title: Věc T-296/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2011 — EFIM v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Zneužití dominantního postavení — Trhy s inkoustovými kartušemi — Rozhodnutí, kterým se zamítá stížnost — Nedostatek zájmu Společenství“ )

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2011 — EFIM v. Komise
   (Věc T-296/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Zneužití dominantního postavení - Trhy s inkoustovými kartušemi - Rozhodnutí, kterým se zamítá stížnost - Nedostatek zájmu Společenství)
   2012/C 13/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: D. Ehle, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Antoniadis a A. Biolan, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bergem, advokátem)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Lexmark International Technology SA (Meyrin, Švýcarsko) (zástupce: R. Snelders, advokát, a G. Eclair-Heath, solicitor)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 4125 ze dne 20. května 2009, kterým byla zamítnuta stížnost COMP/C-3/39.391 týkající se údajných porušení článků 81 ES a 82 ES společnostmi Hewlett-Packard, Lexmark, Canon a Epson na trzích s inkoustovými kartušemi.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Evropské komise.

               3)

               Lexmark International Technology SA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc C-139/16: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Burgos – Španělsko) – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente v. Abadía Retuerta, SA „Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Směrnice 2008/95/ES — Článek 3 odst. 1 písm. c) — Národní slovní ochranná známka La Milla de Oro — Důvody pro zamítnutí či neplatnost — Označení zeměpisného původu“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/5

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Burgos – Španělsko) – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente v. Abadía Retuerta, SA
   (Věc C-139/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Článek 3 odst. 1 písm. c) - Národní slovní ochranná známka La Milla de Oro - Důvody pro zamítnutí či neplatnost - Označení zeměpisného původu“)
   (2017/C 283/07)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Burgos

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente

      Žalovaná: Abadía Retuerta, SA

      Výrok

               1)

               Označení jako „la Milla de Oro“, které odkazuje na vlastnost výrobku nebo služby spočívající v tom, že se takový výrobek či služba vysoké hodnoty a jakosti hojně vyskytuje na určitém místě, nemůže být označením zeměpisného původu, jelikož toto označení musí být doprovázeno názvem označujícím zeměpisné místo, aby bylo možné identifikovat fyzické území, se kterým je spojována vysoká koncentrace výrobku nebo služby vysoké hodnoty a jakosti.

               2)

               Článek 3 odst. 1 písm. c) Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že je možné, aby takové označení jako je „la Milla de Oro“, které odkazuje na vlastnost výrobku nebo služby spočívající v tom, že se takový výrobek či služba vysoké hodnoty a jakosti hojně vyskytuje na určitém místě, nepatřilo mezi vlastnosti, jejichž užívání jako ochranné známky by zakládalo neplatnost ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


title: Věc T-477/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — SE-Blusen Stenau v. OHIM — Sport Eybl & Sports Experts (SE© SPORTS EQUIPMENT) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SE© SPORTS EQUIPMENT — Starší národní slovní ochranná známka SE So Easy — Relativní důvod pro zamítnutí — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — SE-Blusen Stenau v. OHIM — Sport Eybl & Sports Experts (SE© SPORTS EQUIPMENT)
      (Věc T-477/10) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SE© SPORTS EQUIPMENT - Starší národní slovní ochranná známka SE So Easy - Relativní důvod pro zamítnutí - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
      (2012/C 25/95)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: SE-Blusen Stenau GmbH (Gronau, Německo) (zástupce: O. Bischof, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Wels, Rakousko) (zástupci: M. Pachinger a S. Fürst, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2010 (věc R 1393/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi SE Blusen Stenau GmbH a Sport Eybl & Sports Experts GmbH.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. července 2010 (věc R 1393/2009-1) se zrušuje.

                  2)

                  OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené SE-Blusen Stenau GmbH.

                  3)

                  Sport Eybl & Sports Experts GmbH ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc C-10/08: Žaloba podaná dne 9. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Finská republika

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/16

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-10/08)
   (2008/C 79/29)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: I. Koskinen a D. Triantafyllou)

      Žalovaná: Finská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Finská republika tím, že ponechala v platnosti ustanovení článku 5 Autoverolaki (zákon o dani z motorových vozidel) a čl. 102 odst. 1 čtvrtého pododstavce Arvonlisäverolaki (zákon o DPH) v rozsahu, v němž při zdanění motorových vozidel používá na motorová vozidla s datem výroby méně než 3 měsíce stejnou daňovou hodnotu jako na nová vozidla a na motorová vozidla s datem výroby méně než 6 měsíců používá stupnici, podle které se hodnota vozidel sníží o 0,8 % měsíčně v případech, kdy bylo zjištěno, že na finském trhu se nevyskytují vozidla stejného druhu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 90 ES, a rovněž určit, že Finská republika tím, že povoluje odpočet daně stanovené v článku 5 autoverolaki z DPH k zaplacení při prodeji motorového vozidla; nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 17 odst. 1 a 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1), který byl nahrazen a nově zformulován články 167 a 168 směrnice Rady 2006/112/ES (2).

               —

               uložit Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Když je dovozce motorového vozidla ve Finsku plátcem DPH, musí podle článku 5 Autoverlaki odvést celním úřadům daň z přidané hodnoty vyměřovanou z daně z motorových vozidel (dále jen „elv“), jelikož si však podle čl. 102 odst. 1 čtvrtého pododstavce Arvonlisäverolaki může odečíst DPH zaplacenou při prodeji motorového vozidla, nezůstane elv v hodnotě motorového vozidla. Odvedenou elv tedy nebude nést spotřebitel. Pokud soukromá osoba ve Finsku poprvé registruje motorové vozidlo, je povinna odvést elv celním úřadům, nemá však právo ji poté odpočíst. Tento systém, který rozlišuje mezi prodejem v rámci zdanitelné hospodářské činnosti přičitatelné osobě podléhající DPH na různých obchodních stupních a nabytím konečným spotřebitelem v jiných členských státech, znamená, že elv, která byla uložena na vozidlo, jež nabyla soukromá osoba v jiném členském státě a ve Finsku bylo poprvé registrováno, bude pravděpodobně vyšší než zůstatková elv z hodnoty stejného, již ve Finsku registrovaného ojetého vozidla, pokud byla osoba podléhající dani z motorových vozidel i osobou podléhající DPH a pokud se vozidlo prodalo v souvislosti se zdanitelnou hospodářskou činností, jelikož v posledním případě neobsahuje hodnota vozidla kvůli úplnému odpisu žádnou elv, a porušuje tím článek 90 ES.
   Soudní dvůr již rozhodl v rozsudku Siilin, C-101/10, že elv není daní z přidané hodnoty ve smyslu šesté směrnice o DPH. Právo podle finského Arvonlisäverolaki, odpočíst si elv v rámci zdanitelné hospodářské činnosti z DPH, porušuje šestou směrnici 77/388/EHS o DPH, na základě které je možné od DPH odpočítat pouze DPH.
   Podle finského Autoverlaki se nesnižuje hodnota vozidel, která se používají kratší dobu než 3 měsíce, taková vozidla jsou naopak zdaňována jako nová vozidla. Hodnota vozidla však začíná klesat hned, když se prodá nebo začne používat. Skutečnost, že ojetá motorová vozidla s datem výroby méně než 3 měsíce jsou zdaňována ze stejné hodnoty jako nová vozidla, porušuje článek 90 ES. Také právní úprava podle Autoverlaki, že se na ojetá motorová vozidla stará tři až šest měsíců uplatní stupnice, podle které se hodnota vozidla sníží o 0,8 % měsíčně v případech, kdy se zjistilo, že finský trh neobsahuje stejná motorová vozidla, porušuje článek 90 ES, protože se touto lineární stupnicí s měsíčním snižováním hodnoty o 0,8 % nemůže zaručit, že výše vybrané daně v žádném případě nepřekročí výši zůstatkové daně, která je zahrnuta v hodnotě odpovídajících, již ve Finsku registrovaných, vozidel.

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).

      (2)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-210/15 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. července 2016 – Polská republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — EZOZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování Unie — Nařízení (ES) č. 1257/1999 a č. 1698/2005 — Předčasný odchod zemědělců do důchodu — Ukončení veškeré obchodní zemědělské činnosti s konečnou platností“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/20

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. července 2016 – Polská republika v. Evropská komise
   (Věc C-210/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - EZOZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Unie - Nařízení (ES) č. 1257/1999 a č. 1698/2005 - Předčasný odchod zemědělců do důchodu - Ukončení veškeré obchodní zemědělské činnosti s konečnou platností“)
   (2016/C 335/26)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Szmytkowska a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Polská republika ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 236, 20.7.2015.


title: Věc T-343/12: Žaloba podaná dne 30. července 2012 — Grupo T Diffusión v. OHIM — ABR Producción Contemporánea (lampy)

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/38

         Žaloba podaná dne 30. července 2012 — Grupo T Diffusión v. OHIM — ABR Producción Contemporánea (lampy)
   (Věc T-343/12)
   2012/C 287/69
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo T Diffusión, SA (El Prat de Llobregat, Španělsko) (zástupce: A. Lasala Grimalt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ABR Producción Contemporánea, SL (Barcelona, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. června 2012 ve věci R 1622/2010-3 týkající se řízení o prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství č. 000 42 7448-0001 a prohlásil, že uvedený (průmyslový) vzor je v plném rozsahu účinný a platný, a osvobodil Grupo T Difusión, S.A., od náhrady nákladů řízení vynaložených ABR a OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: vzor lampy — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 000 42 7448-0001

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: ABR Producción Contemporánea, SL

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: starší (průmyslový) vzor stojací lampy „Cypress“

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článků 6 a 7 nařízení (ES) č. 6/2002


title: Věc T-197/07: Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Grupa Ożarów v. Komise

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/38

         Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Grupa Ożarów v. Komise
   (Věc T-197/07)
   (2007/C 170/73)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Grupa Ożarów SA (zástupci: P. K. Rosiak, právní poradce a F. Puel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 26. března 2007 týkající se národního alokačního plánu přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Polskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1), kterým Komise konstatovala, že některé aspekty jí dne 30. června 2006 oznámeného polského národního alokačního plánu přidělování povolenek na emise CO2 pro období 2008–2012 nejsou slučitelné s čl. 9 odst. 1 a 3, článkem 10 a čl. 13 odst. 2, jakož i kritérii přílohy III směrnice 2003/87/ES. Napadené rozhodnutí snižuje horní hranici emisí CO2 pro období 2008–2012 o 26,7 % oproti horní hranici, kterou Polsko navrhlo v národním alokačním plánu přidělování povolenek oznámeném Komisi.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty odpovídají žalobním důvodům a hlavním argumentům ve věci T-195/07.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32).


title: Věc T-352/07: Žaloba podaná dne 14. září 2007 – Komise v. Rednap

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/62

         Žaloba podaná dne 14. září 2007 – Komise v. Rednap
   (Věc T-352/07)
   (2007/C 269/113)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a J. Enegren, zmocněnci)

      Žalovaný: Rednap (Malmö, Švédsko)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               uložit žalovanému

                           —

                           zaplacení Komisi částky 516 329,63 eur (pět set šestnáct tisíc tři sta dvacet devět eur a šedesát tři centů), která se skládá z hlavní pohledávky ve výši 334 375,49 eur a částky úroku z prodlení ve výši 181 954,14 eur za období od posledního dne splatnosti hlavní pohledávky v souladu s příslušnou výzvou dlužníkovi až do dne 31. července 2007 včetně;

                           —

                           zaplacení úroku z prodlení od 1. srpna 2007 až do dne úplného splacení dluhu, pokud jde o dluh v souvislosti se smlouvou DE 3010 (DE) „RISE“, ve výši 72,04 eur (sedmdesát dva eur a čtyři centy) za každý den, a pokud jde o dluh související se smlouvou HC 4007 (HC) „HEALTHLINE“, ve výši 37,89 eur (třicet sedm eur a osmdesát devět centů) za každý den;

                           —

                           náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané věci, která se zakládá na rozhodčí doložce, žalobkyně tvrdí, že žalovaný je povinen vrátit přeplatek zaplacený Komisí v souvislosti s plněním smluv č. DE 3010 (DE) „RISE“ a č. HC 4007 (HC) „HEALTHLINE“ týkajících se projektu v oblasti informačních technologií, do kterého byla zapojena Komise s žalovaným jako členem konsorcia.
   V důsledku účetní kontroly žalovaného v souvislosti s uvedenými smlouvami dospěla Komise k závěru, že žalovaný nepoužil celou částku vyplacenou na provedení projektu. Žalobkyně opakovaně požadovala vrácení zbylé částky, která je předmětem projednávané žaloby.


title: Věc C-103/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 27. února 2017 – Messer France SAS, právní nástupkyně Praxair v. Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 27. února 2017 – Messer France SAS, právní nástupkyně Praxair v. Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer
   (Věc C-103/17)
   (2017/C 161/13)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Messer France SAS, právní nástupkyně Praxair

      Odpůrci: Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

      Předběžné otázky

               1)

               Pokud členský stát poté, co vstoupila v platnost směrnice 2003/96/ES ze dne 27. října 2003 (1), nejprve nepřijal žádné ustanovení pro zavedení spotřební daně ze spotřeby elektřiny, ale zachoval nepřímé zdanění, jemuž tato spotřeba podléhala již dříve, jakož i místní daně:

                           —

                           je nutno slučitelnost předmětného zdanění se směrnicemi 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 (2) a ze dne 27. října 2003 posuzovat z hlediska podmínek, jež stanoví čl. 3 odst. 2 směrnice ze dne 25. října 1992 pro existenci „další nepřímé daně“, tedy sledování zvláštního důvodu či důvodů a plnění určitých pravidel zdaňování platných pro spotřební daně nebo pro daň z přidané hodnoty?

                           —

                           nebo je zachování „další nepřímé daně“ možné pouze u harmonizované spotřební daně, a lze pak v takovém případě považovat předmětný příspěvek za takovou spotřební daň, jejíž slučitelnost s těmito dvěma směrnicemi by tak měla být posouzena s ohledem na všechna v nich stanovená harmonizační pravidla?

               2)

               Je nutno mít za to, že pro příspěvek spočívající ve spotřebě elektřiny, jehož výnosy jsou určeny jednak k financování výdajů spojených s výrobou elektřiny z obnovitelných zdrojů a kogenerací, a jednak k provádění zeměpisného vyrovnávání sazeb a ke snížení ceny za elektřinu pro domácnosti v tíživé situaci, jsou dány zvláštní důvody ve smyslu ustanovení čl. 3 odst. 2 směrnice ze dne 25. února 1992, převzatého do ustanovení čl. 1 odst. 2 směrnice ze dne 16. prosince 2008 (3)?

               3)

               Za předpokladu, že by za zvláštní důvody ve smyslu těchto ustanovení bylo možné označit pouze některé ze sledovaných cílů, mohou mít daňoví poplatníci přesto nárok na vrácení celého sporného příspěvku, nebo pouze na vrácení částečné, odpovídající té části celkových výdajů financovaných z tohoto příspěvku, u níž nejsou dány zvláštní důvody?

               4)

               Pro případ, že by podle odpovědi na předchozí otázky byl systém příspěvku na veřejnou službu zásobování elektřinou zcela nebo zčásti neslučitelný s pravidly zdaňování elektřiny stanovenými unijním právem, je nutno ustanovení čl. 18 odst. 10 druhého pododstavce směrnice ze dne 27. října 2003 vykládat v tom smyslu, že až do 1. ledna 2009 představuje dodržování minimální úrovně zdanění stanovené touto směrnicí jedinou povinnost v rámci pravidel zdaňování elektřiny stanovených unijním právem, kterou je Francie povinna plnit?

      (1)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. 2003, L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405).

      (2)  Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. 1992, L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179).

      (3)  Směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (Úř. věst. L 9, s. 12).


title: Věc T-245/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2013 — Gamesa Eólica v. OHIM — Enercon (odstíny zelené barvy) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Absolutní důvod pro zamítnutí — Přihláška ochranné známky Společenství představující odstíny zelené barvy — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nedostatek dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 — Článek 62 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2013 — Gamesa Eólica v. OHIM — Enercon (odstíny zelené barvy)
   (Věc T-245/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Absolutní důvod pro zamítnutí - Přihláška ochranné známky Společenství představující odstíny zelené barvy - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nedostatek dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 - Článek 62 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 377/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Sanz Cerralbo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Enercon GmbH (Aurich, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. března 2012 (věc R 260/2011-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Gamesa Eólica SL a Enercon GmbH.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. března 2012 (věc R 260/2011-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Gamesa Eólica, SL.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc T-388/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2013 — Singer v. OHIM — Cordia Magyarország (CORDIO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CORDIO — Starší slovní ochranná známka Společenství CORDIA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2013 — Singer v. OHIM — Cordia Magyarország (CORDIO)
   (Věc T-388/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CORDIO - Starší slovní ochranná známka Společenství CORDIA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009)
   2014/C 45/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Daniela Singer (Obertrubach, Německo) (zástupce: B. Korom, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: A. Nagy, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. července 2012 (věc R 1842/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt a Danielou Singer.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Daniela Singer ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady řízení vynaložené OHIM.

               3)

               Společnost Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


title: Věc C-10/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  9. ledna 2006  Rafaelem De Bustamante Tello proti rozsudku vydanému dne  25. října 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-368/03, Rafael De Bustamante Tello v. Rada Evropské unie

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. ledna 2006 Rafaelem De Bustamante Tello proti rozsudku vydanému dne 25. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-368/03, Rafael De Bustamante Tello v. Rada Evropské unie
   (Věc C-10/06 P)
   (2006/C 60/52)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 9. ledna 2006 kasační opravný prostředek podaný Rafaelem De Bustamante Tello, zastoupeným R. García-Gallardem Gil-Fournierem, D. Domínguezem Pérezem a A. Sayaguésem Torresem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 25. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-368/03, Rafael De Bustamante Tello v. Rada Evropské unie.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               Prohlásil tento opravný prostředek za přípustný.

               2.

               Zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 25. října 2005.

               3.

               Uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení vyplývajících z řízení před Soudním dvorem, jakož i nákladů vynaložených v řízení před Soudem prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Tento opravný prostředek je založen výlučně na jediném důvodu: porušení práva Společenství Soudem prvního stupně v bodech 24 až 45 napadeného rozsudku. Navrhovatel se zejména domnívá, že Soud vyložil nesprávně pojem „okolnosti vyplývající z práce konané pro některý jiný stát“ uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhém pododstavci přílohy VII služebního řádu


title: Věc C-660/13: Žaloba podaná dne 13. prosince 2013 — Rada Evropské unie v. Evropská komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/26

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2013 — Rada Evropské unie v. Evropská komise
   (Věc C-660/13)
   2014/C 45/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rada Evropské unie (zástupci: A. De Elera, E. Finnegan, P. Mahnič Bruni, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise C(2013) 6355 final ze dne 3. října 2013 o podpisu dodatku k memorandu o porozumění o švýcarském finančním příspěvku,

               —

               nařídit, že účinky rozhodnutí budou zachovány do jeho nahrazení, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Rada se žalobou domáhá, aby bylo na základě článku 263 SFEU zrušeno rozhodnutí Komise C(2013) 6355 final ze dne 3. října 2013 o podpisu dodatku k memorandu o porozumění o švýcarském finančním příspěvku (dále jen „napadené rozhodnutí“) (1).

               2)

               Napadené rozhodnutí, jímž Komise pověřila dva své členy k podpisu shora uvedeného memoranda bez předchozího svolení Rady, považuje Rada za protiprávní, neboť porušuje základní zásady unijního práva zakotvené ve Smlouvách. Žaloba na neplatnost je konkrétně založena na dvou důvodech:

                           1)

                           Rozhodnutí Komise porušuje zásadu rozdělení pravomocí obsaženou v čl. 13 odst. 2 SEU, a v důsledku toho i zásadu institucionální rovnováhy.

                           2)

                           Kroky Komise vedoucí k přijetí rozhodnutí a k podpisu dodatku porušují zásadu loajální spolupráce obsaženou v čl. 13 odst. 2 SEU.

               3)

               Pokud jde o první žalobní důvod, Komise tím, že dodatek k memorandu o porozumění se Švýcarskem podepsala jménem Unie sama a bez předchozího svolení Rady, jednala v rozporu se zásadou rozdělení pravomocí stanovenou v čl. 13 odst. 2 SEU, neboť si přisvojila pravomoc rozhodovat o politice Unie, ačkoli tato pravomoc náleží podle článku 16 SEU Radě, v důsledku čehož porušila zásadu institucionální rovnováhy.

               4)

               Pokud jde o druhý žalobní důvod, má Rada za to, že Komise svými kroky porušila zásadu loajální spolupráce ve čtyřech ohledech, a to 1) tím, že vědomě zasáhla do pravomocí, jimiž je na základě článku 16 SEU nadána Rada, a jednala tak v rozporu se zásadou rozdělení pravomocí stanovenou v čl. 13 odst. 2 SEU a v důsledku toho i se zásadou institucionální rovnováhy; 2) tím, že vědomě a jednostranně opomenula roli členských států v dané oblasti v rozporu se zásadou svěřených pravomocí podle čl. 4 odst. 1 SEU; 3) tím, že záměrně jednala tak, že snahy Rady o nápravu situace vyvolané Komisí byly marné; a 4) tím, že vědomě jednala tak, že nerespektovala zásadu jednoty při zastupování Unie navenek.

      (1)  Dokument Komise C(2013) 6355 final ze dne 3. října 2013


title: Spojené věci C-78/08 až C-80/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. září 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Paint Graphos Soc. coop. arl (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, v likvidaci v. Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08), a Ministero delle Finanze v. Michele Franchetto (C-80/08) ( Řízení o předběžné otázce — Přípustnost — Státní podpory — Daňové výhody poskytované družstvům — Kvalifikace jako státní podpora ve smyslu článku 87 ES — Slučitelnost se společným trhem — Podmínky )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. září 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Paint Graphos Soc. coop. arl (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, v likvidaci v. Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08), a Ministero delle Finanze v. Michele Franchetto (C-80/08)
   (Spojené věci C-78/08 až C-80/08) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Přípustnost - Státní podpory - Daňové výhody poskytované družstvům - Kvalifikace jako státní podpora ve smyslu článku 87 ES - Slučitelnost se společným trhem - Podmínky)
   2011/C 311/06
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate, (C-78/08) Adige Carni Soc. coop. arl, v likvidaci (C-79/08), Ministero delle Finanze (C-80/08)

      Žalovaní: Paint Graphos scarl (C-78/08), Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08), Michele Franchetto (C-80/08)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte suprema di cassazione — Výklad článků 81, 87 a 88 ES, nařízení Rady (ES) č. 1435/2003 ze dne 22. července 2003 o statutu Evropské družstevní společnosti (SCE) (Úř. věst. L 207, s. 1) a směrnice Rady 2003/72/ES ze dne 22. července 2003, kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců (Úř. věst. L 207, s. 25) — Pojem podpor poskytnutých státy — Italský zákon přiznávající daňové výhody zemědělským, výrobním a pracovním družstevním společnostem.

      Výrok

   Daňová osvobození, jako jsou ta, o která jde v původních řízeních, poskytovaná výrobním a pracovním družstevním společnostem na základě vnitrostátní právní úpravy, jako je úprava obsažená v článku 11 dekretu prezidenta republiky č. 601 ze dne 29. září 1973, o úpravě daňových výhod, ve znění účinném mezi lety 1984 až 1993, jsou „státní podporou“ ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES pouze tehdy, pokud jsou splněny všechny podmínky, za kterých se toto ustanovení použije. Pokud jde o takovou situaci, jaká vedla ke vzniku sporů, jimiž se předkládající soud zabývá, je na tomto soudu, aby konkrétně posoudil selektivní povahu dotčených zdaňovacích opatření i jejich případné odůvodnění povahou nebo obecnou systematikou vnitrostátního daňové soustavy, do níž spadají, tím, že zejména stanoví, zda se družstevní společnosti dotčené v původních řízeních fakticky nacházejí v situaci srovnatelné se situací jiných hospodářských subjektů založených ve formě právních entit se ziskovým účelem, a je-li tomu skutečně tak, zda příznivější daňové zacházení vyhrazené uvedeným družstevním společnostem je zaprvé vlastní základním zásadám daňové soustavy používané v dotčeném členském státě a zadruhé, zda je v souladu se zásadami soudržnosti a proporcionality.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-95/07: Žaloba podaná dne 30. března 2007 – Aventis Pharma v. OHIM – Altana Pharma (PRAZOL)

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/32

         Žaloba podaná dne 30. března 2007 – Aventis Pharma v. OHIM – Altana Pharma (PRAZOL)
   (Věc T-95/07)
   (2007/C 117/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aventis Pharma SA (Antony, Francie) (zástupce: R. Gilbey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Altana Pharma AG (Konstanz, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. února 2007 ve věci R 302/2005-4 a potvrdit rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 26. ledna 2005;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Altana Pharma AG

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PRAZOL “pro výrobky ve třídě 5 – přihláška č. 1 154 269

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „PREZAL “pro výrobky ve třídě 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát nesrovnal ochranné známky celkově s přihlédnutím ke všem relevantním faktorům.


title: Věc C-74/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2007 Lucianem Lavagnolim proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 23. listopadu 2006 ve věci T-422/04, Lavagnoli v. Komise

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2007 Lucianem Lavagnolim proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 23. listopadu 2006 ve věci T-422/04, Lavagnoli v. Komise
   (Věc C-74/07 P)
   (2007/C 129/02)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luciano Lavagnoli (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Kraemer, zmocněnci)
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu ze dne 23. listopadu 2006 ve věci T-422/04;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním uvedeným v řízení v prvním stupni, a tedy prohlásit žalobu ve věci T-422/04 za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               podpůrně postoupit věc Soudu;

               —

               rozhodnout o výdajích, nákladech a honorářích a uložit Evropské komisi jejich zaplacení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí na podporu svého kasačního opravného prostředku tři důvody.
   Svým prvním důvodem účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení ve výkladu obecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu úředníků Evropských společenství a Správního průvodce týkajícího se hodnocení a povyšování úředníků tím, že v bodech 53 až 75 napadeného rozsudku měl za to, že výše uvedená obecná prováděcí ustanovení neukládají automatický vztah mezi prioritními body, které mají k dispozici generální ředitelství, a body za zásluhy a že prioritní body, které mají k dispozici generální ředitelství, byly v projednávaném případě přiděleny správně.
   Svým druhým důvodem účastník řízení podávající kasační opravný prostředek namítá, že se Soud dopustil nesprávnosti v průběhu řízení tím, že v bodech 59 a 67 téhož rozsudku odmítl vyhovět návrhům na organizační procesní opatření, které podal a které spočívaly v uložení Komisi, aby předložila body udělené úředníkům způsobilým pro povýšení vzhledem k jejich bodům za zásluhy, jakož i metodu srovnání použitou za účelem srovnání zásluh úředníků.
   Svým třetím důvodem účastník řízení podávající kasační opravný prostředek konečně uplatňuje, že se Soud v bodech 76 až 100 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nevzal v úvahu řízení o hodnocení a povýšení definované obecnými prováděcími ustanoveními článků 43 a 45 služebního řádu úředníků a výše uvedeného Správního průvodce, jakož i tím, že uvedl nesprávný výklad článku 90 služebního řádu úředníků.


title: Věc C-330/16: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 1. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Warszawie – Polsko) – Piotr Zarski v. Andrzej Stadnicki „Řízení o předběžné otázce — Postup proti opožděným platbám v obchodních transakcích — Směrnice 2011/7/EU — Smlouvy o nájmu nebytových prostor na dobu neurčitou — Opožděná platba nájmu — Smlouvy uzavřené před uplynutím lhůty pro provedení této směrnice — Vnitrostátní právní úprava — Vyloučení takových smluv z časové působnosti uvedené směrnice“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/11

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 1. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Warszawie – Polsko) – Piotr Zarski v. Andrzej Stadnicki
   (Věc C-330/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Postup proti opožděným platbám v obchodních transakcích - Směrnice 2011/7/EU - Smlouvy o nájmu nebytových prostor na dobu neurčitou - Opožděná platba nájmu - Smlouvy uzavřené před uplynutím lhůty pro provedení této směrnice - Vnitrostátní právní úprava - Vyloučení takových smluv z časové působnosti uvedené směrnice“)
   (2017/C 249/15)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Okręgowy w Warszawie

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Piotr Zarski

      Žalovaný: Andrzej Stadnicki

      Výrok

   Článek 12 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou vyloučit z oblasti působnosti této směrnice opožděné platby při plnění smlouvy uzavřené před 16. březnem 2013, i když k těmto opožděním dochází po tomto dni.

      (1)  Úř. věst. C 335, 12.9.2016.


title: Věc C-597/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. listopadu 2015 společností Diapharm GmbH & Co. KG proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. září 2015 ve věci T-620/14, Diapharm GmbH & Co. KG v. Evropská komise

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. listopadu 2015 společností Diapharm GmbH & Co. KG proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. září 2015 ve věci T-620/14, Diapharm GmbH & Co. KG v. Evropská komise
   (Věc C-597/15 P)
   (2016/C 016/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Diapharm GmbH & Co. KG (zástupci: M. Weidner, T. Guttau, N. Hußmann, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zorganizoval jednání k přednesu řečí,

               —

               zrušil usnesení Tribunálu (osmého senátu) ze dne 16. září 2015 ve věci T-620/14,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje dva důvody:

               —

               procesní vady: Tribunál část svého rozhodnutí dostatečně neodůvodnil. Tribunál se detailně nezabýval obsahem dopisu Komise, kterým byla údajně ukončena její nečinnost, a došel tak k chybnému rozhodnutí.

               —

               porušení unijního práva: Tribunál nesprávně odmítl uznat splnění podmínek článku 265 SFEU, jelikož nečinnost Komise nebyla ukončena. Mimoto se Tribunál dopustil chybného posouzení nařízení (ES) č. 1924/2006 (1), zejména pak jeho článků 17 a 28. Pozastavená a povolená zdravotní tvrzení nelze stavět na stejnou úroveň. Právní důsledky plynoucí z přechodných ustanovení nejsou dostatečně předvídatelné. A konečně, na rozdíl od tvrzení Tribunále je navrhovatelka trvalou nečinností Komise přímo a negativně dotčena.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. L 404, s. 9).


title: Věc T-40/06: Žaloba podaná dne  9. února 2006  – Trioplast Industrier v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/17

         Žaloba podaná dne 9. února 2006 – Trioplast Industrier v. Komise
   (Věc T-40/06)
   (2006/C 96/32)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Trioplast Industrier AB (Smålandsstenar, Švédsko) (zástupce: Tommy Pettersson, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               částečně zrušil čl. 1 písm. g) rozhodnutí, pokud jde o období, během kterého se žalobkyni přiznává odpovědnost za porušení,

               —

               částečně zrušil čl. 2 písm. f) rozhodnutí, pokud jde o výši pokuty uložené žalobkyni, ke které je společně odpovědná nebo podpůrně snížil výši pokuty,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty dovolávané žalobkyní se shodují s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-26/06, Trioplast Wittenheim v. Komise.


title: Věc C-289/08: Žaloba podaná dne 1. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/33

         Žaloba podaná dne 1. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-289/08)
   (2008/C 223/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a A. Sipos, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               rozhodnout, že Lucemburské velkovévodství tím, že nevypracovalo vnější havarijní plán s opatřeními, která mají být provedena mimo závody, spadající do článku 9 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 11 odst. 1 písm. c) této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že vypracování vnějších havarijních plánů s opatřeními, která mají být provedena mimo závody, spadajících do článku 9 směrnice 96/82/ES, je základním požadavkem této směrnice. Lucemburské velkovévodství tím, že nevpracovalo takové plány pro osm výrobních závodů umístěných na svém území, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice.

      (1)  Úř. věst. 1997, L 10, s. 13.


title: Věc C-378/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 22. června 2017 – Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána v. Workplace Relations Commission

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 22. června 2017 – Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána v. Workplace Relations Commission
   (Věc C-378/17)
   (2017/C 283/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána

      Žalovaná: Workplace Relations Commission

      Předběžné otázky

   V případě, že

               a)

               vnitrostátní orgán zřízený zákonem je nadán obecnou pravomocí, aby mimo jiné zajišťoval prosazování unijního práva v určité oblasti, a

               b)

               podle vnitrostátního práva nemá tento orgán pravomoc pro omezený okruh případů, kdy by k dosažení účinné nápravy bylo třeba vyloučit použití vnitrostátních právních předpisů na základě vnitrostátního nebo unijního práva, a

               c)

               příslušné vnitrostátní soudy mají pravomoc k přijetí jakéhokoliv vhodného rozhodnutí a vyloučit přitom použití vnitrostátních právních předpisů k zajištění souladu s příslušným ustanovením unijního práva, mají pravomoc rozhodovat v případech, kdy je taková náprava nezbytná, mají pravomoc v takových případech k poskytnutí jakékoli nápravy vyžadované unijním právem, a náprava poskytnutá soudem se v souladu s judikaturou Soudního dvora považuje za slučitelnou se zásadami rovnocennosti a efektivity,

         je přesto třeba na příslušný orgán zřízený zákonem pohlížet tak, že má pravomoc rozhodovat o stížnosti na to, že vnitrostátní právní předpisy porušují příslušné unijní právo, a pokud by měl stížnosti vyhovět, vyloučit použití těchto právních předpisů, a to i přesto, že ve všech případech, v nichž je zpochybňována platnost právních předpisů z jakéhokoli důvodu nebo v nichž se vyžaduje, aby bylo vyloučeno použití právních předpisů, přiznávají vnitrostátní právní předpisy pravomoc soudu zřízenému podle ústavy, spíše než dotyčnému orgánu?


title: Věc T-64/14: Žaloba podaná dne 29. ledna 2014 — Good Luck Shipping v. Rada

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/28

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2014 — Good Luck Shipping v. Rada
   (Věc T-64/14)
   2014/C 93/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Good Luck Shipping LLC (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: F. Randolph, QC (Queen’s Counsel), M. Lester, barrister a M. Taher, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 306, s. 18) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 306, s. 3);

               —

               prohlásil rozhodnutí Rady 2013/497/SZBP (1) ze dne 10. října 2013 a nařízení Rady (EU) č. 971/2013 (2) ze dne 10. října 2013 („říjnová opatření“) za nepoužitelná podle článku 277 SFEU;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že říjnová opatření je třeba v rozsahu, v němž se vztahují na žalobkyni, prohlásit za nepoužitelná a že nemají správný právní základ.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada nerespektovala legitimní očekávání žalobkyně a porušila zásady právní moci, právní jistoty, non bis in idem, res judicata a nediskriminace.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada porušila svou povinnost uvést odůvodnění.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada porušila právo žalobkyně na obhajobu.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že jsou splněna veškerá kritéria pro zařazení žalobkyně na příslušné seznamy, a nijak neprokázala důvody pro označení žalobkyně.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadená opatření porušují základní práva žalobkyně, včetně jejího práva na ochranu dobrého jména a práva na respektování vlastnictví.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada přijetím napadených opatření zneužila své pravomoci; skutečnost, že se vztahují na žalobkyni, a to při obejití soudního rozhodnutí, nelze považovat za řádný výkon pravomocí Rady.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2013/497/SZBP ze dne 10. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 272, s. 46)

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 971/2013 ze dne 10. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 272, s. 1)


title: Věc C-226/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 8. května 2014 – Eurogate Distribution GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 8. května 2014 – Eurogate Distribution GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Věc C-226/14)
   2014/C 303/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eurogate Distribution GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Předběžné otázky

               1)

               Brání úprava obsažená ve směrnici 77/388/EHS (1) uložení daně z přidané hodnoty při dovozu u zboží, které bylo znovu vyvezeno jako zboží, které není zbožím Společenství, u kterého však vznikl celní dluh z důvodu porušení povinnosti podle článku 204 celního kodexu (2) – v daném případě konkrétně proto, že nedošlo ke včasnému splnění povinnosti zapsat skutečnost, že zboží opustilo celní sklad, do evidence zboží k tomu účelu určené, a to nejpozději v okamžiku tohoto opuštění?
               V případě záporné odpovědi na první otázku:

               2)

               Požaduje v takových případech úprava obsažená ve směrnici 77/388/EHS, aby byla u zboží uložena daň z přidané hodnoty při dovozu, nebo je v tomto ohledu ponechán prostor členským státům?
               a

               3)

               je celní skladovatel, který v rámci poskytování služeb uskladnil ve svém celním skladu zboží pocházející ze třetího státu, aniž může s tímto zbožím jakkoliv nakládat, dlužníkem daně z přidané hodnoty při dovozu zboží, která vznikla v důsledku porušení jeho povinnosti podle čl. 10 odst. 3 druhého pododstavce směrnice 77/388/EHS ve spojení s čl. 204 odst. 1 celního kodexu, i když není toto zboží ve smyslu čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice 77/388/EHS použito pro účely jeho zdanitelných plnění?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1.


title: Věc C-518/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 26. září 2013 — The Queen na žádost Eventech Ltd v. The Parking Adjudicator

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 26. září 2013 — The Queen na žádost Eventech Ltd v. The Parking Adjudicator
   (Věc C-518/13)
   2013/C 367/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: The Queen, na žádost Eventech Ltd

      Odpůrce: The Parking Adjudicator

      Další účastníci řízení: London Borough of Camden, Transport for London

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje, za okolností projednávané věci, zpřístupnění jízdního pruhu pro autobusy na veřejné komunikaci vozidlům taxislužby, ale nikoliv vozidlům mini taxi v době omezení provozu v tomto jízdním pruhu, použití „státních prostředků“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU?

               2)

                           a)

                           Co představuje relevantní cíl, podle kterého má být posuzována otázka, zda se vozidla taxislužby a vozidla mini taxi nacházejí ve srovnatelné právní a skutkové situaci pro určení, zda je zpřístupnění jízdního pruhu pro autobusy na veřejné komunikaci v době, kdy v tomto jízdním pruhu platí omezení jízdy, vozidlům taxislužby, ale nikoliv vozidlům mini taxi, selektivní ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU?

                           b)

                           Pokud je možné prokázat, že relevantním cílem pro účely otázky 2 písm. a) je — alespoň částečně — vytvoření bezpečného a efektivního dopravního systému a že existují důvody týkající se bezpečnosti nebo efektivity, které odůvodňují skutečnost, že vozidlům taxislužby je umožněna jízda v jízdním pruhu pro autobusy, a které se stejným způsobem neuplatní na vozidla mini taxi, lze konstatovat, že toto opatření není selektivní ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU?

                           c)

                           Je pro odpověď na otázku 2 písm. b) nutné zkoumat, zda členský stát, který se dovolává tohoto odůvodnění, krom toho prokázal, že příznivé zacházení s vozidly taxislužby ve srovnání s vozidly mini taxi je přiměřené a nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné?

               3)

               Může zpřístupnění jízdního pruhu pro autobusy na veřejné komunikaci v době, kdy v tomto pruhu platí omezení jízdy, vozidlům taxislužby, ale nikoliv vozidlům mini taxi, ovlivnit obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU za okolností, kdy se dotyčná komunikace nachází v centru Londýna a neexistuje žádná překážka, která by občanům z jiných členských států bránila v tom, aby vlastnili nebo řídili vozidla taxislužby nebo vozidla mini taxi?


title: Věc C-277/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Conseil d'Etat (Francie), sekce sporných věcí, ze dne 18. května 2005 ve věci Société thermale d'Eugénie-Les-Bains proti Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Conseil d'Etat (Francie), sekce sporných věcí, ze dne 18. května 2005 ve věci Société thermale d'Eugénie-Les-Bains proti Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie
   (Věc C-277/05)
   (2005/C 229/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozhodnutím Conseil d'Etat (Francie), sekce sporných věcí, ze dne 18. května 2005 ve věci Société thermale d'Eugénie-Les-Bains proti Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 5. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Conseil d'Etat (Francie), sekce sporných věcí, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o otázce, zda částky zaplacené formou záloh v rámci kupních smluv, týkajících se poskytování služeb podléhajících dani z přidané hodnoty, musejí být v případě, že nabyvatel využije možnosti odstoupení od smlouvy, která mu přísluší, a prodávající si tyto částky ponechá, považovány za odměnu za poskytnutí rezervace, které jako takové podléhají dani z přidané hodnoty, nebo jako odškodnění za zrušení smlouvy zaplacené jako náhrada škody vzniklé v důsledku toho, že se zákazník nedostavil, bez přímé souvislosti s jakoukoli službou poskytovanou za protiplnění, které jako takové nepodléhají téže dani.


title: Věc C-2/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Paul Abraham, Eugène Dehalleux, Jacqueline Starck, Robert Beaujean, Patrick Descamps a další, Régine Lecomte, Jacques Deheneffe, Mirèse Mailleux, Léon Schreiber, Marie-Paule Cornesse, Claude Farnir, Pascale Bastiaens, Marc Kriescher, Isabelle Lemaire, Jean-Luc Kriescher, Mauro Altafoglia, Charles Franckaert, Fernande Pretto v. Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes-Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd (Směrnice 85/337/EHS — Posouzení vlivů záměrů na životní prostředí — Letiště s rozjezdovou a přistávací drahou delší než 2100 metrů)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Paul Abraham, Eugène Dehalleux, Jacqueline Starck, Robert Beaujean, Patrick Descamps a další, Régine Lecomte, Jacques Deheneffe, Mirèse Mailleux, Léon Schreiber, Marie-Paule Cornesse, Claude Farnir, Pascale Bastiaens, Marc Kriescher, Isabelle Lemaire, Jean-Luc Kriescher, Mauro Altafoglia, Charles Franckaert, Fernande Pretto v. Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes-Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd
   (Věc C-2/07) (1)

   (Směrnice 85/337/EHS - Posouzení vlivů záměrů na životní prostředí - Letiště s rozjezdovou a přistávací drahou delší než 2 100 metrů)
   (2008/C 107/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Paul Abraham, Eugène Dehalleux, Jacqueline Starck, Robert Beaujean, Patrick Descamps a další, Régine Lecomte, Jacques Deheneffe, Mirèse Mailleux, Léon Schreiber, Marie-Paule Cornesse, Claude Farnir, Pascale Bastiaens, Marc Kriescher, Isabelle Lemaire, Jean-Luc Kriescher, Mauro Altafoglia, Charles Franckaert, Fernande Pretto

      Žalovaní: Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes-Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation – Výklad článků 1, 2 a 4 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40) – Pojem „záměr, který by mohl mít významný vliv na životní prostředí“ – Letiště s drahou o délce více než 2 100 metrů – Práce v oblasti infrastruktury a přestavby stávajícího letiště bez prodloužení dráhy – Nezbytnost studie o posouzení vlivů
   Výrok

               1)

               I když dohoda, jako je dohoda dotčená ve sporu v původním řízení, není záměrem ve smyslu směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, přísluší předkládajícímu soudu, aby na základě použitelné vnitrostátní právní úpravy určil, zda tato dohoda obsahuje povolení ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 85/337. V této souvislosti je třeba přezkoumat, zda je toto povolení součástí vícestupňového řízení zahrnujícího hlavní rozhodnutí, jakož i prováděcí rozhodnutí a zda je třeba vzít v úvahu kumulativní účinek více záměrů, jejichž vliv na životní prostředí musí být posouzen celkově.

               2)

               Ustanovení bodu 12 přílohy II, vykládaná ve vzájemném spojení s ustanoveními bodu 7 přílohy I směrnice 85/337, v původním znění, se týkají rovněž změn infrastruktury stávajícího letiště bez prodloužení rozjezdové a přistávací dráhy, jestliže je lze považovat, zejména s ohledem na jejich povahu, význam a vlastnosti, za změnu samotného letiště. Tak je tomu zejména v případě stavebních prací určených k podstatnému zvýšení činnosti letiště a leteckého provozu. Přísluší předkládajícímu soudu, aby se ubezpečil, že příslušné orgány správně posoudily, zda mají stavební práce dotčené ve sporu v původním řízení podléhat posouzení jejich vlivu na životní prostředí.

               3)

               Příslušné orgány musejí vzít v úvahu zamýšlené rozšíření činnosti letiště, přezkoumávají-li vliv změn jeho infrastruktury, které mají být provedeny za účelem umožnění tohoto rozšíření, na životní prostředí.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc C-141/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. listopadu 2007 – Španělské království v. Rada Evropské unie (Rybolov — Nařízení (ES) č. 27/2005 — Rozdělení kvót odlovů mezi členské státy — Akt o přistoupení Španělského království — Konec přechodného období — Požadavek relativní stability — Zásada zákazu diskriminace — Nová rybolovná práva — Přípustnost)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. listopadu 2007 – Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Věc C-141/05) (1)

   (Rybolov - Nařízení (ES) č. 27/2005 - Rozdělení kvót odlovů mezi členské státy - Akt o přistoupení Španělského království - Konec přechodného období - Požadavek relativní stability - Zásada zákazu diskriminace - Nová rybolovná práva - Přípustnost)
   (2007/C 315/09)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: E. Braquehais Conesa a M. A. Sampol Pucurull, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a A. De Gregorio Merino, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Jimeno Fernández a T. van Rijn, zmocněnci)
   Předmět věci
   Částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 27/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro rok 2005 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů (Úř. věst. L 12, s. 1) v rozsahu, v němž nové možnosti odlovu v Severním moři a Baltském moři nejsou přiděleny s ohledem na zájmy Španělska, i přes ukončení přechodného režimu – Diskriminace – Použití čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460).
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Věc T-579/13: Usnesení Tribunálu ze dne 13. ledna 2015 – Istituto di vigilanza dell’urbe v. Komise „Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody — Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování strážních a recepčních služeb — Odmítnutí nabídky podané uchazečem — Zadání veřejné zakázky jinému uchazeči — Žaloba, jež je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně neopodstatněná“

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. ledna 2015 – Istituto di vigilanza dell’urbe v. Komise
   (Věc T-579/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování strážních a recepčních služeb - Odmítnutí nabídky podané uchazečem - Zadání veřejné zakázky jinému uchazeči - Žaloba, jež je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně neopodstatněná“)
   (2015/C 081/26)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Istituto di vigilanza dell’urbe SpA (Řím, Itálie) (zástupci: D. Dorado a S. Cianciullo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Cappelletti a F. Moro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise o odmítnutí nabídky předložené žalobkyní v rámci oznámení o veřejné zakázce zveřejněné v dodatku Úředního věstníku Evropské unie (2013/S 101-172120) a zadání části č. 1 týkající se strážních a recepčních služeb jinému uchazeči, jakož i jakýchkoli předchozích, souvisejících a následných aktů, včetně smlouvy uzavřené s úspěšným uchazečem, a dále návrh na náhradu škody způsobené zadáním zakázky úspěšnému uchazeči.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Istituto di vigilanza dell’urbe SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vzniklé Evropské komici, včetně nákladů týkajících se řízení o předběžném opatření v souladu s návrhovými žádáními Evropské komise.

      (1)  Úř. věst. C 377, 21.12.2013.


title: Věc T-188/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2009 — infeurope v. Komise ( Žaloba na nečinnost, na neplatnost a na náhradu škody — Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení týkající se poskytování poradenských služeb, auditů a studií pro OHIM — Správní opravný prostředek podaný ke Komisi — Implicitní zamítavé rozhodnutí Komise — Nová návrhová žádání — Vztah mezi žalobou pro nečinnost a žalobou na náhradu škody — Zjevná nepřípustnost )

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/16

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2009 — infeurope v. Komise
   (Věc T-188/08) (1)

   („Žaloba na nečinnost, na neplatnost a na náhradu škody - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení týkající se poskytování poradenských služeb, auditů a studií pro OHIM - Správní opravný prostředek podaný ke Komisi - Implicitní zamítavé rozhodnutí Komise - Nová návrhová žádání - Vztah mezi žalobou pro nečinnost a žalobou na náhradu škody - Zjevná nepřípustnost“)
   2009/C 233/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: infeurope (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: O. Mader, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Bambara a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé žádost směřující k určení nečinnosti Komise, jelikož protiprávně opomenula zrušit rozhodnutí o udělení rámcových smluv po provedení zadávacího řízení AO/026/06 Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) pro poskytování poradenských služeb, auditů a studií a vypovědět konkrétní smlouvy uzavřené na základě těchto rámcových smluv, a podpůrně návrh na zrušení údajného implicitního rozhodnutí Komise, jímž byl zamítnut správní opravný prostředek žalobkyně ze dne 13. prosince 2007 v rámci zmíněného zadávacího řízení, a zadruhé návrh na přiznání náhrady škody údajně utrpěné v důsledku údajných protiprávních opomenutí Komise

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               infeurope se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc T-468/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2014 – Tisza Erőmű v. Komise „Státní podpory — Podpora poskytovaná maďarskými orgány ve prospěch některých výrobců elektřiny — Dohody o prodeji elektřiny uzavírané mezi veřejným podnikem a některými výrobci elektřiny — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a kterým se nařizuje její navrácení — Povinnost uvést odůvodnění — Pojem státní podpora — Výhoda — Selektivní povaha — Státní prostředky — Přičitatelnost státu — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Právo na obhajobu — Právní jistota — Legitimní očekávání — Rovné zacházení — Přiměřenost — Překročení pravomoci — Článek 10 Smlouvy o energetické chartě“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2014 – Tisza Erőmű v. Komise
   (Věc T-468/08) (1)

   („Státní podpory - Podpora poskytovaná maďarskými orgány ve prospěch některých výrobců elektřiny - Dohody o prodeji elektřiny uzavírané mezi veřejným podnikem a některými výrobci elektřiny - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a kterým se nařizuje její navrácení - Povinnost uvést odůvodnění - Pojem státní podpora - Výhoda - Selektivní povaha - Státní prostředky - Přičitatelnost státu - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Právo na obhajobu - Právní jistota - Legitimní očekávání - Rovné zacházení - Přiměřenost - Překročení pravomoci - Článek 10 Smlouvy o energetické chartě“)
   2014/C 194/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tisza Erőmű kft, původně AES-Tisza Erőmű kft (Tiszaújváros, Maďarsko) (zástupci: původně T. Ottervanger a E. Henny, poté T. Ottervanger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, N. Khan a K. Talabér Ritz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/609/ES ze dne 4. června 2008 o státní podpoře C 41/05 poskytované Maďarskou republikou v rámci dlouhodobých dohod o prodeji elektřiny (Úř. věst. 2009, L 225, s. 53).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Tisza Erőmű kft ponese náklady řízení, a to včetně těch, které souvisejí s řízením o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10. 1. 2009.


title: Věc C-526/08: Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/31

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-526/08)
   (2009/C 44/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a N. von Lingen, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo všechna právní a správní opatření nezbytná k úplnému a správnému dosažení souladu s články 4 a 5 ve vzájemném spojení s přílohou II A(1) a přílohou III 1(1), přílohou II A(5) a přílohou III 1(2), přílohou II A(2) a přílohou II A(6) směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby Komise vznáší čtyři žalobní důvody.
   Svým prvním žalobním důvodem Komise žalovanému vytýká, že nedodržel postupy a období pro rozšiřování hnojiv, jak jsou stanoveny ve směrnici. Zatímco se totiž zákaz rozšiřování hnojiv během určitých období musí vztahovat jak na organická, tak na chemická hnojiva, lucemburská právní úprava uvádí pouze organická hnojiva. Navíc se zákaz rozšiřování hnojiv během určitých období musí týkat všech zemědělských pozemků, včetně louk, které ve vnitrostátních prováděcích opatřeních uvedeny nejsou. Žalobkyně rovněž uvádí, že vnitrostátní právní úprava musí s větší přesností vymezit případy, ve kterých by bylo možné udělit výjimku ze zákazu rozšiřování hnojiv, jelikož tato situace ve směrnici upravena není.
   Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně uvádí, že vnitrostátní právní úprava neupravuje požadavek minimální kapacity pro skladování hnoje pro všechna zařízení, ale uvádí pouze nová zařízení nebo zařízení, která mají být modernizována. Takové provedení není v souladu se směrnicí v tom rozsahu, v němž existující zařízení rovněž vykazují rizika znečištění. Vnitrostátní právní úprava tedy musí stanovit minimální kapacitu pro skladování pro všechna zařízení.
   Svým třetím žalobním důvodem Komise uvádí, že vnitrostátní právní předpisy musejí v rámci zákazu používání na velmi strmých pozemcích zahrnovat veškerá hnojiva, a nikoli pouze hnojiva organického původu.
   Svým čtvrtým a posledním žalobním důvodem je žalovanému vytýkáno, že nepřijal dostatečná opatření týkající se technik používání hnojiv, zejména k zajištění jednotného a účinného používání hnojiv.

      (1)  Úř. věst. L 375, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 68.


title: Věc T-297/11: Žaloba podaná dne 10. června 2011 — Buzzi Unicem v. Komise

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/28

         Žaloba podaná dne 10. června 2011 — Buzzi Unicem v. Komise
   (Věc T-297/11)
   2011/C 226/56
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Buzzi Unicem SpA (Casale Monferrato, Itálie) (zástupci: C. Osti a A. Prastaro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v plném rozsahu zrušil napadené rozhodnutí z důvodu neexistence nebo nedostatku odůvodnění a v důsledku toho porušení práva žalobkyně na obhajobu, jakož i zásady řádné správy;

               —

               v plném rozsahu zrušil napadené rozhodnutí z důvodu překročení a zneužití pravomoci a v důsledku toho přenesení důkazního břemene;

               —

               v plném rozsahu nebo částečně zrušil napadené rozhodnutí z toho důvodu, že Komise překročila pravomoci přiznané článkem 18, a dále z důvodu porušení zásad přiměřenosti a řádné správy, neexistence předchozího kontradiktorního řízení v rozporu s Best Practices Komise;

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               První žalobní důvod týkající se neexistujícího nebo nedostatečného odůvodnění, porušení práva na obhajobu a porušení zásady řádné správy

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje povinnost odůvodnění, která je Komisi uložena, jakož i právo žalobkyně na obhajobu tím, že poskytuje nebo zcela nedostatečně poskytuje informace ohledně předmětu a rozsahu šetření.

               2)

               Druhý žalobní důvod týkající se překročení a zneužití pravomoci a přenesení důkazního břemene

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila překročení a zneužití pravomoci tím, že žádost o informace by měla sloužit k ověření informací, které má již k dispozici a nikoliv k vypracování úplné databáze o trhu, při neexistenci informací. Toto porušuje také zásadu presumpce neviny s jasným přenesením důkazního břemene.

               3)

               Třetí žalobní důvod týkající se překročení pravomoci ve vztahu k ustanovení článku 18 nařízení č. 1/2003

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že typologie požadavků Komise překračuje pravomoci přiznané článkem 18, podle něhož Komise může požadovat pouze nezbytné informace pokud jde o skutečnosti, které mohou být podniku známy, a sdělit, které související dokumenty má k dispozici.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod týkající se porušení zásady přiměřenosti s odkazem na článek 18

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí překračuje meze nezbytnosti stanovené článkem 18 a porušuje zásadu přiměřenosti tím, že požaduje informace, které nejsou nezbytné, dále tím, že Komise nezvolila mezi vhodnými opatřeními takové opatření, které by představovalo menší zátěž pro podnik, a dále tím, že žádosti jsou pro žalobkyni nadměrně nákladné.

               5)

               Pátý žalobní důvod týkající se porušení Best practices Komise a zásady řádné správy

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že Komise porušila své Best Practices tím, že žalobkyni nejprve požádala o vyjádření k návrhu napadeného rozhodnutí, ale poté toto vyjádření nijak nezohlednila, také s přihlédnutím ke skutečnosti, že napadené rozhodnutí se značně liší od návrhu. Žalobkyně dále uvádí, že neustálé změny žádostí představují jasný důkaz o nedostatku péče, které této věci Komise věnovala, v rozporu se zásadou řádné správy.


title: Věc C-427/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko ( Nesplnění povinnosti státem — Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí — Směrnice 85/337/EHS — Přístup k právní ochraně — Směrnice 2003/35/ES )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-427/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí - Směrnice 85/337/EHS - Přístup k právní ochraně - Směrnice 2003/35/ES“)
   2009/C 220/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia, P. Oliver a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnec, M. Collins SC, D. McGrath, BL)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2, 3 a 4 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248) — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu s články 3 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466)

      Výrok

               1)

               Irsko tím,

                           —

                           že nepřijalo v souladu s čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 až 4 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, všechna opatření nezbytná k zajištění, aby záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí a jež patří do kategorie „výstavba silnic“, na niž se vztahuje bod 10 písm. e) přílohy II směrnice 85/337, ve znění směrnice 97/11, před vydáním povolení podléhaly požadavku získat povolení a posouzení z hlediska jejich vlivů v souladu s články 5 až 10 této směrnice, a tím,

                           —

                           že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 3 body 3 až 7 a čl. 4 body 2 až 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, a o některých z těchto předpisů neuvědomilo Komisi Evropských společenství,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice 85/337, ve znění směrnice 97/11, a z článku 6 směrnice 2003/35.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise Evropských společenství a Irsko ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-525/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. září 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2000/60/ES — Rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky — Návratnost nákladů na vodohospodářské služby — Pojem ‚vodohospodářské služby‘ “

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. září 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-525/12) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2000/60/ES - Rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky - Návratnost nákladů na vodohospodářské služby - Pojem ‚vodohospodářské služby‘“)
   2014/C 409/05
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: Manhaeve a G. Wilms, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupkyně: M. Wolff a V. Pasternak Jørgensen, zmocněnkyně), Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci), Rakouská republika (zástupkyně: C. Pesendorfer, zmocněnkyně), Finská republika (zástupci: J. Heliskoski a H. Leppo, zmocněnci), Švédské království (zástupkyně: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson a S. Johannesson, zmocněnkyně), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupkyně: S. Behzadi-Spencer a J. Beeko, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. G. Facenna, barrister)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Dánské království, Maďarsko, Rakouská republika, Finská republika, Švédské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-462/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polymeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 6. srpna 2013 — Warner-Lambert Company LLC a Pfizer Ellas AE v. Minerva Farmakeftikis AE

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polymeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 6. srpna 2013 — Warner-Lambert Company LLC a Pfizer Ellas AE v. Minerva Farmakeftikis AE
   (Věc C-462/13)
   2014/C 78/03
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Warner-Lambert Company LLC a Pfizer Ellas AE

      Žalovaná: Minerva Farmakeftiki AE
   Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl odůvodněným usnesením dne 30. ledna 2014.


title: Věc T-45/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. března 2015 – Rose Vision et Seseña v. Komise „Rozhodčí doložka — Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) — Dohody o dotaci týkající se projektů FIRST, FutureNEM a sISI — Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody — Překvalifikování žaloby — Přípustnost — Pozastavení plateb — Lhůta pro oznámení zprávy o auditu — Poskytování informací třetím osobám“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. března 2015 – Rose Vision et Seseña v. Komise
   (Věc T-45/13) (1)

   („Rozhodčí doložka - Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Dohody o dotaci týkající se projektů FIRST, FutureNEM a sISI - Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Překvalifikování žaloby - Přípustnost - Pozastavení plateb - Lhůta pro oznámení zprávy o auditu - Poskytování informací třetím osobám“)
   (2015/C 127/29)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rose Vision, SL (Seseña, Španělsko) a Julián Seseña (Pozuelo de Alarcón, Španělsko) (zástupci: M. Muñiz Bernuy a A. Alonso Villa, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a A. Sauka, zmocněnci, ve spolupráci s J. Rivas Andrésem a X. M. García García, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení dopisu Komise, kterým tento orgán pozastavil platby v rámci dohody o dotaci č. 246910, týkající se projektu FutureNEM, jakož i zprávy o finančním auditu 11-INFS-025, ze kterého Komise vycházela při přijímání uvedeného aktu, a dále návrh na náhradu škody, kterou žalobci údajně utrpěli v důsledku chování Komise, ve výši 5 8 54  264 eur, aniž je dotčena náhrada újmy, která může být vyčíslena v tomto řízení, a příslušné úroky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Rose Vision, SL, a Juliánu Seseñovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


title: Věc C-390/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 22. července 2011 — CS AGRO Ronov, s. r. o. v. Ministerstvo zemědělství

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 22. července 2011 — CS AGRO Ronov, s. r. o. v. Ministerstvo zemědělství
   (Věc C-390/11)
   2011/C 311/28
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: CS AGRO Ronov, s. r. o.

      Žalovaný: Ministerstvo zemědělství

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 4a odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 320/2006, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1261/2007 (1), vykládán tak, že se závazkem pěstitele přestat dodávat určité množství cukrové řepy podléhající kvótě podniku, s nímž uzavřel smlouvu o dodání v předcházejícím hospodářském roce, rozumí jednostranné prohlášení pěstitele, že cukrovou řepu v hospodářském roce 2008/2009 nebude dodávat, nebo se tímto závazkem rozumí písemné ukončeni smluvního vztahu pěstitele s cukrovarnickým podnikem o dodávkách cukrové řepy na uvedený hospodářský rok?

               2)

               Může být následkem skutečnosti, že smluvní strana využije postupu zakotveného přímo závazným právním předpisem EU, nevymahatelnost závazku této smluvní strany založeného platnou smlouvou mezi subjekty soukromého práva za předpokladu, že jsou druhé smluvní straně následkem této skutečnosti poskytnuty prostředky z veřejného rozpočtu?

      (1)  Úř. věst. L 58, s. 42.


title: Věc C-348/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Câmpulung – Rumunsko) – Maria Bucura v. SC Bancpost SA „Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitele — Směrnice 87/102/EHS — Článek 1 odstavec 2 písm. a) — Spotřebitelský úvěr — Pojem‚spotřebitel‘ — Směrnice 93/13/EHS — Články 2 písm. b), 3 až 5 a 6 odstavec 1 — Zneužívající klauzule — Posouzení vnitrostátním soudem i bez návrhu — Klauzule ‚sepsané jasným a srozumitelným jazykem‘ — Informace, které musí věřitel poskytnout“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/15

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Câmpulung – Rumunsko) – Maria Bucura v. SC Bancpost SA
   (Věc C-348/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 87/102/EHS - Článek 1 odstavec 2 písm. a) - Spotřebitelský úvěr - Pojem‚spotřebitel‘ - Směrnice 93/13/EHS - Články 2 písm. b), 3 až 5 a 6 odstavec 1 - Zneužívající klauzule - Posouzení vnitrostátním soudem i bez návrhu - Klauzule ‚sepsané jasným a srozumitelným jazykem‘ - Informace, které musí věřitel poskytnout“)
   (2015/C 294/19)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Câmpulung

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Maria Bucura

      Žalovaná: SC Bancpost SA

      Za přítomnosti: Vasile Ciobanu

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 87/102/EHS ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru, ve znění směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/7/ES ze dne 16. února 1998, a článek 2 písm. b) směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládány v tom smyslu, že pod pojmem „spotřebitel“ ve smyslu těchto ustanovení se rozumí fyzická osoba, která je v postavení spoludlužníka v rámci smlouvy uzavřené s prodávajícím či poskytovatelem, jedná-li za jiným účelem, než je podnikání či výkon povolání.

               2)

               Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní soud posoudí z úřední povinnosti, zda mají klauzule ve smlouvě uzavřené mezi spotřebitelem a prodejcem či poskytovatelem zneužívající povahu ve smyslu tohoto ustanovení, má-li tento soud k dispozici skutkové a právní poznatky nezbytné pro toto posouzení.

               3)

               Články 3 až 5 směrnice 93/13 musí být vykládány v tom smyslu, že při posuzování zneužívající povahy klauzulí ve smlouvě o spotřebitelském úvěru ve smyslu článku 3 odst. 1 a 3 této směrnice musí vnitrostátní soud zohlednit všechny okolnosti týkající se uzavření této smlouvy. V tomto ohledu musí ověřit, zda byly v předmětné věci sděleny spotřebiteli všechny informace, jež mohly mít vliv na rozsah jeho závazku a umožňují mu posoudit celkové náklady úvěru. Rozhodující roli při tomto posouzení hraje to, zda byly klauzule sepsány jasně a srozumitelně a umožňovaly tak průměrnému spotřebiteli, tj. běžně informovanému a přiměřeně pozornému a obezřetnému spotřebiteli, posoudit takové náklady, a to, že ve smlouvě o spotřebitelském úvěru nebyly uvedeny informace považované za základní s ohledem na povahu zboží či služeb, které jsou předmětem této smlouvy, a to zejména informace ve smyslu článku 4 směrnice 87/102 v pozměněném znění.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13.10.2014.


title: Věc T-687/14: Žaloba podaná dne 22. září 2014 – Novomatic v. OHIM – Simba Toys (African SIMBA)

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/55

         Žaloba podaná dne 22. září 2014 – Novomatic v. OHIM – Simba Toys (African SIMBA)
   (Věc T-687/14)
   2014/C 409/75
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Rakousko) (zástupce: W. Mosing, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. července 2014 ve věci R 2098/2013-4, s tím důsledkem, že OHIM bude mít povinnost námitku z důvodu nedostatku podobnosti výrobků či označení, resp. z důvodu neexistence nebezpečí záměny, v celém rozsahu zamítnout a přihlášku ochranné známky Společenství č. 009752271 „African SIMBA“ připustit v souladu s přihláškou k zápisu;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a v případě písemného vyjádření další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu vlastních nákladů řízení a náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaložila v odvolacím řízení před OHIM a v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „African SIMBA“ pro výrobky zařazené do třídy 28 – přihláška ochranné známky Společenství č. 9 7 52  271

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Simba“, jakož i mezinárodní zápis slovní ochranné známky „SIMBA“ pro výrobky zařazené do třídy 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 75 nařízení č. 207/2009


title: Věc F-5/14: Žaloba podaná dne 17. ledna 2014 — ZZ v. Komise

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/27

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2014 — ZZ v. Komise
   (Věc F-5/14)
   2014/C 85/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o zbavení funkce žalobce na základě čl. 9 odst. 1 písm. h) přílohy IX služebního řádu bez krácení důchodu v důsledku vnitřního vyšetřování zahájeného po vyšetřování OLAF, které bylo zahájeno proti určitému podniku a návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté dne 16. října 2013, doručené do bydliště žalobce dne 18. října 2013 Bezpečnostním útvarem Komise, přijaté Orgánem oprávněným ke jmenování v rámci tripartity v řízení ve věci CMS 12/042, podle něhož „Pan ZZ se zabavuje funkce na základě čl. 9 odst. 1 písm. h) přílohy IX služebního řádu bez krácení důchodu“, které „nabyde účinnosti měsíc následující po datu jeho podpisu“;

               —

               uložit Komisi náhradu nemajetkové újmy, újmy na zdraví, újmy způsobené rodině, profesní újmy a majetkové újmy a újmy způsobené narušením kariéry žalobce, prozatímně vyčíslené na částku 1 euro, ve výši 33 000 eur, s výhradou snížení nebo snížení v průběhu řízení;

               —

               v každém případě uložit žalované náhradu všech nákladů řízení v souladu s čl. 87 odst. 1 Jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.