title: Věc C-422/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Německo) dne 25. července 2013 — Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein v. Dr. med. vet. Uta Wree

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Německo) dne 25. července 2013 — Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein v. Dr. med. vet. Uta Wree
   (Věc C-422/13)
   2013/C 304/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Žalovaná: Dr. med. vet. Uta Wree

      Předběžná otázka

   Jedná se i tehdy o zemědělskou plochu ve smyslu čl. 34 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009 (1), pokud její užívání sice slouží rovněž zemědělským účelům (pastva za účelem chovu ovcí), avšak tato plocha tvoří krycí vrstvu skládky odpadu nacházející se ve fázi následné rekultivace?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2005 ve věci C-84/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království („Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 93/36/EHS a 93/37/EHS — Veřejné zakázky — Postupy při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce — Rozsah působnosti — Pojem zadavatel — Dohody o spolupráci uzavírané v rámci veřejné správy — Pojem zakázky — Používání vyjednávacího řízení v případech, pro něž to směrnice nestanoví“)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 13. ledna 2005
   ve věci C-84/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/36/EHS a 93/37/EHS - Veřejné zakázky - Postupy při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce - Rozsah působnosti - Pojem zadavatel - Dohody o spolupráci uzavírané v rámci veřejné správy - Pojem zakázky - Používání vyjednávacího řízení v případech, pro něž to směrnice nestanoví“)
   (2005/C 82/04)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-84/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 26. února 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: K. Wiedner a G. Valero Jordana) proti Španělskému království (zmocněnec: S. Ortiz Vaamonde), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Schintgen, J. Makarczyk (zpravodaj), G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 13. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Španělské království tím, že nesprávně provedlo ve svém vnitrostátním právním řádu směrnici Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky a směrnici Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, a konkrétně tím, že

                           —

                           vyňalo z rozsahu působnosti Ley de Contractos de las Administraciones Públicas (zákon o zakázkách zadávaných veřejnou správou) ze dne 16. června 2000 v úplném znění schváleném Real Decreto Legislativo 2/2000 ze dne 16. června 2000 (BOE č. 148 ze dne 21. června 2000, s. 21775, dále jen „úplné znění zákona“), konkrétně v čl. 1 odst. 3 úplného znění zákona, soukromoprávní subjekty, které splňují podmínky stanovené v první, druhé a třetí odrážce čl. 1 písm. b) druhého pododstavce každé z uvedených směrnic,

                           —

                           zcela vyňalo v čl. 3 odst. 1 písm. c) úplného znění zákona z rozsahu jeho působnosti dohody o spolupráci mezi veřejnou správou a jinými veřejnoprávními subjekty, a tudíž i dohody, které zakládají veřejné zakázky ve smyslu těchto směrnic,

                           —

                           umožnilo v čl. 141 písm. a) a čl. 182 písm. a) a g) tohoto zákona používání vyjednávacího řízení ve dvou případech, pro které to uvedené směrnice nestanoví,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto směrnic.

               2.

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc C-252/13: Žaloba podaná dne 7. května 2013 — Evropská komise v. Nizozemské království

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/25

         Žaloba podaná dne 7. května 2013 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-252/13)
   2013/C 207/40
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Martin a M. van Beek)

      Žalované: Nizozemské království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               prohlásil, že Nizozemské království tím, že uchovalo v platnosti ustanovení nizozemského práva, které v rozporu s čl. 1 odst. 2 písm. a) a písm. a), článkem 15 a čl. 28 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES (1) ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise zastává názor, že nizozemské pracovní právo dostatečně jasně nestanovuje, že pokud se s pracovnicemi při návratu po skončení mateřské dovolené zachází s ohledem na pracovní podmínky méně příznivě, jde o porušování zákazu diskriminace na základě těhotenství, porodu a mateřství.
   Podle jejího názoru není tento zákaz dostatečně jasně stanoven již na základě samotné okolnosti, že zaměstnavatel, který v pracovní smlouvě jednostranně mění činnosti a pracovní podmínky, neplní své povinnosti.
   Komise považuje za nedostatečný argument, že pokud je osobě přiznáno právo na dovolenou vyplývající ze zákona, automaticky to znamená protiprávnost jakéhokoli méně příznivého zacházení. Ani možnost odvolat se na obecný zákaz diskriminace a na zásadu solidního zaměstnavatele, které jsou zakotveny v Burgerlijk Wetboek (Občanský zákoník), nepředstavuje dostatečně jasné a přesné provedení těchto ustanovení směrnice. Tyto obecné zásady vyplývající z nizozemského práva nepředstavují dostatečně jasné provedení ustanovení dané směrnice.
   Tento stav je v rozporu s požadavky transparentnosti a právní jistoty, které Soudní dvůr klade na provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu.

      (1)  Úř. věst. 2006 L 204, s. 23.


title: Věc C-514/14 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 28. ledna 2016 – Éditions Odile Jacob SAS v. Evropská komise, Lagardère SCA, Wendel „Kasační opravný prostředek — Spojení podniků na trhu vydávání knih — Rozhodnutí přijaté v návaznosti na zrušení rozhodnutí o schválení nabyvatele některých aktiv z důvodu nedostatku nezávislosti mandatáře — Článek 266 SFEU — Výkon zrušujícího rozsudku — Předmět sporu — Právní základ sporného rozhodnutí — Zpětná účinnost sporného rozhodnutí — Nezávislost nabyvatele převedených aktiv ve vztahu k postupiteli“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/7

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 28. ledna 2016 – Éditions Odile Jacob SAS v. Evropská komise, Lagardère SCA, Wendel
   (Věc C-514/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Spojení podniků na trhu vydávání knih - Rozhodnutí přijaté v návaznosti na zrušení rozhodnutí o schválení nabyvatele některých aktiv z důvodu nedostatku nezávislosti mandatáře - Článek 266 SFEU - Výkon zrušujícího rozsudku - Předmět sporu - Právní základ sporného rozhodnutí - Zpětná účinnost sporného rozhodnutí - Nezávislost nabyvatele převedených aktiv ve vztahu k postupiteli“)
   (2016/C 106/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Éditions Odile Jacob SAS (zástupci: J.-F. Bellis, O. Fréget a L. Eskenazi Bellis, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a B. Mongin, zmocněnci), Lagardère SC (zástupci: A. Winckler, F. de Bure, J.-B. Pinçon a L. Bary, advokáti), Wendel (zástupci: M. Trabucchi, F. Gordon, A. Gosset-Grainville, advokáti, C. Renner, advokát)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost Éditions Odile Jacob SAS ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společnostmi Lagardère SCA a Wendel.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2015.


title: Věc C-134/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sächsisches Oberverwaltungsgericht – Německo) – Lidl GmbH & Co. KG v. Freistaat Sachsen „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 543/2008 — Zemědělství — Společná organizace trhů — Obchodní normy — Čerstvé hotově balené drůbeží maso — Povinnost uvádět na hotovém balení nebo na štítku na něm připevněném celkovou cenu a cenu za hmotnostní jednotku — Listina základních práv Evropské unie — Článek 16 — Svoboda podnikání — Přiměřenost — Článek 40 odst. 2 druhý pododstavec SFEU — Zákaz diskriminace“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sächsisches Oberverwaltungsgericht – Německo) – Lidl GmbH & Co. KG v. Freistaat Sachsen
   (Věc C-134/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 543/2008 - Zemědělství - Společná organizace trhů - Obchodní normy - Čerstvé hotově balené drůbeží maso - Povinnost uvádět na hotovém balení nebo na štítku na něm připevněném celkovou cenu a cenu za hmotnostní jednotku - Listina základních práv Evropské unie - Článek 16 - Svoboda podnikání - Přiměřenost - Článek 40 odst. 2 druhý pododstavec SFEU - Zákaz diskriminace“)
   (2016/C 335/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Sächsisches Oberverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lidl GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Freistaat Sachsen

      Výrok

               1)

               Zkoumání první předběžné otázky neodhalilo nic, čím by mohla být dotčena platnost čl. 5 odst. 4 písm. b) nařízení Komise (ES) č. 543/2008 ze dne 16. června 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o obchodní normy pro drůbeží maso, s ohledem na svobodu podnikání, jak je stanovena článkem 16 Listiny základních práv Evropské unie.

               2)

               Zkoumání druhé otázky neodhalilo nic, čím by mohla být dotčena platnost čl. 5 odst. 4 písm. b) nařízení č. 543/2008 s ohledem na zásadu zákazu diskriminace zakotvenou v čl. 40 odst. 2 druhém pododstavci SFEU.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


title: Věc C-300/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 24. května 2017 – Hochtief AG v. Budapest Főváros Önkormányzata

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 24. května 2017 – Hochtief AG v. Budapest Főváros Önkormányzata
   (Věc C-300/17)
   (2017/C 269/06)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hochtief AG

      Žalovaný: Budapest Főváros Önkormányzata

      Předběžné otázky

               1)

               Brání unijní právo procesně právnímu ustanovení členského státu, podle něhož mohou být veškeré občanskoprávní nároky vycházející z porušení právního předpisu v oblasti veřejných zakázek nebo řízení o zadávání těchto zakázek uplatněny pouze na základě pravomocného prohlášení týkajícího se existence porušení daného právního předpisu, které vydal odvolací senát Úřadu pro veřejné zakázky nebo soud, který rozhoduje o žalobě podané proti rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro veřejné zakázky?

               2)

               Může být právní ustanovení členského státu, podle něhož lze návrh na náhradu škody uplatnit pouze pod podmínkou, že odvolací senát Úřadu pro veřejné zakázky nebo soud, který rozhoduje o žalobě podané proti rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro veřejné zakázky, vydal pravomocné prohlášení týkající se existence porušení daného právního předpisu, v souladu s unijním právem nahrazeno jiným ustanovením? Jinými slovy, je možné, aby poškozená osoba prokázala porušení daného právního předpisu jinými prostředky?

               3)

               Je nutné mít v rámci sporu vedeného za účelem vymáhání náhrady škody za to, že procesněprávní ustanovení členského státu, které umožňuje napadnout správní rozhodnutí u soudu výlučně na základě právních argumentů vznesených v řízení před odvolacím senátem Úřadu pro veřejné zakázky, a to i pokud by poškozená osoba mohla doložit porušení právního předpisu, jehož se dovolává, pouze odkazem na protiprávnost svého vyloučení na základě střetu zájmů podle judikatury Soudního dvora, takže by se jednalo o vyloučení z řízení o zadání veřejné zakázky z jiného důvodu, který by podle ustanovení upravujících vyjednávací řízení odpovídal změně přihlášky zmíněné osoby, je v rozporu s unijním právem, a zvláště pak se zásadou efektivity a rovnocennosti, nebo může zakládat účinky, které jsou v rozporu s tímto právem a s těmito zásadami?


title: Věc T-357/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Koninklijke Wegenbouw Stevin v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Existence a kvalifikace dohody — Omezení hospodářské soutěže — Pokyny o použitelnosti článku 81 ES na dohody o horizontální spolupráci — Právo na obhajobu — Pokuta — Přitěžující okolnosti — Podněcovací a vedoucí úloha — Nedostatečná spolupráce — Vyšetřovací pravomoci Komise — Právo na pomoc advokáta — Zneužití pravomoci — Výpočet výše pokut — Doba trvání protiprávního jednání — Soudní přezkum v plné jurisdikci“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Koninklijke Wegenbouw Stevin v. Komise
   (Věc T-357/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Existence a kvalifikace dohody - Omezení hospodářské soutěže - Pokyny o použitelnosti článku 81 ES na dohody o horizontální spolupráci - Právo na obhajobu - Pokuta - Přitěžující okolnosti - Podněcovací a vedoucí úloha - Nedostatečná spolupráce - Vyšetřovací pravomoci Komise - Právo na pomoc advokáta - Zneužití pravomoci - Výpočet výše pokut - Doba trvání protiprávního jednání - Soudní přezkum v plné jurisdikci)
   2012/C 355/33
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: původně E. Pijnacker Hordijk a Y. de Vries, poté E. Pijnacker Hordijk a X. Reintjes, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, A. Nijenhuis a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, původně ve spolupráci s L. Gyselenem, F. Tuytschaeverem a F. Wijckmansem, poté L. Gyselenem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)] v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a podpůrně návrh na snížení pokuty, která jí byla uvedeným rozhodnutím uložena

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Koninklijke Wegenbouw Stevin BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc C-153/05: Žaloba podaná dne 5. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/26

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
   (Věc C-153/05)
   (2005/C 143/39)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 5. dubna 2005 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Geraldem Braunem jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/30/ES (1) ze dne 26. března 2002 o pravidlech a postupech pro zavedení provozních omezení ke snížení hluku na letištích Společenství a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES a této směrnice;

               2.

               uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 28. září 2003.

      (1)  Úř. věst. L 85, s. 40.


title: Věc C-407/08 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. července 2010 — Knauf Gips KG, dříve Gebr. Knauf Westdeutsche Gipswerke KG v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Sádrokartonové desky — Přístup ke spisu — Důkazní prostředek v neprospěch a ve prospěch — Pojem „podnik“ — Hospodářská jednotka — Společnost odpovědná za jednání hospodářské jednotky — Argument poprvé uvedený v průběhu soudního řízení“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. července 2010 — Knauf Gips KG, dříve Gebr. Knauf Westdeutsche Gipswerke KG v. Evropská komise
   (Věc C-407/08 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Sádrokartonové desky - Přístup ke spisu - Důkazní prostředek v neprospěch a ve prospěch - Pojem „podnik“ - Hospodářská jednotka - Společnost odpovědná za jednání hospodářské jednotky - Argument poprvé uvedený v průběhu soudního řízení)
   2010/C 234/09
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Knauf Gips KG, dříve Gebr. Knauf Westdeutsche Gipswerke KG (zástupci: M. Klusmann a S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 8. července 2008 ve věci T-52/03, Knauf Gips v. Komise, kterým Soud zamítl žalobu na zrušení rozhodnutí Komise 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES vedeném proti společnostem BPB plc, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA a Gyproc Benelux N.V. (Věc COMP/E-1/37.152 — Sádrokartonové desky) (Úř. věst. L 166, s. 8), nebo podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni — Kartel na trhu se sádrokartonovými deskami — Nezohlednění porušení práva na obhajobu ve správním řízení — Porušení zásady in dubio pro reo — Zohlednění, pro účely výpočtu výše pokuty, finančního obratu jiných společností, které s žalobkyní netvoří hospodářskou jednotku

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. července 2008, Knauf Gips v. Komise (T-52/03), se zrušuje v rozsahu, v němž přičítá společnosti Knauf Gips KG odpovědnost za protiprávní jednání, jichž se dopustily společnosti tvořící skupinu Knauf.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Žaloba společnosti Knauf Gips KG na neplatnost rozhodnutí Komise 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES vedeném proti společnostem BPB plc, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA a Gyproc Benelux NV (věc COMP/E-1/37.152 — Sádrokartonové desky) se zamítá.

               4)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení vzniklé v tomto stupni a veškeré náklady řízení v prvním stupni hradí společnost Knauf Gips KG.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc T-228/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Giorgio Beverly Hills v. OHIM – WHG (GIORGIO BEVERLY HILLS) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství GIORGIO BEVERLY HILLS — Starší národní slovní ochranná známka GIORGIO — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Giorgio Beverly Hills v. OHIM – WHG (GIORGIO BEVERLY HILLS)
   (Věc T-228/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GIORGIO BEVERLY HILLS - Starší národní slovní ochranná známka GIORGIO - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Giorgio Beverly Hills, Inc. (Cincinnati, Ohio, Spojené státy) (zástupci: původně M. Schaeffer, poté K. Sandberg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Laitinen a G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH (Hagen, Německo) (zástupce: H. Prange, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. června 2006 (spojené věci R 107/2005-2 a R 187/2005-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH a Giorgio Beverly Hills, Inc.
   Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. června 2006 (spojené věci R 107/2005-2 a R 187/2005-2) se zrušuje v rozsahu, ve kterém zamítl odvolání ve věci R 187/2005-2.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Giorgio Beverly Hills, Inc během řízení před Soudem.

               3.

               WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Giorgio Beverly Hills, Inc řízením před odvolacím senátem OHIM.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc T-171/14: Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Léon Van Parys v. Komise

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/28

         Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Léon Van Parys v. Komise
   (Věc T-171/14)
   2014/C 151/36
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Firma Léon Van Parys NV (Antverpy, Belgie) (zástupci: P. Vlaemminck, B. Van Vooren a R. Verbeke, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil dopis Komise ze dne 24. ledna 2014, kterým sděluje, že lhůta pro vyřízení případu podle článku 907 nařízení č. 2454/93 je přerušena,

               —

               určil, že článek 909 nařízení č. 2454/93 se podle rozsudku Tribunálu T-324/10 ze dne 19. března 2013 ve věci REM/REC 07/07 plně uplatní ve prospěch žalobkyně,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článků 907 a 909 nařízení č. 2454/93 (1), jakož i z porušení práva na řádnou správu zakotveného v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

                           —

                           Rozsudkem Tribunálu ze dne 19. března 2013, Firma Léon Van Parys v. Komise bylo se zpětnou účinností zrušeno rozhodnutí Komise K(2010) 2858, takže devítiměsíční lhůta pro vyřízení případu již uplynula a Komise proto údajně již nemůže o návrhu o prominutí cla rozhodnout.

                           —

                           Komise údajně přinejmenším překračuje své pravomoci, pokud činí úkony jdoucí nad rámec toho, co je nezbytné, aby své částečně zrušené rozhodnutí uvedla v soulad s rozsudkem Tribunálu ze dne 19. března 2013 ve věci T 324/10. Komise tak porušuje čl. 266 odst. 1 SFEU, pokud jde o její pravomoci přijímat opatření k provádění rozsudků Tribunálu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 907 nařízení č. 2454/93, jakož i z porušení práva na řádnou správu zakotveného v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož Komise údajně protiprávně využila možnosti žádosti o informace podle článku 907 nařízení 2454/93, s cílem vyloučit nebo alespoň zpozdit budoucí uplatnění článku 909 nařízení č. 2454/93.

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).


title: Věc C-10/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. března 206 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative) – Cynthia Mattern, Hajrudin Cikotic v. Ministre du travail et de l'emploi (Volný pohyb osob — Pracovníci — Rodinní příslušníci — Oprávnění státního příslušníka třetího státu, manžela nebo manželky občana Společenství, k přístupu k zaměstnání — Podmínky)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/17

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. března 206 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative) – Cynthia Mattern, Hajrudin Cikotic v. Ministre du travail et de l'emploi
   (Věc C-10/05) (1)

   (Volný pohyb osob - Pracovníci - Rodinní příslušníci - Oprávnění státního příslušníka třetího státu, manžela nebo manželky občana Společenství, k přístupu k zaměstnání - Podmínky)
   (2006/C 143/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour administrative
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Cynthia Mattern, Hajrudin Cikotic

      Žalovaný: Ministre du travail et de l'emploi
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour administrative – Výklad článku 39 Smlouvy o ES a nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2) – Státní příslušník třetího státu, manžel nebo manželka státního příslušníka členského státu, žádající o osvobození od povinnosti žádat o pracovní povolení v tomto členském státě – Manžel nebo manželka, občan Společenství, který absolvoval vzdělání a odbornou praxi v jiném členském státě
   Výrok
   Za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, článek 11 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2434/92 ze dne 27. července 1992, neposkytuje státnímu příslušníkovi třetího státu oprávnění k přístupu k zaměstnání v jiném členském státě, než ve kterém jeho manžel nebo manželka, občan Společenství, který využil svého práva na volný pohyb, vykonává nebo vykonával zaměstnání.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc T-189/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – PP Nature-Balance Lizenz v. Komise „Humánní léčivé přípravky — Účinná látka tolperison — Článek 116 směrnice 2001/83/ES — Rozhodnutí Komise, kterým se členským státům ukládá povinnost upravit vnitrostátní rozhodnutí o registraci humánních léčivých přípravků obsahujících dotčenou účinnou látku — Důkazní břemeno — Přiměřenost“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – PP Nature-Balance Lizenz v. Komise
   (Věc T-189/13) (1)

   („Humánní léčivé přípravky - Účinná látka tolperison - Článek 116 směrnice 2001/83/ES - Rozhodnutí Komise, kterým se členským státům ukládá povinnost upravit vnitrostátní rozhodnutí o registraci humánních léčivých přípravků obsahujících dotčenou účinnou látku - Důkazní břemeno - Přiměřenost“)
   (2015/C 034/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: M. Ambrosius, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. R. Killmann a M. Šimerdová, poté B. R. Killmann a A. Sipos, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Evropské komise C(2013)369 final ze dne 21. ledna 2013 o registraci účinné látky „tolperison“ jako humánního léčivého přípravku podle článku 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               PP Nature-Balance Lizenz GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 164, 8.6.2013.


title: Case T-71/14: Action brought on 30 January 2014 – Swatch v OHIM – Panavision Europe (SWATCHBALL)

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/29

         Action brought on 30 January 2014 – Swatch v OHIM – Panavision Europe (SWATCHBALL)
   (Case T-71/14)
   2014/C 129/36
   Language in which the application was lodged: English

      Parties

      Applicant: Swatch AG (Biel, Switzerland) (represented by: P. González-Bueno Catalán de Ocón, lawyer)

      Defendant: Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs)

      Other party to the proceedings before the Board of Appeal: Panavision Europe Ltd (Greenford, United Kingdom)

      Form of order sought

   The applicant claims that the Court should:

               —

               Annul the decision of the Second Board of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) of 11 November 2013 given in Case R 470/2012-2.

      Pleas in law and main arguments

      Applicant for a Community trade mark: The other party to the proceedings before the Board of Appeal

      Community trade mark concerned: The word mark „SWATCHBALL“ for goods and services in Classes 9, 35, 41 and 42 – Community trade mark application No 6 543 524

      Proprietor of the mark or sign cited in the opposition proceedings: The applicant

      Mark or sign cited in opposition: International Registrations and Community trade mark registrations of the figurative mark containing the verbal element „swatch“ and the word mark „SWATCH“

      Decision of the Opposition Division: Rejected the opposition

      Decision of the Board of Appeal: Dismissed the appeal

      Pleas in law: Infringement of Articles 8(1)(b) and 8(5) CTMR.


title: Věc C-267/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 30. května 2012 — Frédéric Hay v. Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 30. května 2012 — Frédéric Hay v. Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres
   (Věc C-267/12)
   2012/C 250/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Frédéric Hay

      Žalovaná: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

      Předběžné otázky

   Má být čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice č. 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000 (1) vykládán v tom smyslu, že rozhodnutí vnitrostátního zákonodárce vyhradit možnost uzavřít manželství osobám různého pohlaví může představovat legitimní, přiměřený a nezbytný cíl, který odůvodňuje nepřímou diskriminaci vyplývající ze skutečnosti, že kolektivní smlouva tím, že vyhrazuje přiznání určité výhody v oblasti odměňování a pracovních podmínek pouze zaměstnancům, kteří uzavřeli manželství, nutně tuto výhodu odpírá partnerům stejného pohlaví, kteří uzavřeli registrované partnerství?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16).


title: Věc T-363/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Longevity Health Products v. OHIM — Gruppo Lepetit (RESVEROL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství RESVEROL — Starší mezinárodní slovní ochranná známka LESTEROL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Longevity Health Products v. OHIM — Gruppo Lepetit (RESVEROL)
   (Věc T-363/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství RESVEROL - Starší mezinárodní slovní ochranná známka LESTEROL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 46/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamy) (zástupce: J. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Gruppo Lepetit SpA (Lainate, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. července 2009 (věc R 1204/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Gruppo Lepetit SpA a Longevity Health Products, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Longevity Health Products, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-248/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Česká republika v. Komise ( „Zemědělství — Společná organizace trhů — Opatření přijímaná z důvodu přistoupení nových členských států — Akt o přistoupení z roku 2003 — Stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a finanční důsledky odstranění těchto zásob — Cíl sledovaný ustanovením primárního práva — Rozhodnutí 2007/361/ES“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Česká republika v. Komise
   (Věc T-248/07) (1)

   (Zemědělství - Společná organizace trhů - Opatření přijímaná z důvodu přistoupení nových členských států - Akt o přistoupení z roku 2003 - Stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a finanční důsledky odstranění těchto zásob - Cíl sledovaný ustanovením primárního práva - Rozhodnutí 2007/361/ES)
   2012/C 138/19
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Česká republika (zástupci: původně T. Boček, poté M. Smolek, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a Z. Malůšková, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Slovenská republika (zástupci: původně J. Čorba, poté B. Ricziová, zmocněnci); a Polská republika (zástupci: původně T. Nowakowski, poté M. Dowgielewicz, a nakonec M. Szpunar, B. Majczyna a D. Krawczyk, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/361/ES ze dne 4. května 2007 o stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a o finančních důsledcích odstranění těchto zásob v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 138, s. 14).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2007/361/ES ze dne 4. května 2007 o stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a o finančních důsledcích odstranění těchto zásob v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Českou republikou.

               4)

               Slovenská republika a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-60/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2012 — Jackson International v. OHIM — Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství ROYAL SHAKESPEARE — Starší slovní ochranná známka Společenství RSC-ROYAL SHAKESPEARE COMPANY — Relativní důvody pro prohlášení neplatnosti — Ochranná známka s dobrým jménem — Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 (ES) — Nebezpečí asociace — Neoprávněný prospěch, získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2012 — Jackson International v. OHIM — Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE)
   (Věc T-60/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství ROYAL SHAKESPEARE - Starší slovní ochranná známka Společenství RSC-ROYAL SHAKESPEARE COMPANY - Relativní důvody pro prohlášení neplatnosti - Ochranná známka s dobrým jménem - Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 (ES) - Nebezpečí asociace - Neoprávněný prospěch, získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky)
   2012/C 250/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jackson International Trading Co. Kurt D. Brühl GmbH & Co. KG (Graz, Rakousko) (zástupci: H. G. Zeiner a S. Di Natale, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The Royal Shakespeare Company (Warwickshire, Spojené království) (zástupci: C. Barnett, solicitor, a S. Malynicz, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2009 (věc R 317/2009-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi The Royal Shakespeare Company a Jackson International Trading Co. Kurt D. Brühl GmbH & Co. KG

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti International Trading Co. Kurt D. Brühl GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-398/10: Žaloba podaná dne 5. srpna 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/19

         Žaloba podaná dne 5. srpna 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-398/10)
   ()
   2010/C 274/29
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Karanasou-Apostolopoulou a A. Alcover San Pedro)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES ze dne 14. března 2007 o zřízení Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE), nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2007/2/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 15. května 2009.


title: Věc T-66/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008 – British Sky Broadcasting Group v. OHIM – Vortex (SKY)

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/48

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008 – British Sky Broadcasting Group v. OHIM – Vortex (SKY)
   (Věc T-66/08) (1)

   (2009/C 32/94)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc C-352/09 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. března 2011 — ThyssenKrupp Nirosta GmbH, dříve ThyssenKrupp Stainless AG v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh Společenství s plochými výrobky z nerezové oceli — Rozhodnutí, jímž se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO po uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 — Pravomoc Komise — Zásady nulla poena sine lege a překážky věci rozsouzené — Právo na obhajobu — Přičitatelnost protiprávního jednání — Přenesení odpovědnosti prohlášením — Promlčení — Spolupráce v průběhu správního řízení“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. března 2011 — ThyssenKrupp Nirosta GmbH, dříve ThyssenKrupp Stainless AG v. Evropská komise
   (Věc C-352/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh Společenství s plochými výrobky z nerezové oceli - Rozhodnutí, jímž se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO po uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 - Pravomoc Komise - Zásady nulla poena sine lege a překážky věci rozsouzené - Právo na obhajobu - Přičitatelnost protiprávního jednání - Přenesení odpovědnosti prohlášením - Promlčení - Spolupráce v průběhu správního řízení)
   2011/C 152/06
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ThyssenKrupp Nirosta GmbH, dříve ThyssenKrupp Stainless AG (zástupci: M. Klusmann, Rechtsanwalt, a S. Thomas, Universitätsprofessor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 1. července 2009 ve věci T-24/07, ThyssenKrupp Stainless v. Komise, kterým Soud zamítl žalobu na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2006 v řízení podle článku 65 UO, a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené navrhovatelce ve výše uvedeném rozhodnutí — Smlouva na trhu s plochými výrobky z nerezové oceli — Rozhodnutí konstatující porušení článku 65 UO po skončení platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205) — Porušení zásad legality trestů a překážky věci rozsouzené, jakož i článku 5, čl. 7 odst. 1 a článku 83 ES — Porušení pravidel v oblasti promlčecí doby pro zahájení stíhání

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti ThyssenKrupp Nirosta GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc T-300/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — AMGA v. Komise ( Státní podpory — Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem — Žaloba na neplatnost — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — AMGA v. Komise
   (Věc T-300/02) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem - Žaloba na neplatnost - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   2009/C 180/69
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Azienda Mediterranea Gas e Acqua SpA (AMGA) (Janov, Itálie) (zástupci: L. Radicati di Brozolo a M. Merola, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Di Bucci, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalobkyně: ASM Brescia SpA (Brescia, Itálie) (zástupci: G. Caia, V. Salvadori, N. Pisani a F. Capelli, advokáti)

      Předmět

   Návrh na zrušení článků 2 a 3 rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytované Itálií ve formě osvobození od daně a půjček za zvýhodněných podmínek podnikům poskytujícím veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (Úř. věst. 2003, L 77, s. 21).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Azienda Mediterranea Gas e Acqua SpA (AMGA) ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

               3)

               ASM Brescia SpA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc C-182/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative dne  10. dubna 2006  – Lucemburské velkovévodství v. Hans Ulrich Lakebrink, Katrin Peters-Lakebrink

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative dne 10. dubna 2006 – Lucemburské velkovévodství v. Hans Ulrich Lakebrink, Katrin Peters-Lakebrink
   (Věc C-182/06)
   (2006/C 143/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour administrative
   Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Lucemburské velkovévodství

      Odpůrci: Hans Ulrich Lakebrink, Katrin Peters-Lakebrink
   Předběžná otázka
   Musí být článek 39 ES vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká byla zavedena Lucemburským velkovévodstvím v článku 157ter LIR, na základě které státní příslušník Společenství nemající bydliště v Lucembursku, který pobírá příjmy ze závislé činnosti ze zdrojů v Lucembursku, přičemž uvedené příjmy tvoří hlavní část jeho zdanitelných příjmů, nemůže pro účely stanovení výše daňové sazby použitelné na jeho příjmy z lucemburských zdrojů uplatnit své negativní příjmy z pronájmu týkající se osobně neobývaných nemovitostí, které se nacházejí v jiném členském státě, v daném případě v Německu?


title: Věc C-465/06: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/47

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-465/06)
   (2006/C 326/95)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 (1) o opakovaném použití informací veřejného sektoru a v každém případě tím, že nesdělilo uvedená opatření Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/98/ES do vnitrostátního práva uplynula 1. července 2005.

      (1)  Úř. věst. L 345, s. 90.


title: Věc C-82/05: Žaloba podaná dne 17. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/17

         Žaloba podaná dne 17. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-82/05)
   (2005/C 93/31)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. února 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Marií Patakia, členkou právní služby Komise.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Řecká republika tím, že klade naroveň proces rozpékání nebo ohřívání výrobků „bake-off“ komplexnímu procesu výroby chleba a pečiva a podřizuje jej požadavkům právních předpisů o pečení, brání dovozu produktů „bake-off“ z jiných členských států a prodeji těchto výrobků v Řecku, nesplňuje povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 ES,

               2.

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:

               1.

               Komise byla informována stížností, že řecké úřady zacházejí s procesem „bake-off“ z důvodu nedostatku zvláštních právních předpisů pro předpečené nebo pečené a hluboce zmrazené pekárenské zboží jako s komplexním procesem výroby a pečení chleba. Povolily proto krátké rozpékání nebo ohřívání těchto výrobků v prodejně jen tehdy, když tyto činnosti splňovaly veškeré podmínky stanovené pro pekárny, ačkoliv proces „bake-off“ spočívá pouze v krátkém rozpečení předpečeného chleba nebo v ohřátí pečeného a hluboce zmrazeného chleba bez veškerých předchozích etap výroby a pečení. Výrobky „bake-off“ mohou být tedy uvedeny do oběhu na řecký trh buď – po rozpečení nebo ohřátí – prodejnami, které splňují podmínky stanovené pro pekárny, nebo prodejnami potravin ve formě předpečených nebo hluboce zmrazených pekárenských výrobků, které může spotřebitel později sám péci nebo ohřívat. V obou případech jsou výrobky „bake-off“ pro spotřebitele méně atraktivní než hotové pekárenské výrobky.

               2.

               Způsob, jakým řecké úřady vykládaly a používaly platné právní předpisy, směřuje v jádru k zákazu uvádění výrobků „bake-off“ do oběhu v hlavních obchodech s potravinami (supermarketech), neboť řecké úřady neprávem předpokládají, že tyto výrobky podléhají zvýšeným požadavkům, které kladou obce na výrobu a pečení hotového chleba a pečiva.

               3.

               Jelikož krátké rozpékání nebo ohřívání mimo pekárnu vykazuje specifické znaky, které odlišují výrobky „bake-off“ od jiných pekárenských výrobků, nemůže být s použitím řeckých právních předpisů týkajících se pečení na výrobky „bake-off“ zacházeno tak, jako by se vztahovaly na způsoby prodeje ve smyslu judikatury Keck a Mithouard; tímto spadá pod článek 28 ES.

               4.

               Většina podmínek, kterým je podřízen proces „bake-off“, je ostatně zřejmě neodůvodněná a nepřiměřená, neboť tento proces spočívá pouze v krátkém rozpečení nebo ohřátí předpečených nebo pečených a hluboce zmrazených pekárenských výrobků. Dále představují tyto podmínky extrémní zátěž pro běžné obchody, které musejí splňovat požadavky kladené na pekárny.

               5.

               Řecká republika tímto nesplňuje povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 ES.


title: Věc F-63/11 RENV: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2014 – Luigi Macchia v. Komise „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Postoupení Soudu po zrušení — Neobnovení smlouvy na dobu určitou — Posuzovací pravomoc správního orgánu — Zjevně nesprávné posouzení — Žaloba zjevně nepřípustná a zjevně neopodstatněná“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/49

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2014 – Luigi Macchia v. Komise
   (Věc F-63/11 RENV) (1)

   („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Postoupení Soudu po zrušení - Neobnovení smlouvy na dobu určitou - Posuzovací pravomoc správního orgánu - Zjevně nesprávné posouzení - Žaloba zjevně nepřípustná a zjevně neopodstatněná“)
   (2015/C 034/58)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Macchia (Řím, Itálie) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí neobnovit žalobcovu pracovní smlouvu dočasného zaměstnance ve smyslu čl. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná.

               2)

               L. Macchia ponese vlastní náklady řízení vynaložené ve věcech F-63/11, T-368/12 P a F-63/11 RENV, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí ve věcech F-63/11 a F-63/11 RENV

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení vynaložené ve věci T-362/12 P.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011, s. 32.


title: Výmaz věci C-165/04

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/30

         Výmaz věci C-165/04 (1)

   (2005/C 143/52)

      (Jednací jazyk: angličtina)

   Usnesením ze dne 2. března 2005 rozhodl předseda druhého senátu Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-165/04: Komise Evropských společenství proti Irsku.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.04.2004


title: Věc F-102/11: Žaloba podaná dne 10. října 2011 — ZZ v. Komise

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/27

         Žaloba podaná dne 10. října 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-102/11)
   2012/C 126/52
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, avvocato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení implicitního rozhodnutí, kterým Komise odmítla uhradit žalobci výdaje na cestu z místa zaměstnání do místa původu za období od roku 2005 do roku 2010.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí žalované, které bez ohledu na svou formu částečně nebo úplně zamítlo návrhová žádání, která uvedl žalobce ve své žádosti ze dne 13. srpna 2010;

               —

               v nezbytném rozsahu zrušit sdělení PMO.1/NS/AV D(2010)986451 ze dne 22. prosince 2010;

               —

               zrušit rozhodnutí žalované, které bez ohledu na svou formu zamítlo návrhová žádání, která uvedl žalobce ve své stížnosti ze dne 25. února 2011;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-8/08: Žaloba podaná dne 2. ledna 2008 – Piccoli v. OHIM (znázornění mušle)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/57

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2008 – Piccoli v. OHIM (znázornění mušle)
   (Věc T-8/08)
   (2008/C 64/91)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: G. M. Piccoli Srl (Alzano Lombardo, Itálie) (zástupce: S. Giudici, avvocato)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nebo změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 28. září 2007, oznámené dne 23. října 2007, o zapsání trojrozměrné ochranné známky Společenství č. 4522892 tvořené stylizovanou formou mušle (lastura) rovněž pro označení „briošky, briošky plněné krémem, marmeládou, čokoládou a medem“;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka představující mušli ze čtyřech různých pohledů (přihláška k zápisu č. 4522892 pro výrobky třídy 30).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky k zápisu pro „přípravky z obilovin, zákusky, cukrářské výrobky a zmrzliny“.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 4 a čl. 7 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, jakož i nesprávný výklad některých ustanovení směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách. V tomto ohledu je tvrzeno, že jak článek 2 směrnice, tak článek 4 nařízení výslovně a jednoznačně připouštějí vnitřní rozlišovací způsobilost nejen balení produktu, nýbrž i jeho vlastní formy.


title: Věc T-732/15: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2016 – ICA Laboratories a další v. Komise

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/56

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2016 – ICA Laboratories a další v. Komise
   (Věc T-732/15) (1)

   (2017/C 006/71)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 78, 29.2.2016.


title: Věc C-540/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 25. října 2016 – UAB „Spika“, AB „Senoji Baltija“, UAB „Stekutis“, UAB „Prekybos namai Aistra“ v. Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 25. října 2016 – UAB „Spika“, AB „Senoji Baltija“, UAB „Stekutis“, UAB „Prekybos namai Aistra“ v. Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos
   (Věc C-540/16)
   (2017/C 006/36)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: UAB „Spika“, AB „Senoji Baltija“, UAB „Stekutis“, UAB „Prekybos namai Aistra“

      Odpůrkyně: Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

      Další účastníci řízení: Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija, BUAB „Sedija“, UAB „Starkis“, UAB „Baltijos šprotai“, UAB „Ramsun“, AB „Laivitė“, UAB „Baltlanta“, UAB „Strimelė“, V. Malinausko gamybinė-komercinė firma „Stilma“, UAB „Banginis“, UAB „Monistico“, UAB „Rikneda“, UAB „Baltijos jūra“, UAB „Grinvita“, BUAB „Baltijos žuvys“

      Předběžná otázka

   Je třeba článek 17 a čl. 2 odst. 5 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (1) ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES, s ohledem na články 16 a 20 Listiny základních práv Evropská unie, vykládat tom smyslu, že členský stát při výkonu pravomoci stanovené v čl. 16 odst. 6 tohoto nařízení nesmí zvolit metodu přidělování jemu přidělených rybolovných kvót, která z důvodu většího množství přidělených rybolovných práv vytváří nerovné podmínky hospodářské soutěže pro hospodářské subjekty působící v této oblasti, a to i v případě, že tato metoda vychází z transparentního a objektivního kritéria?

      (1)  Úř. věst. 2013, L 354, s. 22.


title: Věc T-262/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Canon Communications v. OHIM – Messe Düsseldorf (MEDTEC) ( Ochranná známka Společenství — Námitka — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/38

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Canon Communications v. OHIM – Messe Düsseldorf (MEDTEC)
   (Věc T-262/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitka - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2009/C 69/88)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Canon Communication LLC (Los Angeles, Spojené státy) (zástupci: M. Mak a E. Zietse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Montalto, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Messe Düsseldorf GmbH (Düsseldorf, Německo)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM (věc R 817/2005-1) ze dne 30. dubna 2008 týkajícího se námitkového řízení mezi Messe Düsseldorf GmbH a Canon Communication LLC.
   Výrok

               1.

               Není již namístě rozhodnout o žalobě

               2.

               Žalobkyně a další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM ponesou své vlastní náklady řízení a každá z nich i polovinu nákladů řízení žalovaného.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-202/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 15. července 2008 – CLL Centres de langues v. Komise ( Předběžné opatření — Veřejné zakázky — Zadávací řízení Společenství — Zamítnutí žádosti o účast — Návrh na odklad provádění a na předběžná opatření — Neexistence fumus boni juris — Ztráta příležitosti — Neexistence závažné a nenapravitelné újmy — Nedostatek naléhavosti )

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/12

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 15. července 2008 – CLL Centres de langues v. Komise
   (Věc T-202/08 R)
   („Předběžné opatření - Veřejné zakázky - Zadávací řízení Společenství - Zamítnutí žádosti o účast - Návrh na odklad provádění a na předběžná opatření - Neexistence fumus boni juris - Ztráta příležitosti - Neexistence závažné a nenapravitelné újmy - Nedostatek naléhavosti“)
   (2008/C 247/24)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Centre de langues à Louvain-la-Neuve et –en-Woluwe (CLL Centres de langues) (Louvain-la-Neuve, Belgie) (zástupci: F. Tulkens a V. Ost, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Bambara a E. Manhaeve, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na předběžná opatření, která by měla v podstatě umožnit Centre de langues à Louvain-la-Neuve et –en-Woluwe (CLL Centres de langues) zúčastnit se zadávacího řízení ADMIN/D1/PR/2008/004 týkajícího se zakázky „Jazykového vzdělávání zaměstnanců orgánů, institucí a agentur Evropské unie (EU) sídlících v Bruselu“ a odložit provádění rozhodnutí Komise o vyloučení do doby, než Soud rozhodne o žalobě na neplatnost směřující proti tomuto rozhodnutí.
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžná opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-360/10: Usnesení Tribunálu ze dne 3. října 2012 — Tecnimed v. OHIM — Ecobrands (ZAPPER CLICK) ( „Ochranná známka Společenství — Lhůta k podání žaloby — Opožděnost — Absence nepředvídatelných okolností — Neexistence vyšší moci — Právo na přístup k soudu — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. října 2012 — Tecnimed v. OHIM — Ecobrands (ZAPPER CLICK)
   (Věc T-360/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Lhůta k podání žaloby - Opožděnost - Absence nepředvídatelných okolností - Neexistence vyšší moci - Právo na přístup k soudu - Zjevná nepřípustnost)
   2012/C 366/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tecnimed Srl (Vedano Olona, Itálie) (zástupci: M. Franzosi a V. Piccarreta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Ecobrands Ltd (Londýn, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. června 2010 (věc R 1795/2008-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Tecnimed Srl a Ecobrands Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnosti Tecnimed Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


title: Věc C-508/13: Žaloba podaná dne 23. září 2013 — Estonská republika v. Parlament a Rada

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/51

         Žaloba podaná dne 23. září 2013 — Estonská republika v. Parlament a Rada
   (Věc C-508/13)
   2013/C 344/89
   Jednací jazyk: estonština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Estonská republika (zástupce: K. Kraavi-Käerdi)

      Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

   Estonská republika navrhuje:

               —

               Zrušit čl. 4 odst. 6 a 8, čl. 16 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (1) ze dne 26. června 2013 o ročních účetních závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách a souvisejících zprávách některých forem podniků, o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES a o zrušení směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS, z důvodu porušení Smluv nebo právní normy, kterou je třeba použít při provádění těchto Smluv, jelikož podle jejího názoru nejsou tato ustanovení v souladu se zásadami proporcionality a subsidiarity. Při přijímání těchto ustanovení zároveň došlo k porušení povinnosti odůvodnění podle článku 296 SFEU, tj. podstatné formální náležitosti ve smyslu článku 263 SFEU. Estonská republika proto navrhuje, aby Soudní dvůr zcela zrušil část věty „a požadavek uvádění těchto informací je za výhradním účelem výběru daní stanoven ve vnitrostátním daňovém právu“ uvedenou v čl. 4 odst. 6, část věty „požadovaných vnitrostátním daňovým právem podle odstavce 6“ obsaženou v čl. 4 odst. 8, jakož i celý odstavec 3 v článku 16 a celý odstavec 3 v článku 6. Pokud by se Soudní dvůr domníval, že uvedená ustanovení nelze pokládat za samostatná a nelze je oddělit od zbývajícího znění směrnice bez jeho změny a že zrušení těchto ustanovení by mohlo narušit všeobecný systém směrnice, Estonská republika navrhuje zrušení celé směrnice na témže základě a z týchž důvodů,

               —

               uložit Parlamentu a Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Estonská republika se svou žalobou na neplatnost domáhá zrušení některých ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU ze dne 26. června 2013 o ročních účetních závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách a souvisejících zprávách některých forem podniků, o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES a o zrušení směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS (dále jen „směrnice“) a podpůrně navrhuje zrušit směrnici jako celek.

               2)

               Žaloba byla podána na základě čl. 263 odst. 1 SFEU a jejím cílem je dosáhnout zrušení formulace „a požadavek uvádění těchto informací je za výhradním účelem výběru daní stanoven ve vnitrostátním daňovém právu“ uvedené v čl. 4 odst. 6 směrnice, formulace „požadovaných vnitrostátním daňovým právem podle odstavce 6“ obsažené v čl. 4 odst. 8 směrnice, jakož i zrušení čl. 6 odst. 3 a čl. 16 odst. 3 směrnice a podpůrně zrušení celé směrnice z důvodu porušení podstatné formální náležitosti a porušení Smluv nebo právní normy, kterou je třeba použít při provádění těchto Smluv.

               3)

               Porušení podstatné formální náležitosti spočívá v tom, že při přijetí směrnice nebyla dodržena povinnost odůvodnění stanovená v článku 296 SFEU. Porušení Smluv, nebo právní normy, kterou je třeba použít při provádění těchto Smluv, spočívá v porušení zásad proporcionality a subsidiarity.

               4)

               Prostřednictvím opatření maximální harmonizace uvedených v čl. 4 odst. 6 ve spojení s odst. 8 a čl. 16 odst. 3 směrnice nelze dosáhnout přiměřené rovnováhy mezi oběma cíli směrnice – zlepšit srozumitelnost a porovnatelnost závěrek a zmenšit administrativní zátěž malých a středně velkých podniků. Přijatá opatření tedy nejsou vhodná k dosažení vytčeného legitimního cíle.

               5)

               Podstatný cíl směrnice – zlepšení srozumitelnosti a porovnatelnosti závěrek – nelze dosáhnout prostřednictvím přijatých opatření, jelikož při vypracování návrhu směrnice nebyla přiměřeně zohledněna podniková struktura v různých členských státech. Provedení směrnice do právního řádu členského státu by vedlo k tomu, že 97,9 % podniků, na které připadá více než polovina obratu v národním hospodářství, by bylo osvobozeno od značné části povinností při vypracovávání účetních závěrek - což by nevedlo k dosažení cíle zlepšení srozumitelnosti a porovnatelnosti závěrek, který má být dosažen v rámci celé Unie.

               6)

               Podstatný cíl směrnice – snížení administrativní zátěže – nelze dosáhnout prostřednictvím přijatých opatření, jelikož při vypracování návrhu směrnice nebylo zohledněno snížení administrativní zátěže, jehož již bylo v členském státě dosaženo jiným způsobem, než snížením rozsahu povinností při vypracování účetních závěrek; tento cíl nelze dosáhnout i s ohledem na skutečnost, že informace, které byly dosud získávány od podniků při vypracovávání účetních závěrek a které již podle čl. 4 odst. 6 nelze požadovat v této formě, jsou nadále potřebnými informacemi jak pro samotné soukromé podniky, tak i pro veřejný sektor. V budoucnu by tak bylo nutné získávat a uveřejňovat dodatečné informace jiným způsobem, čímž by docházelo k administrativní zátěži na jiném místě a zmíněná zátěž by mohla být případně ještě větší.

               7)

               Zásada přednosti hospodářské podstaty uvedená v čl. 6 odst. 1 písm. h) směrnice je podstatnou zásadou směrnice. Pokud členské státy podle čl. 6 odst. 3 směrnice mohou upustit od zásady přednosti hospodářské podstaty a pokud při provádění ustanovení směrnice do jejich vnitrostátního právního řádu tuto možnost také využijí, nelze na celém území Unie dosáhnout cíl zlepšení porovnatelnosti, srozumitelnosti a obecné důvěry. Přijaté opatření tudíž není v souladu se zásadou proporcionality.

               8)

               S ohledem na skutečnost, že opatření uvedená v čl. 4 odst. 6 a 8 a čl. 16 odst. 3 směrnice by nemusela nutně vést ke zlepšení srozumitelnosti a porovnatelnosti účetních závěrek v rámci Unie a přijatá opatření by v členském státě namísto snížení administrativní zátěže mohla vést i k jejímu vzniku na jiném místě, nejsou tato opatření vhodná k lepšímu dosažení cílů směrnice na unijní úrovni. V důsledku toho nejsou citovaná ustanovení v souladu se zásadou subsidiarity.

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 19.


title: Věc T-151/15: Žaloba podaná dne 27. března 2015 – EFB v. Komise

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/20

         Žaloba podaná dne 27. března 2015 – EFB v. Komise
   (Věc T-151/15)
   (2015/C 190/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: European Federation of Biotechnology (EFB) (Lutych, Belgie) (zástupci: M. Troncoso Ferrer a S. Moya Izquierdo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               prohlásil, že žalobce odpovídá pouze do výše částky 5  638,22 eur;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce v žalobě navrhuje, aby Tribunál určil, že Evropská komise porušila své smluvní povinnosti vyplývající ze Smlouvy o plánu pro European Action for Global Life science – Food Forum ze dne 20. prosince 2005, č. LSSP-CT-2005-512135, (dále jen „smlouva“), a dále navrhuje, aby bylo určeno, že odpovídá do výše částky 5  638,22 eur, a nikoliv do výše částky 86  676,42 eur, kterou požaduje Evropská komise.
   Na podporu žaloby žalobce uplatňuje šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení některých uznatelných nákladů, což představuje nesprávné posouzení důkazu v rozporu s článkem 1315 belgického občanského zákoníku.

                           —

                           Žalobce tvrdí, že oznámení o dluhu, které vydala Evropská komise, je založeno na závěrech konečné zprávy o auditu, avšak hodnocení, které provedli auditoři Evropské komise za účelem vydání této zprávy, bylo ve vztahu k některým nákladům nesprávné, a to konkrétně ve vztahu k personálním nákladům a nákladům souvisejícím s určitými akcemi. Evropská komise tudíž vydala oznámení o dluhu založené na nesprávných předpokladech a neprokázala skutečnosti uplatněné na podporu svých tvrzení, což vedlo k porušení článku 1315 belgického občanského zákoníku, a tudíž i k porušení smlouvy.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článků II.20 a II.6 všeobecných smluvních podmínek, jakož i článku 1347 belgického občanského zákoníku, jelikož Evropská komise nesprávně dovodila, že náklady související s prací některých zaměstnanců nejsou uznatelné, protože tito zaměstnanci neměli se žalobcem uzavřenou platnou pracovní smlouvu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 1134 belgického občanského zákoníku a zásady plnění smlouvy v dobré víře.

                           —

                           Žalobce mimo jiné tvrdí, že nedostal příležitost se obhájit tím, že by Evropské komisi vysvětlil všechna nedorozumění nebo drobné chyby, kterých se dopustil při plnění smlouvy, dále tvrdí, že obrovský finanční rozdíl mezi prvním návrhem zprávy o auditu a konečnou zprávou o auditu svědčí o nesprávném a neobezřetném přístupu a že kvůli několika chybným výpočtům a nepřesnostem v údajích, které se vyskytují v celé konečné zprávě o auditu, měl potíže s patřičným pochopením obvinění, která Evropská komise vznesla.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise nedostatečně zdůvodnila, proč odmítla nahradit některé náklady.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání.

                           —

                           Žalobce tvrdí, že Evropská komise akceptovala skutečnost, že žalobci pomáhal jiný právní subjekt, což vedlo ke vzniku legitimního očekávání, že náklady vyplývající z tohoto vztahu budou plně uznatelné.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z nejednoznačnosti pravidel použitelných na 6. rámcový program výzkumu a technologického rozvoje („RP6“).

                           —

                           Žalobce tvrdí, že podle článku 1162 belgického občanského zákoníku platí, že v případě pochybností má být smlouva vyložena v neprospěch toho, kdo ji sestavil, a ve prospěch toho, komu z ní vyplývá závazek. Smluvní pravidla použitelná na RP6 vycházejí ze „standardních“ ustanovení vymezených Evropskou komisí, na které žalobce musel přistoupit, čímž se stal stranou, které z nich vyplývá závazek. Tato situace, jakož i skutečnost, že tato ustanovení vyvolávají zjevné interpretační problémy, což dokládá značný počet žalob, které jsou proti těmto ustanovením podány u Tribunálu, zdůvodňuje, že pochybnost musí jít ve prospěch žalobce. Výkladové pravidlo podle článku 1162 belgického občanského zákoníku umožňuje soudu vyložit špatně navržená nebo nejednoznačná ustanovení v neprospěch jejich autora, tj. v daném případě Komise.


title: Věc C-336/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. srpna 2009 Polskou republikou proti usnesení Soudu prvního stupně (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 10. června 2009 ve věci T-258/04, Polsko v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. srpna 2009 Polskou republikou proti usnesení Soudu prvního stupně (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 10. června 2009 ve věci T-258/04, Polsko v. Komise
   (Věc C-336/09 P)
   2009/C 282/40
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polská republika (zástupce: M. Dowgielewicz, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, Kyperská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 10. června 2009, Polsko v. Komise (T-258/04) v plném rozsahu;

               —

               prohlásit článek 5, čl. 6 odst. 1, 2 a 3, čl. 7 odst. 1, jakož i čl. 8 odst. 2 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (1) za neplatné;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně a Soudním dvorem;

               —

               postoupit kasační opravný prostředek velkému senátu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Konstatováním, že lhůta pro podání žaloby na neplatnost nařízení č. 60/2004 začala běžet dnem zveřejnění tohoto nařízení v úředních jazycích Společenství patnácti členských států, tedy před uzávěrkou zveřejnění v úředních jazycích rozšířeného Společenství, byl proveden nesprávný výklad nařízení Rady Evropského hospodářského společenství č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (2) a smlouva o přistoupení.
   Konstatováním, že Polská republika mohla před přistoupením k Evropské unii na základě čl. 230 odst. 4 ES jako právnická osoba účinně podat žalobu na neplatnost nařízení č. 60/2004, byl proveden nesprávný výklad tohoto ustanovení.
   Tím, že Polské republice bylo odepřeno právo na soudní přezkum legality nařízení č. 60/2004, ačkoliv jí bylo toto nařízení adresováno jako členskému státu, došlo k porušení zásady společenství práva a zásady účinné soudní ochrany.
   Tím, že Polské republice bylo odepřeno právo na soudní přezkum legality právního aktu, který mění podmínky přistoupení Polské republiky k Evropské unii a narušuje rovnováhu práv a povinností vyplývajících z příslušnosti ke Společenství, je porušována zásada solidarity a zásada dobré víry.
   Tím, že se Soud nezabýval argumenty Polské republiky vztahujícími se k porušení zásady solidarity a zásady dobré víry a napadené usnesení dostatečně neodůvodnil, došlo k porušení zásad řízení před Soudem prvního stupně.

      (1)  Úř. věst. L 9, 15.1.2004, s. 8; Zvl. vyd. 03/42, s. 125.

      (2)  Úř. věst. L 17, 6.10.1958, s. 385; Zvl. vyd. 01/01, s. 3.


title: Věc T-20/14: Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2014 – Nguyen v. Parlament a Rada („Žaloba na neplatnost – Reforma služebního řádu úředníků Evropské unie a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Unie – Méně výhodný režim v oblasti paušální náhrady cestovních výdajů a prodloužení dovolené za kalendářní rok o další dny dovolené jako doby na cestu – Nedostatek osobního dotčení – Mimosmluvní odpovědnost – Příčinná souvislost – Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zcela neopodstatněná“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/38

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2014 – Nguyen v. Parlament a Rada
      (Věc T-20/14) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Reforma služebního řádu úředníků Evropské unie a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Unie - Méně výhodný režim v oblasti paušální náhrady cestovních výdajů a prodloužení dovolené za kalendářní rok o další dny dovolené jako doby na cestu - Nedostatek osobního dotčení - Mimosmluvní odpovědnost - Příčinná souvislost - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zcela neopodstatněná“)
      (2015/C 016/60)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Huynh Duong Vi Nguyen (Woluwe-Saint-Lambert, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio a E. Taneva, zmocněnci); a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh, podaný na základě článku 263 SFEU, na zrušení čl. 1 odst. 65 písm. b) a odst. 67 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie (Úř. věst. L 287, s. 15), v rozsahu, v němž tato ustanovení vážou nárok na náhradu ročních cestovních výdajů a na dobu na tuto cestu na nárok na příspěvek za práci v zahraničí nebo příspěvek za pobyt v zahraničí, a návrh na náhradu škody na základě článku 340 SFEU, směřující k náhradě materiální a nemateriální újmy, kterou údajně žalobkyně utrpěla.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Huynh Duong Vi Nguyen ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

                  3)

                  O návrhu Evropské komise na vstup do řízení jako vedlejší účastnice není třeba rozhodnout.

         (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc T-381/17: Žaloba podaná dne 16. června 2017 – Acsen v. Parlament

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/31

         Žaloba podaná dne 16. června 2017 – Acsen v. Parlament
   (Věc T-381/17)
   (2017/C 269/42)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ibram Acsen (Bukurešť, Rumunsko) (zástupkyně: C. Gagu, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil čl. 22 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/35/EU ze dne 5. dubna 2011 o fúzích akciových společností v rozsahu, v němž se použije na absolutní neplatnost fúzí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce žalobní důvod vycházející z porušení zásady nepromlčitelnosti absolutní neplatnosti.

               —

               Jelikož čl. 22 odst. 1 písm. c) směrnice 2011/35/EU nerozlišuje mezi relativní a absolutní neplatností, šestiměsíční lhůta na podání žaloby na neplatnost se použije i v případě absolutní neplatnosti, což porušuje zásadu nepromlčitelnosti tohoto druhu neplatnosti.


title: Věc T-55/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-45/11, De Nicola v. EIB

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/45

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-45/11, De Nicola v. EIB
   (Věc T-55/16 P)
   (2016/C 106/54)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku a částečně změnil napadený rozsudek tím, že zruší body 2 a 3 výroku, jakož i body 61 až 67 odůvodnění rozsudku;

               —

               v důsledku toho uložil EIB povinnost nahradit škodu vzniklou C. De Nicolovi, jak je navrhováno v žalobě, nebo podpůrně vrátil věc Soudu pro veřejnou službu zasedajícímu v odlišném složení, aby znovu rozhodl o zrušených bodech. Uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tato věc je v zásadě totožná s věcmi F-55/08 a F-59/09, v nichž proti sobě stáli žalobce a Evropská investiční banka.
   Žalobce v tomto ohledu uvádí, že v napadeném rozsudku nebylo rozhodnuto o návrhových žádáních znějících na zrušení hodnotícího posudku za rok 2009, rozhodnutí ze dne 25. března 2010, kterým bylo odmítnuto povýšení, pokynů pro hodnocení pro rok 2009, dvou dopisů prezidenta EIB ze 17. a 30. listopadu 2010 a všech „souvisejících, následných i předcházejících aktů“.
   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z povinnosti zrušit pokyny pro hodnocení pro rok 2009 a dopisy prezidenta EIB ze dne 17. listopadu 2010 a ze dne 30. listopadu 2010.

                           —

                           Navrhovatel v tomto ohledu poukazuje zejména na to, že kdyby Tribunál shledal, že předmětné pokyny jsou protiprávní, jejich zrušení by další účastnici řízení zavazovalo k tomu, aby provedla příslušné hodnocení podle správnějších kritérií, která by více respektovala navrhovatele a jeho práva.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze smluvní povahy vztahu mezi navrhovatelem a EIB

                           —

                           Navrhovatel v tomto ohledu tvrdí, že žádal o náhradu škody na základě smluvní odpovědnosti další účastnice řízení, a nikoli na základě mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie. Napadený rozsudek mimo jiné přirovnává zaměstnance EIB k úředníkům jiných unijních orgánů, přestože předmětný pracovní poměr spadá do oblasti soukromého práva, což má za následek to, že se v projednávané věci neuplatní právní předpisy týkající se úředníků.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z návrhu na uložení povinnosti k náhradě hmotné a morální újmy

                           —

                           Navrhovatel má za to, že závěry ohledně výše uvedeného návrhu, jež jsou obsaženy v napadeném rozsudku, jsou z věcného i právního hlediska chybné, a všechny podmínky nezbytné k tomu, aby právo navrhovatele na náhradu uvedené újmy bylo uznáno, jsou tudíž splněny.


title: Věc C-392/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Baranya Megyei Bíróság (Maďarsko) dne 5. října 2009 — Uszodaépítő Kft. v. APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Baranya Megyei Bíróság (Maďarsko) dne 5. října 2009 — Uszodaépítő Kft. v. APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály
   (Věc C-392/09)
   2010/C 11/23
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Baranya Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Uszodaépítő Kft.

      Žalovaný: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

      Předběžné otázky

               1)

               Je právní předpis členského státu, který vstoupil v platnost dne 1. ledna 2008, po zavedení nároku na odpočet daně, který pro odpočet odvedené a přiznané DPH za poskytování služeb nebo dodání zboží uskutečněné ve zdaňovacím období 2007 požaduje změnu fakturačních údajů a podání dodatečného daňového přiznání, slučitelný s články 17 a 20 šesté směrnice (1)?

               2)

               Je opatření upravené v čl. 269 odst. 1 nového zákona o DPH, podle kterého při splnění požadavků stanovených v tomto ustanovení budou práva a povinnosti určeny a použity v souladu s uvedeným zákonem, přestože vznikly před vstupem tohoto zákona v platnost — v promlčecí lhůtě —, slučitelné s obecnými zásadami práva Společenství, a zejména, je objektivně odůvodněné, přiměřené a proporcionální a splňuje zásadu právní jistoty?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-241/17: Žaloba podaná dne 25. dubna 2017 – Polská republika v. Komise

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/41

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2017 – Polská republika v. Komise
   (Věc T-241/17)
   (2017/C 195/55)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/264 ze dne 14. února 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v rozsahu, v němž vylučuje z financování Unií výdaje vynaložené schválenou platební agenturou Polské republiky ve výši 25 708 035,13 eur;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně uplatňuje jako žalobní důvod, že k porušení čl. 52 odst. 1 nařízení č. 1306/2013 (1) došlo tak, že pokud jde o výdaje vynaložené polskými orgány v rámci zvláštních opatření na podporu odvětví ovoce a zeleniny podle nařízení č. 585/2011 (2) jako vyrovnávací platby za nesklízení v roce 2011, došlo k finanční opravě zakládající se na nesprávném právním výkladu, ačkoli polské orgány vynaložily tyto výdaje v souladu s unijními předpisy a nedopustily se porušení zejména článku 85 nařízení č. 543/2011 (3).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 549).

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 585/2011 ze dne 17. června 2011 , kterým se stanoví dočasná mimořádná podpora pro odvětví ovoce a zeleniny (Úř. věst. 2011, L 160, s. 71).

      (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011 , kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny (Úř. věst. 2011, L 157, s. 1).


title: Věc F-41/08: Žaloba podaná dne 30. března 2008 – Honnefelder v. Komise

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/38

         Žaloba podaná dne 30. března 2008 – Honnefelder v. Komise
   (Věc F-41/08)
   (2008/C 128/81)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stephanie Honnefelder (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Bode, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí žalované o nezařazení žalobkyně na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO AD/26/05 z důvodu nedosažení dostatečných bodů.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 10. května 2007 a rozhodnutí o stížnosti ze dne 14. prosince 2007 a učit, že žalovaná je povinna posoudit možnost zařazení žalobkyně na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení bez porušení zásady rovnosti a v rámci řádného řízení;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení;

               —

               případně vydat rozsudek pro zmeškání.


title: Věc T-353/10: Usnesení Tribunálu ze dne 12. října 2011 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Oznámení o dluhu — Námitka nepřípustnosti — Smluvní povaha sporu — Povaha žaloby — Povaha napadnutelného aktu“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. října 2011 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Komise
   (Věc T-353/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Oznámení o dluhu - Námitka nepřípustnosti - Smluvní povaha sporu - Povaha žaloby - Povaha napadnutelného aktu)
   2011/C 355/34
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (Atény, Řecko) (zástupce: E. Tzannini, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a A. Sauka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení oznámení o dluhu, vydaného Komisí dne 22. července 2010 za účelem navrácení částky 109 415,20 eur vyplacené žalobkyni v rámci finanční pomoci poskytnuté na podporu projektu z oblasti lékařského výzkumu.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc C-10/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-10/09) (1)

   2009/C 220/64

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-356/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 4. září 2009 — Pensionsversicherungsanstalt v. Dr. Christine Kleist

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 4. září 2009 — Pensionsversicherungsanstalt v. Dr. Christine Kleist
   (Věc C-356/09)
   2009/C 282/49
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof (Rakousko)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pensionsversicherungsanstalt

      Žalovaná: Dr. Christine Kleist

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (1) ve znění směrnice 2002/73/ES vykládat v tom smyslu, že — v rámci systému pracovního práva, který u obecné ochrany zaměstnanců před výpovědí vychází z jejich sociální (finanční) odkázanosti na pracovní místo — brání ustanovení kolektivní smlouvy, které stanoví zvláštní ochranu před výpovědí, která jde nad rámec obecné zákonné ochrany před výpovědí pouze do okamžiku, kdy obvykle existuje sociální (finanční) zabezpečení prostřednictvím vyplácení starobního důchodu, pokud nárok na tento starobní důchod vzniká pro muže a ženy v rozdílných okamžicích?

               2)

               Brání čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 76/207/EHS ve znění směrnice 2002/73/ES v rámci uvedeného systému pracovního práva rozhodnutí veřejnoprávního zaměstnavatele, který dává výpověď zaměstnankyni několik měsíců po okamžiku, kdy dosáhla zabezpečení prostřednictvím starobního důchodu proto, aby zaměstnal nové zaměstnance, kteří již čekají na trhu práce.

      (1)  Úř. věst. L 39, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187.


title: Věc C-381/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 11. července 2016 – Salvador Benjumea Bravo de Laguna v. Esteban Torras Ferrazzuolo

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/41

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 11. července 2016 – Salvador Benjumea Bravo de Laguna v. Esteban Torras Ferrazzuolo
   (Věc C-381/16)
   (2016/C 335/55)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo, Sala Primera de lo Civil

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Salvador Benjumea Bravo de Laguna

      Odpůrce: Esteban Torras Ferrazzuolo

      Předběžná otázka

   Je s unijním právem, konkrétně s nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1), slučitelné podání návrhu na uplatnění práv z ochranné známky Společenství i z jiných důvodů, než které jsou uvedeny v článku 18 zmíněného nařízení, a konkrétně v případech uvedených v čl. 2 odst. 2 španělského zákona č. 17/2001 ze dne 7. prosince 2001 o ochranných známkách (Ley 17/2001, de 7 de diciembre, de Marcas) (BOE č. 294 ze dne 8. prosince 2001)?

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1