title: Věc T-436/10: Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Hit Groep v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/41

         Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Hit Groep v. Komise
   (Věc T-436/10)
   ()
   2010/C 317/75
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hit Groep (Haarlem, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal, G. Oosterhuis a H. Albers)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí v rozsahu, ve kterém směřuje proti žalobkyni, zejména čl. 1 odst. 9 písm. b), čl. 2 odst. 9 a čl. 4 odst. 22, podpůrně snížit pokutu, která byla uložena žalobkyni, na nulu nebo ji snížit na základě úvahy soudu;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení, včetně nákladů žalobkyně na právní zastoupení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně svou žalobou napadá jí určené rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2010, K(2010) 4387 v konečném znění ve věci COMP/38344 — Předpínací ocel.
   Žalobkyně opírá svoji žalobu o pět žalobních důvodů.

               —

               Zaprvé Komise neoprávněně a v rozporu s právem, přinejmenším s nedostatečným odůvodněním, v článku 1 rozhodnutí konstatovala, že žalobkyně od 1. ledna 1998 do 17. ledna 2002 porušovala články 101 SFEU a 53 EHP.
               Komise dostatečně neodůvodnila, proč žalobkyně údajně porušovala článek 101 SFEU a proč proti ní v této věci za období od 1. ledna 1998 do 17. ledna 2002 Komise postupovala jinak, než proti vlastníku podílů s „rozhodujícím vlivem“.

               —

               Zadruhé Komise neoprávněně a v rozporu s právem uložila pokutu. Uložení pokuty rozhodnutím ze dne 30. června 2010 podniku, jako je žalobkyně, který již od 1. listopadu 2004 není hospodářsky činný, je v rozporu s cíli článku 101 SFEU, politikou peněžitých pokut Společenství a se zásadou proporcionality.

               —

               Zatřetí Komise neoprávněně a v rozporu s právem v čl. 1 bodě 9 napadeného rozhodnutí konstatovala, že žalobkyně porušila článek 101 SFEU a článek 53 EHP a uložila jí na základě toho pokutu ve výši 6 934 000 eur, protože ji za dobu od 1. ledna 1998 do 17. ledna 2002 považuje společně s Nedri Spanstaal BV za spoluodpovědnou.
               Žalobkyně byla v období od 1. ledna 1998 do 17. ledna 2002 investiční společností, která na Nedri Spanstaal neměla „rozhodující vliv“, a z tohoto důvodu nemůže být činěna zodpovědnou za porušení práva hospodářské soutěže společností Nedri Spanstaal.

               —

               Začtvrté a podpůrně Komise ji neoprávněně a v rozporu s právem uložila pokutu ve výši 6 934 000 eur, přestože jí žádnou pokutu uložit nesměla, nebo byla oprávněna jí uložit jen podstatně nižší pokutu.

                           —

                           Komise nebyla oprávněna použít její obrat za rok 2003 jako měřítko pro stanovení 10 % hranice pokuty, která jí byla uložena; pokud by se odchýlila od základního pravidla uvedeného v čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003, musela by přinejmenším zohlednit důsledky tohoto kroku s ohledem na cíle tohoto ustanovení. Pokuta proto není ve správném poměru k velikosti podniku a nesplňuje podmínky, které podle judikatury platí.

                           —

                           Komise byla rovněž povinna uplatnit vůči žalobkyni snížení pokuty pro korunní svědky, které přiznala Nedri Spanstaal.

                           —

                           Komise neoprávněně vypočítala pokutu zvlášť pro žalobkyni, pokutu pro žalobkyni byla povinna omezit na část pokuty, která byla udělena Nedri Spanstaal. Rozhodnutí, které bylo vydáno vůči žalobkyni, vychází z jejího vlastnictví podílů na Nedri Spanstaal ve výši 48/224 během celé doby protiprávního jednání, kterého se Nedri Spanstaat dopustila; pokuta neodpovídá zásadě proporcionality.

                           —

                           Komise porušila zásadu proporcionality tím, že po použití 10 % hranice nezohlednila poměrně omezenou dobu, za kterou byla žalobkyně činěna odpovědnou za protiprávní jednání Nedri Spanstaal, poměrně omezenou kvalitu odpovědnosti žalobkyně a omezený obrat žalobkyně.

                           —

                           Komise porušila zásadu rovného zacházení tím, že po použití 10 % hranice nezohlednila omezenou dobu, za kterou je žalobkyně ve srovnání s Nedri Spanstaal činěna zodpovědnou za protiprávní jednání. Podle judikatury se výše pokuty řídí mimo jiné dobou trvání protiprávního jednání, za které je podnik, kterému je pokuta ukládána, společně zodpovědný. S tímto není slučitelné, že žalobkyni byla uložena vyšší pokuta než Nedri Spanstaal.

               —

               Zapáté a podpůrně žalobkyně uvádí, že Komise porušila svoji povinnost vydat rozhodnutí během přiměřené lhůty a porušila tím čl. 6 odst. 1 EÚLP a čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv EU. Komise při stanovení pokuty v rozporu s právem nezohlednila překročení přiměřené lhůty. Doba trvání řízení v tomto případě činí 94 měsíců, a je tedy nepřiměřeně dlouhá.


title: Věc C-492/15: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 21. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – R v. S, T

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/19

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 21. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – R v. S, T
   (Věc C-492/15) (1)

   (2016/C 326/34)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 398, 30. 11. 2015.


title: Spojené věci C-55/11, C-57/11 a C-58/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Vodafone España, SA v. Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11), Ayuntamiento de Tudela (C-57/11), a France Telecom España SA v. Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11) ( „Směrnice 2002/20/ES — Sítě a služby elektronických komunikací — Oprávnění — Článek 13 — Poplatky za práva na užívání a za práva na instalování zařízení“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Vodafone España, SA v. Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11), Ayuntamiento de Tudela (C-57/11), a France Telecom España SA v. Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11)
   (Spojené věci C-55/11, C-57/11 a C-58/11) (1)

   (Směrnice 2002/20/ES - Sítě a služby elektronických komunikací - Oprávnění - Článek 13 - Poplatky za práva na užívání a za práva na instalování zařízení)
   2012/C 287/13
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vodafone España, SA (C-55/11 a C-57/11), France Telecom España SA (C-58/11)

      Žalovaní: Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11), Ayuntamiento de Tudela (C-57/11), Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad článku 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací („autorizační“ směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337) — Poplatky za užívací práva a za práva na instalování zařízení — Obecní veřejný majetek

      Výrok

               1)

               Článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) musí být vykládán v tom smyslu, že brání vybírání poplatku za práva na instalování zařízení na veřejném nebo soukromém majetku, přes něj nebo pod ním od operátorů, kteří pro poskytování mobilních telefonních služeb tato zařízení využívají, aniž jsou jejich vlastníky.

               2)

               Článek 13 směrnice 2002/20 má přímý účinek, takže přiznává jednotlivcům právo se na něj přímo odvolat před vnitrostátním soudem za účelem napadení provedení rozhodnutí veřejného orgánu, které není slučitelné s tímto článkem.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


title: Věc T-580/15: Žaloba podaná dne 6. října 2015 – Flamagas v. OHIM – MatMind (CLIPPER)

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/62

         Žaloba podaná dne 6. října 2015 – Flamagas v. OHIM – MatMind (CLIPPER)
   (Věc T-580/15)
   (2016/C 038/84)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Flamagas, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: I. Valdelomar Serrano, G. Hinarejos Mulliez a D. Gabarre Armengol, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: MatMind Srl (Formello, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Společenství (Tvar zapalovače obsahující slovní prvek „CLIPPER“) – Ochranná známka Společenství č. 4 758 652

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. července 2015, ve věci R 924/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               potvrdil rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 22. března 2013, které bylo vydáno v řízení o prohlášení neplatnosti č. C 5642 týkajícím se ochranné známky Společenství č. 4 758 652;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-39/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. června 2016 – Marinozzi v. Komise „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Důchody — Převod vnitrostátních nároků na důchod — Návrhy na započtení let služby — Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení — Nepřípustnost žaloby — Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé — Článek 83 jednacího řádu“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. června 2016 – Marinozzi v. Komise
   (Věc F-39/15) (1)

   („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Důchody - Převod vnitrostátních nároků na důchod - Návrhy na započtení let služby - Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení - Nepřípustnost žaloby - Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé - Článek 83 jednacího řádu“)
   (2016/C 410/71)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gabrio Marinozzi (Santo Domingo, Dominikánská republika) (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec, a nakonec, G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení návrhu převodu nároků žalobce na důchod do unijního důchodového systému, který uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Gabrio Marinozzi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015, s. 27.


title: Věc F-19/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. června 2006 – Sanchez Ferriz v. Komise (Úředníci — Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2003)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/32

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. června 2006 – Sanchez Ferriz v. Komise
   (Věc F-19/05) (1)

   (Úředníci - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2003)
   (2006/C 190/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Carlos Sanchez Ferriz (Brusel, Belgie) (zástupci: původně G. Bouneou a F. Frabetti, advokáti, poté pouze F. Frabetti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení hodnotícího období 2003, co se týče žalobce, nebo podpůrně zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce za rok 2003
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-153/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-313/04: Žaloba podaná dne 30. července 2004 Hewlett-Packard GmbH proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/45

         Žaloba podaná dne 30. července 2004 Hewlett-Packard GmbH proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-313/04)
   (2004/C 262/86)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 30. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Hewlett-Packard GmbH, se sídlem v Böblingenu (Německo), zastoupeným advokáty Fabiennem Boulangerem, Mariem Mrozekem a Michaelem Tervoorenem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               prohlásil rozhodnutí Komise REM 06/02 ze dne 7. dubna 2004 o určení, že vrácení není v určitém případě opodstatněné, za neplatné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dne 21.12.1995 odbavil žalobce ze svého celního skladu zboží (tiskárny a tiskové kazety) původem ze Singapuru k propuštění do volnému oběhu ve Společenství. Za zboží vznikl tímto odbavením do volného oběhu celní dluh. Podle žalobce se uskutečnilo odbavení 21.12.1995 proto, aby se zajistilo, že mohou být využity preferenční celní sazby platné do 31.12.1995. K tehdejšímu datu odbavení do volného oběhu by se jinak od 1.1.1996 použily vyšší celní sazby. Nařízením č. 3009/95 (1) bylo od 1.1.1996 stanoveno pro zboží se stejným číslem v sazebníku jako zboží žalobce osvobození od cla.
   V listopadu 1996 žádal žalobce německé celní úřady o vrácení požadované částky. Tato žádost byla zamítnuta. Se souhlasem žalobce předložily německé úřady případ Komisi.
   Žalobce se odvolává na článek 239 celního kodexu a uplatňuje, že Komise zpožděným zveřejněním a opomenutím včasného vyhlášení nařízení č. 3009/95, jeho úmyslným antidatováním a odvoláním se na nařízení Rady č. 3093/95 (2) ze dne 22. prosince 1995, vyhlášeného až 21.2.1996, porušila požadavek předvídatelnosti jednání orgánů Společenství a zásadu právní jistoty.
   Dále žalobce uvádí, že byl porušen článek 12 nařízení Rady č. 2658/87 (3), který předepisuje vyhlášení úplné verze kombinované nomenklatury do 31.10. pro následující rok. Účelem tohoto předpisu je právě spolehlivě informovat ekonomické subjekty o budoucích finančních důsledcích a vytvořit tak základ pro plánovací jistotu občanů Společenství tak, aby mohli přizpůsobit své jednání.
   Nadto uplatňuje žalobce, že Komise porušila vůči žalobci svou povinnost jednat s péčí tím, že včas neupozornila na nastávající opakovanou změnu kombinované nomenklatury. Dále vycházela Komise při vydání napadeného rozhodnutí z okolností, které objektivně neexistovaly. Tím porušila jí v tomto rámci příslušející volné uvážení a volné hodnocení k tíži žalobce. Konečně uplatňuje žalobce, že se nedopustil zjevného nedbalostního jednání ani že nejednal s podvodným úmyslem.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 3009/95 ze dne 22.12.1995, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 319, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 3093/95 ze dne 22.12.1995, kterým se stanoví celní sazby vyplývající z jednání podle čl. XXIV odst. 6 GATT, jež má Společenství uplatňovat po přistoupení Rakouska, Finska a Švédska do Evropské unie (Úř. věst. L 334, s. 1).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 z 23.7.1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1).


title: Věc C-231/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku v. Polkomtel sp. z o. o. „Řízení o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/21/ES — Článek 4 odst. 1 — Právo podat opravný prostředek proti rozhodnutí přijatému vnitrostátním regulačním orgánem — Účinný mechanismus pro opravné prostředky — Zachování rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu v platnosti do rozhodnutí o opravném prostředku — Časové účinky rozhodnutí vnitrostátního soudu, kterým se ruší rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu — Možnost zrušit rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu se zpětnou účinností — Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního očekávání“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku v. Polkomtel sp. z o. o.
   (Věc C-231/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/21/ES - Článek 4 odst. 1 - Právo podat opravný prostředek proti rozhodnutí přijatému vnitrostátním regulačním orgánem - Účinný mechanismus pro opravné prostředky - Zachování rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu v platnosti do rozhodnutí o opravném prostředku - Časové účinky rozhodnutí vnitrostátního soudu, kterým se ruší rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu - Možnost zrušit rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu se zpětnou účinností - Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního očekávání“)
   (2016/C 462/06)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku

      Žalovaná: Polkomtel sp. z o. o.

      Výrok

   Ustanovení čl. 4 odst. 1 prvního pododstavce první a třetí věty a čl. 4 odst. 1 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládána v tom smyslu, že vnitrostátní soud, který rozhoduje o žalobě proti rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu, musí mít možnost zrušit uvedené rozhodnutí se zpětným účinkem, pokud má za to, že je to nezbytné k zajištění účinné ochrany práv podniku, který uvedenou žalobu podal.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc C-371/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Německo) — Nural Ziebell, původně Nural Örnek v. Land Baden-Württemberg ( „Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Volný pohyb pracovníků — Článek 7 první pododstavec druhá odrážka a čl. 14 odst. 1 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 — Směrnice 64/221/EHS, 2003/109/ES a 2004/38/ES — Právo pobytu Turka narozeného v hostitelském členském státě, který zde legálně pobýval nepřetržitě více než deset let jako dítě tureckého pracovníka — Odsouzení pro trestný čin — Zákonnost rozhodnutí o vyhoštění — Podmínky“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Německo) — Nural Ziebell, původně Nural Örnek v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-371/08) (1)

   (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Volný pohyb pracovníků - Článek 7 první pododstavec druhá odrážka a čl. 14 odst. 1 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 - Směrnice 64/221/EHS, 2003/109/ES a 2004/38/ES - Právo pobytu Turka narozeného v hostitelském členském státě, který zde legálně pobýval nepřetržitě více než deset let jako dítě tureckého pracovníka - Odsouzení pro trestný čin - Zákonnost rozhodnutí o vyhoštění - Podmínky)
   2012/C 32/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nural Ziebell, původně Nural Örnek

      Žalovaná: Land Baden-Württemberg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Výklad čl. 14 odst. 1 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem — Rozšíření působnosti čl. 28 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, která povoluje vyhoštění občanů Unie pouze ze závažných důvodů veřejné bezpečnosti, na turecké státní příslušníky — Rozhodnutí o vyhoštění tureckého státního příslušníka, který se narodil a 34 let pobývá v Německu, přijaté v důsledku několika odsouzení za trestné činy

      Výrok

   Článek 14 odst. 1 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, přijatého Radou přidružení zřízenou Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, podepsanou dne 12. září 1963 v Ankaře Tureckou republikou na jedné straně a členskými státy EHS a Společenstvím na straně druhé, která byla uzavřena, schválena a potvrzena jménem Společenství rozhodnutím Rady 64/732/EHS ze dne 23. prosince 1963, musí být vykládán v tom smyslu, že:

               —

               ochrana proti vyhoštění, kterou toto ustanovení přiznává tureckým státním příslušníkům, nemá stejný rozsah jako ochrana, která je přiznána občanům Unie článkem 28 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, takže režim ochrany před vyhoštěním, kterého požívají tito občané, nelze mutatis mutandis použít na uvedené turecké státní příslušníky pro potřeby určení smyslu a rozsahu tohoto čl. 14 odst. 1;

               —

               toto ustanovení rozhodnutí č. 1/80 nebrání tomu, vůči tureckému státnímu příslušníkovi, který je držitelem práv, která mu přiznává čl. 7 první pododstavec druhá odrážka uvedeného rozhodnutí, bylo přijato opatření o vyhoštění zakládající se na důvodech veřejného pořádku, představuje-li osobní chování dotyčného jednotlivce v současné době skutečné a dostatečně závažné ohrožení, které má dopad na základní zájem společnosti hostitelského členského státu a je-li toto opatření k ochraně takového zájmu nezbytné. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, s přihlédnutím ke všem relevantním skutečnostem, kterými se vyznačuje situace dotyčného tureckého státního příslušníka, zda je takové opatření ve věci v původním řízení právně odůvodněné.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc T-388/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  5. dubna 2006  – Kachakil Amar v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Obrazová ochranná známka tvořená podélnou čarou zakončenou do trojúhelníku — Odmítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Nabytí rozlišovací způsobilosti užíváním )

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. dubna 2006 – Kachakil Amar v. OHIM
   (Věc T-388/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka tvořená podélnou čarou zakončenou do trojúhelníku - Odmítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Nabytí rozlišovací způsobilosti užíváním“)
   (2006/C 131/74)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Habib Kachakil Amar (Valencie, Španělsko) (zástupce: J.C. Heder, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. července 2004 (R 175/2004-1), kterým byl odmítnut zápis obrazové ochranné známky „Podélná čára zakončená do trojúhelníku“ jako ochranné známky Společenství
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc T-199/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. října 2015 – Vanbreda Risk & Benefits v. Komise „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování služeb pojistného krytí majetku a osob — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zadání veřejné zakázky jinému uchazeči — Rovné zacházení — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům — Mimosmluvní odpovědnost — Ztráta příležitosti — Mezitímní rozsudek“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. října 2015 – Vanbreda Risk & Benefits v. Komise
   (Věc T-199/14) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování služeb pojistného krytí majetku a osob - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zadání veřejné zakázky jinému uchazeči - Rovné zacházení - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Mimosmluvní odpovědnost - Ztráta příležitosti - Mezitímní rozsudek“)
   (2015/C 429/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vanbreda Risk & Benefits (Antverpy, Belgie) (zástupci: původně P. Teerlinck a P. de Bandt, poté P. Teerlinck, P. de Bandt a M. Gherghinaru, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a L. Cappelletti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 30. ledna 2014, kterým Komise odmítla nabídku, kterou podala žalobkyně pro položku č. 1 v zadávacím řízení OIB.DR.2/PO/2013/062/591 na služby pojistného krytí majetku a osob (Úř. věst. 2013/S 155-269617), a tuto zakázku zadala jiné společnosti, a zadruhé návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 30. ledna 2014, kterým Evropská komise odmítla nabídku, kterou podala Vanbreda Risk & Benefits pro položku č. 1 v zadávacím řízení OIB.DR.2/PO/2013/062/591 na služby pojistného krytí majetku a osob (Úř. věst. 2013/S 155-269617), a tuto zakázku zadala jiné společnosti, se zrušuje.

               2)

               Evropská unie je povinna nahradit škodu, kterou Vanbreda Risk & Benefits utrpěla z titulu ztráty příležitosti k získání výše uvedené zakázky a k získání doporučení vyplývajících ze zadání zakázky.

               3)

               Ve zbývající části se návrh na náhradu škody zamítá.

               4)

               Účastnice řízení oznámí Tribunálu ve lhůtě šesti měsíců od data vyhlášení rozsudku částku náhrady škody stanovenou vzájemnou dohodou.

               5)

               V případě neuzavření takové dohody účastnice řízení zašlou Tribunálu v téže lhůtě své vyčíslené návrhy.

               6)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 159, 26. 5. 2014.


title: Věc F-114/10: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2010 — Bowles a další v. ECB

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/37

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2010 — Bowles a další v. ECB
   (Věc F-114/10)
   2011/C 55/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Carlos Bowles a další (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení výplatních pásek žalobců za leden 2010 a následující měsíce v rozsahu, v němž je v nich uplatněno zvýšení platů o 2 % v důsledku provedení úpravy platů pro rok 2010, jakož i náhrada majetkové újmy, kterou utrpěli žalobci.

      Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit výplatní pásky za leden 2010 a následující měsíce v rozsahu, v němž je v nich uplatněno zvýšení platů o 2 % za účelem uplatnění zvýšení o 2,1 % vypočteného na základě úpravy platů ve výši 3,6 % v Komisi;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádostí o přezkum a stížností podaných žalobci;

               —

               nahradit žalobcům majetkovou újmu spočívající v rozdílu mezi zvýšením platů ve výši 2 % neoprávněně přiznanému od ledna 2010 a zvýšením platů ve výši 2,1 %, na které měli mít nárok, tj. zvýšení platů ve výši 0,1 % za měsíc od ledna 2010 a všechny ostatní finanční nároky (mezi nimi nároky na důchod). Tyto částky musí být úročeny od data jejich splatnosti do dne jejich skutečného zaplacení na základě úrokové sazby vypočtené na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní refinanční operace použitelné během dotčeného období, zvýšené o dva procentní body;

               —

               nahradit újmu způsobenou snížením kupní síly stanovenou ex aequo et bono předběžně na částku 5 000 eur pro jednoho žalobce;

               —

               nahradit nemajetkovou újmu vyčíslenou ex aequo et bono na částku 5 000 eur pro jednoho žalobce;

               —

               uložit ECB náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-331/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu – Rumunsko) – Ilie Nicolae Nicula v. Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu „Řízení o předběžné otázce — Vrácení daní vybraných členským státem v rozporu s unijním právem“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu – Rumunsko) – Ilie Nicolae Nicula v. Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Věc C-331/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Vrácení daní vybraných členským státem v rozporu s unijním právem“)
   (2014/C 462/12)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Sibiu

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ilie Nicolae Nicula

      Žalovaní: Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

      Výrok

   Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takovému systému vracení daně vybrané v rozporu s unijním právem, jako je systém dotčený v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc T-395/13: Žaloba podaná dne 31. července 2013 — Miettinen v. Rada

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/23

         Žaloba podaná dne 31. července 2013 — Miettinen v. Rada
   (Věc T-395/13)
   2013/C 274/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Samuli Miettinen (Espoo, Finsko) (zástupci: O. Brouwer a E. Raedts, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady ze dne 21. května 2013, kterým se odmítá poskytnout úplný přístup k dokumentu 12979/12 podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001 L 145, s. 43), jak bylo oznámeno žalobci dne 21. května 2013 v dopise pod značkou „06/c/02/1 3“ (napadené rozhodnutí), jakož i nové rozhodnutí o odmítnutí ze dne 23. července 2013,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení podle článku 87 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vedlejších účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
   První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 2 druhé odrážky a čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož napadené rozhodnutí se zakládá na nesprávném výkladu a použití uvedených ustanovení, která se týkají ochrany soudních řízení a právního poradenství a ochrany probíhajícího rozhodovacího procesu:

               Zaprvé Rada neprokázala, že zveřejnění dokumentu 12979/12 způsobí její právní službě újmu v tom, že nebude schopna uvedený dokument obhájit v budoucím soudním řízení, a naruší legislativní proces;

               Zadruhé Rada neprokázala, že je dokument 12979/12 velice citlivý nebo rozsáhlý, což by odůvodňovalo neuplatnění předpokladu zveřejnění právních stanovisek v legislativním kontextu;

               Zatřetí teorie Rady o újmě je čistě hypotetická. Je skutkově jakož i právně neopodstatněné mít za to, že obsah názoru, který obsahuje dokument 12979/12, byl již veřejný, když bylo přijato napadené rozhodnutí a

               začtvrté Rada neuplatnila při odvolání se na čl. 4 odst. 3 první pododstavec kritérium převažujícího veřejného zájmu, když zohlednila pouze možná rizika pro její rozhodovací proces spojená se zveřejněním, a nikoli pozitivní účinky takového zveřejnění mimo jiné pro legitimnost rozhodovacího procesu, a neuplatnila toto kritérium při odvolání se na čl. 4 odst. 2 druhou odrážku.

         Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést přiměřené odůvodnění podle článku 296 SFEU, jelikož Rada nesplnila svou povinnost uvést dostatečné a přiměřené odůvodnění napadeného rozhodnutí.


title: Věc C-487/04: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/9

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-487/04)
   (2005/C 31/19)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 25. listopadu 2004 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou C. Cattabriga a A. Bordesem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Italská republika tím, že jednostranně zavedla systém zpětné vysledovatelnosti sušeného mléka určeného pro určité využití, který není stanoven plně harmonizovaným právem Společenství, použitelným v tomto odvětví, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 (1) ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky a z nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 (2) ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:

               1.

               Za účelem zabránění zneužití čerpání podpor na sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo, stanoví nařízení (ES) č. 1255/1999 a (ES) č. 2799/1999 strukturovaný mechanismus kontroly podniků, které tyto výrobky používají. Tento mechanismus ponechává sice členským státům pravomoc přijmout za účelem zajištění dodržování ustanovení, které se týkají poskytování podpor, dodatečná kontrolní opatření, nicméně jim neumožňuje ukládat subjektům v tomto odvětví dodatečné povinnosti, jež jsou s ohledem na povinnosti ukládané nařízením č. 2799/1999 podnikům, které jsou příjemci podpor, jiné povahy.

               2.

               Zvláště je třeba považovat za vyloučenou možnost členských států stanovit jednostranně podmínky, které ovlivňují složení sušeného mléka, jež je předmětem nařízení č. 2799/1999, jako např. přísadu barevných stopovacích látek určených k tomu, aby učinily zjevným účel výrobku určeného jako krmivo.

               3.

               Taková podmínka může obchod se sušeným odstředěným mlékem mezi členskými státy pouze omezit. Vzhledem k tomu, že účel není totiž v okamžiku výroby zpravidla znám, zavazuje italskými právními předpisy ukládaný požadavek přidání stopovacích látek vývozce, kteří vyvážejí sušené odstředěné mléko na italský trh, aby provedli složité manipulace s částí sušeného odstředěného mléka určenou pro tento trh. Jak přitom několikrát připoměla judikatura, jsou společné organizace trhu, co se týče obchodu uvnitř Společenství, založeny na svobodě obchodu a zakazují jakoukoli vnitrostátní úpravu, která jako v projednávaném případě brání obchodu mezi členskými státy.

               4.

               Sporná italská úprava mimo jiné poškozuje fungování společné organizace trhu s mlékem, založené, pokud jde o jí stanovené režimy podpor, na jednotných předpisech, použitelných erga omnes. Je totiž zjevné, že jestliže se všechny členské státy, podle vzoru Itálie, považují za oprávněné přijmout ad hoc jednostranně pravidla zpětné vysledovatelnosti sušeného odstředěného mléka určeného k použití jako krmivo, vyvolalo by to spletité nesnáze pro subjekty tohoto odvětví, které by se musely podřídit odlišným úpravám a své výrobky rozlišovat s ohledem na pravidla použitelná na 25 různých domácích trzích.

               5.

               Italská vláda mimoto nemůže poukazovat na judikaturu, podle níž zavedení společné organizace trhu nezakazuje členským státům používat vnitrostátní pravidla, která sledují jiný cíl obecného zájmu než cíle sledované společnou organizací. Z přípravných prací k zákonu č. 250/2000 totiž jasně vyplývá, že účelem ustanovení, která jsou tam obsažena, je zabránění protiprávního zneužití deklarovaného účelu sušeného odstředěného mléka. Tento zákon má tedy za cíl dosažení stejných cílů jako cílů sledovaných články 9 an. nařízení č. 2799/1999.

               6.

               Z přípravných prací k zákonu č. 250/2000 lze vyčíst, že rozhodnutí italských orgánů odchýlit se od režimu kontroly stanoveného nařízením č. 2799/1999, je odůvodněno skutečností, že kontrolní mechanismus stanovený tímto nařízením je v Itálii neúčinný.

               7.

               Toto odůvodnění naráží na ustálenou judikaturu, podle níž se jednak členské státy musí zdržet všech jednostranných opatření v případě, že Společenství vytvořilo společnou organizaci trhu v určitém odvětví, a to i v tom případě, že jsou tato opatření schopná podpořit společnou politiku, a jednak, že nesnáze praktické povahy, vzniklé ve fázi výkonu aktu Společenství, neumožňují členským státům upustit od dodržování svých povinností.

               8.

               Konečně nemohou italské orgány uplatňovat skutečnost, že zákon č. 250/2000 nebyl nikdy vzhledem ke skutečnosti, že nebylo přijato nařízení ministerstva, jež mělo provést definici stopovacích látek a stanovit odpovídající způsoby použití, skutečně použit. Jak Soudní dvůr několikrát připomněl, skutečnost, že právní úprava, která je v rozporu s právem Společenství, nebyla téměř - dokonce i vůbec - použita, nepostačuje k tomu, aby odstranila z toho vyplývající porušení.

      (1)  Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 48.

      (2)  Úř. věst. L 340, 31.12.1999, s. 3.


title: Věc F-67/09: Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Angulo Sanchez v. Rada

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/43

         Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Angulo Sanchez v. Rada
   (Věc F-67/09)
   2009/C 220/90
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nicolas Angulo Sanchez (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované, kterými se zamítají žádosti o mimořádné volno podané žalobcem z důvodu vážné nemoci jeho rodičů.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady ze dne 8. října a 8. prosince 2008, kterými se zamítají žádosti žalobce o mimořádné volno z důvodu velmi vážné nemoci jeho rodičů;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-668/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2011 Alliance One International, Inc, dříve Agroexpansión, S. A., proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. října 2011 ve věci T-38/05, Agroexpansión S. A. v. Evropská komise

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2011 Alliance One International, Inc, dříve Agroexpansión, S. A., proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. října 2011 ve věci T-38/05, Agroexpansión S. A. v. Evropská komise
   (Věc C-668/11 P)
   2012/C 89/07
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alliance One International, Inc, dříve Agroexpansión, S. A. (zástupci: M. Odriozola a A. Vide, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek de Tribunálu ve věci T-38/05 Agroexpansión, S.A. v. Komise;

               —

               snížil pokutu uloženou navrhovatelce;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Navrhovatelka se domnívá, že se Komise i Tribunál tím, že u společnosti Dimon dovodily solidární odpovědnost za protiprávní jednání spáchané společností Agroexpansión, dopustily nesprávného použití čl. 101 odst. 1 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1). Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál tím, že v rozsudku (a tudíž ex post facto) definoval důkazní standard, který Komise uplatnila v rozhodnutí (2), porušil její právo na obhajobu i článek 296 SFEU. Tribunál tak zacházel s ostatními podniky příznivěji a v důsledku toho porušil zásadu rovného zacházení stanovenou článkem 20 Listiny základních práv. Tribunál dále neměl přehlížet skutečnost, že Komise v rozhodnutí řádně neodůvodnila argumenty týkající se vyvrácení domněnky.

               2)

               Podle navrhovatelky došlo v souvislosti s délkou období, po které Agroexpansión nebyla součástí skupiny Dimon, k nesprávnému použití sdělení o pokutách a k nesprávnému uplatnění zásady individualizace sankce i zásady proporcionality. Navrhovatelka má za to, že při stanovování výše sankce ukládané společnosti Agroexpansión za období předcházející jejímu vstupu do skupiny Dimon neměl být na základní částku pokuty Agroexpansión použit žádný opravný koeficient, jelikož tato entita nebyla v daném období dceřinou společností žádné skupiny nadnárodního charakteru. Pro případ, že by Soudní dvůr dospěl k závěru, že měla být uplatněna jediná pokuta, tvrdí navrhovatelka podpůrně, že tato pokuta musí být snížena, aby nedošlo k nepřiměřenému použití násobícího koeficientu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Rozhodnutí Komise C(2004) 4030 final ze dne 20. října 2004 v řízení podle čl. 81 odst. 1 (ES) (věc COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko).


title: Věc T-419/13: Žaloba podaná dne 14. srpna 2013 — Unión de Almacenistas de Hierros v. Komise

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/20

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2013 — Unión de Almacenistas de Hierros v. Komise
   (Věc T-419/13)
   2013/C 304/35
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madrid, Španělsko) (zástupci: A. Creus Carreras, A. Valiente Martin, C. Maldonado Márquez, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 18. června 2013,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení,

               —

               dodatečně navrhuje, aby Tribunál diligencia de ordenación uložil Komisi předložit dokumenty, k nimž odmítla umožnit přístup, aby bylo možné provést příslušný přezkum a ověřit tvrzení uvedená v tomto podání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V únoru 2013 Unión de Almacenistas de Hierro de España (dále jen „UAHE“) požádala o přístup k určitým dokumentům, jejichž autorem byla Evropská komise v rámci mechanismu koordinace s vnitrostátními orgány uvedeného v čl. 11 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1, Zvl. vyd. 08/002, s. 205). Konkrétně žalobkyně požadovala přístup k veškerým dokumentům a ke komunikaci mezi GŘ Komise pro hospodářskou soutěž a Comisión Nacional de la Competencia (Národní komise pro hospodářskou soutěž) týkající se spisů o uložení sankcí S-106/08, Almacenes de Hierro a S-254/10, Hierros Extremadura.
   Při prvním prodloužení lhůty, do 11. dubna 2013, Komise zaslala UAHE oznámení, kterým:

               a)

               jí poskytla přístup k doručenkám zaslaným Comisión Nacional de la Competencia a týkajícím se spisů o uložení sankcí,

               b)

               informovala žalobkyni, že nemá informace o uvedených spisech a že pracovní informace, jimiž disponuje, jsou chráněny výjimkami uvedenými v článku 4 Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43, Zvl. vyd. 01/003, s. 331).

         UAHE zopakovala svoji žádost a při prvním prodloužení lhůty o 15 dnů jí Komise dne 18. června zaslala další dopis, kterým ji informovala, že lhůtu pro odpověď na žádost o přístup k dokumentům prodlužuje na neurčito.
   Žalobkyně na podporu žaloby uvádí čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení při výkladu článku 4 nařízení č. 1049/2001, jelikož Komise neprovedla konkrétní a individuální posouzení použitelnosti výjimek uvedených v daném ustanovení na žádosti o přístup, které jsou předmětem tohoto řízení.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení č. 1049/2001, jelikož požadované informace neobsahují údaje, které by mohly ovlivnit obchodní zájmy třetích osob. Dotčené informace mohou v každém případě ovlivnit zájmy samotné žalobkyně.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení č. 1049/2001, jelikož tam uvedený pojem vyšetřování může odkazovat na vyšetřování orgánů nebo institucí Společenství, nikoli vnitrostátních orgánů. Skutkové okolnosti vyšetřované v obou spisech jsou promlčené.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 3 druhého pododstavce nařízení č. 1049/2001, jelikož v kontextu požadovaných dokumentů Komise nepřijímá rozhodnutí, a její činnost je čistě pasivní — pouze přijímá dokumenty nebo formuluje připomínky. V každém případě se namítaná výjimka vztahuje pouze na interní dokumenty.


title: Věc T-374/04: Žaloba podaná dne 20. září 2004 Spolkovou republikou Německo proti Komisi Evropských společenství

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/25

         Žaloba podaná dne 20. září 2004 Spolkovou republikou Německo proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-374/04)
   (2004/C 284/50)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. září 2004 žaloba podaná Spolkovou republikou Německo, zastoupenou Klausem-Dieterem Quassowskim a Annette Tiemann ve spolupráci s Dieterem Sellnerem a Ulrichem Karpensteinem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               prohlásil článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 7.7.2004 (K(2004) 2515/2 konečné) za neplatné;

               —

               prohlásil článek 2 tohoto rozhodnutí v té části za neplatný, ve které v písmenu a) až c) ukládá Spolkové republice Německo upustit od provedení a oznámení určitých změn národního alokačního plánu;

               —

               uložil Komisi nahradit náklady řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadené rozhodnutí se týká národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů, který byl dle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES oznámen Německem. V tomto rozhodnutí vznáší Komise námitky proti dodatečné opravě povolenek na emise skleníkových plynů upravené v německém národním alokačním plánu (tzv. „Ex-post-Anpassungen nach unten“ (úpravy ex post směrem dolů)). Podle názoru Komise je proto tento plán neslučitelný s přílohou III směrnice 2003/87/ES (1).
   Žalobkyně k odůvodnění svojí žaloby uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 9, odst. 3 směrnice 2003/87 ve spojení s její přílohou III. Příloha III nezakazuje členským státům pomocí úprav ex post zabránit „Überallokation“ (nadměrné alokaci). Naopak směrnice 2003/87/ES vyžaduje, aby členské státy zrušily ta rozhodnutí o přidělení, která byla vydána na základě chybných údajů.
   Napadené rozhodnutí porušuje také článek 176 SES, neboť Komise nemůže členským státům zabránit v tom, aby více přispívali na ochranu klimatu tím, že přidělené povolenky na emise budou odebrány tam, kde by nesplnily svůj účel.
   Konečně Komise přehlédla, že noví účastníci na trhu nemohou být už proto „neoprávněně upřednostněni“, protože jsou předvídány jen následné úpravy směrem dolů. V tomto ohledu obsahuje napadené rozhodnutí zjevnou chybu v odůvodnění.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13.10.2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32.


title: Věc C-231/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 25. června 2009 — Hauptzollamt Oldenburg v. 1. Theodor Aissen, 2. Hermann Rohaan, vedlejší účastník řízení: Bundesministerium der Finanzen

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 25. června 2009 — Hauptzollamt Oldenburg v. 1. Theodor Aissen, 2. Hermann Rohaan, vedlejší účastník řízení: Bundesministerium der Finanzen
   (Věc C-231/09)
   2009/C 220/36
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalovaný a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Hauptzollamt Oldenburg

      Žalobci a odpůrci v řízení o opravném prostředku „Revision“: 1. Theodor Aissen, 2. Hermann Rohaan

      Vedlejší účastník řízení: Bundesministerium der Finanzen (spolkové ministerstvo financí)

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné právo Společenství, zejména čl. 5 písm. k) nařízení (ES) č. 1788/2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (1), chápat v tom smyslu, že referenční množství producenta, který převzal podnik během probíhajícího období dvanácti měsíců od jiného producenta, nezahrnuje množství, na které bylo během období dvanácti měsíců dodáno mléko výše uvedeným jiným producentem před převzetím podniku?

               2)

               Brání ustanovení práva Společenství nebo obecné zásady společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky vnitrostátním právním předpisům, které v rámci čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1788/2003 stanoveného vyrovnání nevyužité části vnitrostátního referenčního množství překročením dodávek v případě, který je základem první otázky, připustí producenta, který převzal podnik během období dvanácti měsíců, také s částí referenčního množství dodaného jiným producentem, k účasti na rozdělení takové části?

      (1)  Úř. věst. L 270 s. 123; Zvl. vyd. 03/40, s. 391.


title: Věc C-398/06: Žaloba podaná dne 25. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/30

         Žaloba podaná dne 25. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-398/06)
   (2006/C 294/53)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande, R. Troosters, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že přijalo vnitrostátní právní předpisy, podle kterých státní příslušníci Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru, kteří nejsou hospodářsky činní nebo jsou v důchodu, musí prokázat za účelem získání povolení k pobytu, že disponují trvalými prostředky na živobytí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Rady 90/364/EHS (1) ze dne 28. června 1990 o právu pobytu, směrnice Rady 90/365/EHS (2) ze dne 28. června 1990 o právu pobytu zaměstnaných osob a osob samostatně výdělečně činných po skončení jejich pracovní činnosti, jakož i směrnice Rady 68/360/EHS (3) ze dne 15. října 1968 o odstranění omezení pohybu a pobytu pracovníků členských států a jejich rodinných příslušníků uvnitř Společenství;

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Požadavek uložený nizozemskými právními předpisy, a to disponovat dostatečnými prostředky na živobytí během období minimálně jednoho roku za účelem získání povolení k pobytu, není slučitelný s právem Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 180, s. 26.

      (2)  Úř. věst. L 180, s. 28.

      (3)  Úř. věst. L 257, s. 13.


title: Věc T-747/14: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2014 – Merck v. OHIM – Nestlé (HEALTHPRESSO)

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/32

         Žaloba podaná dne 5. listopadu 2014 – Merck v. OHIM – Nestlé (HEALTHPRESSO)
   (Věc T-747/14)
   (2014/C 462/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Merck KGaA (Darmstadt, Německo) (zástupci: M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Société de Produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „HEALTHPRESSO“ – přihláška č. 1 0 0 03  028

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. srpna 2014 ve věci R 1880/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí částečně zrušil v rozsahu, v němž odvolací senát vyhověl námitkám a zamítl přihlášku ochranné známky Společenství pro výrobky spadající do třídy 30,

               —

               zamítl námitky č. B 1 1 91  607,

               —

               uložil OHIM a další účastnici v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 96 odst. 2 nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-382/13: Žaloba podaná dne 24. července 2013 — Perfetti Van Melle v. OHIM (MARGARITAS)

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/20

         Žaloba podaná dne 24. července 2013 — Perfetti Van Melle v. OHIM (MARGARITAS)
   (Věc T-382/13)
   2013/C 274/34
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Itálie) (zástupce: P. Testa, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 10. dubna 2013 ve věci R 430/2012-1 v rozsahu, v němž zamítá žádost o zápis ochranné známky „MARGARITAS“ pro následující výrobky: cukroví, jemné pečivo, bonbóny, měkké karamely, žvýkací karamely, karamely, žvýkačky, želatina (cukrovinky), lékořice, lízátka, karamelové bonbóny, cukr, čokoláda, kakao;

               —

               uložil OHIM náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka Společenství „MARGARITAS“ pro výrobky zařazené do třídy 30 — zápis ochranné známky č. 10 261 105

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí žádosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že slovo „MARGARITA“ nemá popisnou povahu;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že slovo „DAISY“ nepopisuje základní vlastnost výrobku;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že slovo „MARGARITA“ má rozlišovací způsobilost pro cukrářské výrobky.


title: Věc T-385/05: Žaloba podaná dne  21. října 2005  – Transnáutica v. Komise

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/24

         Žaloba podaná dne 21. října 2005 – Transnáutica v. Komise
   (Věc T-385/05)
   (2005/C 330/59)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Transnáutica – Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Portugalsko) (zástupci: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia, D. Ortigão Ramos, B. Aniceto Silva, právníci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání:

               —

               zrušení rozhodnutí Komise ze dne 6. července 2005 (řízení REM 05/2004) týkající se řízení o vrácení a prominutí cla v celém rozsahu;

               —

               uložení náhrady nákladů řízení Komisi Evropských společenství.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je portugalská společnost působící především v nákladní přepravě. V roce 1994 jiná portugalská společnost odeslala určitý počet zásilek tabáku a etylalkoholu z Portugalska do zemí mimo Společenství v režimu vnějšího tranzitu Společenství. Žalobkyně byla pro tyto zásilky uvedena jako hlavní povinný ve smyslu článku 96 celního kodexu Společenství. Později bylo zjištěno, že ve skutečnosti vedení žalobkyně o těchto transakcích vůbec nevědělo, jelikož jeden ze zaměstnanců se dopustil podvodu a použil záruční list žalobkyně v rozporu s vnitřními pokyny.
   Jelikož neexistovaly žádné důkazy, že dotčené zásilky byly předloženy celnímu úřadu v místě jejich určení, byla žalobkyně jako hlavní povinný požádána o zaplacení relevantních celních dluhů. Žalobkyně později požádala na základě článku 239 celního kodexu Společenství o vrácení a prominutí těchto dluhů, přičemž tvrdila, že jelikož nevěděla o nepovolených činnostech svého zaměstnance, nebyla zapojena do žádných podvodů a spolupracovala s úřady, a dále že ji portugalské celní úřady neinformovaly o svých podezřeních z podvodů v souvislosti s dotčenými transakcemi. Tato žádost byla sporným rozhodnutím zamítnuta.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadní procesní požadavky, jelikož nekonzultovala Celní výbor a žalobkyni požádala o účast v řízení až v jeho velmi pozdním stádiu. Žalobkyně rovněž uplatňuje, že Komise údajně zjevně nesprávně posoudila dotčený skutkový stav, jakož i porušila povinnost odůvodnit své rozhodnutí. Žalobkyně se dále dovolává údajného porušení zásady řádné správy a svých práv obhajoby z důvodu, že Komise nepřezkoumala pečlivě a nestranně všechny relevantní aspekty věci. Konečně žalobkyně uplatňuje údajné porušení zásady proporcionality, jelikož její žádost byla zamítnuta i přesto, že Komise a portugalské orgány již předtím zahájily vyšetřování za účelem zjištění, zda dotčené transakce představovaly pašování.


title: Věc C-117/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. března 2009 Kronoply GmbH, dříve Kronoply GmbH & Co.KG proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 14. ledna 2009 ve věci T-162/06, Kronoply GmbH & Co.KG v. Komise Evropských společenství

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 31. března 2009 Kronoply GmbH, dříve Kronoply GmbH & Co.KG proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 14. ledna 2009 ve věci T-162/06, Kronoply GmbH & Co.KG v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-117/09 P)
   2009/C 141/47
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kronoply GmbH, dříve Kronoply GmbH & Co.KG (zástupci: R. Nierer a L. Gordalla, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               1.

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 14. ledna 2009 ve věci T-162/06;

               2.

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 21. září 2005 o státní podpoře č. C 5/2004 (ex N 609/2003), kterým Komise prohlásila podporu, kterou Německo hodlá poskytnout žalobkyni, za neslučitelnou se společným trhem;

               3.

               podpůrně k bodu 2 se navrhuje, vrátit věc k projednání Soudu prvního stupně;

               4.

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni a náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, zejména náhradu nákladů řízení žalobkyně, resp. účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Předmětem tohoto kasačního opravného prostředku je rozsudek Soudu prvního stupně, kterým byla zamítnuta žaloba účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, kterou tato navrhovala zrušit rozhodnutí Komise ze dne 21. září 2005, které prohlásilo podporu, kterou Německo hodlá poskytnout společnosti Kronoply GmbH & Co.KG, za neslučitelnou se společným trhem. Podle napadeného rozsudku Komise správně vycházela z toho, že sporná podpora od svého příjemce nevyžaduje ani protiplnění, ani příspěvek k cíli společného zájmu, a že se tedy jedná o nepřípustnou provozní podporu k pokrytí běžných nákladů. Podle názoru Soudu není sporná podpora nezbytná, protože jejím cílem je pouze pořízení produkčního zařízení, které ale již bylo předmětem dřívějšího oznámení, a protože tento investiční záměr již byl v plném rozsahu proveden za pomoci podpory, která byla schválena podle dřívějšího oznámení, již dlouho před oznámením sporné podpory.
   Kasační opravný prostředek se opírá o to, že napadený rozsudek je neslučitelný s čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) ES, s k němu vydanými pokyny pro regionální podpory a s Víceodvětvovým rámcem pro regionální podpory velkých investičních plánů z roku 1998. Tímto byly Soudem porušeny rovněž zásady ochrany legitimního očekávání a rovného zacházení.
   O porušení čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) ES se jedná proto, že kritérium nutnosti, resp. motivačního účinku bylo Soudem vyložena a posouzeno nesprávně.
   Pokud jde o posouzení nezbytnosti sporné podpory, Soud nepřípustným způsobem omezil rozsah působnosti čl. 87 odst. 3 ES, protože nesprávně vycházel z toho, že příjemce podpory může pro jeden investiční záměr oznámit pouze jednu podporu a každé nové oznámení se musí týkat nového investičního záměru. Soud krom toho vycházel při přezkumu nutnosti z časového okamžiku, který byl jednak pro investiční rozhodnutí účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek zcela nepodstatný, a který dále účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nemohla ovlivnit. Okamžik, který byl pro Komisi a Soud rozhodující, byl den oznámení sporné podpory členským státem Komisi. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ale již žádostí o poskytnutí podpory, kterou podala u vnitrostátního orgánu, učinila vše nezbytné, co je v její moci, aby prokázala nezbytnost. Na okamžik oznámení podpory Komisi nemá účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek žádný vliv. Tento názor Soudu a Komise by ve svém důsledku vedl k tomu, že by v případě veškerých investičních záměrů bylo nutno odmítnout nezbytnost poskytnutí podpory, pokud by rozhodnutí Komise o slučitelnosti nebo neslučitelnosti plánované podpory se společným trhem následovalo teprve po dokončení, resp. skončení investičního záměru.
   Dále je nutno poznamenat, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nemohla přímo napadnout rozhodnutí Komise o původně oznámené podpoře. Je-li Komisí podpora prohlášena za slučitelnou se společným trhem, a její výše neodpovídá tomu, o co příjemce podpory požádal u vnitrostátního orgánu, nemůže příjemce podpory úspěšně napadnout toto rozhodnutí Komise, které ho zvýhodňuje, u Soudu prvního stupně. Období mezi prvním rozhodnutím Komise o schválení původní podpory a oznámením sporné podpory je tedy možné vysvětlit tím, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek vyčerpala podle jejího názoru přípustné opravné prostředky, které proti sdělení Komise o odmítnutí změny jejího prvního rozhodnutí o povolení měla. Skutečnost, že Spolková republika Německo tak oznámení sporné podpory provedla teprve po provedení investičního záměru, souvisí pouze s tím, že se uskutečnil spor o klasifikaci výše uvedeného sdělení Komise. Argument, že investiční záměr je v mezičase již ukončen, tedy nemůže sloužit jako základ pro posouzení nezbytnosti.
   Pokud jde o kritérium motivačního účinku, ponechal Soud přezkum této otázky výslovně otevřeným. I pokud by nezbytnost a motivační účinek byl v rozporu s názorem účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek považován za dvě rozdílné podmínky pro povolení podpory, v projednávaném případě jsou obě tyto podmínky splněny.
   Bod 4.2 odst. 3 pokynů pro regionální podpory stanoví, že motivační účinek je splněn, pokud je žádost o podporu podána před provedením projektu. Rozhodujícím přitom může být, jak bylo vysvětleno výše, pouze žádost o podporu podaná u vnitrostátního orgánu. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek podala tuto žádost před začátkem provedení, a toto kritérium tedy splnila. Soud toto nezohlednil a porušil nejen článek 87 ES, nýbrž i pokyny pro regionální podpory.
   Napadený rozsudek porušuje rovněž Víceodvětvový rámec pro regionální podpory a zásadu rovného zacházení tím, že Soud souhlasil s nekonsekventním použitím analýzy trhu Komisí. Komise sice v oznamovacím postupu v souvislosti s oznámením původní podpory dala najevo, že relevantní trh výrobků posoudí faktorem stavu hospodářské soutěže ve výši 0,75, nicméně jen tři týdny později v jiném rozhodnutí posoudila ten samý relevantní trh jinak a za odůvodněný podle Víceodvětvového rámce považovala faktor stavu hospodářské soutěže ve výši 1,0. I v případě, že se přihlédne k tomu, že Komise má při hospodářském posouzení skutkového stavu široký prostor pro uvážení, je toto uvážení nicméně omezeno tím, že pro stejné produkty existovaly stejné trhy, zejména tehdy, když tyto trhy této stejné skupiny produktů byly posuzovány během tří týdnů.
   Další nesprávné právní posouzení Soudu spočívá konečně v tom, že vůbec nezohlednil argument účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, že je během 36 měsíců od podání žádosti povinna investiční záměr provést. Pokud by žalobkyně tuto povinnost nesplnila, celou podporu by ztratila. Nelze jí vytýkat, že toto dodržela. Zde se jedná o porušení článku 87 ES, jakož i o porušení zásady, že se Komise musí řídit předpisy upravujícími nakládání s podporami, které sama vydala a sama provádí.


title: Věc C-587/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof Německo) dne 15. prosince 2010 — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) v. Finanzamt Plauen, vedlejší účastník: Bundesministerium der Finanzen

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof Německo) dne 15. prosince 2010 — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) v. Finanzamt Plauen, vedlejší účastník: Bundesministerium der Finanzen
   (Věc C-587/10)
   2011/C 80/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)

      Žalovaný: Finanzamt Plauen

      Vedlejší účastník: Bundesministerium der Finanzen

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (1), aby členské státy považovaly dodání uvnitř Společenství za osvobozené od daně pouze tehdy, pokud osoba povinná k dani předloží účetní důkaz daňového identifikačního čísla pořizovatele?

               2)

               Má pro odpověď na uvedenou otázku význam otázka,

                           —

                           zda je pořizovatel podnikatelem se sídlem ve třetím státě, který sice předmět dodání odeslal v rámci řetězového plnění z jednoho členského státu do druhého, ale není v žádném členském státě registrován k dani z přidané hodnoty,
                           a

                           —

                           zda osoba povinná k dani prokázala, že pořizovatel odevzdal daňové přiznání v souvislosti s pořízením zboží uvnitř Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc C-442/06: Žaloba podaná dne 26. října 2006 – Komise evropských společenství v. Italská republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/35

         Žaloba podaná dne 26. října 2006 – Komise evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-442/06)
   (2006/C 326/74)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise evropských společenství (zástupci: D. Recchia a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že přijala a zachovává v platnosti legislativní nařízení č. 36 ze dne 13. ledna 2003, v posledním znění, které provádí do vnitrostátního práva ustanovení směrnice 1999/31/ES (1) způsobem, který není v souladu s toutéž směrnicí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 a 14 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na základě stížnosti přistoupila Komise k přezkoumání souladu vnitrostátních právních předpisů se směrnicí 1999/31/ES. Nesoulad zjištěný Komisí je důsledkem opožděného provedení Italskou republikou. Směrnice totiž stanoví dva různé právní režimy podle toho, zda jde o již existující nebo nové skládky. Kvůli opožděnému provedení prostřednictvím legislativního nařízení jsou některé skládky, které měly být podřízeny režimu upravujícímu nové skládky, naopak podřízeny režimu upravujícímu již existující skládky.

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 1 (Zvl. vyd. 15/04, s. 228).


title: Věc C-279/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. června 2017 – Španělské království v. Evropská komise, Lotyšská republika „Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — EZOZF, EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování Evropské unie — Výdaje vynaložené Španělským královstvím“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/17

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. června 2017 – Španělské království v. Evropská komise, Lotyšská republika
   (Věc C-279/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - EZOZF, EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Evropské unie - Výdaje vynaložené Španělským královstvím“)
   (2017/C 277/22)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupci: M. J. García-Valdecasas Dorrego a V. Ester Casas, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a I. Galindo Martín, zmocněnci), Lotyšská republika

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek zčásti odmítá a zčásti zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc T-684/16: Žaloba podaná dne 23. září 2016 – Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością v. EUIPO – Maan (kuchyňská digestoř)

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/30

         Žaloba podaná dne 23. září 2016 – Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością v. EUIPO – Maan (kuchyňská digestoř)
   (Věc T-684/16)
   (2016/C 410/42)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością sp.k. (Sanok, Polsko) (zástupkyně: M. Żabińska, radca prawny)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Maan sp. z o.o. (Grójec, Polsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 1 775 792-0002

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. července 2016, ve věci R 1212/2015-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 25 odst. 1 písm. b), čl. 4 odst. 1 a článku 6 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-140/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Hecht-Pharma GmbH v. Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg ( Směrnice 2001/83/ES — Článek 1 bod 2 a čl. 2 odst. 2 — Pojem léčivý přípravek podle své funkce — Výrobek, jehož vlastnost jakožto léčivého přípravku podle funkce není prokázána — Zohlednění dávkování účinných látek )

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Hecht-Pharma GmbH v. Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg
   (Věc C-140/07) (1)

   („Směrnice 2001/83/ES - Článek 1 bod 2 a čl. 2 odst. 2 - Pojem ‚léčivý přípravek podle své funkce‘ - Výrobek, jehož vlastnost jakožto léčivého přípravku podle funkce není prokázána - Zohlednění dávkování účinných látek“)
   (2009/C 55/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hecht-Pharma GmbH

      Žalovaný: Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg

      Za přítomnosti: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesverwaltungsgericht – Výklad čl. 1 bodu 2 a čl. 2 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004 (Úř. věst. L 136, s. 34) – Klasifikace jako léčivý přípravek v případě výrobku obsahujícího složku, která může v případě silnějšího dávkování, než je stanoveno pro normální užívání, přivodit fyziologické změny – Použitelnost směrnice 2001/83/ES na výrobek, který lze pravděpodobně klasifikovat jako léčivý přípravek, jehož charakter léčivého přípravku však není pozitivně prokázán – Pojem léčivého přípravku.
   Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27, se nepoužije na výrobek, jehož vlastnost jakožto léčivého přípravku podle funkce není vědecky prokázána, aniž by mohla být vyloučena.

               2)

               Článek 1 bod 2 písm. b) směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27, musí být vykládán v tom smyslu, že taková kritéria jako podmínky použití výrobku, míra jeho rozšíření, znalost, kterou o něm mají spotřebitelé, a rizika, která může způsobit jeho užívání, jsou nadále rozhodující pro účely rozhodnutí, zda tento výrobek spadá do definice léčivého přípravku podle své funkce.

               3)

               Článek 1 bod 2 písm. b) směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27, musí být vykládán v tom smyslu, že kromě případu látek nebo kombinací látek určených ke stanovení lékařské diagnózy nemůže být výrobek považován za léčivý přípravek ve smyslu tohoto ustanovení, pokud s ohledem na své složení – včetně dávkování účinných látek – a při užívání v souladu se stanoveným účelem nemůže významně obnovit, upravit či ovlivnit fyziologické funkce prostřednictvím farmakologického, imunologického a metabolického účinku.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc C-465/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a další v. Komise Evropských společenství

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-465/09 P)
   2010/C 37/07
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Komise Evropských společenství a Comunidad Autónoma de la Rioja

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a odůvodněný;

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vyhovět žalobě vznesené v prvním stupni;

               —

               podpůrně, vrátit věc Soudu prvního stupně a popřípadě mu uložit, aby provedl dokazování, které odmítl;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Nesprávné právní posouzení provedené v odůvodnění napadeného rozsudku pokud jde o bezpředmětnost žaloby ve věci T-32/1.

               2)

               Soud měl nesprávně za to, že zastavení předběžného přezkoumání ohledně sporného daňového opatření muselo být před vstupem nařízení (ES) č. 659/1999 (1) v platnost provedeno výslovným rozhodnutím Komise (určeným členskému státu).

               3)

               Soud nesprávně posoudil rozhodnutí ze dne 28.listopadu v tom rozsahu, ve kterém je považoval za ukončení předběžného přezkoumání ohledně sporného daňového opatření, které bylo zahájeno stížností došlou v dubnu 1994. Soud nesprávně nevzal v úvahu, že nové přezkoumání sporného daňového opatření v roce 2000 by muselo proběhnout v rámci řízení pro existující podpory.

               4)

               Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož porušil pravidla řízení ohledně důkazního břemene a hodnocení důkazů, zejména pokud jde o listinný důkaz, který představuje rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2000 (důvěryhodnost a důkazní síla tohoto důkazního prostředku). Došlo k porušení práva na spravedlivý proces.

               5)

               Nesprávné právní posouzení, jelikož Soud porušil pravidla řízení ohledně důkazního břemene a hodnocení důkazů pokud jde o objektivní, relevantní, korespondující a logicky správné indicie, které se nacházely ve spisu, a které dokazovaly, že Komise před rozhodnutím ze dne 28. listopadu 2000 předběžně přezkoumala sporné daňové opatření a tento přezkum zastavila. Soud dále nesprávně nevzal v úvahu, že nové přezkoumání sporného daňového opatření v roce 2000 by muselo probíhat v rámci řízení pro existující podpory

               6)

               Nesprávné právní posouzení, jelikož Soud tím, že se rozhodl nenařídit předložení určitých dokumentů Komise, které účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nabízela a které se ukázalo ve světle odůvodnění odmítnutí žaloby Soudem jako zásadní pro obhajobu zájmů účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, porušil pravidla řízení ohledně dokazování. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, rovného postavení účastníků řízení a práva na obhajobu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339)


title: Věc C-434/12: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Slančeva sila EOOD v. Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie“ Razplaštatelna agencia ( „Společná zemědělská politika — EZFRV — Nařízení (EU) č. 65/2011 — Podpora rozvoje venkova — Podpora zakládaní a rozvoje mikropodniků — Slovní spojení „uměle vytvořené podmínky“ — Zneužívající praktiky — Důkazy“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/7

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Slančeva sila EOOD v. Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie“ Razplaštatelna agencia
   (Věc C-434/12) (1)

   (Společná zemědělská politika - EZFRV - Nařízení (EU) č. 65/2011 - Podpora rozvoje venkova - Podpora zakládaní a rozvoje mikropodniků - Slovní spojení „uměle vytvořené podmínky“ - Zneužívající praktiky - Důkazy)
   2013/C 325/10
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Slančeva sila EOOD

      Žalovaný: Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie“ Razplaštatelna agencia

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad čl. 4 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 65/2011 ze dne 27. ledna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova (Úř. věst. L 25, s. 8) — Podpora zemědělského rozvoje — Pojem „uměle vytvořené podmínky“ — Přípustnost vnitrostátní judikatury, podle které je pro konstatování „uměle vytvořených podmínek“ požadováno právní vztah mezi žadateli o podporu a čl. 4 odst. 8 nařízení (EU) č. 65/2011 se uplatní s výhradou splnění tří kumulativních podmínek — Předložení žádostí o podporu rozdílnými žadateli, mezi nimiž je skutečný vztah a kteří užívají na sobě nezávislé sousedící pozemky, které dříve byly jediným pozemkem — Nezbytnost prokázat úmyslnou koordinaci mezi žadateli a třetími osobami s cílem získat výhodu — Kritéria pro konstatování výhody ve smyslu čl. 4 odst. 8 nařízení (EU) č. 65/2011

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 8 nařízení Komise (EU) č. 65/2011 ze dne 27. ledna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova, musí být vykládán v tom smyslu, že podmínky jeho použití vyžadují existenci objektivního a subjektivního znaku. Pokud jde o objektivní znak, je věcí předkládajícího soudu, aby posoudil objektivní okolnosti projednávané věci umožňující dospět k závěru, že cíle sledovaného režimem podpory z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) nemůže být dosaženo. Pokud jde o subjektivní znak, je věcí předkládajícího soudu, aby posoudil objektivní důkazy umožňující dospět k závěru, že umělým vytvořením podmínek požadovaných pro poskytnutí platby v rámci režimu podpory z EZFRV měl žadatel o takovouto platbu výlučně v úmyslu získat výhodu, která není v souladu s cíli tohoto režimu. Předkládající soud se v tomto ohledu může opřít nejen o takové okolnosti, jako jsou právní, hospodářské nebo osobní vztahy mezi osobami uskutečňujícími podobné investiční projekty, ale také o indicie prokazující záměrnou koordinaci mezi těmito osobami.

               2)

               Článek 4 odst. 8 nařízení č. 65/2011 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby byla žádost o platbu v rámci režimu podpory z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) zamítnuta jen z toho důvodu, že investiční projekt, na jehož uskutečnění je podpora v rámci tohoto režimu žádána, není funkčně nezávislý, nebo že existuje právní vztah mezi žadateli o takovou podporu, aniž by přitom byly zohledněny objektivní okolnosti projednávaného případu.

      (1)  Úř. věst. C 366, 24.11.2012.


title: Věc C-118/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. prosince 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Článek 108 odst. 1 a 2 SFEU — Podpora poskytovaná Lotyšskou republikou na nákup zemědělské půdy — Pravomoc Rady Evropské unie — Existující režim podpor — Přistoupení Lotyšské republiky k Evropské unii — Podpora poskytnutá před přistoupením — Vhodná opatření — Neoddělitelnost dvou režimů podpor — Změna okolností — Mimořádné okolnosti — Hospodářská krize — Zjevně nesprávné posouzení — Zásada proporcionality“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. prosince 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské komise
   (Věc C-118/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Článek 108 odst. 1 a 2 SFEU - Podpora poskytovaná Lotyšskou republikou na nákup zemědělské půdy - Pravomoc Rady Evropské unie - Existující režim podpor - Přistoupení Lotyšské republiky k Evropské unii - Podpora poskytnutá před přistoupením - Vhodná opatření - Neoddělitelnost dvou režimů podpor - Změna okolností - Mimořádné okolnosti - Hospodářská krize - Zjevně nesprávné posouzení - Zásada proporcionality)
   2014/C 45/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské komise (zástupci: E. Sitbon a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a L. Liubertaitė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost — Zrušení rozhodnutí Rady 2009/991/ES ze dne 16. prosince 2009 o poskytování státní podpory orgány Lotyšské republiky na nákup zemědělské půdy v období od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2013 (Úř. věst. L 339, s. 34) — Nedostatek pravomoci — Zneužití pravomoci — Porušení zásady loajální spolupráce mezi členskými státy a orgány — Zjevně nesprávné posouzení

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Litevská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-28/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Częstochowie (Polsko) dne 20. ledna 2014 – Ryszard Pańczyk v. Dyrektor Zakładu Emerytalno-Rentowego Ministerstwa Spraw Wewnętrznych i Administracji w Warszawie

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Częstochowie (Polsko) dne 20. ledna 2014 – Ryszard Pańczyk v. Dyrektor Zakładu Emerytalno-Rentowego Ministerstwa Spraw Wewnętrznych i Administracji w Warszawie
   (Věc C-28/14)
   2014/C 303/04
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Okręgowy w Częstochowie

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ryszard Pańczyk

      Žalovaný: Dyrektor Zakładu Emerytalno-Rentowego Ministerstwa Spraw Wewnętrznych i Administracji w Warszawie
   Rozhodnutím ze dne 12. června 2014 Soudní dvůr rozhodl, že zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázky položené Sąd Okręgowy w Częstochowie .


title: Věc T-15/09: Žaloba podaná dne 15. ledna 2009 – Euro-Information v. OHIM (EURO AUTOMATIC CASH)

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/48

         Žaloba podaná dne 15. ledna 2009 – Euro-Information v. OHIM (EURO AUTOMATIC CASH)
   (Věc T-15/09)
   (2009/C 69/105)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Européenne de traitement de l'Information (Euro-Information) (Štrasburk, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. listopadu 2008, vydané ve věci R 70/2006-4, v části, ve které zamítlo přihlášku k zápisu ochranné známky Společenství č. 4 114 864, EURO AUTOMATIC CASH, s ohledem na všechny požadované výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 36, 37, 38 a 42;

               —

               zápis přihlašované ochranné známky Společenství č. 4 114 864, EURO AUTOMATIC CASH, pro všechny výrobky a služby uvedené v přihlášce;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před OHIM a v rámci tohoto řízení podle článku 87 jednacího řádu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „EURO AUTOMATIC CASH“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 36, 37, 38 a 42 – přihláška č. 4 114 864

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94, jelikož přihlašovaná ochranná známka není popisná a je nadána požadovanou rozlišovací způsobilostí.


title: Věc T-281/07: Žaloba podaná dne 23. července 2007 – ecoblue v. OHIM – BBVA (Ecoblue)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/15

         Žaloba podaná dne 23. července 2007 – ecoblue v. OHIM – BBVA (Ecoblue)
   (Věc T-281/07)
   (2007/C 235/27)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ecoblue AG (Mnichov, Německo) (zástupci: C. Osterrieth a T. Schmitz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 25. dubna 2007 se sp. zn. R 844/2006-1;

               —

               zamítnout námitky Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA proti přihlašované slovní ochranné známce „Ecoblue“;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Ecoblue“ pro služby spadající do tříd 35, 36 a 38 (přihláška č. 2 871 598).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranné známky „BLUE“ (ochranná známka Společenství č. 1 345 974), „BLUE JOVEN“ (ochranná známka Společenství č. 2 065 100), „BLUE BBVA“ (ochranná známka Společenství č. 2 065 621), „TARJETA BLUE BBVA“ (ochranná známka Společenství č. 2 277 291), „QNTAME BLUE“ (ochranná známka Společenství č. 2 391 878), „HIPOTECA BLUE“ (ochranná známka Společenství č. 2 392 181), „HIPOTECA BLUE JOVEN“ (ochranná známka Společenství č. 2 794 998) a „MOTOR BLUE JOVEN“ (ochranná známka Společenství č. 3 060 878)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky k zápisu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť kolidující ochranné známky si nejsou podobné, a tudíž neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-131/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. července 2016 – Belgie v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Daňový režim výjimky pro nadměrný zisk některých nadnárodních společností — Výjimka přiznaná na základě daňových rozhodnutí (tax rulings) — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpory za neslučitelný s vnitřním trhem a kterým se nařizuje vrácení podpory — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/28

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. července 2016 – Belgie v. Komise
   (Věc T-131/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Daňový režim výjimky pro nadměrný zisk některých nadnárodních společností - Výjimka přiznaná na základě daňových rozhodnutí (tax rulings) - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpory za neslučitelný s vnitřním trhem a kterým se nařizuje vrácení podpory - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2016/C 326/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Belgické království (zástupci: C. Pochet a J.-C. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci s M. Segura Catalán a M. Clayton, advokátkami)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P.-J. Loewenthal a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU, který zní na nařízení předběžného opatření směřujícího k odkladu vykonatelnosti článků 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise C (2015) 9887 final ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory obsahujícím výjimku pro nadměrný zisk SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), zavedeném v Belgii.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.