title: Věc T-768/20: Žaloba podaná dne 31. prosince 2020 – Standard International Management v. EUIPO – Asia Standard Management Services (The Standard)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/41

      Žaloba podaná dne 31. prosince 2020 – Standard International Management v. EUIPO – Asia Standard Management Services (The Standard)
      (Věc T-768/20)
      (2021/C 62/52)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Standard International Management LLC (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: M. Edenborough QC, S. Wickenden, Barrister a M. Maier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Asia Standard Management Services Ltd (Hongkong, Čína)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie The Standard – Ochranná známka Evropské unie č. 8 405 243

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2020, ve věci R 828/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO, aby nahradil žalobkyni všechny náklady vzniklé v rámci řízení o této žalobě,
                  alternativně, pokud další účastnice řízení před odvolacím senátem vstoupí do řízení jako vedlejší účastník,

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici řízení, aby společně uhradily tyto náklady.

         Dovolávané žalobní důvody

      Napadené rozhodnutí je stiženo vadami ze čtyř hlavních důvodů, a sice:

                  —

                  odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nerozhodl, že reklama a nabídky na prodej hotelových služeb a s nimi souvisejících služeb, tedy služeb patřících do tříd 38, 39, 41, 43 a 44, které byly určeny unijním spotřebitelům, představují řádné užívání ochranné známky Evropské unie, pokud tyto služby byly poskytované ve Spojených státech;

                  —

                  odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nepovažoval reklamu a propagaci dotčených služeb za dostatečné k prokázání řádného užívání uvedených služeb;

                  —

                  odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nepovažoval reklamu na otevření londýnského hotelu za relevantní, a

                  —

                  odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neposkytl žádné nebo dostatečné odůvodnění závěru, ke kterému dospěl.


title: Věc T-769/20: Žaloba podaná dne 23. prosince 2020 – Ryanair v. Komise

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/42

      Žaloba podaná dne 23. prosince 2020 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-769/20)
      (2021/C 62/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2020) 5616 final ze dne 11. srpna 2020 o státní podpoře SA.57586 (2020/N) – Estonia – COVID-19: Recapitalisation and subsidised interest loan for Nordica [Estonsko – COVID-19: Rekapitalizace a úvěr v podobě úrokových subvencí pro společnost Nordica]

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: Evropská komise nesprávně použila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a svůj Dočasný rámec pro opatření státní podpory na podporu hospodářství při stávajícím šíření onemocnění COVID-19 tím, že konstatovala, že podpora napravuje vážnou poruchu v estonském hospodářství, že společnost Nordica má nárok na podporu a že podmínky týkající se narušení hospodářské soutěže, ukončení státní účasti a restrukturalizace byly splněny, a tím, že porušila povinnost provést zvážení přínosů podpory a jejích nepříznivých dopadů na obchodní podmínky a zachování nenarušené hospodářské soutěže („ověření vyváženosti“).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: Evropská komise porušila specifická ustanovení SFEU a obecné zásady unijního práva zákazu diskriminace, volného pohybu služeb a svobody usazování, na nichž je založena liberalizace letecké dopravy v EU od konce osmdesátých let.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod: Evropská komise nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory závažným obtížím a porušila procesní práva žalobkyně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod: Evropské komise porušila povinnost uvést odůvodnění.


title: Věc T-771/20: Žaloba podaná dne 29. prosince 2020 – KS a KD v. Rada a další

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/43

      Žaloba podaná dne 29. prosince 2020 – KS a KD v. Rada a další
      (Věc T-771/20)
      (2021/C 62/54)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: KS a KD (zástupci: F. Randolph, QC a J. Stojsavljevic-Savic, Solicitor)

         Žalované: Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  uložil žalovaným společně a nerozdílně zaplatit žalobkyním náhradu a kompenzaci (včetně úroku v sazbě a lhůtě, které Tribunál uzná za vhodné) za škodu, která jim vznikla v důsledku odpovědnosti žalovaných za porušení základních lidských práv žalobkyň, a sice článků 2, 3, 6, 8 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (1) a článků 2, 4 a 47 Listiny základních práv Evropské unie („Listina“), pokud jde o první žalobkyni, a článků 2,3 6, a 13 EÚLP a článků 2, 4 a 47 Listiny, pokud jde o druhou žalobkyni, v souladu s čl. 340 odst. 2 SFEU; a

                  —

                  uložil žalovaným zaplatit náklady žalobkyň v souladu s článkem 134 Jednacího řádu Tribunálu, přičemž pro vyloučení veškerých pochybností tyto náklady nejsou omezeny na výdaje na právní pomoc, jejichž zaplacení uložil Tribunál usnesením ze dne 20. listopadu 2020, a měly by zahrnovat náklady řízení před Kontrolní komisi pro dodržování lidských práv (HRRP).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně se domáhají v souladu s čl. 340 odst. 2 SFEU náhrady a kompenzace za škodu, která jim vznikla v důsledku údajného porušení jejich základních lidských práv žalovanými, a to konkrétně článku 2 (procesní část), článku 3, čl. 6 odst. 1 a článku 13 EÚLP a odpovídajících článků 2, 4 a 47 Listiny.
      Žaloba se týká skutečností, k nimž došlo po 8. prosinci 2008, kdy byla policejní a soudní odpovědnost přenesena z Prozatímní správy OSN v Kosovu (UNMIK) na Evropskou unii, přičemž EULEX převzal dne 8. února 2008 plnou operační kontrolu v oblasti právního státu v návaznosti na přijetí Společné akce Rady EU 2008/124/SZBP (2). Výkonný mandát byl přenesen na EULEX za účelem zajištění, že budou případy válečných zločinů, zločinů mezi národnostními skupinami a další závažná trestná činnost „řádně vyšetřovány, stíhány, bylo o nich rozhodováno a aby opatření proti nim byla vynucována“.
      Žalobkyně uplatňují:

                  —

                  trvající porušování článků 2 a 3 EÚLP (procesní část) ze strany žalovaných z důvodu, že nezjednaly nápravu po obdržení oznámení nejpozději k datu 29. dubna 2016, podle něhož HRRP zjistila, že EULEX porušuje při výkonu svého mandátu články 2 a 3 EÚLP;

                  —

                  trvající porušování článků 6 a 13 EÚLP a článku 47 Listiny v důsledku rozhodnutí Rady zřídit HRRP bez pravomoci poskytovat právní pomoc způsobilým osobám a bez pravomoci vynucovat svá rozhodnutí a zjednat nápravu zjištěných porušení práva;

                  —

                  obejití či zneužití výkonné moci ze strany Rady a ESVČ dne 12. října 2017 v důsledku tvrzení, že EULEX vyvinul maximální úsilí pro vyšetření únosu a pravděpodobné vraždy manžela první žalobkyně a vraždu manžela a syna druhé žalobkyně a že HRRP není koncipována na to být soudním orgánem;

                  —

                  zneužití či nevyužití výkonné moci v rozsahu, v němž rozhodnutím Rady (SZBP) 2018/856 (3) došlo k odejmutí výkonného mandátu EULEX k 8. červnu 2018, zatímco porušování práv nadále pokračovalo.

         (1)  Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsaná dne 4. listopadu 1950 v Římě (dále jen „EÚLP“).

         (2)  Společná akce Rady 2008/124/SZBP ze dne 4. února 2008 o Misi Evropské unie v Kosovu na podporu právního státu (EULEX KOSOVO) (Úř. věst. L 42, 16.2.2008, s. 92).

         (3)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/856 ze dne 8. června 2018, kterým se mění společná akce 2008/124/SZBP Misi Evropské unie v Kosovu (Tímto označením nejsou dotčeny postoje k otázce statusu a označení je v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1244 (1999) a se stanoviskem Mezinárodního soudního dvora k vyhlášení nezávislosti Kosova.) na podporu právního státu (EULEX KOSOVO) (Úř. věst. L 146, 11.6.2018, s. 5).


title: Věc T-1/21: Žaloba podaná dne 4. ledna 2021 – Fabryki Mebli „Forte“ v. EUIPO – Bog-Fran (Nábytek)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/44

      Žaloba podaná dne 4. ledna 2021 – Fabryki Mebli „Forte“ v. EUIPO – Bog-Fran (Nábytek)
      (Věc T-1/21)
      (2021/C 62/55)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Fabryki Mebli „Forte“ S.A. (Ostrów Mazowiecka, Polsko) (zástupce: H. Basiński, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Bog-Fran sp. z o.o. sp.k. (Varšava, Polsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 1 384 002-0034

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. října 2020, ve věci R 595/2020-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a vrátil odvolání zpět EUIPO;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem a řízení před Tribunálem a náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  Porušení čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc T-2/21: Žaloba podaná dne 5. ledna 2021 – Emmentaler Switzerland v. EUIPO (EMMENTALER)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/45

      Žaloba podaná dne 5. ledna 2021 – Emmentaler Switzerland v. EUIPO (EMMENTALER)
      (Věc T-2/21)
      (2021/C 62/56)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Emmentaler Switzerland (Bern, Švýcarsko) (zástupci: S. Völker a M. Pemsel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu ke slovní ochranné známce EMMENTALER – mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 378 524

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. října 2020 ve věci R 2402/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů odvolacího řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 74 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001.


title: Věc T-3/21: Žaloba podaná dne 5. ledna 2021 – Power Horse Energy Drinks v. EUIPO – Robot Energy Europe (UNSTOPPABLE)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/45

      Žaloba podaná dne 5. ledna 2021 – Power Horse Energy Drinks v. EUIPO – Robot Energy Europe (UNSTOPPABLE)
      (Věc T-3/21)
      (2021/C 62/57)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Power Horse Energy Drinks GmbH (Linec, Rakousko) (zástupce: M. Woller, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Robot Energy Europe (Mijas, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie UNSTOPPABLE – Ochranná známka Evropské unie č. 14 555 271

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. října 2020, ve věci R 232/2020-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítlo odvolání žalobkyně, pokud jde o výrobky:

                              —

                              třídy 5: potravinové doplňky; výživové doplňky složené převážně z vitamínů; výživové doplňky ve formě práškových nápojových směsí; vitamínové přípravky ve formě výživových doplňků; vitamínové nápoje; vitamínové přípravky; vitamínové tablety; vitamíny a vitamínové přípravky;

                              —

                              třídy 32: nealkoholické nápoje s obsahem ovocných šťáv; energetické nápoje; nápoje obohacené proteinem pro sportovce; nápoje pro sportovce;
                              a v němž žalobkyni uložilo povinnost nahradit náklady řízení o zrušení a odvolacího řízení;

                  —

                  uložil EUIPO, jakož i další účastnici řízení před odvolacím senátem, pokud vstoupí do řízení jako vedlejší účastník řízení, náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-4/21: Žaloba podaná dne 5. ledna 2021 – Advanced Superabrasives v. EUIPO – Adi (ASI ADVANCED SUPERABRASIVES)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/46

      Žaloba podaná dne 5. ledna 2021 – Advanced Superabrasives v. EUIPO – Adi (ASI ADVANCED SUPERABRASIVES)
      (Věc T-4/21)
      (2021/C 62/58)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Advanced Superabrasives, Inc. (Mars Hill, Severní Karolína, USA) (zástupci: D. Piróg a A. Rytel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Adi Srl (Thiene, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ASI ADVANCED SUPERABRASIVES – přihláška č. 17 163 734

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. října 2020 ve věci R 2713/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

                  —

                  v případě, že do řízení vstoupí vedlejší účastník, rozhodl, že vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 27 odst. 3 písm. b) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s čl. 27 odst. 4 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení čl. 71 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s čl. 27 odst. 3 písm. b) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625.


title: Věc T-6/21: Žaloba podaná dne 7. ledna 2021 – Advanced Organic Materials v. EUIPO – Swiss Pharma International (ADVASTEROL)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/47

      Žaloba podaná dne 7. ledna 2021 – Advanced Organic Materials v. EUIPO – Swiss Pharma International (ADVASTEROL)
      (Věc T-6/21)
      (2021/C 62/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Advanced Organic Materials, SA (Pilar, Argentina) (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Swiss Pharma International AG (Curych, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ADVASTEROL – Přihláška č. 14 525 521

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. října 2020 ve věci R 781/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se jím zamítá odvolání společnosti Advanced Organic Materials, SA, a potvrzuje rozhodnutí námitkového oddělení, jímž se částečně vyhovuje námitkám B 2 624 370 a zamítá zápis části výrobků pod ochrannou známku Evropské unie č. 14 525 521 ADVASTEROL (slovní);

                  —

                  uložil účastníkovi nebo účastníkům řízení, kteří vyjádří nesouhlas s touto žalobou, náhradu nákladu řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-7/21: Žaloba podaná dne 8. ledna 2021 – El Corte Inglés v. EUIPO – Kassl (STUDIO KASSL)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/48

      Žaloba podaná dne 8. ledna 2021 – El Corte Inglés v. EUIPO – Kassl (STUDIO KASSL)
      (Věc T-7/21)
      (2021/C 62/60)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J.L. Rivas Zurdo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kassl Holding BV (Amsterdam, Nizozemsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie STUDIO KASSL – přihláška č. 17 882 647

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. října 2020 ve věci R 880/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítnutím odvolání osoby, která podala námitky, potvrzuje rozhodnutí námitkového oddělení vydané v námitkovém řízení B 3 059 000, a souhlasí se zápisem ochranné známky Evropské unie č. 17 882 647 STUDIO KASSL (slovní ochranná známka) pro označení výrobků třídy 25;

                  —

                  uložil protistraně nebo protistranám náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-8/21: Žaloba podaná dne 10. ledna 2021 – IFIC Holding v. Komise

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/49

      Žaloba podaná dne 10. ledna 2021 – IFIC Holding v. Komise
      (Věc T-8/21)
      (2021/C 62/61)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: IFIC Holding AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: C. Franz a N. Bornemann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2020) 2813 final ze dne 28. dubna 2020;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Předmětem žaloby je prováděcí rozhodnutí Komise C(2020) 2813 final ze dne 28. dubna 2020 o udělení oprávnění společnosti Clearstream Banking AG podle čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2271/96 ze dne 22. listopadu 1996 o ochraně proti účinkům právních předpisů přijatých určitou třetí zemí uplatňovaných mimo její území, jakož i proti účinkům opatření na nich založených nebo z nich vyplývajících.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: porušení práva být vyslechnut podle čl. 41 odst. 1 a 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).

                              —

                              Podle čl. 41 odst. 1 a 2 písm. a) Listiny má každá (fyzická a právnická) osoba právo na spravedlivé správní řízení a právo být vyslechnuta před přijetím jí určeného individuálního opatření, které by se jí mohlo nepříznivě dotknout.

                              —

                              Komise porušila tento podstatný formální požadavek, jelikož žalobkyni neinformovala, ani ji k žádnému okamžiku písemně či ústně nevyslechla nebo jí neposkytla příležitost k vyjádření stanoviska.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: porušení oblasti působnosti čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2271/96 (1), prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/1101 (2) a praktické příručky k výše uvedenému nařízení (3).

                              —

                              Žalovaná porušila ustanovení a oblast působnosti článku 5 nařízení č. 2271/96, jakož i unijní právo vyšší právní síly, tím, že žadatelce se zpětným účinkem udělila pro situaci, která spadá do minulosti, sporné oprávnění ve formě napadeného rozhodnutí.

                              —

                              Takový zpětný účinek nebo dodatečné povolení porušuje unijní právo zejména z hlediska soudních a procesních zásad, které zaručují transparentnost, právní jistotu a legitimní očekávání.

                              —

                              Takový zpětný účinek nestanoví ani nařízení, ani na něm založené prováděcí nařízení (EU) 2018/1101. Unijní právo nezná žádné dodatečně udělené povolení se zpětným účinkem.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod: porušení povinnosti uvést odůvodnění a požadavek transparentnosti a určitosti.

                              —

                              Žalovaná porušila povinnost uvést odůvodnění, jakož i v soudních a procesních zásadách zakotvený požadavek transparentnosti a určitosti.

                              —

                              Působnost článku 1 prováděcího rozhodnutí je časově a obsahově zcela neurčitá. Podle svého znění může platit se zpětnou účinností na neurčitou dobu.

                              —

                              Znění článku 1 je neurčité zejména z hlediska „podstatných důvodů pro podezření“ a „služeb“. Pro dotčenou není jasné, za jakých podmínek smí žadatelka jednat v její neprospěch a v jakém časovém období a v jaké souvislosti jsou tato jednání se „službami“. Je neurčité, co se rozumí „službami“ a zda se mohou týkat také jednání třetích osob.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod: zjevně nesprávné posouzení a zneužití posuzovací pravomoci v rozporu s unijním právem vyšší právní síly ve formě obecných procesních, soudních a právních zásad.

                              —

                              Žalovaná se dopustila pochybení při svém uvážení, když vůbec nezohlednila situaci a následky rozhodnutí pro žalobkyni.

                              —

                              Žalobkyně nedostala příležitost vyjádřit se k důvodům pro podezření a nebude podle článku 1 rozhodnutí v budoucnu vyslechnuta, takže zůstane bez obrany vystavena rozhodnutím žadatelky.

                              —

                              Okolnost, že žalobkyně využila svého procesního základního práva chráněného ústavním a unijním právem podat proti žadatelce žalobu u vnitrostátních soudů není hlediskem, které lze zohlednit při posuzování v rámci uvážení. Žalovaná tím překročila svůj prostor pro uvážení.

                              —

                              Žalovaná nezahrnula do svého uvážení mírnější prostředky a kompenzační nároky na náhradu, ačkoli by to bylo zcela nezbytné pro zajištění dostatečného zvážení a posouzení.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2271/96 ze dne 22. listopadu 1996 o ochraně proti účinkům právních předpisů přijatých určitou třetí zemí uplatňovaných mimo její území, jakož i proti účinkům opatření na nich založených nebo z nich vyplývajících (Úř. věst. L 309, 29.11.1996, s. 1, Zvl. vydání v českém jazyce: Kapitola 10 Svazek 001 s. 75).

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/1101 ze dne 3. srpna 2018, kterým se stanoví kritéria pro použití čl. 5 druhého pododstavce nařízení Rady (ES) č. 2271/96 o ochraně proti účinkům právních předpisů přijatých určitou třetí zemí uplatňovaných mimo její území, jakož i proti účinkům opatření na nich založených nebo z nich vyplývajících (Úř. věst. L 199 I , 7.8.2018, s. 7).

         (3)  Příručka – Otázky a odpovědi: přijetí aktualizace blokovacího nařízení (2018/C 277 I/03) (Úř. věst.. 2018 C 277 I, s. 4).


title: Věc T-653/19: Usnesení Tribunálu ze dne 23. prosince 2020 – FF v. Komise

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/50

      Usnesení Tribunálu ze dne 23. prosince 2020 – FF v. Komise
      (Věc T-653/19) (1)

      (2021/C 62/62)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předsedkyně šestého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 399, 25.11.2019.


title: Věc T-5/20: Usnesení Tribunálu ze dne 5. ledna 2021 – CP v. Parlament

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/51

      Usnesení Tribunálu ze dne 5. ledna 2021 – CP v. Parlament
      (Věc T-5/20) (1)

      (2021/C 62/63)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc C-631/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2021 – Evropská komise v. Slovinská republika („Nesplnění povinnosti státem – Článek 258 SFEU – Trh finančních nástrojů – Směrnice v přenesené pravomoci (EU) 2017/593 – Neprovedení nebo nesdělení prováděcích opatření“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/3

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2021 – Evropská komise v. Slovinská republika
      (Věc C-631/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 258 SFEU - Trh finančních nástrojů - Směrnice v přenesené pravomoci (EU) 2017/593 - Neprovedení nebo nesdělení prováděcích opatření“)
      (2021/C 72/03)
      Jednací jazyk: slovinština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. Scharf a B. Rous Demiri, zmocněnci)

         Žalovaná: Slovinská republika (zástupkyně: V. Klemenc, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Slovinská republika tím, že ke dni uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/593 ze dne 7. dubna 2016, kterou se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU, pokud jde o ochranu finančních nástrojů a peněžních prostředků patřících zákazníkům, povinnosti při řízení produktů a pravidla vztahující se na poskytování nebo přijímání poplatků, provizí nebo jiných peněžních či nepeněžních výhod, a že tudíž tyto předpisy nesdělila Evropské komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 14 směrnice v přenesené pravomoci 2017/593.

                  2)

                  Slovinské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Věc C-826/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Limburg – Nizozemsko) – LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied v. College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren („Řízení o předběžné otázce – Aarhuská úmluva – Článek 9 odst. 2 a 3 – Přístupu k právní ochraně – Neexistence přístupu k právní ochraně pro jinou než dotčenou veřejnost – Přípustnost žaloby podmíněná předchozí účastí na rozhodovacím procesu“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/3

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Limburg – Nizozemsko) – LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied v. College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren
      (Věc C-826/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Aarhuská úmluva - Článek 9 odst. 2 a 3 - Přístupu k právní ochraně - Neexistence přístupu k právní ochraně pro jinou než dotčenou veřejnost - Přípustnost žaloby podmíněná předchozí účastí na rozhodovacím procesu“)
      (2021/C 72/04)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Limburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied

         Žalovaná: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren

         Výrok

                  1)

                  Článek 9 odst. 2 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, podepsané v Aarhusu (Dánsko) dne 25. června 1998 a schválené jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby osoby z řad „veřejnosti“ uvedené v čl. 2 odst. 4 této úmluvy neměly jako takové přístup k právní ochraně za účelem napadení rozhodnutí, které spadá do působnosti článku 6 této úmluvy. Naproti tomu čl. 9 odst. 3 uvedené úmluvy brání tomu, aby tyto osoby nemohly mít přístup k právní ochraně za účelem uplatnění širších práv účastnit se na rozhodování, která jim přiznává samotné vnitrostátní právo životního prostředí členského státu.

                  2)

                  Článek 9 odst. 2 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, podepsané v Aarhusu dne 25. června 1998 a schválené jménem Evropského společenství rozhodnutím 2005/370, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby přípustnost žalob, na které se vztahuje, podaných nevládními organizacemi, které jsou součástí „dotčené veřejnosti“ ve smyslu čl. 2 odst. 5 této úmluvy, byla podmíněna účastí těchto organizací na přípravném řízení týkajícím se napadeného rozhodnutí, třebaže se tato podmínka neuplatní, pokud jim nelze důvodně vytýkat, že se tohoto řízení neúčastnily. Naproti tomu čl. 9 odst. 3 uvedené úmluvy nebrání tomu, aby přípustnost žaloby, na kterou se vztahuje, byla podmíněna účastí žalobce na přípravném řízení týkajícím se napadeného rozhodnutí, ledaže mu s ohledem na okolnosti věci není možné jeho neúčast na tomto řízení důvodně vytýkat.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1.4.2019.


title: Věc C-63/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. ledna 2021 – Evropská komise v. Italská republika („Nesplnění povinnosti státem – Článek 258 SFEU – Směrnice 2003/96/ES – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Články 4 a 19 – Právní úprava přijatá autonomním regionem členského státu – Příspěvek na nákup benzínu a plynového oleje podléhajících spotřebním daním – Článek 6 písm. c) – Osvobození od spotřebních daní nebo jejich snížení – Pojem ‚vrácení celé částky daně nebo její části‘ – Neexistence důkazu o existenci souvislosti mezi tímto příspěvkem a spotřebními daněmi“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. ledna 2021 – Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-63/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 258 SFEU - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Články 4 a 19 - Právní úprava přijatá autonomním regionem členského státu - Příspěvek na nákup benzínu a plynového oleje podléhajících spotřebním daním - Článek 6 písm. c) - Osvobození od spotřebních daní nebo jejich snížení - Pojem ‚vrácení celé částky daně nebo její části‘ - Neexistence důkazu o existenci souvislosti mezi tímto příspěvkem a spotřebními daněmi“)
      (2021/C 72/05)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a F. Tomat, zmocněnci)

         Žalovaná: Italská republika (zástupkyně: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. M. De Socio, avvocato dello Stato)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: S. Jiménez García a J. Rodríguez de la Rúa, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 25.3.2019.


title: Věc C-280/19 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. ledna 2021 – Výkonná agentura Evropské rady pro výzkum (ERCEA) v. Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis („Kasační opravný prostředek – Rozhodčí doložka – Smlouva Minatran uzavřená v rámci sedmého rámcového programu – Přípustné náklady – Výzva k úhradě vystavená ERCEA – Vymáhání záloh – Náklady na zaměstnance a nepřímé výdaje odpovídající těmto nákladům na zaměstnance – Povinnost vykonat práce výlučně v prostorách příjemce dotace – Dohled příjemcem – Běžná praxe příjemce“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/5

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. ledna 2021 – Výkonná agentura Evropské rady pro výzkum (ERCEA) v. Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis
      (Věc C-280/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Rozhodčí doložka - Smlouva Minatran uzavřená v rámci sedmého rámcového programu - Přípustné náklady - Výzva k úhradě vystavená ERCEA - Vymáhání záloh - Náklady na zaměstnance a nepřímé výdaje odpovídající těmto nákladům na zaměstnance - Povinnost vykonat práce výlučně v prostorách příjemce dotace - Dohled příjemcem - Běžná praxe příjemce“)
      (2021/C 72/06)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Výkonná agentura Evropské rady pro výzkum (ERCEA) (zástupci: Francesca Sgritta a Miguel Pesquera Alonso, zmocněnci, ve spolupráci s E. Kourakisem, dikigoros)

         Další účastník řízení: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (zástupce: V. Christianos, dikigoros)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Výkonné agentuře Evropské rady pro výzkum (ERCEA) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Spojené věci C-322/19 a 385/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. ledna 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irsko), International Protection Appeals Tribunal- Irsko) – K.S., M.H.K v. The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (C-322/19), R.A.T., D.S. v. Minister for Justice and Equality (C-385/19) („Řízení o předběžné otázce – Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Mezinárodní ochrana – Normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu – Směrnice 2013/33/EU – Státní příslušník třetí země, který vycestoval z jednoho do druhého členského státu Evropské unie, ale o mezinárodní ochranu požádal až v uvedeném druhém členském státě – Rozhodnutí o přemístění do prvního členského státu – Nařízení (EU) č. 604/2013 – Přístup na trh práce jakožto žadatel o mezinárodní ochranu“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/5

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. ledna 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irsko), International Protection Appeals Tribunal- Irsko) – K.S., M.H.K v. The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (C-322/19), R.A.T., D.S. v. Minister for Justice and Equality (C-385/19)
      (Spojené věci C-322/19 a 385/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví - Mezinárodní ochrana - Normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu - Směrnice 2013/33/EU - Státní příslušník třetí země, který vycestoval z jednoho do druhého členského státu Evropské unie, ale o mezinárodní ochranu požádal až v uvedeném druhém členském státě - Rozhodnutí o přemístění do prvního členského státu - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Přístup na trh práce jakožto žadatel o mezinárodní ochranu“)
      (2021/C 72/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko), International Protection Appeals Tribunal

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: KS, MHK (C-322/19), R.A.T., D.S (C-385/19)

         Žalovaní: The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (C-322/19), Minister for Justice and Equality (C-385/19)

         Výrok

                  1)

                  Vnitrostátní soud musí zohlednit směrnici Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany, která se na základě článků 1 a 2, jakož i čl. 4a odst. 1 protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva v členském státě tohoto soudu nepoužije, za účelem výkladu ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu, která je naproti tomu v uvedeném členském státě použitelná v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu.

                  2)

                  Článek 15 směrnice 2013/33 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která žadateli o mezinárodní ochranu nepřiznává přístup na trh práce pouze z toho důvodu, že na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, bylo rozhodnuto o jeho přemístění.

                  3)

                  Článek 15 odst. 1 směrnice 2013/33 musí být vykládán v tom smyslu, že:

                              —

                              žadateli o mezinárodní ochranu lze přičíst zpoždění při vydávání rozhodnutí v prvním stupni, jehož předmětem je žádost o mezinárodní ochranu, které vyplývá z nedostatečné spolupráce tohoto žadatele s příslušnými orgány;

                              —

                              členský stát nemůže žadateli o mezinárodní ochranu přičíst zpoždění při vydávání rozhodnutí v prvním stupni, jehož předmětem je žádost o mezinárodní ochranu, z důvodu, že tento žadatel svou žádost nepodal v prvním členském státě, do něhož vstoupil, ve smyslu článku 13 nařízení č. 604/2013;

                              —

                              členský stát nemůže žadateli o mezinárodní ochranu přičíst zpoždění při vyřizování jeho žádosti, které vyplývá z toho, že tento žadatel podal k soudu proti rozhodnutí o jeho přemístění na základě nařízení č. 604/2013 opravný prostředek, jenž má odkladný účinek.

         (1)  Úř. věst. C 220, 1. 7. 2019.

         Úř. věst. C 255, 29. 7. 2019.


title: Věc C-507/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Spolková republika Německo v. XT („Řízení o předběžné otázce – Společná politika v oblasti azylu a doplňkové ochrany – Normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany – Směrnice 2011/95/EU – Článek 12 – Vyloučení z postavení uprchlíka – Osoba bez státní příslušnosti palestinského původu zaregistrovaná u Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) – Podmínky pro dovolání se ipso facto směrnice 2011/95 – Ukončení ochrany nebo podpory ze strany agentury UNRWA“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/6

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Spolková republika Německo v. XT
      (Věc C-507/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná politika v oblasti azylu a doplňkové ochrany - Normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany - Směrnice 2011/95/EU - Článek 12 - Vyloučení z postavení uprchlíka - Osoba bez státní příslušnosti palestinského původu zaregistrovaná u Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) - Podmínky pro dovolání se ipso facto směrnice 2011/95 - Ukončení ochrany nebo podpory ze strany agentury UNRWA“)
      (2021/C 72/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo

         Žalovaný: XT

         Výrok

                  1)

                  Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany, musí být vykládán v tom smyslu, že aby bylo možné určit, zda ochrana nebo podpora Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) není nadále poskytována, je třeba v rámci individuálního posouzení všech rozhodných skutečností dotčené situace zohlednit všechny operační prostory oblasti působení agentury UNRWA na územích, na která má osoba bez státní příslušnosti palestinského původu, jež opustila tuto oblast, konkrétní možnost vstoupit a bezpečně tam pobývat.

                  2)

                  Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice 2011/95 musí být vykládán v tom smyslu, že ochrana nebo podpora ze strany agentury UNRWA nemůže být považována za nadále neposkytovanou v případě, kdy osoba bez státní příslušnosti palestinského původu opustila oblast působení agentury UNRWA odchodem z operačního prostoru této oblasti, ve kterém se nacházela ve stavu závažné osobní nejistoty a v němž tato organizace nebyla schopna sama poskytnout této osobě bez státní příslušnosti ochranu nebo podporu, pokud tato osoba jednak se dobrovolně odebrala do tohoto operačního prostoru z jiného operačního prostoru uvedené oblasti působení, ve kterém se nenacházela ve stavu závažné osobní nejistoty a v němž se jí mohlo dostat ochrany nebo podpory této organizace, a jednak nemohla na základě konkrétních informací, které měla k dispozici, rozumně očekávat, že se jí dostane ochrany nebo podpory ze strany agentury UNRWA v operačním prostoru, do kterého se odebrala, nebo že se bude moci v dohledné době vrátit do operačního prostoru, ze kterého přišla, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 348, 14.10.2019.


title: Věc C-414/20 PPU: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti MM („Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Postupy předávání mezi členskými státy – Článek 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 písm. c) – Evropský zatýkací rozkaz vydaný na základě vnitrostátního aktu, kterým se zahajuje trestní stíhání – Pojem ‚zatýkací rozkaz nebo jiné vykonatelné soudní rozhodnutí se stejným účinkem‘ – Neexistence vnitrostátního zatýkacího rozkazu – Důsledky – Účinná soudní ochrana – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/7

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti MM
      (Věc C-414/20 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Postupy předávání mezi členskými státy - Článek 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 písm. c) - Evropský zatýkací rozkaz vydaný na základě vnitrostátního aktu, kterým se zahajuje trestní stíhání - Pojem ‚zatýkací rozkaz nebo jiné vykonatelné soudní rozhodnutí se stejným účinkem‘ - Neexistence vnitrostátního zatýkacího rozkazu - Důsledky - Účinná soudní ochrana - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2021/C 72/09)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Účastník původního trestního řízení

      MM

         za přítomnosti: Specializirana prokuratura

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že postavení „vystavujícího justičního orgánu“ ve smyslu tohoto ustanovení nezávisí na tom, zda rozhodnutí o vydání evropského zatýkacího rozkazu a vnitrostátní rozhodnutí, které je základem tohoto zatýkacího rozkazu, podléhají soudnímu přezkumu.

                  2)

                  Článek 8 odst. 1 písm. c) rámcového rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, musí být vykládán v tom smyslu, že evropský zatýkací rozkaz musí být považován za neplatný, pokud není založen na „[vnitrostátním] zatýkacím rozkazu nebo jiném vykonatelném soudním rozhodnutí se stejným účinkem“ ve smyslu tohoto ustanovení. Tento pojem se vztahuje na vnitrostátní opatření přijatá justičním orgánem za účelem pátrání po trestně stíhané osobě a jejího zatčení s cílem předvést ji před soud k provedení úkonů trestního řízení. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda takový vnitrostátní akt, kterým se zahajuje trestní stíhání, jako je akt, na němž je založen evropský zatýkací rozkaz dotčený ve věci v původním řízení, vyvolává takovéto právní účinky.

                  3)

                  V případě neexistence ustanovení v právních předpisech vystavujícího členského státu upravujících soudní prostředek nápravy za účelem přezkumu podmínek, za nichž byl evropský zatýkací rozkaz vydán orgánem, který se sice účastní výkonu soudnictví tohoto členského státu, avšak není sám o sobě soudem, musí být rámcové rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, ve světle práva na účinnou soudní ochranu zaručeného článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládáno v tom smyslu, že umožňuje vnitrostátnímu soudu, kterému byl předložen opravný prostředek zpochybňující zákonnost ponechání ve vazbě osoby, která byla předána na základě evropského zatýkacího rozkazu vydaného na základě vnitrostátního aktu, jejž nelze kvalifikovat jako „[vnitrostátní] zatýkací rozkaz nebo jiné vykonatelné soudní rozhodnutí se stejným účinkem“ ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. c) tohoto rámcového rozhodnutí, a v jehož rámci byl vznesen důvod vycházející z neplatnosti tohoto evropského zatýkacího rozkazu z hlediska unijního práva, aby se prohlásil příslušným k provedení takovéhoto přezkumu platnosti.
                  Rámcové rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, musí být ve světle práva na účinnou soudní ochranu zaručeného článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládáno v tom smyslu, že nevyžaduje, aby zjištění vnitrostátního soudu, že byl předmětný evropský zatýkací rozkaz vydán v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. c) tohoto rámcového rozhodnutí, jelikož není založen na „[vnitrostátním] zatýkacím rozkazu nebo jiném vykonatelném soudním rozhodnutí se stejnými účinky“ ve smyslu tohoto ustanovení, mělo za následek propuštění osoby, která byla vzata do vazby poté, co ji vykonávající členský stát předal vystavujícímu členskému státu. Je tedy na předkládajícím soudu, aby v souladu se svým vnitrostátním právem rozhodl, jaké důsledky může mít neexistence takového vnitrostátního aktu jakožto zákonného základu dotčeného evropského zatýkacího rozkazu pro rozhodnutí o tom, zda bude obviněná osoba ponechána ve vazbě, či nikoli.

         (1)  Úř. věst. C 390, 16.11.2020.


title: Věc C-264/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 15. června 2020 – Airhelp Limited v. Austrian Airlines AG

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 15. června 2020 – Airhelp Limited v. Austrian Airlines AG
      (Věc C-264/20)
      (2021/C 72/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Korneuburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Airhelp Limited

         Žalovaná: Austrian Airlines AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že se jedná o mimořádnou okolnost, pokud bylo zrušení letu způsobeno tím, že při odtahování jiného letadla z protilehlé brány došlo k poškození výškového kormidla letadla určeného pro let, který byl později zrušen?

                  2.

                  Musí být čl. 5 odst. 3 a článek 7 tohoto nařízení vykládány v tom smyslu, že se provozující letecký dopravce, který tvrdí, že příčinou zrušení letu byly mimořádné okolnosti, může odvolávat na důvod vylučující odpovědnost podle čl. 5 odst. 3 nařízení pouze tehdy, může-li také prokázat, že důsledkům zrušení pro jednotlivého cestujícího nebylo možno zabránit ani změnou rezervace na náhradní přepravu?

                  3.

                  Musí změna rezervace uvedená ve druhé otázce splňovat bližší časová nebo kvalitativní kritéria, zejména kritéria uvedená v čl. 5 odst. 1 písm. c) bodu iii) nebo v čl. 8 odst. 1 písm. b) a c) nařízení?

            Soudní dvůr Evropské unie (devátý senát) rozhodl usnesením ze dne 14. ledna 2021 následovně:

                  1.

                  Článek 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládán v tom smyslu, že kolize mezi výškovým kormidlem letadla v parkovací pozici a wingletem letadla jiné letecké společnosti, která byla způsobena pohybem druhého letadla, spadá pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu tohoto ustanovení.

                  2.

                  Článek 5 odst. 1 písm. c) nařízení č. 261/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že přesměrování cestujícího provedené leteckým dopravcem v případě zrušení původně plánovaného letu z důvodu mimořádných okolností na let, kterým tento cestující dosáhne svého cílového místa určení v den, který následuje po dni původně plánovaného příletu, představuje „přiměřené opatření“, které tohoto dopravce zprošťuje povinnosti k náhradě podle čl. 5 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 1 tohoto nařízení, ledaže existovala jiná možnost přímého či nepřímého přesměrování s letem provozovaným samotným dopravcem nebo jiným leteckým dopravcem, který dorazil s menším zpožděním než následující let dotčeného leteckého dopravce, kromě případu, že tento dopravce prokáže, že by uskutečnění takového přesměrování pro něj představovalo s ohledem na kapacity svého podniku k rozhodnému okamžiku neúnosnou oběť, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91(Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1)


title: Věc C-297/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. července 2020 Peterem Sabo, Lesoochranárskym zoskupeniem VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 6. května 2020 ve věci T-141/19, Sabo a další v. Parlament a Rada

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/9

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. července 2020 Peterem Sabo, Lesoochranárskym zoskupeniem VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 6. května 2020 ve věci T-141/19, Sabo a další v. Parlament a Rada
      (Věc C-297/20 P)
      (2021/C 72/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG (zástupci: R. Smith a C. Day, Solicitors, P. Lockley a B. Mitchell, Barristers a D. Wolfe QC)

         Další účastníci řízení: Evropský parlament, Rada Evropské unie
      Usnesením ze dne 14. ledna 2021 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl o zamítnutí kasačního opravného prostředku pro zjevnou neopodstatněnost a uložil účastníkům řízení, že ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-320/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. července 2020 Veselinem Atanasovem Vasilevem proti usnesení Tribunálu vydanému dne 7. července 2020 ve věci T-273/20, Vasilev v. Bulharsko

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/10

      Kasační opravný prostředek podaný dne 17. července 2020 Veselinem Atanasovem Vasilevem proti usnesení Tribunálu vydanému dne 7. července 2020 ve věci T-273/20, Vasilev v. Bulharsko
      (Věc C-320/20 P)
      (2021/C 72/12)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Veselin Atanasov Vasilev (zástupce: B. Kolev, advokát)

         Další účastnice řízení: Bulharská republika
      Usnesením ze dne 12. ledna 2021 Soudní dvůr (sedmý senát) odmítl kasační opravný prostředek jako zjevně nepřípustný.


title: Věc C-401/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. srpna 2020 Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 10. června 2020 ve věci T-577/19, Leinfelder Uhren München v. EUIPO

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/10

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. srpna 2020 Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 10. června 2020 ve věci T-577/19, Leinfelder Uhren München v. EUIPO
      (Věc C-401/20 P)
      (2021/C 72/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (zástupce: S. Lüft, advokát)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Thomas Schafft
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 19. ledna 2021 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-560/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 26. října 2020 – CR, GF, TY

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 26. října 2020 – CR, GF, TY
      (Věc C-560/20)
      (2021/C 72/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wien

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatelé: CR, GF, TY

         Dotčený orgán: Landeshauptmann von Wien

         Předběžné otázky

                  I.

                  Mohou se rodiče uprchlíka, který svou žádost o azyl podal jako nezletilá osoba bez doprovodu a kterému byl ještě jako nezletilému udělen azyl, kteří jsou státními příslušníky třetí země, ohledně práva na sloučení rodiny i nadále dovolávat čl. 2 písm. f) ve spojení s čl. 10 odst. 3 písm. a) směrnice 2003/86/ES (1), pokud uprchlík po udělení azylu, ale v průběhu řízení o udělení povolení k pobytu jeho rodičům nabyl zletilosti?

                  II.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Je v takovém případě nezbytné, aby rodiče státního příslušníka třetí země dodrželi lhůtu k podání žádosti o sloučení rodiny v délce „v zásadě […] tří měsíců ode dne, kdy bylo dotčené nezletilé osobě přiznáno postavení uprchlíka“, uvedenou v bodě 61 rozsudku Soudního dvora ze dne 12. dubna 2018, C-550/16, A a S (2)?

                  III.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Musí být zletilé sestře uznaného uprchlíka, která je státním příslušníkem třetí země, přímo na základě unijního práva uděleno povolení k pobytu, pokud by rodiče daného uprchlíka v případě odepření povolení k pobytu zletilé sestře uprchlíka de facto byli nuceni vzdát se svého práva na sloučení rodiny podle čl. 10 odst. 3 písm. a) směrnice 2003/86/ES, protože tato zletilá sestra uprchlíka v důsledku svého zdravotního stavu bezpodmínečně potřebuje trvalou péči svých rodičů, a proto v zemi původu nemůže zůstat sama?

                  IV.

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaká kritéria musí být použita při posuzování včasnosti toho, zda byla taková žádost o sloučení rodiny „v zásadě“ podána ve lhůtě tří měsíců ve smyslu úvah uvedených v bodě 61 rozsudku Soudního dvora ze dne 12. dubna 2018, C-550/16, A a S?

                  V.

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Mohou se rodiče uprchlíka i nadále dovolávat svého práva na sloučení rodiny podle čl. 10 odst. 3 písm. a) směrnice 2003/86/ES, pokud mezi dnem, kdy bylo dotčené nezletilé osobě přiznáno postavení uprchlíka, a podáním jejich žádosti o sloučení rodiny, uplynuly tři měsíce a jeden den?

                  VI.

                  Může členský stát v řízení o sloučení rodiny podle čl. 10 odst. 3 písm. a) směrnice 2003/86/ES od rodičů uprchlíka v zásadě požadovat, aby splnili podmínky uvedené v čl. 7 odst. 1 směrnice 2003/86/ES?

                  VII.

                  Závisí možnost požadovat v rámci sloučení rodiny podle čl. 10 odst. 3 písm. a) směrnice 2003/86/ES splnění podmínek uvedených v čl. 7 odst. 1 směrnice 2003/86/ES na tom, zda byla žádost o sloučení rodiny ve smyslu čl. 12 odst. 1 třetího pododstavce směrnice 2003/86/ES podána ve lhůtě tří měsíců po přiznání právního postavení uprchlíka?

         (1)  Směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. L 251, 3.10.2003, s. 12).

         (2)  EU:C:2018:248.


title: Věc C-618/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil n° 1 de Córdoba (Španělsko) dne 19. listopadu 2020 – ZU a TV v. Ryanair Ltd

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba (Španělsko) dne 19. listopadu 2020 – ZU a TV v. Ryanair Ltd
      (Věc C-618/20)
      (2021/C 72/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: ZU a TV

         Žalovaná: Ryanair Ltd

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze za provozujícího leteckého dopravce pro účely čl. [3] odst. 5 nařízení č. 261/2004 (1) považovat leteckou společnost, která prostřednictvím svých internetových stránek prodává letenky na lety, jež jsou provozovány pod kódem jiné letecké společnosti, a to ve vztahu k uvedeným konkrétním letům prodávaným a provozovaným jinou společností?

                  2)

                  Lze za provozujícího leteckého dopravce pro účely čl. [3] odst. 5 nařízení č. 261/2004 považovat leteckou společnost, která prostřednictvím svých internetových stránek prodává letenky na lety, jež jsou provozovány pod kódem jiné letecké společnosti, a to ve vztahu k uvedeným konkrétním letům prodávaným a provozovaným jinou společností, pokud tato jiná společnost, která zajišťuje let, je součástí skupiny podniků společnosti, která let prodává?

                  3)

                  Je pojem „smluvní dopravce“ podle článku 45 Montrealské úmluvy rovnocenný pojmu „provozující letecký dopravce“ podle čl. [3] odst. 5 nařízení č. 261/2004?

                  4)

                  Je s pojmem „provozující letecký dopravce“ podle čl. [3] odst. 5 nařízení č. 261/2004 rovnocenný pojem „skutečný dopravce“, na který odkazuje článek 45 Montrealské úmluvy?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-627/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 23. listopadu 2020 – Deutsche Lufthansa AG v. OP

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 23. listopadu 2020 – Deutsche Lufthansa AG v. OP
      (Věc C-627/20)
      (2021/C 72/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Deutsche Lufthansa AG

         Odpůrce: OP

         Předběžná otázka

      Představuje stávka vlastních zaměstnanců leteckého dopravce uskutečněná na základě výzvy odborové organizace mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-629/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 23. listopadu 2020 – Deutsche Lufthansa AG v. LE

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 23. listopadu 2020 – Deutsche Lufthansa AG v. LE
      (Věc C-629/20)
      (2021/C 72/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: Deutsche Lufthansa AG

         Odpůrce: LE

         Předběžná otázka

      Představuje stávka vlastních zaměstnanců leteckého dopravce uskutečněná na základě výzvy odborové organizace mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-630/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 23. listopadu 2020 – Deutsche Lufthansa AG v. CS

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 23. listopadu 2020 – Deutsche Lufthansa AG v. CS
      (Věc C-630/20)
      (2021/C 72/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: Deutsche Lufthansa AG

         Odpůrce: CS

         Předběžná otázka

      Představuje stávka vlastních zaměstnanců leteckého dopravce uskutečněná na základě výzvy odborové organizace mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-668/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 8. prosince 2020 – Y GmbH v. Hauptzollamt

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 8. prosince 2020 – Y GmbH v. Hauptzollamt
      (Věc C-668/20)
      (2021/C 72/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Y GmbH

         Žalovaný a odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Hauptzollamt

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být podpoložka 1302 19 05 kombinované nomenklatury (1) (dále jen „KN“) vykládána v tom smyslu, že do ní musí být zařazen také výtažek z vanilky zředěný etanolem a vodou, sestávající ze zhruba 90 % (v/v) resp. 85 % (m/m) etanolu, do 10 % (m/m) vody, 4,8 % (m/m) suchého zbytku a 0,5 % (m/m) vanilinu, ačkoliv podle poznámky 1 písm. ij) ke kapitole 13 KN extrahované pryskyřice (oleoresiny) nepatří do čísla 1302 KN?

                  2.

                  Patří mezi extrahované olejové pryskyřice ve smyslu podpoložky 3301 90 30 KN zboží popsané v první předběžné otázce?

                  3.

                  Musí být podpoložka 3302 10 90 KN vykládána v tom smyslu, že zboží popsané v první předběžné otázce musí být zařazeno jako směs vonných látek nebo směs (včetně lihových roztoků) na bázi jedné nebo více těchto látek, používané jako suroviny v potravinářském průmyslu?

                  4.

                  Patří mezi přísady ve smyslu článku 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83/EHS (2) také zboží podpoložky 1302 19 05 KN nebo extrahovaná olejová pryskyřice podpoložky 3301 90 30 KN?

         (1)  Příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 1987, L 256, s. 1) ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1754 ze dne 6. října 2015 (Úř. věst. 2015, L 285, s. 1).

         (2)  Směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů (Úř. věst. 1992, L 316, s. 21).


title: Věc C-672/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 10. prosince 2020 – L GmbH v. FK

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 10. prosince 2020 – L GmbH v. FK
      (Věc C-672/20)
      (2021/C 72/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Korneuburg

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v odvolacím řízení: L GmbH

         Odpůrce v odvolacím řízení: FK

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení (1) (ES) č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že se nařízení vztahuje na cestujícího, který se odbavil online již před příjezdem na letiště a nemá u sebe žádné zavazadlo k odbavení; na informační tabuli letiště se dozví informaci o zpoždění letu, u nástupu do letadla čeká na další informace, u přepážky leteckého dopravce se informuje o odletu rezervovaného letadla; od zaměstnanců žalované nezíská vysvětlení, zda a kdy se let uskuteční, ani nabídku náhradního letu; a následně si sám zarezervuje jiný let do svého cílového místa určení, aniž na původně rezervovaný let nastoupí?

                  2.

                  Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že letecký dopravce není povinen zaplatit náhradu v souladu s článkem 7 nařízení č. 261/2004, je-li cílové místo určení cestujícího dosaženo se zpožděním 8 hodin a 19 minut, neboť na jednom z předcházejících letů (třetím před dotčeným letem) bylo letadlo poškozeno bleskem; technik servisní společnosti pověřené leteckou společností, který byl povolán po přistání letadla, konstatoval pouze menší poškození, které nemělo nepříznivý vliv na funkčnost letadla („some minor findings“); další předcházející let (druhý před dotčeným letem) se uskutečnil; během Pre-Flight-Checks před zahájením letu předcházejícího dotčenému letu však bylo zjištěno, že letoun již není provozuschopný; a letecký dopravce proto namísto původně plánovaného a poškozeného letadla použil náhradní letadlo, které uskutečnilo let předcházející dotčenému letu se zpožděním při odletu v trvání 7 hodin a 40 minut.

                  3.

                  Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že jedním z přiměřených opatření, která musí letecký dopravce přijmout, je nabídnout cestujícímu změnu rezervace na jiný let, jímž by dosáhl svého cílového místa určení se zpožděním 5 hodin (a – na základě jím z vlastní iniciativy provedené rezervace – jej také skutečně dosáhl), ačkoliv letecký dopravce uskutečnil let náhradním letadlem namísto letadla, které již nebylo provozuschopné, jímž by cestující dosáhl svého místa určení se zpožděním 8 hodin a 19 minut?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-677/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 11. prosince 2020 – Industriegewerkschaft Metall (IG Metall) a ver.di – Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft v. Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 11. prosince 2020 – Industriegewerkschaft Metall (IG Metall) a ver.di – Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft v. Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft
      (Věc C-677/20)
      (2021/C 72/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelky: Industriegewerkschaft Metall (IG Metall) a ver.di – Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

         Další účastnice: SAP SE, SE-Betriebsrat der SAP SE, Konzernbetriebsrat der SAP SE, Deutscher Bankangestellten-Verband e. V., Christliche Gewerkschaft Metall (CGM) a Verband angestellter Akademiker und leitender Angestellter der chemischen Industrie e. V.

         Předběžná otázka

      Je § 21 odst. 6 Gesetz über die Beteiligung der Arbeitnehmer in einer Europäischen Gesellschaft (zákon o zapojení zaměstnanců v evropské společnosti), z něhož v případě evropské společnosti (SE) se sídlem v Německu založené přeměnou vyplývá, že pro určitou část členů dozorčí rady zastupujících zaměstnance musí být zajištěna samostatná volba z osob navržených odborovými organizacemi, slučitelné s čl. 4 odst. 4 směrnice Rady 2001/86/ES ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců (1)?

         (1)  Úř. věst. 2001, L 294, s. 22.


title: Věc C-834/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Vicenza – Itálie) – AV v. Ministero della Giustizia, Italská republika

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Vicenza – Itálie) – AV v. Ministero della Giustizia, Italská republika
      (Věc C-834/19) (1)

      (2021/C 72/25)
      Jednací jazyk: italština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 54, 17.2.2020.


title: Věc T-478/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2021 – Bezouaoui a HB Consultant v. Komise („Státní podpory – Školení o bezpečném řízení stavebních strojů – Hrazení výdajů na školení ve Francii autorizovanými paritními příspěvkovými sdruženími (OPCA) – Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory – Pojem ‚státní podpora‘ – Přičitatelnost k tíži státu – Veřejná kontrola zdrojů“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2021 – Bezouaoui a HB Consultant v. Komise
      (Věc T-478/18) (1)

      („Státní podpory - Školení o bezpečném řízení stavebních strojů - Hrazení výdajů na školení ve Francii autorizovanými paritními příspěvkovými sdruženími (OPCA) - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Pojem ‚státní podpora‘ - Přičitatelnost k tíži státu - Veřejná kontrola zdrojů“)
      (2021/C 72/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Hacène Bezouaoui (Avanne, Francie) a HB Consultant (Beure, Francie) (zástupci: J.-F. Henrotte a N. Neyrinck, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: C. Georgieva-Kecsmar a K. Herrmann, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 2075 final ze dne 10. dubna 2018 o domnělé státní podpoře Francouzské republiky SA.46897 (2018/NN) v případě financování školení vedoucích k udělení osvědčení o bezpečném řízení stavebních strojů (CACES).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti HB Consultant a Hacènu Bezouaouiovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 373, 15.10.2018.


title: Věc T-548/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2021 – Helbert v. EUIPO („Veřejná služba – Přijímání – Oznámení o výběrovém řízení – Otevřené výběrové řízení EUIPO/AD/01/17 – Rozhodnutí nezařadit jméno žalobce na rezervní seznam výběrového řízení – Složení výběrové komise – Stabilita – Odpovědnost“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2021 – Helbert v. EUIPO
      (Věc T-548/18) (1)

      („Veřejná služba - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení EUIPO/AD/01/17 - Rozhodnutí nezařadit jméno žalobce na rezervní seznam výběrového řízení - Složení výběrové komise - Stabilita - Odpovědnost“)
      (2021/C 72/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Lars Helbert (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė a K. Tóth, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU, jenž směřuje jednak zaprvé ke zrušení rozhodnutí výběrové komise EUIPO/AD/01/17 – Administrátoři (AD 6) v oboru duševního vlastnictví ze dne 1. prosince 2017 nezařadit jméno žalobce na rezervní seznam sestavovaný za účelem přijetí administrátorů EUIPO a zadruhé k rozhodnutí téže výběrové komise ze dne 7. března 2018, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o přezkum, v jeho konečné podobě v návaznosti na rozhodnutí EUIPO ze dne 8. června 2018, kterým byla zamítnuta jeho stížnost, a jednak k získání náhrady újmy, kterou žalobce z tohoto důvodu údajně utrpěl.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 7. března 2018, kterým výběrová komise v rámci výběrového řízení EUIPO/AD/01/17 odmítla na základě přezkumu zapsat Larse Helberta na rezervní seznam sestavovaný za účelem přijetí administrátorů platové třídy AD 6 v oboru duševního vlastnictví, se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-758/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – ABLV Bank v. SRB („Hospodářská a měnová unie – Bankovní unie – Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků (SRM) – Jednotný fond pro řešení krizí (SRF) – Stanovení příspěvků předem na rok 2015 a na rok 2018 – Zamítnutí žádosti o přepočet a vrácení příspěvků – Žaloba na neplatnost – Akt napadnutelný žalobou – Přípustnost – Instituce, které bylo odňato povolení – Článek 70 odst. 4 nařízení (EU) č. 806/2014 – Pojem ‚změna statusu/postavení‘ – Článek 12 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – ABLV Bank v. SRB
      (Věc T-758/18) (1)

      („Hospodářská a měnová unie - Bankovní unie - Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků (SRM) - Jednotný fond pro řešení krizí (SRF) - Stanovení příspěvků předem na rok 2015 a na rok 2018 - Zamítnutí žádosti o přepočet a vrácení příspěvků - Žaloba na neplatnost - Akt napadnutelný žalobou - Přípustnost - Instituce, které bylo odňato povolení - Článek 70 odst. 4 nařízení (EU) č. 806/2014 - Pojem ‚změna statusu/postavení‘ - Článek 12 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63“)
      (2021/C 72/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ABLV Bank AS (Riga, Lotyšsko) (zástupce: O. Behrends, advokát)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (zástupci: J. Kerlin a P. Messina, zmocněnci, ve spolupráci s B. Meyringem, S. Schelomo, T. Klupschem s S. Ianc, advokáty)

         Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, A. Nijenhuis a A. Steiblytė, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení dopisu SRB ze dne 17. října 2018, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o přepočet jejího příspěvku předem na rok 2018 a o vrácení přeplatku a dále o vrácení části příspěvku předem na rok 2015 po odnětí jejího povolení Evropskou centrální bankou (ECB).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost ABLV Bank AS ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Jednotným výborem pro řešení krizí (SRB).

                  3)

                  Evropská komisi ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 82, 4.3.2019.


title: Věc T-261/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Optima Naturals (OptiMar) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie OptiMar – Starší národní slovní ochranná známka Mar – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Optima Naturals (OptiMar)
      (Věc T-261/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie OptiMar - Starší národní slovní ochranná známka Mar - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 72/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Optima Naturals Srl (Gallarate, Itálie) (zástupci: S. Brustia a E. Montelione, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. ledna 2019 (věc R 1348/2018-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Stada Arzneimittel a Optima Naturals.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Stada Arzneimittel AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17. 6. 2019.


title: Věc T-329/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – 12seasons v. EUIPO – Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BE EDGY BERLIN – Starší národní slovní ochranná známka EDJI – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – 12seasons v. EUIPO – Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)
      (Věc T-329/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BE EDGY BERLIN - Starší národní slovní ochranná známka EDJI - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 72/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: 12seasons GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Société immobilière et mobilière de Montagny (Roanne, Francie) (zástupkyně: A. Grolée, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. března 2019 (věc R 1522/2018-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Société immobilière et mobilière de Montagny a 12seasons

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti 12seasons GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019.


title: Věc T-811/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Enoport v. EUIPO – Miguel Torres (CABEÇA DE TOIRO) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CABEÇA DE TOIRO – Starší slovní ochranná známka Evropské unie SANGRE DE TORO – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Enoport v. EUIPO – Miguel Torres (CABEÇA DE TOIRO)
      (Věc T-811/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CABEÇA DE TOIRO - Starší slovní ochranná známka Evropské unie SANGRE DE TORO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 72/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Enoport – Produção de Bebidas Lda (Rio Maior, Portugalsko) (zástupkyně: J. Alves Coelho, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Španělsko) (zástupkyně: M. Ceballos Rodríguez a M. Robledo McClymont, advokátky)

         Předmět

      Žaloba proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. září 2019 (věc R 394/2019-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Miguel Torres a Enoport – Produção de Bebidas.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Enoport – Produção de Bebidas Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 36, 3.2.2020.


title: Věc T-824/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2021 – RY v. Komise („Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Ukončení smlouvy na dobu neurčitou na základě čl. 47 písm. c) bodu i) pracovního řádu ostatních zaměstnanců – Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu – Článek 266 SFEU – Právo být vyslechnut – Nové rozhodnutí o skončení pracovního poměru“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2021 – RY v. Komise
      (Věc T-824/19) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Ukončení smlouvy na dobu neurčitou na základě čl. 47 písm. c) bodu i) pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu - Článek 266 SFEU - Právo být vyslechnut - Nové rozhodnutí o skončení pracovního poměru“)
      (2021/C 72/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: RY (zástupce: J.-N. Louis, advokát))

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Schima a B. Mongin, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. dubna 2019 o ukončení smlouvy na dobu neurčitou uzavřené s žalobcem.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  RY se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 36, 3.2.2020.


title: Věc T-844/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Apologistics v. EUIPO – Peikert (discount-apotheke.de) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie discount-ap*theke.de – Starší slovní ochranné známky Evropské unie APODISCOUNTER a APO a starší obrazové ochranné známky apo-discounter.de, apo.co a apo.de – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Apologistics v. EUIPO – Peikert (discount-apotheke.de)
      (Věc T-844/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie discount-ap*theke.de - Starší slovní ochranné známky Evropské unie APODISCOUNTER a APO a starší obrazové ochranné známky apo-discounter.de, apo.co a apo.de - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 72/34)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Německo) (zástupce: H. Hug, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: A. Söder, zmocněnkyně)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Franz Michael Peikert (Offenbach, Německo) (zástupce: T. Bruggmann, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. října 2019 (věc R 2309/2018-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Apologistics a F.M. Peikertem.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Apologistics GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 45, 10.2.2020.


title: Věc T-884/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Folschette a další v. Komise („Mimosmluvní odpovědnost – Vyšetřování úřadu OLAF – Veřejná zakázka na služby v oblasti informačních technologií – Korupce – Ovlivňování – Závěrečná zpráva doporučující zahájení trestního stíhání – Konečné osvobození trestním soudem – Promlčení – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Folschette a další v. Komise
      (Věc T-884/19) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Vyšetřování úřadu OLAF - Veřejná zakázka na služby v oblasti informačních technologií - Korupce - Ovlivňování - Závěrečná zpráva doporučující zahájení trestního stíhání - Konečné osvobození trestním soudem - Promlčení - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)
      (2021/C 72/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Marc Folschette (Leudelange, Lucembursko), Tetyana Grygorenko (Leudelange), Professional Business Solutions SA (Leudelange) (zástupce: N. Bauer, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a F. Blanc, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na přiznání náhrady škody, která žalobcům údajně vznikla v důsledku postupu Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) v rámci interního vyšetřování.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Marc Folschette, Tetyana Grygorenko a Professional Business Solutions SA nahradí náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2020.


title: Věc T-253/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Oatly v. EUIPO (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Rozlišovací způsobilost – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Oatly v. EUIPO (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)
      (Věc T-253/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 72/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Oatly AB (Malmö, Švédsko) (zástupce: M. Johansson, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a V. Ruzek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. února 2020 (věc R 2446/2019-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 7. února 2020 (věc R 2446/2019-5) týkající se přihlášky slovního označení IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS jako ochranné známky Evropské unie se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Oatly AB.

         (1)  Úř. věst. C 215, 29.6.2020.


title: Věc T-276/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Crevier v. EUIPO (Osvěžovač vzduchu) („(Průmyslový) vzor Společenství – Přihláška (průmyslového) vzoru Společenství znázorňujícího osvěžovač vzduchu – Nedodržení lhůty vůči EUIPO – Žádost o navrácení do původního stavu – Článek 67 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 – Povinnost obezřetnosti“)

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Crevier v. EUIPO (Osvěžovač vzduchu)
      (Věc T-276/20) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Přihláška (průmyslového) vzoru Společenství znázorňujícího osvěžovač vzduchu - Nedodržení lhůty vůči EUIPO - Žádost o navrácení do původního stavu - Článek 67 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 - Povinnost obezřetnosti“)
      (2021/C 72/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jeffrey Scott Crevier (Fort Lauderdale, Florida, Spojené státy) (zástupce: M. Kime, barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: R. Cottrell, A. Folliard-Monguiral a V. Ruzek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. března 2020 (věc R 2396/2019-3) týkajícímu se žádosti o navrácení do původního stavu.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Jeffrey Scott Crevierovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 247, 27.7.2020.