title: Věc C-663/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Oradea — Rumunsko) — Scandic Distilleries SA v. Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili ( „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 92/12/EHS — Spotřební daně — Výrobky propuštěné pro domácí spotřebu v členském státě, kde byla zaplacena spotřební daň — Tytéž výrobky dopravené do jiného členského státu, kde byla rovněž zaplacena spotřební daň — Žádost o vrácení spotřební daně zaplacené v prvním členském státě — Zamítnutí z důvodu nepodání žádosti před odesláním zboží — Slučitelnost s unijním právem“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/19

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Oradea — Rumunsko) — Scandic Distilleries SA v. Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
   (Věc C-663/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Směrnice 92/12/EHS - Spotřební daně - Výrobky propuštěné pro domácí spotřebu v členském státě, kde byla zaplacena spotřební daň - Tytéž výrobky dopravené do jiného členského státu, kde byla rovněž zaplacena spotřební daň - Žádost o vrácení spotřební daně zaplacené v prvním členském státě - Zamítnutí z důvodu nepodání žádosti před odesláním zboží - Slučitelnost s unijním právem)
   2013/C 225/32
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Oradea

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Scandic Distilleries SA

      Žalovaný: Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Curtea de Apel Oradea — Výklad článku 7 a čl. 22 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179) — Odmítnutí vnitrostátních orgánů vrátit spotřební daň připadající na výrobky propuštěné pro domácí spotřebu v jiném členském státě — Nedodržení povinnosti odesílajícím hospodářským subjektem podat žádost o vrácení daně u příslušných orgánů svého členského státu před odesláním zboží — Vnitrostátní právní úprava vyžadující předložení řady dokumentů, které mohou být poskytnuty pouze poté, co bylo zboží dodáno — Kritéria, jež jsou přísnější, než je obecná pětiletá lhůta použitelná na jakoukoliv žádost o vrácení daně — Ztráta nároku hospodářského subjektu na získání vrácení daně — Slučitelnost se zásadami daňové neutrality, rovnocennosti a efektivity

      Výrok

   Ustanovení čl. 22 odst. 1 až 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění směrnice Rady 92/108/EHS ze dne 14. prosince 1992, musí být vykládáno v tom smyslu, že pokud byly výrobky, které podléhají spotřební dani a byly propuštěny pro domácí spotřebu v členské státě, přičemž byla za ně zaplacena spotřební daň, přepraveny do jiného členského státu, kde tyto výrobky podléhají spotřební dani a tato daň byla rovněž zaplacena, nemůže být žádost o vrácení spotřební daně zaplacené v členském státě odeslání zamítnuta ze samotného důvodu, že nebyla podána před odesláním uvedených výrobků, nýbrž musí být posuzována na základě odstavce 3 tohoto článku. Pokud však spotřební daň v členském státě určení zaplacena nebyla, může být taková žádost zamítnuta na základě odstavců 1 a 2 uvedeného článku.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc C-354/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Verden – Německo) – Ute Kleinsteuber v. Mars GmbH „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2000/78/ES — Články 1, 2 a 6 — Rovné zacházení — Zákaz diskriminace na základě pohlaví — Podnikový důchod — Směrnice 97/81/ES — Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku — Ustanovení 4 body 1 a 2 — Způsoby výpočtu získaných nároků na důchod — Právní úprava členského státu — Rozdílné zacházení se zaměstnanci na částečný úvazek“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Verden – Německo) – Ute Kleinsteuber v. Mars GmbH
   (Věc C-354/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Články 1, 2 a 6 - Rovné zacházení - Zákaz diskriminace na základě pohlaví - Podnikový důchod - Směrnice 97/81/ES - Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku - Ustanovení 4 body 1 a 2 - Způsoby výpočtu získaných nároků na důchod - Právní úprava členského státu - Rozdílné zacházení se zaměstnanci na částečný úvazek“)
   (2017/C 293/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht Verden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ute Kleinsteuber

      Žalovaná: Mars GmbH

      Výrok

               1)

               Ustanovení 4 body 1 a 2 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku uzavřené dne 6. června 1997, která je obsažena v příloze směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění změn, a článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která při výpočtu výše podnikového důchodu rozlišuje mezi pracovním příjmem, který nedosahuje horní hranice pro výpočet příspěvků na povinné důchodové pojištění, a příjmem, který překračuje tuto horní hranici, a která nezachází s příjmem ze zaměstnání na částečný úvazek tak, že by byl nejprve vypočítán příjem vyplácený za příslušný plný úvazek, z čehož by byl následně vypočítán podíl, který je pod horní hranicí pro výpočet příspěvků, a podíl, který je nad touto hranicí, a tento poměr by pak byl uplatněn na snížený příjem ze zaměstnání na částečný úvazek.

               2)

               Ustanovení 4 body 1 a 2 uvedené dohody, jakož i článek 4 směrnice 2006/54 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která při výpočtu výše podnikového důchodu zaměstnankyně, která pracovala zčásti na plný úvazek a zčásti na částečný úvazek, určuje jednotný rozsah pracovního úvazku, pokud tato metoda výpočtu důchodu neporušuje pravidlo prorata temporis. Je věcí předkládajícího soudu, aby ověřil, že tomu tak je.

               3)

               Články 1 a 2, jakož i čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě, která upravuje podnikový důchod, jehož výše odpovídá poměru mezi odpracovanou dobou a dobou od nástupu na pracovní místo v podniku do dosažení běžného věku odchodu do důchodu stanoveného v rámci systému povinného důchodového pojištění, a stanoví horní hranici pro odpracované roky, které lze započítat.

      (1)  Úř. věst. C 350, 26.9.2016.


title: Věc T-295/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Vitro Corporativo v. OHIM – VKR Holding (Vitro) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Vitro — Starší slovní ochranná známka Společenství VITRAL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Vitro Corporativo v. OHIM – VKR Holding (Vitro)
   (Věc T-295/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Vitro - Starší slovní ochranná známka Společenství VITRAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/59)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vitro Corporativo, SA de CV (Garza García, Nuevo Léon, Mexique) (zástupce: J. Botella Reyna, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: VKR Holding A/S (Søborg, Dánsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. května 2007 (věc R 1640/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi VKR Holding A/S a Vitro Corporativo, SA de CV
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Vitro Corporativo, SA de CV, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc T-298/14: Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Erbslöh Aluminium v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci“

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Erbslöh Aluminium v. Komise
   (Věc T-298/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2015/C 245/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Erbslöh Aluminium GmbH (Velbert, Německo) (zástupci: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Luke a C. Maurerem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.

               2)

               O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodnout.

               3)

               Společnost Erbslöh Aluminium GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-507/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 21. srpna 2017 – Google Inc. v. Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 21. srpna 2017 – Google Inc. v. Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
   (Věc C-507/17)
   (2017/C 347/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Google Inc.

      Žalovaný: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

      Vedlejší účastníci: Wikimedia Foundation Inc., Fondation pour la liberté de la presse, Microsoft Corp., Reporters Committee for Freedom of the Press a další, Article 19 a další, Internet Freedom Foundation a další, Veřejný ochránce práv

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba „právo na odstranění odkazu“, jak je zakotvil Soudní dvůr Evropské unie ve svém rozsudku ze dne 13. května 2014 (1) na základě ustanovení čl. 12 písm. b) a čl. 14 písm. a) směrnice ze dne 24. října 1995 (2), vykládat v tom smyslu, že provozovatel vyhledávače je povinen v rámci vyhovění žádosti o odstranění odkazu provést toto odstranění na všech doménových jménech svého vyhledávače tak, aby se sporné odkazy již neobjevovaly bez ohledu na místo, ze kterého je vyhledání spuštěné na základě jména žadatele prováděno, včetně míst, která se nacházejí mimo územní působnost směrnice ze dne 24. října 1995?

               2)

               V případě záporné odpovědi na tuto první otázku, je třeba „právo na odstranění odkazu“, jak je zakotvil Soudní dvůr Evropské unie ve svém výše citovaném rozsudku, vykládat v tom smyslu, že provozovatel vyhledávače je povinen v rámci vyhovění žádosti o odstranění odkazu odstranit sporné odkazy ze zobrazených výsledků vyhledávání provedeného na základě jména žadatele pouze na doménovém jménu, které odpovídá státu, o kterém se má za to, že v něm byla podána žádost, nebo obecně na doménových jménech vyhledávače, která odpovídají národním mutacím tohoto vyhledávače ve všech členských státech Evropské unie?

               3)

               Kromě povinnosti uvedené v bodě 2, je třeba „právo na odstranění odkazu“, jak je zakotvil Soudní dvůr Evropské unie ve svém výše citovaném rozsudku, vykládat v tom smyslu, že provozovatel vyhledávače je v rámci vyhovění žádosti o odstranění odkazu povinen odstranit sporné odkazy prostřednictvím techniky zvané „geografická blokace“ z výsledků vyhledávání provedeného na základě jména oprávněného z „práva na odstranění odkazu“ z IP adresy, u níž se předpokládá, že je umístěna ve státě jeho bydliště, nebo dokonce obecně z IP adresy, u níž se předpokládá, že je umístěna v jednom z členských států, v nichž se uplatní směrnice ze dne 24. října 1995, a to bez ohledu na doménové jméno použité internetovým uživatelem, který provádí vyhledávání?

      (1)  Rozsudek ze dne 13. května 2014, Google Spain a Google, C-131/12, EU:C:2014:317.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31).


title: Věc C-493/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 21. září 2015 – Agenzia delle Entrate v. Marco Identi

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 21. září 2015 – Agenzia delle Entrate v. Marco Identi
   (Věc C-493/15)
   (2015/C 406/20)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Agenzia delle Entrate

      Odpůrce: Marco Identi

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 4 odst. 3 SEU a články 2 a 22 šesté směrnice 77/388 (1) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládány v tom smyslu, že brání použití vnitrostátního právního ustanovení v oblasti daně z přidané hodnoty, které stanoví zánik dluhů vyplývajících z DPH ve prospěch osob, kterým bylo povoleno oddlužení upravené v článcích 142 a 143 královského nařízení č. 267/1942?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, p. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-315/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Mechelen – Belgie) – trestní řízení proti Edgardovi Janu De Clercqovi a dalším „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb služeb — Články 56 SFEU a 57 SFEU — Směrnice 96/71/ES — Článek 3 odst. 1 a 10 — Směrnice 2006/123/ES — Článek 19 — Vnitrostátní právní úprava, která osobě, u níž jsou zaměstnáni vysílaní zaměstnanci nebo stážisté, ukládá povinnost ohlásit zaměstnance nebo stážisty, kteří nemohou předložit potvrzení o doručení ohlášení, jež měl v hostitelském členském státě provést jejich zaměstnavatel usazený v jiném členském státě — Trestní sankce“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Mechelen – Belgie) – trestní řízení proti Edgardovi Janu De Clercqovi a dalším
   (Věc C-315/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Články 56 SFEU a 57 SFEU - Směrnice 96/71/ES - Článek 3 odst. 1 a 10 - Směrnice 2006/123/ES - Článek 19 - Vnitrostátní právní úprava, která osobě, u níž jsou zaměstnáni vysílaní zaměstnanci nebo stážisté, ukládá povinnost ohlásit zaměstnance nebo stážisty, kteří nemohou předložit potvrzení o doručení ohlášení, jež měl v hostitelském členském státě provést jejich zaměstnavatel usazený v jiném členském státě - Trestní sankce“)
   (2015/C 046/12)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Mechelen

      Účastník původního trestního řízení

   Edgard Jan De Clercq, Emiel Amede Rosa De Clercq, Nancy Genevieve Wilhelmina Rottiers, Ermelinda Jozef Martha Tampère, Thermotec NV

      Výrok

   Články 56 SFEU a 57 SFEU musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, na základě níž je příjemce služeb poskytovaných vyslanými zaměstnanci poskytovatele služeb usazeného v jiném členském státě povinen před začátkem zaměstnávání těchto zaměstnanců oznámit příslušným orgánům jejich identifikační údaje, pokud nemohou předložit důkaz o ohlášení, které byl jejich zaměstnavatel povinen učinit u příslušných orgánů tohoto hostitelského členského státu před začátkem uvedeného poskytování služeb, neboť takovou právní úpravu lze odůvodnit na základě ochrany takového naléhavého důvodu obecného zájmu, jako je ochrana pracovníků nebo boj proti podvodům v sociální oblasti, za podmínky, že bude určeno, že je způsobilá zaručit uskutečnění legitimního cíle nebo cílů, které sleduje, a nepřekračuje meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nebo cílů nezbytné, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc T-332/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Christodoulou a Stavrinou v. Komise a ECB „Žaloba na neplatnost — Program podpory stability Kypru — Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru — Nesprávné označení žalované strany v žalobě — Nepřípustnost“

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Christodoulou a Stavrinou v. Komise a ECB
   (Věc T-332/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Program podpory stability Kypru - Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru - Nesprávné označení žalované strany v žalobě - Nepřípustnost“)
   (2014/C 448/33)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Chrysanthi Christodoulou (Paphos, Kypr) a Maria Stavrinou (Larnaka, Kypr) (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)

      Žalované: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, J. P. Keppenne, M. Konstantinidis, zmocněnci), a Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bussianem, W. Devroem a D. Artsem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prohlášení Euroskupiny ze dne 25. března 2013, které se týká zejména restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Chrysanthi Christodoulou a Maria Stavrinou ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc C-246/15 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. července 2016 – Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG v. Evropská komise, Land Hessen „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Státní podpory — Opatření státu týkající se zřízení pily ve spolkové zemi Hesensko (Německo) — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory — Nezahájení formálního vyšetřování — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/11

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. července 2016 – Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG v. Evropská komise, Land Hessen
   (Věc C-246/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Opatření státu týkající se zřízení pily ve spolkové zemi Hesensko (Německo) - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Nezahájení formálního vyšetřování - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“)
   (2016/C 343/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (zástupci: J. Heithecker a J. Ylinen, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a C. Urraca Caviedes, zmocněnci), Land Hessen (zástupci: U. Soltész a A. Richter, Rechtsanwälte)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 236, 20.7.2015.


title: Věc C-521/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2009 Elf Aquitaine SA proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 30. září 2009 ve věci T-174/05, Elf Aquitaine v. Komise

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2009 Elf Aquitaine SA proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 30. září 2009 ve věci T-174/05, Elf Aquitaine v. Komise
   (Věc C-521/09 P)
   2010/C 37/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Elf Aquitaine SA (zástupci: E. Morgan de Rivery a S. Thibault-Liger, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               především:

                           —

                           zrušit v plném rozsahu na základě článků 256 SFEU a 56 Protokolu č. 3 ke Statutu Soudního dvora Evropské unie, rozhodnutí Tribunálu ze dne 30. září 2009, ve věci T-174/05, Elf Aquitaine SA proti Komisi Evropských společenství;

                           —

                           vyhovět návrhovým žádáním předloženým v tomto stupni;

                           —

                           v důsledku toho zrušit čl. 1 písm. d), čl. 2 písm. c) a čl. 4 odst. 9 rozhodnutí Komise K (2004) 4876 v konečném znění, ze dne 19. ledna 2005 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/37.773 — MCAA);

               —

               podpůrně, na základě soudního přezkumu v plné jurisdikce zrušit nebo snížit na základě článku 261 SFEU pokutu 45 milionů eur uloženou společně a nerozdílně společnostem Arkem SA a Elf Aguitaine v čl. 2 písm. c) výše uvedeného rozhodnutí Komise, a to z důvodu objektivních pochybení odůvodnění a argumentace rozhodnutí Tribunálu ve věci T-174/05, tak jak jsou uvedeny v šesti důvodech tohoto kasačního opravného prostředku;

               —

               v každém případě uložit Evropské komisi náhradu všech nákladů řízení, včetně těch, které Elf Aquitaine vynaložila před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka vznáší šest důvodů na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   Svým prvním důvodem navrhovatelka tvrdí, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nevyvodil všechny důsledky z represivní povahy sankcí článku 101 SFEU [81 ES]. Obzvláště Tribunálu vytýká, že jí zneužívajícím způsobem vyloučil z působnosti zásad presumpce neviny a osobní povahy sankcí tím, že navrhovatelce přičetl odpovědnost za protiprávní jednání, kterého se dopustila její dceřinná společnost, ačkoliv skutečnosti vznesené navrhovatelkou naopak prokazovaly, že se osobně žádného protiprávního jednání nedopustila a že dokonce v době, kdy bylo spácháno, nevěděla o existenci sporného protiprávního jednání.
   Svým druhým důvodem Elf Aquitaine uplatňuje porušení práva na obhajobu vyplývající z nesprávného výkladu zásad spravedlnosti a rovnosti zbraní. V napadeném rozsudku se totiž Tribunál domníval, že zásada rovnosti zbraní byla v projednávaném případě dodržena, protože navrhovatelka mohla v průběhu správního řízení účinně informovat o svém stanovisku a byla informována o výtkách proti ní poprvé ve sdělení námitek. Podle navrhovatelky je tento výklad nesprávný, protože se rovná popření nezbytnosti dodržení práva navrhovatelky na obhajobu od fáze předběžného vyšetřování a neuznává rovněž nezbytnost, aby Komise vedla takové šetření nestranně — k tíži, ale rovněž ve prospěch — všech osob podezřelých z protiprávního jednání.
   Svým třetím důvodem navrhovatelka vytýká Tribunálu, že se dopustil vícero nesprávných právních posouzení ohledně povinnosti odůvodnění. Tato pochybení se týkají jak posouzení znění a intenzity odůvodnění, které je požadováno od Komise, tak samotného obsahu napadeného rozsudku, který obsahuje vícero rozporných tvrzení.
   Svým čtvrtým důvodem Elf Aguitaine uvádí porušení článku 263 SFEU [230 ES] v rozsahu, v němž Tribunál překročil meze přezkumu legality tím, že svým vlastním posouzením týkajícím se možnosti přičíst protiprávní jednání dceřinné společnosti její mateřské společnosti nahradil nedostatečné a stručné posouzení obsažené v rozhodnutí Komise.
   Svým pátým důvodem, který se skládá ze čtyř částí, navrhovatelka udává, že Tribunál porušil pravidla týkající se přičitatelnosti protisoutěžního jednání. Spíše než hodnotit domněnku odpovědnosti mateřské společnosti za jednání dceřinné společnosti, měl totiž Tribunál ověřit, zda Komise předložila důkaz konkrétního zasahování navrhovatelky do vedení své dceřinné společnosti.
   Svým šestým a posledním důvodem navrhovatelka konečně podpůrně uvádí, že pokud pochybení a porušení Tribunálu nepovedou ke zrušení rozhodnutí Komise, měly by přinejmenším vést Soudní dvůr ke zrušení nebo snížení pokuty, která jí byla společně a nerozdílně uložena.


title: Věc C-411/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Evropský parlament, Rada Evropské unie ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 1013/2006 — Přeprava odpadů — Volba právního základu — Článek 133 ES a čl. 175 odst. 1 ES )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-411/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 1013/2006 - Přeprava odpadů - Volba právního základu - Článek 133 ES a čl. 175 odst. 1 ES“)
   2009/C 267/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Valero Jordana, M. Huttunen a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: I. Anagnostopoulou a U. Rösslein, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a K. Michoel, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalované: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, A. Adam a G. Le Bras, zmocněnci), Rakouská republika (zástupce: E. Riedl, zmocněnec), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson, E. O’Neil a S. Behzadi-Spencer, zmocněnkyně, A. Dashwood, barrister)

      Předmět věci

   Zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (Úř. věst. L 190, s. 1) — Volba právního základu — Akt sledující dva cíle nebo mající dvojí složku a vyžadující kumulaci právních základů (čl. 175 odst. 1 ES a článek 133 ES)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika, Rakouská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-220/08: Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/16

         Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-220/08)
   (2008/C 183/31)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Condou-Durande, zmocněnec)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 38 této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2004/83 do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 10. října 2006.

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96.


title: Věc T-273/09: Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Associazione 'Giùlemanidallajuve v. Komise

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/4

         Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Associazione 'Giùlemanidallajuve v. Komise
   (Věc T-273/09)
   2009/C 244/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Associazione 'Giùlemanidallajuve (Cerignola, Itálie) (zástupci: L. Misson, G. Ernes a A. Pel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit sporné rozhodnutí Evropské komise vydané dne 12. května 2009 a připojené v příloze této žaloby;

               —

               nařídit Evropské komisi, aby provedla šetření za účelem zjištění porušení článku 81 ES a článku 82 ES ze strany FIGC, CONI, UEFA a FIFA s cílem:

                           —

                           zrušit pravidla porušující článek 81 ES a článek 82 ES a sankce uložené ze strany FIGC, CONI, UEFA a FIFA Juventusu FC S.p.A. z Turína;

                           —

                           nařídit FIGC, CONI, UEFA a FIFA povinnost k odpovídající náhradě újmy, která byla způsobena Sdružení z důvodu porušení článku 81 ES a článku 82 ES těmito podniky a sdruženími podniků;

                           —

                           rozhodnout o uložení jakékoli účinné sankce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K (2009) 3916 ze dne 12. května 2009, kterým Komise z důvodu nedostatku oprávněného zájmu a nedostatku zájmu Společenství zamítla žalobcovu stížnost týkající se domnělého porušení článku 81 ES a článku 82 ES, jehož se měly dopustit Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Union des associations européennes de football (UEFA) a Fédération Internationale de Football Association (FIFA) v souvislosti s disciplinárními opatřeními uloženými Juventus Football Club S. p. A. z Turína (dále jen „Juventus“).
   Na podporu své žaloby uvádí žalobce řadu důvodů vycházejících:

               —

               z toho, že Komise porušila svou povinnost odůvodňovat a své poslání provádět a udávat směr politice hospodářské soutěže, protože Komise nevzala v úvahu skutkové a právní okolnosti vyložené ve stížnosti podané žalobcem, podle něhož rozhodnutí FIGC, CONI, UEFA a FIFA přeřadit Juventus do série B italské fotbalového šampionátu a zakázat mu účast v Champions League porušují článek 81 ES a článek 82 ES;

               —

               z porušení článku 81 ES, protože rozhodnutí přijatá FIGC, CONI, UEFA a FIFA je třeba považovat za rozhodnutí sdružení podniků, která nejsou ryze sportovními rozhodnutími a která mají za následek omezení soutěže na celém společném trhu, jelikož zasahují do zájmů spotřebitelů zboží a služeb na fotbalovém trhu a soutěžní struktury společného trhu tím, jaký dopad mají na Juventus;

               —

               ze zneužití dominantního postavení ze strany FIGC, CONI, UEFA a FIFA porušujícího článek 82 ES v tom, že přijaly diskriminační a nepřiměřená rozhodnutí, která zasahují do práva Juventusu na obhajobu.


title: Věc C-307/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/23

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-307/06) (1)

   (2008/C 79/40)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-353/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 27. června 2013 — Jürgen Hein, Hjördis Hein v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 27. června 2013 — Jürgen Hein, Hjördis Hein v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-353/13)
   2013/C 274/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Jürgen Hein, Hjördis Hein

      Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno zásahy třetích osob, které jednají na vlastní odpovědnost a na které byly přeneseny úlohy, jež jsou součástí provozu leteckého dopravce, považovat za mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 (1)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je při tomto posuzování relevantní, kým (leteckou společností, provozovatelem letiště atd.) byla třetí osoba pověřena?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).


title: Věc C-431/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 31. července 2013 — Vietnam Airlines Co. Ltd v. Brigitta Voss, Klaus-Jürgen Voss

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 31. července 2013 — Vietnam Airlines Co. Ltd v. Brigitta Voss, Klaus-Jürgen Voss
   (Věc C-431/13)
   2013/C 325/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Frankfurt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalovaná a navrhovatelka: Vietnam Airlines Co. Ltd

      Žalobci a odpůrci: Brigitta Voss, Klaus-Jürgen Voss

      Předběžné otázky

               1)

               Má cestující právo na náhradu škody z důvodu velkého zpoždění letu podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) v plné výši i tehdy, pokud předtím třetí osoba, jiná než cestující, poskytla z důvodu zpoždění cestujícímu platbu pro účely náhrady, nebo se má taková platba započítat?

               2)

               V případě kladné odpovědi ohledně započítání: Platí uvedené jen pro práva na náhradu škody ve smyslu vnitrostátního německého práva nebo i pro práva na snížení ceny cestovného?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1)


title: Věc T-89/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. října 2009 — Lebard v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/26

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. října 2009 — Lebard v. Komise
   (Věc T-89/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   2010/C 11/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Daniel Lebard (Brusel, Belgie) (zástupce: M. de Guillen chmidt, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně É. Gippini Fournier a F. Amato, poté É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zejména návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterými byl zamítnut jednak návrh na přezkum toho, zda společnost Aventis dodržuje závazky vyplývající z rozhodnutí Komise ze dne 9. srpna 1999 ve věci IV/M.1378 — Hoechst v. Rhône Poulenc, a jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. července 1999 ve věci IV/M.1517 — Rhodia v. Donau Chemie v. Albright & Wilson.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Daniel Lebard ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Komise Evropských společenství.

               3)

               Není namístě rozhodnout o návrhu na vstup společnosti Valauret SA do řízení jako vedlejší účastnice.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc T-291/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – egeplast international v. Komise

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/39

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – egeplast international v. Komise
   (Věc T-291/14) (1)

   (2015/C 155/50)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-5/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Amsterdam – Nizozemsko) – AK (*) v. Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand „Řízení o předběžné otázce – Pojištění právní ochrany – Směrnice 87/344/EHS – Článek 4 odst. 1 – Svobodný výběr advokáta pojistníkem – Soudní nebo správní řízení – Pojem – Stížnost proti odmítnutí povolit poskytnutí péče“

text:
                  13.6.2016

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 211/18

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Amsterdam – Nizozemsko) –  AK (*1) v. Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand
         (Věc C-5/15) (1)

         („Řízení o předběžné otázce - Pojištění právní ochrany - Směrnice 87/344/EHS - Článek 4 odst. 1 - Svobodný výběr advokáta pojistníkem - Soudní nebo správní řízení - Pojem - Stížnost proti odmítnutí povolit poskytnutí péče“)
         (2016/C 211/22)
         Jednací jazyk: nizozemština

            Předkládající soud

         Gerechtshof Amsterdam

            Účastníci původního řízení

            Žalobce: AK (*1)

            Žalované: Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand

            Výrok

         Článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „správní řízení“ uvedený v tomto ustanovení zahrnuje fázi stížnosti u veřejného orgánu, v průběhu níž tento orgán vydá rozhodnutí, proti kterému lze podat opravné prostředky k soudu.

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.

            (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc C-475/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. července 2015 společností Harper Hygienics S.A. proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 13. května 2015 ve věci T-364/12, Harper Hygienics v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví – Clinique Laboratories (CLEANIC Kindii)

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. července 2015 společností Harper Hygienics S.A. proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 13. května 2015 ve věci T-364/12, Harper Hygienics v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví – Clinique Laboratories (CLEANIC Kindii)
   (Věc C-475/15 P)
   (2016/C 326/09)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Harper Hygienics S.A. (zástupce: D. Rzążewska, advokátka)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Clinique Laboratories, LLC
   Usnesením ze dne 7. dubna 2016 Soudní dvůr (desátý senát) kasační opravný prostředek zčásti odmítl jako nepřípustný a ve zbývající části ho zamítl jako neopodstatněný.


title: Věc C-441/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 24. září 2014 – DI, jednající za Ajos A/S v. Správce pozůstalosti po Karstenu Eigilu Rasmussenovi

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 24. září 2014 – DI, jednající za Ajos A/S v. Správce pozůstalosti po Karstenu Eigilu Rasmussenovi
   (Věc C-441/14)
   2014/C 421/34
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: DI (Dansk Industri), jednající za Ajos A/S

      Odpůrce: Správce pozůstalosti po Karstenu Eigilu Rasmussenovi

      Předběžné otázky

               1)

               Brání obecná zásada unijního práva zakazující diskriminaci na základě věku uplatňování takového režimu, jaký je používán v Dánsku, v jehož rámci nemají zaměstnanci nárok na odstupné, mají-li současně nárok na starobní důchod od svého zaměstnavatele v rámci důchodového systému, jehož účastníky se stali před dovršením 50 let věku, a to bez ohledu na to, zda se rozhodnou zůstat na trhu práce nebo odejít do důchodu?

               2)

               Je slučitelné s unijním právem, pokud ve sporu mezi zaměstnancem a soukromým zaměstnavatelem ohledně úhrady odstupného, kde je zaměstnavatel podle vnitrostátních právních předpisů popsaných v první otázce zproštěn povinnosti hradit odstupné, avšak toto není slučitelné s obecnou zásadou unijního práva zakazující diskriminaci na základě věku, dánský soud poměřuje uvedenou zásadu a její přímý účinek se zásadou právní jistoty a související zásadou ochrany legitimního očekávání a dojde tak k závěru, že zásada právní jistoty musí mít přednost před zásadou zákazu diskriminace na základě věku, s tím, že podle vnitrostátního práva je v takovém případě zaměstnavatel zproštěn povinnosti hradit odstupné? Předkládající soud rovněž žádá o vysvětlení, zda má skutečnost, že zaměstnanec může být v závislosti na okolnostech oprávněn v důsledku neslučitelnosti dánských právních předpisů s unijním právem žádat náhradu od státu, vliv na otázku přípustnosti takového poměřování uvedených zásad.


title: Věc T-498/08: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/42

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-498/08)
   (2009/C 32/82)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ryanair (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že konkludentní rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 25. června 2008, je neplatné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci řízení a

               —

               přijmout jakékoliv jiné opatření, které by Soud považoval za vhodné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tímto návrhem žádá zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá její žádost na základě nařízení č. 1049/2001 (1) o přístup k dokumentům týkajícím se řízení v oblasti státních podpor týkajících se předpokládané státní podpory poskytnuté dohodou s provozovatelem letiště Lübeck Blankensee.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uvedené žalobkyní jsou stejné jako ty, které byly uvedeny ve věci T-494/08, Ryanair v. Komise.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-234/07: Žaloba podaná dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/16

         Žaloba podaná dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-234/07)
   (2007/C 155/31)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Shotter a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Portugalská republika nezajistila, aby byl orgánům, které zasahují v případě tísňové situace, u všech volání na jednotné evropské číslo tísňového volání „112“, zpřístupněn údaj o tom, kde se volající nachází, pokud je to technicky proveditelné, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 26 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 7. března 2002 (1) ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě)a

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula 24. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.


title: Věc C-487/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Rennes (Francie) dne 11. října 2010 — L'Océane Immobilière SAS v. Direction de contrôle fiscal Ouest

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Rennes (Francie) dne 11. října 2010 — L'Océane Immobilière SAS v. Direction de contrôle fiscal Ouest
   (Věc C-487/10)
   ()
   2010/C 346/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Rennes

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: L'Océane Immobilière SAS

      Žalovaný: Direction de contrôle fiscal Ouest

      Předběžná otázka

   Umožňuje článek 5 šesté směrnice Rady Evropských společenství 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1) členskému státu zachovat v platnosti nebo zavést mechanismus, podle nějž dodání nemovitosti sobě samému uskutečněné osobou povinnou k dani pro potřeby jejího podniku podléhá dani z přidané hodnoty, ačkoliv toto dodání zakládá právo na okamžitý a plný odpočet takto vybrané daně z přidané hodnoty?

      (1)  Šestá směrnice Rady Evropských společenství 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1)


title: Věc T-18/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — IMI a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných sanitárních trubek — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Trvající protiprávní jednání, které má mnoho forem — Přerušení účasti — Pokuty — Omezená účast na kartelové dohodě“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — IMI a další v. Komise
   (Věc T-18/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných sanitárních trubek - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Trvající protiprávní jednání, které má mnoho forem - Přerušení účasti - Pokuty - Omezená účast na kartelové dohodě“)
   2010/C 179/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: IMI plc (Birmingham, Warwickshire, Spojené království); IMI Kynoch Ltd (Birmingham); a Yorkshire Copper Tube (Liverpool, Merseyside, Spojené království) (zástupci: M. Struys a D. Arts, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení čl. 1 písm. h) až j) a čl. 2 písm. f) rozhodnutí Komise K(2004) 2826 ze dne 3. září 2004, týkajícího se řízení podle článku čl. 81 [ES] a čl. 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/38.069 — Měděné sanitární trubky), a jednak podpůrně návrh na snížení pokuty uložené tímto rozhodnutím žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 písm. h) až j) rozhodnutí Komise K(2004) 2826 ze dne 3. září 2004, týkajícího se řízení podle článku čl. 81 [ES] a čl. 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/38.069 — Měděné sanitární trubky) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká období od 1. prosince 1994 do 11.dubna 1996.

               2)

               Výše pokuty uložené společně a nerozdílně společnostem IMI plc, IMI Kynoch Ltd a Yorkshire Copper Tube v čl. 2 písm. f) rozhodnutí K(2004) 2826 se stanoví na 38,556 milionů eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí 40 % nákladů řízení vynaložených společnostmi IMI, IMI Kynoch a Yorkshire Copper Tube.

               5)

               Společnosti IMI, IMI Kynoch a Yorkshire Copper Tube ponesou 60 % vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc F-130/14: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2014 – ZZ v. Evropský parlament

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/52

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2014 – ZZ v. Evropský parlament
   (Věc F-130/14)
   (2015/C 034/63)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: D. Bergin, solicitor)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se z důchodu žalobce strhává částka výživného, kterou je povinen platit rozvedenému manželovi, neboť toto rozhodnutí je podle žalobce v rozporu s rozsudkem vnitrostátního soudu vydaným v rozvodovém řízení.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí o úpravě nároků č. 13;

               —

               přiznat částku 2 75  000 euro jako náhradu škody a soudních výdajů s ohledem na náklady vynaložené na soudní řízení a na škodu, která žalobci vznikla od okamžiku počátečního odmítnutí ze strany příslušných útvarů uplatnit rozhodnutí soudu zákonným a spravedlivým způsobem.


title: Věc T-247/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování služeb týkajících se výroby a distribuce Dodatku k Úřednímu věstníku Evropské unie a souvisejících on-line a off-line platforem — Odmítnutí nabídky předložené uchazečem a rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Zjevně nesprávné posouzení — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-247/09) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování služeb týkajících se výroby a distribuce Dodatku k Úřednímu věstníku Evropské unie a souvisejících on-line a off-line platforem - Odmítnutí nabídky předložené uchazečem a rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Zjevně nesprávné posouzení - Mimosmluvní odpovědnost)
   2012/C 366/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Bambara a E. Manhaeve, zmocněnci, ve spolupráci původně s N. Dimopoulosem, solicitor, poté s E. Petritsi, advokátkou, a nakonec s O. Graber-Soudrym, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství ze dne 7. dubna 2009, kterým nebyla přijata nabídka předložená žalobkyní v rámci zadávacího řízení na poskytování služeb výroby a distribuce Dodatku k Úřednímu věstníku Evropské unie a souvisejících on-line a off-line platforem, jakož i všech rozhodnutí, která následovala rozhodnutí Úřadu pro úřední tisky, včetně rozhodnutí o zadání zakázky jinému uchazeči, a návrh na náhradu škody a úroky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Rozsudek soudu ze dne 10. května 2011 ve spojených věcech E-4/10, E-6/10 a E-7/10 – Lichtenštejnské knížectví, Reassur Aktiengesellschaft a Swisscom RE Aktiengesellschaft v. Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – státní podpora – zvláštní daňová pravidla týkající se kaptivních pojišťoven – pojem podniku – selektivita – existující podpora a nová podpora – narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu – zpětné získání – oprávněná očekávání – právní jistota – povinnost uvést odůvodnění)

text:
               6.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/7

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 10. května 2011
   ve spojených věcech E-4/10, E-6/10 a E-7/10
   Lichtenštejnské knížectví, Reassur Aktiengesellschaft a Swisscom RE Aktiengesellschaft v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – státní podpora – zvláštní daňová pravidla týkající se kaptivních pojišťoven – pojem podniku – selektivita – existující podpora a nová podpora – narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu – zpětné získání – oprávněná očekávání – právní jistota – povinnost uvést odůvodnění)
   2011/C 294/07
   Ve spojených věcech E-4/10, E-6/10 a E-7/10, Lichtenštejnské knížectví, Reassur Aktiengesellschaft a Swisscom RE Aktiengesellschaft v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na zrušení rozhodnutí 97/10/KOL ze dne 24. března 2010 týkající se zdaňování kaptivních pojišťoven podle lichtenštejnského zákona o daních, Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson (soudce-zpravodaj) a Per Christiansen, soudci, vynesl dne 10. května 2011 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1.

               žalobu zamítá.

               2.

               ukládá žalobcům uhradit náklady řízení.


title: Věc C-63/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal di Rovereto — Itálie) — Procura della Repubblica v. John Austine

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal di Rovereto — Itálie) — Procura della Repubblica v. John Austine
   (Věc C-63/11) (1)

   2011/C 252/67
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 120, 16.4.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  10. ledna 2006  ve věci C-230/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Mehmet Sedef proti Freie und Hansestadt Hamburg (Přidružení EHS-Turecko — Volný pohyb pracovníků — Článek 6 rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 — Právo na prodloužení povolení k pobytu — Podmínky — Turecký státní příslušník, který vykonával zaměstnání v oblasti námořní dopravy členského státu po dobu patnácti let — Totožnost zaměstnavatele během více než jednoho roku bez přerušení, ale nikoliv až do konce období tří let — Sedmnáctkrát přerušené období zaměstnání z důvodu charakteristických znaků povolání)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 10. ledna 2006
   ve věci C-230/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Mehmet Sedef proti Freie und Hansestadt Hamburg (1)

   (Přidružení EHS-Turecko - Volný pohyb pracovníků - Článek 6 rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 - Právo na prodloužení povolení k pobytu - Podmínky - Turecký státní příslušník, který vykonával zaměstnání v oblasti námořní dopravy členského státu po dobu patnácti let - Totožnost zaměstnavatele během více než jednoho roku bez přerušení, ale nikoliv až do konce období tří let - Sedmnáctkrát přerušené období zaměstnání z důvodu charakteristických znaků povolání)
   (2006/C 60/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-230/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rohodnutím Bundesverwaltungsgericht (Německo) ze dne 18. března 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 26. května 2003, v řízení Mehmet Sedef proti Freie und Hansestadt Hamburg, za přítomnosti Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann, R. Schintgen (zpravodaj), G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 10. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 6 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení přijatého radou přidružení zřízenou dohodou o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, musí být vykládán v tom smyslu, že:

               —

               předpokladem uplatnění práv přiznaných tureckému pracovníkovi odst. 1 třetí odrážkou tohoto článku je v zásadě to, že dotyčný předtím splnil podmínky uvedené ve druhé odrážce téhož odstavce;

               —

               turecký pracovník, který ještě nemůže uplatnit právo na volný přístup k jakékoli zaměstnanecké činnosti dle svého výběru na základě uvedené třetí odrážky, musí v hostitelském členském státě vykonávat řádné nepřetržité zaměstnání, ledaže by mohl uplatnit legitimní důvod takového druhu uvedeného v odstavci 2 téhož článku, který odůvodňuje jeho dočasnou nepřítomnost na trhu práce;

               —

               toto posledně uvedené ustanovení se vztahuje na taková přerušení období řádného zaměstnání jako přerušení dotčená v původním řízení a příslušné vnitrostátní orgány nemohou v projednávané věci zpochybňovat právo pobytu dotyčného tureckého pracovníka v hostitelském členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc C-326/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 10. července 2012 — Rita van Caster, Patrick van Caster v. Finanzamt Essen-Süd

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 10. července 2012 — Rita van Caster, Patrick van Caster v. Finanzamt Essen-Süd
   (Věc C-326/12)
   2012/C 303/25
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Rita van Caster, Patrick van Caster

      Žalovaný: Finanzamt Essen-Süd

      Předběžné otázky

   Je paušální zdanění výnosů z tzv. „netransparentních“ (tuzemských a) zahraničních investičních fondů podle § 6 Investmentsteuergesetz v rozporu s právem Společenství (článek 56 ES), protože představuje zastřené omezování volného pohybu kapitálu (čl. 58 odst. 3 ES)?


title: Věc C-164/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de Grande Instance de Nantes (Francie) dne 27. března 2007 – James Wood v. Fonds de Garantie

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de Grande Instance de Nantes (Francie) dne 27. března 2007 – James Wood v. Fonds de Garantie
   (Věc C-164/07)
   (2007/C 129/11)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal de Grande Instance de Nantes
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: James Wood.

      Žalovaný: Fonds de Garantie.
   Předběžná otázka
   Jsou ustanovení článku 706-3 francouzského Code de Procédure Pénale, s ohledem na obecnou zásadu zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti zakotvenou v článku [12] Smlouvy [o ES], slučitelná s právem Společenství, jestliže státní příslušník členského státu Evropského společenství, který bydlí ve Francii a je otcem dítěte s francouzskou státní příslušností, jež zemřelo mimo území Francie, je vyloučen z nároku na odškodnění poskytované Fonds de Garantie pouze z důvodu jeho státní příslušnosti?


title: Věc C-326/08: Žaloba podaná dne 16. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/38

         Žaloba podaná dne 16. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-326/08)
   (2008/C 223/64)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a B. Kotschy, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z práva Společenství, a zejména z článku 19 směrnice 2005/29/ES (1), tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení této směrnice, respektive tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 12. června 2007.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).


title: Věc C-244/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/50/ES — Interoperabilita transevropského vysokorychlostního železničního systému a transevropského konvenčního železničního systému — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/26

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-244/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/50/ES - Interoperabilita transevropského vysokorychlostního železničního systému a transevropského konvenčního železničního systému - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 51/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/50/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se mění směrnice Rady 96/48/ES o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (Úř. věst. L 164, s. 114; Zvl. vyd. 13/17, s. 152) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/50/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se mění směrnice Rady 96/48/ES o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-458/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Andreas Grund, jako správce v úpadkovém řízení o majetku SR-Tronic GmbH, Jürgen Reiser, Dirk Seidler v. Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc.

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Andreas Grund, jako správce v úpadkovém řízení o majetku SR-Tronic GmbH, Jürgen Reiser, Dirk Seidler v. Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc.
   (Věc C-458/13) (1)

   2014/C 261/33
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23. 11. 2013.


title: Věc T-433/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2010 ve věci Allen a další proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 13. července 2010 ve věci F-103/09, Allen a další v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/41

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2010 ve věci Allen a další proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 13. července 2010 ve věci F-103/09, Allen a další v. Komise
   (Věc T-433/10 P)
   ()
   2010/C 317/74
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: John Allen (Horspath, Spojené království) a další (zástupci: K. Lasok, QC, a B. Lask, barrister)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               vyhovět kasačnímu opravnému prostředku;

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 13. července 2010 ve věci F-103/09;

               —

               odmítnout první a druhou námitku přípustnosti, které uplatnila odpůrkyně, a

               —

               uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tímto kasačním opravným prostředkem účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) usilují o zrušení usnesení Soudu pro veřejnou službu (SVSEU) ze dne 13. července 2010, vydané ve věci F-103/09, Allen a další v. Komise, kterým SVSEU odmítl jako nepřípustnou žalobu, kterou navrhovatelé požadovali náhradu škody a zrušení rozhodnutí, kterým bylo odmítnuto vyplacení náhrady škody v souvislosti se ztrátou, kterou utrpěli všichni žalobci následkem toho, že nebyli přijati do zaměstnání jako dočasní zaměstnanci Společenství v době, kdy pracovali ve společném podniku Joint European Torus (JET).
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelé tvrdí, že SVSEU tím, že došel k závěru, že se povinnost jednat v přiměřené lhůtě uplatní v kontextu projednávané věci, a — i kdyby tak skutečně učinil — svým přístupem k délce a počátku takové lhůty jednal v rozporu s judikaturou Soudního dvora a základními zásadami práva Evropské unie.


title: Věc F-133/14: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2014 – ZZ v. Komise

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/50

      Žaloba podaná dne 17. listopadu 2014 – ZZ v. Komise
      (Věc F-133/14)
      (2015/C 016/74)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis, R. Metz, D. Verbeke, advokáti)

         Žalovaná: Komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení rozhodnutí o převodu nároků na důchod žalobce do důchodového systému Unie, které uplatňuje nová OPU týkající se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. února 2014, kterým se stanoví výpočet bonifikace nároků na důchod nabytých před nástupem do služby v Komisi;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-343/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwatlungsgericht Chemnitz (Německo) dne 8. srpna 2006 – Peter Funk v. Stadt Chemnitz

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwatlungsgericht Chemnitz (Německo) dne 8. srpna 2006 – Peter Funk v. Stadt Chemnitz
   (Věc C-343/06)
   (2006/C 281/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwatlungsgericht Chemnitz
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Peter Funk

      Žalovaný: Stadt Chemnitz
   Předběžné otázky

               1)

               Je členský stát oprávněn v souladu s čl. 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a odst. 4 směrnice 91/439/EHS (1) požadovat po držiteli řidičského průkazu vydaného v jiném členském státě, aby tento požádal u tuzemského orgánu o uznání práva užívat toto řidičské oprávnění v tuzemsku, bylo-li držiteli zahraničního řidičského průkazu EU předtím v tuzemsku řidičské oprávnění odňato nebo jinak zrušeno?

         Pokud ne:

               2)

               Musí být čl. 1 odst. 2 ve spojení s čl. 8 odst. 2 a odst. 4 směrnice 91/439/EHS vykládán v tom smyslu, že členský stát je na svém území oprávněn odmítnout uznat oprávnění řídit na základě řidičského průkazu vydaného v jiném členském státě, pokud bylo předtím řidičské oprávnění držiteli zahraničního řidičského průkazu EU v tuzemsku správním orgánem odňato, jestliže právo prvně jmenovaného členského státu vychází z toho, že pro správní opatření odnětí nebo zrušení řidičského oprávnění neexistuje lhůta pro dobu, ve které je zakázáno jeho opětovné vydání a pokud nárok na nové vydání řidičského oprávnění existuje teprve tehdy, jestliže dotčená osoba na výzvu správního orgánu předloží doklad o řidičské způsobilosti jako hmotněprávní předpoklad pro znovuudělení řidičského oprávnění, a to ve formě lékařsko-psychologického posudku blíže upraveného vnitrostátními předpisy?

         Pokud ne:

               3)

               Musí být čl. 1 odst. 2 ve spojení s čl. 8 odst. 2 a odst. 4 směrnice 91/439/EHS vykládán v tom smyslu, že členský stát je na svém území oprávněn odmítnout uznat oprávnění řídit na základě řidičského průkazu vydaného v jiném členském státě, pokud bylo předtím řidičské oprávnění držiteli zahraničního řidičského průkazu EU v tuzemsku správním orgánem odňato nebo jinak zrušeno a pokud je nutno vzhledem k objektivním indiciím (neexistence bydliště v členském státě, který řidičský průkaz vydal a neúspěšná žádost o opětovné vydání řidičského oprávnění v tuzemsku) vycházet z toho, že získáním zahraničního řidičského oprávnění EU měly být pouze obejity přísné hmotněprávní požadavky tuzemského řízení o opětovném vydání řidičského oprávnění, zejména lékařsko-psychologické posouzení?

      (1)  Úř. věst. L 237, s. 1 (Zvl. vyd. 07/01, s. 317).


title: Věc C-271/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. května 2016 společnostmi Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG a Panalpina China Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 29. února 2016 ve věci T-270/12, Panalpina World Transport (Holding) Ltd a další v. Evropská komise

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. května 2016 společnostmi Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG a Panalpina China Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 29. února 2016 ve věci T-270/12, Panalpina World Transport (Holding) Ltd a další v. Evropská komise
   (Věc C-271/16 P)
   (2016/C 243/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG a Panalpina China Ltd (zástupci: S. Mobley, A. Stratakis a A. Gamble, solicitors)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž zamítá první žalobní důvod vznesený navrhovatelkami v souvislosti s protiprávními jednáními,

               —

               změnil čl. 2 odst. 2 a 3 rozhodnutí ze dne 28. března 2012 ve věci COMP/39462 – Tranzit (dále jen „napadené rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se tato ustanovení týkají navrhovatelek, a v rámci výkonu své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci snížil pokuty uložené navrhovatelkám, a

               —

               každopádně rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené navrhovatelkami v rámci tohoto řízení i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se při ověřování toho, zda se Komise neodchýlila od své rozhodovací praxe, nedopustila nesprávného právního posouzení nebo neporušila zásady proporcionality a rovného zacházení, dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zjevně překročil meze rozumného hodnocení důkazů, které mu byly předloženy, a neprávně uplatnil relevantní judikaturu. Přesné právní důvody uplatňované navrhovatelkami na podporu kasačního opravného prostředku jsou následující:

               1.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zjevně překročil meze rozumného hodnocení důkazů při zkoumání toho, zda se dotčená protiprávní jednání, zejména ta související s AMS a CAF, týkala celého souboru tranzitních služeb.

               2.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neuplatnil judikatorní zásadu, podle níž Komise v případě, že se jedná o protiprávní jednání související s prvkem, z něhož se výrobek nebo služba skládá, může zohlednit pouze prodeje vázající se k tomuto prvku.


title: Věc C-240/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. srpna 2014 – Evropská komise v. Estonská republika, podporovaná Spolkovou republikou Německo, Belgickým královstvím, Nizozemským královstvím, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, Polskou republikou, Finskou republikou, Švédským královstvím

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. srpna 2014 – Evropská komise v. Estonská republika, podporovaná Spolkovou republikou Německo, Belgickým královstvím, Nizozemským královstvím, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, Polskou republikou, Finskou republikou, Švédským královstvím
   (Věc C-240/13) (1)

   2014/C 409/43
   Jednací jazyk: estonština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc T-112/11: Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2014 – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse v. Komise „Žaloba na neplatnost — Zápis chráněného zeměpisného označení — ‚Edam Holland‘  — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/10

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2014 – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse v. Komise
   (Věc T-112/11) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Zápis chráněného zeměpisného označení - ‚Edam Holland‘ - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 380/13
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse eV (Berlín, Německo) (zástupci: M. Loschelder a V. Schoene, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně G. von Rintelen a M. Vollkommer, poté G. von Rintelen a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, J. Langer, M. Noort, B. Koopman a M. Bulterman, zmocněnci) a Nederlandse Zuivelorganisatie (Zoetermeer, Nizozemsko) (zástupci: P. van Ginneken, F. Gerritzen a C. van Veen, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (EU) č. 1121/2010 ze dne 2. prosince 2010 o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Edam Holland (CHZO)] (Úř. věst. L 317, s. 14)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse eV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Nizozemské království a Nederlandse Zuivelorganisatie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc T-234/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Lucart France v. Komise „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 94/62/ES — Obaly a obalové odpady — Směrnice 2013/2/EU — Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály — Nedostatek bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Lucart France v. Komise
   (Věc T-234/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/92
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lucart France (Torvilliers, Francie) (zástupci: J. M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na dílčí zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10), a to v rozsahu, v němž Komise zapsala role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě rolí, trubic a válců, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě výrobku jako prodejní jednotky, na seznam příkladů výrobků ilustrujících použití kritérií upřesňujících pojem „obal“

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Lucart France ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


               15.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/20

         Žádost o odborné stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Héraðsdómur Reykjavíkur dne 19. března 2007 ve věci Jón Gunnar Þorkelsson v Gildi-lífeyrissjóður (Důchodový fond Gildi)
   (Věc E-4/07)
   (2007/C 272/08)
   Dopisem ze dne 19. března 2007, který podatelna soudu obdržela dne 26. března 2007, požádal Héraðsdómur Reykjavíkur (Okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o odborné stanovisko ve věci Jón Gunnar Þorkelsson v. Gildi-lífeyrissjóður (Důchodový fond Gildi), týkající se následujících otázek:

               1)

               Je třeba chápat termín „sociální pojištění“ podle Dohody o EHP, zejména podle ustanovení čl. 29 hlavního textu Dohody a nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství v tom smyslu, že zahrnuje nároky na dávky při invaliditě, které vznikají podle systémů důchodového zabezpečení, jako je systém na Islandu?

               2)

               Ať už je odpověď na první otázku kladná, či záporná, okresní soud se ptá, zda ustanovení Dohody o EHP o volném pohybu pracovníků, a zejména pak ustanovení článků 28 a 29 je možné vykládat v tom smyslu, že pravidlo ve stanovách islandských fondů penzijního zabezpečení, které podmiňuje vznik nároku na určitou dávku („the right to projection of entitlements“ tzn. nárok na navýšení dávky) tím, že dotčená osoba alespoň po dobu 6 měsíců z 12 měsíců přecházejících datu úrazu platila příspěvky do islandského penzijního fondu, který je smluvní stranou Dohody o vztazích mezi penzijními fondy, je slučitelné s Dohodou o EHP, pokud je důvodem toho, proč osoba nesplňuje tuto podmínku skutečnost, že přesídlila do jiného státu EHP za účelem pokračovat zaměstnání srovnatelném s tím, které provozovala v minulosti, a přispívala do fondu penzijního zabezpečení tohoto státu?

               3)

               Má se nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství interpretovat v tom smyslu, že se pracovníci musí o přiznání dávky přihlásit ve státě, kde mají bydliště a kde měli v době úrazu nárok na sociální zabezpečení?


title: Věc C-385/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Székesfehérvári Törvényszék — Maďarsko) — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága ( „Řízení o předběžné otázce — Přímé daně — Svoboda usazování — Vnitrostátní daňové právní předpisy zavádějící zvláštní daň z obratu z maloobchodní činnosti v prodejnách — Velké obchodní řetězce — Existence diskriminačního účinku — Nepřímá diskriminace“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/10

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Székesfehérvári Törvényszék — Maďarsko) — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-385/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Přímé daně - Svoboda usazování - Vnitrostátní daňové právní předpisy zavádějící zvláštní daň z obratu z maloobchodní činnosti v prodejnách - Velké obchodní řetězce - Existence diskriminačního účinku - Nepřímá diskriminace)
   2014/C 93/15
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Székesfehérvári Törvényszék

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft

      Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Székesfehérvári Törvényszék — Výklad článků 18 SFEU, 26 SFEU, 49 SFEU, 54 SFEU, 55 SFEU, 56 SFEU, 63 SFEU, 65 SFEU a 110 SFEU — Vnitrostátní daňové právní předpisy zavádějící zvláštní daň zaměřenou na maloobchodní prodej — Progresivní daň vypočtená z dosaženého čistého obratu — Nejnižší sazba daně, v jejímž důsledku jsou podniky zabývající se maloobchodním prodejem potravin vlastněné cizinci dotčeny ve větší míře než podniky vlastněné tuzemci

      Výrok

   Články 49 SFEU a 54 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu týkajícím se daně z obratu z maloobchodní činnosti v prodejnách, která ukládá osobám povinným k dani, které tvoří v rámci skupiny společností „propojené podniky“ ve smyslu těchto právních předpisů, sečíst jejich obrat s cílem použit silně progresivní sazbu a následně rozložit mezi ně takto získanou částku daně poměrně k jejich skutečnému obratu, když — což přísluší ověřit předkládajícímu soudu — osoby povinné k dani patřící ke skupině společností a spadající do nejvyššího pásma zvláštní daně jsou ve většině případů „propojeny“ se společnostmi, jejichž sídlo je v jiném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 366, 24.11.2012.


title: Věc C-245/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/39

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-245/07) (1)

   (2008/C 51/71)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


               16.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 176/10

         Žádost soudu Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein ze dne 14. února 2011 o stanovisko Soudního dvora ESVO ve věci Arnulfa Claudera
   (Věc E-4/11)
   2011/C 176/08
   Dopisem ze dne 14. února 2011, který podatelna soudu obdržela dne 16. února 2011, požádal Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Správní soud Lichtenštejnského knížectví) Soudní dvůr ESVO o stanovisko ve věci Arnulfa Claudera, týkající se následujících otázek:

               1.

               Lze směrnici 2004/38/ES, a zejména její čl. 16 odst. 1 ve spojení s čl. 7 odst. 1, vykládat tak, že občan Unie s právem na trvalý pobyt, který je důchodce a pobírá v hostitelském členském státě sociální dávky, může uplatňovat právo na sloučení rodiny, i když bude sociální dávky pobírat i tento rodinný příslušník?

               2.

               Je pro odpověď na otázku č. 1 podstatné, zda byl občan Unie s právem na trvalý pobyt před dosažením důchodového věku v hostitelském členském státě zaměstnancem či osobou samostatně výdělečně činnou?

               3.

               Je pro odpověď na otázku č. 1 podstatné, zda bude rodinný příslušník v hostitelském členském státě zaměstnancem či osobou samostatně výdělečně činnou a přitom bude stále pobírat sociální dávky?


title: Věc C-114/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 3. března 2010 — Belpolis Benelux SA v. Belgický stát

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 3. března 2010 — Belpolis Benelux SA v. Belgický stát
   (Věc C-114/10)
   2010/C 134/33
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belpolis Benelux SA

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Společenství, konkrétně zásada volného pohybu služeb podle článku 56 SFEU, právní úpravě jako je právní úprava obsažená v článku 1 a článku 1a Koninklijk Besluit č. 20 ze dne 20. července 1970, podle níž může být snížená sazba DPH (6 %) uplatněna na stavební práce pouze tehdy, pokud je poskytovatel služeb zaregistrován v Belgii jako podnikatel podle článku 400 a článku 401 Wetboek van Inkomstenbelastingen 1992?

               2)

               Porušuje právní úprava obsažená v článku 1 a článku 1a Koninklijk Besluit č. 20 ze dne 20. července 1970, podle níž může být snížená sazba DPH (6 %) uplatněna na stavební práce pouze tehdy, pokud je poskytovatel služeb zaregistrován v Belgii jako podnikatel podle článku 400 a článku 401 Wetboek van Inkomstenbelastingen 1992, zásadu daňové neutrality nebo všeobecnou zásadu rovného zacházení vyplývající z právních předpisů Společenství?


title: Věc C-265/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Kammarrätten i Sundsvall ze dne 17. června 2004 ve věci Margaretha Bouanich proti Skattemyndigheten, Gävle (nyní Skatteverket, pobočka Gävle)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Kammarrätten i Sundsvall ze dne 17. června 2004 ve věci Margaretha Bouanich proti Skattemyndigheten, Gävle (nyní Skatteverket, pobočka Gävle)
   (Věc C-265/04)
   (2004/C 228/43)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Kammarrätten i Sundsvall (Švédsko) (Správní odvolací soud ve Sundsvall) ze dne 17. června 2004 ve věci Margaretha Bouanich proti Skattemyndigheten (místní finanční úřad), Gävle (nyní Skatteverket (místní finanční odbor), pobočka Gävle), které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 24. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Kammarrätten i Sundsvall žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Umožňují články 56 a 58 ES členskému státu zdanit platby, pokud jde o zpětný odkup obchodních podílů za účelem jejich zrušení, vyplacené společností s ručením omezeným v členském státě, stejným způsobem jako dividendu, bez oprávnění odečíst náklad spojený s nabytím odkoupených obchodních podílů, v případě, že platby jsou poukázány společníkovi, který nemá bydliště nebo sídlo nebo není daňovým rezidentem členského státu, zatímco zpětný odkup obchodních podílů za účelem jejich zrušení takovou společností s ručením omezeným, zaplacený společníkovi, který má bydliště nebo sídlo nebo je daňovým rezidentem členského státu, je namísto toho zdaněn, jako by to byl kapitálový výnos, s oprávněním odečíst náklad, spojený s nabytím odkoupeného obchodního podílu?

               2.

               Bude-li odpověď na první otázku negativní: Pokud dohoda o zamezení dvojího zdanění, uzavřená mezi členským státem, v němž má společnost s ručením omezeným své sídlo a členským státem, jehož daňovým rezidentem je společník, s odkazem na komentáře ke vzorové smlouvě OECD o zamezení dvojího zdanění stanoví, že je třeba použít nižší daňovou sazbu než tu, která je použita na zpětný odkup obchodních podílů za účelem jejich zrušení, zaplacený společníkovi v prvním členském státě a společníkovi v druhém členském státě, a která také umožňuje provést snížení, odpovídající jmenovité hodnotě odkoupených obchodních podílů, umožňují články zmíněné v předchozí otázce, aby členský stát za těchto okolností použil takové pravidlo jako to, které bylo uvedeno výše?

               3.

               Umožňují články 43 a 48 ES, aby členský stát použil takové pravidlo jako to, které bylo uvedeno výše?


title: Věc F-31/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 3. května 2016 – Noël v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Nároky na důchod vzniklé na základě vnitrostátního důchodového systému před nástupem do služby v Unii — Převedení do unijního důchodového systému — Původní návrh OOJ na započtení příspěvkových let odsouhlasený dotyčnou osobou — Odvolání tohoto návrhu — Nový návrh na započtení příspěvkových let založený na nových obecných prováděcích ustanoveních — Námitka nepřípustnosti — Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ — Článek 83 jednacího řádu“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/41

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 3. května 2016 – Noël v. Komise
   (Věc F-31/12) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Nároky na důchod vzniklé na základě vnitrostátního důchodového systému před nástupem do služby v Unii - Převedení do unijního důchodového systému - Původní návrh OOJ na započtení příspěvkových let odsouhlasený dotyčnou osobou - Odvolání tohoto návrhu - Nový návrh na započtení příspěvkových let založený na nových obecných prováděcích ustanoveních - Námitka nepřípustnosti - Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ - Článek 83 jednacího řádu“)
   (2016/C 222/53)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marc Noël (Bergen, Nizozemsko) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti, poté D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti, a nakonec J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Martin a J. Baquero Cruz, zmocněnci, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec, a nakonec, G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci.)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o převedení nároků na důchod vzniklých před nástupem do služby v Komisi na základě přepočteného návrhu PMO.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Marc Noël ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012, s. 31.


title: Věc C-408/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Bruxelles – Belgie) – Aliny Wojciechowski v. Office national des pensions (ONP) „Řízení o předběžné otázce — Úředník Evropské unie v důchodu, který před nástupem do služebního poměru byl zaměstnaný v členském státě, v němž pak pracoval i jako úředník — Nárok na důchod podle vnitrostátního důchodového systému zaměstnanců — Maximální počet odpracovaných let — Odmítnutí vyplácet starobní důchod zaměstnance — Zásada loajální spolupráce“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/17

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Bruxelles – Belgie) – Aliny Wojciechowski v. Office national des pensions (ONP)
   (Věc C-408/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Úředník Evropské unie v důchodu, který před nástupem do služebního poměru byl zaměstnaný v členském státě, v němž pak pracoval i jako úředník - Nárok na důchod podle vnitrostátního důchodového systému zaměstnanců - Maximální počet odpracovaných let - Odmítnutí vyplácet starobní důchod zaměstnance - Zásada loajální spolupráce“)
   (2015/C 363/20)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal du travail de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Aliny Wojciechowski

      Žalovaný: Office national des pensions (ONP)

      Výrok

   Článek 4 odst. 3 SEU, ve spojení se služebním řádem úředníků Evropské unie, zavedeným nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise, ve znění naposledy změněném nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1080/2010 ze dne 24. listopadu 2010, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení a která může mít za následek zamítnutí výplaty starobního důchodu bývalému zaměstnanci, státnímu příslušníkovi dotčeného členského státu, na který má tento nárok na základě příspěvků odvedených v souladu s právními předpisy tohoto členského státu, nebo snížení jeho výše, jestliže celkový počet let odpracovaných tímto pracovníkem jako zaměstnancem v uvedeném členském státě a jako úředníkem Evropské unie vykonávajícím svoji funkci tamtéž přesahuje maximální počet 45 odpracovaných let stanovený uvedenou právní úpravou, jelikož na základě způsobu stanovení podílu vyjadřujícího rozsah starobního důchodu vypláceného Unií je toto snížení větší než v případě, pokud by uvedený pracovník celou dobu pracoval jako zaměstnanec v dotčeném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 421, 24. 11. 2014.