/05, s. 358) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že ve stanovené lhůtě nevypracovala v případě všech svých přístavů plány pro příjem a zpracování odpadu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-310/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. června 2013 — Novo Nordisk Pharma GmbH v. Corinna Silber

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. června 2013 — Novo Nordisk Pharma GmbH v. Corinna Silber
   (Věc C-310/13)
   2013/C 260/37
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Novo Nordisk Pharma GmbH

      Žalovaný: Corinna Silber

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat článek 13 směrnice 85/374/EHS (1) v tom smyslu, že tato směrnice se obecně nedotýká odpovědnosti za léčivé přípravky podle německých právních předpisů jakožto „systému zvláštní odpovědnosti“, s tím důsledkem, že vnitrostátní systém odpovědnosti za léčivé přípravky může být dále rozvíjen, nebo je třeba chápat tuto právní úpravu v tom smyslu, že skutečnosti vedoucí ke vzniku odpovědnosti za léčivé přípravky existující v okamžiku oznámení směrnice (30. července 1985) nemohou být dále rozšiřovány?

      (1)  Směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky (Úř. věst. L 210, s. 29; Zvl. vyd. 15/01, s. 257)


title: Věc C-526/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Laboratoires Boiron SA v. Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d'allocations familiales (Urssaf) de Lyon, právní nástupkyně Agence centrale des organismes de sécurité sociale (ACOSS), (Státní podpory — Článek 87 a čl. 88 odst. 3 ES — Daň z přímého prodeje léků — Zdanění farmaceutických laboratoří, a nikoliv velkoobchodních distributorů — Zákaz provést opatření neoznámené podpory — Možnost dovolávat se protiprávnosti podpory za účelem získání vrácení daně — Vyrovnání představující protiplnění za plnění povinností veřejné služby uložených velkoobchodním distributorům — Důkazní břemeno týkající se nadměrného vyrovnání — Podmínky stanovené vnitrostátním právem — Zákaz prakticky znemožnit nebo nadměrně ztížit vrácení daně)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Laboratoires Boiron SA v. Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d'allocations familiales (Urssaf) de Lyon, právní nástupkyně Agence centrale des organismes de sécurité sociale (ACOSS),
   (Věc C-526/04) (1)

   (Státní podpory - Článek 87 a čl. 88 odst. 3 ES - Daň z přímého prodeje léků - Zdanění farmaceutických laboratoří, a nikoliv velkoobchodních distributorů - Zákaz provést opatření neoznámené podpory - Možnost dovolávat se protiprávnosti podpory za účelem získání vrácení daně - Vyrovnání představující protiplnění za plnění povinností veřejné služby uložených velkoobchodním distributorům - Důkazní břemeno týkající se nadměrného vyrovnání - Podmínky stanovené vnitrostátním právem - Zákaz prakticky znemožnit nebo nadměrně ztížit vrácení daně)
   (2006/C 281/18)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Laboratoires Boiron SA

      Žalovaná: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d'allocations familiales (Urssaf) de Lyon, právní nástupkyně Agence centrale des organismes de sécurité sociale (ACOSS),
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation –Výklad článků 86 a 87 Smlouvy o ES – Kvalifikace jako státní podpory nepodrobení dani z velkoobchodního prodeje hromadně vyráběných léčivých přípravků velkoobchodníků, kteří jsou podrobeni některým povinnostem veřejné služby, pokud jde o jejich sortiment, sklady a dodací lhůty („velkoobchodní distributoři“)
   Výrok

               1)

               Právo Společenství musí být vykládáno v tom smyslu, že farmaceutická laboratoř, která je poplatníkem takové daně, jako je daň stanovená článkem 12 zákona č. 97-1164 ze dne 19. prosince 1997 o financování sociálního zabezpečení v roce 1998, má právo dovolávat se toho, že nepodrobení velkoobchodních distributorů této dani představuje státní podporu, pro to, aby získala vrácení zaplacených částek, které odpovídají hospodářskému zvýhodnění, jež velkoobchodní distributoři nespravedlivě získali.

               2)

               Právo Společenství nebrání použití pravidel vnitrostátního práva, která podřizují vrácení takové povinné daně, jako je daň uvedená v článku 12 zmíněného zákona č. 97-1164, důkazu, který musí předložit žadatel o vrácení o tom, že výhoda, kterou mají velkoobchodní distributoři z toho, že nejsou podrobeni této dani, je vyšší než zvýšené náklady, které nesou v souvislosti s plněním povinností veřejné služby, které jsou jim uloženy vnitrostátní právní úpravou a zvláště o tom, že alespoň jedna z takzvaných „Altmark“ podmínek upřesněných v rozsudku ze dne 24. července 2003, Altmark TransaRegierungspräsidium Magdeburg (C-280/00) není splněna.
               Pokud vnitrostátní soud nicméně konstatuje, že ponechání důkazního břemene týkajícího se existence nadměrného vyrovnání ve prospěch velkoobchodních distributorů, a tedy toho, že daň z přímého prodeje má charakter státní podpory, na takové farmaceutické laboratoři, jako je Boiron, může znemožnit nebo nadměrně ztížit zajištění takového důkazu z toho důvodu, že se tento důkaz zejména vztahuje k údajům, které taková laboratoř nemá, je za účelem zajištění dodržení zásady efektivity povinen použít všechny procesní prostředky, které mu dává vnitrostátní právo, mezi nimiž je právo nařídit provedení nezbytného dokazování, včetně předložení aktu nebo písemnosti některým účastníkem řízení nebo třetí osobou.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc C-137/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Bruxelles — Belgie) — Partena ASBL v. Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA ( „Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Články 13 a 14c — Použitelné právní předpisy — Osoby samostatně výdělečně činné — Systém sociálního zabezpečení — Pojištění — Osoba vykonávající závislou činnost nebo nevykonávající žádnou činnost v členském státě — Samostatně výdělečná činnost vykonávaná v jiném členském státě — Člen statutárního orgánu společnosti — Bydliště v jiném členském státě než je sídlo společnosti — Řízení společnosti ze státu bydliště — Vnitrostátní pravidlo, podle kterého platí nevyvratitelná domněnka, že osoba vykonává výdělečnou činnost jako osoba samostatně výdělečně činná v členském státě, na jehož území se nachází sídlo společnosti — Povinné pojištění v systému sociálního zabezpečení pro samostatně výdělečné osoby tohoto státu“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Bruxelles — Belgie) — Partena ASBL v. Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA
   (Věc C-137/11) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Články 13 a 14c - Použitelné právní předpisy - Osoby samostatně výdělečně činné - Systém sociálního zabezpečení - Pojištění - Osoba vykonávající závislou činnost nebo nevykonávající žádnou činnost v členském státě - Samostatně výdělečná činnost vykonávaná v jiném členském státě - Člen statutárního orgánu společnosti - Bydliště v jiném členském státě než je sídlo společnosti - Řízení společnosti ze státu bydliště - Vnitrostátní pravidlo, podle kterého platí nevyvratitelná domněnka, že osoba vykonává výdělečnou činnost jako osoba samostatně výdělečně činná v členském státě, na jehož území se nachází sídlo společnosti - Povinné pojištění v systému sociálního zabezpečení pro samostatně výdělečné osoby tohoto státu)
   2012/C 366/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Bruxelles

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Partena ASBL

      Žalovaná: Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour du travail — Výklad článku 21 SFEU a článků 13 a 14c nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2) — Pracovník vykonávající současně závislou činnost v jednom členském státě a samostatně výdělečnou činnost v jiném členském státě — Uplatnění režimu sociálního zabezpečení osob samostatně výdělečně činných na osobu s bydlištěm v jiném členském státě a řídící společnost, která podléhá daňové povinnosti v tomto státě, ze zahraničí — Zákaz diskriminace a občanství Unie

      Výrok

   Unijní právo, zejména čl. 13 odst. 2 písm. b) a čl. 14c písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1606/98 ze dne 29. června 1998, a příloha VII uvedeného nařízení, brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava v původním řízení, v rozsahu, v němž umožňuje, aby v členském státě platila nevyvratitelná domněnka, že je na jeho území vykonávána činnost spočívající v řízení, z jiného členského státu, společnosti podléhající dani v tomto prvním státě.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. února 2005 ve věci C-215/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank te 's-Gravenhage): Salah Oulane proti Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie (Volný pohyb osob — Právo vstupu na území a pobytu státních příslušníků členských států — Povinnost předložit platný průkaz totožnosti nebo cestovní pas — Předchozí podmínka pro uznání práva pobytu — Sankce — Uložení opatření zadržení za účelem vyhoštění)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 17. února 2005
   ve věci C-215/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank te 's-Gravenhage): Salah Oulane proti Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie (1)

   (Volný pohyb osob - Právo vstupu na území a pobytu státních příslušníků členských států - Povinnost předložit platný průkaz totožnosti nebo cestovní pas - Předchozí podmínka pro uznání práva pobytu - Sankce - Uložení opatření zadržení za účelem vyhoštění)
   (2005/C 115/06)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-215/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Rechtbank te 's-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 12. května 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 19. května 2003, v řízení Salah Oulane proti Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 17. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 4 odst. 2 třetí pododstavec směrnice Rady 73/148/EHS ze dne 21. května 1973 o odstranění omezení pohybu a pobytu státních příslušníků členských států uvnitř Společenství v oblasti usazování a pohybu služeb je nutno vykládat v tom smyslu, že členský stát nemůže pro uznání práva pobytu příjemce služeb, který je státním příslušníkem jiného členského státu, vyžadovat předložení platného průkazu totožnosti nebo cestovního pasu tímto příslušníkem, pokud lze jeho totožnost a státní příslušnost jednoznačně prokázat jinými prostředky.

               2)

               Článek 49 ES brání tomu, aby státní příslušníci členských států podléhali v jiném členském státě povinnosti předložit platný průkaz totožnosti nebo cestovní pas za účelem prokázání své státní příslušnosti, jestliže tento členský stát neukládá všeobecnou povinnost prokázat totožnost vlastním státním příslušníkům, kterým umožňuje, aby prokázali svou totožnost všemi prostředky, které připouští vnitrostátní právo.

               3)

               Opatření zadržení státního příslušníka jiného členského státu za účelem jeho vyhoštění přijaté z důvodu nepředložení platného průkazu totožnosti nebo cestovního pasu, i když nedošlo k ohrožení veřejného pořádku, představuje neodůvodněnou překážku volného pohybu služeb, a je tedy v rozporu s článkem 49 ES.

               4)

               Je úkolem státních příslušníků členského státu, kteří pobývají v jiném členském státě coby příjemci služeb, aby prokázali oprávněnost svého pobytu. Pokud k prokázání nedojde, může hostitelský členský stát přijmout opatření vyhoštění při dodržení omezení vyplývajících z práva Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 171 ze dne 19.7.2003.


title: Věc C-237/12: Žaloba podaná dne 16. května 2012 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/11

         Žaloba podaná dne 16. května 2012 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-237/12)
   2012/C 217/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Simon a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Francouzská republika tím, že nezajistila správné a úplné provedení všech požadavků uvedených v přílohách II a III směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 4 a z přílohy II (A.1, A.2, A.3 a A.5) a přílohy III (1.1, 1.2, 1.3 a 2) uvedené směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise žalované vytýká, že nezajistila správné a úplné provedení všech požadavků uvedených v čl. 5 odst. 4 a příloze II (A.1, A.2, A.3 a A.5) a příloze III (1.1, 1.2, 1.3 a 2) směrnice 91/676/EHS. Komise zpochybňuje soulad vnitrostátní právní úpravy s unijním právem týkající se:

               —

               období nevhodných pro používání hnojiv nebo období, ve kterých je používání hnojiv zakázáno;

               —

               kapacity zásobníků pro skladování statkových hnojiv;

               —

               metody výpočtu množství dusíku k použití pro vyvážené hnojení;

               —

               množstevní omezení při používání statkových hnojiv;

               —

               podmínek používání hnojiv na velmi strmých pozemcích;

               —

               podmínek používání hnojiv na podmáčených, zaplavených, zmrzlých nebo sněhem pokrytých pozemcích.

      (1)  Úř. věst. L 375, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 68.


title: Věc C-398/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – AGST Draht- und Biegetechnik GmbH v. Hauptzollamt Aachen (Společná obchodní politika — Vyrovnávací clo — Ochrana před subvenčními praktikami — Nařízení (ES) č. 1599/1999 — Dráty z nerezavějící oceli — Újma pro výrobní odvětví Společenství — Příčinná souvislost)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – AGST Draht- und Biegetechnik GmbH v. Hauptzollamt Aachen
   (Věc C-398/05) (1)

   (Společná obchodní politika - Vyrovnávací clo - Ochrana před subvenčními praktikami - Nařízení (ES) č. 1599/1999 - Dráty z nerezavějící oceli - Újma pro výrobní odvětví Společenství - Příčinná souvislost)
   (2008/C 107/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Düsseldorf
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: AGST Draht- und Biegetechnik GmbH

      Žalovaná: Hauptzollamt Aachen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Düsseldorf – Platnost nařízení Rady č. 1599/1999 ze dne 12. července 1999 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu drátů z [nerezavějící] oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Indie a konečném výběru uloženého prozatímního cla a o zastavení řízení týkajícího se dovozu drátů z [nerezavějící] oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Korejské republiky (Úř. věst. L 189, s. 1; Zvl. vyd. 11/32, s. 32) – Posouzení škody způsobené výrobnímu odvětví Společenství, příčinná souvislost s dovozy subvencovaných výrobků.
   Výrok
   Přezkum předložené otázky neodhalil nic, čím by mohla být dotčena platnost nařízení Rady (ES) č. 1599/1999 ze dne 12. července 1999 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu drátů z [nerezavějící] oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Indie a konečném výběru uloženého prozatímního cla a o zastavení řízení týkajícího se dovozu drátů z [nerezavějící] oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Korejské republiky.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc C-462/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 1. srpna 2017 – Tänzer & Trasper GmbH v. Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 1. srpna 2017 – Tänzer & Trasper GmbH v. Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft
   (Věc C-462/17)
   (2017/C 347/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hamburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Tänzer & Trasper GmbH

      Žalovaná: Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

      Předběžná otázka

   Jde v případě složek vyjmenovaných v bodě 41 přílohy II nařízení (ES) č. 110/2008 (1) o takové složky, které musí lihovina minimálně obsahovat, aby mohla nést obchodní označení „vaječný likér“ (minimální specifikace), anebo bod 41 přílohy II nařízení (ES) č. 110/2008 vyjmenovává přípustné složky výrobku, který má nést obchodní označení „vaječný likér“, vyčerpávající způsobem?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89, Úř. věst. 2008, L 39, s. 16.


title: Věc T-37/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – López Cabré (TEEN VOGUE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství TEEN VOGUE — Starší národní slovní ochranná známka VOGUE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Totožnost výrobků — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Důkaz o skutečném užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 — Pravidlo 22 odst. 3 nařízení č. 2868/95 — Částečné zamítnutí zápisu“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – López Cabré (TEEN VOGUE)
   (Věc T-37/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TEEN VOGUE - Starší národní slovní ochranná známka VOGUE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Totožnost výrobků - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Důkaz o skutečném užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 - Pravidlo 22 odst. 3 nařízení č. 2868/95 - Částečné zamítnutí zápisu“)
   2014/C 102/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: T. Alkin, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Eduardo López Cabré (Barcelon, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. listopadu 2011 (věc R 1763/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Eduardem Lópezem Cabrém a Advance Magazine Publishers, Inc.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Advance Magazine Publishers, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc C-367/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Roma (Itálie) dne 1. července 2013 — Pier Paolo Fabretti v. Agenzia delle Entrate

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Roma (Itálie) dne 1. července 2013 — Pier Paolo Fabretti v. Agenzia delle Entrate
   (Věc C-367/13)
   2013/C 260/56
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pier Paolo Fabretti

      Žalovaná: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale I di Roma — Ufficio Controlli

      Předběžné otázky

               1)

               „Je skutečnost, že výhry získané osobami s bydlištěm v Itálii v hernách členských států Evropské unie podléhají oznamovací a zdaňovací povinnosti, jak je stanoveno v čl. 67 písm. d) nařízení prezidenta republiky č. 917 ze dne 22. prosince 1986 (TUIR — konsolidované znění zákona o dani z příjmu), v rozporu s článkem 49 Smlouvy o ES, nebo ji lze považovat za skutečnost opodstatněnou důvody veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví ve smyslu článku 46 Smlouvy o ES?“


title: Věc C-464/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 20. listopadu 2006 – Avena Nordic Grain Oy

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/46

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 20. listopadu 2006 – Avena Nordic Grain Oy
   (Věc C-464/06)
   (2006/C 326/94)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Avena Nordic Grain Oy

      Žalovaný: Maa- ja metsätalousministeriö
   Předběžná otázka
   Je nutno článek 5 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 (1) ve spojení se zásadami proporcionality a řádné správy vykládat v tom smyslu, že příslušný vnitrostátní orgán může přijmout vývozní prohlášení předané před nakládkou telefaxem v případě, že má uvedený orgán zato, že neexistuje ani nejmenší podezření na podvodné jednání a že chyba při předání vývozního prohlášení plyne z omylu, ke kterému došlo v souvislosti s radou poskytnutou orgánem a pokud orgán může konstatovat, že podepsaný prvopis vývozního prohlášení předaný později je totožný s prohlášením předaným telefaxem.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999,kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, Úř. věst. L 102, 17.4.1999, s. 11.


title: Věc T-356/08: Žaloba podaná dne 1. září 2008 – Řecká republika v. Komise Evropských společenství

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/48

         Žaloba podaná dne 1. září 2008 – Řecká republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-356/08)
   (2008/C 285/88)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: K. Chalkias a E. Leftheriotou)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               vyhovět žalobě Řecké republiky a zrušit napadené rozhodnutí Komise v plném rozsahu, podpůrně jej změnit v souladu s tím, co bylo přesněji uvedeno, nařídit, že v odvětví plodin na orné půdě nedojde k žádné opravě pro roky sklizně 2004 a 2005, nebo že se v každém případě oprava omezí na 5 % a pouze pro výdaje týkající se tvrdé pšenice;

               —

               odečíst částku 609 833,96 eur z uložené opravy 127 714 520,73 eur, jakož i z jakékoli jiné opravy, která bude případně uložena po podání této žaloby;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V této žalobě, která směřuje ke zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 3411 ze dne 8. července 2008, zveřejněného pod č. 2008/582/ES, kterým se z financování Společenství vylučují výdaje ve výši 127 714 520,73 eur, které Řecká republika vynaložila, v rámci schválení účetní závěrky Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody směřující ke zrušení:
   Prvním žalobním důvodem směřujícím ke zrušení, který se týká opravy použité na kultury tvrdé pšenice a na kultury jiné než tvrdá pšenice, uplatňuje nesprávný výklad a použití článku 4 nařízení (EHS) č. 3508/92 (1), čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1593/2000 (2), článku 58 nařízení (ES) č. 445/2002 (3) a článku 20 nařízení (ES) č. 1782/2003 (4), neboť na základě použitelných ustanovení je možné provést identifikaci parcel použitím i jiného kartografického materiálu, který je však rovnocenný ortofotografickým mapám; podpůrně nesprávné posouzení skutkového stavu a nedostatečné odůvodnění uložených oprav. Krom toho uplatňuje neexistující právní základ pro uložení oprav, neboť podle žalobkyně Komise nesprávně vyložila skutkové okolnosti a překročila meze své posuzovací pravomoci, co se týče skutečnosti, že kontroly na místě nebyly provedeny včas.
   Druhým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení žalobkyně uplatňuje neexistenci právního základu a nedostatečné odůvodnění, co se týče údajných opakovaných nedostatků, a porušení zásad proporcionality a legitimního očekávání z důvodu, že podle žalobkyně byla Komise informována o překážkách soudního charakteru, které zpozdily dokončení jejího kontrolního systému, zatímco se žalobkyně v souladu s doporučeními Komise a ve spolupráci s ní v tomto směru podrobila akčnímu plánu.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 355, s. 1; Zvl. vyd. 03/13, s. 223).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1593/2000 ze dne 17. července 2000, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3508/92 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 182, s. 4; Zvl. vyd. 03/30, s. 94).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 03/35, s. 269).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269).


title: Věc T-457/10: Žaloba podaná dne 26. září 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/47

         Žaloba podaná dne 26. září 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-457/10)
   ()
   2010/C 346/92
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Demitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Generálního ředitelství informatiky vybrat nabídku předloženou žalobkyní v rámci veřejného nabídkového řízení DIGIT/R2/PO/2009/045 „Externí služby týkající se rozvoje a studia informačních systémů“ (Úř. věst. 2009/S 198-283663) série č. 2 „Rozvojové projekty vypracované externími službami“ za účelem zadání výše uvedené veřejné zakázky jako nabídku třetího a ne prvního dodavatele v kaskádovém mechanismu, jakož i všech rozhodnutí Generálního ředitelství informatiky, které s ním souvisejí, včetně rozhodnutí, které zadává zakázku vybraným uchazečům;

               —

               uložit Generálnímu ředitelství informatiky nahradit škodu, která vznikla žalobkyni z důvodu dotčeného nabídkového řízení ve výši 30 000 eur za sérii č. 2 a zaplatit částku 3 000 000 eur jakožto náhradu škody vzniklé z důvodu ztráty šance a poškození její reputace a hodnověrnosti;

               —

               uložit Generálnímu ředitelství informatiky náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávaném případě se žalobkyně snaží získat zrušení rozhodnutí přijatého žalovanou dne 16. července 2010 vybrat její nabídku v rámci veřejného nabídkového řízení DIGIT/R2/PO/2009/045 „Externí služby týkající se rozvoje a studia informačních systémů“ (1) (Úř. věst. 2009/S 198-283663) série 2 „Rozvojové projekty vypracované externími službami“ za účelem zadání výše uvedené veřejné zakázky jako nabídku třetího a ne prvního dodavatele v kaskádovém mechanismu, jakož i všech rozhodnutí Generálního ředitelství informatiky, které s ním souvisejí, včetně rozhodnutí, které zadává zakázku vybraným uchazečům. Krom toho se žalobkyně domáhá náhrady škody, která jí podle jejího tvrzení vznikla z důvodu nabídkového řízení.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává následujících žalobních důvodů.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila články 93 a 94 finančního nařízení (2) a zásady řádné správy a transparentnosti, jakož i články 106 a 107 finančního nařízení, neboť několik členů vítězného konsorcia splňovalo kritéria pro vyloučení, vzhledem k tomu, že mělo být o nich prohlášeno, že vážně porušili předchozí smlouvy a že jeden člen vítězného konsorcia se dopustil podvodného jednání, korupce a úplatkářství a navíc několik členů konsorcia používá subdodavatelé, kteří nejsou stranou WTO/GPA.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že byly porušeny zásady řádné správy a rovného zacházení, jakož i články 89 a 98 finančního nařízení a článek 145 prováděcích pravidel, jelikož u několika hodnotitelů došlo ke střetu zájmů.
   Zatřetí žalobkyně uvádí, že kritéria pro zadání zakázky, která byla použita pro hodnocení, byla nejasná a v rozporu s právními předpisy, což je neslučitelné s článkem 97 finančního nařízení a článkem 138 prováděcích pravidel.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že zadavatel jí nesdělil důvody, proč byla nabídka vybraného uchazeče lepší než její nabídka a dopustil se několika nesprávných posouzení při hodnocení její nabídky a nabídky vítězného konsorcia. Žalobkyně je rovněž toho názoru, že v hodnotící zprávě použil zadavatel nejasné a nepodložené odůvodnění, a tím, porušil povinnost uvést odůvodnění.

      (1)  Úř. věst. 2009/S 198-283663

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1).


title: Věc T-37/11: Usnesení Tribunálu ze dne 19. června 2012 — Maďarsko v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Dočasný nástroj určený k financování činností na nových vnějších hranicích Unie pro provádění schengenského acquis a kontrol na vnějších hranicích (schengenský nástroj) — Příspěvek pro Maďarsko na období let 2004—2006 — Vymáhání“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/14

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. června 2012 — Maďarsko v. Komise
   (Věc T-37/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Dočasný nástroj určený k financování činností na nových vnějších hranicích Unie pro provádění schengenského acquis a kontrol na vnějších hranicích (schengenský nástroj) - Příspěvek pro Maďarsko na období let 2004—2006 - Vymáhání)
   2012/C 250/26
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: Z. Fehér, K. Szíjjártó a G. Koós, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a F. Coudert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení oznámení o dluhu č. 3241011280 ze dne 28. října 2010, které Komise vydala poté, co Maďarsku zaslala závěrečnou zprávu o schválení účetní závěrky schengenského nástroje, týkající se podpory vyplacené Maďarsku v období let 2004–2006.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011.


title: Věc C-429/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. července 2013 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 29. května 2013 ve věci T-384/10, Španělské království v. Evropská komise

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/40

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. července 2013 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 29. května 2013 ve věci T-384/10, Španělské království v. Evropská komise
   (Věc C-429/13 P)
   2013/C 260/71
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               v každém případě přijmout kasační opravný prostředek a částečně zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2013 ve věci T-384/10, Španělské království v. Komise;

               —

               částečně zrušit rozhodnutí Komise C(2010) 4147 ze dne 30. června 2010 o snížení podpory poskytnuté z Fondu soudržnosti na následující (skupiny) projektů: „Zásobování obyvatelstva žijícího v povodí řeky Guadiana vodou: okres Andévalo“ (2000.ES.16.C.PE.133), „Sanace a vyčištění povodí řeky Guadalquivir: oblast Guadaira, Aljarafe a chráněné přírodní oblasti řeky Guadalquivir“ (2000.16.C.PE.066) a „Zásobování systémů obcí v provinciích Granada a Malaga vodou“ (2002.ES.16.C.PE.061);

               —

               v každém případě uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Nesprávné právní posouzení pojmu „stavba“, jelikož Tribunál měl za to, že každá síť představuje stavbu ve smyslu čl. 1 písm. c) směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (1).
   Napadený rozsudek se odchyluje od judikatury uvedené v rozsudku ze dne 5. října 2000, Komise v. Francie (C-16/98, Recueil, s. I-8315) v tom smyslu, že nezohledňuje nutnost zeměpisné návaznosti všech staveb a jejich vzájemné závislosti, a sice nutnost vzájemného propojení za účelem poskytování služby.

      (1)  Úř. věst. L 199, s. 54.


title: Věc C-427/08: Žaloba podaná dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/31

         Žaloba podaná dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-427/08)
   (2008/C 285/52)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a I. Chatzigiannis)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. ledna 2007.

      (1)  Úř. věst. L 363, 20.12.2006, s. 141.


title: Věc T-557/15 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2016 – De Esteban Alonso v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Článek 24 služebního řádu — Žádost o pomoc — Trestní řízení před vnitrostátním soudem — Rozhodnutí orgánu stát se účastníkem občanskoprávního řízení — Zamítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně neopodstatněné — Procesní vady — Podmínky použití článku 24 služebního řádu“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2016 – De Esteban Alonso v. Komise
   (Věc T-557/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Článek 24 služebního řádu - Žádost o pomoc - Trestní řízení před vnitrostátním soudem - Rozhodnutí orgánu stát se účastníkem občanskoprávního řízení - Zamítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně neopodstatněné - Procesní vady - Podmínky použití článku 24 služebního řádu“)
   (2016/C 392/52)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francie) (zástupce: C. Huglo, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a C. Ehrbar, poté C. Ehrbar a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 15. července 2015, De Esteban Alonso v. Komise (F 35/15, EU:F:2015:87), jehož předmětem je zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Fernando De Esteban Alonso ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 371, 9.11.2015.


title: Věc C-303/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 24. května 2017 – Headlong Limited v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 24. května 2017 – Headlong Limited v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása
   (Věc C-303/17)
   (2017/C 269/08)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Headlong Limited

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

      Předběžné otázky

               1)

               Je pro účely zodpovězení otázek položených v řízení o předběžné otázce zahájeném ve věci [C-3/17] ze strany Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság relevantní, že správní sankce nemá podobu pokuty, ale dočasného zablokování přístupu k elektronickým údajům na dobu 90 dní, což je sankce, která má podstatně odlišné znaky (například dočasně se pozastavuje poskytování služby, rozhodnutí o uložení sankce se nedoručuje a nelze jej napadnout účinným opravným prostředkem) a kterou může vnitrostátní orgán za stejné jednání uložit rovněž kumulativně vedle sankce spočívající v pokutě?

               2)

               Vzhledem k povaze, závažnosti a způsobu ukládání správní sankce spočívající v dočasném zablokování přístupu k elektronickým údajům na dobu 90 dní a zejména k nemožnosti napadnout tuto sankci účinným opravným prostředkem v souladu s článkem 56 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), lze vycházet z toho, že uvedená sankce představuje sama o sobě nepřiměřeně závažné omezení článku 56 SFEU a čl. 17 odst. 1 a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, přičemž toto omezení v jeho současné podobě nelze odůvodnit důvody ochrany spotřebitele stanovenými členským státem v oblasti hazardních her?

               3)

               Je pro účely zodpovězení šesté předběžné otázky, kterou ve věci [C-3/17] položil Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, relevantní, že členský stát nezajistil, aby byly přijaty předpisy nezbytné k získání – prostřednictvím výběrového řízení na udělení koncese nebo předložením nabídky [v rámci veřejné zakázky] – licence na provozování on-line kasina, a poskytovatelé služeb proto nemohou získat správní licence nezbytné k nabízení takové služby?


title: Věc T-138/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2014 – Evonik Oil Additives v. OHIM – BRB International (VISCOTECH) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství VISCOTECH — Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky VISCOPLEX — Důkaz o územní působnosti a platnosti starší mezinárodní ochranné známky — Pravidlo 19 odst. 2 a pravidlo 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2014 – Evonik Oil Additives v. OHIM – BRB International (VISCOTECH)
   (Věc T-138/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VISCOTECH - Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky VISCOPLEX - Důkaz o územní působnosti a platnosti starší mezinárodní ochranné známky - Pravidlo 19 odst. 2 a pravidlo 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 007/35)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evonik Oil Additives GmbH (Darmstadt, Německo) (zástupce: J. Albrecht, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: BRB International BV (Ittervoort, Nizozemsko) (zástupkyně: A. Bekema, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. prosince 2012 (věc R 907/2012-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Evonik Degussa GmbH a BRB International BV.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Evonik Oil Additives GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


title: Věc T-576/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. dubna 2015 – Schenker Customs Agency v. Komise „Celní unie — Dodatečný výběr dovozního cla — Dovoz glyfosátu pocházejícího z Tchaj-wanu — Žádost o prominutí dovozního cla podaná celním zástupcem — Článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 — Klauzule o zamezení nepřiměřené tvrdosti — Existence zvláštní situace — Celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu — Chybná osvědčení o původu zboží — Pojem hrubá nedbalost — Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje prominutí dovozního cla za nedůvodné“

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. dubna 2015 – Schenker Customs Agency v. Komise
   (Věc T-576/11) (1)

   („Celní unie - Dodatečný výběr dovozního cla - Dovoz glyfosátu pocházejícího z Tchaj-wanu - Žádost o prominutí dovozního cla podaná celním zástupcem - Článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 - Klauzule o zamezení nepřiměřené tvrdosti - Existence zvláštní situace - Celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu - Chybná osvědčení o původu zboží - Pojem hrubá nedbalost - Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje prominutí dovozního cla za nedůvodné“)
   (2015/C 190/10)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schenker Customs Agency BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: J. Biermasz a A. Jansen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně L. Keppenne a F. Wilman, poté A. Caeiros a B. R. Killmann, zmocněnci, ve spolupráci s Y. Van Gervenem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2011) 5208 final ze dne 27. července 2011, jímž bylo konstatováno, že prominutí dovozních cel není v konkrétním případě dovozu odůvodněné (věc REM 01/2010).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Schenker Customs Agency BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc T-310/16: Žaloba podaná dne 20. června 2016 – Foshan Lihua Ceramic v. Komise

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/40

         Žaloba podaná dne 20. června 2016 – Foshan Lihua Ceramic v. Komise
   (Věc T-310/16)
   (2016/C 305/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan City, Čína) (zástupci: B. Spinoit a D. Philippe, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2016)2136 final ze dne 15. dubna 2016, kterým se zamítá žádost o režim nového vyvážejícího výrobce s ohledem na konečné antidumpingové clo na dovoz keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky uložené prováděcím nařízením Rady (EU) č. 917/2011;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že uplatnění vzorkové výjimky ze strany Komise porušuje čl. 11 odst. 5 a čl. 11 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, jakož i čl. 9 odst. 5 Dohody WTO.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení, neboť Komise nedávno uplatnila ustanovení o přezkumu pro nového vývozce podle čl. 11 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 v případu týkajícím se korejského exportéra.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení žalobkynina základního práva na obhajobu. Žalobkyně tvrdí, že Komise ve svém rozhodnutí odkazuje a opírá jej o i) existenci společnosti, která nemůže vyvážet a nevyvážela v průběhu původního šetření a která nemůže mít a nemá právní, společenské spojení s jinými vývozci; ii) informace, ke kterým neměla žalobkyně nikdy přístup a nemohla se k nim vyjádřit; a iii) domnělé události při jednání, o kterých neexistují žádné zápisy ani protokoly.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci v tom rozsahu, ve kterém Komise opřela své rozhodnutí o domnělý nesoulad mezi auditorem ověřenými čísly o výrobě po původním šetření poskytnuté žalobkyní na straně jedné a na straně druhé komerčně ovlivněnými údaji na webovém serveru.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení v tom rozsahu, ve kterém Komise své rozhodnutí opřela o právní koncepty, které neexistují ani právně ani prakticky.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že odůvodnění se zakládá nikoli na faktech, ale na domněnkách a že došlo k porušení práva být vyslechnuta. Žalobkyně předně uplatňuje, že body 17 až 22 sporného rozhodnutí obsahují zjevně nesprávná posouzení založená na ryze neopodstatněných domněnkách. Skutečnost, že významné a podstatné argumenty, které žalobkyně vznesla, byly zcela ignorovány a přehlédnuty, znamená zadruhé porušení žalobkynina práva být ze strany Komise „účinně“ vyslechnuta.


title: Věc T-538/08: Usnesení Tribunálu ze dne 3. března 2010 — REWE-Zentral v. OHIM — KODI Diskontläden (inéa) ( Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. března 2010 — REWE-Zentral v. OHIM — KODI Diskontläden (inéa)
   (Věc T-538/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2010/C 113/73
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: REWE-Zentral AG (Köln, Německo) (zástupci: M. Kinkeldey a A. Bognár, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: R. Manea, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: KODI Diskontläden GmbH (Oberhausen, Německo) (zástupce: J. Schmidt, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. října 2008 (věc R 744/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi KODI Diskontläden GmbH a REWE-Zentral AG.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a každá nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalovanou.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-406/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne  18. listopadu 2005  ve věci Staatssecretaris van Financiën proti P. Jurriëns Beheer BV

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne 18. listopadu 2005 ve věci Staatssecretaris van Financiën proti P. Jurriëns Beheer BV
   (Věc C-406/05)
   (2006/C 22/14)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 18. listopadu 2005 ve věci Staatssecretaris van Financiën proti P. Jurriëns Beheer BV, který došel kanceláři Soudního dvora dne 21. listopadu 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hoge Raad der Nederlanden žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je použití čl. 13 části B initio a písm. d) initio a bodu 6 šesté směrnice na spravování zvláštních investičních fondů závislé pouze na druhu poskytovaných služeb, nebo také na podmínce, zda správcovské služby jsou poskytnuty tou osobou, která je v právním vztahu k vlastníkům obchodních podílů dotyčného zvláštního investičního fondu?

               2)

               Může být služba dohodnutá s organizací, která, co se činností týče, spočívá ve správě zvláštních investičních fondů, považována za spravování ve smyslu výše v první otázce uvedeného osvobození od daně, pokud ten, kdo službu poskytuje, ji vykonává v pozici vedoucího této organizace?


title: Věc C-656/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 19. prosince 2016 – Finmeccanica SpA v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 19. prosince 2016 – Finmeccanica SpA v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Věc C-656/16)
   (2017/C 121/15)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Finmeccanica SpA

      Žalovaná: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Předběžná otázka

   Brání čl. 5 odst. 4 druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (1), s ohledem na obecné zásady stanovené v čl. 3 odst. 1 téže směrnice, jakož i na správné použití unijních obecných právních zásad právní jistoty, ochrany legitimního očekávání, proporcionality, rozumného uvážení, transparentnosti a zákazu diskriminace, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 106 odst. 3 písm. d) bod 2) legislativního nařízení č. 58 ze dne 24. února 1998 (úplné znění předpisů v oblasti finančního zprostředkování podle článků 8 a 21 zákona č. 52 ze dne 6. února 1996), ve znění pozdějších předpisů, a článek 47 g rozhodnutí Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob č. 11971 ze dne 14. května 1999 (prováděcí nařízení k legislativnímu nařízení č. 58 ze dne 24. února 1998 o emitentech), ve znění pozdějších předpisů, v rozsahu, ve kterém uvedená ustanovení opravňují Consob k navýšení nabídky převzetí podle uvedeného článku 106, pokud je splněna podmínka, že „došlo ke koluzní dohodě mezi předkladatelem nabídky nebo osobami jednajícími ve shodě s ním a jedním nebo více prodávajícími“, aniž specifikují konkrétní jednání, které naplňuje znaky takovéhoto případu, a tedy jasně neurčují okolnosti a kritéria, při jejichž splnění je Consob oprávněna upravit cenu nabídky převzetí směrem nahoru?

      (1)  Úř. věst. L 142, s. 12; Zvl. vyd. 17/02, s. 20.