title: Věc F-66/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Dubus a Leveque v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Hodnotící období pro povýšení 2006 — Způsobilost pracovat ve třetím jazyce )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/71

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Dubus a Leveque v. Komise
   (Věc F-66/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Hodnotící období pro povýšení 2006 - Způsobilost pracovat ve třetím jazyce“)
   (2009/C 44/123)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Charles Dubus (Kraainem, Belgie) a Jean Leveque (Wattignies-la-Victoire, Francie) (zástupci: É. Boigelot, advokát, poté É. Boigelot a L. Defalque, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Vedlejší účastník řízení: Rada Evropské unie (zástupci: I. Šulce a M. Simm, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí týkajícího se toho, že žalobci nebudou v rámci hodnotícího období pro povýšení 2006 povýšeni z důvodu neprokázání jejich způsobilosti pracovat ve třetím jazyce – Návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství o nezapsání jména Ch. Dubuse na seznam úředníků povýšených do platové třídy C*3 v rámci hodnotícího období pro povýšení 2006 a rozhodnutí Komise Evropských společenství o nezapsání jména J. Levequa na seznam úředníků povýšených do platové třídy B*8 v rámci téhož hodnotícího období pro povýšení se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se návrhová žádání v žalobě zamítají.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení žalobců.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007, s. 54.


title: Věc T-642/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – JP Divver Holding Company v. OHIM (EQUIPMENT FOR LIFE) „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka EQUIPMENT FOR LIFE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/54

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – JP Divver Holding Company v. OHIM (EQUIPMENT FOR LIFE)
   (Věc T-642/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka EQUIPMENT FOR LIFE - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 398/68)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: JP Divver Holding Company (Newry, Spojené království) (zástupci: A. Frank a E. Bertram, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. června 2014 (věc R 64/2014-2) týkajícímu se mezinárodního zápisu slovní ochranné známky EQUIPMENT FOR LIFE s vyznačením Evropského společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti JP Divver Holding Company Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Věc T-343/13: Žaloba podaná dne 28. června 2013 — CN v. Parlament

text:
               24.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/14

         Žaloba podaná dne 28. června 2013 — CN v. Parlament
   (Věc T-343/13)
   2013/C 245/17
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CN (Brumath, Francie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Evropské unii a Evropskému parlamentu uhradit žalobci částku 1 000 eur jakožto hmotnou újmu, navýšenou o úroky ve výši 6, 75 %;

               —

               uložil Evropské unii a Evropskému parlamentu uhradit žalobci částku 40 000 eur jakožto hmotnou újmu, navýšenou o úroky ve výši 6,75 %;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Cílem projednávané žaloby CN, který je bývalým úředníkem Rady, je dosáhnout náhrady hmotné a nehmotné újmy, která mu vznikla v důsledku zveřejnění na stránkách Evropského parlamentu, jež jsou přístupné i v zahraničí, části jeho žádosti, v níž byly uvedeny jeho osobní údaje, jakož i informace týkající se jeho zdravotního stavu a existence zdravotního postižení v jeho rodině.
   Osobní údaje byly podle něj zveřejněny v širokém rozsahu vzhledem k tomu, že na základě uvedení jména na stránkách Google, bylo možné zjistit původ části žádosti zveřejněné Parlamentem.
   Přestože žalobce požádal Parlament, aby ukončil zveřejňování jeho osobních údajů, Parlament tak učinil až poté, co žalobce požádal o pomoc právního zástupce.
   Žalobce tvrdí, že Evropský parlament:

               1)

               porušil článek 8 Evropské úmluvu o lidských právech a základních svobodách;

               2)

               porušil článek 8 Listiny základních práv;

               3)

               porušil článek 22 Úmluvy o právech osob se zdravotním postižením, která byla přijata dne 13. prosince 2006 a ratifikována Evropskou unií dne 23. prosince 2010;

               4)

               porušil nařízení Evropského parlamentu a Rady 45/2011 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).


title: Věc C-144/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria (Itálie) dne 22. března 2016 – Lloyd’s of London v. Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria (Itálie) dne 22. března 2016 – Lloyd’s of London v. Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria
   (Věc C-144/17)
   (2017/C 213/23)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lloyd’s of London

      Žalovaná: Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

      Předběžná otázka

   Brání zásady zakotvené evropskými předpisy v oblasti hospodářské soutěže, uvedené ve Smlouvě o fungování Evropské unie (SFEU), jakož i zásady, které jsou z nich odvozené, jako samostatnost a důvěrnost nabídek, vnitrostátním právním předpisům, jak jsou vykládány judikaturou, které připouští současnou účast na stejném zadávacím řízení zahájeném veřejným zadavatelem různých syndikátů náležejících k Lloyd’s of London, jejichž nabídky byly podepsány jedinou osobou, oprávněným zástupcem pro tuto zemi?


title: Věc C-557/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 4. listopadu 2011 — Maria Kozak v. Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/33

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 4. listopadu 2011 — Maria Kozak v. Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
      (Věc C-557/11)
      (2012/C 25/63)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Maria Kozak

         Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

         Předběžná otázka

      Podléhá vlastní přepravní služba, kterou poskytla cestovní kancelář v rámci paušální ceny obdržené od cestujícího za poskytnutí služby v oblasti cestovního ruchu, která podléhá dani podle zvláštního režimu daně z přidané hodnoty pro cestovní kanceláře obsaženého v článcích 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), — pokud je vlastní přepravní služba nezbytnou součástí poskytnutí služby v oblasti cestovního ruchu —, základní sazbě daně platné pro služby v oblasti cestovního ruchu, nebo snížené sazbě, která se použije pro přepravní služby osob podle článku 98 ve spojení s bodem 5 přílohy III této směrnice?

         (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc F-36/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2010 — Gudrun Schulze v. Evropská komise ( Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Žadatelé o pracovní místo zapsaní na seznam kandidátů vhodných pro přijetí před vstupem nového služebního řádu v platnost — Přechodná pravidla o zařazení do platové třídy při přijetí do zaměstnání — Zařazení do platového stupně — Článek 32 služebního řádu — Články 2, 5 a 12 přílohy XIII služebního řádu — Diskriminace na základě věku — Stejná odměna za rovnocennou práci — Zásada řádné správy — Povinnost řádné péče )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/58

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2010 — Gudrun Schulze v. Evropská komise
   (Věc F-36/05) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Žadatelé o pracovní místo zapsaní na seznam kandidátů vhodných pro přijetí před vstupem nového služebního řádu v platnost - Přechodná pravidla o zařazení do platové třídy při přijetí do zaměstnání - Zařazení do platového stupně - Článek 32 služebního řádu - Články 2, 5 a 12 přílohy XIII služebního řádu - Diskriminace na základě věku - Stejná odměna za rovnocennou práci - Zásada řádné správy - Povinnost řádné péče)
   2010/C 328/92
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gudrun Schulze (Brusel, Belgie) (zástupci: původně S. Rodrigues a A. Jaume, advokáti, poté S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Šulce, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí Komise o zařazení žalobkyně, která byla zapsána do seznamu kandidátů vhodných pro přijetí předtím, než vstoupil v platnost nový služební řád, podle méně příznivých ustanovení tohoto služebního řádu [článek 12 přílohy XIII nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004, kterým se mění služební řád úředníků] a jednak návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005, s. 36 (věc byla původně zapsána u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-207/05 a posléze byla usnesením ze dne 15. 12. 2005 postoupena Soudu pro veřejnou službu Evropské unie).


title: Věc C-238/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. února 2015 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství „Nesplnění povinnosti státem — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Osoby příležitostně činné v odvětví zábavy — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou — Ustanovení 5 bod 1 — Opatření zaměřená na předcházení zneužívání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou — Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující takovéto smlouvy“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/23

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. února 2015 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-238/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Osoby příležitostně činné v odvětví zábavy - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou - Ustanovení 5 bod 1 - Opatření zaměřená na předcházení zneužívání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou - Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující takovéto smlouvy“)
   (2015/C 138/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren a D. Martin, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: D. Holderer, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že ponechalo v platnosti výjimky z opatření zaměřených na předcházení zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou uzavíraných s osobami příležitostně činnými v odvětví zábavy, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Výmaz věci T-264/99

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/28

         Výmaz věci T-264/99 (1)

   (2004/C 239/61)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 4. května 2004 rozhodl předseda druhého rozšířeného senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-264/99, Demarol B.V., podporována Nizozemským královstvím proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 34, 5.2.2000.


title: Věc T-310/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. prosince 2006 – Ferrero Deutschland v. OHIM – Cornu (FERRO) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FERRO — Starší národní slovní ochranná známka FERRERO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Podobnost výrobků )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. prosince 2006 – Ferrero Deutschland v. OHIM – Cornu (FERRO)
   (Věc T-310/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FERRO - Starší národní slovní ochranná známka FERRERO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Podobnost výrobků“)
   (2006/C 331/77)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ferrero Deutschland GmbH (Stadtallendorf, Německo), které bylo povoleno nahradit Ferrero OHG mbH (zástupce: M. Schaeffer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Rassat, zmocněnec)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vedlejší účastnice před Soudem: Cornu SA Fontain (Fontain, Francie) (zástupce: D. Waelbroeck, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2004 (věc R 540/2002-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Ferrero OHG a Cornu SA Fontain.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, všechny náklady související s překážkou řízení týkající se jejího nahrazení za Ferrero OHG mbH a ukládá se jí rovněž náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených vedlejší účastnicí.

               3.

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených vedlejší účastnicí.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-114/09: Usnesení Tribunálu ze dne 22. března 2012 — Viasat Broadcasting UK v. Komise ( „Státní podpory — Navrácení podpory — Zánik právního zájmu na podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. března 2012 — Viasat Broadcasting UK v. Komise
   (Věc T-114/09) (1)

   (Státní podpory - Navrácení podpory - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 151/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Spojené království) (zástupci: S. Kalsmose-Hjelmborg a M. Honoré, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně N. Khan a B. Martenczuk, poté B. Stromsky a L. Flynn, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: původně J. Bering Liisberg, poté C. Vang, zmocněnci, ve spolupráci s P. Bieringem a K. Lundgaard Hansenem, advokáty) a TV2 Danmark A/S (Odense C, Dánsko) (zástupce: O. Koktvedgaard, advokát)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 4224 final ze dne 4. srpna 2008 ve věci N 287/2008 týkající se podpory poskytnuté na záchranu společnosti TV2 Danmark A/S

      Výrok

               1)

               O žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               Viasat Broadcasting UK Ltd, Evropská komise, Dánské království a TV2 Danmark A/S ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  18. října 2005  ve věci C-405/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechshof te 's-Gravenhage): Class International BV proti Colgate-Palmolive Company Unilever NV, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Nařízení (ES) č. 40/94 — Práva z ochranné známky — Užívání ochranné známky v obchodním styku — Dovoz původního zboží do Společenství — Zboží propuštěné do celního režimu vnějšího tranzitu nebo do celního režimu uskladňování v celním skladu — Námitka majitele ochranné známky — Nabídka k prodeji nebo prodej zboží propuštěného do celního režimu vnějšího tranzitu nebo do celního režimu uskladňování v celním skladu — Námitka majitele ochranné známky — Důkazní břemeno)

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 18. října 2005
   ve věci C-405/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechshof te 's-Gravenhage): Class International BV proti Colgate-Palmolive Company Unilever NV, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Nařízení (ES) č. 40/94 - Práva z ochranné známky - Užívání ochranné známky v obchodním styku - Dovoz původního zboží do Společenství - Zboží propuštěné do celního režimu vnějšího tranzitu nebo do celního režimu uskladňování v celním skladu - Námitka majitele ochranné známky - Nabídka k prodeji nebo prodej zboží propuštěného do celního režimu vnějšího tranzitu nebo do celního režimu uskladňování v celním skladu - Námitka majitele ochranné známky - Důkazní břemeno)
   (2005/C 315/06)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-405/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Gerechtshof te 's-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 28. srpna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 29. září 2003, v řízení Class International BV proti Colgate-Palmolive Company Unilever NV, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Malenovský, předsedové senátů, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, A. Borg Barthet, M. Ilešič a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 18. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 5 odst. 1 a odst. 3 písm. c) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, a čl. 9 odst. 1 a odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství musejí být vykládány v tom smyslu, že majitel ochranné známky nemůže bránit pouhému vstupu původního zboží označeného touto ochrannou známkou, které nebylo dosud uvedeno na trh ve Společenství uvedeným majitelem nebo s jeho souhlasem, do Společenství v celním režimu vnějšího tranzitu nebo v celním režimu uskladňování v celním skladu. Majitel ochranné známky nemůže podřídit propuštění dotčeného zboží do celního režimu vnějšího tranzitu nebo celního režimu uskladňování v celním skladu existenci, v okamžiku vstupu zboží do Společenství, již stanoveného konečného místa určení ve třetí zemi, popřípadě sjednaného na základě kupní smlouvy.

               2.

               Pojmy „nabídka“ a „uvedení na trh“ zboží uvedené v čl. 5 odst. 3 písm. b) směrnice 89/104 a čl. 9 odst. 2 písm. b) nařízení č. 40/94 mohou zahrnovat nabídku, respektive prodej, původního zboží označeného ochrannou známkou a majícího celní status zboží, které není zbožím Společenství, pokud je nabídka učiněna nebo prodej uskutečněn v průběhu doby, kdy je zboží propuštěno do režimu vnějšího tranzitu nebo do režimu uskladňování v celním skladu. Majitel ochranné známky může bránit nabídce nebo prodeji takového zboží, pokud s sebou nezbytně nesou uvedení tohoto zboží na trh ve Společenství.

               3.

               V takové situaci, o jakou se jedná v původním sporu, přísluší majiteli ochranné známky předložit důkaz o okolnostech umožňujících výkon zakazovacího práva stanoveného v čl. 5 odst. 3 písm. b) a c) směrnice 89/104 a v čl. 9 odst. 2 písm. b) a c) nařízení č. 40/94 tím, že prokáže buď propuštění do volného oběhu zboží, které není zbožím Společenství, označeného jeho ochrannou známkou, nebo nabídku nebo prodej tohoto zboží, které s sebou nezbytně nesou jeho uvedení na trh ve Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


title: Věc T-476/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Saint-Gobain Glass Deutschland v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Dokumenty týkající se zařízení žalobkyně nacházejících se v Německu, na která se vztahuje systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Částečné odepření přístupu — Informace o životním prostředí — Článek 6 odstavec 1 druhá věta nařízení č. 1367/2006 — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Dokumenty pocházející z členského státu — Námitka členského státu — Článek 4 odstavce 3 a 5 nařízení č. 1049/2001“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Saint-Gobain Glass Deutschland v. Komise
   (Věc T-476/12) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Dokumenty týkající se zařízení žalobkyně nacházejících se v Německu, na která se vztahuje systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Částečné odepření přístupu - Informace o životním prostředí - Článek 6 odstavec 1 druhá věta nařízení č. 1367/2006 - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Dokumenty pocházející z členského státu - Námitka členského státu - Článek 4 odstavce 3 a 5 nařízení č. 1049/2001“)
   (2015/C 034/37)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Aix-la-Chapelle, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a C. Dittrich, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně P. Costa de Oliveira a H. Krämer, poté H. Krämer a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení jednak implicitního rozhodnutí Komise ze dne 4. září 2012, jakož i podpůrně implicitního rozhodnutí Komise ze dne 25. září 2012 a dále rozhodnutí Komise ze dne 17. ledna 2013, kterým byl odepřen úplný přístup k seznamu předloženému Spolkovou republikou Německo Komisi v rámci řízení podle čl. 15 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 130, s. 1) v rozsahu, v němž tento dokument obsahuje informace týkající se určitých zařízení žalobkyně, která se nacházejí na německém území, o dočasném přidělení, jakož i o činnostech a kapacitních hladinách emisí oxidu uhličitého (CO2) během období let 2005 až 2010, o účinnosti zařízení a ročních emisních povolenkách dočasně přidělených na období od roku 2013 do roku 2020.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 9, 12. 1. 2013.


title: Věc T-85/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2010 — Kadi v. Komise ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem — Nařízení (ES) č. 881/2002 — Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů osoby v důsledku jejího zařazení do seznamu stanoveného orgánem Spojených národů — Výbor pro sankce — Následné zařazení do přílohy I nařízení (ES) č. 881/2002 — Žaloba na neplatnost — Základní práva — Právo být vyslechnut, právo na účinný soudní přezkum a právo na ochranu vlastnictví )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2010 — Kadi v. Komise
   (Věc T-85/09) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Nařízení (ES) č. 881/2002 - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů osoby v důsledku jejího zařazení do seznamu stanoveného orgánem Spojených národů - Výbor pro sankce - Následné zařazení do přílohy I nařízení (ES) č. 881/2002 - Žaloba na neplatnost - Základní práva - Právo být vyslechnut, právo na účinný soudní přezkum a právo na ochranu vlastnictví)
   2010/C 317/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Yassin Abdullah Kadi (Džida, Saudská Arábie) (zástupci: D. Anderson, QC, M. Lester, barrister, a G. Martin, solicitor)

      Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: původně P. Hetsch, P. Aalto a F. Hoffmeister, poté P. Hetsch, F. Hoffmeister a E. Paasivirta, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop, E. Finnegan, R. Szostak, zmocněnci); Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a L. Butel, zmocněnci); Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Behzadi-Spencer a E. Jenkinson, zmocněnci, ve spolupráci s D. Beardem, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 1190/2008 ze dne 28. listopadu 2008, kterým se po sto první mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 322, s. 25) v rozsahu, v němž se tento akt dotýká žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Nařízení Komise (ES) č. 1190/2008 ze dne 28. listopadu 2008, kterým se po sto první mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem, se v rozsahu, v němž se týká Yassina Abdullaha Kadiho, zrušuje.

               2)

               Komise ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Yassinem Abdullahem Kadim.

               3)

               Rada Evropské unie, Francouzská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc C-216/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH v. Ruhrlandklinik gGmbH „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2008/104/ES — Agenturní zaměstnávání — Působnost — Pojem ‚zaměstnanec‘ — Pojem ‚hospodářská činnost‘ — Ošetřovatelé bez pracovní smlouvy, které přiděluje ke zdravotnickému zařízení neziskové sdružení“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH v. Ruhrlandklinik gGmbH
   (Věc C-216/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2008/104/ES - Agenturní zaměstnávání - Působnost - Pojem ‚zaměstnanec‘ - Pojem ‚hospodářská činnost‘ - Ošetřovatelé bez pracovní smlouvy, které přiděluje ke zdravotnickému zařízení neziskové sdružení“)
   (2017/C 014/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH

      Odpůrkyně: Ruhrlandklinik gGmbH

      Výrok

   Článek 1 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/104/ES ze dne 19. listopadu 2008 o agenturním zaměstnávání musí být vykládán v tom smyslu, že do působnosti této směrnice spadá situace, kdy neziskové sdružení přidělí uživateli za finanční náhradu jednoho ze svých členů, aby u něj jako v hlavním poměru a pod jeho vedením vykonával za odměnu práci, pokud je uvedenému členovi z tohoto důvodu v dotyčném členském státě poskytována ochrana, což musí ověřit předkládající soud, i když tento člen nemá podle vnitrostátního práva postavení zaměstnance, protože s uvedeným sdružením neuzavřel pracovní smlouvu.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17. 8. 2015.


title: Věc C-439/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. srpna 2013 společností Elitaliana SpA proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 4. června 2013 ve věci T-213/12, Elitaliana v. Eulex Kosovo

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. srpna 2013 společností Elitaliana SpA proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 4. června 2013 ve věci T-213/12, Elitaliana v. Eulex Kosovo
   (Věc C-439/13 P)
   2013/C 304/11
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Elitaliana SpA (zástupce: R. Colagrande, advokát)

      Další účastník řízení: Eulex Kosovo

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení [Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 4. června 2013, Elitaliana v. Eulex Kosovo (T-213/12)] v plném rozsahu

               —

               v důsledku toho, pokud to okolnosti připouštějí, vyhovět s konečnou platností žalobě v prvním stupni a) zrušením rozhodnutí Eulexu — jejichž obsah a datum nejsou žalobkyni známy — o zadání zakázky nazvané „EuropeAid/131516/D/SER/XK — Podpora mise Eulex v Kosovu vrtulníkem (PROC/272/11)“ společnosti Starlite Aviation Operations, oznámené Eulexem dopisem ze dne 29. 3. 2012, jakož i všech přípravných, následných nebo každopádně souvisejících aktů, a zejména sdělení 2012-DAS-0392 ze dne 17. dubna 2012, kterým Eulex odmítl žalobkyni přístup k aktům vztahujícím se na veřejnou zakázku požadovaným dne 2. dubna 2012; b) uložením Eulexu náhrady škody (ve formě zadání zakázky nebo peněžité náhrady) ve prospěch žalobkyně v rozsahu uvedeném v bodě 37 a násl. žaloby podané u Tribunálu; c) uložením Eulexu náhrady nákladů řízení;

               —

               nebo v důsledku zrušení usnesení, pokud to okolnosti připouštějí, vrátit věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v tom, že nepřiznal Eulexu postavení organizace Evropské unie ve smyslu článku 263 SFEU a postavil ho na roveň delegacím. Mimoto měl Tribunál v tomto ohledu uznat existenci omluvitelného pochybení.
   Uvedené nesprávné právní posouzení má za následek porušení zásady účinné soudní ochrany chápané jako plné dodržování práva na obhajobu jakožto projevu obecnější zásady rovnosti.


title: Věc T-484/15: Žaloba podaná dne 20. srpna 2015 – KV v. EACEA

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/25

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2015 – KV v. EACEA
   (Věc T-484/15)
   (2015/C 371/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: KV (Atény, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání a kulturu

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí vedoucího oddělení Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální EACEA/MH/OG/OKRAPF15D013150 o financování smlouvy č. 519177-LLP-1-2011-1-GR-KA3-KA3NW ohledně projektu „Projekt na usnadnění a podporu digitální kompetence pomocí dobrovolníků“,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.

                           —

                           Napadené rozhodnutí trpí vadou spočívající ve zjevně nesprávném posouzení při rozlišování mezi „běžnou“ a „dodatečnou“ službou poskytovanou partnery/společníky žalobkyně v rámci předmětného projektu, neboť EACEA zjevně přehlédla povahu služeb poskytovaných partnery, jasnou vůli valné hromady žalobkyně takové služby řešit a regulovat, protože je považovala za zvláštní kategorii nespadající pod ustanovení stanov, a skutečnost, že služby poskytované partnery v rámci předmětného projektu splňovaly veškeré požadavky shora uvedeného rozhodnutí valné hromady.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z druhého zjevně nesprávného posouzení.

                           —

                           Napadené rozhodnutí trpí vadou spočívající ve zjevně nesprávném posouzení, pokud jde o odůvodnění rozhodnutí týkající se vztahu podřízenosti mezi partnery/společníky a žalobkyní, jehož existence byla jednoznačně doložena pomocí důkazů předložených EACEA.


title: Věc C-377/06: Žaloba podaná dne 14. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/17

         Žaloba podaná dne 14. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-377/06)
   (2006/C 261/31)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: I. Koskinen a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Finská republika tím, že nepřijala, pokud jde o autonomní provincii Åland, právní a správní opatření nezbytná k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (1) ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 25. června 2005.

      (1)  Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466.


title: Věc T-430/10: Usnesení Tribunálu ze dne 10. března 2014 – Magnesitas de Rubián a další v. Komise „Životní prostředí  — Integrovaná prevence a omezování znečištění  — Referenční dokument o nejlepších dostupných technikách v průmyslových odvětvích výroby cementu, vápna a oxidu hořečnatého  — Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci  — Zamítnutí  — Zpětvzetí  — Vyškrtnutí“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. března 2014 – Magnesitas de Rubián a další v. Komise
   (Věc T-430/10) (1)

   („Životní prostředí - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Referenční dokument o nejlepších dostupných technikách v průmyslových odvětvích výroby cementu, vápna a oxidu hořečnatého - Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci - Zamítnutí - Zpětvzetí - Vyškrtnutí“)
   2014/C 135/43
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Španělsko); Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Španělsko); a Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Atény, Řecko) (zástupci: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro, S. Petrova a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení kapitoly 3 referenčního dokumentu o nejlepších dostupných technikách v průmyslových odvětvích výroby cementu, vápna a oxidu hořečnatého (Úř. věst. C 166, s. 5), nadepsaného „Průmyslové odvětví výroby oxidu hořečnatého (suchým procesem z těženého přírodního magnezitu)“, jakož i odkazů na průmyslové odvětví výroby oxidu hořečnatého uvedených v daném dokumentu, a podpůrně návrh na zrušení bodu 3.5.5.4 uvedeného dokumentu.

      Výrok

               1)

               Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci se zamítá.

               2)

               Věc T-430/10 je vyškrtnuta z rejstříku Tribunálu.

               3)

               Společnosti Magnesitas de Rubián, SA, Magnesitas Navarras, SA a Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. března 2005 ve věci C-228/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus): The Gillette Company, Gillette Group Finland Oy proti LA-Laboratoiries Ltd Oy (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Článek 6 odst. 1 písm. c) — Omezení ochrany vyplývající z ochranné známky — Užití ochranné známky třetí osobou, pokud je nezbytné pro označení účelu výrobku nebo služby)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 17. března 2005
   ve věci C-228/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus): The Gillette Company, Gillette Group Finland Oy proti LA-Laboratoiries Ltd Oy (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 6 odst. 1 písm. c) - Omezení ochrany vyplývající z ochranné známky - Užití ochranné známky třetí osobou, pokud je nezbytné pro označení účelu výrobku nebo služby)
   (2005/C 132/15)
   Jednací jazyk: finština
   Ve věci C-228/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Korkein oikeus (Finsko) ze dne 23. května 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 26. května 2003, v řízení The Gillette Company, Gillette Group Finland Oy proti LA-Laboratories Ltd Oy, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, S. von Bahr, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 17. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Oprávněnost užití ochranné známky podle čl. 6 odst. 1 písm. c) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, je závislá na zjištění, zda je toto užití nezbytné pro uvedení účelu výrobku.
               Užití ochranné známky třetí osobou, která není jejím majitelem, je pro označení účelu výrobku prodávaného touto třetí osobou nezbytné, pokud představuje v praxi jediný prostředek, jak veřejnosti srozumitelnou a úplnou informaci o tomto účelu poskytnout, s cílem zachovat systém nenarušené soutěže na trhu tohoto výrobku.
               Úkolem postupujícího soudu je ověřit, zda je ve věci v původním řízení takové užití nezbytné, s ohledem na druh veřejnosti, které je výrobek prodávaný dotčenou třetí osobou určen.
               Článek 6 odst. 1 písm. c) směrnice 89/104 nečiní při posuzování oprávněnosti užívání ochranné známky žádný rozdíl mezi možnými účely výrobků a kritéria pro posouzení oprávněnosti užívání ochranné známky, zejména co se týče příslušenství nebo náhradních dílů, nejsou tedy odlišná od těch, která se použijí na jiné kategorie možných účelů výrobků.

               2.

               Podmínka „poctivých zvyklostí“ ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. c) směrnice 89/104 v podstatě představuje výraz povinnosti loajality vůči oprávněným zájmům majitele ochranné známky.
               Užívání ochranné známky není v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě, zejména pokud:

                           —

                           je činěno takovým způsobem, že může vzbuzovat domněnku, že mezi třetí osobou a majitelem ochranné známky existuje obchodní propojení;

                           —

                           ovlivňuje hodnotu ochranné známky tím, že protiprávně těží z její rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména;

                           —

                           způsobuje oslabení důvěry nebo hanobení uvedené ochranné známky,

                           —

                           nebo pokud třetí osoba představuje svůj výrobek jako napodobeninu nebo reprodukci výrobku opatřeného ochrannou známkou, jejímž majitelem není.

                     Skutečnost, že třetí osoba užívá ochrannou známku, jejímž majitelem není, s cílem označit účel výrobku, který prodává, nutně neznamená, že tento výrobek představuje tak, jako by měl stejnou kvalitu nebo rovnocenné vlastnosti jako výrobek opatřený uvedenou ochrannou známkou. Takové představení závisí na skutečnostech projednávaného případu a je úkolem postupujícího soudu, aby posoudil jeho případnou existenci v závislosti na okolnostech věci v původním řízení.
               Možnost představení výrobku prodávaného třetí osobou tak, že je stejné kvality nebo že má rovnocenné vlastnosti jako výrobek ochranné známky, kterou užívá, představuje skutečnost, kterou musí postupující soud vzít v úvahu při ověřování, zda toto užívání je v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě.

               3.

               V případě, že třetí osoba, která užívá ochrannou známku, jejímž majitelem není, neprodává pouze náhradní díly nebo příslušenství, ale také samotný výrobek, se kterým jsou tyto náhradní díly nebo příslušenství užívány, náleží takové užívání do působnosti čl. 6 odst. 1 písm. c) směrnice 89/104, pokud je nezbytné pro označení účelu výrobku prodávaného touto osobou a pokud je v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě.

      (1)  Úř. věst. C 171, 19.7.2003.


title: Spojené věci C-201/10 a C-202/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. května 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Ze Fu Fleischhandel GmbH (C-201/10), Vion Trading GmbH (C-202/10) v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas ( „Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Ochrana finančních zájmů Evropské unie — Článek 3 — Zpětné vymáhání vývozní náhrady — Třicetiletá promlčecí lhůta — Úprava promlčení tvořící součást obecného občanského práva členského státu — Analogické použití — Zásada právní jistoty — Zásada ochrany legitimního očekávání — Zásada proporcionality“ )

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. května 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Ze Fu Fleischhandel GmbH (C-201/10), Vion Trading GmbH (C-202/10) v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Spojené věci C-201/10 a C-202/10) (1)

   (Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Článek 3 - Zpětné vymáhání vývozní náhrady - Třicetiletá promlčecí lhůta - Úprava promlčení tvořící součást obecného občanského práva členského státu - Analogické použití - Zásada právní jistoty - Zásada ochrany legitimního očekávání - Zásada proporcionality)
   2011/C 194/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ze Fu Fleischhandel GmbH (C-201/10), Vion Trading GmbH (C-202/10)

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Hamburg — Výklad čl. 3 odst. 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340) — Vrácení vývozní náhrady, kterou vývozce neoprávněně získal, z důvodu nesrovnalostí, kterých se tento vývozce dopustil — Použití vnitrostátní právní úpravy, která stanoví promlčecí lhůtu v délce 30 let — Zásady právní jistoty a proporcionality

      Výrok

               1)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věcech v původním řízení, není v zásadě v rozporu se zásadou právní jistoty, že by v kontextu ochrany finančních zájmů Evropské unie definovaných nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství a při použití čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení vnitrostátní soudy a orgány členského státu ve sporech týkajících se vrácení neoprávněně získané vývozní náhrady analogicky uplatňovaly promlčecí lhůtu vycházející z obecného vnitrostátního předpisu za podmínky, že takové uplatnění vyplývající ze soudní praxe je dostatečně předvídatelné, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věcech v původním řízení, odporuje zásadě proporcionality, aby se v rámci uskutečňování možnosti, která je členským státům dána v čl. 3 odst. 3 nařízení č. 2988/95, uplatnila na spory týkající se vrácení neoprávněně přiznaných náhrad třicetiletá promlčecí lhůta.

               3)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věcech v původním řízení, je v rozporu se zásadou právní jistoty, že by „delší“ promlčecí lhůta ve smyslu čl. 3 odst. 3 nařízení č. 2988/95 mohla být stanovena na základě obecné promlčecí lhůty zkrácené rozhodnutím soudu takovým způsobem, aby uplatňování posledně uvedené lhůty neodporovalo zásadě proporcionality, jelikož za takových okolností se v každém případě uplatní čtyřletá promlčecí lhůta stanovená v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci nařízení č. 2988/95.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc C-515/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. ledna 2016 – Evropská komise v. Kyperská republika „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb osob — Pracovníci — Články 45 SFEU a 48 SFEU — Dávky ve stáří — Rozdílné zacházení v souvislosti s věkem — Úředníci členského státu mladší 45 let, kteří opustí tento členský stát za účelem výkonu pracovní činnosti v jiném členském státě nebo v orgánu Evropské unie“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/13

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. ledna 2016 – Evropská komise v. Kyperská republika
   (Věc C-515/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb osob - Pracovníci - Články 45 SFEU a 48 SFEU - Dávky ve stáří - Rozdílné zacházení v souvislosti s věkem - Úředníci členského státu mladší 45 let, kteří opustí tento členský stát za účelem výkonu pracovní činnosti v jiném členském státě nebo v orgánu Evropské unie“)
   (2016/C 098/16)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a D. Martin, zmocněnci)

      Žalovaná: Kyperská republika (zástupkyně: N. Ioannou a D. Kalli, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Kyperská republika tím, že se zpětnou účinností od 1. května 2004 nezrušila podmínku související s věkem obsaženou v článku 27 zákona 97 (Ι)/1997 o důchodech, která odrazuje pracovníky od opuštění svého členského státu původu s cílem vykonávat pracovní činnost v jiném členském státě nebo u orgánu Evropské unie či jiné mezinárodní organizace a která vede k nerovnému zacházení mezi migrujícími pracovníky, včetně těch, kteří pracují v orgánech Evropské unie či jiné mezinárodní organizaci na straně jedné, a úředníky, kteří vykonávali svou činnost na Kypru na straně druhé, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 45 SFEU a 48 SFEU, jakož i z čl. 4 odst. 3 SEU.

               2)

               Kyperské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc F-46/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 22. října 2008 – Tzirani v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Jmenování do platové třídy — Povýšení — Místo ředitele — Zamítnutí kandidatury — Provedení rozsudku, kterým bylo zrušeno rozhodnutí o jmenování — Přípustnost )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/57

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 22. října 2008 – Tzirani v. Komise
   (Věc F-46/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Jmenování do platové třídy - Povýšení - Místo ředitele - Zamítnutí kandidatury - Provedení rozsudku, kterým bylo zrušeno rozhodnutí o jmenování - Přípustnost“)
   (2008/C 313/102)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Marie Tzirani (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí přijatého Komisí Evropských společenství dne 30. srpna 2006 jmenovat D. J. na místo ředitele ředitelství B „Služební řád: politika, správa a poradenství“ Generálního ředitelství (GŘ) pro „personál a administrativu“ a kterým tak byla zamítnuta přihláška žalobkyně na totéž pracovní místo, a jednak uložení Komisi povinnosti zaplatit odškodnění za její údajnou majetkovou a nemajetkovou újmu
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí o zamítnutí kandidatury M. Tzirani na místo ředitele ředitelství B „Služební řád: politika, správa a poradenství“ Generálního ředitelství (GŘ) pro „personál a administrativu“ Komise Evropských společenství se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí o jmenování D.J. na místo ředitele ředitelství B „Služební řád: politika, správa a poradenství“ Generálního ředitelství (GŘ) pro „personál a administrativu“ Komise Evropských společenství ze dne 30. srpna 2006 se zrušuje.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá povinnost uhradit M. Tzirani částku 10 000 eur jako náhradu škody.

               4)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               5)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení M. Tzirani.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007, s. 42.


title: Věc F-141/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. září 2009 — Hartwig v. Komise ( Jmenování — Dočasní zaměstnanci jmenovaní úředníky — Žadatelé o pracovní místo zapsaní na seznam kandidátů vhodných na přijetí sestavený na základě výběrového řízení vyhlášeného po vstupu nového služebního řádu v platnost — Zařazení do platového stupně na základě nových méně příznivých pravidel — Přechodná opatření přílohy XIII služebního řádu )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/84

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. září 2009 — Hartwig v. Komise
   (Věc F-141/06) (1)

   („Jmenování - Dočasní zaměstnanci jmenovaní úředníky - Žadatelé o pracovní místo zapsaní na seznam kandidátů vhodných na přijetí sestavený na základě výběrového řízení vyhlášeného po vstupu nového služebního řádu v platnost - Zařazení do platového stupně na základě nových méně příznivých pravidel - Přechodná opatření přílohy XIII služebního řádu“)
   2009/C 267/152
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marc Hartwig (Brusel, Belgie) (zástupce: T. Bontinck, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise a Parlamentu účinných od 16. dubna 2006, kterými se žalobce, dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy B*7 a úspěšný uchazeč otevřeného výběrového řízení PE/34/B, jmenuje podle ustanovení přílohy XIII služebního řádu úředníkem se zařazením B*3, platový stupeň 2

      Výrok usnesení

               1)

               Není na místě rozhodnout ve věci F-141/06, Hartwig v. Komise.

               2)

               Jednotlivé strany řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007, s. 40.


title: Věc T-285/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2011 — CEVA v. Komise ( Zvláštní program výzkumu a technologického vývoje v oblasti výzkumu živých zdrojů — Projekt Seapura — Úmluva o poskytnutí podpory — Rozhodčí doložka — Žádost o vrácení záloh vyplacených podle smlouvy o financování výzkumu — Upomínací dopisy — Žaloba na neplatnost — Nepřípustnost )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2011 — CEVA v. Komise
   (Věc T-285/09) (1)

   (Zvláštní program výzkumu a technologického vývoje v oblasti výzkumu živých zdrojů - Projekt Seapura - Úmluva o poskytnutí podpory - Rozhodčí doložka - Žádost o vrácení záloh vyplacených podle smlouvy o financování výzkumu - Upomínací dopisy - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost)
   2011/C 311/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Francie) (zástupce: J.-M. Peyrical, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Joris, zmocněnec, ve spolupráci s E. Bouttier, advokát)

      Předmět

   Návrh na zrušení čtyř upomínacích dopisů Komise ze dne 11. května 2009, jimiž Komise žalobce vyzývá, aby jí vrátil veškeré zálohy, které mu Komise vyplatila podle úmluvy o poskytnutí podpory uzavřené na projekt, který měl být uskutečněn v rámci zvláštního programu výzkumu a technologického vývoje „Kvalita života a řízení živých zdrojů“

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc T-437/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Golden Balls v. OHIM — Intra Presse (GOLDEN BALLS) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství GOLDEN BALLS — Starší slovní ochranná známka Společenství BALLON D’OR — Podobnost označení — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Návrh na zrušení podaný vedlejší účastnicí — Článek 134 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu — Rozsah přezkumu, který musí provést odvolací senát — Povinnost rozhodnout o odvolání v plném rozsahu — Článek 8 odst. 5, čl. 64 odst. 1 a čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Golden Balls v. OHIM — Intra Presse (GOLDEN BALLS)
   (Věc T-437/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GOLDEN BALLS - Starší slovní ochranná známka Společenství BALLON D’OR - Podobnost označení - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Návrh na zrušení podaný vedlejší účastnicí - Článek 134 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu - Rozsah přezkumu, který musí provést odvolací senát - Povinnost rozhodnout o odvolání v plném rozsahu - Článek 8 odst. 5, čl. 64 odst. 1 a čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 336/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Golden Balls Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Edenborough, QC, S. Smith, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Intra-Presse (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupci: P. Péters, T. de Haan a M. Laborde, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. května 2011 (věc R 1310/2010-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Intra-Presse a společností Golden Balls Ltd.

      Výrok

               1)

               První bod výroku rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 26. května 2011 (věc R 1310/2010-1) se zrušuje.

               2)

               Návrh na zrušení podaný Intra-Presse se zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Golden Balls Ltd, s výjimkou nákladů řízení posledně uvedené společnosti týkajících se návrhu na zrušení založeného na čl. 134 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu.

               4)

               Intra-Presse ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Golden Balls Ltd týkající se návrhu na zrušení založeného na čl. 134 odst. 3 jednacího řádu.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc T-193/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2016 – Bodegas Williams & Humbert v. EUIPO – Central Hisumer (BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN — Starší slovní ochranná známka Evropské unie THE BOTANICALS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2016 – Bodegas Williams & Humbert v. EUIPO – Central Hisumer (BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN)
   (Věc T-193/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN - Starší slovní ochranná známka Evropské unie THE BOTANICALS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 222/19)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bodegas Williams & Humbert, SA (Jerez de la Frontera, Španělsko) (zástupce: A. Gómez López, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Central Hisumer, SL (Orihuela, Španělsko) (zástupkyně: D. Garrido Jiménez, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2015 (věc R 594/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Central Hisumer a Bodegas Williams & Humbert.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Bodegas Williams & Humbert, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15.6.2015.


title: Věc T-464/13: Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Retegal v. Komise

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/25

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Retegal v. Komise
   (Věc T-464/13)
   2013/C 304/44
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Redes de Telecomunicación Galegas Retegal, SA (Retegal) (Santiago de Compostela, Španělsko) (zástupci: F. García Martínez a B. Pérez Conde, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí tak, aby bylo konstatováno, že opatření zavedené v Autonomní oblasti Galicie nejsou státní podporou;

               —

               podpůrně, v případě, že bude zamítnut první bod návrhových žádání, zrušil napadené rozhodnutí a dospěl k závěru, že společnosti RETEGAL nebyla přímo ani nepřímo poskytnuta protiprávní státní podpora a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-463/13, Comunidad Autónoma de Galicia v. Komise.


title: Věci T-493/07, T-26/08 a T-27/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — GlaxoSmithkline a další v. OHIM — Serono Genetics Institute (FAMOXIN) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství FAMOXIN — Starší národní slovní ochranné známky LANOXIN — Relativní důvod zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009] — Důkaz užívání — Článek 56 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 [nyní článek 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009] )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/62

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — GlaxoSmithkline a další v. OHIM — Serono Genetics Institute (FAMOXIN)
   (Věci T-493/07, T-26/08 a T-27/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství FAMOXIN - Starší národní slovní ochranné známky LANOXIN - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009] - Důkaz užívání - Článek 56 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 [nyní článek 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009]“)
   2009/C 267/109
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GlaxoSmithkline (Verona, Itálie), Laboratórios Wellcome de Portugal, Lda (Algés, Portugalsko) a The Wellcome Foundation Ltd (Greenford, Middlesex, Spojené království) (zástupce: R. Gilbey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Serono Genetics Institute SA (Évry, Francie)

      Předmět věci

   Tři žaloby podané proti rozhodnutím prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. září 2007 (věc R 8/2007-1), ze dne 20. listopadu 2007 (věc R 10/2007-1) a ze dne 19. listopadu 2007 (věc R 9/2007-1) týkajícím se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi GlaxoSmithkline SpA, Laboratórios Wellcome de Portugal, Lda a The Wellcome Foundation Ltd na jedné straně a Serono Genetics Institute SA na straně druhé

      Výrok

               1)

               Věci T-493/07, T-26/08 a T-27/08 se pro účely tohoto rozsudku spojují.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Společnostem GlaxoSmithkline SpA, Laboratórios Wellcome de Portugal, Lda a The Wellcome Foundation Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc T-815/14: Žaloba podaná dne 17. prosince 2014 – Closet Clothing v. OHIM – Closed Holding (CLOSET)

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/41

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2014 – Closet Clothing v. OHIM – Closed Holding (CLOSET)
   (Věc T-815/14)
   (2015/C 065/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Closet Clothing Co. Ltd (Barnet, Spojené království) (zástupce: M. Elmslie, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Closed Holding AG (Hamburk, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „CLOSET“ – Přihláška č. 1 0 8 02  891

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. října 2014, ve věci R 423/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-94/09: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 5. května 2010 — Nikolchov v. Komise

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/57

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 5. května 2010 — Nikolchov v. Komise
   (Věc F-94/09) (1)

   ()
   2010/C 209/94
   Jednací jazyk: francouzština
   V důsledku smírného urovnání sporu rozhodl předseda druhého senátu o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010, s. 42.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2005 ve věci C-208/03 P: Jean-Marie Le Pen proti Evropskému parlamentu (Opravný prostředek — Volby členů Evropského parlamentu — Neexistence jednotného volebního postupu — Použití vnitrostátního práva — Ztráta mandátu člena Evropského parlamentu v důsledku odsouzení v trestním řízení — Akt, jímž Evropský parlament „bere na vědomí“ tuto ztrátu mandátu — Žaloba na neplatnost — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 7. července 2005
   ve věci C-208/03 P: Jean-Marie Le Pen proti Evropskému parlamentu (1)

   (Opravný prostředek - Volby členů Evropského parlamentu - Neexistence jednotného volebního postupu - Použití vnitrostátního práva - Ztráta mandátu člena Evropského parlamentu v důsledku odsouzení v trestním řízení - Akt, jímž Evropský parlament „bere na vědomí“ tuto ztrátu mandátu - Žaloba na neplatnost - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost)
   (2005/C 217/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-208/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 10. května 2003, Jean-Marie Le Pen, s bydlištěm v Saint-Cloud (Francie) (advokát: F. Wagner), Evropský parlament (zmocněnci: H. Krück a C. Karamarcos), Francouzská republika (zmocněnci: R. Abraham a G. de Bergues, jakož i L. Bernheim), vedlejší účastník v prvním stupni, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               J.-M. Le Penovi se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v souvislosti s řízením o předběžném opatření.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc C-380/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 31. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Centro Europa 7 Srl v. Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le garanzie nelle comunicazioni, Direzione generale per le concessioni e le autorizzazioni del Ministero delle Comunicazioni (Volný pohyb služeb — Elektronické komunikace — Činnosti televizního vysílání — Nový společný předpisový rámec — Přidělování vysílacích rádiových frekvencí)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 31. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Centro Europa 7 Srl v. Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le garanzie nelle comunicazioni, Direzione generale per le concessioni e le autorizzazioni del Ministero delle Comunicazioni
   (Věc C-380/05) (1)

   (Volný pohyb služeb - Elektronické komunikace - Činnosti televizního vysílání - Nový společný předpisový rámec - Přidělování vysílacích rádiových frekvencí)
   (2008/C 79/02)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Centro Europa 7 Srl

      Žalovaní: Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le garanzie nelle comunicazioni, Direzione generale per le concessioni e le autorizzazioni del Ministero delle Comunicazioni
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33) – Výklad článku 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv – Povinnost členských států zajistit v odvětví rozhlasového a televizního vysílání přístup k sítím a zachování plurality podniků na trhu – Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje poskytnutí individuálních práv podnikům, které nemají oprávnění podle vnitrostátního plánu určujícího držitele licencí k televiznímu vysílání a která neumožňuje podniku, který má oprávnění podle vnitrostátního plánu, vykonávat jeho činnost
   Výrok
   Článek 49 ES a od okamžiku jejich použitelnosti i čl. 9 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), čl. 5 odst. 1 a 2 druhý pododstavec a čl. 7 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), jakož i článek 4 směrnice Komise 2002/77/ES ze dne 16. září 2002 o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací musí být vykládány tak, že v oblasti televizního vysílání brání vnitrostátní právní úpravě, jejíž uplatnění znemožňuje provozovateli, který získal licenci, vysílat z důvodu, že mu na základě objektivních transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií nebyly přiděleny vysílací rádiové frekvence.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc T-201/05: Žaloba podaná dne 18. května 2005 José Maríou Perezem Santanderem proti Radě Evropské unie

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/32

         Žaloba podaná dne 18. května 2005 José Maríou Perezem Santanderem proti Radě Evropské unie
   (Věc T-201/05)
   (2005/C 193/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. května 2005 žaloba podaná proti Radě Evropské unie José Maríou Perezem Santanderem, s bydlištěm v Ixelles (Belgie), zastoupeným Georgesem Vandersandenem a Laure Levi, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil zařazení do platové třídy stanovené žalobci v rozhodnutí o jeho přijetí do zaměstnání v rozsahu, v němž je rozhodnutí založeno na čl. 12 odst. 3 přílohy XIII nového služebního řádu;

               —

               v důsledku toho obnovil služební postup žalobce (včetně zhodnocení jeho zkušeností v odpovídající platové třídě, jeho nároků na postup a důchodových nároků) počínaje platovou třídou, do které měl být zařazen na základě oznámení o výběrovém řízení, na základě kterého byl zařazen na seznam vhodných uchazečů buď do platové třídy uvedené v tomto oznámení o výběrovém řízení nebo do odpovídající platové třídy podle nového služebního řádu (a odpovídajícího platového stupně v souladu s předpisy použitelnými před 1. květnem 2004), počínaje rozhodnutím o jeho jmenování;

               —

               přiznal žalobci úroky z prodlení na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinancující operace, použitelné v průběhu dotčeného období, zvýšené o dva body, ze souhrnu částek odpovídajícímu rozdílu mezi platem odpovídajícím jeho zařazení uvedenému v rozhodnutí o přijetí do zaměstnání a zařazením, na které měl mít právo, až do dne přijetí rozhodnutí o jeho řádném zařazení do platové třídy;

               —

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s důvody a argumenty uplatňovanými v rámci věci T-58/05, Centeno Mediavilla a další, v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 93 z 16.4.2005, s. 38.


title: Věc C-104/15: Žaloba podaná dne 3. března 2015 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/29

         Žaloba podaná dne 3. března 2015 – Evropská komise v. Rumunsko
   (Věc C-104/15)
   (2015/C 146/35)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Nicolae, D. Loma Osorio Lerena, zmocněnci)

      Žalované: Rumunsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rumunsko tím, že nepřijalo opatření nezbytná k předcházení emisím prachových částic z nádrže Boşneag – rozšíření, náležející k dolu na těžbu mědi a zinku Moldomin v Moldova Nouă, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 4 a čl. 13 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (1);

               —

               uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem žaloby podané Evropskou komisí proti Rumunsku je to, že rumunské orgány nepřijaly opatření nezbytná k předcházení emisím prachových částic z jedné z odkalovacích nádrží dolu na těžbu mědi.
   Komise tvrdí, že Rumunsko tím, že nepřijalo opatření nezbytná k zamezení rozptylování prachových částic z hladiny odkalovací nádrže Boşneag – rozšíření, jež má nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 4 a čl. 13 odst. 2 směrnice 2006/21/ES. Komise má za to, že Rumunsko musí zajistit ochranu lidského zdraví a životního prostředí proti všem nepříznivým účinkům, přestože má určitou míru flexibility ohledně konkrétních opatření, jež mají být přijata, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 4 směrnice. Komise má dále za to, že čl. 13 odst. 2 směrnice ukládá příslušnému orgánu zvláštní povinnost, a sice zajistit, aby provozovatel přijal vhodná opatření za účelem předcházení emisím prachu nebo jejich omezení.
   V projednávané věci se Komise opřela o zprávy rumunského orgánu příslušného v oblasti ochrany životního prostředí, o informace z médií, jakož i o odpovědi podané Rumunskem v rámci postupu před zahájením soudního řízení, z nichž vyplývá, že v oblasti Moldova Nou dochází k výraznému znečištění z prachu pocházejícího z odkalovací nádrže Boşneag – rozšíření, a to zejména během období silného větru, což má škodlivé účinky na zdraví obyvatel a na životní prostředí.
   Komise má rovněž za to, že se Rumunsko nemůže k odůvodnění nesplnění povinností plynoucích ze směrnice odvolávat na čistě vnitrostátní situace, jako jsou privatizace Moldomin a budoucí závazky nabyvatele v oblasti životního prostředí.

      (1)  Úř. věst. L 102, s. 15.


title: Věc C-53/14 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. května 2015 – JAS Jet Air Service France (SARL) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Celní unie a společný celní sazebník — Celní kodex Společenství — Článek 239 — Nařízení, kterým se provádí celní kodex — Článek 905 — Dovoz džínových kalhot pocházejících z USA — Dovozní clo — Rozhodnutí, jímž se prohlašuje prominutí tohoto cla za neodůvodněné — Neexistence ‚zvláštní situace‘“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/14

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. května 2015 – JAS Jet Air Service France (SARL) v. Evropská komise
   (Věc C-53/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Celní unie a společný celní sazebník - Celní kodex Společenství - Článek 239 - Nařízení, kterým se provádí celní kodex - Článek 905 - Dovoz džínových kalhot pocházejících z USA - Dovozní clo - Rozhodnutí, jímž se prohlašuje prominutí tohoto cla za neodůvodněné - Neexistence ‚zvláštní situace‘“)
   (2015/C 236/19)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: JAS Jet Air Service France (SARL) (zástupci: T. Gallois a E. Derevankine, avocats)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros, B.-R. Killmann a C. Soulay, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               JAS Jet Air Service France SARL ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Výmaz věci C-247/03

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/21

         Výmaz věci C-247/03 (1)

   (2005/C 106/46)

      (Jednací jazyk: řečtina)

   Usnesením ze dne 19. listopadu 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-247/03, Komise Evropských společenství proti Řecké republice.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003


title: Věc C-217/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Veřejné zakázky — Směrnice 71/305/EHS — Pojem a vymezení veřejných zakázek — Nesplnění povinnosti se všemi jeho následky)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-217/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Veřejné zakázky - Směrnice 71/305/EHS - Pojem a vymezení veřejných zakázek - Nesplnění povinnosti se všemi jeho následky)
   (2007/C 297/17)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, zmocněnec a M. Mollica, advokát)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Braguglia a S. Fiorentino, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 3 a 12 směrnice Rady 71/305/EHS ze dne 26. července 1971 o koordinaci veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 185, s. 5) – Přímé přidělení, bez vyhlášení veřejné soutěže, veřejné zakázky na stavební práce, jejímž předmětem je realizace stavebních prací uvedených v usnesení č. 48 Consiglio comunale di Stintino ze dne 14. prosince 1989, zejména „realizační projekt a uskutečnění prací za účelem technologického a strukturálního přizpůsobení, nového uspořádání a konečné realizace vodních a kanalizačních sítí, silničních sítí, struktur a zařízení služeb obyvatelstvu pro osídlená centra, vesnice a turistické zóny na území a mimo území Comune di Stintino, včetně sanace a odstranění znečištění pobřeží a turistických center této Comune“
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že dovolila pokračovat nejméně v jedné zakázce, kterou Comune di Stintino zadala společnosti Maresar prostřednictvím smlouvy č. 7/91 ze dne 2. října 1991 a následných dodatečných aktů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 71/305/EHS ze dne 26. července 1971 o koordinaci veřejných zakázek na stavební práce, a zejména z jejích článků 3 a 12.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Spojené věci C-159/12 až 161/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itálie) — Alessandra Venturini v. A. S. L. Varese a další (C-159/12), Maria Rosa Gramegna v. ASL Lodi a další (C-160/12), Anna Muzzio v. ASL Pavia a další (C-161/12) ( „Svoboda usazování — Článek 49 SFEU — Veřejné zdraví — Vnitrostátní právní předpisy zakazující prodejnám parafarmaceutického zboží prodej léčivých přípravků vázaných na lékařský předpis, které jsou hrazeny pacientem“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itálie) — Alessandra Venturini v. A. S. L. Varese a další (C-159/12), Maria Rosa Gramegna v. ASL Lodi a další (C-160/12), Anna Muzzio v. ASL Pavia a další (C-161/12)
   (Spojené věci C-159/12 až 161/12) (1)

   (Svoboda usazování - Článek 49 SFEU - Veřejné zdraví - Vnitrostátní právní předpisy zakazující prodejnám parafarmaceutického zboží prodej léčivých přípravků vázaných na lékařský předpis, které jsou hrazeny pacientem)
   2014/C 45/14
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunal Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Alessandra Venturini (C-159/12), Maria Rosa Gramegna (C-160/12), Anna Muzzio (C-161/12)

      Žalovaní: A.S.L. Varese, Ministero della Salute, Regione Lombardia, Comune di Saronno, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) (C-159/12), ASL Lodi, Ministero della Salute, Regione Lombardia, Comune di Sant’Angelo Lodigiano, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) (C-160/12), ASL Pavia, Ministero della Salute, Regione Lombardia, Comune di Bereguardo, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) (C-161/12)

      Za přítomnosti: Federfarma — Federazione Nazionale Unitaria dei Titolari di Farmacia Italiani (C-159/12 až C-161/12)

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Výklad článků 18 a 56 SFEU, jakož i článků 101 a 102 SFEU — Vnitrostátní právní předpisy zakazující prodejnám parafarmaceutického zboží prodej léčivých přípravků vázaných na lékařský předpis, které jsou hrazeny pacientem

      Výrok

   Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původních řízeních, která oprávněnému farmaceutovi registrovanému stavovskou organizací, který však není majitelem lékárny zahrnuté do územní sítě, neumožňuje, aby v prodejně parafarmaceutického zboží, jíž je majitelem, nabízel k maloobchodnímu prodeji též léčivé přípravky vázané na lékařský předpis, které nehradí státní zdravotní služba, nýbrž jsou plně hrazeny kupujícím.

      (1)  Úř. věst. C 157, 2.6.2012.


title: Věc C-162/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije dne 29. března 2013 — Damijan Vnuk v. Zavarovalnica Triglav d.d.

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije dne 29. března 2013 — Damijan Vnuk v. Zavarovalnica Triglav d.d.
   (Věc C-162/13)
   2013/C 156/37
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Damijan Vnuk

      Odpůrkyně: Zavarovalnica Triglav d.d.

      Předběžná otázka

   Musí být pojem „provoz vozidel“ ve smyslu ustanovení čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (1) vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje okolnosti projednávaného případu, ve kterém osoba pojištěná u odpůrkyně narazila traktorem s přívěsem do žebříku, na kterém stál navrhovatel skládající balíky sena v blízkosti seníku, jelikož k události nedošlo v rámci silničního provozu?

      (1)  Úř. věst. L 103, s. 1.


title: Věc C-542/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 24. října 2011 — Staatssecretaris van Financiën v. Codirex Expeditie BV

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 24. října 2011 — Staatssecretaris van Financiën v. Codirex Expeditie BV
      (Věc C-542/11)
      (2012/C 25/55)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

         Žalovaná: Codirex Expeditie BV

         Předběžná otázka

      Ke kterému okamžiku získá zboží nepocházející ze Společenství, které bylo přihlášeno k propuštění do režimu vnějšího celního tranzitu v postavení zboží „k dočasnému uskladnění“, celně schválené určení ve smyslu článku 50 celního kodexu (1)?

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc T-207/06: Žaloba podaná dne 4. srpna 2006 – Europig v. OHIM (EUROPIG)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/20

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2006 – Europig v. OHIM (EUROPIG)
   (Věc T-207/06)
   (2006/C 261/38)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Europig (Josselin, Francie) (zástupce: D. Masson, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 31. května 2006 (R 1425/2005-4);

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „EUROPIG“, pro výrobky tříd 29 a 30 (přihláška č. 3 816 691)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), stejně jako odstavce 2 a 3 nařízení Rady č. 40/94. Žalobce uplatňuje, že ochranná známka, jejíž zápis byl požadován, není popisem označených výrobků, že je plně rozlišovací a že k nabytí rozlišovací způsobilosti označení „Europig“ došlo v každém případě užíváním.


title: Věc C-15/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 13. ledna 2017 – Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp v. Rajavartiolaitos

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 13. ledna 2017 – Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp v. Rajavartiolaitos
   (Věc C-15/17)
   (2017/C 086/22)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein oikeus

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka opravného prostředku: Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp.

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku: Rajavartiolaitos

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být výraz „pobřeží nebo s ním spojené zájmy“, který je uveden v čl. 220 odst. 6 Úmluvy o mořském právu, resp. výraz „pobřeží nebo související zájmy“, který je uveden v čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35/ES (1), vykládán na základě definice výrazu „pobřeží nebo s ním spojené zájmy“, která je uvedena v čl. II bodě 4 mezinárodní úmluvy z roku 1969 o opatřeních na moři v případě nehod znečišťujících moře?

               2)

               Podle definice v čl. II bodě 4 písm. c) Úmluvy z roku 1969, která je uvedena v první otázce, znamenají „s ním spojené zájmy“ mimo jiné blaho dotyčné oblasti včetně zachování živého bohatství moře, jakož i fauny a flóry. Platí toto ustanovení i pro zachování živých zdrojů, jakož i fauny a flóry ve výlučné ekonomické zóně nebo se toto ustanovení Úmluvy vztahuje jen na zachování zájmů pobřežní oblasti?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Co je míněno výrazem „pobřeží nebo s ním spojené zájmy“, který je uveden v čl. 220 odst. 6 Úmluvy o mořském právu, resp. výrazem „pobřeží nebo související zájmy“, který je uveden v čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35/ES?

               4)

               Co znamená výraz „zdroje pobřežního moře či výlučné ekonomické zóny“ ve smyslu čl. 220 odst. 6 Úmluvy o mořském právu a čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35/ES? Musí být za živé zdroje považovány jen lovné druhy nebo mezi ně patří i druhy, které žijí v symbióze s lovnými druhy anebo jsou na nich závislé, ve smyslu čl. 61 odst. 4 Úmluvy o mořském právu, jako například rostlinné a živočišné druhy, které lovné druhy využívají jako potravu?

               5)

               Jak má být definován výraz „hrozilo způsobit“, který je uveden v čl. 220 odst. 6 Úmluvy o mořském právu a v čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35/ES? Má být hrozba způsobení definována na základě pojmu abstraktní nebo konkrétní hrozby, nebo jiným způsobem?

               6)

               Je nutno při posuzování podmínek pravomoci pobřežního státu, které jsou stanoveny v čl. 220 odst. 6 Úmluvy o mořském právu a v čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35/ES, vycházet z toho, že způsobené nebo hrozící velké škody představují závažnější důsledek než způsobené nebo hrozící vážné znečištění mořského prostředí ve smyslu čl. 220 odst. 5? Jak má být definováno vážné znečištění mořského prostředí, a jak je nutno ho zohlednit při posuzování způsobených nebo hrozících velkých škod?

               7)

               Které okolnosti musí být zohledněny při posuzování závažnosti způsobených resp. hrozících škod? Musí být při posuzování zohledněna například doba trvání a geografické rozšíření negativních účinků, které se projevují jako škody? V případě kladné odpovědi: Jak je nutno posuzovat dobu trvání a rozsah škod?

               8)

               Směrnice 2005/35/ES stanoví minimální požadavky a nebrání členským státům v přijetí přísnějších opatření proti znečištění z lodí v souladu s mezinárodním právem (článek 2). Platí možnost uplatnit přísnější předpisy pro čl. 7 odst. 2 směrnice, v němž je upravena pravomoc pobřežního státu zakročit proti proplouvajícím lodím?

               9)

               Je možné při výkladu podmínek pravomoci pobřežního státu, které jsou stanoveny v čl. 220 odst. 6 Úmluvy o mořském právu a v čl. 7 odst. 2 směrnice, přikládat význam zvláštním geografickým a ekologickým skutečnostem, jakož i citlivosti Pobaltí?

               10)

               Jsou výrazem „zřejmé objektivní důkazy“ ve smyslu čl. 220 odst. 6 Úmluvy o mořském právu a čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35/ES kromě důkazu, že se loď dopustila porušení, na která se vztahují uvedené předpisy, míněny i důkazy o důsledcích vypouštění? Jaký důkaz je nutno vyžadovat pro to, že pobřeží nebo s ním spojeným zájmům nebo zdrojům pobřežního moře či výlučné ekonomické zóny – například populacím ptáků a ryb, jakož i mořskému prostředí v této oblasti – hrozí velká škoda? Znamená požadavek zřejmých objektivních důkazů, že například posouzení negativních účinků vypuštěných ropných látek na mořské prostředí se musí vždy opírat o konkrétní přezkoumání a studie účinků provedeného vypuštění ropných látek?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí, včetně trestních sankcí, za protiprávní jednání v oblasti znečišťování (Úř. věst. 2005, L 255, s. 1) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/123/ES ze dne 21. října 2009 (Úř. věst. 2009, L 280, s. 52).


title: Věc C-221/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  18. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/43/EHS — Zachování přírodních stanovišť, jakož i volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Ochrana druhů — Lov do oka se záklopkou v soukromých oblastech lovu — Kastilie a León)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-221/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/43/EHS - Zachování přírodních stanovišť, jakož i volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Ochrana druhů - Lov do oka se záklopkou v soukromých oblastech lovu - Kastilie a León)
   (2006/C 165/08)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Valero Jordana a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 12 odst. 1 a příloha VI směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7) – Povolení lovu do ok se záklopkou v soukromých oblastech lovu orgány Kastilie a Léonu
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004


title: Věc T-240/12: Žaloba podaná dne 4. června 2012 — Eni v. Komise

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/27

         Žaloba podaná dne 4. června 2012 — Eni v. Komise
   (Věc T-240/12)
   2012/C 217/57
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eni SpA (Řím, Itálie) (zástupci: G. Roberti a I. Perego, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil napadené opatření;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba směřuje proti dopisu (zn. *D/2012/042026) ze dne 23. dubna 2012, který se týká věci COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací — Znovupřijetí, kterým Evropská komise oznámila společnosti ENI své rozhodnutí znovu zahájit řízení BR-ESBR v důsledku rozsudku Tribunálu ze dne 13. července 2011 (věc T-39/07, Eni v. Komise), kterým bylo částečně zrušeno rozhodnutí C(2006) 5700 ze dne 29. listopadu 2006 přijaté ve věci COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací a snížena uložená pokuta.
   Na podporu žaloby předkládá ENI jediný žalobní důvod, který vychází z nedostatku pravomoci, jelikož Komise nemůže znovu zahájit šetření v případě BR-ESBR za účelem přijetí nového rozhodnutí ukládajícího pokutu.
   Společnost ENI tvrdí, že Tribunál v rozsudku ze dne 13. července 2011 kromě toho, že částečně zrušil rozhodnutí BR-ESBR z roku 2006 na základě zjištění, že Komise nesprávně posoudila přitěžující okolnost spočívající v opakovaném protiprávním jednání, totiž vykonal svou pravomoc vykonávat soudní přezkum v plné jurisdikci — ve smyslu článku 261 SFEU a nařízení 1/2003 — tím, že znovu určil výši pokuty a nahradil posouzení Komise svým posouzením. Z tohoto hlediska kromě toho, že rozhodnutí znovu zahájit řízení BR-ESBR porušuje zásadu svěření pravomocí a zásadu institucionální rovnováhy uvedenou v článku 13 SFEU, je v rozporu i se základní zásadou spravedlivého procesu, jak je stanovena v článku 6 EÚLP a v článku 47 Listiny základních práv, a se zásadou ne bis in idem zakotvenou v článku 7 EÚLP.
   Mimoto společnost ENI tvrdí, že na rozdíl od toho, co je uvedeno v napadeném opatření, Tribunál neshledal pouhou formální vadu pokud jde o uplatnění Komisí opakovaného protiprávního jednání v rozhodnutí BR-ESBR z roku 2006; Komise se tudíž nemůže dovolávat judikatury PVC II
       (1), aby odůvodnila své konání, které je i z tohoto hlediska v rozporu s článkem 7 EÚLP.
   Konečně společnost ENI ve světle relevantní judikatury uvádí, že v projednávaném případě je každopádně jakákoliv možnost znovu přijmout rozhodnutí ukládající pokutu, jež znovu uplatňuje opakované protiprávní jednání, zcela vyloučena.

      (1)  Rozsudek ze dne 15. října 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij a další v. Komise, C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P až C-252/99 P a C-254/99 P, Recueil s. I-8375.