title: Věc C-200/10 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. května 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise ( „Opravný kasační prostředek — Rozhodčí doložka — Smlouva o finanční podpoře poskytnuté Společenstvím na projekt v rámci programu „eContent“ — Ukončení smlouvy ze strany Komise — Náhrada způsobilých nákladů — Odůvodnění rozsudku Tribunálu“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. května 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise
   (Věc C-200/10 P) (1)

   (Opravný kasační prostředek - Rozhodčí doložka - Smlouva o finanční podpoře poskytnuté Společenstvím na projekt v rámci programu „eContent“ - Ukončení smlouvy ze strany Komise - Náhrada způsobilých nákladů - Odůvodnění rozsudku Tribunálu)
   2011/C 186/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, zmocněnec, D. Philippe a M. Gouden, avocats)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 9. února 2010, Evropaïki Dynamiki v. Komise (T-340/07), kterým Tribunál zamítl žalobu založenou na rozhodčí doložce, která směřovala k tomu, aby bylo Komisi uloženo zaplacení částek údajně dlužných žalobkyni a náhrady škody v návaznosti na ukončení smlouvy o finanční podpoře poskytnuté Společenstvím na projekt „e-Content Exposure and Business Opportunities“ („EEBO“) (smlouva č. EDC-53007 EEBO/27873), uzavřené v rámci víceletého programu Společenství na podporu rozvoje a využívání evropských digitálních materiálů v globálních sítích a na podporu jazykové rozmanitosti v informační společnosti (Program „eContent“)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 9. února 2010, Evropaïki Dynamiki v. Komise (T-340/07) se zrušuje v rozsahu, v němž Tribunál tímto rozsudkem nerozhodl o návrhových žádáních společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE směřujících, bez ohledu na ukončení smlouvy EDC-53007 EEBO/27873, k tomu, aby bylo Komisi uloženo zaplatit jí částku 172 588,62 eur odpovídající nákladům dosud Komisí neuhrazeným, které tato společnost vynaložila v rámci uvedené smlouvy.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o uvedených návrhových žádáních společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc C-88/14: Žaloba podaná dne 21. února 2014 – Evropská komise v. Evropský parlament a Rada Evropské unie

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/24

         Žaloba podaná dne 21. února 2014 – Evropská komise v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
   (Věc C-88/14)
   2014/C 135/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, B. Martenczuk, G. Wils, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil čl. 1 body 1 a 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1289/2013 ze dne 11. prosince 2013, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (1), v rozsahu, v jakém se v tomto článku zavádí nový článek 4b;

               —

               prohlásil účinky zrušených ustanovení a každého opatření přijatého k jeho provedení za konečné až do nahrazení uvedených ustanovení v přiměřené lhůtě akty přijatými v souladu se Smlouvou a výkladem uvedeným v rozsudku Soudního dvora;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

         Podpůrně, v případě, že Soudní dvůr rozhodne, že výše uvedená ustanovení jsou neoddělitelná od zbývající části napadeného nařízení, Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v plném rozsahu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1289/2013 ze dne 11. prosince 2013, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni;

               —

               prohlásil účinky zrušeného nařízení a každého opatření přijatého k jeho provedení za konečné až do nahrazení uvedeného nařízení v přiměřené lhůtě akty přijatými v souladu se Smlouvou a výkladem uvedeným v rozsudku Soudního dvora;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise navrhuje zrušení čl. 1 bodů 1 a 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1289/2013 ze dne 11. prosince 2013, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, v rozsahu, v jakém se v tomto článku zavádí nový článek 4b. Podpůrně, v případě, že Soudní dvůr rozhodne, že výše uvedená ustanovení jsou neoddělitelná od zbývající části napadeného nařízení, Komise navrhuje zrušení uvedeného nařízení v plném rozsahu.
   Komise zastává názor, že výše uvedená ustanovení jsou neslučitelná s článkem 290 a článkem 291 SFEU v rozsahu, v jakém stanoví použití aktů v přenesené pravomoci, jelikož dotčené akty nedoplňují ani nemění legislativní akt, ale provádějí ho.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 74.


title: Věc C-169/09: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. března 2010 — Evropská komise v. Řecká republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Požadavky na ekodesign energetických spotřebičů — Neprovedení ve stanovené lhůtě“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. března 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-169/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Požadavky na ekodesign energetických spotřebičů - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2010/C 221/21
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Schønberg a M. Karanasou Apostolopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupkyně: N. Dafniou, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů a o změně směrnic Rady 92/42/EHS a Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES a 2000/55/ES (Úř. věst. L 191, s. 29) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů a o změně směrnic Rady 92/42/EHS a Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES a 2000/55/ES, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc: C-284/05: Žaloba podaná dne 15. července 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/13

         Žaloba podaná dne 15. července 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice
   (Věc: C-284/05)
   (2005/C 271/23)
   Jednací jazyk: finština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 15. července 2005 žaloba směřující proti Finské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou G. Wilmsem a P. Aaltem, jako zmocněnci, a adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Finská republika tím, že v návaznosti na bezcelní dovoz válečného materiálu v letech 1998 až 2000 odmítla vypočítat a splatit vlastní zdroje, které nestanovila a neposkytla Komisi, v rozporu s článkem 26 ES a článkem 20 Celního kodexu Společenství a tudíž Celním sazebníkem Společenství, a tím, že odmítla splatit úrok z nedodržení závazku poté, co Komisi neposkytla vlastní zdroje, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č.1552/89 (1) a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 (2), a

               2.

               uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Vlastní zdroje Společenství tvoří mimo jiné splátky vycházející z cel podle Společného celního sazebníku a jiných cel. Členské státy musí stanovit výši cel, jakmile mají nezbytné dostupné informace, a ve stanovené lhůtě musí tyto finanční prostředky poukázat na účet vlastních zdrojů Společenství. Členské státy musí v případě prodlení v poukázání zdrojů platit úroky, jak je stanoveno právními předpisy Společenství. Článek 296 ES se vztahuje na přísně omezené výjimečné situace a z důvodu této omezené povahy nesmí být tyto výjimky vykládány široce. Členský stát, který se hodlá opírat o tyto výjimky, musí za účelem odůvodnění skutečnosti, že nesplnil své povinnosti, předložit důkaz, že jeho činnost nepřesahuje meze situací uvedených výše. Nařízení (ES) č. 150/2003 (3) o pozastavení cla pro vojenskou výzbroj je použitelné pouze od data vstupu v platnost a nelze jej použít retroaktivně na dobu před jeho vstupem v platnost.
   Finsko zpochybňuje v celém rozsahu jak povinnost poskytnout informace a zaplatit, tak povinnost zaplatit úrok z nedodržení závazku.

      (1)  Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, 7.6.1989, s. 1)

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství(Úř. věst. L 130, 31.5.2000, s 1)

      (3)  Nařízení (ES) č. 150/2003 ze dne 21. ledna 2003 o pozastavení dovozního cla pro některé zbraně a vojenskou výzbroj (Úř. věst. L 25, 30.1.2003, s. 1)


title: Věc C-19/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 23. ledna 2007 – Paul Chevassus-Marche v. Groupe Danone SA, Kro beer brands SA (BKSA), Eaux minérales d'Evian SA (SAEME)

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 23. ledna 2007 – Paul Chevassus-Marche v. Groupe Danone SA, Kro beer brands SA (BKSA), Eaux minérales d'Evian SA (SAEME)
   (Věc C-19/07)
   (2007/C 69/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation (kasační soud)
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Paul Chevassus-Marche

      Žalované: Groupe Danone SA, Kro beer brands SA (BKSA), Eaux minérales d'Evian SA (SAEME)
   Předběžná otázka
   Má být čl. 7 odst. 2 směrnice EHS č. 86/653 ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců vykládán v tom smyslu (1), že obchodní zástupce, jemuž je svěřena určitá územní oblast, má nárok na provizi v případě, že je obchod uzavřen mezi třetí osobou a zákazníkem patřícím do této oblasti bez jakékoli přímé nebo nepřímé účasti mandanta?

      (1)  Úř. věst. L 382, 1986, s. 17.


title: Věc C-337/13: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Almos Agrárkülkereskedelmi kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága „Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 90 — Snížení základu daně — Rozsah povinností členských států — Přímý účinek“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/11

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Almos Agrárkülkereskedelmi kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-337/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 90 - Snížení základu daně - Rozsah povinností členských států - Přímý účinek“)
   2014/C 212/11
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Almos Agrárkülkereskedelmi kft

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Kúria – Výklad čl. 90 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy, která pro případ nesplnění smlouvy nestanoví možnost opravit základ daně, se směrnicí

      Výrok

               1)

               Ustanovení článku 90 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána tak, že nebrání vnitrostátnímu ustanovení, které nestanoví snížení základu daně u daně z přidané hodnoty v případě nezaplacení ceny, je-li použito odchylné ustanovení odstavce 2 tohoto článku. Toto ustanovení musí nicméně zahrnovat všechny další případy, ve kterých podle odstavce 1 téhož článku osoba povinná k dani po uzavření transakce neobdržela část nebo celé protiplnění, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

               2)

               Osoby povinné k dani se mohou za účelem snížení svého základu daně u daně z přidané hodnoty před vnitrostátními soudy vůči členskému státu dovolávat čl. 90 odst. 1 směrnice 2006/112. I když členské státy mohou stanovit, že uplatnění nároku na snížení takového základu daně podléhá splnění určitých formalit umožňujících doložit zejména to, že osoba povinná k dani po uzavření transakce definitivně neobdržela část nebo celé protiplnění a že se tato osoba může dovolávat toho, že se v jejím případě jedná o některou ze situací uvedených v čl. 90 odst. 1 směrnice 2006/112, nesmí takto přijatá opatření překročit meze toho, co je nezbytné k tomuto doložení, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2004 ve věci T-317/02, Fédération des industries condimentaires de France (FICF), Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort, Comité économique agricole régional „fruits et légumes de la région Bretagne“ (Cerafel) a Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras (CIFOG) proti Komisi Evropských společenství (Společná obchodní politika — Světová obchodní organizace (WTO) — Nařízení (ES) č. 3286/94 — Překážky obchodu — Připravená hořčice — Uzavření vyšetřovacího řízení týkajícího se překážek obchodu — Zájem Společenství)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/22

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. prosince 2004
   ve věci T-317/02, Fédération des industries condimentaires de France (FICF), Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort, Comité économique agricole régional „fruits et légumes de la région Bretagne“ (Cerafel) a Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras (CIFOG) proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Společná obchodní politika - Světová obchodní organizace (WTO) - Nařízení (ES) č. 3286/94 - Překážky obchodu - Připravená hořčice - Uzavření vyšetřovacího řízení týkajícího se překážek obchodu - Zájem Společenství)
   (2005/C 45/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-317/02, Fédération des industries condimentaires de France (FICF), se sídlem v Paříži (Francie), Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort, se sídlem v Millau (Francie), Comité économique agricole régional „fruits et légumes de la région Bretagne“ (Cerafel), se sídlem v Morlaix (Francie), Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras (CIFOG), se sídlem v Paříži (Francie), zastoupení O. Prostem a M.-J. Jacquotem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: P.-J. Kuijper a G. Boudot, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/604/ES ze dne 9. července 2002 uzavírajícího vyšetřovací řízení týkající se překážek obchodu ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 3286/94, spočívající v obchodních praktikách Spojených států amerických v rámci dovozu připravené hořčice (Úř. věst. L 195, s. 72), Soud (první rozšířený senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, P. Mengozzi, M. E. Martins Ribeiro, F. Dehousse a I. Labucka, soudci, vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 14. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobcům se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 323, 21.12.2002.


title: Věc C-316/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. prosince 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Nokia Corp. v. Joacim Wärdell (Ochranná známka Společenství — Článek 98 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 — Jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení — Povinnost soudu pro ochranné známky Společenství vydat příkaz, kterým se třetí osobě zakazuje pokračovat v takovém jednání — Pojem zvláštní důvody pro nevydání takového zákazu — Povinnost soudu pro ochranné známky Společenství přijmout příslušná opatření k zajištění dodržování takového zákazu — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví obecný zákaz jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení, doplněný trestními sankcemi)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/14

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. prosince 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Nokia Corp. v. Joacim Wärdell
   (Věc C-316/05) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Článek 98 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 - Jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení - Povinnost soudu pro ochranné známky Společenství vydat příkaz, kterým se třetí osobě zakazuje pokračovat v takovém jednání - Pojem „zvláštní důvody“ pro nevydání takového zákazu - Povinnost soudu pro ochranné známky Společenství přijmout příslušná opatření k zajištění dodržování takového zákazu - Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví obecný zákaz jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení, doplněný trestními sankcemi)
   (2006/C 331/24)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Högsta domstolen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nokia Corp.

      Žalovaný: Joacim Wärdell
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Högsta domstolen – Výklad čl. 98 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01) – Povinnost soudu pro ochranné známky Společenství, který určí, že žalovaný porušil ochrannou známku Společenství nebo že její porušení ze strany žalovaného hrozí, vydá, pokud tu nejsou zvláštní důvody pro to, aby tak nečinil, příkaz, kterým mu zakazuje pokračovat v jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení – Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví obecný zákaz porušení a možnost uložit trestní sankce, dojde-li k pokračování v jednání, které představuje porušení
   Výrok

               1)

               Článek 98 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že pouhá skutečnost, že nebezpečí pokračování v jednání, jež představuje porušení nebo hrozbu porušení ochranné známky Společenství, není zjevné nebo že je jinak pouze omezené, nepředstavuje pro soud pro ochranné známky Společenství zvláštní důvod, proč nevydat příkaz, kterým se žalovanému zakazuje pokračovat v takovém jednání.

               2)

               Článek 98 odst. 1 nařízení č. 40/94 musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že vnitrostátní právní předpisy obsahují obecný zákaz porušení ochranných známek Společenství a stanoví možnost uložit trestní sankce, dojde-li k pokračování v jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení, ať již úmyslně či z hrubé nedbalosti, nepředstavuje pro soud pro ochranné známky Společenství zvláštní důvod, proč nevydat příkaz, kterým se žalovanému zakazuje pokračovat v takovém jednání.

               3)

               Článek 98 odst. 1 nařízení č. 40/94 musí být vykládán v tom smyslu, že soud pro ochranné známky Společenství, který vydal příkaz, kterým se žalovanému zakazuje pokračovat v jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení ochranné známky Společenství, je povinen přijmout v souladu s vnitrostátními právními předpisy příslušná opatření k zajištění dodržování tohoto zákazu, i když tyto předpisy obsahují obecný zákaz porušení ochranných známek Společenství a stanoví možnost uložit trestní sankce, dojde-li k pokračování v jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení, ať již úmyslně či z hrubé nedbalosti.

               4)

               Článek 98 odst. 1 nařízení č. 40/94 musí být vykládán v tom smyslu, že soud pro ochranné známky Společenství, který vydal příkaz, kterým se žalovanému zakazuje pokračovat v jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení ochranné známky Společenství, je povinen přijmout ta z opatření stanovených vnitrostátními právními předpisy, jež jsou způsobilá zajistit dodržování tohoto zákazu, i kdyby tato opatření nemohla být na základě těchto předpisů přijata v případě obdobného porušení národní ochranné známky.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc C-554/08 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 — Le Carbone-Lorraine SA v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP — Trh výrobků z uhlíku a grafitu k elektrickým a mechanickým aplikacím — Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 — Stanovení výše pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Spolupráce během správního řízení — Zásada osobní povahy sankcí — Rovné zacházení — Zásada proporcionality )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 — Le Carbone-Lorraine SA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-554/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP - Trh výrobků z uhlíku a grafitu k elektrickým a mechanickým aplikacím - Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 - Stanovení výše pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Spolupráce během správního řízení - Zásada osobní povahy sankcí - Rovné zacházení - Zásada proporcionality“)
   2010/C 11/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Le Carbone-Lorraine SA (zástupci: A. Winckler a H. Kanellopoulos, avocats)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a E. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 8. října 2008, Carbone-Lorraine v. Komise (T-73/04), kterým Soud zamítl žalobu žalobkyně, kterou se domáhala zrušení rozhodnutí Komise 2004/420/ES ze dne 3. prosince 2003 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP, jenž se týká kartelové dohody na trhu výrobků z uhlíku a grafitu k elektrickým a mechanickým aplikacím, nebo podpůrně zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni — Porušení zásady osobní povahy sankcí — Způsob výpočtu výše uložené pokuty — Úzká a stálá spolupráce během správního řízení — Zásady proporcionality a rovného zacházení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Le Carbone-Lorraine SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-448/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 26. září 2014 – Davitas GmbH v. Stadt Aschaffenburg

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 26. září 2014 – Davitas GmbH v. Stadt Aschaffenburg
   (Věc C-448/14)
   (2014/C 448/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Davitas GmbH

      Žalované: Stadt Aschaffenburg

      Za účasti: Landesanwaltschaft Bayern

      Předběžné otázky

   Jde v případě výrobku s názvem „De Tox Forte“, který prodává žalobkyně, o potravinu nebo složku potravin s novou molekulární strukturou ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 258/97 (1)?
   Postačí k tomu, aby mohla být na tuto otázku podána kladná odpověď, zejména okolnost, že tento výrobek obsahující látku klinoptilolit ve své zvláštní primární molekulární struktuře před 15. květnem 1997 ještě nebyl používán jako potravina, nebo je navíc nezbytné, aby byl tento výrobek vyráběn postupem, který vede k nové nebo záměrně modifikované molekulární struktuře, a že tedy musí jít o látku, která předtím v takové formě v přírodním prostředí neexistovala?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin, Úř. věst. L 43, s. 1; Zvl. vyd. 13/18, s. 244.


title: Věc C-316/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 22. června 2004 ve věci Stichting Zuid-Holandse Milieufederatie proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Ctb)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 22. června 2004 ve věci Stichting Zuid-Holandse Milieufederatie proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Ctb)
   (Věc C-316/04)
   (2004/C 239/06)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemské království) ze dne 22. června 2004 ve věci Stichting Zuid-Holandse Milieufederatie proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Ctb), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 26. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1a)

               Může být článek 8 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin (1) uplatňován vnitrostátním soudem po uplynutí lhůty stanovené v článku 23 této směrnice?

               1b)

               Může být článek 16 směrnice o biocidních přípravcích (2) uplatňován vnitrostátním soudem po uplynutí lhůty stanovené v článku 34 této směrnice?

               2.

               Je nutno vykládat článek 16 směrnice o biocidních přípravcích tak, že má stejný význam jako čl. 8 odst. 2 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin?

               3.

               Je nutno vykládat čl. 16 odst. 1 směrnice o biocidních přípravcích jako povinnost „stand-still“?
               Je-li odpověď na tuto otázku záporná:
               Ukládá čl. 16 odst. 1 směrnice o biocidních přípravcích omezení změn vnitrostátních právních předpisů o uvádění biocidních přípravků na trh, a pokud ano, jaká omezení?

               4.

               Je-li odpověď na druhou otázku záporná:

                           a)

                           Musí být čl. 8 odst. 2 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin vykládán v tom smysl, že pokud členský stát uvádí na svém území na trh prostředky na ochranu rostlin, obsahující účinné látky neuvedené v příloze I směrnice, které již byly na trhu dva roky ode dne oznámení směrnice, je povinen řídit se rovněž ustanovením článku 4 této směrnice?

                           b)

                           Musí být dále čl. 8 odst. 2 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin vykládán v tom smyslu, že pokud členský stát uvádí na svém území na trh prostředky na ochranu rostlin, obsahující účinné látky neuvedené v příloze I směrnice, které již byly na trhu do dva roky ode dne oznámení směrnice, je povinen řídit se rovněž ustanovením čl. 8 odst. 3 této směrnice?

               5.

               Musí být čl. 8 odst. 3 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin vykládán v tom smyslu, že se přezkoumáváním rozumí zkoumání, v jehož rámci se přihlíží k působení určité účinné látky na zdraví člověka a zvířat a na životní prostředí a na jehož základě se účinná látka oznamuje, přičemž v důsledku tohoto oznámení se považují přípravky na ochranu rostlin, které obsahují tuto účinnou látku, za povolené či registrované?

               6.

               Musí být čl. 8 odst. 3 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin vykládán v tom smyslu, že obsahuje pouze předpisy o předložení údajů před přezkoumáváním, nebo musí být chápán tak, že uvedené požadavky mají význam také pro určení, jakým způsobem se má zahájit a provést přezkoumávání?

      (1)  Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 123, 24.4.1998, s. 1.


title: Věc T-66/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2014 – Sedghi a Azizi v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Vynětí ze seznamu dotčených osob a subjektů — Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné posouzení“

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2014 – Sedghi a Azizi v. Rada
   (Věc T-66/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Vynětí ze seznamu dotčených osob a subjektů - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
   2014/C 235/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ali Sedghi (Teherán, Irán) a Ahmad Azizi (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Wyatt, QC, a M. Lester, barrister, poté S. Ashley, D. Wyatt, M. Lester, A. Irvine a S. Jeffrey, solicitors, a nakonec S. Ashley, D. Wyatt, M. Lester, A. Irvine a S. Millar, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bishop, I. Rodios a B. Driessen, poté M. Bishop a I. Rodios, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení s okamžitým účinkem rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobců, a podpůrně návrh na určení toho, že se čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1) a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 267/2012 nevztahují na A. Aziziho.

      Výrok rozsudku

               1)

               V rozsahu, v němž se týkají Ali Sedgiho a Ahmada Aziziho, se zrušují:

                           —

                           rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.

               2)

               Ve zbývající části již není třeba rozhodovat.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-137/13: Žaloba podaná dne 7. března 2013 — Saferoad RRS v. OHIM (MEGARAIL)

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/27

         Žaloba podaná dne 7. března 2013 — Saferoad RRS v. OHIM (MEGARAIL)
   (Věc T-137/13)
   2013/C 129/52
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Saferoad RRS GmbH (Weroth, Německo) (zmocněnec: C. Czychowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. ledna 2013 ve věci R 2536/2011-4, jakož i rozhodnutí průzkumového referenta ze dne 23. listopadu 2011, v rozsahu, ve kterém byl zamítnut zápis ochranné známky;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „MEGARAIL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 19 a 37

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-70/08: Žaloba podaná dne 20. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/9

         Žaloba podaná dne 20. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-70/08)
   (2008/C 116/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a J. Enegren, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/72/ES ze dne 22. července 2003, kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců (1), nebo tím, že nezajistilo, aby sociální partneři zavedli nezbytná opatření formou dohod, nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2003/72/ES uplynula dne 18. srpna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 207, s. 25; Zvl. vyd. 05/04, s. 338.


title: Věc C-284/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Simone Künnecke a další v. TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Simone Künnecke a další v. TUIfly GmbH
   (Věc C-284/17)
   (2017/C 283/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Simone Künnecke, Thomas Küther, Antonia Künnecke a Moritz Künnecke

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc T-485/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Akzo Nobel a Akcros Chemicals v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropské trhy s tepelnými stabilizátory — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Protiprávní jednání, kterého se dopustila společná dceřiná společnost — Pokuty — Solidární odpovědnost dceřiné společnosti a mateřských společnosti — Desetiletá promlčecí lhůta pro jednu z mateřských společností — Rozhodnutí o znovupřijetí — Snížení částky pokuty pro jednu z mateřských společností — Přičtení povinnosti zaplatit sníženou částku pokuty dceřiné společnosti a jiné mateřské společnosti — Právo na obhajobu“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Akzo Nobel a Akcros Chemicals v. Komise
   (Věc T-485/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropské trhy s tepelnými stabilizátory - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Protiprávní jednání, kterého se dopustila společná dceřiná společnost - Pokuty - Solidární odpovědnost dceřiné společnosti a mateřských společnosti - Desetiletá promlčecí lhůta pro jednu z mateřských společností - Rozhodnutí o znovupřijetí - Snížení částky pokuty pro jednu z mateřských společností - Přičtení povinnosti zaplatit sníženou částku pokuty dceřiné společnosti a jiné mateřské společnosti - Právo na obhajobu“)
   (2015/C 302/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Nizozemsko) a Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Spojené království) (zástupci: C. Swaak a R. Wesseling, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Ronkes Agerbeek a J. Bourke, poté F. Ronkes Agerbeek a P. Van Nuffel, zmocněnci, ve spolupráci s J. Holmes, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30 června 2011, kterým se mění rozhodnutí Komise C (2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory) v rozsahu, v němž je určeno společnostem Akzo Nobel a Akcros Chemicals, nebo podpůrně, návrh na snížení částky uložených pokut.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2011, kterým se mění rozhodnutí Komise C (2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory) se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12. 11. 2011.


title: Věc T-491/10: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2011 — SNCF v. OHIM — Infotrafic (infotrafic)

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/49

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2011 — SNCF v. OHIM — Infotrafic (infotrafic)
   (Věc T-491/10) (1)

   2011/C 282/91
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Věc T-399/10: Žaloba podaná dne 14. září 2010 — ArcelorMittal España v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/53

         Žaloba podaná dne 14. září 2010 — ArcelorMittal España v. Komise
   (Věc T-399/10)
   ()
   2010/C 301/84
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ArcelorMittal España, SA (Gozón, Španělsko) (zástupci: A. Creus Carreras a A. Valiente Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit články 1, 2, 3 a 4 rozhodnutí v rozsahu, v jakém se týkají ArcelorMittal España, S.A.;

               —

               podpůrně zrušit pokutu uloženou ArcelorMittal España, S.A.

               —

               a podpůrně snížit pokutu uloženou ArcelorMittal España, S.A.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Prostřednictvím žaloby se žalobkyně domáhá zrušení článků 1, 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise K(2010) 4387 konečné, ze dne 30. června 2010 ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel, kterým Komise rozhodla, že žalobkyně spolu s dalšími společnostmi porušila článek 101 SFEU a článek 53 EHP, neboť se účastnila pokračující dohody nebo jednání ve vzájemné shodě v odvětví předpínací ocele na celoevropské, anebo národní/regionální úrovni. Dále se domáhá zrušení či snížení uložené pokuty.
   Na podporu žaloby uplatňuje 6 žalobních důvodů.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila její základní právo na nestranný soud stanovené v čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy na ochranu lidských práv a základních svobod („EÚLP“) a článek 47 Listiny základních svobod, neboť pokuta byla uložena správním orgánem, jež má zároveň pravomoci vyšetřovací a sankční.
   Zadruhé tvrdí, že se Komise dopustila chyb při výpočtu pokuty, jež vedly k tomu, že žalobkyni byla uložena vyšší pokuta.
   Zatřetí tvrdí, že Komise učinila nesprávný závěr o tom, že žalobkyně měla rozhodující vliv na společnosti Emesa a Galycas’ do prosince 1997.
   Začtvrté tvrdí, že jí Komise protiprávně odmítla zaručit částečnou ochranu podle bodu 23 oznámení o shovívavosti z roku 2002 (1), ačkoli poskytla rozhodující důkazy o trvání a závažnosti protiprávního jednání, a tedy splnila požadavky stanovené v oznámení.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně uplatnila „zvláštní zvýšení za účelem odrazení“ podle bodu 30 pokynů Komise o ukládání pokut z roku 2006 (2), což vedlo k tomu, že žalobkyni byla protiprávně uložena pokut o 20 % vyšší.

      (1)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů, Úř. věst. C 45, s. 3

      (2)  Pokyny Komise o metodě stanovování výše pokut podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003, Úř. věst. C 210, s. 2


title: Věc T-390/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Établissement Amra v. OHIM (KJ KANGOO JUMPS XR) „Ochranná známka Společenství — Přihláška ochranné známky Společenství KJ Kangoo Jumps XR — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Établissement Amra v. OHIM (KJ KANGOO JUMPS XR)
   (Věc T-390/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství KJ Kangoo Jumps XR - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 027/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Établissement Amra (Vaduz, Lichtenštejnsko) (zástupce: S. Rizzo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. března 2014 (věc R 1511/2013-2) týkajícímu se přihlášky „trojrozměrného“ označení KJ Kangoo Jumps XR jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Établissement Amra se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 315, 15. 9. 2014.


title: Věc C-337/04: Žaloba podaná dne 2. srpna 2004 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/9

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2004 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-337/04)
   (2004/C 239/16)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 2. srpna 2004 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Gérardem Rozetem a Christophem Giolitem jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Francouzská republika tím, že neprovedla ve stanovené lhůtě rozhodnutí ze dne 15. ledna 2002 o státní podpoře udělené Francouzskou republikou ve prospěch Crédit Mutuel (Státní podpora C 88/1997 dříve NN 183/1995; nyní zveřejněné v Úř. věst. L 88 ze dne 4. dubna 2003, s. 39), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 249 čtvrtého pododstavce ES a čl. 2 a 3 tohoto rozhodnutí;

               2.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Komise přijala dne 15. ledna 2002 rozhodnutí podle čl. 88 odst. 2 prvního pododstavce ES, kterým Francii uložila požadovat od Crédit Mutuel navrácení podpor, které jí byly uděleny po 1. lednu 1991, a přijmout předpisy, které by do budoucna odstranily podpory obsažené v Livret bleu a zlepšily její kontrolu, neboť shledala, že udělení práva distribuovat Livret bleu ve prospěch Crédit Mutuel francouzskými orgány veřejné moci představovalo státní podporu neslučitelnou se společným trhem.
   Francouzské orgány zaslaly dne 18. června 2003 Crédit Mutuel příkaz k úhradě částky 117,9 milionů EUR. Komise však konstatuje, že až do tohoto dne Crédit mutuel nevrátila žádnou částku podpory a Francie neučinila nic jiného pro uskutečnění tohoto navrácení. Francie se tedy podle mínění Komise rozhodnutí nepodrobila, a protože nenamítla absolutní nemožnost výkonu, která je jediným důvodem obhajoby, který může být dovoláván, nesplnění povinností, které pro ni vyplývají z práva Společenství, musí být považováno za prokázané.
   Komise ostatně neuděluje souhlas, co se týče metody jednoduchého úrokování používané francouzskými orgány pro výpočet úroků, které má dostat z částky, která má být navrácena a co se týče částky daně odpočítané od částky, která má být navrácena. Je toho názoru, že pouze kapitalizace úroků metodou složitého úrokování umožňuje dospět k odstranění hospodářské výhody, ze které měl Crédit Mutuel prospěch. Na druhé straně francouzské orgány neprokázaly, že odpočet daně z částky, která má být navrácena byl uskutečněn na základě vnitrostátních pravidel a nediskriminujícím způsobem vzhledem ke srovnatelným případům, na které se vztahuje vnitrostátní právo. Z těchto důvodů částka navržená francouzskými orgány k navrácení neumožňuje účinný výkon rozhodnutí Komise.
   Komise má nakonec za to, že Francie se nepodrobila čl. 2 odst. 2, čl. 2 odst. 3 a čl. 2 odst. 4 rozhodnutí ze dne 15. ledna 2002, kterým se zajišťuje, aby v budoucnu byly odstraněny určité prvky podpory obsažené v Livret bleu a její lepší kontrole, ale omezila se na tvrzení, že nezbytné předpisy jsou přijímány. Komise k tomuto dni nemá k dispozici žádnou informaci, která by jí umožnila vyvodit závěr, že rozhodnutí bylo v těchto bodech vykonáno.


title: Věc C-365/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa (Portugalsko) dne 8. července 2011 — João Nuno Esteves Coelho dos Santos v. TAP Portugal

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa (Portugalsko) dne 8. července 2011 — João Nuno Esteves Coelho dos Santos v. TAP Portugal
   (Věc C-365/11)
   2011/C 282/18
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: João Nuno Esteves Coelho dos Santos

      Žalovaná: TAP Portugal

      Předběžné otázky

   Musí být články 5, 6 a 7 nařízení č. 261/2004 (1), které vyložil Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 19. listopadu 2009, Sturgeon a další (spojené věci C-402/07 a C-432/07, Sb. rozh. s. I-10923) (2) v tom smyslu, že pro účely uplatnění nároku na náhradu škody lze na cestující zpožděných letů nahlížet stejně jako na cestující zrušených letů, jestliže z důvodu zpoždění letu utrpí ztrátu času tří nebo více hodin, vykládány stejným způsobem v případě letu, který začal ve stanoveném čase v místě odletu a byl zpožděn o tři hodiny a padesát pět minut na letišti, na kterém mělo letadlo mezipřistání z důvodu, že letecká společnost se rozhodla z operativních důvodů změnit letadlo a náhradní letadlo, které mělo poruchu ještě před mezipřistáním, muselo být podrobeno technickému zákroku, což vedlo k tomu, že let byl v místě určení zpožděn o tři hodiny padesát pět minut?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).

      (2)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010, s. 4.


title: Věc C-465/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 9. října 2014 – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank v. F. Wieland a H. Rothwangl

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 9. října 2014 – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank v. F. Wieland a H. Rothwangl
   (Věc C-465/14)
   (2014/C 448/17)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Žalovaní: F. Wieland, H. Rothwangl

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 3, jakož i čl. 94 odst. 1 a 2 nařízení č. 1408/71 (1) vykládat v tom smyslu, že bývalému námořníkovi, který byl členem posádky zámořské lodi s domovským přístavem v členském státu, neměl bydliště na pevnině a nebyl státním příslušníkem členského státu, po přistoupení státu, jehož státní příslušnost tento námořník má, k Unii (respektive k právnímu předchůdci Unie) nebo po nabytí účinnosti nařízení č. 1408/71 pro tento stát, nesmí být (zčásti) odepřen starobní důchod pouze z důvodu, že uvedený bývalý námořník nebyl v době (požadovaného) pojištění státním příslušníkem (prvně jmenovaného) členského státu?

               2)

               Je třeba vykládat články 18 SFEU a 45 SFEU v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle níž byl námořník, který byl členem posádky zámořské lodi s domovským přístavem v tomto členském státu, neměl bydliště na pevnině a nebyl státním příslušníkem členského státu, vyloučen z účasti na důchodovém pojištění, zatímco podle této právní úpravy se za pojištěnce považuje námořník, který je státním příslušníkem členského státu, ve kterém má zámořská loď svůj domovský přístav, ale jinak se nachází ve stejné situaci, pokud stát, jehož je prvně jmenovaný námořník státním příslušníkem, mezitím – v době stanovení důchodu – přistoupil k Unii (právnímu předchůdci Unie), nebo pokud nařízení č. 1408/71 nabylo mezitím účinnosti pro tento stát?

               3)

               Je třeba otázky 1 a 2 zodpovědět stejným způsobem v případě (bývalého) námořníka, který měl v období výkonu své činnosti státní příslušnost státu, který přistoupil k Unii (právnímu předchůdci Unie) později, ale v době tohoto přistoupení nebo nabytí účinnosti nařízení č. 1408/71 pro uvedený stát a v době uplatnění svého nároku na starobní důchod není státním příslušníkem členského státu, na kterého se však naposledy uvedené nařízení přesto uplatní podle článku 1 nařízení č. 859/2003 (2)?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).

      (2)  Nařízení rady (ES) č. 859/2003 ze dne 14. května 2003, kterým se působnost nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 rozšiřuje na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti (Úř. věst. L 124, s. 1; 05/04, .s 317).


title: Věc T-3/13: Žaloba podaná dne 7. ledna 2013 — Ronja v. Komise

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/22

         Žaloba podaná dne 7. ledna 2013 — Ronja v. Komise
   (Věc T-3/13)
   2013/C 79/39
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ronja s. r. o. (Znojmo, Česká republika) (zástupce: E. Engin Deniz, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               nařídil jednání;

               —

               prohlásil za neplatné rozhodnutí Komise Gestdem 2012/3329 a poskytl přístup k veškerým dokumentům;

               —

               konstatoval, že Komise porušila právní předpisy, když nezahájila řízení o nesplnění povinnosti proti Rakouské republice kvůli porušení článku 13 směrnice 2001/37/ES (1) a článku 34 SFEU na základě § 7a rakouského tabákového zákona;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení a nákladů na zastoupení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 3 druhé odrážky nařízení (ES) č. 1049/2001 (2)

               Zde je podstatou tvrzení žalobkyně, že Komise odepřela úplný přístup k požadovaným dokumentům (dopis mezi Rakouskou republikou a Komisí v souvislosti se stížností č. 2008/4340 kvůli údajné neslučitelnosti rakouského tabákového zákona se směrnicí 2001/37) z velké části na základě argumentů rakouských úřadů, aniž by tyto argumenty věcně přezkoumala. Podle názoru žalobkyně však neměl přístup k dokumentům, nýbrž odepření přístupu negativní účinky na řízení o odpovědnosti státu, které vedla před rakouským ústavním soudem. Dodává, že cíl výjimečné úpravy čl. 4 odst. 2 druhé odrážky nařízení č. 1049/2001 spíše vyžadoval, aby byl přístup ke sporným dokumentům poskytnut.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nezahájila řízení o nesplnění povinnosti proti Rakouské republice kvůli porušení článku 13 směrnice 2001/37 a článku 34 SFEU na základě § 7a rakouského tabákového zákona.
               V této souvislosti žalobkyně mimo jiné tvrdí, že pokud by bylo zahájeno řízení o nesplnění povinnosti, nedospěl by rakouský ústavní soud ve svém rozhodnutí o nárocích žalobkyně plynoucích z odpovědnosti státu k závěru, že směrnice 2001/37 neposkytuje práva podnikům, nýbrž spotřebitelům.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků (Úř. věst. L 194, s. 26; Zvl. vyd. 15/06, s. 147).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-97/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 3. března 2014 – SMK Kft. v. Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó és Vámhivatal

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 3. března 2014 – SMK Kft. v. Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó és Vámhivatal
   (Věc C-97/14)
   2014/C 142/32
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: SMK Kft.

      Žalovaný: Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó és Vámhivatal

      Předběžné otázky

               1)

               Lze článek 55 směrnice o DPH (1) účinné do 1. ledna 2010 vykládat v tom smyslu, že tento článek odkazuje výlučně na takové osoby povinné k dani přijímající služby, které nejsou nebo nejsou povinny být identifikovány pro účely DPH v členském státě místa, v němž jsou služby skutečně poskytovány?

               2)

               V případně kladné odpovědi na první otázku, je pro určení místa výkonu služeb výlučně použitelný článek 52 směrnice o DPH?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, je třeba článek 55 směrnice o DPH účinné do 1. ledna 2010 vykládat v tom smyslu, že pokud osoba povinná k dani přijímající služby podle smlouvy o dílo je nebo by měla být identifikována pro účely DPH ve více než jednom členském státě, závisí určení daňového identifikačního čísla, pod nímž přijímá službu (včetně případu, kdy se má za to, že osoba povinná k dani přijímající službu je usazena v členském státě skutečného výkonu služeb, ale je také identifikována pro účely DPH v jiném členském státě), výlučně na rozhodnutí tohoto příjemce?

               4)

               Pro případ, že je odpověď na třetí otázku taková, že je rozhodovací volnost příjemce služeb neomezená, je třeba článek 55 směrnice o DPH vykládat v tom smyslu, že:

                           —

                           lze mít do 31. prosince 2009 za to, že služba byla vykonána pod identifikačním číslem pro DPH uvedeným příjemcem této služby, jestliže je rovněž považován za osobu povinnou k dani registrovanou (usazenou) v jiném členském státě a zboží je odesláno nebo přepraveno z členského státu, ve kterém byla služba skutečně vykonána;

                           —

                           na určení místa výkonu služeb má vliv skutečnost, že příjemce služby je osobou povinnou k dani usazenou v jiném členském státě, který dodává hotové zboží tím, že je odesílá nebo přepravuje z členského státu, kde byly služby poskytnuty, kupujícímu za účelem dalšího prodeje, který následně zboží dále prodává v třetím členském státě Společenství, aniž příjemce služeb podle smlouvy o dílo přepravuje zboží zpět do svého sídla?

               5)

               Jestliže není rozhodovací volnost příjemce služeb neomezená, mají na použitelnost článku 55 směrnice o DPH účinné do 1. ledna 2010 vliv:

                           —

                           okolnosti, za kterých příjemce určitých prací uskutečněných na majetku nabývá a poskytuje tomu, kdo práce provádí, příslušné suroviny;

                           —

                           z jakého členského státu a pod jakým daňovým identifikačním číslem osoba povinná k dani přijímající služby uskutečňuje dodání hotového zboží, které je výsledkem těchto prací;

                           —

                           skutečnost, že – jako je tomu v původním sporu – hotové zboží, které je výsledkem těchto prací, je předmětem několika dodání v rámci řetězových plnění ještě v zemi, v níž jsou práce uskutečňovány, a že jeho přeprava z této země ke konečnému kupujícímu je uskutečňována přímo?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst L 347, s. 1).


title: Věc T-175/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Walter Hundhausen v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/52

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Walter Hundhausen v. Komise
   (Věc T-175/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 294/63)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Walter Hundhausen GmbH (Schwerte, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s C. Renner, advokátkou)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Kontrolní úřad ESVO (zástupci: původně X. Lewis, M. Schneider a G. Mathisen, poté X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali a C. Perrin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.

               2)

               O návrzích na vstup do řízení jako vedlejší účastníci řízení, podaných společnostmi Flachglas Torgau GmbH a Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG a Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH a Ineos Vinyls Deutschland GmbH, jakož i Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG a Wacker Chemie AG, již není namístě rozhodnout.

               3)

               Společnost Walter Hundhausen GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc T-95/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. června 2017 – Aydin v. EUIPO – Kaporal Groupe (ROYAL & CAPORAL) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ROYAL & CAPORAL — Starší slovní ochranná známka Evropské unie KAPORAL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. června 2017 – Aydin v. EUIPO – Kaporal Groupe (ROYAL & CAPORAL)
   (Věc T-95/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ROYAL & CAPORAL - Starší slovní ochranná známka Evropské unie KAPORAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 249/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Savas Aydin (Pantin, Francie) (zástupkyně: F. Watrin, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Hanf a S. Pétrequin, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kaporal Groupe (Marseille, Francie) (zástupce: J. André, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. prosince 2015 (věc R 867/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Kaporal Groupe a S. Aydinem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Savasu Aydinovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 156, 2.5.2016.


title: Věc C-311/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2007 – Naipes Heraclio Fournier, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), France Cartes SAS (Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 40/94 — Ochranná známka Společenství — Obrazová ochranná známka obsahující vyobrazení meče , jezdce s kyjem a  králem s mečem z karetní hry — Prohlášení neplatnosti ochranné známky)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2007 – Naipes Heraclio Fournier, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), France Cartes SAS
   (Věc C-311/05) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 40/94 - Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka obsahující vyobrazení „meče“, „jezdce s kyjem“ a „králem s mečem“ z karetní hry - Prohlášení neplatnosti ochranné známky)
   (2007/C 297/07)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Naipes Heraclio Fournier, SA (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Žalovaní: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto, I. de Medrano Caballero a O. Mondéjar, zmocněnci), France Cartes SAS (zástupce: C. de Haas, advokát)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 11. května 2005, Naipes Heraclio Fournier, S.A v. OHIM (vedlejší účastník: France Cartes SAS) (spojené věci T-160/02 až T-162/02), kterým Soud zamítl žalobu proti třem rozhodnutím druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 28. února 2002, kterým bylo vyhověno návrhům na neplatnost podaným společností France Cartes SAS proti třem obrazovým ochranným známkám, jejichž majitelem je navrhovatelka
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Naipes Heraclio Fournier SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


title: Věc T-521/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2015 – Alpinestars Research v. OHIM – Tung Cho et Wang Yu (A ASTER) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství A ASTER — Starší slovní ochranná známka Společenství A-STARS — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2015 – Alpinestars Research v. OHIM – Tung Cho et Wang Yu (A ASTER)
   (Věc T-521/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství A ASTER - Starší slovní ochranná známka Společenství A-STARS - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 279/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alpinestars Research Srl (Coste di Maser, Itálie) (zástupci: G. Dragotti, R. Valenti a S. Balice, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastníci před Tribunálem: Kean Tung Cho (Taichung City, Taïwan) a Ling-Yuan Wang Yu (Wuci Township, Taïwan)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. července 2013 (věc R 2309/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Alpinestars Research Srl na jedné straně a Kean Tung Cho a Ling-Yuan Wang Yu na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. července 2013 (věc R 2309/2012 4) se zrušuje.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 352, 30. 11. 2013.


title: Věc T-599/14: Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Souruh v. Rada

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/19

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Souruh v. Rada
   (Věc T-599/14)
   2014/C 361/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Souruh SA (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná, a v důsledku toho

               —

               uložil Evropské unii náhradu veškeré újmy způsobené žalobkyni ve výši 10  000 EUR,

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s důvody uplatňovanými ve věci T-592/14, Makhlouf v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-172/12: Žaloba podaná dne 13. dubna 2012 — Brauerei Beck v. OHIM — Aldi (Be Light)

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/23

         Žaloba podaná dne 13. dubna 2012 — Brauerei Beck v. OHIM — Aldi (Be Light)
   (Věc T-172/12)
   2012/C 194/40
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brauerei Beck GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt a V. Töbelmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 19. ledna 2012 věci R 2258/2010-1;

               —

               uložil žalovanému vlastní náklady řízení a náhradu nákladů řízení žalobkyně;

               —

               rozhodl, že další účastnice řízení před odvolacím senátem v případě svého vedlejšího účastenství v řízení před Tribunálem ponese vlastní náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Be Light“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 32 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 7165351

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Přihláška slovní ochranné známky Společenství č. 135285 „BECK’s“ pro výrobky zařazené do třídy 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám pro všechny napadené výrobky zařazené do třídy 32 a povolení zápisu napadené ochranné známky Společenství pro ostatní výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-154/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. prosince 2005  – Bauwens v. Komise ( Úředníci — Hodnotící zpráva služebního postupu — Hodnocené období 2001/2002 — Článek 7 obecných prováděcích ustanovení — Lhůta k podání žádosti o svolání smíšeného hodnotícího výboru — Pozastavení lhůty )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. prosince 2005 – Bauwens v. Komise
   (Věc T-154/04) (1)

   („Úředníci - Hodnotící zpráva služebního postupu - Hodnocené období 2001/2002 - Článek 7 obecných prováděcích ustanovení - Lhůta k podání žádosti o svolání smíšeného hodnotícího výboru - Pozastavení lhůty“)
   (2006/C 48/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Daniel Bauwens (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí spolupodepisujícího úředníka ze dne 15. července 2003 o nesvolání smíšeného hodnotícího výboru v rámci řízení vedoucího k vyhotovení hodnotící zprávy služebního postupu žalobce podle článku 7 obecných prováděcích ustanovení a článku 43 služebního řádu úředníků Evropských společenství.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí spolupodepisujícího úředníka ze dne 15. července 2003 o nesvolání smíšeného hodnotícího výboru se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


title: Věc T-231/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  9. ledna 2006  – Corsica Ferries France v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/32

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. ledna 2006 – Corsica Ferries France v. Komise
   (Věc T-231/05) (1)

   (2006/C 74/63)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc T-520/15 P: Usnesení Tribunálu ze dne 25. dubna 2016 – Mikulik v. Rada „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Propuštění na konci zkušební doby — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. dubna 2016 – Mikulik v. Rada
   (Věc T-520/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Propuštění na konci zkušební doby - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2016/C 222/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Filip Mikulik (Praha, Česká republika) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 25. června 2015 Mikulik v. Rada (F-67/14, EU:F:2015:65) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Filipu Mikulikovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Spojené věci C-561/08 P a C-4/09 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Gerasimos Potamianos (C-561/08 P), Gerasimos Potamianos v. Komise Evropských společenství (C-4/09 P) ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Neprodloužení smlouvy na dobu určitou — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/15

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Gerasimos Potamianos (C-561/08 P), Gerasimos Potamianos v. Komise Evropských společenství (C-4/09 P)
   (Spojené věci C-561/08 P a C-4/09 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Neprodloužení smlouvy na dobu určitou - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení“)
   2010/C 51/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Curral a D. Martin, zmocněnci) (C-561/08 P), Gerasimos Potamianos (zástupce: J.-N. Louis, advokát) (C-4/09 P)

      Další účastníci řízení: Gerasimos Potamianos (zástupce: J.-N. Louis, advokát) (C-4/09 P), Komise Evropských společenství (zástupci: J. Curral a D. Martin, zmocněnci) (C-561/08 P)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) ze dne 15. října 2008, Potamianos v. Komise (T-160/04), kterým Soud rozhodl, že žaloba podaná G. Potamianosem proti sdělení generálního ředitele GŘ pro výzkum, podle kterého jeho smlouva dočasného zaměstnance nebude prodloužena, je přípustná — Pojem „aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení“ — Rozdílný výklad ze strany jednak Soudního dvora a jednak Soudu prvního stupně a Soudu pro veřejnou službu

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.

      Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc C-86/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. července 2014 – Evropská komise v. Rada Evropské unie; vedlejší účastníci: Evropský parlament, Spolková republika Německo a Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/45

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. července 2014 – Evropská komise v. Rada Evropské unie; vedlejší účastníci: Evropský parlament, Spolková republika Německo a Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-86/13) (1)

   2014/C 315/74
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc T-344/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Řecko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Hovězí maso — Extenzifikační prémie — Plodiny na orné půdě — Ovoce a zelenina — Podpora na zpracování některých citrusových plodů — Podmínky použití paušální finanční opravy ve výši 100 % — Přiměřenost )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Řecko v. Komise
   (Věc T-344/05) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Hovězí maso - Extenzifikační prémie - Plodiny na orné půdě - Ovoce a zelenina - Podpora na zpracování některých citrusových plodů - Podmínky použití paušální finanční opravy ve výši 100 % - Přiměřenost)
   2011/C 311/52
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a E. Svolopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a L. Visaggio, zmocněnci, ve spolupráci s N. Korogiannakis, advokát)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise 2005/555/ES ze dne 15. července 2005 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 1888, s. 36) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou v odvětví hovězího masa, plodin na orné půdě a ovoce a zeleniny.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2005/555/ES ze dne 15. července 2005 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) se zrušuje v rozsahu, v němž vylučuje výdaje vynaložené Řeckou republikou na vyplacení extenzifikačních prémií v roce 200 a 2001.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Řecká republika ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení a dvě třetiny nákladů vynaložených Evropskou komisí.

               4)

               Komise ponese třetinu vlastních nákladů řízení a třetinu nákladů vynaložených Řeckou republikou.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc C-27/13: Usnesení Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht – Německo) – Flughafen Lübeck GmbH v. Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG „Článek 99 jednacího řádu — Státní podpory — Článek y 107 SFEU a 108 SFEU — Výhody přiznané veřejnoprávním podnikem provozujícím letiště nízkonákladové letecké společnosti — Rozhodnutí o provedení formálního vyšetřovacího řízení ohledně podpory — Povinnost soudů členských států respektovat posouzení provedené Komisí v tomto rozhodnutí, které se týká existence podpory“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/3

         Usnesení Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht – Německo) – Flughafen Lübeck GmbH v. Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG
   (Věc C-27/13) (1)

   („Článek 99 jednacího řádu - Státní podpory - Článek y 107 SFEU a 108 SFEU - Výhody přiznané veřejnoprávním podnikem provozujícím letiště nízkonákladové letecké společnosti - Rozhodnutí o provedení formálního vyšetřovacího řízení ohledně podpory - Povinnost soudů členských států respektovat posouzení provedené Komisí v tomto rozhodnutí, které se týká existence podpory“)
   2014/C 261/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Flughafen Lübeck GmbH

      Žalovaná: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

      Výrok

               1)

               Pokud Evropská komise zahájila na základě čl. 108 odst. 3 SFEU formální vyšetřovací řízení stanovené v odstavci 2 uvedeného článku ohledně neoznámeného prováděného opatření, vnitrostátní soud, kterému byla předložena žaloba znějící na přerušení provádění tohoto opatření a navrácení již vyplacených částek, je povinen přijmout veškerá nezbytná opatření s cílem dovodit důsledky z případného porušení povinnosti přerušit provádění uvedeného opatření.
               Vnitrostátní soud za tímto účelem může rozhodnout o přerušení provádění dotčeného opatření a s tím spojit vymožení již vyplacených částek, nebo může nařídit předběžná opatření s cílem zabezpečit zájmy dotyčných stran i užitečný účinek rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.

               2)

               Vnitrostátní soud v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, nemůže přerušit řízení až do ukončení formálního vyšetřovacího řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc C-385/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. července 2016 Sharif University of Technology proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 28. dubna 2016 ve věci T-52/15, Sharif University of Technology v. Rada Evropské unie

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/41

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. července 2016 Sharif University of Technology proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 28. dubna 2016 ve věci T-52/15, Sharif University of Technology v. Rada Evropské unie
   (Věc C-385/16 P)
   (2016/C 335/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Sharif University of Technology (zástupce: M. Happold, barrister)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 28. dubna 2016 ve věci T-52/15 Sharif University of Technology v. Rada Evropské unie;

               —

               vyhověl jejím návrhovým žádáním, které přednesla před Tribunálem; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka se domáhá zrušení rozsudku Tribunálu, zrušení sporných aktů [přílohy rozhodnutí Rady 2014/776/SZBP (1) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1202/2014 (2), a přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (3) a přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 (4) (ve znění článku 1 rozhodnutí 2014/776/SZBP, resp. článku 1 prováděcího nařízení (EU) č. 1202/2014)] v rozsahu, v němž ji označují za subjekt, na nějž se vztahují omezující opatření podle čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 267/2002, přiznání náhrady újmy za zásah do jejího dobrého jména způsobeného akty Rady a uložení povinnosti Radě nahradit náklady řízení v řízení v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku.
   Navrhovatelka předkládá dva důvody kasačního opravného prostředku na podporu svého tvrzení, že je rozsudek Tribunálu stižen nesprávným právním posouzením, a že by jej měl Soudní dvůr zrušit a sám rozhodnout.
   Zaprvé se Tribunál nesprávně opomněl vyjádřit k tomu, že Rada nedodržela podstatnou formální náležitost nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při přijetí rozhodnutí zahrnout SUT na seznam, neboť nepřistoupila k rozhodovacímu procesu, ke kterému byla povinna.
   Zadruhé Tribunál Evropské unie nesprávně vyložil právní kritérium „podpora“ poskytované íránské vládě uvedené v čl. 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (ve znění pozdějších předpisů) a čl. 23 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 (ve znění pozdějších předpisů), na které odkazovala Rada, když odůvodňovala označení navrhovatelky za subjekt, na nějž se vztahují omezující opatření, když nesprávně uzavřel, že důkaz předložený Radou potvrzuje zapsání navrhovatelky na seznam.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2014/776/SZBP ze dne 7. listopadu 2014, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o
   omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 325, s. 19).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1202/2014 ze dne 7. listopadu 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 325, s. 3).

      (3)  Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).

      (4)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).


title: Věc C-360/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Bonn (Německo) dne 9. září 2009 — Pfleiderer AG v. Bundeskartellamt

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Bonn (Německo) dne 9. září 2009 — Pfleiderer AG v. Bundeskartellamt
   (Věc C-360/09)
   2009/C 297/23
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Bonn

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pfleiderer AG

      Žalovaný: Bundeskartellamt

      Předběžná otázka

   Mají být ustanovení Společenství upravující kartelové právo– zejména články 11 a 12 nařízení č. 1/2003 (1), jakož i čl. 10 odst. 2 ES ve spojení s čl. 3 odst. 1 písm. g) ES vykládána v tom smyslu, že osobám poškozeným kartelem nesmí být za účelem uplatnění občanskoprávních nároků umožněno nahlédnutí do žádostí o shovívavost a do informací a dokumentů, které žadatelé o shovívavost v této souvislosti dobrovolně předložili a které orgán pro hospodářskou soutěž členského státu získal na základě vnitrostátního programu shovívavosti v rámci řízení o uložení pokuty zaměřeného (i) na použití článku 81 ES?

      (1)  Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.


title: Věc C-402/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 24. července 2015 – Adrien Kauffmann v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 24. července 2015 – Adrien Kauffmann v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Věc C-402/15)
   (2015/C 302/36)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Adrien Kauffmann

      Žalovaný: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Předběžné otázky

   Aby byly účinně splněny požadavky zákazu diskriminace s ohledem na čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 (1) o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie, spolu s čl. 45 odst. 2 SFEU, v rámci zohlednění skutečného stupně vazby studenta nerezidenta, který žádá o finanční podporu na vysokoškolské studium, na společnost a trh práce Lucemburska jako členského státu, ve kterém byl příhraniční pracovník zaměstnán nebo vykonával činnost za podmínek uvedených v článku 2a zákona ze dne 22. června 2000 o finanční podpoře státu na vysokoškolské studium, doplněného zákonem ze dne 19. července 2013, a to v přímé návaznosti na rozsudek SDEU ze dne 20. června 2013 (věc C-20/12) (2),

               —

               je třeba podmínku, že uvedený student musí být „dítětem“ zmíněného příhraničního pracovníka, chápat tak, že musí být jeho „potomkem v přímé linii a v prvním stupni, jehož příbuzenství má ve vztahu k jeho předkovi právní základ“, s tím, že je kladen důraz na příbuzenský vztah mezi studentem a příhraničním pracovníkem, o kterém se předpokládá, že je základem výše uvedené vazby, nebo

               —

               je třeba klást důraz na skutečnost, že příhraniční pracovník „nadále poskytuje studentovi výživu“, aniž by mezi nimi musel existovat právní příbuzenský vztah, a to zejména v případě, kdy lze konstatovat dostatečnou vazbu společného soužití, která existuje mezi příhraničním pracovníkem a jedním z rodičů studenta, ve vztahu k němuž má příbuzenský vztah právní základ?

               —

               vychází-li se z tohoto druhého hlediska, musí z povahy věci nepovinné přispívání příhraničního pracovníka, není-li výlučné, nýbrž souběžné s přispíváním rodiče či rodičů, kteří jsou se studentem v právním příbuzenském vztahu, a proto vůči němu zásadně mají zákonnou vyživovací povinnost, splňovat určitá kritéria trvalosti?

      (1)  Úř. věst. L 141, s. 1

      (2)  EU:C:2013:411


title: Věc T-155/07: Žaloba podaná dne 4. května 2007 – Euro-Information v. OHIM (CYBERBOURSE)

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/42

         Žaloba podaná dne 4. května 2007 – Euro-Information v. OHIM (CYBERBOURSE)
   (Věc T-155/07)
   (2007/C 140/68)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Européenne de traitement de l'Information (Euro-Information) (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe a J. Schouman, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. února 2007 a oznámené dne 8. března 2007, věc R 1046/2006-1 v rozsahu, v němž se zamítá zápis přihlášky ochranné známky Společenství CYBERBOURSE č. 4 114 682 pro část požadovaných výrobků a služeb zařazených do tříd 9, 36 a 38;

               —

               zápis přihlášky ochranné známky Společenství CYBERBOURSE č. 4 114 682 pro všechny požadované výrobky a služby.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CYBERBOURSE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36 a 38 (přihláška č. 4 114 682)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně uplatňuje, že na rozdíl od toho, co odvolací senát OHIM v napadeném rozhodnutí konstatoval, je ochranná známka arbitrární a má dostatečnou rozlišovací způsobilost vyžadovanou nařízením Rady č. 40/94 (1) s ohledem na požadované výrobky a služby.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-44/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 31. ledna 2011 — Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst v. Deutsche Bank AG

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 31. ledna 2011 — Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst v. Deutsche Bank AG
   (Věc C-44/11)
   2011/C 145/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst

      Žalovaná: Deutsche Bank AG

      Předběžné otázky

               1)

               Je správa aktiv ve formě cenných papírů (správa portfolií), při které osoba povinná k dani za úplatu na základě vlastního uvážení rozhoduje o koupi a prodeji cenných papírů a toto rozhodnutí uskutečňuje nákupem nebo prodejem cenných papírů, osvobozena od daně

                           —

                           pouze jako správa fondů kolektivního investování podle čl. 135 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) nebo také

                           —

                           jako individuální správa portfolií pro individuální investory podle čl. 135 odst. 1 písm. f) směrnice 2006/112/ES (činnost, která se vztahuje k cenným papírům nebo zprostředkování takové činnosti)?

               2)

               Jaký význam má při stanovení hlavního a vedlejšího plnění kritérium, že vedlejší plnění samo o sobě není pro klienta cílem, nýbrž prostředkem k získání prospěchu z hlavního plnění poskytovatele za nejvýhodnějších podmínek ve vztahu k oddělené fakturaci vedlejšího plnění a možnosti poskytnout vedlejší plnění prostřednictvím třetí osoby?

               3)

               Zahrnuje čl. 56 odst. 1 písm. e) směrnice 2006/112/ES pouze plnění uvedená v čl. 135 odst. 1 písm. a) až g) směrnice 2006/112/ES nebo také správu aktiv ve formě cenných papírů (správa portfolií), i když tato činnost nepodléhá ustanovení čl. 135 odst. 1 písm. a) až g)?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.