title: Věc T-450/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2016 – Satkirit Holdings v. EUIPO – Advanced Mailing Solutions (luvoworld) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie luvoworld — Starší slovní ochranná známka Evropské unie luvo — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků a služeb — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2016 – Satkirit Holdings v. EUIPO – Advanced Mailing Solutions (luvoworld)
   (Věc T-450/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie luvoworld - Starší slovní ochranná známka Evropské unie luvo - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 410/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Satkirit Holdings Ltd (Douglas, ostrov Man) (zástupce: M. Vanhegan, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: E. Sliwinska a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Advanced Mailing Solutions Ltd ((East Kilbride, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. května 2015 (věc R 1480/2014-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Advanced Mailing Solutions a Satkirit Holdings

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Satkirit Holdings Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc C-506/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2009 Portugalskou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (sedmého senátu) vydanému dne 23. září 2009 ve věci T-506/09, Transnáutica — Transportes e Navegação SA v. Komise

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2009 Portugalskou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (sedmého senátu) vydanému dne 23. září 2009 ve věci T-506/09, Transnáutica — Transportes e Navegação SA v. Komise
   (Věc C-506/09 P)
   2010/C 63/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes, C. Guerra Santos, J. Gomes, P. Rocha, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Transnáutica — Transportes e Navegação SA, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

   Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:

               —

               vyhověl návrhu podanému portugalskými orgány, aby Soudní dvůr přerušil řízení o tomto kasačním opravném prostředku do doby, než Tribunál rozhodne o jejich návrhu, jelikož v souvislosti s námitkou třetí osoby je třeba projednat nejen právní otázky, ale i faktické otázky případu;

               —

               zrušil rozsudek vydaný Soudem prvního stupně dne 23. září 2009 ve věci T-385/05, Transnáutica — Transportes e Navegação SA v. Komise, kterým tento soud zrušil rozhodnutí Komise REM 05/2004 ze dne 6. července 2005, kterým byla zamítnuta žádost společnosti Transnáutica o vrácení a prominutí některých cel, a

               —

               uložil Transnáutica — Transportes e Navegação SA náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že se Soud prvního stupně dopustil nesprávného posouzení, když dospěl k závěru, že se portugalské celní orgány dopustily pochybení při stanovení a kontrole globální záruky použité při dotčených tranzitních operacích.
   Navrhovatelka rovněž tvrdí, že není možné prokázat příčinnou souvislost mezi pochybeními údajně způsobenými portugalským orgány a pozdějším odnětím zboží celnímu dohledu, a má za to, že pokud Soud prvního stupně rozhodl jinak, porušil právo Evropské unie.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-6/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Koblenz): Deponiezweckverband Eiterköpfe proti Land Rheinland-Pfalz (Životní prostředí — Skládky odpadů — Směrnice 1999/31 — Vnitrostátní právní úprava stanovící více omezující normy — Slučitelnost)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-6/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Koblenz): Deponiezweckverband Eiterköpfe proti Land Rheinland-Pfalz (1)

   (Životní prostředí - Skládky odpadů - Směrnice 1999/31 - Vnitrostátní právní úprava stanovící více omezující normy - Slučitelnost)
   (2005/C 132/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-6/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht Koblenz (Německo) ze dne 4. prosince 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 8. ledna 2003, v řízení mezi Deponiezweckverband Eiterköpfe a Land Rheinland-Pfalz, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Čl. 5 odstavce 1 a 2 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů nebrání vnitrostátnímu opatření, které:

                           —

                           stanoví nižší limity pro připuštění biologicky rozložitelných odpadů na skládku než ty, které stanoví směrnice, i když tyto limity jsou tak nízké, že předpokládají mechanicko-biologickou úpravu nebo spálení takových odpadů před jejich uložením na skládku,

                           —

                           stanoví kratší lhůty než směrnice pro snížení množství odpadů ukládaných na skládku,

                           —

                           použije se nejen na biologicky rozložitelné odpady, ale i na organické látky, které biologicky rozložitelné nejsou, a

                           —

                           použije se nejen na komunální odpady, ale i na odpady, které mohou být odstraňovány jako komunální odpady.

               2.

               Zásada proporcionality práva Společenství se nepoužije, pokud jde o přísnější vnitrostátní ochranná opatření přijatá na základě článku 176 ES a překračující minimální požadavky stanovené směrnicí Společenství v oblasti životního prostředí, pokud nejsou dotčena jiná ustanovení Smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.04.2003


title: Věc C-322/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Krefeld (Německo) dne 4. července 2014 – Jaouad El Majdoub v. CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/40

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Krefeld (Německo) dne 4. července 2014 – Jaouad El Majdoub v. CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH
   (Věc C-322/14)
   2014/C 315/65
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Krefeld

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jaouad El Majdoub

      Žalovaná: CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH

      Předběžné otázky

   Splňuje tzv. „click wrapping“ požadavky kladené na elektronickou komunikaci ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení č. 44/2001 (1)?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-667/14: Žaloba podaná dne 12. září 2014 – Slovinsko v. Komise

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/58

      Žaloba podaná dne 12. září 2014 – Slovinsko v. Komise
      (Věc T-667/14)
      (2014/C 395/71)
      Jednací jazyk: slovinština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Republika Slovinsko (zástupce: L. Bembič, státní zástupce)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2014/458/EU ze dne 9. července 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámené pod číslem C(2014) 4479] (Úř. věst. L 205, s. 62), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Republikou Slovinsko, a konkrétně z důvodu:

                              —

                              nedostatků při ověřování malých pozemků, pokud jde o jejich soulad s definicí zemědělských pozemků, v důsledku nichž byla uplatněna paušální oprava 5 % z přímých plateb, ve výši 85 780,08 eur pro hospodářský rok 2010, ve výši 115 956,46 eur pro hospodářský rok 2011 a ve výši 131 269,23 eur pro hospodářský rok 2012;

                              —

                              nevykonané extrapolace výsledku kontroly v případě rozdílu menšího než 3 %, v důsledku čehož byla uplatněna jednorázová oprava z přímých plateb, ve výši 1 771,90 eur pro hospodářský rok 2010; ve výši 6 376,67 eur pro hospodářský rok 2011, a ve výši 6 506,76 pro hospodářský rok 2012;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, nedostatečného odůvodnění rozhodnutí a z porušení zásady legality, pokud jde o zjištění Komise ohledně nedostatků ověřování malých pozemků a pokud jde o definici zemědělského pozemku.
                  Žalobkyně tvrdí, že Komise dospěla k chybnému závěru, že slovinský systém umožňuje zemědělcům zahrnout do prohlášení pozemky, dlouhé a úzké pásy pastvin, které obklopují zejména orné půdy, v důsledku čehož se graficky znázorněné plochy zemědělských pozemků v hospodářství stanou uznatelnými, což by vedlo k anomáliím v rozměrech, a tudíž k uznání pozemků, které nedosahují minimální rozlohy, již musí mít zemědělský pozemek podle čl. 14 odst. 4 nařízení č. 796/2004 (1) a čl. 13 odst. 9 nařízení č. 1122/2009 (2).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění rozhodnutí a porušení zásady legality, pokud jde o zjištění Komise ohledně porušení povinnosti v oblasti extrapolace.
                  Podle žalobkyně dospěla Komise k chybnému závěru, že v Republice Slovinsko byly zemědělské pozemky, které byly vybrány při kontrole, vybrány pouze náhodně a pouze v rozsahu 50 %; že způsob výběru graficky znázorněných zemědělských pozemků v hospodářství neumožnil dosáhnout reprezentativnosti ani spolehlivosti vyžadovaných nařízením č. 1122/2009, a konečně že byla porušena povinnost v oblasti extrapolace podle bodu 44 odůvodnění výše uvedeného nařízení.

         (1)  Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 a nařízení (ES) č. 73/2009, jakož i pro podmíněnost podle nařízení Rady (ES) č. 479/2008 (Úř. věst. L 141, s. 18).

         (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína (Úř. věst. L 316, s. 65).


title: Věc C-11/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – Bayer CropScience AG v. Deutsches Patent- und Markenamt „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Patentové právo — Přípravky na ochranu rostlin — Dodatkové ochranné osvědčení — Nařízení (ES) č. 1610/96 — Články 1 a 3 — Pojmy, produkt‘ a, účinné látky‘ — Safener“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – Bayer CropScience AG v. Deutsches Patent- und Markenamt
   (Věc C-11/13) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Patentové právo - Přípravky na ochranu rostlin - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 1610/96 - Články 1 a 3 - Pojmy, produkt‘ a, účinné látky‘ - Safener“)
   2014/C 282/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bayer CropScience AG

      Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt

      Výrok

   Pojem „produkt“ uvedený v čl. 1 bodě 8 a v čl. 3 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin, jakož i pojem „účinné látky“ uvedený v čl. 1 bodě 3 tohoto nařízení musí být vykládány v tom smyslu, že látka určená k použití jako safener pod tyto pojmy spadat může, vyvolává-li vlastní toxický, fytotoxický či fytofarmaceutický účinek.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc T-190/13: Žaloba podaná dne 2. dubna 2013 — Gemeente Leidschendam-Voorburg v. Komise

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/49

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2013 — Gemeente Leidschendam-Voorburg v. Komise
   (Věc T-190/13)
   2013/C 156/91
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gemeente Leidschendam-Voorburg (Leidschendam-Voorburg, Nizozemsko) (zástupci: A. de Groot a J. J. M. Sluijs, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K(2013) 87 ze dne 23. ledna 2013 o státní podpoře SA.24123 (2012/C) (ex. 2011/NN), kterou poskytlo Nizozemsko — Údajný prodej pozemku obcí Leidschendam-Voorburg za cenu, která se nacházela pod tržní hodnotou
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: porušení podstatných formálních náležitostí nebo porušení povinnosti uvést odůvodnění

                           —

                           Zaprvé Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU až po uplynutí nepřiměřeně dlouhé doby, takže účastníci řízení se mohli spoléhat na to, že jejich sporné ujednání není v rozporu s čl. 107 odst. 1 SFEU.

                           —

                           Zadruhé Komise posoudila skutkový stav nesprávně a neúplně.

                           —

                           Zatřetí Komise nesprávně zjistila skutkový stav, pokud jde o financování ze státních prostředků.

               2)

               Druhý žalobní důvod: nesprávné použití čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Zaprvé obec jednala způsobem, jakým by ve stejné situaci jednal soukromý podnikatel.

                           —

                           Zadruhé nebyla společnostem Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV a Bouwfonds Ontwikkeling BV poskytnuta žádná výhoda, kterou by nezískaly také v běžném obchodním styku na trhu.

               3)

               Třetí žalobní důvod, týkající se čl. 107 odst. 3 SFEU: Pokud by byla potvrzena existence podpory poskytnuté obcí, byla by tato podpora slučitelná s čl. 107 odst. 3 SFEU.


title: Věc C-230/07: Žaloba podaná dne 8. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/16

         Žaloba podaná dne 8. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-230/07)
   (2007/C 155/30)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a M. Shotter, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že nezajistilo, aby podniky, které zajišťují veřejné telefonní sítě, zpřístupnily orgánům, které zasahují v případě tísňové situace, u všech volání na jednotné evropské číslo tísňového volání „112“ údaj o tom, kde se volající nachází, pokud je to technicky proveditelné, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 26 odst. 3 směrnice 2002/22/ES (1);

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 24. července 2004.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367).


title: Věc C-16/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent – Belgie) – Property Development Company NV v. Belgische Staat „Řízení o předběžné otázce — Daně — Šestá směrnice o DPH — Článek 11 část A — Použití zboží považované za dodání uskutečněné za protiplnění — Použití budovy k činnosti osvobozené od DPH — Základ daně při tomto použití — Úroky z vyčerpané částky, jež byly zaplaceny při stavbě budovy“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent – Belgie) – Property Development Company NV v. Belgische Staat
   (Věc C-16/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Šestá směrnice o DPH - Článek 11 část A - Použití zboží považované za dodání uskutečněné za protiplnění - Použití budovy k činnosti osvobozené od DPH - Základ daně při tomto použití - Úroky z vyčerpané částky, jež byly zaplaceny při stavbě budovy“)
   (2015/C 205/10)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Beroep te Gent

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Property Development Company NV

      Žalovaný: Belgische Staat

      Výrok

   Článek 11 část A odst. 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že v takovém případě, o jaký jde v původním řízení, je základem daně pro výpočet daně z přidané hodnoty z použití – ve smyslu čl. 5 odst. 7 písm. b) této směrnice – budovy, kterou osoba povinná k dani nechala postavit, kupní cena budov v okamžiku tohoto použití, jejichž umístění, rozměry a ostatní základní vlastnosti jsou podobné jako v případě dotčené budovy. Otázka, zda část této kupní ceny tvoří zaplacené úroky z vyčerpané částky, je v tomto ohledu irelevantní.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc T-349/13: Žaloba podaná dne 1. července 2013 — Orange Business Belgium v. Komise

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/38

         Žaloba podaná dne 1. července 2013 — Orange Business Belgium v. Komise
   (Věc T-349/13)
   2013/C 252/64
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Orange Business Belgium SA (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Schutyser, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí GŘ DIGIT Evropské komise, které bylo žalobkyni oznámeno dne 19. dubna 2013 a kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyně a zakázka zadána jinému uchazeči;

               —

               v případě, že by v době vynesení rozsudku Komise již podepsala smlouvu týkající se transevropských služeb pro telematiku mezi správními orgány — nová generace („TESTA-ng“), prohlásil tuto smlouvu za neplatnou, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní poradenství vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nedodržela zadávací dokumentaci, čl. 89 odst. 1 a čl. 100 odst. 1 finančního nařízení č. 1605/2002 (1) (čl. 102 odst. 1 a čl. 113 odst. 1 finančního nařízení č. 966/2012) a konkrétně zásady transparentnosti, rovnosti a zákazu diskriminace, neboť a) některá pravidla hodnocení, která byla oznámena, nebyla uplatněna, b) některá pravidla hodnocení, která byla oznámena, byla nesprávná a místo nich byla použita jiná pravidla hodnocení, která nebyla oznámena, a c) metoda technického hodnocení nebyla oznámena před předkládáním nabídek.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila zásady transparentnosti a rovného zacházení s uchazeči, které jsou uvedeny v čl. 89 odst. 1 finančního nařízení č. 1605/2002 (čl. 102 odst. 1 finančního nařízení č. 966/2012), což má za následek neplatnost napadeného rozhodnutí, protože nabídku ostatních uchazečů považuje navzdory existenci zásadních odchylek od technických požadavků uvedených v zadávací dokumentaci za řádnou.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


title: Věc C-447/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2010 Grain Millers, Inc. proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. července 2010 ve věci T-430/08, Grain Millers, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Grain Millers GmbH & Co. KG

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2010 Grain Millers, Inc. proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. července 2010 ve věci T-430/08, Grain Millers, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Grain Millers GmbH & Co. KG
   (Věc C-447/10 P)
   ()
   2010/C 301/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Grain Millers, Inc. (zástupci: L.-E. Ström, K. Martinsson, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Grain Millers GmbH & Co. KG

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí Tribunálu Evropské unie (sedmého senátu) ze dne 9. července 2010 ve věci T-430/08, kterým se potvrzuje rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2008 (věc R 478/2007-2) týkající se námitkového řízení mezi Grain Millers GmbH & Co. KG a Grain Millers, Inc., uložit OHIM náhradu nákladů vynaložených v řízení před Soudním dvorem a Tribunálem a uložit dalším účastníkům řízení náhradu nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem OHIM a námitkovým oddělením OHIM.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Věc se týká otázky, zda Grain Millers GmbH & Co. KG předložila dostatečné důkazy o používání označení „GRAIN MILLERS“ k tomu, aby byly splněny podmínky stanovené v čl. 8 odst. 4 nařízení (1) a aby tak uvedené označení bránilo zápisu ochranné známky Společenství „GRAIN MILLERS“ (přihláška účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek č. 003650256).
   Tribunál již dříve v rozsudku ze dne 24. března 2009, T-318/06 až T-321/06, Alberto Jorge Moreira da Fonsecal v. OHIM — General Optica, v bodech 33 až 35, vyložil účel podmínky „jehož význam není pouze místní“, která se nachází v čl. 8 odst. 4 nařízení, tak, aby byly případy kolidujících ochranných známek omezeny pouze na případy skutečně významných označení, což by mělo být posuzováno nejen z hlediska zeměpisného, ale i z hlediska hospodářského významu označení, který je třeba hodnotit s ohledem na dobu, po kterou toto označení plnilo funkci v obchodním styku, a na míru jeho užití. Tribunál však v napadeném rozhodnutí tento přístup nezaujal a ani neexistují náznaky, že by si byl Tribunál zásad stanovených v uvedené věci vědom.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál nesprávně rozhodl, že čl. 8 odst. 4 nevyžaduje, aby se námitky opíraly o důkazy o skutečném užití označení, jak vyžaduje čl. 43 odst. 2 nařízení.
   Tribunál nesprávně opominul dřívější judikaturu týkající se hodnocení důkazů a požadovaného důkazního standardu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl.vyd. 17/01, s. 146)


title: Věc C-406/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polsko) dne 27. srpna 2014 — Wrocław — Miasto na prawach powiatu v. Minister Infrastruktury i Rozwoju

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polsko) dne 27. srpna 2014 — Wrocław — Miasto na prawach powiatu v. Minister Infrastruktury i Rozwoju
   (Věc C-406/14)
   (2014/C 431/18)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Wrocław – Miasto na prawach powiatu

      Žalovaný: Minister Infrastruktury i Rozwoju

      Předběžné otázky

               1)

               Je ve světle článku 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1) přípustné, aby zadavatel v zadávací dokumentaci stanovil, že uchazeč musí realizovat alespoň 25 % prací zahrnutých do zakázky vlastními prostředky?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Má uplatnění požadavků, popsaných v první otázce, v rámci zadávacího řízení za následek takové porušení předpisů unijního práva, které vyžaduje provedení finanční opravy podle článku 98 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (2)?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114.

      (2)  Úř. věst. L 210, s. 25.


title: Věc C-417/12 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. října 2014 – Dánské království v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — EZOZF — Vynětí ploch z produkce — Kontroly prostřednictvím dálkového průzkumu — Vegetační pokryv ploch vyňatých z produkce — Finanční opravy“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. října 2014 – Dánské království v. Evropská komise
   (Věc C-417/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - EZOZF - Vynětí ploch z produkce - Kontroly prostřednictvím dálkového průzkumu - Vegetační pokryv ploch vyňatých z produkce - Finanční opravy“)
   (2014/C 462/02)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Dánské království (zástupci: V. Pasternak Jørgensen, zmocněnkyně, ve spolupráci s J. Pinborgem a P. Bieringem, advokaterne)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández, zmocněnec, ve spolupráci s T. Ryhlem, advokat)

      Vedlejší účastníci podporující navrhovatele: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a C. Candat, zmocněnci), Nizozemské království (zástupkyně: M. de Ree a M. Bulterman, zmocněnkyně), Finská republika (zástupce: J. Leppo, zmocněnec), Švédské království (zástupkyně: U. Persson, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Dánskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika, Nizozemské království, Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 373, 1.12.2012.


title: Věc F-2/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 6. října 2010 — Marcuccio v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Sociální zabezpečení — Nemocenské pojištění — Žádosti o vrácení lékařských výdajů — Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení — Zjevně nepřípustná a zjevně právně neopodstatněná žaloba — Článek 94 jednacího řádu )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/48

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 6. října 2010 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-2/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Nemocenské pojištění - Žádosti o vrácení lékařských výdajů - Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Zjevně nepřípustná a zjevně právně neopodstatněná žaloba - Článek 94 jednacího řádu)
   2010/C 317/86
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci se A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá úhrada lékařských výdajů žalobce ve výši 100 %.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba L. Marcuccia se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               L. Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               L. Marcucciovi se ukládá nahradit Soudu částku 1 500 eur.

      (1)  Úř. věst. C 63 ze dne 13. 3 2010, s. 53


title: Věc T-584/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. prosince 2015 – POA v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Zveřejnění žádosti o zápis chráněného označení původu — ‚Halloumi‘ nebo ‚Hellim‘ — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/51

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. prosince 2015 – POA v. Komise
   (Věc T-584/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Zveřejnění žádosti o zápis chráněného označení původu - ‚Halloumi‘ nebo ‚Hellim‘ - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2016/C 048/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) (Latsia, Kypr) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis a J. Guillem Carrau, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti aktu Komise ze dne 28. července 2015 nadepsaného „Zveřejnění žádosti podle čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (UE) č. 1151/2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin“ (Úř. věst. C 246, s. 9).

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-148/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Riksåklagaren v. Zenon Robert Akarsar

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Riksåklagaren v. Zenon Robert Akarsar
   (Věc C-148/16) (1)

   (2017/C 086/26)
   Jednací jazyk: švédština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


title: Věc C-503/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budesgerichtshof (Německo) dne 19. září 2013 — Boston Scientific Medizintechnik GmbH v. AOK Sachsen-Anhalt

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budesgerichtshof (Německo) dne 19. září 2013 — Boston Scientific Medizintechnik GmbH v. AOK Sachsen-Anhalt
   (Věc C-503/13)
   2013/C 352/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Budesgerichtshof

      Účastnicei původního řízení

      Žalobkyně: Boston Scientific Medizintechnik GmbH

      Žalovaná: AOK Sachsen-Anhalt

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky (Úř. věst. L 210 ze dne 7. srpna 1985, s. 29 — 33, Zvl. vyd. 15/01, s. 257) vykládán v tom smyslu, že výrobek, pokud se jedná o zdravotnický prostředek implantovaný do lidského těla (zde: kardiostimulátor) je vadný tehdy, pokud přístroje téže skupiny výrobků mají významně zvýšené riziko selhání, avšak nebyla zjištěna vada přístroje implantovaného v konkrétním případě?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1:
               Jedná se u nákladů na operaci spočívající ve vyjmutí výrobku a v implantaci jiného kardiostimulátoru o škodu způsobenou úrazem ve smyslu článku 1 a čl. 9 první věty písm. a) směrnice 85/374/EHS?


title: Věc T-16/08: Žaloba podaná dne 11. ledna 2008 – Perfetti Van Melle v. OHIM – Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/59

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2008 – Perfetti Van Melle v. OHIM – Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)
   (Věc T-16/08)
   (2008/C 64/96)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Itálie) (zástupci: P. Perani a P. Pozzi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cloetta Fazer AB (Ljungsbro, Švédsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zcela změnit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM, věc R 149/2006-4, vydané dne 7. listopadu 2007 a oznámené dne 9. listopadu 2007;

               —

               zrušit rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM, vydané dne 24. listopadu 2005, kterým byla prohlášena neplatnost ochranné známky č. 941 973 065;

               —

               potvrdit platnost ochranné známky společnosti Perfetti č. 973 065 CENTER SHOCK;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i řízení před OHIM týkající se neplatnosti a odvolání.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „CENTER SHOCK“ pro výrobky ve třídě 30 – ochranná známka Společenství č. 973 065

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Cloetta Fazer AB

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní slovní ochranné známky „CENTER“ a „CLOETTA CENTER“ pro výrobky, mimo jiné, ve třídě 30

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94, jelikož kolidující ochranné známky jsou globálně odlišné z hlediska fonetiky, konceptu i celkového dojmu, i když mají společný prvek. Podle žalobkyně Cloetta a Perfetti působí kromě toho na různých trzích, jelikož jejich výrobky uspokojují různé potřeby a různé spotřebitele.


title: Věc C-210/13: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks „Humánní léčivé přípravky — Dodatková ochranná osvědčení — Nařízení (CE) č. 469/2009 — Pojmy ‚účinná látka‘ a  ‚kombinace účinných látek‘  — Adjuvans“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/10

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Věc C-210/13) (1)

   („Humánní léčivé přípravky - Dodatková ochranná osvědčení - Nařízení (CE) č. 469/2009 - Pojmy ‚účinná látka‘ a ‚kombinace účinných látek‘ - Adjuvans“)
   2014/C 102/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Výklad čl. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1) – Pojmy „účinná látka“ a „kombinace účinných látek“ – Adjuvans bez vlastního terapeutického účinku, avšak zvyšující terapeutický účinek antigenu

      Výrok

   Článek 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „účinná látka“ ve smyslu tohoto ustanovení se nevztahuje na adjuvans, stejně jako pojem „kombinace účinných látek“ ve smyslu uvedeného ustanovení se nevztahuje na kombinaci dvou látek, z nichž jedna je účinnou látkou, která má vlastní terapeutické účinky, zatímco druhá je adjuvans, které umožňuje zvýšit tyto terapeutické účinky, aniž by sám měl vlastní terapeutický účinek.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013


title: Věc C-210/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Corte Suprema di Cassazione, Sezione Quinta Civile ze dne 18. února 2004 ve věci Ministero dell'Economia e delle Finanze a Agenzia delle Entrate proti FCE Bank plc.

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Corte Suprema di Cassazione, Sezione Quinta Civile ze dne 18. února 2004 ve věci Ministero dell'Economia e delle Finanze a Agenzia delle Entrate proti FCE Bank plc.
   (Věc C-210/04)
   (2004/C 190/09)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Corte Suprema di Cassazione, Sezione Quinta Civile (Itálie) ze dne 18. února 2004 ve věci Ministero dell'Economia e delle Finanze a Agenzia delle Entrate proti FCE Bank plc., které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 12. května 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Corte Suprema di Cassazione, Sezione Quinta Civile žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je třeba vykládat čl. 2 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 šesté směrnice v tom smyslu, že dceřiná společnost společnosti, jejíž sídlo se nachází v jiném státě (který je členem Evropské unie, či nikoliv) a která se vyznačuje prvky výrobní jednotky, může být považována za samostatný subjekt, a že tedy může existovat právní vztah mezi těmito dvěma společnostmi, a že v důsledku toho poskytování služeb mateřskou společností podléhá DPH? Lze pro zodpovězení této otázky použít kritérium „arm's length“ stanovené v čl. 7 odst. 2 a 3 vzorové smlouvy OECD o zamezení dvojího zdanění a smlouvy ze dne 21. října 1988 uzavřené mezi Itálií, Spojeným královstvím a Severním Irskem? Může mezi nimi existovat právní vztah za předpokladu „cost-sharing agreement“ týkající se poskytování služeb vedlejší provozovně? Pokud ano, jaké jsou podmínky pro existenci takového právního vztahu? Musí být pojetí právního vztahu posouzeno s ohledem na vnitrostátní právo nebo na právo Společenství?

               2)

               Lze považovat – a případně v jaké míře – připsání nákladů na tyto služby k tíži dceřiné společnosti za protiplnění za poskytování služeb ve smyslu článku 2 šesté směrnice nezávisle na výši připsaných nákladů a dosažení obchodního zisku?

               3)

               Má-li se za to, že poskytování služeb mezi mateřskou společností a jejími dceřinými společnostmi je v zásadě osvobozeno od DPH z důvodu nedostatku samostatnosti příjemce, a v důsledku toho neexistence právního vztahu mezi těmito dvěma společnostmi a v případě, že mateřská společnost sídlí v jiném členském státě Evropské unie, je vnitrostátní správní praxe, která za tohoto předpokladu zdaňuje uvedená poskytování služeb, v rozporu se zásadou svobody usazování stanovenou v článku 43 ES?


title: Věc T-159/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. června 2006 – UNIPOR-Ziegel-Marketing v. OHIM – Dörken (DELTA)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/46

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. června 2006 – UNIPOR-Ziegel-Marketing v. OHIM – Dörken (DELTA)
   (Věc T-159/05) (1)

   (2006/C 212/78)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


title: Věc C-252/11: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove — Slovensko) — Erika Šujetová v. Rapid life životná poisťovňa a.s. ( „Řízení o předběžné otázce — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/2

         Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove — Slovensko) — Erika Šujetová v. Rapid life životná poisťovňa a.s.
   (Věc C-252/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 101/02
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Prešove

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Erika Šujetová

      Žalovaná: Rapid life životná poisťovňa a.s.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Krajský súd v Prešove (Slovensko) — Výklad čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29, Zvl. vyd. 15/02, s. 288) — Ustanovení vnitrostátního práva, podle kterého je k řízení o žalobě na neplatnost rozhodčího nálezu výlučně příslušný soud, v jehož obvodu se nachází místo konání rozhodčího jednání — Ustanovení vnitrostátního práva, podle kterého má tento soud po případném zrušení rozhodčího nálezu povinnost pokračovat v řízení, aniž znovu zkoumá svou místní příslušnost — Samostatná rozhodčí smlouva nebo rozhodčí doložka, která představuje nepřiměřenou podmínku

      Výrok

   Není namístě rozhodnout o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce předložené Krajským súdem v Prešove (Slovensko) rozhodnutím ze dne 7. dubna 2011 ve věci C-252/11.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-92/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 25. února 2013 — Gemeente ’s-Hertogenbosch, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 25. února 2013 — Gemeente ’s-Hertogenbosch, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-92/13)
   2013/C 147/19
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Gemeente ’s-Hertogenbosch

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžná otázky

   Má být čl. 5 odst. 7 písm. a) šesté směrnice (1) vykládán v tom smyslu, že dodání za protiplnění je nutné předpokládat v situaci, kdy obec uvede do provozu budovu, kterou si nechala postavit na vlastním pozemku a kterou bude využívat v rozsahu 94 % pro činnosti, které vykonává v rámci výkonu veřejné správy, a v rozsahu 6 % pro své činnosti jako osoba povinná k dani — z toho v rozsahu 1 % pro plnění osvobozená od daně, která nezakládají právo na odpočet daně?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-394/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Komisia za zaščita ot diskriminacia (Bulharsko) dne 25. července 2011 — Valeri Chariev Belov v. ČEZ Elektro Balgaria AD, ČEZ Razpredelnenie Balgaria AD a Daržavna Komisia po energijno i vodno regulirane

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Komisia za zaščita ot diskriminacia (Bulharsko) dne 25. července 2011 — Valeri Chariev Belov v. „ČEZ Elektro Balgaria“ AD, „ČEZ Razpredelnenie Balgaria“ AD a Daržavna Komisia po energijno i vodno regulirane
   (Věc C-394/11)
   2011/C 298/27
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Komisia za zaščita ot diskriminacia (Komise pro ochranu před diskriminací)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Valeri Chariev Belov

      Odpůrci:„ČEZ Elektro Balgaria“ AD, „ČEZ Razpredelnenie Balgaria“ AD a Daržavna Komisia po energijno i vodno regulirane (Státní regulační komise pro energii a vodu)

      Předběžné otázky

               Otázka 1: Spadá případ, který má být projednán, do oblasti působnosti směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (1) [v projednávaném případě s ohledem na čl. 3 odst. 1 písm. h)]?

               Otázka 2: Co se rozumí pod pojmem „zacházení méně příznivým způsobem“ ve smyslu ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/43 a pod pojmem „byla znevýhodněna osoba určité rasy nebo etnického původu v porovnání s jinými osobami“ ve smyslu ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43:

                           2.1

                           Je pro konstatování toho, že se v případě zacházení méně příznivým způsobem jedná o přímou diskriminaci nezbytně nutné, aby se jednalo o nepříznivější způsob zacházení a aby přímo nebo nepřímo porušovalo zákonem výslovně stanovená práva nebo zájmy, nebo je nutno tímto zacházením rozumět jakoukoli formu chování (vztahu) v širším slova smyslu, které je ve srovnání s chováním v podobné situaci méně výhodné?

                           2.2

                           Je pro konstatování toho, že se v případě uvedení do zvláštní nepříznivé situace jedná o nepřímou diskriminaci, také nezbytné, aby uvedení přímo nebo nepřímo porušovalo zákonem výslovně stanovená práva nebo zájmy, nebo je tímto uvedením v širším slova smyslu nutno rozumět jakoukoli formu uvedení do zvláštní nepříznivé/nevýhodné situace?

               Otázka 3: V závislosti na odpovědi na druhou předběžnou otázku: Pokud je pro konstatování toho, že se jedná o přímou nebo nepřímou diskriminaci ve smyslu ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2000/43 nezbytné, aby zacházení méně příznivým způsobem nebo uvedení do zvláštní nepříznivé situace přímo nebo nepřímo porušovala zákonem stanovené právo nebo zájem,

                           3.1

                           stanoví ustanovení článku 38 Listiny základních práv Evropské unie, směrnice 2006/32/ES (2) (29. bod odůvodnění, článek 1, čl. 13 odst. 1), směrnice 2003/54/ES (3) (čl. 3 odst. 5), směrnice 2009/72/ES (4) (čl. 3 odst. 7) ve prospěch konečného spotřebitele elektřiny právo nebo zájem na pravidelném kontrolování údajů uvedených na elektroměru, který může být uplatněn před vnitrostátními soudy v řízení jako je původní řízení,
                           a

                           3.2

                           jsou s těmito ustanoveními slučitelné vnitrostátní právní předpisy a správní praxe prováděná se povolením státního orgánu pro regulace energií, podle kterých se distribučním společnostem přiznává právo, aby elektroměry umístily na obtížně přístupných nebo nepřístupných místech, což spotřebitelům znemožňuje, aby mohli osobně a pravidelně kontrolovat a sledovat údaje uvedené na elektroměru?
                           Otázka 4: V závislosti na odpovědi na druhou předběžnou otázku: Pokud pro konstatování toho, že se jedná o přímou nebo nepřímou diskriminaci, není nezbytné, aby bylo přímo nebo nepřímo porušeno zákonem stanovené právo nebo zájem,

                                       —

                                       jsou podle ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2000/43 přípustné vnitrostátní právní předpisy nebo judikatura, které jsou předmětem věci v původním řízení, podle nichž je pro konstatování, že určité jednání je diskriminací, nezbytné, aby nepříznivější způsob zacházení a uvedení do zvláštní nepříznivé situace přímo nebo nepřímo porušovala zákonem stanovená práva nebo zájmy;

                                       —

                                       je potom vnitrostátní soud povinen takové vnitrostátní předpisy a judikaturu, pokud nejsou přípustné, nepoužít a místo nich použít definice upravené ve směrnici?

               Otázka 5: Je nutno vykládat ustanovení čl. 8 odst. 1 směrnice 2000/43 v tom smyslu,

                           5.1

                           že je nezbytné, aby oběť doložila skutečnosti, na jejichž základě je možno jednoznačně, nesporně a s jistotou dovodit existenci přímé nebo nepřímé diskriminace, nebo se takovýto závěr jeví jako pravděpodobný, nebo stačí, že tyto skutečnosti odůvodňují pouze předpoklad nebo domněnku existence přímé nebo nepřímé diskriminace?

                           5.2

                           Vedou skutečnosti, že

                                       a)

                                       jsou pouze ve dvou městských částech, které jsou ve městě známy jako romské městské části, elektroměry umístěny na ulicích na sloupech elektrického vedení ve výšce, která je pro spotřebitele nepřístupná, a není jim tak umožněno provádět vizuální kontrolu stavu elektroměru, se známými výjimkami v některých oblastech těchto dvou městských částí a

                                       b)

                                       ve všech ostatních částech města jsou elektroměry umístěny v jiné výšce, která umožňuje provedení vizuální kontroly (do 1,70 m), většinou v bytech spotřebitelů nebo na fasádě budovy nebo na plotech,
                                       k obrácení důkazního břemene na žalovaného?

                           5.3

                           Vylučují okolnosti, že

                                       a)

                                       v obou městských částech, které jsou ve městě známy jako romské městské části, nežijí jenom Romové, ale také osoby jiného etnického původu a/nebo

                                       b)

                                       s ohledem na to, jaký podíl obyvatelstva v těchto dvou městských částech sebe sama skutečně považuje za Romy, a/nebo

                                       c)

                                       příčiny pro umístění elektroměrů v těchto dvou městských částech ve výšce 7 m jsou distribuční společností označovány ze obecně známé,
                                       obrácení důkazního břemene na žalovaného?

               Otázka 6: V závislosti na odpovědi na pátou předběžnou otázku:

                           6.1

                           Pokud je nutno ustanovení čl. 8 odst. 1 směrnice 2000/43 vykládat v tom smyslu, že je pro existenci diskriminace nezbytný předpoklad/domněnka, a v případě, že výše uvedené skutečnosti vedou k obrácení důkazního břemene na žalovaného, jakou formu diskriminace lze potom na základě těchto skutečností předpokládat — přímou diskriminaci, nepřímou diskriminaci nebo obtěžování?

                           6.2

                           Umožňují ustanovení směrnice 2000/43, aby přímá diskriminace nebo obtěžování byly odůvodněny sledováním zákonem stanoveného cíle za použití nezbytných a přiměřených prostředků?

                           6.3

                           Může být s ohledem na zákonem stanovené cíle, které distribuční společnost zdůrazňuje a jež sleduje, odůvodněno opatření použité v obou městských částech v situaci, kdy

                                       a)

                                       je opatření použito z důvodu neuhrazených faktur, které se v obou městských částech nahromadily, z důvodu častého nedovoleného jednání spotřebitelů, které omezuje nebo ohrožuje bezpečnost, kvalitu, trvalé a bezpečné fungování energetické infrastruktury
                                       a
                                       opatření je použito kolektivně, bez ohledu na to, zda konkrétní spotřebitel uhradil nebo neuhradil své faktury za distribuci a dodávky elektrické energie, a bez ohledu na to, zda bylo zjištěno, že se konkrétní spotřebitel dopustil nějakého nedovoleného jednání (nedovolené manipulace se stavem elektroměru, nedovoleného připojení nebo nedovoleného odběru/nedovolené spotřeby elektrické energie bez započítaní množství elektřiny a zaplacení nebo nějakého jiného zásahu do sítě, které omezují nebo ohrožují bezpečné, kvalitní, trvalé a bezpečné fungování energetické infrastruktury);

                                       b)

                                       je pro každé srovnatelné nedovolené jednání v právních předpisech a ve všeobecných podmínkách smlouvy o distribuci (dále jen „smlouva o distribuci“) stanovena odpovědnost, a to odpovědnost občanskoprávní, správní a trestněprávní;

                                       c)

                                       klauzule uvedená v ustanovení čl. 27 odst. 2 všeobecných podmínek smlouvy o distribuci — distribuční společnost na základě výslovné písemné žádosti spotřebitele zajistí možnost vizuální kontroly stavu elektroměru — spotřebiteli skutečně neumožňuje, aby prováděl osobní a pravidelnou kontrolu stavu příslušného elektroměru;

                                       d)

                                       existuje možnost, aby byl na základě výslovné písemné žádosti instalován kontrolní elektroměr v bytě spotřebitele, za který musí spotřebitel uhradit poplatek;

                                       e)

                                       opatření představuje zvláštní a viditelné znamení poukazující na nekalý charakter spotřebitele v té či oné formě na základě obecně známého charakteru příčin, jak tvrdí distribuční společnost, pro použití tohoto opatření;

                                       f)

                                       existují jiné technické metody a prostředky na ochranu před zásahy do elektroměrů;

                                       g)

                                       procesní zástupce distribuční společnosti uvádí, že podobná opatření použitá v romské městské části v jiném městě ve skutečnosti zásahům do elektroměrů nezabránila;

                                       h)

                                       se nepředpokládá, že by elektrické zařízení — trafostanice — postavené v jedné z těchto městských částí muselo být za účelem bezpečnosti podrobeno podobným opatřením jako je tomu u elektroměrů?

      (1)  Směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (Úř. věst. L 180, s. 22; Zvl. vyd. 20/01, s. 23).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/32/ES ze dne 5. dubna 2006 o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách a o zrušení směrnice Rady 93/76/EHS (Úř. věst. L 114, s. 64).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. L 211, s. 55).


title: Věc T-266/14: Žaloba podaná dne 28. dubna 2014 – Argus Security Projects v. Komise

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/19

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2014 – Argus Security Projects v. Komise
   (Věc T-266/14)
   2014/C 245/26
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kypr) (zástupci: T. Bontinck a E. van Nuffel d’Heynsbroeck, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí mise EUBAM Libye o nepřijetí nabídky předložené společností Argus v rámci zadávacího řízení na poskytování bezpečnostních služeb v rámci asistenční mise Evropské unie pro integrovanou správu hranic v Libyi (smlouva EUBAM-13-020) a o zadání zakázky společnosti Garda;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 110 finančního nařízení (1), pravidel týkajících se udělení zakázky stanovených v dokumentaci k zakázce, zejména bodů 4.1 a 12.1 pokynů pro uchazeče, a zásad rovného zacházení s uchazeči a zákazu diskriminace, a to z důvodu, že mise EUBAM neověřila způsobilost uchazeče, jemuž byla zakázka zadána, provést zakázku v souladu s příslušnými požadavky nebo nevykonala svou pravomoc posoudit očekávanou technickou kvalitu přijaté nabídky s minimální mírou důkladnosti, kterou lze důvodně očekávat.
               Žalobkyně tvrdí, že závažná pochybení uchazeče, jemuž byla zakázka zadána, a jeho nezpůsobilost provést udělenou zakázku svědčí o tom, že se jedná o nereálnou nabídku, která neměla být zadavatelem přijata.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z podstatné změny původních podmínek zakázky, jež mohla zkreslit výsledek zadávacího řízení.
               Žalobkyně tvrdí, že kdyby byla přijatá nabídka vyhodnocena s přihlédnutím k podmínkám, za jakých zakázku provádí společnost, které byla zadána, byl by poměr mezi body udělenými této společnosti a body udělenými žalobkyni u všech hodnotících kritérií obrácený.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, a to z důvodu, že zadavatel nedodržel článek 113 finančního nařízení a čl. 161 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (2), neboť vlastnosti a relativní výhody přijaté nabídky nebyly sděleny ve lhůtě patnácti kalendářních dnů od žádosti žalobkyně.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).


title: Věc C-304/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Plus Warenhandelsgeselschaft mbH ( „Směrnice 2005/29/ES — Nekalé obchodní praktiky — Vnitrostátní právní úprava, která zásadně zakazuje obchodní praktiky, jež podmiňují účast spotřebitelů na výherní hře koupí zboží nebo využitím služby“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Plus Warenhandelsgeselschaft mbH
   (Věc C-304/08) (1)

   („Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky - Vnitrostátní právní úprava, která zásadně zakazuje obchodní praktiky, jež podmiňují účast spotřebitelů na výherní hře koupí zboží nebo využitím služby“)
   2010/C 179/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Žalovaná: Plus Warenhandelsgeselschaft mbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 5 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. L 149, s. 22) — Obchodní praktika, při níž je prodej zboží spojen s výherní hrou, která zákazníkovi umožňuje účastnit se slosování národní loterie, pokud nasbíral určitý počet bonusových bodů získaných při koupi zboží — Vnitrostátní právní úprava, podle níž je obchodní praktika, při které je účast spotřebitelů na soutěži o ceny nebo na výherní hře činěna závislou na koupi zboží nebo využití služby, v zásadě nepřípustná, aniž by přitom bylo rozhodující, zda toto reklamní opatření v konkrétním případě poškozuje zájmy spotřebitelů.

      Výrok

   Směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) je třeba vykládat tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která zásadně zakazuje obchodní praktiky, při kterých je účast spotřebitelů na soutěži o ceny nebo na výherní hře podmíněna koupí zboží nebo využitím služby, aniž by brala v úvahu konkrétní okolnosti projednávaného případu.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc C-213/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Impresa Pizzarotti & C. Spa v. Comune di Bari, Giunta comunale di Bari, Consiglio comunale di Bari „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky na stavební práce — Směrnice 93/37/EHS — Zápis o závazku k pronájmu dosud nepostavených budov — Rozhodnutí vnitrostátního soudu spojené s překážkou věci pravomocně rozsouzené — Dosah zásady překážky věci pravomocně rozsouzené v případě stavu neslučitelného s unijním právem“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Impresa Pizzarotti & C. Spa v. Comune di Bari, Giunta comunale di Bari, Consiglio comunale di Bari
   (Věc C-213/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na stavební práce - Směrnice 93/37/EHS - Zápis o závazku k pronájmu dosud nepostavených budov - Rozhodnutí vnitrostátního soudu spojené s překážkou věci pravomocně rozsouzené - Dosah zásady překážky věci pravomocně rozsouzené v případě stavu neslučitelného s unijním právem“)
   2014/C 315/20
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Impresa Pizzarotti & C. Spa

      Odpůrci: Comune di Bari, Giunta comunale di Bari a Consiglio comunale di Bari

      Za přítomnosti: Complesso Residenziale Bari 2 Srl, Commissione di manutenzione della Corte d’appello di Bari, Giuseppe Albenzia, jednajícího jako „commissario ad acta“, Ministero della Giustizia a Regione Puglia

      Výrok

               1)

               Článek 1 písm. a) směrnice Rady 93/37/EHS ze 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce musí být vykládán v tom smyslu, že smlouva, jejímž hlavním předmětem je realizace stavby odpovídající potřebám vyjádřeným zadavatelem, představuje zakázku na stavební práce, a nespadá tak pod výjimky uvedené v čl. 1 písm. a) bodě iii) směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, i když obsahuje závazek k pronájmu dotyčné stavby.

               2)

               Pokud to umožňují použitelná vnitrostátní procesní pravidla, má vnitrostátní soud, tedy i předkládající soud, který rozhodoval v posledním stupni, aniž předtím předložil Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 267 SFEU, doformulovat res iudicata založenou jeho rozhodnutím, které vedlo ke stavu neslučitelnému s unijní právní úpravou týkající se veřejných zakázek na stavební práce, nebo toto rozhodnutí pozměnit, tak aby zohledňovalo výklad uvedené právní úpravy uskutečněný následně Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-382/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2006 Ocean Trawlers Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 13. června 2006 ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03, Cathal Boyle a další v. Komise Evropských společenství

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2006 Ocean Trawlers Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 13. června 2006 ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03, Cathal Boyle a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-382/06 P)
   (2006/C 294/44)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ocean Trawlers Ltd (zástupci: P. Gallagher SC, A. Collins SC, D. Barry, Solicitor)

      Další účastníci řízení: Irsko, Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) požaduje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2006 v rozsahu, ve kterém zamítá žalobu podanou ve věci T-226/03, Ocean Trawlers Ltd. v. Komise, směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2003/245/ES (1) ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů, v rozsahu, ve kterém toto rozhodnutí odmítá žádost o zvýšení kapacity nového plavidla RSW MFV Golden Rose a ukládá Ocean Trawlers Ltd. nést vlastní náklady,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů v rozsahu, ve kterém se použije na nové navrhované plavidlo RSW MFV Golden Rose,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů všech těchto řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka tvrdí, že rozsudek Soudu musí být změněn z následujících důvodů:
   Soud použil nesprávné právní kritérium, když posoudil zájem navrhovatele na podání žaloby s odkazem na den přijetí rozhodnutí 2003/245, a nikoliv s odkazem na den, kdy byla žaloba podána.
   Soud se dopustil zjevné nesprávnosti vyplývající z dokumentů, které mu byly předloženy, s ohledem na skutečnost, že navrhovatelka byla v celém průběhu řízení vlastníkem MFV Golden Rose.
   Závěr, podle kterého nebyla žalobkyně osobně dotčena rozhodnutím 2003/245, „neboť dotčená plavidla jsou fiktivní“, není právně opodstatněný a krom toho odporuje odůvodnění Soudu uvedenému v rozsudku.
   Navrhovatelka je a vždy byla vlastníkem MFV Golden Rose. Nelze tedy tvrdit, že ztratila zájem, který nepochybně měla při podání své žaloby na zrušení rozhodnutí 2003/245 v rozsahu, ve kterém toto rozhodnutí ovlivňuje její návrh na bezpečnou tonáž, pokud jde o navrhované MFV Golden Rose.
   Soud se zmýlil, když konstatoval, že návrh navrhovatelky na zrušení rozhodnutí 2003/245 je neopodstatněný z důvodu opatření, která přijala za účelem snížení ztrát a škody způsobených tímto opatřením.

      (1)  Úř. věst. L 90, s. 48.


title: Věc T-225/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. září 2015 – iNET24 Holding v. OHIM (IDIRECT24) „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka IDIRECT24 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. září 2015 – iNET24 Holding v. OHIM (IDIRECT24)
   (Věc T-225/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka IDIRECT24 - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 346/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: iNET24 Holding AG (Feusisberg, Švýcarsko) (zástupci: S. Kirschstein-Freund, B. Breitinger a V. Dalichau, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann a S. Hanne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. února 2014 (věc R 1867/2013-5) týkajícímu se mezinárodního zápisu slovní ochranné známky IDIRECT24 s vyznačením Evropského společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti iNET24 Holding AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014.


title: Věc T-173/04: Žaloba podaná dne 14. května 2004 Jürgenem Cariem proti Komisi Evropských společenství

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/16

         Žaloba podaná dne 14. května 2004 Jürgenem Cariem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-173/04)
   (2004/C 179/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jürgenem Cariem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Nicolou Lhoëstem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí generálního ředitele Generálního ředitelství ADMIN ze dne 21. května 2003, které beze změn potvrzuje posudek o vývoji služby žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002,

               —

               zrušil podle potřeby rozhodnutí Komise ze dne 23. prosince 2003 o zamítnutí stížnosti žalobce,

               —

               uložil žalobkyni náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává nezákonnosti nového systému hodnocení založeného na neobjektivních kritériích a neumožňujícího posuzovanému včas se seznámit se svým posudkem, aby mohl popřípadě sdělit posuzovateli námitky.
   Žalobce se rovněž dovolává porušení povinnosti uvést odůvodnění, neboť významné snížení hodnocení jeho schopností nebylo náležitě vysvětleno, jakož i zjevného omylu v posouzení.


title: Věc C-314/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 1. července 2014 – Sanoma Media Finland Oy v. Nelonen Media, Helsinki

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 1. července 2014 – Sanoma Media Finland Oy v. Nelonen Media, Helsinki
   (Věc C-314/14)
   2014/C 292/25
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sanoma Media Finland Oy

      Žalovaný: Nelonen Media, Helsinki

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být ustanovení čl. 19 odst. 1 směrnice 2010/13/EU (1) za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že brání výkladu vnitrostátních právních předpisů, podle něhož není rozdělení obrazovky považováno za reklamní předěl, kterým se audiovizuální program odděluje od televizní reklamy, pokud je část obrazovky vyčleněna pro závěrečné titulky pořadu a druhá část pro upoutávku na následující pořady kanálu televizní stanice prostřednictvím programového panelu, přičemž na oddělené části obrazovky nebo po ukončení tohoto režimu není odvysíláno zvukové či obrazové upozornění, které by výslovně označovalo začátek reklamní přestávky?

               2)

               Musí být s ohledem na skutečnost, že směrnice 2010/13 má povahu minimální právní úpravy, čl. 23 odst. 2 této směrnice vykládán za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, v tom smyslu, že s touto směrnicí není slučitelné, aby upozornění na sponzory, která jsou vysílána v souvislosti s jinými než sponzorovanými pořady, byla kvalifikována jako „reklamní šoty“ ve smyslu čl. 23 odst. 1 této směrnice, které je třeba započítat do maximálního přípustného objemu reklamy?

               3)

               Musí být pojem „reklamní šoty“ uvedený v čl. 23 odst. 1 této směrnice, ve spojení s formulací „podíl […] nesmí v průběhu jedné hodiny překročit 20 %“, který upravuje maximální přípustný objem reklamy s ohledem na skutečnost, že směrnice 2010/13 představuje minimální právní úpravu, vykládán za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, v tom smyslu, že s ním není slučitelné započítávání „černých vteřin“ mezi jednotlivými reklamními šoty a na konci reklamní přestávky, do objemu reklamy?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) (Úř. věst. L 95, s. 1).


title: Věc F-111/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 4. září 2014 – Prigent v. Komise „Veřejná služba – Všeobecné výběrové řízení – Oznámení o všeobecném výběrovém řízení EPSO/AD/230/12 (AD 5) a EPSO/AD/231/12 (AD 7) – Nesplněná podmínka pro způsobilost týkající se odborné praxe ve výběrovém řízení EPSO/AD/231/12 (AD 7) – Přeřazení do výběrového řízení EPSO/AD/230/12 (AD 5) – Zápis na seznam kandidátů výběrového řízení EPSO/AD/230/12 (AD 5) vhodných k přijetí – Aktivní legitimace – Opožděné podání stížnosti – Následné žádosti o přezkum“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/67

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 4. září 2014 – Prigent v. Komise
      (Věc F-111/13) (1)

      („Veřejná služba - Všeobecné výběrové řízení - Oznámení o všeobecném výběrovém řízení EPSO/AD/230/12 (AD 5) a EPSO/AD/231/12 (AD 7) - Nesplněná podmínka pro způsobilost týkající se odborné praxe ve výběrovém řízení EPSO/AD/231/12 (AD 7) - Přeřazení do výběrového řízení EPSO/AD/230/12 (AD 5) - Zápis na seznam kandidátů výběrového řízení EPSO/AD/230/12 (AD 5) vhodných k přijetí - Aktivní legitimace - Opožděné podání stížnosti - Následné žádosti o přezkum“)
      (2014/C 395/82)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Olivier Prigent (Fentange, Lucembursko) (zástupce: F. Moyse, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí EPSO nepřipustit žalobce do výběrové fáze výběrového řízení EPSO/AD/231/12 (AD7) a přeřadit jej do výběrového řízení EPSO/AD/230/12 (AD5) a dále návrh na zrušení rozhodnutí o jeho zápisu na seznam kandidátů výše uvedeného výběrového řízení AD5 vhodných k přijetí, jakož i návrh na náhradu údajné materiální škody a morální újmy.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněná.

                  2)

                  Olivier Prigent ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 31, 1.2.2014, s. 22.


title: Věc C-440/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 2. srpna 2013 — Croce Amica One Italia Srl v. Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/39

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 2. srpna 2013 — Croce Amica One Italia Srl v. Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
   (Věc C-440/13)
   2013/C 344/68
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Croce Amica One Italia Srl

      Žalovaná: Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)

      Předběžné otázky

               1)

               Je v souladu s právem Společenství, jestliže se veřejný zadavatel při výkonu své pravomoci zrušit řízení v oblasti veřejných zakázek na základě článku 21d zákona č. 241/1990 může rozhodnout, že veřejnou zakázku s konečnou platností nezadá pouze na základě skutečnosti, že probíhá trestní vyšetřování proti právnímu zástupci společnosti, která byla předběžně vybrána?

               2)

               Je v souladu s právem Společenství odchylka od zásady konečného stanovení trestní odpovědnosti, jak je vyjádřena v článku 45 směrnice 2004/18/ES (1), z důvodů správní účelnosti, které spadají do oblasti správní výhrady?

               3)

               Je v souladu s právem Společenství odchylka od zásady konečného stanovení trestní odpovědnosti, jak je vyjádřena v článku 45 směrnice 2004/18/ES, za předpokladu, že se probíhající trestní vyšetřování týká spáchání trestných činů souvisejících se zadávacím řízením, které je předmětem opatření vydaného v rámci autonomního výkonu svěřené pravomoci?

               4)

               Je v souladu s právem Společenství, že opatření přijatá veřejným zadavatelem ve věci veřejných zakázek mohou být vnitrostátním správním soudem přezkoumána v plné jurisdikci při výkonu pravomoci, kterou má soud ve věci veřejných zakázek, a to z hlediska důvěryhodnosti a přiměřenosti nabídky, a tedy nad omezený rámec zjevné nelogičnosti, iracionálnosti, nedostatečného odůvodnění nebo nesprávných skutkových zjištění?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc F-137/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. června 2012 — Dergam v. Komise

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/14

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. června 2012 — Dergam v. Komise
   (Věc F-137/11)
   2012/C 209/25
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.


title: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. října 2004 ve věci C-352/03 P: Pietro Del Vaglio proti Komisi Evropských společenství (Odvolání — Úředníci — Důchody — Změna země pobytu — Použitelný opravný koeficient — Odvolání z části zjevně nepřípustné a z části zjevně neopodstatněné)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/22

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 12. října 2004
   ve věci C-352/03 P: Pietro Del Vaglio proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Odvolání - Úředníci - Důchody - Změna země pobytu - Použitelný opravný koeficient - Odvolání z části zjevně nepřípustné a z části zjevně neopodstatněné)
   (2005/C 6/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-352/03 P, jejímž předmětem je odvolání na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podané dne 11. srpna 2003 Pietrem Del Vaglio, bývalým úředníkem Komise Evropských společenství, bydlištěm v Londýně (Spojené království), (advokáti: M. Famchon a B. Desrez), dalším účastníkem řízení je Komise Evropských společenství (zmocněnec: J. Currall ve spolupráci s D. Waelbroeckem), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, J.-P. Puissochet a S. von Bahr (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Odvolání se zamítá.

               2)

               Pietru Del Vaglio se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


title: Věc T-210/16: Žaloba podaná dne 5. května 2016 – Lukash v. Rada

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/39

         Žaloba podaná dne 5. května 2016 – Lukash v. Rada
   (Věc T-210/16)
   (2016/C 243/43)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Olena Lukash (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: M. Cessieux, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu podanou O. Lukash za přípustnou;

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušil následná nařízení a rozhodnutí, kterými se prodlužují omezující opatření stanovené rozhodnutím Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 a aktualizuje odůvodnění, a to:

                           —

                           rozhodnutí Rady 2015/364/SZBP ze dne 5. března 2015,

                           —

                           nařízení Rady (EU) č. 2015/357 ze dne 5. března 2015,

                           —

                           rozhodnutí Rady 2015/876/SZBP ze dne 5. června 2015,

                           —

                           nařízení Rady (EU) č. 2015/869 ze dne 5. června 2015,

                           —

                           rozhodnutí Rady 2016/318/SZBP ze dne 4. března 2016,

                           —

                           nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 4. března 2016;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle článků 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení práv na obhajobu a práva na účinný procesní prostředek.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesplnění povinnosti uvést odůvodnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesplnění kritérií stanovených v článku 1 rozhodnutí 2014/119/SZBP, převzatých v bodě 4 odůvodnění nařízení (EU) č. 208/2014, v bodě 3 odůvodnění rozhodnutí 2015/364/SZBP, převzatých v bodě 2 odůvodnění nařízení (EU) č. 2015/357, v bodě 4 odůvodnění rozhodnutí 2015/876/SZBP, převzatých v bodě 3 odůvodnění nařízení (EU) č. 2015/357, v v bodě 4 odůvodnění rozhodnutí 2016/318/SZBP, převzatých v bodě 2 odůvodnění nařízení (EU) č. 2015/357.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu, kterého se dopustila Rada

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevného porušení vlastnického práva žalobkyně.


title: Věc C-354/08: Žaloba podaná dne 30. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/18

         Žaloba podaná dne 30. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-354/08)
   (2008/C 285/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a J. Sénéchal, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že v rámci oznámení o výběrovém řízení na koncese na vodní díla stanovila preferenční nárok pro koncesionáře, jejichž koncese skončila, a zejména tím, že přijala ustanovení čl. 29 odst. 3 nařízení č. 99/225 ze dne 22. března 1999 o koncesích a o prohlášení vodních děl za veřejně prospěšná zařízení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise uplatňuje, že poskytnutí preferenčního nároku koncesionářům, jejichž koncese skončila při obnovení a udělování koncesí na vodní díla, představuje porušení zásady zákazu diskriminace a brání svobodě usazování. Tím, že upřednostňuje společnosti, které již koncesi mají a které z tohoto důvodu jsou již usazeny ve Francii, francouzské právní předpisy ztěžují usazování společností pocházejících z jiných členských států.
   Francouzské orgány mimoto neuplatnily výjimky stanovené v článcích 45 a 46 Smlouvy nebo naléhavé důvody veřejného zájmu, aby odůvodnily dotčená opatření, která jsou v každém případě nepřiměřená sledovanému cíli. Náklady nesené koncesionáři, jejichž koncese skončila, mohou být například kompenzovány jinými povinnostmi uloženými novému soutěžiteli.


               26.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/16

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Norges Høyesterett dne 19. února 2016 ve věci Ski Taxi SA, Follo Taxi SA og Ski Follo Taxidrift AS v. staten v/Konkurransetilsynet
   (Věc E-3/16)
   (2017/C 26/07)
   Podáním ze dne 19. února 2016, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 24. února 2016, požádal Norges Høyesterett (Nejvyšší soud Norska) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Ski Taxi SA, Follo Taxi SA og Ski Follo Taxidrift AS v. staten v/Konkurransetilsynet, týkající se následujících otázek:

               1.

               Jaký právní test se použije ke stanovení, zda je cílem dohody mezi podniky omezení hospodářské soutěže ve smyslu článku 53 Dohody o EHP?

                           a)

                           Aby bylo možné stanovit, že určitá forma jednání představuje protiprávní jednání z hlediska cíle podle článku 53 Dohody o EHP, je v této souvislosti dostatečné, že daná spolupráce může omezit hospodářskou soutěž?

               2.

               Jestliže k této spolupráci došlo ve vztahu k veřejnému zadavateli otevřeně, jaký právní význam to má pro úvahy, zda daná forma jednání představuje protiprávní jednání z hlediska cíle?

               3.

               Jaká právní kritéria se musí především zdůraznit při posuzování toho, zda by se u spolupráce, při níž dvě konkurenční společnosti předkládají společnou nabídku prostřednictvím společného podniku a tyto dva podniky mají být subdodavateli uvedeného společného podniku, mělo mít za to, že představuje protiprávní jednání z hlediska cíle?


title: Věc T-509/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. února 2017 – Kessel medintim v. EUIPO – Janssen Cilag (Premeno) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Premeno — Starší národní slovní ochranná známka Pramino — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Rozhodnutí přijaté v návaznosti na částečné zrušení původního rozhodnutí Tribunálem — Právo být vyslechnut — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. února 2017 – Kessel medintim v. EUIPO – Janssen Cilag (Premeno)
   (Věc T-509/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Premeno - Starší národní slovní ochranná známka Pramino - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozhodnutí přijaté v návaznosti na částečné zrušení původního rozhodnutí Tribunálem - Právo být vyslechnut - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 086/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kessel medintim GmbH (Mörfelden-Walldorf, Německo) (zástupci: A. Jacob a U. Staudenmaier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Německo) (zástupkyně: M. Wenz, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. července 2015 (věc R 349/2015-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Janssen-Cilag a Kessel medintim

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Kessel medintim GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Věc C-563/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 5. prosince 2012 — BDV Hungary Tradyng Kft. v dobrovolné likvidaci v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közep-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 5. prosince 2012 — BDV Hungary Tradyng Kft. v dobrovolné likvidaci v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közep-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-563/12)
   2013/C 114/33
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobckyně: BDV Hungary Tradyng Kft.

      Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közep-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Předběžné otázky

               1)

               Lze článek 15 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (dále jen „původní směrnice o DPH“) a článek 146 směrnice Rady 2006/112/ES (2) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „nová směrnice o DPH“) vykládat v tom smyslu, že k přepravě mimo území Společenství zboží určeného na vývoz musí dojít v určité lhůtě, aby mohla být kvalifikována jako dodávka zboží osvobozená od DPH pro účely vývozu?

               2)

               Mají na odpověď na první otázku nějaký vliv podmínky mezinárodního obchodu; skutečnost, že prodávající, kupující nebo přepravce jednali v dobré nebo špatné víře, s řádnou péči nebo případně nedbale; zdaňovací období, nebo skutečnost, že k přepravě zboží skutečně došlo po uplynutí lhůty, ale v promlčecí době stanovené pro vyměření daně?

               3)

               Je slučitelné se zásadou daňové neutrality, zásadou právní jistoty a zásadou proporcionality, aby právní úprava členského státu stanovila dodatečné požadavky kromě požadavků stanovených ve směrnicích, a podmiňovala kvalifikaci vývozu jako osvobozeného od DPH splněním objektivních a kumulativních podmínek, které nejsou stanoveny v uvedených směrnicích?

               4)

               Lze článek 15 původní směrnice o DPH a články 131 a 273 nové směrnice o DPH vykládat v tom smyslu, že v zájmu předcházení daňovým únikům, zneužití daňového režimu a daňovým podvodům, a v zájmu správného vyměření a výběr daně, může členský stát podmínit osvobození vývozu od DPH požadavkům, jako jsou požadavky stanovené v čl. 11 odst. 1 általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (zákon č. LXXİV z roku 1992 o dani z přidané hodnoty) a v čl. 98 odst. 1 általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (zákon č. CXXVII z roku 2007 o dani z přidané hodnoty)?

               5)

               Je v souladu se základními zásadami unijního práva a s ustanoveními uvedených směrnic, když z důvodu nesplnění požadavků, které nejsou stanoveny v článcích 15 a 146 uvedených směrnic, daňový úřad změní kvalifikaci vývozu osvobozeného od DPH a požaduje od osoby povinné k dani zaplacení daně? V případě kladné odpovědi, za jakých okolností je to možné?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.

      (2)  Úř. věst. L 347, s. 1.