title: Věc C-307/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce The Person Appointed by the Lord Chancellor — Spojené království) — The Chartered Institute of Patent Attorneys v. Registrar of Trade Marks ( „Ochranné známky — Sbližování právních předpisů členských států — Směrnice 2008/95/ES — Identifikace výrobků nebo služeb, pro které je ochrana ochranné známky požadována — Požadavky jasnosti a přesnosti — Použití záhlaví tříd Niceského třídění pro účely zápisu ochranných známek — Přípustnost — Rozsah ochrany poskytnuté ochranné známce“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce The Person Appointed by the Lord Chancellor — Spojené království) — The Chartered Institute of Patent Attorneys v. Registrar of Trade Marks
   (Věc C-307/10) (1)

   (Ochranné známky - Sbližování právních předpisů členských států - Směrnice 2008/95/ES - Identifikace výrobků nebo služeb, pro které je ochrana ochranné známky požadována - Požadavky jasnosti a přesnosti - Použití záhlaví tříd Niceského třídění pro účely zápisu ochranných známek - Přípustnost - Rozsah ochrany poskytnuté ochranné známce)
   2012/C 250/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   The Person Appointed by the Lord Chancellor

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: The Chartered Institute of Patent Attorneys

      Žalovaný: Registrar of Trade Marks

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — The Person Appointed by the Lord Chancellor — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (Úř. věst. L 299, s. 25) — Třídění výrobků a služeb pro účely zápisu — Požadovaná míra jasnosti a přesnosti pokud jde o identifikaci výrobků nebo služeb, na něž se vztahuje ochranná známka

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládána v tom smyslu, že vyžaduje, aby přihlašovatel identifikoval výrobky nebo služby, pro které je ochrana prostřednictvím ochranné známky požadována, dostatečně jasně a přesně, aby tak příslušné orgány a hospodářské subjekty mohly na tomto pouhém základě určit rozsah ochrany poskytnuté ochranné známce.
   Směrnice 2008/95 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby se pro identifikaci výrobků a služeb, pro které je ochrana prostřednictvím ochranné známky požadována, používala obecná označení uvedená v záhlavích tříd třídění uvedeného v článku 1 Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek, přijaté na diplomatické konferenci v Nice dne 15. června 1957, naposledy revidované v Ženevě dne 13. května 1977 a pozměněné dne 28. září 1979, pokud je tato identifikace dostatečně jasná a přesná.
   Přihlašovatel národní ochranné známky, který pro identifikaci výrobků nebo služeb, pro které je ochrana ochranné známky požadována, použije všechna obecná označení uvedená v záhlaví konkrétní třídy třídění uvedeného v článku 1 výše zmíněné Niceské dohody, musí upřesnit, zda se jeho přihláška vztahuje na všechny výrobky nebo služby vyjmenované v abecedním seznamu této třídy, nebo pouze na některé z těchto výrobků nebo služeb. V případě, že by se přihláška vztahovala pouze na některé z uvedených výrobků nebo služeb, je přihlašovatel povinen upřesnit, o které výrobky nebo služby náležející do uvedené třídy se jedná.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-567/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 14. listopadu 2011 — Gas Natural SDG, S.A. v. Endesa, S.A., Iberdrola, S.A., Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. a Administración del Estado

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 14. listopadu 2011 — Gas Natural SDG, S.A. v. Endesa, S.A., Iberdrola, S.A., Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. a Administración del Estado
   (Věc C-567/11)
   2012/C 39/14
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnici původního řízení

      Navrhovatelka: Gas Natural SDG, S.A

      Další účastníci řízení: Endesa, S.A., Iberdrola, S.A., Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. a Administración del Estado

      Předběžná otázka

   Může být článek 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, vykládán v tom smyslu, že nebrání uplatnění takových vnitrostátních právních předpisů, jako jsou právní předpisy, přezkoumávané v tomto řízení, jejichž cílem a dopadem je snížení odměny za výrobu elektřiny o částku odpovídající hodnotě povolenek na emise, které byly v příslušném období bezplatně přiděleny?

      (1)  Úř. věst. 2003, L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631.


title: Věc T-195/14: Žaloba podaná dne 19. března 2014 – Compagnie des gaz de pétrole Primagaz v. OHIM – Reeh (PRIMA KLIMA)

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/48

         Žaloba podaná dne 19. března 2014 – Compagnie des gaz de pétrole Primagaz v. OHIM – Reeh (PRIMA KLIMA)
   (Věc T-195/14)
   2014/C 175/66
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA (Paříž, Francie) (zástupce: D. Régnier, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Gerhard Reeh (Radnice, Česká republika)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 7. ledna 2014 ve věci R 2304/2012-1.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Gerhard Reeh

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka se slovními prvky „PRIMA KLIMA“ pro výrobky a služby spadající do tříd 11 et 42

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „PRIMAGAZ“ a národní slovní ochranné známky „PRIMALOTISSEMENT“, „PRIMACOMPTEUR“, „PRIMAVILLAGE“, „PRIMAFAMILLE“, „PRIMAPAC“, „PRIMAENERGY“, „PRIMA CHAUFFAGE“, „PRIMA CLIM“, „PRIMAGRILL“ a „PRIMAWATT“ pro výrobky zařazené do třídy 11

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-275/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 21. května 2013 — Elcogás, S.A. v. Administración del Estado a Iberdrola, S.A.

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 21. května 2013 — Elcogás, S.A. v. Administración del Estado a Iberdrola, S.A.
   (Věc C-275/13)
   (2013/C 226/04)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elcogás, S.A.

      Žalovaní: Administración del Estado a Iberdrola, S.A.

      Předběžné otázky

   Umožňuje výklad čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakož i výklad judikatury Soudního dvora Evropské unie týkající se uvedeného ustanovení (zejména rozsudků vydaných ve věcech C-379/98 (1) a C-206/06 (2)), považovat za „podporu poskytovanou státy nebo ze státních prostředků“ roční částky, které byly poskytnuty společnosti Elcogás jakožto vlastníku ojedinělého zařízení na výrobu elektrické energie, jak je stanoveno v mimořádných plánech životaschopnosti, které ve prospěch této společnosti schválila Rada ministrů, pokud je pobírání výše uvedených částek zahrnuto do obecné položky „stálých nákladů systému elektrické energie“, které jsou placeny uživateli a poté převáděny podnikům v rámci odvětví elektrické energie prostřednictvím průběžného proplácení, které provádí Národní komise pro energii podle předem stanovených zákonných měřítek, aniž má diskreční pravomoc?

      (1)  Recueil 2001, s. I-2099.

      (2)  Sb. rozh. 2008, s. I-5497.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  12. ledna 2006  ve věci C-504/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Schwerin): Agrarproduktion Staebelow GmbH proti Landrat des Landkreises Bad Doberan (Veterinární předpisy — Prevence, tlumení a eradikace některých přenosných spongiformních encefalopatií — Usmrcení kohort dle narození — Přiměřenost)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 12. ledna 2006
   ve věci C-504/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Schwerin): Agrarproduktion Staebelow GmbH proti Landrat des Landkreises Bad Doberan (1)

   (Veterinární předpisy - Prevence, tlumení a eradikace některých přenosných spongiformních encefalopatií - Usmrcení kohort dle narození - Přiměřenost)
   (2006/C 60/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-504/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht Schwerin (Německo) ze dne 9. ledna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 8. prosince 2004, v řízení Agrarproduktion Staebelow GmbH proti Landrat des Landkreises Bad Doberan, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, J. Malenovský, A. La Pergola, A. Borg Barthet a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada, vydal dne 12. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Přezkum předložené otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být z pohledu zásady proporcionality dotčena platnost čl. 13 odst. 1 věty první písm. c) nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií, jak bylo pozměněno nařízením (ES) Komise č. 1326/2001, kterým se stanoví přechodná opatření pro přechod k nařízení č. 999/2001 a kterým se mění přílohy VII a XI uvedeného nařízení, ve spojení s přílohou VII bodem 2 písm. a) a bodem 1 písm. a) třetí odrážkou téhož nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc C-602/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Călărași — Rumunsko) — SC Volksbank România SA v. Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Călărași (CJPC) ( „Ochrana spotřebitelů — Smlouvy o spotřebitelském úvěru — Směrnice 2008/48/ES — Články 22, 24 a 30 — Vnitrostátní právní úprava, jejímž cílem je provést tuto směrnici — Použitelnost na smlouvy, které nespadají do věcné a časové působnosti uvedené směrnice — Povinnosti, kterou toutéž směrnicí nejsou stanoveny — Omezení bankovních poplatků, které může věřitel vybírat — Články 56 SFEU, 58 SFEU a 63 SFEU — Povinnost zavést do vnitrostátního práva vhodné a účinné postupy pro mimosoudní řešení sporů“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Călărași — Rumunsko) — SC Volksbank România SA v. Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Călărași (CJPC)
   (Věc C-602/10) (1)

   (Ochrana spotřebitelů - Smlouvy o spotřebitelském úvěru - Směrnice 2008/48/ES - Články 22, 24 a 30 - Vnitrostátní právní úprava, jejímž cílem je provést tuto směrnici - Použitelnost na smlouvy, které nespadají do věcné a časové působnosti uvedené směrnice - Povinnosti, kterou toutéž směrnicí nejsou stanoveny - Omezení bankovních poplatků, které může věřitel vybírat - Články 56 SFEU, 58 SFEU a 63 SFEU - Povinnost zavést do vnitrostátního práva vhodné a účinné postupy pro mimosoudní řešení sporů)
   2012/C 287/09
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Călărași

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Volksbank România SA

      Žalovaný: Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Călărași (CJPC)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Judecătoria Călărași — Výklad čl. 22 odst. 1, čl. 24 odst. 1 a čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66) — Výklad článků 56, 58 a čl. 63 odst.1 SFEU — Časová působnost vnitrostátních prováděcích předpisů — Nedodržení povinnosti zavedení vhodných a účinných postupů pro mimosoudní řešení sporů — Věcná působnost vnitrostátních prováděcích předpisů — Další povinnosti úvěrových institucí nestanovené směrnicí

      Výrok

               1)

               Článek 22 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní opatření, jehož cílem je provést tuto směrnici do vnitrostátního práva, zahrnulo do své věcné působnosti takové úvěrové smlouvy, jako jsou smlouvy dotčené v původním řízení, jejichž předmětem je poskytnutí úvěru zajištěného nemovitostí, i když jsou takové smlouvy výslovně vyloučeny z věcné působnosti uvedené směrnice na základě čl. 2 odst. 2 písm. a) této směrnice.

               2)

               Článek 30 odst. 1 směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní opatření, jehož cílem je provést tuto směrnici do vnitrostátního práva, vymezovalo svoji časovou působnost tak, že se použije i na takové úvěrové smlouvy, jako jsou smlouvy dotčené v původním řízení, které jsou vyloučeny z věcné působnosti této směrnice a jež byly platné k datu vstupu uvedeného vnitrostátního opatření v platnost.

               3)

               Článek 22 odst. 1 směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní opatření, jehož cílem je provést tuto směrnici do vnitrostátního práva, ukládalo úvěrovým institucím povinnosti, které nejsou stanoveny v uvedené směrnici a jež se týkají druhů poplatků, které mohou vybírat v rámci smluv o spotřebitelském úvěru, jež spadají do působnosti tohoto opatření.

               4)

               Pravidla Smlouvy o FEU týkající se volného pohybu služeb musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání ustanovení vnitrostátního práva, které zakazuje úvěrovým institucím, aby vybíraly některé bankovní poplatky.

               5)

               Článek 24 odst. 1 směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání pravidlu, které je součástí vnitrostátního opatření, jehož cílem je provést tuto směrnici a jež v oblasti sporů týkajících se spotřebitelských úvěrů umožňuje spotřebitelům obrátit se přímo na orgán na ochranu spotřebitelů, jenž následně může uložit úvěrovým institucím sankce za porušení tohoto vnitrostátního opatření, aniž jsou tito spotřebitelé předtím povinni využít postupů pro mimosoudní řešení stanovených vnitrostátními právními předpisy pro takové spory.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc T-321/13: Usnesení Tribunálu ze dne 26. března 2014 – Adorisio a další v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Podpory poskytnuté bankám během krize — Rekapitalizace SNS Reaal a SNS Bank — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem — Vyvlastnění majitelů podřízených dluhopisů — Chybějící právní zájem na podání žaloby — Chybějící aktivní legitimace — Zjevná nepřípustnost“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. března 2014 – Adorisio a další v. Komise
   (Věc T-321/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Podpory poskytnuté bankám během krize - Rekapitalizace SNS Reaal a SNS Bank - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Vyvlastnění majitelů podřízených dluhopisů - Chybějící právní zájem na podání žaloby - Chybějící aktivní legitimace - Zjevná nepřípustnost“)
   2014/C 159/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobci: Stefania Adorisio (Řím, Itálie) a 363 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze k usnesení) (zástupci: F. Sciaudone, L. Dezzani, R. Sciaudone, S. Frazzani a D. Contini, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 1053 final ze dne 22. února 2013 o státní podpoře SA.35382 (2013/N) – Nizozemské království – Záchrana SNS Reaal 2013.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Stefanii Adorisio a 363 dalším žalobcům uvedeným v příloze se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 233, 10.8.2013.


title: Věc F-104/07: Žaloba podaná dne 8. října 2007 – Hoppenbrouwers v. Komise

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/46

         Žaloba podaná dne 8. října 2007 – Hoppenbrouwers v. Komise
   (Věc F-104/07)
   (2007/C 283/83)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Micheline Hoppenbrouwers (Dilbeek, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným k uzavírání smluv (OOUS) dne 25. června 2007, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně ze dne 16. března 2007 proti správnímu rozhodnutí oznámenému dne 18. prosince 2006, kterým bylo zamítnuto přijetí žalobkyně do pracovního poměru jako smluvního zaměstnance v rámci čl. 2 odst. 1 přílohy pracovního řádu ostatních zaměstnanců (ŘOZ);

               —

               V případě, že to bude nezbytné, zrušit rovněž uvedené rozhodnutí ze dne 18. prosince 2006;

               —

               Uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   První žalobní důvod žaloby vychází z porušení čl. 82 odst. 3 písm. d) ŘOZ, článku 83 ŘOZ, článku 33 služebního řádu úředníků Evropských společenství, čl. 2 odst. 1 přílohy ŘOZ, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení.
   Žalobkyně nejprve připomíná, že jí správa odmítla nabídnout smlouvu smluvního zaměstnance na dobu neurčitou kvůli okolnosti, že se nacházela dne 1. května 2005 ve stavu dočasné pracovní neschopnosti, jelikož podle OOUS toto datum představovalo konečný termín, kdy měly nabýt účinnosti smlouvy smluvních zaměstnanců podepsané v rámci přechodných opatření stanovených v čl. 2 odst. 1 přílohy ŘOZ. Žalobkyně uplatňuje, že pouze trvalá nezpůsobilost by umožnila vyloučit její kandidaturu.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu diskriminace v rozsahu, v němž je žalobkyně bez legálního a přiměřeného odůvodnění nespravedlivě znevýhodněna ve srovnání s ostatními osobami, které poté, co pracovaly podobně jako žalobkyně v jeslích a družině Komise podle smlouvy belgického práva, získaly smlouvu smluvního zaměstnance na dobu neurčitou.


title: Věc C-205/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. dubna 2013 — Hauck GmbH & Co. KG v. Stokke A/S a další

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. dubna 2013 — Hauck GmbH & Co. KG v. Stokke A/S a další
   (Věc C-205/13)
   2013/C 189/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hauck GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Stokke A/S a další

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Jedná se v případě důvodu zamítnutí nebo neplatnosti podle čl. 3 odst. 1 písm. e) bodu i) směrnice 89/104/EHS (1) ve znění kodifikovaném směrnicí 2008/95/ES (2), podle kterého tvarová ochranná známka nesmí být tvořena výlučně tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku, o tvar, který je nezbytný pro fungování výrobku, nebo je o takovém tvaru možné hovořit již tehdy, když má výrobek jednu či více podstatných užitných vlastností, které spotřebitel patrně vyhledává též u výrobků konkurentů?

                           b)

                           Pokud žádná z těchto dvou možností není správná, jak má být toto ustanovení vykládáno?

               2)

                           a)

                           Jedná se v případě důvodu zamítnutí nebo neplatnosti stanoveného v čl. 3 odst. 1 písm. e) bodu iii) směrnice 89/104/EHS ve znění kodifikovaném směrnicí 2008/95/ES, podle kterého (tvarová) ochranná známka nesmí být tvořena výlučně tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu, o pohnutku (pohnutky) relevantní veřejnosti při rozhodování o koupi?

                           b)

                           Jedná se o „tvar, který dává výrobku podstatnou hodnotu“ ve smyslu výše uvedeného ustanovení pouze tehdy, pokud tento tvar musí být ve srovnání s ostatními hodnotami (u dětských židlí například s bezpečností, pohodlím a vhodností) považován za hlavní nebo převažující hodnotu, nebo je možné o takovém tvaru hovořit rovněž tehdy, když výrobek má kromě uvedené hodnoty i další hodnoty, které rovněž musí být považovány za podstatné?

                           c)

                           Je pro odpověď na otázky 2 písm. a) a 2 písm. b) rozhodující názor většiny relevantní veřejnosti, nebo mohou soudy rozhodnout, že již názor části veřejnosti postačí pro to, aby dotyčná hodnoty výrobku mohla být považována za „podstatnou“ ve smyslu výše uvedeného ustanovení?

                           d)

                           Pokud bude posledně uvedená možnost odpovědí na otázku 2c, jak velká musí být dotyčná část veřejnosti?

               3)

               Musí být čl. 3 odst. 1 směrnice 89/104/EHS ve znění kodifikovaném směrnicí 2008/95/ES vykládán v tom smyslu, že důvod zamítnutí podle písmena e) je dán rovněž tehdy, pokud tvarová ochranná známka obsahuje označení, na které se vztahuje bod i) a ve zbývající části spadá do bodu iii)?

      (1)  První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (Úř. věst. L 299, s. 25).


title: Věc T-299/10: Usnesení Tribunálu ze dne 28. října 2010 — Babcock Noell v. Společný podnik Fusion for Energy

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. října 2010 — Babcock Noell v. Společný podnik Fusion for Energy
   (Věc T-299/10) (1)

   ()
   2010/C 346/116
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc T-391/16: Žaloba podaná dne 19. července 2016 – Ayuntamiento de Madrid v. Komise

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/32

         Žaloba podaná dne 19. července 2016 – Ayuntamiento de Madrid v. Komise
   (Věc T-391/16)
   (2016/C 326/55)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ayuntamiento de Madrid (Španělsko) (zástupce: F. Zunzunegui Pastor, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a vyhověl důvodům neplatnosti uvedeným v žalobě,

               —

               zrušil napadené nařízení Komise (EU) 2016/646 ze dne 20. dubna 2016, kterým se mění nařízení (ES) č. 692/2008 z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 6),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neplatnosti napadeného nařízení v důsledku nedostatku pravomoci, jelikož Komise nevhodně použila regulativní postup s kontrolou.
               V této souvislosti uvádí, že Komise porušila čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1).
               Rovněž uvádí, že v rozsahu, v němž napadené nařízení zavádí evropský systém nových maximálních hodnot emisí NOx, mění podstatnou náležitost základního aktu, čímž Komise porušila předpisy stanovující formu pro jeho přijetí, což představuje porušení podstatných formálních požadavků.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení norem primárního a sekundárního práva a všeobecných zásad práva Evropské unie.
               Žalobce tvrdí, že napadené nařízení porušuje ustanovení článků 3, 11, čl. 114 odst. 3 a článku 191 SFEU, jakož i článků 35 a 37 Listiny základních práv Evropské unie.
               Žalobce rovněž tvrdí, že napadené nařízení:

                           —

                           je v rozporu s ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (Úř. věst. 2008, L 152, s. 1), neboť odkazuje na omezení maximálními hodnotami emisí dusíku pro naftová vozidla,

                           —

                           je v rozporu s článkem 4 výše uvedeného nařízení č. 715/2007,

                           —

                           je v rozporu také s nařízením Komise (ES) č. 692/2008 ze dne 18. července 2008, kterým se provádí a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2008, L 199, s. 1),

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci:

                           —

                           vzhledem k tomu, že existují objektivní, relevantní a shodující se nepřímé důkazy o tom, že cíl sledovaný Komisí napadeným nařízením, a to zvýšení hodnoty emisí NOx z lehkých osobních a užitkových vozidel, není v souladu s cílem vyjádřeným v právu Evropské unie ani s cílem vyhlášeným samotnou Komisí,

                           —

                           vzhledem k tomu, že došlo k obejití postupu zvláště stanoveného SFEU pro účely řešení konkrétních situací. Jelikož Komise použila regulativní postup s kontrolou namísto řádného legislativního postupu, porušila podstatné formální náležitosti v postupu přijímání napadeného nařízení, což má za následek nedostatek pravomocí,

                           —

                           konečně vzhledem k tomu, že uvedené nařízení neodpovídá zájmů Společenství.


title: Věc T-59/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. ledna 2013 BT proti usnesení vydanému dne 3. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-45/12, BT v. Komise

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/37

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. ledna 2013 BT proti usnesení vydanému dne 3. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-45/12, BT v. Komise
   (Věc T-59/13 P)
   2013/C 114/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: BT (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: N. Visan, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil usnesení vydané dne 3. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu EU ve věci F-45/12;

               —

               opětovně rozhodl ve věci a vyhověl žalobě žalobkyně/navrhovatelky;

               —

               uložil žalované/odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka sedm důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z údajného porušení jedné ze zásad, kterými se řídí správní řízení, zásady, že strany jsou pány sporu, neboť Soud pro veřejnou službu měl za to, že žaloba neobsahuje žalobní důvody, aniž by ověřil své vlastní úkony z hlediska zákonnosti rozhodnutí napadeného před soudem, přičemž tento přezkum by se neomezil na důvody uvedené žalobkyní.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z údajného porušení čl. 6 odst. 1 a čl. 47 odst. 1 a 2 Listiny základních práv Evropské unie. Porušení zásady „přístupu k soudu“ a zásady nestrannosti soudu, neboť Soud pro veřejnou službu odmítl žalobu žalobkyně jako zjevně nepřípustnou, přičemž jí nedal možnost žalobu opravit nebo doplnit, což je právo přiznané a uznané právní úpravou jakéhokoliv evropského státu, ale také evropskými soudy (například Evropským soudem pro lidská práva).

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z údajného porušení práva na „přístup k soudu“, ke kterému došlo na základě toho, že Soud pro veřejnou službu odmítl právo předložit odpověď na vyjádření žalované — a to navzdory tomu, že žalobkyně/odvolatelka výslovně žádala o druhou výměnu vyjádření. Odmítnutí tohoto práva (na předložení vyjádření) zbavilo odvolatelku možnosti napravit nedostatek vytýkaný Soudem — a to v době, kdy žalobkyně/odvolatelka již nemohla podat novou žalobu, která by byla v souladu s právními požadavky, neboť uplynula lhůta k podání žaloby (článek 78 Jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu).

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z údajného porušení zásady vztahující se k právu předložit věc soudu a porušení zásady veřejnosti jednání, neboť se nekonalo veřejné jednání, tato zásada je upravena v Jednacím řádu Soudu pro veřejnou službu a v čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o lidských právech.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z údajného porušení zásady rovnosti účastníků řízení, neboť Soud pro veřejnou službu nevyslechl odvolatelku ve věci důvodu nepřípustnosti její žaloby (čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o lidských právech).

               6)

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z údajného porušení čl. 21 odst. 1 Statutu Soudního dvora a čl. 44 prvního pododstavce písm. c) Jednacího řádu Tribunálu, neboť Soud pro veřejnou službu ve skutečnosti uplatnil pravidla „krystalizace soudního řízení“, když měl za to, že žaloba neobsahuje žalobní důvody.

               7)

               Sedmý důvod kasačního opravného prostředku, podle něhož je uložení náhrady nákladů řízení, ačkoliv Soud pro veřejnou službu nerozhodoval ve věci samé, v době, kdy žalobkyně je v současnosti sociálním případem v důsledku ukončení pracovního poměru s Evropskou Komisí, v rozporu s čl. 89 odst. 6 Jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, podle něhož „není-li vydáno rozhodnutí ve věci, rozhodne o nákladech řízení Soud podle volného uvážení“.


title: Věc T-1/09: Žaloba podaná dne 5. ledna 2009 – Dornbracht v. OHIM – Metaform Lucchese (META)

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/44

         Žaloba podaná dne 5. ledna 2009 – Dornbracht v. OHIM – Metaform Lucchese (META)
   (Věc T-1/09)
   (2009/C 69/98)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (Iserlohn, Německo) (zástupci: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Metaform Lucchese SpA (Monsagrati, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. listopadu 2008 ve věci R 1152/2006-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „META“ pro výrobky ze tříd 9, 11, 20 a 21 (přihláška č. 3 081 271).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Metaform Lucchese SpA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka „METAFORM“ pro výrobky ze tříd 6, 11, 20, 21 a 24 (ochranná známka Společenství č. 1 765 361), italská obrazová ochranná známka (ochranná známka č. 587 108) a mezinárodní obrazová ochranná známka (ochranná známka č. 603 054), rovněž pro výrobky ze tříd 6, 11, 20, 21 a 24.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhověním námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-353/08: Žaloba podaná dne 26. srpna 2008 – vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/41

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2008 – vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste v. Komise
   (Věc T-353/08)
   (2008/C 301/70)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: R. Bechtold, U. Soltész a C. von Köckritz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 19. 02. 2008 – COMP/M.4726 – Thomson Corporation v. Reuters Group podle čl. 231 odst. 1 ES v plném rozsahu;

               —

               uložit žalované podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 19. února 2008 ve věci COMP/M.4726 – Thomson Corporation v. Reuters Group, jímž Komise prohlásila spojení společností nabízejících finanční informace Thomson Corporation a Reuters Group podle článku 8 odst. 2 nařízení ES o spojování (1) za slučitelné se společným trhem.
   K odůvodnění své žaloby uvádí žalobkyně, že napadené rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným skutkovým a právním posouzením, jakož i podstatnými procesními vadami. Ohledně toho uplatňuje žalobkyně deset žalobních důvodů.
   Zaprvé byl nesprávně vymezen trh s real-time datafeeds, což činí rozhodnutí rozporným a jsoucím v rozporu s rozhodovací praxí Komise.
   Zadruhé bylo nesprávně zhodnoceno postavení zúčastněných osob na trhu a účinky spojení na trzích s real-time datafeeds tím, že při posuzování horizontálních účinků spojení byl nesprávně posouzen konkurenční tlak vycházející od Thomson a vertikální účinky spojení nebyly rozpoznány.
   Zatřetí byl při posuzování horizontálních účinků spojení na trhu s market data platforms zanedbán konkurenční tlak, který vycházel od Thomson ve spojení s Vombat, jakožto jediným vážně braným potenciálním soutěžitelem.
   Začtvrté nebylo ověřeno spojením podmíněné posílení pobídky Reuters k oddělení třetí strany od contribution data.
   Zapáté bylo nesprávně posouzeno postavení zúčastněných a účinky spojení na trhu pro news a bez zřetelného odůvodnění byl umožněn vznik monopolu na upstream- trhu.
   Zašesté nebyly provedeny dostatečné průzkumy ohledně soutěžních účinků spojení na trzích s desktop products in reseach & asset management a zejména na vnitrostátních trzích s wealth management desktop products.
   Zasedmé nebyly přezkoumány celkové negativní účinky spojení vně hranic trhů, ačkoli Komise v rozhodnutí přiznala, že se relevantní trhy překrývají.
   Zaosmé byly považovány za dostačující přísliby, které se netýkají všech trhů, na nichž podle žalobkyně povede spojení k omezení účinné soutěže.
   Zadeváté byly kromě toho přísliby v dotčených oblastech nevhodné k tomu, aby zajistily účinnou soutěž.
   Zadesáté bylo procesními vadami porušeno právo žalobkyně na spravedlivý proces.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování) (Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).


title: Věc T-459/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2013 — EuroChem MCC v. Rada ( „Dumping — Dovoz dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska — Žádost o částečný předběžný přezkum — Přezkum z důvodu pozbytí platnosti opatření — Běžná hodnota — Vývozní cena — Články 1 a 2 a čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní články 1 a 2 a čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1225/2009)“ )

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2013 — EuroChem MCC v. Rada
   (Věc T-459/08) (1)

   (Dumping - Dovoz dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska - Žádost o částečný předběžný přezkum - Přezkum z důvodu pozbytí platnosti opatření - Běžná hodnota - Vývozní cena - Články 1 a 2 a čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní články 1 a 2 a čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1225/2009))
   2013/C 101/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: EuroChem Mineral and Chemical Company OAO (EuroChem MCC) (Moskva, Rusko) (zástupci: původně P. Vander Schueren a B. Evtimov, advokáti, poté B. Evtimov a D. O’Keeffe, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, původně ve spolupráci s G. Berrischem a G. Wolfem, advokáty, poté ve spolupráci s G. Berrischem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a M. França, zmocněnci) a Fertilizers Europe (Brusel, Belgie) (zástupci: B. O’Connor, solicitor, a S. Gubel, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 661/2008 ze dne 8. července 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska v návaznosti na přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 a na částečný předběžný přezkum podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. L 185, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               EuroChem Mineral and Chemical Company OAO (EuroChem MCC) ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-292/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin hallinto-oikeus (Finsko) dne 25. května 2016 – A Oy

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin hallinto-oikeus (Finsko) dne 25. května 2016 – A Oy
   (Věc C-292/16)
   (2016/C 270/35)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Helsingin hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: A Oy

      Další účastník řízení: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Předběžné otázky

               1.

               Brání článek 49 SFEU takové finské právní úpravě, podle níž v situaci, kdy tuzemská společnost převede aktiva provozovně, která se nachází v jiném členském státě, formou převodu podniku na společnost se sídlem v tomto členském státě a jako protiplnění obdrží nové podíly, přičemž převod aktiv je zdaněn okamžitě v roce, kdy se tento převod uskuteční, zatímco zdanění v obdobné vnitrostátní situaci se uskuteční teprve v okamžiku realizace?

               2.

               Jedná se o nepřímou či přímou diskriminaci, pokud Finsko uskuteční zdanění okamžitě v roce převodu podniku před tím, než došlo k realizaci zisku a ve vnitrostátních situacích teprve v okamžiku realizace?

               3.

               V případě kladné odpovědi na otázku 1 a 2, může potom omezení svobody usazování být odůvodněno naléhavými důvody veřejného zájmu nebo zachováním vnitrostátní daňové pravomoci? Je zakázané omezení v souladu se zásadou proporcionality?


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. září 2004 ve věci T-156/94, Siderúrgica Aristrain Madrid SL proti Komisi Evropských společenství (Smlouva o ESUO — Hospodářská soutěž — Dohody a jednání ve vzájemné shodě — Evropští výrobci trámů — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuta — Opravný prostředek — Vrácení věci Soudu)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/14

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. září 2004
   ve věci T-156/94, Siderúrgica Aristrain Madrid SL proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Smlouva o ESUO - Hospodářská soutěž - Dohody a jednání ve vzájemné shodě - Evropští výrobci trámů - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuta - Opravný prostředek - Vrácení věci Soudu)
   (2004/C 284/28)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci T-156/94, Siderúrgica Aristrain Madrid SL, se sídlem v Madridu (Španělsko), zastoupená A. Creusem Carrerasem a N. Lacallem Mangasem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Bruselu, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Curall a W. Wils, ve spolupráci s J. Rivasem Andrésem a J. J. Guetiérrezem Gisbertem, advokáti), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 94/215/ESUO ze dne 16. února 1994 týkající se řízení podle článku 65 Smlouvy o ESUO o dohodách a jednání ve vzájemné shodě evropských výrobců trámů (Úř. věst. L 116, s. 1), Soud (druhý rozšířený senát), ve složení J. Pirrung, předseda, V. Tiili, A. W. H. Meij, M. Vilaras a N. J. Forwood, soudci, vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, zástupkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 14. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Částka pokuty uložené žalobkyni v článku 4 rozhodnutí Komise 94/215/ESUO ze dne 16. února 1994 týkající se řízení podle článku 65 Smlouvy o ESUO o dohodách a jednání ve vzájemné shodě evropských výrobců trámů se stanoví na 2 540 000 eur.

               2.

               Žalobkyně ponese 35 % nákladů řízení vynaložených jí a žalovanou v rámci jednak řízení před Soudem, včetně řízení o předběžném opatření, a jednak řízení o opravném prostředku před Soudním dvorem. Žalovaná ponese 65 % nákladů řízení vynaložených jí a žalobkyní v rámci stejných řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 28.5.2004.


title: Věc F-93/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 5. července 2007 – Dethomas v. Komise (Veřejná služba — Bývalý dočasný zaměstnanec — Jmenování úředníkem — Změna služebního řádu dne 1. května 2004 — Článek 32 třetí pododstavec služebního řádu — Zařazení do platového stupně)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/48

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 5. července 2007 – Dethomas v. Komise
   (Věc F-93/06) (1)

   (Veřejná služba - Bývalý dočasný zaměstnanec - Jmenování úředníkem - Změna služebního řádu dne 1. května 2004 - Článek 32 třetí pododstavec služebního řádu - Zařazení do platového stupně)
   (2007/C 199/92)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Bruno Dethomas (Rabat, Maroko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně V. Joris a H. Kraemer, poté H. Kraemer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2006, kterým byl žalobce, dočasný zaměstnanec se zařazením do platové třídy A1*14, platového stupně 8, jmenován úředníkem Evropských společenství ve zkušební době, v rozsahu, v němž stanoví jeho zařazení do platové třídy A*14, platového stupně 2.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 11. ledna 2006 se ruší v rozsahu, v němž stanoví zařazení B. Dethomase jako vedoucího delegace Komise v Marockém království do platové třídy A*14, platového stupně 2.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 22.


title: Spojené věci C-90/11 a C-91/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. března 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Bundespatentgericht — Německo) — Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11) v. Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH ( „Ochranné známky — Směrnice 2008/95/ES — Důvody pro zamítnutí či neplatnost — Slovní výrazy tvořené spojením slov a sledu písmen odpovídajících počátečním písmenům těchto slov — Rozlišovací způsobilost — Popisný charakter — Kritéria posouzení“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. března 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Bundespatentgericht — Německo) — Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11) v. Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH
   (Spojené věci C-90/11 a C-91/11) (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Důvody pro zamítnutí či neplatnost - Slovní výrazy tvořené spojením slov a sledu písmen odpovídajících počátečním písmenům těchto slov - Rozlišovací způsobilost - Popisný charakter - Kritéria posouzení)
   2012/C 133/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11)

      Žalovaná: Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundespatentgericht — Výklad čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (Úř. věst. L 299, s. 25) — Rozlišovací způsobilost slovní ochranné známky tvořené spojením popisných slov a nepopisného sledu písmen odpovídajících počátečním písmenům uvedených slov

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 písm. b) a c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že se uplatní na slovní ochrannou známku tvořenou spojením popisného syntagmatu a sledu písmen, který není sám o sobě popisný, pokud veřejnost vnímá tento sled písmen z důvodu, že obsahuje počáteční písmena každého slova uvedeného syntagmatu, jako zkratku tohoto syntagmatu, a dotčená ochranná známka jako celek tudíž může být chápána jako spojení popisných údajů nebo zkratek, jež v důsledku toho postrádá rozlišovací způsobilost.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


title: Věc C-61/05: Žaloba podaná dne 10. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/19

         Žaloba podaná dne 10. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice
   (Věc C-61/05)
   (2005/C 82/40)
   Jednací jazyk: portugalština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 10. února 2005 žaloba směřující proti Portugalské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Pedrem Andradem a Wouterem Wilsem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Portugalská republika tím, že v portugalském právu vytvořila právo na pronájem ve prospěch výrobců videozáznamů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 92/100/EHS (1), a konkrétně z jejího čl. 2 odst. 1;

               —

               určil, že Portugalská republika tím, že v portugalských právních předpisech vyvolala zmatek, pokud jde o určení subjektů povinných platit umělcům odměnu, jež jim náleží za postoupení jejich práva na pronájem, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 92/100/EHS, a konkrétně z jejího článku 4 ve spojení s čl. 2 odst. 5 a 7;

               —

               uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise se domnívá, že portugalský stát porušil směrnici 92/100, protože tím, že nepřiznal výrobci prvotního záznamu filmu výlučné právo na pronájem, provedl nesprávně ustanovení čl. 2 odst. 1 této směrnice.
   Kromě toho použití výrazu „výrobce“ v portugalských právních předpisech vyvolává zmatek, pokud jde o to, kdo je povinen platit umělcům odměnu, na niž mají právo, což představuje nesprávné provedení směrnice, zejména jejího čl. 2 odst. 5 a 7 ve spojení s čl. 4.

      (1)  Úř. věst. L 346, s. 61.


title: Věc C-223/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia n° 7 de Las Palmas de Gran Canaria – Španělsko) – Tecom Mican SL, José Arias Domínguez „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Doručování soudních a mimosoudních písemností — Pojem ‚mimosoudní písemnost‘ — Soukromá písemnost — Přeshraniční dopad — Fungování vnitřního trhu“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria – Španělsko) – Tecom Mican SL, José Arias Domínguez
   (Věc C-223/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Doručování soudních a mimosoudních písemností - Pojem ‚mimosoudní písemnost‘ - Soukromá písemnost - Přeshraniční dopad - Fungování vnitřního trhu“)
   (2016/C 016/10)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Tecom Mican SL, José Arias Domínguez

      Výrok

               1)

               Článek 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech („doručování písemností“) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „mimosoudní písemnost“ uvedený v tomto článku zahrnuje nejen písemnosti vyhotovené nebo ověřené veřejným orgánem nebo úřední osobou, ale i soukromé písemnosti, jejichž formální zaslání jejich příjemci se sídlem v zahraničí je nezbytné k uplatnění, prokázání nebo ochraně práva nebo právního nároku v občanské nebo obchodní věci.

               2)

               Nařízení č. 1393/2007 musí být vykládáno v tom smyslu, že doručování mimosoudní písemnosti v souladu s postupem zavedeným tímto nařízením je přípustné i v případě, že žalobce již uskutečnil první doručení této písemnosti způsobem zasílání, který není upraven uvedeným nařízením či jedním z dalších způsobů zasílání zavedených tímto nařízením.

               3)

               Článek 16 nařízení č. 1393/2007 musí být vykládán v tom smyslu, že jsou-li splněny podmínky použití tohoto článku, není nutno ověřovat v každém jednotlivém případě, že doručování mimosoudní písemnosti má přeshraniční dopad a je nezbytné k řádnému fungování vnitřního trhu.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14. 7. 2014.


title: Věc T-336/09: Žaloba podaná dne 25. srpna 2009 — Häfele v. OHIM — Topcom Europe (Topcom)

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/32

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2009 — Häfele v. OHIM — Topcom Europe (Topcom)
   (Věc T-336/09)
   2009/C 256/57
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Německo) (zástupce: J. Dönch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Topcom Europe NV (Heverlee, Belgie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. června 2009 ve věci R 1500/2008-2 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Topcom“ pro výrobky tříd 7, 9 a 11.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „TOPCOM“ pro výrobky třídy 9; slovní ochranná známka Beneluxu „TOPCOM“ pro výrobky třídy 9.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání, vyhovění námitkám a zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009) tím, že odvolací senát nesprávně rozhodl, že mezi dotčenými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny, neboť dotčené výrobky nejsou podobné ani komplementárního charakteru.


title: Věc C-165/12: Žaloba podaná dne 3. dubna 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/6

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-165/12)
   2012/C 157/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a E. Paasivirta, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 19/2012/EU (1) ze dne 16. prosince 2011, kterým se jménem Evropské unie schvaluje Prohlášení o udělení rybolovných práv ve vodách EU rybářským plavidlům plujícím pod vlajkou Bolívarovské republiky Venezuely ve výlučné ekonomické zóně při pobřeží Francouzské Guyany, a to vzhledem k tomu, že jeho právním základem je čl. 218 odst. 6 písm. b) SFEU ve spojení s čl. 43 odst. 3 SFEU;

               —

               zachoval účinky zrušeného rozhodnutí do okamžiku, kdy vstoupí v platnost nové rozhodnutí přijaté v přiměřené lhůtě na náležitém právním základě, tedy na základě čl. 218 odst. 6 písm. a) SFEU ve spojení s čl. 43 odst. 2 SFEU, anebo, pokud by Parlament odmítl udělit souhlas, do uplynutí přiměřeně krátké lhůty od rozhodnutí Parlamentu o neudělení souhlasu, a

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise navrhuje zrušení rozhodnutí Rady 19/2012/EU a zachování jeho účinků až do přijetí nového aktu, neboť volba právního základu se zásadním způsobem odchyluje od právního základu navrhovaného Komisí, jímž je čl. 218 odst. 6 písm. a) (ve spojení s článkem 43) SFEU, a to se souhlasem Parlamentu.
   Komise tvrdí, že se Rada tímto postupem dopustila pochybení a že v souladu s návrhem Komise měla požádat Parlament o souhlas před přijetím dotčeného aktu.
   Na podporu žaloby uvádí Komise tři žalobní důvody: první žalobní důvod, který se dělí na tři části, vychází z porušení čl. 218 odst. 6 písm. a) SFEU a čl. 43 odst. 2 SFEU, neboť právní základ, který pro napadený akt použila Rada, je čl. 218 odst. 6 písm. b) SFEU a čl. 43 odst. 3 SFEU, a z porušení čl. 296 druhého pododstavce SFEU, neboť Rada svou volbu právního základu odůvodnila rozporuplně.
   I druhý žalobní důvod, který vyplývá z prvního, vychází z porušení čl. 218 odst. 6 písm. a) SFEU, neboť Rada tím, že neobdržela souhlas Evropského parlamentu navzdory tomu, že dotčený článek takový souhlas vyžaduje, nerespektovala jeho institucionální výsady.
   Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 17 SEU a čl. 218 odst. 6 SFEU, neboť Rada pozměnila návrh Komise.

      (1)  Úř. věst. 2012, L 6, s. 8.


title: Věc C-229/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 24. června 2009 — Rechtsanwaltssozietät Lovells v. Bayer CropScience AG

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 24. června 2009 — Rechtsanwaltssozietät Lovells v. Bayer CropScience AG
   (Věc C-229/09)
   2009/C 220/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Rechtsanwaltssozietät Lovells

      Žalovaná: Bayer CropScience AG

      Předběžné otázky

   Je pro účely použití čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (1) rozhodující pouze povolení k uvedení na trh podle článku 4 směrnice 91/414/EHS (2), nebo může být osvědčení vydáno i na základě povolení k uvedení na trh podle čl. 8 odst. 1 směrnice 91/414/EHS ?

      (1)  Úř. věst. L 198, s. 30; Zvl. vyd. 03/19, s. 335.

      (2)  Úř. věst. L 230 s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332.


title: Jmenování vedoucího soudní kanceláře

text:
               10.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/29

         Jmenování vedoucího soudní kanceláře
   (2006/C 34/07)
   Funkční období p. Rogera Grasse, vedoucího kanceláře Soudního dvora Evropských společenství, uplynulo dne 9. února 2006.
   Soudní dvůr se na své všeobecné schůzi konané dne 28. června 2005 rozhodl obnovit funkční období p. Rogera Grasse v souladu s článkem 12 jednacího řádu na dobu od 10. února 2006 do 9. února 2012 včetně.


title: Věc F-18/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. února 2011 — Capidis v. Komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/39

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. února 2011 — Capidis v. Komise
   (Věc F-18/10) (1)

   2012/C 138/94
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010, s. 56.


title: Věc C-250/04: Žaloba podaná dne 14. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/12

         Žaloba podaná dne 14. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-250/04)
   (2004/C 201/23)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 14. června 2004 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Georgiosem Zavvosem a Michaelem Shotterem, členy právní služby Komise.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES (1) ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) nebo v každém případě tím, že tyto předpisy neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 24. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 7.


title: Věc T-276/16: Žaloba podaná dne 30. května 2016 – Viridis Pharmaceutical v. EUIPO – Hecht Pharma (Boswelan)

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/46

         Žaloba podaná dne 30. května 2016 – Viridis Pharmaceutical v. EUIPO – Hecht Pharma (Boswelan)
   (Věc T-276/16)
   (2016/C 251/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Viridis Pharmaceutical (Tortola, Britské Panenské ostrovy) (zástupci: C. Spintig, S. Pietzcker a M. Prasse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Hecht Pharma GmbH (Hollnseth, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Boswelan“ – Ochranná známka Evropské unie č. 3 381 563

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. února 2016 ve věci R 2837/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnutím zamítnuto odvolání žalobkyně podané proti zrušení ochranné známky Evropské unie č. 003381563 v souvislosti s „léčivými přípravky na léčbu roztroušené sklerózy“;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, které vynaložila žalobkyně.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 – Skutečné užívání ochranné známky;

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 – Oprávněné důvody pro neužívání ochranné známky;

               —

               Porušení článku 83 nařízení č. 207/2009, zejména zásady legitimního očekávání.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 28. září 2015 ve věci E-12/15 – Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví (Nesplnění povinnosti členským státem EHP/ESVO – Neprovedení – Směrnice 2011/83/EU o právech spotřebitelů)

text:
               17.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/8

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 28. září 2015
   ve věci E-12/15
   Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví
   (Nesplnění povinnosti členským státem EHP/ESVO – Neprovedení – Směrnice 2011/83/EU o právech spotřebitelů)
   (2016/C 422/07)
   Ve věci E-12/15 Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví – ŽALOBA NA prohlášení, že Lichtenštejnské knížectví tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo opatření nutná k provedení právního aktu uvedeného v bodech 7a, 7e a 7i přílohy XIX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nesplnilo své povinnosti podle uvedeného právního aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce) a Páll Hreinsson (soudce zpravodaj) vynesl dne 28. září 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že Lichtenštejnské knížectví tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo opatření nutná k provedení právního aktu uvedeného v bodech 7a, 7e a 7i přílohy XIX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nesplnilo své povinnosti podle uvedeného právního aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               ukládá Lichtenštejnskému knížectví náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-136/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. prosince 2008 – Colgate-Palmolive v. OHIM – CMS Hasche Sigle (VISIBLE WHITE) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství VISIBLE WHITE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. prosince 2008 – Colgate-Palmolive v. OHIM – CMS Hasche Sigle (VISIBLE WHITE)
   (Věc T-136/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství VISIBLE WHITE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/57)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: M. Zintler, H. Harmeling a K.U. Plath, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: CMS Hasche Sigle (Kolín, Německo)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. února 2007 (věc R 165/2005-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi CMS Hasche Sigle a Colgate-Palmolive Co.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Colgate-Palmolive Co. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-202/09: Žaloba podaná dne 25. května 2009 — Deichmann-Schuhe v. OHIM (znázornění zahnutého proužku s vytečkovanými čarami)

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/55

         Žaloba podaná dne 25. května 2009 — Deichmann-Schuhe v. OHIM (znázornění zahnutého proužku s vytečkovanými čarami)
   (Věc T-202/09)
   2009/C 180/103
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG (Essen, Německo) (zástupce: C. Rauscher, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. dubna 2009 (R 224/2007-4) a

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která znázorňuje zahnutý proužek s vytečkovanými čarami pro výrobky zapsané do tříd 10 a 25 (mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství, č. W 00881226)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1)) z důvodu neuznání rozlišovací způsobilosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-105/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2008 Kris Van Neyghem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2007 ve věci F-73/06, Van Neyghem v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2008 Kris Van Neyghem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2007 ve věci F-73/06, Van Neyghem v. Komise
   (Věc T-105/08 P)
   (2008/C 107/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Kris Van Neyghem (Vissenken, Belgie) (zástupce: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit tento kasační opravný prostředek za přípustný;

               —

               zrušit rozsudek vyhlášený dne 13. prosince 2007 druhým senátem Soudu pro veřejnou službu ve věci F-73/06;

               —

               vyhovět návrhům na zrušení a náhradu škody podaným žalobcem k Soudu pro veřejnou službu

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení ve obou stupních.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce ve svém kasačním opravném prostředku navrhuje zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS), kterým byla zamítnuta žaloba, kterou se domáhal jednak zrušení rozhodnutí komise pro otevřené výběrové řízení EPSO/A/19/04 o jeho nepřipuštění k ústní zkoušce uvedeného výběrového řízení, a jednak náhrady za majetkovou a nemajetkovou újmu, které mu byla údajně způsobena.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku žalobce uvádí důvod vycházející ze zkreslení důkazu předloženého SVS, konkrétně vyhotovení písemné zkoušky.
   Dále uvádí důvod vycházející z omylu v odůvodnění, kterého se SVS údajně dopustil, když konstatoval neexistenci zjevně nesprávného posouzení předsedy komise při srovnávání známky, která byla žalobci udělena, se slovním hodnocením uvedeným na výkazu o hodnocení.


title: Věc C-116/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy Poznań — Polsko) — Bank Handlowy w Warszawie SA, PPHU „ADAX“ /Ryszard Adamiak v. Christianapol sp. z o.o. ( „Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 1346/2000 — Úpadková řízení — Pojem „skončení úpadkového řízení“ — Možnost soudu projednávajícího vedlejší úpadkové řízení posoudit platební neschopnost dlužníka — Možnost zahájit likvidační řízení jakožto vedlejší úpadkové řízení, třebaže hlavní řízení je řízením na ochranu před věřiteli ( „procédure de sauvegarde“ )“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy Poznań — Polsko) — Bank Handlowy w Warszawie SA, PPHU „ADAX“/Ryszard Adamiak v. Christianapol sp. z o.o.
   (Věc C-116/11) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Úpadková řízení - Pojem „skončení úpadkového řízení“ - Možnost soudu projednávajícího vedlejší úpadkové řízení posoudit platební neschopnost dlužníka - Možnost zahájit likvidační řízení jakožto vedlejší úpadkové řízení, třebaže hlavní řízení je řízením na ochranu před věřiteli („procédure de sauvegarde“))
   2013/C 26/07
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy Poznań Stare Miasto w Poznaniu

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Bank Handlowy w Warszawie SA, PPHU „ADAX“/Ryszard Adamiak

      Dlužník, proti němuž bylo zahájeno úpadkové řízení: Christianapol sp. z o.o.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Rejonowy Poznań — Výklad čl. 4 odst. 1 a 2 písm. j), jakož i článku 27 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. L 160, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191) — Vedlejší úpadková řízení — Oprávnění soudu příslušného k zahájení úpadkového řízení zjišťovat platební neschopnost dlužníka

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 2 písm. j) nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení, ve znění nařízení Rady (ES) č. 788/2008 ze dne 24. července 2008, je nutno vykládat v tom smyslu, že určení okamžiku, kdy dojde ke skončení úpadkového řízení, přísluší vnitrostátnímu právu členského státu, v němž bylo řízení zahájeno.

               2)

               Článek 27 nařízení č. 1346/2000, ve znění nařízení č. 788/2008, je nutno vykládat v tom smyslu, že umožňuje zahájení vedlejšího úpadkového řízení v členském státě, kde se nachází provozovna dlužníka, třebaže hlavní řízení má ochranný účel. Je věcí soudu příslušného k zahájení vedlejšího řízení, aby zohlednil cíle hlavního řízení a přihlédl k systematice nařízení při dodržení zásady loajální spolupráce.

               3)

               Článek 27 nařízení č. 1346/2000, ve znění nařízení č. 788/2008, je nutno vykládat v tom smyslu, že soud rozhodující o návrhu na zahájení vedlejšího úpadkového řízení nemůže zkoumat platební neschopnost dlužníka, proti kterému bylo zahájeno hlavní řízení v jiném členském státě, třebaže má posledně uvedené řízení ochranný účel.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Volba předsedů senátů

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/1

         Volba předsedů senátů
   (2005/C 281/01)
   Na schůzi dne 6. října 2005 soudci Soudního dvora na základě čl. 10 odst. 1 druhého pododstavce jednacího řádu zvolili p. Schiemanna předsedou čtvrtého senátu, p. Makarczyka předsedou pátého senátu a p. Malenovského předsedou šestého senátu na dobu jednoho roku do 6. října 2006.
   Složení senátů Soudního dvora je následující:
   První senát
   p. Jann, předseda,
   p. Schiemann, pí Colneric, p. Cunha Rodrigues, p. Lenaerts, p. Juhász, p. Ilešič a p. Levits, soudci.
   Druhý senát
   p. Timmermans, předseda,
   p. Makarczyk, p. Gulmann, p. Schintgen, pí Silva de Lapuerta, p. Kūris, p. Arestis a p. Klučka, soudci.
   Třetí senát
   p. Rosas, předseda,
   p. Malenovský, p. La Pergola, p. Puissochet, p. von Bahr, p. Borg Barthet, p. Lõhmus a p. Ó Caoimh, soudci.
   Čtvrtý senát
   p. Schiemann, předseda,
   pí Colneric, p. Cunha Rodrigues, p. Lenaerts, p. Juhász, p. Ilešič a p. Levits, soudci.
   Pátý senát
   p. Makarczyk, předseda,
   p. Gulmann, p. Schintgen, pí Silva de Lapuerta, p. Kūris, p. Arestis a p. Klučka, soudci.
   Šestý senát
   p. Malenovský, předseda,
   p. La Pergola, p. Puissochet, p. von Bahr, p. Borg Barthet, p. Lõhmus a p. Ó Caoimh, soudci.


title: Věc C-169/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sección Tercera de la Audiencia Provincila de Castellón (Španělsko) dne 7. dubna 2014 – Juan Carlos Sánches Morcillo a María del Carmen Abril García v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sección Tercera de la Audiencia Provincila de Castellón (Španělsko) dne 7. dubna 2014 – Juan Carlos Sánches Morcillo a María del Carmen Abril García v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Věc C-169/14)
   2014/C 175/40
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincila de Castellón

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Juan Carlos Sánches Morcillo a María del Carmen Abril García

      Žalovaná: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (1), který členským státům ukládá povinnost zajistit, aby v zájmu spotřebitelů existovaly přiměřené a účinné prostředky zabraňující dalšímu používání nepřiměřených podmínek ve smlouvách, které uzavírají prodávající nebo poskytovatelé se spotřebiteli, procesnímu předpisu, jako je čl. 695 odst. 4 španělského Ley de Enjuiciamiento Civil, který při úpravě opravného prostředku proti rozhodnutí o námitce proti výkonu rozhodnutí týkajícího se majetku, který byl zatížen hypotékou nebo byl zastaven, umožňuje podat odvolání jen proti usnesení, jímž je rozhodnuto o zastavení řízení nebo neuplatnění zneužívající klauzule, a vylučuje opravný prostředek v ostatních případech, což má za bezprostřední následek, že zatímco se oprávněná osoba může odvolat, když je vyhověno námitce povinné osoby a je rozhodnuto o zastavení řízení nebo o neuplatnění zneužívající klauzule, povinný spotřebitel nemůže podat opravný prostředek v případě, že je jeho námitka zamítnuta?

               2)

               Je v oblasti působnosti unijní právní úpravy na ochranu spotřebitele obsažené ve směrnici 93/13/EHS se zásadou práva na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces a na rovnost zbraní, které prohlašuje článek 47 Listiny základních práv Evropské unie (2), slučitelné ustanovení vnitrostátního práva, jako je čl. 695 odst. 4 španělského Ley de Enjuiciamiento Civil, který při úpravě opravného prostředku proti rozhodnutí o námitce proti výkonu rozhodnutí týkajícího se majetku, který byl zatížen hypotékou nebo byl zastaven, umožňuje podat odvolání jen proti usnesení, jímž je rozhodnuto o zastavení řízení nebo neuplatnění zneužívající klauzule, a vylučuje opravný prostředek v ostatních případech, což má za bezprostřední následek, že zatímco se oprávněná osoba může odvolat, když je vyhověno námitce povinné osoby a je rozhodnuto o zastavení řízení nebo o neuplatnění zneužívající klauzule, povinný spotřebitel nemůže podat opravný prostředek v případě, že je jeho námitka zamítnuta?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).

      (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


title: Věc C-240/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2016 Vedranem Vidmarem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. února 2016 ve věci T-507/14, Vedran Vidmar a Darko Graf v. Evropská komise

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2016 Vedranem Vidmarem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. února 2016 ve věci T-507/14, Vedran Vidmar a Darko Graf v. Evropská komise
   (Věc C-240/16 P)
   (2016/C 251/15)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Vedran Vidmar, Saša Čaldarević, Irena Glogovšek, Gordana Grancarić, Martina Grgec, Ines Grubišić, Sunčica Horvat Peris, Zlatko Ilak, Mirjana Jelavić, Romuald Kantoci, Svjetlana Klobučar, Ivan Kobaš, Tihana Kušeta Šerić, Damir Lemaić, Željko Ljubičić, Gordana Mahovac, Martina Majcen, Višnja Merdžo, Tomislav Perić, Darko Radić, Damjan Saridžić (zástupce: D. Graf, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelé navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v celém rozsahu rozsudek, který vydal Tribunál Evropské unie dne 26. února 2016 ve věci T-507/14, a vyhověl žalobním návrhům, které v rámci řízení v prvním stupni uvedli navrhovatelé ve své žalobě ze dne 1. července 2014, jakož i uložil Evropské komisi povinnost nahradit v celém rozsahu náklady řízení, které všichni navrhovatelé vynaložili v rámci tohoto řízení,

               —

               podpůrně zrušil v celém rozsahu rozsudek, který Tribunál Evropské unie vydal dne 26. února 2016 ve věci T-507/14, a vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí, jakož i uložil Evropské komisi povinnost nahradit v celém rozsahu náklady řízení, které všichni navrhovatelé vynaložili v rámci tohoto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelé zpochybňují tyto body napadeného rozsudku:

               —

               bod 40, ve kterém je uvedeno, že aktivní protiprávní jednání orgánů Unie je pouze jedním z prvků, které jsou potřebné k založení mimosmluvní odpovědnosti Unie, jelikož toto tvrzení Tribunálu je v rozporu s článkem 340 druhým pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie a judikaturou Soudního dvora (rozsudek ze dne 19. května 1992, Mulder a další v. Rada a Komise, C-104/89 a C-37/90, EU:C:1992:217),

               —

               bod 47, v němž na rozdíl od ustanovení článku 36 a přílohy VII Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky (dále jen „akt o přistoupení“) byly závazky, které přijala Chorvatská republika ve vztahu k Unii během přístupových jednání s Unií, nesprávně nazvané jako „zásady“, jelikož v daném případě nejde o zásady, ale o 11 konkrétních závazků Chorvatska vůči Unii, které v celém rozsahu vstoupily v platnost dne 9. prosince 2011,

               —

               body 48 až 52, neboť článek 36 a příloha VII bod 1 aktu o přistoupení vstoupily v platnost 9. prosince 2011, zatímco strategie pro reformu justice Chorvatské republiky na období od roku 2011 do roku 2015 ze dne 15. prosince 2010 a revidovaný akční plán chorvatské vlády pro reformu justice ze dne 20. května 2010 byly účinné a platné, takže následné zrušení těchto aktů Chorvatskem, které předtím výslovně schválila Komise ve bodě 3 své souhrnné monitorovací zprávy týkající se Chorvatska ze dne 10. října 2012, v níž byla Chorvatsku uložena povinnost přijmout novou právní úpravu v oblasti nuceného výkonu rozhodnutí, bylo v rozporu s obecnými zásadami ochrany legitimního očekávání a právní jistoty, jelikož pokud jde o navrhovatele, zrušení těchto aktů mělo zjevný zpětný účinek, a jelikož po 9. prosinci 2011 Chorvatsko přijalo ne novou strategii pro reformu justice, ale pouze strategii rozvoje soudního systému na období od roku 2013 do roku 2018, takže poslední strategie pro reformu justice, kterou přijalo Chorvatsko, byla přesně ta, která vstoupila v platnost dne 9. prosince 2011 (viz například rozsudky ze dne 30. ledna 1974, Louwage v. Komise, 148/73, EU:C:1974:7, body 12 a 28; ze dne 17. prosince 1998, Embassy Limousines & Services v. Parlament, T-203/96, EU:T:1998:302, body 74 až 88, a ze dne 14. května 1975, CNTA v. Komise, 74/74, EU:C:1975:59, body 41 až 44), přičemž uvádí, že Tribunál tím, že v bodě 53 napadeného rozsudku uvedl, že „Nelze […] z toho vyvodit, že chorvatské orgány […] měly pravomoc změnit strategii pro reformu justice na období od roku 2011 do roku 2015 a akční plán z roku 2010. Vzhledem k ustanovení aktu o přistoupení, zejména s ohledem na jeho článek 36 a přílohu VII, tyto orgány měly povinnost dodržovat nejen závazek č. 1, ale i všechny ostatní závazky stanovené v uvedené příloze“, potvrdil opodstatněnost tohoto návrhu na náhradu škody,

               —

               body 54 až 57 a body 59 až 63 týkající se toho, že Komise nesplnila svou povinnost podle článku 36 aktu o přistoupení, a to dohlížet na to, aby Chorvatsko plnilo svůj závazek podle přílohy VII bodu 3 aktu o přistoupení, tedy nadále zvyšovat účinnost soudnictví, jelikož z příloh žaloby vyplývá, že Komise poskytla své monitorovací tabulky za období od 1. září 2012 do 28. února 2013, přičemž do nich zadala nesprávné údaje pocházející od chorvatského ministerstva spravedlnosti v souvislosti s klesajícím počtem nevyřízených sporů a exekučních řízení, které jsou vedeny u chorvatských městských soudů a obchodních soudů, bez jakéhokoli ověření technickou nebo početní analýzou, čímž se dopustila závažné nedbalosti ve vztahu k důležitosti vyhotovení těchto tabulek,

               —

               bod 68, jelikož Komise tím, že porušila svou povinnost podle článku 36 odst. 1 a 2 aktu o přistoupení, a to dohlížet na to, aby Chorvatsko plnilo svůj závazek týkající se zahájení činnosti soudních exekutorů dne 1. ledna 2012, rovněž porušila svou povinnost dohlížet v souladu s článkem 17 Smlouvy o EU na uplatnění Smlouvy o přistoupení Chorvatské republiky, která je jednou ze základních smluv Unie,

               —

               body 69 až 82 z důvodu, že následná shodující se a výslovná jednání Komise nebyla nezbytná pro účely založení legitimního očekávání navrhovatelů po 9. prosinci 2011, protože v daném případě legitimní očekávání navrhovatelů vzniklo v období, které předcházelo tomuto dni.


title: Věc C-45/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Hamburg — Německo) — Gisela Rosenbladt v. Oellerking Gebäudereinigungsges.mbH ( Směrnice 2000/78/ES — Diskriminace na základě věku — Skončení pracovního poměru z důvodu dosažení důchodového věku )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Hamburg — Německo) — Gisela Rosenbladt v. Oellerking Gebäudereinigungsges.mbH
   (Věc C-45/09) (1)

   (Směrnice 2000/78/ES - Diskriminace na základě věku - Skončení pracovního poměru z důvodu dosažení důchodového věku)
   2010/C 346/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht Hamburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Gisela Rosenbladt

      Žalovaná: Oellerking Gebäudereinigungsges.mbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Arbeitsgericht Hamburg (Německo) — Výklad článku 1 a čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79) — Zákaz diskriminace na základě věku — Ustanovení kolektivní smlouvy, jenž bylo prohlášeno za všeobecně závazné, které stanoví ukončení pracovního poměru k okamžiku, kdy zaměstnanec dosáhl šedesátého pátého roku života, nezávisle na hospodářské, sociální a demografické situaci a nezávisle na konkrétní situaci na trhu práce.

      Výrok

               1)

               Článek 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je § 10 bod 5 obecného zákona o rovném zacházení (Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz), podle něhož jsou doložky o automatickém skončení pracovního poměru z důvodu, že zaměstnanec dosáhl důchodového věku, považovány za platné, pokud je jednak uvedené ustanovení objektivně a rozumně odůvodněno legitimním cílem politiky zaměstnanosti a trhu práce a jednak jsou prostředky k dosažení tohoto cíle přiměřené a nezbytné. Provedení tohoto povolení prostřednictvím kolektivní smlouvy není samo o sobě vyňato ze soudního přezkumu, ale v souladu s požadavky čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice musí rovněž sledovat legitimní cíl a být přiměřené a nezbytné.

               2)

               Článek 6 odst. 1 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému opatření, jako je doložka o automatickém skončení pracovního poměru zaměstnanců, kteří dosáhli důchodového věku stanoveného na 65 let, upravená v § 19 bodu 8 obecně závazné kolektivní smlouvy pro osoby zaměstnané v oblasti úklidu budov (Allgemeingültiger Rahmentarifvertrag für die gewerblichen Beschäftigten in der Gebäudereinigung).

               3)

               Články 1 a 2 směrnice 2000/78 musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát prohlásil kolektivní smlouvu, jako je kolektivní smlouva dotčená v původním řízení, za obecně závaznou, za předpokladu, že takováto smlouva nezbavuje pracovníky spadající do její působnosti ochrany před diskriminací na základě věku, kterou jim tato ustanovení poskytují.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-249/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Pau – Francie) – Khaled Boudjlida v. Préfet des Pyrénées-Atlantiques „Řízení o předběžné otázce — Víza, azyl, přistěhovalectví a jiné politiky související s volným pohybem osob — Směrnice 2008/115/ES — Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Zásada dodržování práva na obhajobu — Právo státního příslušníka třetí země s neoprávněným pobytem být vyslechnut před přijetím rozhodnutí, které se může dotknout jeho zájmů — Rozhodnutí o navrácení — Právo být vyslechnut před vydáním rozhodnutí o navrácení — Obsah tohoto práva“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Pau – Francie) – Khaled Boudjlida v. Préfet des Pyrénées-Atlantiques
   (Věc C-249/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Víza, azyl, přistěhovalectví a jiné politiky související s volným pohybem osob - Směrnice 2008/115/ES - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Zásada dodržování práva na obhajobu - Právo státního příslušníka třetí země s neoprávněným pobytem být vyslechnut před přijetím rozhodnutí, které se může dotknout jeho zájmů - Rozhodnutí o navrácení - Právo být vyslechnut před vydáním rozhodnutí o navrácení - Obsah tohoto práva“)
   (2015/C 046/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Pau

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Khaled Boudjlida

      Žalovaný: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

      Výrok

   Právo být vyslechnut v každém řízení, jak je aplikováno v rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, a zejména v rámci jejího článku 6, musí být vykládáno v tom smyslu, že v případě neoprávněně pobývajícího státního příslušníka třetí země zahrnuje právo, aby před přijetím rozhodnutí o navrácení, které se jej týká, vyjádřil své stanovisko k legalitě svého pobytu, k případnému použití článku 5 a čl. 6 odst. 2 až 5 uvedené směrnice a k podmínkám svého navrácení.
   Naproti tomu právo být vyslechnut v každém řízení, jak je aplikováno v rámci směrnice 2008/115, a zejména v rámci jejího článku 6, musí být vykládáno v tom smyslu, že příslušnému vnitrostátnímu orgánu neukládá, aby tohoto státního příslušníka před výslechem organizovaným za účelem uvedeného přijetí rozhodnutí upozornil, že vůči němu zamýšlí přijmout rozhodnutí o navrácení, sdělil mu skutečnosti, na kterých hodlá založit toto rozhodnutí, nebo mu ponechal lhůtu na rozmyšlenou před tím, než přednese své vyjádření, pokud má uvedený státní příslušník možnost užitečně a účinně přednést své stanovisko ohledně protiprávnosti svého pobytu a důvodů, které by na základě vnitrostátního práva mohly odůvodnit nepřijetí rozhodnutí o navrácení tímto orgánem.
   Právo být vyslechnut v každém řízení, jak je aplikováno v rámci směrnice 2008/115, a zejména v rámci jejího článku 6, musí být vykládáno v tom smyslu, že se neoprávněně pobývající státní příslušník třetí země může před tím, než příslušný vnitrostátní správní orgán příjme rozhodnutí o navrácení, které se ho týká, obrátit na právního zástupce, aby využil jeho pomoci při svém výslechu tímto orgánem, a to za podmínky, že se výkon tohoto práva nedotkne řádného průběhu řízení o navrácení a neohrozí účinné provádění směrnice 2008/115.
   Právo být vyslechnut v každém řízení, jak je aplikováno v rámci směrnice 2008/115, a zejména v rámci jejího článku 6, však musí být vykládáno v tom smyslu, že členským státům neukládá, aby tuto pomoc uhradily v rámci bezplatné právní pomoci.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-297/11: Žaloba podaná dne 14. června 2011 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/11

         Žaloba podaná dne 14. června 2011 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-297/11)
   2011/C 238/16
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Chatzigianni a A. Margeli)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nevypracovala plány povodí (buď pro oblasti povodí, které leží zcela na jejím území, nebo pro mezinárodní oblasti povodí) do 22. prosince 2009 a nezaslala kopie plánů povodí Komisi do 22. března 2010, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 13 odst. 1, 2, 3 a 6 a čl. 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (1). Dále určit, že Řecká republika tím, že nezahájila postup informování veřejnosti a konzultace veřejnosti s ohledem na návrhy plánů povodí do 22. prosince 2008, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 odst. 1 písm. c) uvedené směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Zaprvé byly členské státy podle čl. 13 odst. 1, 2, 3 a 6 a čl. 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, povinny vypracovat plány povodí (buď pro oblasti povodí, které leží zcela na jejich území nebo pro mezinárodní oblasti povodí) a zaslat kopie těchto plánů Komisi do 22. prosince 2009.
   Z informací, které Komisi dosud poskytla Řecká republika, vyplývá, že Řecká republika dosud nevypracovala žádný plán povodí (ani pro oblasti povodí, které leží zcela na jejím území ani pro mezinárodní oblasti povodí), a následně nezaslala žádnou kopii plánu Komisi. Komise proto zastává názor, že Řecká republika nesplnila ani jednu z těchto povinností, které pro ni vyplývají z čl. 13 odst. 1, 2, 3 a 6 a čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice.
   Zadruhé byly členské státy podle čl. 14 odst. 1 písm. c) uvedené směrnice povinny nejpozději do 22. prosince 2008 zpřístupnit návrhy plánů povodí ke konzultaci veřejnosti.
   Z informací poskytnutých dosud Řeckou republikou Komisi vyplývá, že tento postup ještě nebyl zahájen. Komise proto zastává názor, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 odst. 1 písm. c) této směrnice

      (1)  Úř. věst. L 327, s. 1


title: Věc C-218/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Campobasso – Itálie) – trestní řízení proti Gianpaolu Paolettimu a dalším „Řízení o předběžné otázce — Článek 6 SEU — Článek 49 Listiny základních práv Evropské unie — Zásada retroaktivního použití mírnějšího ustanovení trestního zákona — Italští státní příslušníci, kteří organizovali nepovolený vstup a pobyt rumunských státních příslušníků na území italského státu — Skutky dokonané před přistoupením Rumunska k Evropské unii — Důsledky přistoupení Rumunska pro trestný čin napomáhání k nepovolenému přistěhovalectví — Uplatňování unijního práva — Příslušnost Soudního dvora“

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/2

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Campobasso – Itálie) – trestní řízení proti Gianpaolu Paolettimu a dalším
      (Věc C-218/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 6 SEU - Článek 49 Listiny základních práv Evropské unie - Zásada retroaktivního použití mírnějšího ustanovení trestního zákona - Italští státní příslušníci, kteří organizovali nepovolený vstup a pobyt rumunských státních příslušníků na území italského státu - Skutky dokonané před přistoupením Rumunska k Evropské unii - Důsledky přistoupení Rumunska pro trestný čin napomáhání k nepovolenému přistěhovalectví - Uplatňování unijního práva - Příslušnost Soudního dvora“)
      (2016/C 441/02)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale ordinario di Campobasso

         Účastníci původního trestního řízení

      Gianpaolo Paoletti, Umberto Castaldi, Domenico Faricelli, Antonio Angelucci, Mauro Angelucci, Antonio D’Ovidio, Camillo Volpe, Giampaolo Canzano, Raffaele Di Giovanni a Antonio Della Valle

         Výrok

      Článek 6 SEU a článek 49 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že přistoupení státu k Unii nebrání tomu, aby mohl jiný členský stát uložit trestní sankci osobám, které se před tímto přistoupením dopustily trestného činu napomáhání protiprávnímu přistěhovalectví státních příslušníků prvně uvedeného státu.

         (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2015.