title: Věc C-557/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. Y. Z., Z. Z., Y. Y. („Řízení o předběžné otázce — Právo na sloučení rodiny — Směrnice 2003/86/ES — Článek 16 odst. 2 písm. a) — Článek 17 — Odnětí povolení k pobytu rodinnému příslušníkovi státního příslušníka třetí země — Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty — Směrnice 2003/109/ES — Článek 9 odst. 1 písm. a) — Ztráta tohoto právního postavení — Podvod — Nevědomost podvodu“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/7

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. Y. Z., Z. Z., Y. Y.
      (Věc C-557/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Právo na sloučení rodiny - Směrnice 2003/86/ES - Článek 16 odst. 2 písm. a) - Článek 17 - Odnětí povolení k pobytu rodinnému příslušníkovi státního příslušníka třetí země - Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Směrnice 2003/109/ES - Článek 9 odst. 1 písm. a) - Ztráta tohoto právního postavení - Podvod - Nevědomost podvodu“)
      (2019/C 155/09)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Žalovaní: Y. Z., Z. Z., Y. Y.

         Výrok

                  1)

                  Článek 16 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že byly za účelem vydání povolení k pobytu rodinným příslušníkům státního příslušníka třetí země předloženy pozměněné doklady, okolnost, že tito rodinní příslušníci o podvodné povaze těchto dokladů nevěděli, nebrání tomu, aby dotyčný členský stát na základě tohoto ustanovení tato povolení odňal. Podle článku 17 této směrnice nicméně musí příslušné vnitrostátní orgány provést nejprve individuální přezkum situace těchto rodinných příslušníků, při němž vyváženým a odpovídajícím způsobem posoudí všechny dotčené zájmy.

                  2)

                  Článek 9 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že bylo právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta přiznáno státním příslušníkům třetí země na základě pozměněných dokladů, okolnost, že tito státní příslušníci o podvodné povaze těchto dokladů nevěděli, nebrání tomu, aby dotyčný členský stát na základě tohoto ustanovení toto právní postavení odňal.

         (1)  Úř. věst. C 402, 27. 11. 2017.


title: Věc C-635/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem — Nizozemsko) — E. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie („Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Přistěhovalecká politika — Právo na sloučení rodiny — Směrnice 2003/86 — Vyloučení z působnosti směrnice — Článek 3 odst. 2 písm. c). — Vyloučení osob požívajících doplňkové ochrany — Rozšíření práva na sloučení rodiny na uvedené osoby na základě vnitrostátního práva — Pravomoc Soudního dvora — Článek 11 odst. 2 — Nepředložení úředních dokladů, které by prokázaly rodinné vztahy — Vysvětlení považovaná za nedostatečně věrohodná — Povinnosti orgánů členských států provést doplňující opatření — Meze“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/8

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem — Nizozemsko) — E. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Věc C-635/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Přistěhovalecká politika - Právo na sloučení rodiny - Směrnice 2003/86 - Vyloučení z působnosti směrnice - Článek 3 odst. 2 písm. c). - Vyloučení osob požívajících doplňkové ochrany - Rozšíření práva na sloučení rodiny na uvedené osoby na základě vnitrostátního práva - Pravomoc Soudního dvora - Článek 11 odst. 2 - Nepředložení úředních dokladů, které by prokázaly rodinné vztahy - Vysvětlení považovaná za nedostatečně věrohodná - Povinnosti orgánů členských států provést doplňující opatření - Meze“)
      (2019/C 155/10)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: E.

         Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Výrok

                  1)

                  Soudní dvůr Evropské unie má na základě článku 267 SFEU pravomoc podat výklad čl. 11 odst. 2 směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, v níž má předkládající soud rozhodnout o žádosti o sloučení rodiny podané osobou, které byl přiznán status doplňkové ochrany, pokud se toto ustanovení stalo přímo a bezpodmínečně použitelným na takovou situaci na základě vnitrostátního práva.

                  2)

                  Článek 11 odst. 2 směrnice 2003/86 musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, kdy byla osobou usilující o sloučení rodiny, které byl přiznán status doplňkové ochrany, podána žádost o takové sloučení ve prospěch nezletilé osoby, jejíž je tetou a údajně opatrovnicí, kteráž pobývá jakožto uprchlík a bez rodinných vazeb ve třetí zemi, brání tomu, aby byla tato žádost zamítnuta pouze z toho důvodu, že osoba usilující o sloučení rodiny nepředložila úřední doklady osvědčující úmrtí biologických rodičů nezletilého, a tedy skutečnou povahu rodinných vztahů s touto osobou, a že vysvětlení osoby usilující o sloučení rodiny předložené k odůvodnění své neschopnosti takové doklady předložit bylo příslušnými orgány považováno za nevěrohodné pouze na základě obecných informací, které měly k dispozici ohledně situace v zemi původu, aniž zohlednily konkrétní situaci osoby usilující o sloučení rodiny a nezletilého, jakož i zvláštní obtíže, s nimiž se tyto osoby podle svého tvrzení potýkaly předtím a poté, co uprchly ze své země původu.

         (1)  Úř. věst. C 63, 19.2.2018.


title: Věc C-647/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen — Švédsko) — Skatteverket v. Srf konsulterna AB („Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 53 — Poskytování služeb spočívajících v zajištění vstupu na vzdělávací akce — Místo zdanitelného plnění“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen — Švédsko) — Skatteverket v. Srf konsulterna AB
      (Věc C-647/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 53 - Poskytování služeb spočívajících v zajištění vstupu na vzdělávací akce - Místo zdanitelného plnění“)
      (2019/C 155/11)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Skatteverket

         Žalovaná: Srf konsulterna AB

         Výrok

      Článek 53 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2008/8/ES ze dne 12. února 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že slovní spojení „služby spočívající v oprávnění ke vstupu na akce“ uvedené v tomto ustanovení zahrnuje službu, jako je služba dotčená v původním řízení, ve formě pětidenního kurzu účetnictví, který je poskytován výlučně osobám povinným k dani a vyžaduje předchozí registraci a platbu předem.

         (1)  Úř. věst. C 52, 12.2.2018.


title: Věc C-666/17 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. března 2019 — AlzChem AG v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Článek 4 odst. 2 třetí odrážka — Obecný předpoklad důvěrnosti dokumentů týkajících se vyšetřování v oblasti státních podpor — Dosah“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/10

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. března 2019 — AlzChem AG v. Evropská komise
      (Věc C-666/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odst. 2 třetí odrážka - Obecný předpoklad důvěrnosti dokumentů týkajících se vyšetřování v oblasti státních podpor - Dosah“)
      (2019/C 155/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AlzChem AG (zástupci: A. Borsos, avocat, J. A. Guerrero Pérez, abogado)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Armati a A. Buchet, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti AlzChem AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc C-695/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingin käräjäoikeus — Finsko) — Metirato Oy, v likvidaci v. Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet („Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2010/24/EU — Vzájemná pomoc při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření — Článek 13 odst. 1 — Článek 14 odst. 2 — Nucené vymáhání pohledávek dožadujícího členského státu orgány dožádaného členského státu — Řízení o žalobě směřující k vrácení těchto pohledávek do majetkové podstaty společnosti usazené v dožádaném členském státu — Strana žalovaná v tomto řízení — Určení“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/11

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingin käräjäoikeus — Finsko) — Metirato Oy, v likvidaci v. Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet
      (Věc C-695/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2010/24/EU - Vzájemná pomoc při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření - Článek 13 odst. 1 - Článek 14 odst. 2 - Nucené vymáhání pohledávek dožadujícího členského státu orgány dožádaného členského státu - Řízení o žalobě směřující k vrácení těchto pohledávek do majetkové podstaty společnosti usazené v dožádaném členském státu - Strana žalovaná v tomto řízení - Určení“)
      (2019/C 155/13)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Helsingin käräjäoikeus

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Metirato Oy, v likvidaci

         Žalovaní: Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

         Výrok

      Článek 13 odst. 1 a čl. 14 odst. 2 směrnice Rady 2010/24/EU ze dne 16. března 2010 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření musí být vykládány v tom smyslu, že se použijí na řízení směřující k vrácení pohledávky vymožené na žádost dožadujícího státu do majetkové podstaty společnosti usazené v dožádaném členském státě, pokud je v tomto řízení napadáno opatření k vymožení pohledávky ve smyslu tohoto čl. 14 odst. 2, a dále že dožádaný členský stát ve smyslu těchto ustanovení musí být považován za žalovaného v uvedeném řízení a je irelevantní, zda částka této pohledávky je či není oddělena od majetku tohoto členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 83, 5.3.2018.


title: Věc C-724/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus — Finsko) — Vantaan kaupunki v. Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy („Řízení o předběžné otázce — Hospodářská soutěž — Článek 101 SFEU — Náhrada škody způsobené kartelovou dohodou zakázanou tímto článkem — Určení subjektů odpovědných za škodu — Nástupnictví právních subjektů — Pojem „podnik“ — Kritérium hospodářské kontinuity“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/11

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus — Finsko) — Vantaan kaupunki v. Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy
      (Věc C-724/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Hospodářská soutěž - Článek 101 SFEU - Náhrada škody způsobené kartelovou dohodou zakázanou tímto článkem - Určení subjektů odpovědných za škodu - Nástupnictví právních subjektů - Pojem „podnik“ - Kritérium hospodářské kontinuity“)
      (2019/C 155/14)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Vantaan kaupunki

         Žalované: Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

         Výrok

      Článek 101 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, v níž všechny akcie společností, které se účastnily kartelové dohody zakázané tímto článkem, nabyly jiné společnosti, které zrušily prvně uvedené a pokračovaly v jejich obchodních činnostech, mohou být nabývající společnosti považovány za odpovědné za škodu způsobenou touto kartelovou dohodou.

         (1)  Úř. věst. C 83, 5.3.2018.


title: Věc C-21/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt — Švédsko) — Textilis Ltd, Ozgur Keskin v. Svenskt Tenn Aktiebolag („Řízení o předběžné otázce — Ochranná známka Evropské unie — Pojem „tvar“ — Tvar, která dává výrobku podstatnou hodnotu — Dvojrozměrná ochranná známka — Obrazová ochranná známka představující rovněž dílo ve smyslu autorského práva — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 7 odst. 1 písm. e) bod iii) — Nařízení (EU) 2015/2424“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/12

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt — Švédsko) — Textilis Ltd, Ozgur Keskin v. Svenskt Tenn Aktiebolag
      (Věc C-21/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochranná známka Evropské unie - Pojem „tvar“ - Tvar, která dává výrobku podstatnou hodnotu - Dvojrozměrná ochranná známka - Obrazová ochranná známka představující rovněž dílo ve smyslu autorského práva - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod iii) - Nařízení (EU) 2015/2424“)
      (2019/C 155/15)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Svea hovrätt

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Textilis Ltd, Ozgur Keskin

         Odpůrkyně: Svenskt Tenn Aktiebolag

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 odst. 1 písm. e) bod iii) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o [ochranné známce Evropské unie], ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2424 ze dne 16. prosince 2015, musí být vykládán v tom smyslu, že není použitelný na ochranné známky zapsané před vstupem tohoto nařízení č. 207/2009, ve znění nařízení 2015/2424, v platnost.

                  2)

                  Článek 7 odst. 1 písm. e) bod iii) nařízení č. 207/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že takové označení, jako je označení dotčené ve věci v původním řízení, spočívající v dvojrozměrných dekorativních vzorech, jež je umístěno na takových výrobcích, jako je textil či tkanina nebo papír, není „tvořeno výlučně tvarem“ ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 94, 12.03.2018.


title: Věc C-134/18: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidsrechtbank Antwerpen — Belgie) — Maria Vester v. Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering („Řízení o předběžné otázce — Systémy sociálního zabezpečení — Dávky v invaliditě — Články 45 a 48 SFEU — Volný pohyb pracovníků — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Rozdílné režimy náhrad v různých členských státech — „Doba předchozí pracovní neschopnosti“ — Doba trvání — Přiznání dávky v pracovní neschopnosti — Nevýhody pro migrující pracovníky“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/13

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidsrechtbank Antwerpen — Belgie) — Maria Vester v. Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering
      (Věc C-134/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Systémy sociálního zabezpečení - Dávky v invaliditě - Články 45 a 48 SFEU - Volný pohyb pracovníků - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Rozdílné režimy náhrad v různých členských státech - „Doba předchozí pracovní neschopnosti“ - Doba trvání - Přiznání dávky v pracovní neschopnosti - Nevýhody pro migrující pracovníky“)
      (2019/C 155/16)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Maria Vester

         Žalovaný: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

         Výrok

      Články 45 a 48 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové situaci, jako je situace, která nastala v původním řízení a v níž je pracovníkovi, který byl po dobu jednoho roku v pracovní neschopnosti a byl uznán za invalidního příslušnou institucí členského státu svého bydliště, avšak na základě právních předpisů tohoto členského státu nemá nárok na dávky v invaliditě, uložena příslušnou institucí členského státu, ve kterém získal všechny své doby pojištění, povinnost dovršit navíc další dobu pracovní neschopnosti v délce jednoho roku, aby mu mohl být přiznán status invalidity, jakož i nárok na poměrné dávky v invaliditě, avšak mu nejsou během uvedeného období vypláceny dávky v pracovní neschopnosti.

         (1)  Úř. věst. C 182, 28.5.2018.


title: Věc C-174/18: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Jean Jacob, Dominique Lennertz v. État belge („Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb pracovníků — Rovné zacházení — Daň z příjmů — Právní úprava o zamezení dvojímu zdanění — Důchod pobíraný v jiném členském státě než je stát bydliště — Způsob výpočtu osvobození od daně v členském státě bydliště — Ztráta části některých daňových výhod“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/14

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Jean Jacob, Dominique Lennertz v. État belge
      (Věc C-174/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Rovné zacházení - Daň z příjmů - Právní úprava o zamezení dvojímu zdanění - Důchod pobíraný v jiném členském státě než je stát bydliště - Způsob výpočtu osvobození od daně v členském státě bydliště - Ztráta části některých daňových výhod“)
      (2019/C 155/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Jean Jacob, Dominique Lennertz

         Žalovaný: État belge

         Výrok

      Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové daňové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která má za následek, že zbavuje manželský pár s bydlištěm v tomto členském státě, z nichž jeden pobírá důchod v jiném členském státě, který je osvobozen od daně v prvním členském státě na základě dvoustranné smlouvy týkající se zamezení dvojímu zdanění, části daňových výhod, které tento stát poskytuje.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc C-195/18: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim — Polsko) — trestní řízení proti B. S. („Řízení o předběžné otázce — Daně — Spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů — Směrnice 92/83/EHS — Článek 2 — Pojem „pivo“ — Nápoj vyrobený z mladiny získané ze směsi obsahující více glukózy než sladu — Kombinovaná nomenklatura — Číslo 2203 (pivo ze sladu) nebo 2206 [ostatní kvašené (fermentované) nápoje]“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/14

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim — Polsko) — trestní řízení proti B. S.
      (Věc C-195/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů - Směrnice 92/83/EHS - Článek 2 - Pojem „pivo“ - Nápoj vyrobený z mladiny získané ze směsi obsahující více glukózy než sladu - Kombinovaná nomenklatura - Číslo 2203 (pivo ze sladu) nebo 2206 [ostatní kvašené (fermentované) nápoje]“)
      (2019/C 155/18)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim

         Účastník původního trestního řízení

      B. S.

         za přítomnosti: Prokuratura Okręgowa w Piotrkowie Trybunalskim, Łódzki Urząd Celno-Skarbowy w Łodzi, Urząd Celno-Skarbowy w Piotrkowie Trybunalskim

         Výrok

      Článek 2 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů musí být vykládán v tom smyslu, že meziprodukt určený ke smíchání s nealkoholickými nápoji, který je získán z mladiny, jež obsahuje méně sladových než nesladových složek a do níž byl před procesem kvašení přidán glukózový sirup, může být kvalifikován jako „pivo ze sladu“ spadající pod číslo 2203 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (EHS) č. 2587/91 ze dne 26. července 1991, pokud organoleptické charakteristiky uvedeného produktu odpovídají charakteristikám piva, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 221, 25.6.2018.


title: Věc C-372/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Nancy — Francie) — Ministre de l'Action et des Comptes publics v. pan a paní Raymond Dreyerovi („Řízení o předběžné otázce — Sociální zabezpečení — Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Článek 3 — Věcná oblast působnosti — Odvody z příjmů z majetku francouzského rezidenta pojištěného v rámci švýcarského systému sociálního zabezpečení — Odvody určené k financování dvou dávek spravovaných francouzskou caisse nationale de solidarité pour l’autonomie — Přímá a dostatečně relevantní souvislost s některými oblastmi sociálního zabezpečení — Pojem „dávka sociálního zabezpečení“ — Individuální posouzení osobních potřeb žadatele — Zohlednění prostředků žadatele při výpočtu výše dávek“)

text:
               6.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/15

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Nancy — Francie) — Ministre de l'Action et des Comptes publics v. pan a paní Raymond Dreyerovi
      (Věc C-372/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 3 - Věcná oblast působnosti - Odvody z příjmů z majetku francouzského rezidenta pojištěného v rámci švýcarského systému sociálního zabezpečení - Odvody určené k financování dvou dávek spravovaných francouzskou caisse nationale de solidarité pour l’autonomie - Přímá a dostatečně relevantní souvislost s některými oblastmi sociálního zabezpečení - Pojem „dávka sociálního zabezpečení“ - Individuální posouzení osobních potřeb žadatele - Zohlednění prostředků žadatele při výpočtu výše dávek“)
      (2019/C 155/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour administrative d'appel de Nancy

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Odpůrci: pan a paní Raymond Dreyerovi

         Výrok

      Článek 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení musí být vykládán v tom smyslu, že je třeba mít za to, že takové dávky, jako je dávka na podporu osobní nezávislosti a vyrovnávací příspěvek za zdravotní postižení, jsou pro účely kvalifikace jako „dávky sociálního zabezpečení“ ve smyslu tohoto ustanovení poskytovány bez jakéhokoli individuálního posouzení osobních potřeb příjemce, jelikož jeho prostředky jsou zohledněny pouze pro účely výpočtu skutečné výše těchto dávek na základě objektivních kritérií stanovených právními předpisy.

         (1)  Úř. věst. C 285, 13.8.2018.


title: Věc C-277/18: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa — Portugalsko) — Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda v. Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo

text:
               20.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 172/24

      Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa — Portugalsko) — Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda v. Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo
      (Věc C-277/18) (1)

      (2019/C 172/31)
      Jednací jazyk: portugalština
      Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Věc T-161/19: Žaloba podaná dne 11. března 2019 — Deutsche Telekom v. Parlament a Rada

text:
               20.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 172/37

      Žaloba podaná dne 11. března 2019 — Deutsche Telekom v. Parlament a Rada
      (Věc T-161/19)
      (2019/C 172/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Deutsche Telekom (Bonn, Německo) (zástupci: F. González Díaz, B. Langeheine a J. Blanco Carol, advokáti)

         Žalovaní: Evropský Parlament a Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

                  —

                  zrušil článek 50 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1971 (1);

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu právních a jiných nákladů a výdajů žalobkyně v této věci.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že článek 50 napadeného nařízení je neplatný z toho důvodu, že článek 114 SFEU je nedostatečným právním základem.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že článek 50 napadeného nařízení porušuje zásadu subsidiarity a postrádá odůvodnění.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že článek 50 napadeného nařízení porušuje zásadu proporcionality a postrádá odůvodnění.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že postup vedoucí k přijetí článku 50 napadeného nařízení porušil zásady pro zdokonalení tvorby právních předpisů.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že článek 50 napadeného nařízení omezuje základní právo žalobkyně na vlastnictví a svobodu podnikání.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1971 ze dne 11. prosince 2018 o zřízení Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (BEREC) a Agentury na podporu BEREC (Úřad BEREC), o změně nařízení (EU) 2015/2120 a o zrušení nařízení (ES) č. 1211/2009 (Úř. věst. 2018, L 321, s. 1).


title: Věc T-125/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Clem & Jo Optique v. EUIPO — C&A (C&J)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/54

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Clem & Jo Optique v. EUIPO — C&A (C&J)
      (Věc T-125/19)
      (2019/C 148/52)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Clem & Jo Optique SARL (Cormicy, Francie) (zástupce: N. Hausmann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: C&A AG (Zug, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „C&J“ — Přihláška č. 15 912 041

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. prosince 2018, ve věci R 1252/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil napadené rozhodnutí.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Žalobkyně tvrdí, že neexistuje nebezpečí záměny mezi ochrannou známkou C & A a ochrannou známkou C & J.


title: Věc C-377/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. března 2019 — Španělské království v. Evropský parlament („Žaloba na neplatnost — Užívání jazyků — Výběrové řízení pro smluvní zaměstnance — Výzva k vyjádření zájmu — Řidiči — Funkční skupina I — Jazykové znalosti — Omezení volby jazyka jako jazyka 2 výběrového řízení na anglický, francouzský a německý jazyk — Jazyk pro komunikaci — Nařízení č. 1 — Služební řád úředníků — Pracovní řád ostatních zaměstnanců — Diskriminace na základě jazyka — Odůvodnění — Zájem služby“)

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. března 2019 — Španělské království v. Evropský parlament
      (Věc C-377/16) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Užívání jazyků - Výběrové řízení pro smluvní zaměstnance - Výzva k vyjádření zájmu - Řidiči - Funkční skupina I - Jazykové znalosti - Omezení volby jazyka jako jazyka 2 výběrového řízení na anglický, francouzský a německý jazyk - Jazyk pro komunikaci - Nařízení č. 1 - Služební řád úředníků - Pracovní řád ostatních zaměstnanců - Diskriminace na základě jazyka - Odůvodnění - Zájem služby“)
      (2019/C 187/02)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupci: M. J. García-Valdecasas Dorrego a M. A. Sampol Pucurull, zmocněnci)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: D. Nessaf, C. Burgos a M. Rantala, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Výzva k vyjádření zájmu Smluvní zaměstnanci — Funkční skupina I — Řidiči (Ž/M), EP/CAST/S/16/2016, se zrušuje.

                  2)

                  Databáze zřízená na základě výzvy k vyjádření zájmu Smluvní zaměstnanci — Funkční skupina I — Řidiči (Ž/M), EP/CAST/S/16/2016, se zrušuje.

                  3)

                  Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 314, 29.8.2016.


title: Věc C-127/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. března 2019 — Evropská komise v. Polská republika („Nesplnění povinnosti státem — Doprava — Směrnice 96/53/ES — Mezinárodní provoz — Vozidla, která vyhovují mezním hodnotám, pokud jde o hmotnosti a rozměry specifikované v této směrnici — Užívání takových vozidel, registrovaných nebo uvedených do provozu v jednom členském státě, na území jiného členského státu — Systém zvláštního povolení — Články 3 a 7 — Akt o přistoupení z roku 2003 — Přechodná ustanovení — Bod 8 odst. 3 přílohy XII“)

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/7

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. března 2019 — Evropská komise v. Polská republika
      (Věc C-127/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Doprava - Směrnice 96/53/ES - Mezinárodní provoz - Vozidla, která vyhovují mezním hodnotám, pokud jde o hmotnosti a rozměry specifikované v této směrnici - Užívání takových vozidel, registrovaných nebo uvedených do provozu v jednom členském státě, na území jiného členského státu - Systém zvláštního povolení - Články 3 a 7 - Akt o přistoupení z roku 2003 - Přechodná ustanovení - Bod 8 odst. 3 přílohy XII“)
      (2019/C 187/08)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Hottiaux a W. Mölls, zmocněnci)

         Žalovaná: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Kamejsza-Kozłowska a J. Sawicka, zmocněnci, ve spolupráci s J. Waszkiewiczem, expertem)

         Výrok

                  1)

                  Polská republika tím, že přepravním podnikům ukládá povinnost mít zvláštní povolení na používání určitých veřejných komunikací, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3 a 7 směrnice Rady 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/719 ze dne 29. dubna 2015, ve spojení s body 3.1 a 3.4 přílohy I uvedené směrnice 96/53.

                  2)

                  Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


title: Věc C-253/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalsko) dne 26. března 2019 — MH, NI v. OJ, Novo Banco SA

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalsko) dne 26. března 2019 — MH, NI v. OJ, Novo Banco SA
      (Věc C-253/19)
      (2019/C 206/33)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal da Relação de Guimarães

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelé: MH, NI

         Další účastníci řízení: OJ, Novo Banco SA

         Předběžná otázka

      Jsou podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/848 (1) soudy členského státu příslušné k zahájení hlavního insolvenčního řízení státního příslušníka, který má v tomto státě svůj jediný nemovitý majetek, přestože obvyklé místo jeho pobytu i jeho nejbližší rodina se nacházejí v jiném členském státě, v němž vykonává závislou činnost?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/848 ze dne 20. května 2015 o insolvenčním řízení (Úř. věst. 2015, L 141, s. 19, oprava Úř. věst. 2016, L 349, s. 10).


title: Spojené věci C-119/18 až C-121/18: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo — Španělsko) — Telefónica Móviles España SAU (C-119/18), Orange España SAU (C-120/18), Vodafone España SAU (C-121/18) v. Tribunal Económico-Administrativo Central („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Směrnice 2002/20/ES — Článek 6 odst. 1 a část A přílohy — Oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací — Telekomunikační operátoři — Zeměpisné pokrytí na území větším, než je území Autonomní společenství — Roční finanční příspěvek — Účast na financování Corporación de Radio y Televisión Española“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/13

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo — Španělsko) — Telefónica Móviles España SAU (C-119/18), Orange España SAU (C-120/18), Vodafone España SAU (C-121/18) v. Tribunal Económico-Administrativo Central
      (Spojené věci C-119/18 až C-121/18) (1)

      („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Směrnice 2002/20/ES - Článek 6 odst. 1 a část A přílohy - Oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací - Telekomunikační operátoři - Zeměpisné pokrytí na území větším, než je území Autonomní společenství - Roční finanční příspěvek - Účast na financování Corporación de Radio y Televisión Española“)
      (2019/C 220/17)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Telefónica Móviles España SAU (C-119/18), Orange España SAU (C-120/18), Vodafone España SAU (C-121/18)

         Žalovaný: Tribunal Económico-Administrativo Central

         Výrok

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) musí být vykládána v tom smyslu, že do její působnosti nespadá finanční příspěvek, jako je příspěvek dotčený ve věcech v původním řízení, uložený telekomunikačním podnikům činným ve Španělsku, jejichž pokrytí je větší, než je autonomní společenství, pro účely účasti na financování veřejnoprávního vysílání.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc C-305/18: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps v. Presidenza del Consiglio dei Ministri a další („Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 2008/98/ES — Využití a odstraňování odpadů — Zavedení integrovaného systému nakládání s odpady zajišťujícího národní soběstačnost — Vybudování spaloven nebo zvýšení kapacity stávajících spaloven — Označení spaloven za „strategické infrastruktury a výstavby hlavního národního zájmu“ — Dodržení zásady hierarchie způsobů nakládání s odpady — Směrnice 2001/42/ES — Nezbytnost provést „posouzení vlivů na životní prostředí““)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/17

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps v. Presidenza del Consiglio dei Ministri a další
      (Věc C-305/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2008/98/ES - Využití a odstraňování odpadů - Zavedení integrovaného systému nakládání s odpady zajišťujícího národní soběstačnost - Vybudování spaloven nebo zvýšení kapacity stávajících spaloven - Označení spaloven za „strategické infrastruktury a výstavby hlavního národního zájmu“ - Dodržení zásady hierarchie způsobů nakládání s odpady - Směrnice 2001/42/ES - Nezbytnost provést „posouzení vlivů na životní prostředí““)
      (2019/C 230/20)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps

         Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lazio, Regione Toscana, Regione Lombardia

         za přítomnosti: Associazione Mamme per la Salute e l’Ambiente Onlus, Comitato Donne 29 Agosto

         Výrok

                  1)

                  Zásada hierarchie způsobů nakládání s odpady, jak je vyjádřena v článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 98/2008 ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic a nahlížená ve světle článku 13 této směrnice, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je ta, která je předmětem původního řízení, která označuje spalovny odpadů za „strategické infrastruktury a výstavby hlavního národního zájmu“, pokud je tato právní úprava slučitelná s ostatními ustanoveními této směrnice, která stanovují konkrétnější povinnosti.

                  2)

                  Článek 2 písm. a), čl. 3 odst. 1 a čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí musí být vykládány v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je ta, která je předmětem původního řízení, jež se skládá ze základních předpisů a prováděcích předpisů a která stanoví zvýšení kapacity stávajících spaloven odpadů a vybudování nových zařízení tohoto druhu, spadá pod pojmy „plány a programy“ ve smyslu této směrnice, pokud může mít významný vliv na životní prostředí, a musí tudíž podléhat předchozímu posouzení vlivů na životní prostředí.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc T-690/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Enrico Colombo a Giacomo Corinti v. Komise („Veřejné zakázky na stavební práce — Zadávací řízení — SVS v Ispře — Stavební a údržbové práce vodovodního potrubí a rozvoden pro dálkové vytápění/chlazení — Odmítnutí nabídky uchazeče — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Enrico Colombo a Giacomo Corinti v. Komise
      (Věc T-690/16) (1)

      („Veřejné zakázky na stavební práce - Zadávací řízení - SVS v Ispře - Stavební a údržbové práce vodovodního potrubí a rozvoden pro dálkové vytápění/chlazení - Odmítnutí nabídky uchazeče - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2019/C 230/32)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Enrico Colombo SpA (Sesto Calende, Itálie) a Giacomo Corinti (Ispra, Itálie) (zástupci: R. Colombo a G. Turri, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Delaude, L. Di Paolo a P. Rosa Plaza, poté S. Delaude a L. Di Paolo, a nakonec S. Delaude a A. Spina, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící v podstatě na zrušení rozhodnutí Komise, kterými se odmítá nabídka předložená žalobci v rámci zadávacího řízení JRC/IPR/2016/C4/0002/OC týkajícího se rámcové dohody na vybudování a údržbu vodovodního potrubí a rozvoden pro dálkové vytápění/chlazení ve Společném výzkumném středisku (SVS) v Ispře (Itálie), a zadává se tato zakázka jinému uchazeči, a dále návrh podaný na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody, kterou žalobci údajně utrpěli v důsledku těchto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Enrico Colombo SpA a Giacomovi Corintimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-315/19: Žaloba podaná dne 22. května 2019 — BT v. Komise

text:
               22.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/35

      Žaloba podaná dne 22. května 2019 — BT v. Komise
      (Věc T-315/19)
      (2019/C 246/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: BT (zástupce: J. N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2018, kterým byl žalobci odepřen pozůstalostní důchod;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že podmínka trvání manželství v délce pěti let, která je stanovena v článku 20 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie, je protiprávní v rozsahu, v němž zaprvé vytváří svévolnou diskriminaci mezi úředníky ve službě a úředníky, kterým byl přiznán důchod. Zadruhé má žalobce za to, že i když je kritérium doby minimálně jednoho roku vhodné k boji proti sňatkovým podvodům, doba nejméně pěti let je svévolná, nevhodná a nespravedlivá. Zatřetí taková podmínka může z nároku na pozůstalostní důchod neprávem vyloučit manžela či manželku zesnulého úředníka, se kterým jsou nicméně spjati společnými životními plány.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 1d služebního řádu úředníků Evropské unie.


title: Věc T-272/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2019 — EBM Technologies v. EUIPO — (MobiPACS) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MobiPACS — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Slogan — Úroveň pozornosti relevantní veřejnosti — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2019 — EBM Technologies v. EUIPO — (MobiPACS)
      (Věc T-272/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MobiPACS - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Slogan - Úroveň pozornosti relevantní veřejnosti - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 255/53)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: EBM Technologies, Inc (Taipei, Tchaj-wan) (zástupci: J. Liesegang, M. Jost a N. Lang, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: K. Markakis, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. února 2018 (věc R 2145/2017-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení MobiPACS jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. února 2018 ve věci R 2145/2017-2 se zrušuje.

                  2)

                     EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 221, 25. 6. 2018.


title: Věc T-346/19: Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Ceravolo v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/53

      Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Ceravolo v. Parlament
      (Věc T-346/19)
      (2019/C 263/60)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Domenico Ceravolo (Noventa Padovana, Itálie) (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  po shledání protiprávnosti — z důvodu porušení zásady legitimního očekávání, zásady ochrany nabytých práv, přiměřenosti, proporcionality, legality, článků 6 a 14 EÚLP a článku 1 dodatkového protokolu 1 EÚLP, jakož i článků 27 a 28 Statutu poslanců Evropského parlamentu, článků 75 a 76 jeho prováděcích předpisů — zrušil sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu, které provedlo rozhodnutí Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 a rozhodnutí Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a každopádně zrušil nové vyměření a nový výpočet doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem;

                  —

                  v důsledku toho rozhodl, že žalobce má právo na zachování doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem ve výši podle právní úpravy platné před rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 a rozhodnutím Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a že Evropský parlament má povinnost vyplatit žalobci veškeré neoprávněně sražené částky, navýšené o měnovou inflaci a zákonné úroky ode dne srážky až do zaplacení, jakož i uložil Evropskému parlamentu povinnost vyhovět rozsudku a neprodleně obnovit doživotní příspěvek v původní výši, jakož i nahradit veškerou újmu, pokud a v rozsahu, v němž žalobci náleží;

                  —

                  v každém případě: nařídil úplnou náhradu nákladů, odměn advokátů včetně DPH, příspěvků na sociální zabezpečení pro advokáty a paušální náhrady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/19, Santini v. Parlament.


title: Věc C-608/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen — Švédsko) — Skatteverket v. Holmen AB („Řízení o předběžné otázce — Korporační daň — Skupina společností — Svoboda usazování — Odpočet ztrát vzniklých nerezidentní dceřiné společnosti — Pojem „konečné ztráty“ — Použití v případě vnukovské společnosti — Právní předpisy státu, jehož je mateřská společnost daňovým rezidentem, podle nichž musí být přímým vlastníkem dceřiné společnosti — Právní předpisy státu, jehož je dceřiná společnost daňovým rezidentem, omezující přičitatelnost ztrát a zakazující přičítat ztráty v roce, v němž dochází k likvidaci“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen — Švédsko) — Skatteverket v. Holmen AB
      (Věc C-608/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Korporační daň - Skupina společností - Svoboda usazování - Odpočet ztrát vzniklých nerezidentní dceřiné společnosti - Pojem „konečné ztráty“ - Použití v případě vnukovské společnosti - Právní předpisy státu, jehož je mateřská společnost daňovým rezidentem, podle nichž musí být přímým vlastníkem dceřiné společnosti - Právní předpisy státu, jehož je dceřiná společnost daňovým rezidentem, omezující přičitatelnost ztrát a zakazující přičítat ztráty v roce, v němž dochází k likvidaci“)
      (2019/C 270/06)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Skatteverket

         Odpůrkyně: Holmen AB

         Výrok

                  1)

                  Pojem „konečné ztráty“ nerezidentní dceřiné společnosti ve smyslu bodu 55 rozsudku ze dne 13. prosince 2005, Marks & Spencer (C-446/03, EU:C:2005:763), se nevztahuje na vnukovskou společnost, ledaže všechny společnosti stojící mezi mateřskou společností, která žádá o daňovou úlevu pro skupinu, a vnukovskou společností, které vznikly ztráty, jež lze považovat za konečné, jsou daňovými rezidenty téhož členského státu.

                  2)

                  Pro účely posouzení konečnosti ztrát nerezidentní dceřiné společnosti ve smyslu bodu 55 rozsudku ze dne 13. prosince 2005, Marks & Spencer (C-446/03, EU:C:2005:763), není rozhodující skutečnost, že členský stát dceřiné společnosti neumožňuje převést ztráty jedné společnosti na jinou osobu povinnou k dani v roce, v němž probíhá likvidace, ledaže mateřská společnost prokáže, že tyto ztráty nemůže uplatnit mimo jiné tak, že je třetí osoba může prostřednictvím převodu zohlednit v budoucích zdaňovacích obdobích.

                  3)

                  V případě, že bude relevantní okolnost popsaná v bodě 2 tohoto výroku, není rozhodující, do jaké míry právní předpisy státu dceřiné společnosti, jíž vznikly ztráty, které lze považovat za konečné, vedly k tomu, že část těchto ztrát nemohla být započtena na běžný zisk ztrátové dceřiné společnosti nebo na zisk jiného subjektu téže skupiny.

         (1)  Úř. věst. C 5, 8.1.2018.


title: Věc C-660/17 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2019 — RF v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Zaslání žaloby telefaxem — Podání originálu žaloby kanceláři Tribunálu po uplynutí lhůty — Prodlení při poštovní přepravě — Pojem „vyšší moc nebo náhoda““)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2019 — RF v. Evropská komise
      (Věc C-660/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Zaslání žaloby telefaxem - Podání originálu žaloby kanceláři Tribunálu po uplynutí lhůty - Prodlení při poštovní přepravě - Pojem „vyšší moc nebo náhoda““)
      (2019/C 270/07)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: RF (zástupce: K. Komar-Komarowski, radca prawny)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Szczodrowski, G. Meessen a I. Rogalski, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Návrh na přijetí nových důkazů se zamítá.

                  2)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  3)

                  RF ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc C-1/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa — Lotyšsko) — „Oribalt Rīga“ SIA, dříve „Oriola Rīga“ SIA v. Valsts ieņēmumu dienests („Řízení o předběžné otázce — Celní unie — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Článek 30 odst. 2 písm. b) a c) — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Článek 152 odst. 1 písm. a) a b) — Určení celní hodnoty zboží — Pojem „podobné zboží“ — Léčivé přípravky — Přihlédnutí ke všem skutečnostem, které mohou mít dopad na hospodářskou hodnotu dotčeného léčivého přípravku — Lhůta 90 dnů, v níž dovážené zboží musí být prodáváno v Evropské unii — Závazná lhůta — Nezohlednění obchodních slev“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/8

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa — Lotyšsko) — „Oribalt Rīga“ SIA, dříve „Oriola Rīga“ SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
      (Věc C-1/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 30 odst. 2 písm. b) a c) - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 152 odst. 1 písm. a) a b) - Určení celní hodnoty zboží - Pojem „podobné zboží“ - Léčivé přípravky - Přihlédnutí ke všem skutečnostem, které mohou mít dopad na hospodářskou hodnotu dotčeného léčivého přípravku - Lhůta 90 dnů, v níž dovážené zboží musí být prodáváno v Evropské unii - Závazná lhůta - Nezohlednění obchodních slev“)
      (2019/C 270/09)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: „Oribalt Rīga“ SIA, dříve „Oriola Rīga“ SIA

         Odpůrkyně: Valsts ieņēmumu dienests

         Výrok

                  1)

                  Článek 30 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 ze dne 19. prosince 1996, musí být vykládán v tom smyslu, že jestliže je celní hodnota takového zboží, jako jsou léčivé přípravky dotčené ve věci v původním řízení, vypočítána na základě odvozující metody stanovené v tomto ustanovení, příslušná vnitrostátní celní správa musí k identifikaci „podobného zboží“ zohlednit všechny relevantní skutečnosti, jako je příslušné složení tohoto zboží, jeho nahraditelnost s ohledem na jeho účinky a jeho obchodní zaměnitelnost, přičemž provede věcné posouzení se zohledněním všech skutečností, které mohou mít dopad na skutečnou hospodářskou hodnotu uvedeného zboží, včetně postavení dováženého zboží a jeho výrobce na trhu.

                  2)

                  Článek 152 odst. 1 písm. b) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, musí být vykládán v tom smyslu, že k určení jednotkové ceny dováženého zboží podle metody stanovené v čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 82/97, je lhůta 90 dní, v níž musí být dovážené zboží prodáváno v Evropské unii, stanovená v čl. 152 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2454/93, závaznou lhůtou.

                  3)

                  Článek 30 odst. 2 písm. c) nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 82/97, musí být vykládán v tom smyslu, že slevy z prodejní ceny dováženého zboží nemohou být při určení celní hodnoty tohoto zboží na základě tohoto ustanovení zohledněny.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc C-41/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Campania- Itálie) — Meca Srl v. Comune di Napoli („Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 2014/24/EU — Článek 57 odst. 4 písm. c) a g) — Zadávaní veřejných zakázek na služby — Fakultativní důvody pro vyloučení z účasti na zadávacím řízení na veřejnou zakázku — Vážné profesní pochybení zpochybňující důvěryhodnost hospodářského subjektu — Ukončení dřívější veřejné zakázky v důsledku pochybení při jejím plnění — Podání žaloby, které až do skončení soudního řízení brání veřejnému zadavateli v tom, aby posoudil porušení smlouvy“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/9

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Campania- Itálie) — Meca Srl v. Comune di Napoli
      (Věc C-41/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2014/24/EU - Článek 57 odst. 4 písm. c) a g) - Zadávaní veřejných zakázek na služby - Fakultativní důvody pro vyloučení z účasti na zadávacím řízení na veřejnou zakázku - Vážné profesní pochybení zpochybňující důvěryhodnost hospodářského subjektu - Ukončení dřívější veřejné zakázky v důsledku pochybení při jejím plnění - Podání žaloby, které až do skončení soudního řízení brání veřejnému zadavateli v tom, aby posoudil porušení smlouvy“)
      (2019/C 270/10)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Meca Srl

         Žalované: Comune di Napoli

         za přítomnosti: Sirio Srl

         Výrok

      Článek 57 odst. 4 písm. c) a g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které podání žaloby proti rozhodnutí o ukončení smlouvy na veřejnou zakázku přijatému veřejným zadavatelem z důvodu závažných nedostatků při jejím plnění, zabraňuje veřejnému zadavateli, který vyhlašuje nové zadávací řízení, aby ve stadiu výběru uchazečů jakkoli posoudil spolehlivosti hospodářského subjektu, jehož se toto ukončení týká.

         (1)  Úř. věst. C 142, 23.4.2018.


title: Věc C-72/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona- Španělsko) — Daniel Ustariz Aróstegui v. Departamento de Educación del Gobierno de Navarra („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Ustanovení 4 bod 1 — Zásada zákazu diskriminace — Veřejný vzdělávací sektor — Vnitrostátní právní úprava přiznávající příplatek pouze učitelům zaměstnaným v rámci pracovního poměru na dobu neurčitou jako kariérní úředníci — Vyloučení učitelů zaměstnaných jako veřejnoprávní smluvní zaměstnanci na dobu určitou — Pojem „objektivní důvody“ — Inherentní charakteristiky statusu kariérního úředníka“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/10

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona- Španělsko) — Daniel Ustariz Aróstegui v. Departamento de Educación del Gobierno de Navarra
      (Věc C-72/18) (1)

      („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 bod 1 - Zásada zákazu diskriminace - Veřejný vzdělávací sektor - Vnitrostátní právní úprava přiznávající příplatek pouze učitelům zaměstnaným v rámci pracovního poměru na dobu neurčitou jako kariérní úředníci - Vyloučení učitelů zaměstnaných jako veřejnoprávní smluvní zaměstnanci na dobu určitou - Pojem „objektivní důvody“ - Inherentní charakteristiky statusu kariérního úředníka“)
      (2019/C 270/11)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Daniel Ustariz Aróstegui

         Žalované: Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

         Výrok

      Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která vyhrazuje příplatek k odměně učitelům zaměstnaným v pracovním poměru na dobu neurčitou jako kariérní úředníci, a tedy ho neumožňuje přiznat mj. učitelům zaměstnaným jako veřejnoprávní smluvní zaměstnanci na dobu určitou, pokud odpracování určité doby představuje jedinou podmínku přiznání uvedeného příplatku.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc C-100/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Línea Directa Aseguradora SA v. Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros („Řízení o předběžné otázce — Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Směrnice 2009/103/ES — Článek 3 první pododstavec — Pojem „provoz vozidel“ — Věcná škoda způsobená na nemovitosti v důsledku požáru vozidla zaparkovaného v soukromé garáži této nemovitosti — Krytí povinným pojištěním“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/11

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Línea Directa Aseguradora SA v. Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros
      (Věc C-100/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 2009/103/ES - Článek 3 první pododstavec - Pojem „provoz vozidel“ - Věcná škoda způsobená na nemovitosti v důsledku požáru vozidla zaparkovaného v soukromé garáži této nemovitosti - Krytí povinným pojištěním“)
      (2019/C 270/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Línea Directa Aseguradora SA

         Žalovaný: Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros

         Výrok

      Článek 3 první pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění musí být vykládán v tom smyslu, že pod pojem „provoz vozidel“, který je uveden v tomto ustanovení, spadá taková situace, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, v níž začalo hořet vozidlo užívané v souladu s jeho funkcí dopravního prostředku zaparkované v soukromé garáži budovy, čímž vyvolalo požár, jehož příčinou byl elektrický systém tohoto vozidla, který způsobil škody na této budově, ačkoli se uvedené vozidlo více než 24 hodin před vznikem požáru nepohybovalo.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7. 5. 2018.


title: Věc C-291/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București — Rumunsko) — Grup Servicii Petroliere SA v. Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili („Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 148 písm. a) a c) — Osvobození od daně vztahující se na mezinárodní přepravu — Dodání samozdvižných těžebních plošin na volném moři — Pojem „lodě užívané k plavbě po volném moři“ — Dosah“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/12

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București — Rumunsko) — Grup Servicii Petroliere SA v. Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Věc C-291/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 148 písm. a) a c) - Osvobození od daně vztahující se na mezinárodní přepravu - Dodání samozdvižných těžebních plošin na volném moři - Pojem „lodě užívané k plavbě po volném moři“ - Dosah“)
      (2019/C 270/13)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel București

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Grup Servicii Petroliere SA

         Žalovaní: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Výrok

      Článek 148 písm. a) a c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že výraz „lodě užívané k plavbě po volném moři“, v tomto ustanovení obsažený, se neuplatní na dodání takových plovoucích zařízení, jako jsou samozdvižné těžební plošiny na volném moři takového druhu jako plošiny, o něž jde ve věci v původním řízení, které jsou převážně používány v nepohyblivém stavu k těžbě ložisek uhlovodíků na volném moři.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Věc C-404/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidsrechtbank Antwerpen — Belgie) — Tine Vandenbon, Jamina Hakelbracht, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen v. WTG Retail BVBA („Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2006/54/ES — Rovnost mezi muži a ženami — Přístup k zaměstnání a pracovní podmínky — Článek 24 — Ochrana před odvetnými opatřeními — Odmítnutí uchazečky o zaměstnání z důvodu jejího těhotenství — Pracovník, který intervenoval ve prospěch této uchazečky — Propuštění zaměstnance“)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/12

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidsrechtbank Antwerpen — Belgie) — Tine Vandenbon, Jamina Hakelbracht, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen v. WTG Retail BVBA
      (Věc C-404/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2006/54/ES - Rovnost mezi muži a ženami - Přístup k zaměstnání a pracovní podmínky - Článek 24 - Ochrana před odvetnými opatřeními - Odmítnutí uchazečky o zaměstnání z důvodu jejího těhotenství - Pracovník, který intervenoval ve prospěch této uchazečky - Propuštění zaměstnance“)
      (2019/C 270/14)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Tine Vandenbon, Jamina Hakelbracht, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen

         Žalovaná: WTG Retail BVBA

         Výrok

      Článek 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž v situaci, ve které určitá osoba, která se považuje za oběť diskriminace na základě pohlaví, podala stížnost, je pracovník, který ji v této souvislosti podpořil, chráněn před odvetnými opatřeními ze strany zaměstnavatele pouze tehdy, pokud se jako svědek účastnil prošetřování této stížnosti a jeho svědectví splňuje formální požadavky stanovené v uvedené právní úpravě.

         (1)  Úř. věst. C 311, 3.9.2018.


title: Věc C-313/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2019 Associazione Nazionale GranoSalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. února 2019 ve věci T-125/18, Associazione GranoSalus v. Komise

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2019 Associazione Nazionale GranoSalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. února 2019 ve věci T-125/18, Associazione GranoSalus v. Komise
      (Věc C-313/19 P)
      (2019/C 270/15)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Associazione Nazionale GranoSalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) (zástupce: G. Dalfino, avvocato)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu vychází z porušení čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s články 6 a 13 Evropské úmluvy o lidských právech.

                  2.

                  Navrhovatel především namítá porušení čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU tím, že Tribunál nezohlednil skutečnost, že Associazione GranoSalus má aktivní legitimaci z titulu individuální legitimace jeho členů, a tudíž se jej napadené prováděcí nařízení (EU) 2017/2324 „osobně a bezprostředně dotýká“ jakožto „nařizovací akt, jenž se jej bezprostředně dotýká a nevyžaduje přijetí prováděcích opatření“.
                  V tomto ohledu Associazione tvrdilo, že se Tribunál dopustil při uplatňování uvedeného ustanovení chyb tím, že shledal, že podmínka osobního dotčení nebyla splněna, neboť „napadený akt se údajně dotýká některých členů žalobce právě v jejich obecném postavení spotřebitelů a občanů Unie“ (bod 57 usnesení).
                  Takováto kvalifikace členů navrhovatele GranoSalus je však chybná s ohledem na stanovy tohoto sdružení, jež svěřují členům a potažmo Associazione roli nositelů a podpůrců zájmu na ochraně spotřebitelů a zemědělských producentů prostřednictvím zejména provádění akcí, „jejichž cílem je boj zejména na unijní úrovni proti případnému zvyšování prahových hodnot u mykotoxinů a dalších látek znečisťujících životní prostředí, za účelem ochrany zdraví spotřebitelů, a především dětí“.
                  Vzhledem k tomu, že byla splněna podmínka osobního dotčení a tato podmínka je kumulativní ve vztahu k podmínce bezprostředního dotčení, Tribunál pochybil, když při svém rozhodnutí tyto skutečnosti nezohlednil.

                  3.

                  Associazione dále tvrdilo, že usnesení Tribunálu je chybné v tom smyslu, že, Tribunál nepovažoval podmínku bezprostředního dotčení, jejíž splnění je nezbytné pro přípustnost ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce poslední části věty SFEU, za splněnou, z důvodů údajné existence vnitrostátních prováděcích opatření k napadenému nařízení (EU) 2017/2324, když své rozhodnutí v tomto směru odůvodnil pravomocí k „obnovení povolení k uvedení přípravků na ochranu rostlin, které obsahují účinnou látku glyfosát, na trh, udělených členskými státy […]“, přičemž takováto opatření představují „[… ] prováděcí opatření k napadenému aktu ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce poslední části věty SFEU“ (body 84 a 85 napadeného usnesení).
                  Vady tohoto posouzení vyplývají ze skutečnosti, prokázané v aktech, že členský stát, v němž má sídlo Associazione a její členové (Itálie), provedl nařízení 2017/2324 sdělením ministerstva zdravotnictví ze dne 19. prosince 2017, které stanovilo prosté obnovení povolení účinné látky glyfosát na období nepřesahující pět let, přičemž zároveň prodloužilo platnost povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující glyfosát až do 15. prosince 2022, bez jakéhokoli diskrečního posouzení týkajícího se technických požadavků stanovených v přílohách I a II nařízení 2017/2324.
                  Associazione v tomto ohledu tvrdilo, že i kdyby ministerské sdělení ze dne 19. prosince 2017 bylo považováno za prováděcí opatření, Tribunál nezohlednil skutečnost, že toto sdělení nelze napadnout žalobou u vnitrostátních soudů, neboť to vylučují italské právní předpisy a příslušná judikatura [Consiglio di Stato (Státní rada), rozsudek č. 6243 ze dne 9. listopadu 2005).

                  4.

                  Associazione proto napadá usnesení z důvodu porušení čl. 263 čtvrtého pododstavce poslední části věty SFEU tím, že nebyl zohledněn předmět sporu vymezený v návrhu na zahájení řízení. V tomto ohledu uvádí, že Tribunál nezohlednil, že bezprostřední účinek napadeného nařízení na Associazione, a tudíž i na jeho členy, vyplývá z karcinogenního potenciálu účinné látky glyfosát (viz posudek Mezinárodní agentury pro výzkum rakoviny zveřejněný dne 20. března 2015, který nebyl zohledněn v napadeném nařízení 2017/2324), k jejímuž povolení má výlučnou pravomoc Evropská unie a nepodléhá povolení ze strany členských států, a to proto, že vnitrostátní povolení přípravku na ochranu rostlin nezahrnuje žádné posouzení ohledně účinné látky glyfosát, která již byla povolena „na vstupu“ Evropskou unií, což vylučuje pravomoc italského státu k povolení nebo nepovolení uvedení přípravků na ochranu rostlin na trh s odkazem na účinnou látku glyfosát. V této věci tedy Tribunál posoudil podmínky stanovené v čl. 263 čtvrtém pododstavci poslední části věty SFEU, aniž zohlednil tvrzení uplatněná v rámci sporu, a sice že se zbytky glyfosátu vyskytují v podzemních vodách, v potravinách (těstoviny) a v půdě, čímž vzniká újma, kterou uvedení takovéto látky na trh způsobuje území, občanům členských států a zájmům, které hájí Associazione a prostřednictvím něj jeho členové.
                  Tribunál proto měl posoudit dotčení ve smyslu uvedeného článku 263 s ohledem na tuto okolnost a ustanovení stanov GranoSalus, jakož i na postavení jeho členů, což v usnesení neprovedl.

                  5.

                  S ohledem na výše uvedené Associazione zpochybňuje výklad čl. 263 čtvrtého pododstavce poslední části věty SFEU provedený soudem prvního stupně, který vedl k popření jeho obsahu a zmaření zájmů evropského normotvůrce. V tomto ohledu lze odkázat na úvahy vyjádřené generálními advokáty v několika věcech (viz zejména stanovisko generálního advokáta ve věci C-456/13 P; stanovisko generálního advokáta ve věci C-583/11 P; stanovisko generálního advokáta ve spojených věcech C-622/16 P až C-624/16 P), podle nichž by takovýto restriktivní výklad vedl k tomu, že by článek 263 SFEU byl zbaven smyslu a konkrétního účinku.
                  S ohledem na výše uvedené Associazione tvrdí, že výklad čl. 263 čtvrtého pododstavce poslední části věty SFEU, který byl podán v napadeném usnesení, je ve zjevném rozporu s článkem 47 Listiny základních práv [„Každý, jehož práva a svobody zaručené právem Unie byly porušeny, má za podmínek stanovených tímto článkem právo na účinné prostředky nápravy před soudem. Každý má právo, aby jeho věc byla spravedlivě (…) projednána (…)“], článkem 6 (Právo na spravedlivý proces) a článkem 13 (Právo na účinné opravné prostředky) Evropské úmluvy o lidských právech, což brání předpokládané možnosti obrátit se na Tribunál z důvodu bezprostředního dotčení v takovémto případě a neodůvodněně poškozuje systém ochrany práv zavedený unijním právním řádem.

         Návrhová žádání

      Associazione GranoSalus navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil usnesení Tribunálu ve věci T-125/18 — v němž prohlásil žalobu za nepřípustnou a odmítl aktivní legitimaci členů Associazione jednak z důvodu údajného nedostatku osobního dotčení těchto členů napadeným nařízením, a jednak z důvodu existence vnitrostátních prováděcích opatření, jež vylučují též bezprostřední dotčení — a tudíž prohlásil žalobu na neplatnost prováděcího nařízení (UE) 2017/2324, jakož i v ní uvedené návrhy, včetně důkazních návrhů, za přípustné a vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé.


title: Věc C-336/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 18. dubna 2019 — Centraal Israëlitisch Consistorie van België a další., Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België a další a Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW a další v. LI, Vlaamse Regering, Gouvernement wallon, Kosher Pultry BVBA a další, Centraal Israëlitisch Consistorie van België a další a Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 18. dubna 2019 — Centraal Israëlitisch Consistorie van België a další., Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België a další a Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW a další v. LI, Vlaamse Regering, Gouvernement wallon, Kosher Pultry BVBA a další, Centraal Israëlitisch Consistorie van België a další a Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)
      (Věc C-336/19)
      (2019/C 270/16)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Grondwettelijk Hof

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Centraal Israëlitisch Consistorie van België a další., Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België a další a Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW a další

         Vedlejší účastníci: LI, Vlaamse Regering, Gouvernement wallon, Kosher Pultry BVBA a další, Centraal Israëlitisch Consistorie van België a další a Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 26 odst. 2 první pododstavec písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1099/2009 (1) ze dne 24. září 2009 o ochraně zvířat při usmrcování vykládán v tom smyslu, že členským státům odchylně od výjimky upravené v čl. 4 odst. 4 tohoto nařízení a za účelem zlepšení životních podmínek zvířat umožňuje vydat taková pravidla, jako jsou pravidla stanovená v Decreet van het Vlaamse Gewest van 7 juli 2017 houdende wijziging van de wet van 14 augustus 1986 betreffende de bescherming en het welzijn der dieren, wat de toegelaten methodes voor het slachten van dieren betreft (nařízení Vlámského regionu ze dne 7. července 2017, kterým se mění zákon ze dne 14. srpna 1986 o ochraně a o dobrých životních podmínkách zvířat v rozsahu týkajícím se povolených metod porážky zvířat), která jednak stanoví zákaz porážení zvířat bez omráčení, který se vztahuje rovněž na porážku prováděnou v rámci náboženských obřadů, a jednak pro porážku prováděnou v rámci náboženských obřadů zavádí alternativní metodu omračování, která je formulována tak, že omráčení musí být možno zvrátit a že nesmí způsobit smrt zvířete?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku: Porušuje čl. 26 odst. 2 první pododstavec písm. c) výše uvedeného nařízení při výkladu ve smyslu první předběžné otázky čl. 10 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku: Porušuje čl. 26 odst. 2 první pododstavec písm. c) ve spojení s čl. 4 odst. 4 výše uvedeného nařízení při výkladu ve smyslu první předběžné otázky články 20, 21 a 22 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož pro případ, že jsou k porážce zvířat použity zvláštní metody stanovené náboženskými obřady, je stanovena pouze výjimka z povinnosti provést omráčení zvířete, která je vázána na podmínky (čl. 4 odst. 4 ve spojení s čl. 26 odst. 2), zatímco pro usmrcování zvířat při lovu, rybolovu a při kulturních a sportovních událostech jsou z důvodů uvedených v odůvodnění tohoto nařízení stanovena pravidla, podle nichž tyto činnosti nespadají do oblasti působnosti tohoto nařízení, resp. podle nichž se na ně nevztahuje povinnost provést při usmrcování omráčení zvířete (čl. 1 odst. 1 druhý pododstavec a čl. 1 odst. 3)?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 303, s. 1.


title: Věc C-360/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 3. května 2019 — Crown Van Gelder BV v. Autoriteit Consument en Markt

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 3. května 2019 — Crown Van Gelder BV v. Autoriteit Consument en Markt
      (Věc C-360/19)
      (2019/C 270/17)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Crown Van Gelder BV

         Žalovaný: Autoriteit Consument en Markt

         Předběžné otázky

      Musí být čl. 37 odst. 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES (1) ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení přiznává právo podat stížnost proti provozovateli vnitrostátní sítě (provozovatel přenosové soustavy) také osobě, která není připojena k síti tohoto provozovatele (provozovatel přenosové soustavy), ale pouze k regionální síti (distribuční soustava), u které došlo k přerušení přepravy elektřiny v důsledku výpadku ve vnitrostátní síti (přenosová soustava), která napájí regionální síť (distribuční soustava)?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 211, s. 55.


title: Věc C-372/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgie) dne 10. května 2019 — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM) v. Weareone.World BVBA, Wecandance NV

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgie) dne 10. května 2019 — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM) v. Weareone.World BVBA, Wecandance NV
      (Věc C-372/19)
      (2019/C 270/19)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Ondernemingsrechtbank Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM)

         Žalovaní: Weareone.World BVBA, Wecandance NV

         Předběžné otázky

      Musí být článek 102 SFEU, příp. ve spojení s článkem 16 směrnice 2014/26/EU (1)„o kolektivní správě autorského práva a práv s ním souvisejících a udělování licencí pro více území k právům k užití hudebních děl online na vnitřním trhu“, vykládán tak, že postup organizace kolektivní správy autorských práv, která má v členském státu postavení faktického monopolu a která uplatňuje pro organizátory hudebních akcí za právo na veřejnou reprodukci hudebních děl model stanovení poplatků, který mimo jiné vychází z obratu a

                  1.

                  z odstupňované paušální sazby místo sazby, která (s pomocí moderních technických prostředků) zohledňuje přesný podíl repertoáru spravovaného organizací kolektivní správy na hudbě reprodukované během akce;

                  2.

                  podle nějž licenční poplatky závisí také na externích faktorech, jako je mimo jiné cena vstupného, cena jídel a nápojů, rozpočet na vystupující umělce a rozpočet na jiné prvky, jako jsou dekorace, představuje zneužití dominantního postavení?

         (1)  Úř. věst. 2014, L 84, s. 72.


title: Věc C-384/19: Žaloba podaná dne 16. května 2019 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/18

      Žaloba podaná dne 16. května 2019 — Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-384/19)
      (2019/C 270/20)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a E. Sanfrutos Cano, agentes)

         Žalovaný: Španělské království

         Návrhová žádání

                  —

                  Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr konstatoval, že Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 7 odst. 1 a 5 a z čl. 15 odst. 1 směrnice 2007/60/ES (1) v rozsahu, v němž odkazuje na oblastí povodí ES120 Gran Canaria; ES122 Fuerteventura; ES123 Lanzarote; ES124 Tenerife; ES125 La Palma; ES126 La Gomera a ES127 El Hierro;

                  —

                  konstatoval, že Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 10 odst. 1 a 2 směrnice 2007/60/ES v rozsahu, v němž odkazuje na oblasti povodí ES120 Gran Canaria, ES122 Fuerteventura a ES125 La Palma;

                  —

                  uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Z informací poskytnutých španělskými orgány vyplývá, že Španělsko ve lhůtě stanovené směrnicí, která uplynula dne 22. prosince 2015, nevyhodnotilo, nedokončilo a nezveřejnilo plány pro zvládání povodňových rizik pro oblasti povodí ES120 Gran Canaria, ES122 Fuerteventura, ES123 Lanzarote, ES124 Tenerife, ES125 La Palma, ES126 La Gomera a ES127 El Hierro. Komise neobdržela ani opis uvedených plánů, jak požaduje čl. 15 odst. 1 směrnice.
      Navíc, ve třech oblastech povodí — ES120 Gran Canaria; ES122 Fuerteventura a ES125 La Palma — nebyla informační a konzultační fáze dosud zahájena, nebo v každém případě nebyla dokončena. V důsledku toho má Komise za to, že Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj plynou z čl. 10 odst. 1 a 2 směrnice 2007/60/ES, v rozsahu, v němž odkazuje na uvedené tři oblasti povodí.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/60/ES ze dne 23. října 2007 o vyhodnocování a zvládání povodňových rizik (
            Úř. věst. 2007, L 288, s. 27
         ).


title: Věc C-314/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Španělsko) dne 16. dubna 2019 — R.C.C. v. M.O.L.

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Španělsko) dne 16. dubna 2019 — R.C.C. v. M.O.L.
      (Věc C-314/19)
      (2019/C 280/26)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: R.C.C.

         Žalovaná: M.O.L.

         Předběžná otázka

      Vztahuje se článek 1 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (1), a tudíž obsah této směrnice na situaci, kdy osoba pověřená notářským úřadem, úřední osoba, která je zároveň soukromým zaměstnavatelem zaměstnanců vykonávajících pro ni pracovní činnost, přičemž tento vztah je upraven obecnými pracovněprávními předpisy a odvětvovou kolektivní smlouvou jako pracovní poměr u zaměstnavatele, nahradí jinou předchozí osobu pověřenou notářským úřadem, která přestala vykonávat svoji činnost, převezme její agendu a nadále vykonává činnost na stejném pracovišti, s tím stejným zázemím a převezme zaměstnance, kteří vykonávali činnost pro předchozího notáře, osobu pověřenou notářským úřadem, na základě pracovněprávního vztahu?

         (1)  Úř. věst. 2001, L 82, s. 16


title: Věc T-373/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. června 2019 — Ja zum Nürburgring v. Komise („Státní podpory — Jednotlivé podpory pro komplex Nürburgring na výstavbu rekreačního areálu, hotelů a restaurací, jakož i na pořádání automobilových závodů — Rozhodnutí, kterými se prohlašují podpory za neslučitelné s vnitřním trhem — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje, že se vrácení podpor prohlášených za neslučitelné netýká nového vlastníka komplexu Nürburgring — Žaloba na neplatnost — Nedostatek podstatného dotčení soutěžního postavení — Spolek — Postavení vyjednavače — Nepřípustnost — Rozhodnutí, kterým se ve fázi předběžného posouzení konstatuje neexistence státní podpory — Žaloba na neplatnost — Zúčastněná strana — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Porušení procesních práv zúčastněných stran — Neexistence obtíží, které vyžadují zahájení formálního vyšetřovacího řízení — Stížnost — Prodej aktiv příjemců státních podpor, které byly prohlášeny za neslučitelné — Otevřené, transparentní, nediskriminující a ničím nepodmíněné nabídkové řízení — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádné správy“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. června 2019 — Ja zum Nürburgring v. Komise
      (Věc T-373/15) (1)

      („Státní podpory - Jednotlivé podpory pro komplex Nürburgring na výstavbu rekreačního areálu, hotelů a restaurací, jakož i na pořádání automobilových závodů - Rozhodnutí, kterými se prohlašují podpory za neslučitelné s vnitřním trhem - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje, že se vrácení podpor prohlášených za neslučitelné netýká nového vlastníka komplexu Nürburgring - Žaloba na neplatnost - Nedostatek podstatného dotčení soutěžního postavení - Spolek - Postavení vyjednavače - Nepřípustnost - Rozhodnutí, kterým se ve fázi předběžného posouzení konstatuje neexistence státní podpory - Žaloba na neplatnost - Zúčastněná strana - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Porušení procesních práv zúčastněných stran - Neexistence obtíží, které vyžadují zahájení formálního vyšetřovacího řízení - Stížnost - Prodej aktiv příjemců státních podpor, které byly prohlášeny za neslučitelné - Otevřené, transparentní, nediskriminující a ničím nepodmíněné nabídkové řízení - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádné správy“)
      (2019/C 288/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ja zum Nürburgring eV (Nürburg, Německo) (zástupci: původně D. Frey, M. Rudolph a S. Eggerath, poté D. Frey s M. Rudolph advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, T. Maxian Rusche a B. Stromsky, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2016/151 ze dne 1. října 2014 o státní podpoře Německa SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) ve prospěch závodní dráhy Nürburgring (Úř. věst. 2016, L 34, s. 1),

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci samé se zamítá.

                  2)

                     Žaloba se zamítá.

                  3)

                     Ja zum Nürburgring eV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc T-475/19: Žaloba podaná dne 4. července 2019 — Bunzl a další v. Komise

text:
               16.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/21

      Žaloba podaná dne 4. července 2019 — Bunzl a další v. Komise
      (Věc T-475/19)
      (2019/C 312/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bunzl plc (Londýn, Spojené království), Bunzl American Holdings (No.2) Ltd (Londýn), Bunzl Overseas Holdings (No.2) Ltd (Londýn) (zástupci: J. Lesar, Solicitor a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2019) 2526 final ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při výběru referenčního rámce pro hodnocení daňového režimu. Komise měla považovat za referenční rámec britský režim daně z příjmů právnických osob, a nejen pouze režim ovládaných zahraničních společností („Controlled Foreign Company“, CFC).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když zvolila nesprávný přístup při analýze režimu CFC. Komise měla v bodech 124 až 126 odůvodnění napadeného rozhodnutí nesprávně za to, že ustanovení kapitoly 9 části 9 A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] představují odchylku od všeobecného zdanění podle kapitoly 5 tohoto zákona.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU, když v bodech 127 až 151 odůvodnění napadeného rozhodnutí konstatovala, že kritérium selektivity bylo naplněno tím, že bylo rozdílně zacházeno s podniky ve skutkově a právně srovnatelné situaci.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že „úplné“ osvobození podle článku 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že 75 % osvobození podle článku 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že výjimka „odpovídajícího úroku“ podle článku 371IE Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněna povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že uložení daňového zatížení CFC, které splňují podmínky pro osvobození obsažené v kapitole 9 části 9 A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010], jako kategorii by bylo v rozporu se svobodou usazování, kterou mají žalobkyně podle článku 49 SFEU.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že v souvislosti se 75 % osvobozením a otázkou pevně stanoveného poměru došlo ke zjevně nesprávnému posouzení.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Komise není v souladu s obecnými zásadami zákazu diskriminace a rovnosti, které platí v rámci unijního práva.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když obdobně použila ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), která se neuplatní ratione temporis, nebo z nich nepřiměřeně vycházela.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatňování čl. 107 odst. 1 SFEU, když v bodě 176 odůvodnění napadeného rozhodnutí konstatovala, že existuje kategorie příjemců (zahrnující i žalobkyně) a že žalobkyně získaly podporu, která má být podle čl. 2 odst. 1 napadeného rozhodnutí navrácena.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).