title: Věc T-119/14: Žaloba podaná dne 18. února 2014 – Cámara Argentina de Biocombustibles (Carbio) v. Rada Evropské unie

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/24

         Žaloba podaná dne 18. února 2014 – Cámara Argentina de Biocombustibles (Carbio) v. Rada Evropské unie
   (Věc T-119/14)
   2014/C 151/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Cámara Argentina de Biocombustibles (Carbio) (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: J. Bellis a R. Luff, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že se orgány dopustily zjevně nesprávného skutkového posouzení, když došly k závěru o existenci zkreslení cen sóje a sójového oleje odůvodňující použití čl. 2 odst. 5 druhého pododstavce základního antidumpingového nařízení (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že čl. 2 odst. 5 druhý pododstavec základního antidumpingového nařízení, tak jak je vykládán orgány v projednávané věci, není použitelný na dovozy z členského státu WTO, jelikož je neslučitelný s antidumpingovou dohodou WTO.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že posouzení újmy nezohledňuje faktory narušující příčinnou souvislost mezi tvrzenou újmou a dovozy, které jsou údajně předmětem dumpingu neslučitelného s čl. 3 odst. 7 základního antidumpingového nařízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).


title: Věc C-233/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 21. května 2015 – SIA „Oniors Bio“ v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 21. května 2015 – SIA „Oniors Bio“ v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-233/15)
   (2015/C 245/14)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Administratīvā apgabaltiesa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: SIA „Oniors Bio“

      Odpůrce: Valsts ieņēmumu dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být výrobky, u nichž výsledky rozboru vzorků odebraných z různých zásilek zboží neprokázaly obsah denaturujících látek nebo jiných škodlivých látek, kvůli němuž by se tyto výrobky staly nevhodnými k lidské spotřebě, avšak přesto nemohou být podle informací poskytnutých výrobcem použity v potravinářství (výroba potravin a potravinový řetězec), neboť u nich nelze vyloučit přítomnost škodlivých látek s ohledem na charakteristiky postupu výroby tohoto zboží, obecně zařazeny do některého z kódů KN přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (1) ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, které jsou určeny pro jiné než potravinářské výrobky, nebo mají být takovéto výrobky naopak obecně zařazeny do některého z kódů KN určených pro potravinářské výrobky?

               2)

               Jaká kritéria by měla být považována za rozhodující při výkladu pojmů „jiný než potravinářský výrobek“ a „potravinářský výrobek“ pro účely použití kódů KN přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku a pro účely zařazení zboží?

               3)

               Může být účel daného výrobku objektivním kritériem zařazení pro účely použití kódů KN přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, jakož i pro účely zařazení zboží?

               4)

               Může být posudek příslušného orgánu členského státu Evropské unie, z něhož vyplývá, že podle právních předpisů Evropské unie a členských států v oblasti potravinářství nelze zboží dovezené navrhovatelkou použít v potravinovém řetězci, neboť je nevhodné k lidské spotřebě, použit jakožto kritérium, jímž se řídí zařazení zboží, při výkladu pojmu „potravinářský výrobek“ pro účely použití kódů KN přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku a pro účely zařazení zboží?

               5)

               Mohou být informace o technologickém procesu výroby zboží, jež poskytl výrobce a podle nichž u daného produktu nelze vyloučit přítomnost škodlivých látek, použity jakožto kritérium, jímž se řídí zařazení zboží, při výkladu pojmu „potravinářský výrobek“ pro účely použití kódů KN přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku a pro účely zařazení zboží?

               6)

               Které z fyzikálně-chemických vlastností zařazovaného zboží jsou nejdůležitější pro účely správného výkladu a použití kódů KN 1518 00 31 a KN 1517 90 91 přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku?

               7)

               Má být zboží, které má takové fyzikálně-chemické vlastnosti, jaké byly zjištěny v projednávaném případě, obecně zařazeno do kódu KN 1518 00 31 přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1).


title: Věc T-170/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2014 – Beyond Retro v. OHIM – S&K Garments (BEYOND VINTAGE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka BEYOND VINTAGE — Starší slovní ochranná známka Společenství BEYOND RETRO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2014 – Beyond Retro v. OHIM – S&K Garments (BEYOND VINTAGE)
   (Věc T-170/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka BEYOND VINTAGE - Starší slovní ochranná známka Společenství BEYOND RETRO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 194/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beyond Retro Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: S&K Garments, Inc. (New York, New York, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2012 (spojené věci R 493/2011-4 a R 548/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Beyond Retro Ltd a S&K Garments, Inc.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. ledna 2012 (spojené věci R 493/2011-4 a R 548/2011-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků, na které se vztahuje slovní ochranná známka BEYOND VINTAGE tříd 18 a 25 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

               2.

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3.

               Společnosti Retro Ltd se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů vynaložených účastníky řízení před Tribunálem. OHIM ponese dvě třetiny těchto nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


title: Věc F-88/13: Žaloba podaná dne 17. září 2013 — ZZ v. REA

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/39

         Žaloba podaná dne 17. září 2013 — ZZ v. REA
   (Věc F-88/13)
   2014/C 24/72
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (REA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žalobcovy žádosti, aby bylo na jeho matku pohlíženo podle čl. 2 odst. 4 přílohy VII služebního řádu jako na vyživované dítě.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO.l) oznámené dne 28. listopadu 2012, kterým byla zamítnuta žalobcova žádost ze dne 20. července 2012, aby bylo za období od 1. listopadu 2012 do 31. října 2013 na jeho matku pohlíženo podle čl. 2 odst. 4 přílohy VII služebního řádu jako na vyživované dítě;

               —

               přiznat žalobci částku 1 000 eur, s výhradou její změny či zvýšení, z titulu náhrady nemajetkové újmy, která mu byla způsobena zlovolnými a pro něj bolestivými rozhodnutími o zamítnutí žádosti a stížnosti, jež předcházely zahájení soudního řízení.

               —

               uložit agentuře náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-379/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Association France Nature Environnement v. Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2001/42/ES — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Vnitrostátní akt, který je neslučitelný s unijním právem — Právní následky — Pravomoc vnitrostátního soudu dočasně zachovat některé účinky uvedeného aktu — Článek 267 třetí pododstavec SFEU — Povinnost předložit Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce“

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Association France Nature Environnement v. Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Věc C-379/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Vnitrostátní akt, který je neslučitelný s unijním právem - Právní následky - Pravomoc vnitrostátního soudu dočasně zachovat některé účinky uvedeného aktu - Článek 267 třetí pododstavec SFEU - Povinnost předložit Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce“)
   (2016/C 350/14)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Association France Nature Environnement

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l’Énergie

      Výrok

               1)

               Vnitrostátní soud může, umožňuje-li to vnitrostátní právo, výjimečně a v jednotlivých případech omezit některé časové účinky prohlášení protiprávnosti ustanovení vnitrostátního práva, které bylo přijato v rozporu se závazky stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, zejména se závazky, které vyplývají z ustanovení čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice, pod podmínkou, že takové omezení je odůvodněno naléhavým zájmem, jenž se týká ochrany životního prostředí, a s přihlédnutím ke specifickým okolnostem věci jím projednávané. Tuto výjimečnou možnost však lze uplatnit pouze v případě, že jsou splněny veškeré podmínky, které vyplývají z rozsudku ze dne 28. února 2012, Inter-Environnement Wallonie a Terre wallonne (C-41/11, EU:C:2012:103), a sice že:

                           —

                           napadené ustanovení vnitrostátního práva představuje řádné opatření k provedení unijního práva v oblasti ochrany životního prostředí;

                           —

                           přijetí a vstup v platnost nového ustanovení vnitrostátního práva neumožňuje vyhnout se nepříznivým dopadům na životní prostředí plynoucím ze zrušení napadeného ustanovení vnitrostátního práva;

                           —

                           v důsledku zrušení posledně uvedeného ustanovení by vznikla právní mezera, pokud jde o provedení unijního práva v oblasti ochrany životního prostředí, která by měla z hlediska životního prostředí ještě nepříznivější dopad ve srovnání s uvedeným ustanovením v tom smyslu, že by toto zrušení vedlo ke snížení úrovně ochrany, čímž by bylo v rozporu i se základním cílem unijního práva, a

                           —

                           výjimečné zachování účinků napadeného ustanovení vnitrostátního pokrývá pouze dobu nezbytně nutnou k přijetí opatření umožňujících zhojit zjištěnou protiprávnost.

               2)

               Za současného stavu unijního práva je vnitrostátní soud, jehož rozhodnutí již nemohou být napadena opravnými prostředky, v zásadě povinen se obrátit na Soudní dvůr se žádostí o rozhodnutí o předběžné otázce, aby Soudní dvůr mohl posoudit, zda lze výjimečně dočasně zachovat účinky ustanovení vnitrostátního práva, v jejichž případě bylo konstatováno, že jsou v rozporu s unijním právem, vzhledem k naléhavému zájmu, který souvisí s ochranou životního prostředí, a s přihlédnutím ke specifickým okolnostem věci projednávané tímto vnitrostátním soudem. Uvedený vnitrostátní soud tuto povinnost nemá pouze v případě, že je přesvědčen, že neexistují žádné rozumné pochybnosti, pokud jde o výklad a použití podmínek, které vyplývají z rozsudku ze dne 28. února 2012, Inter-Environnement Wallonie a Terre wallonne (C-41/11, EU:C:2012:103), což musí zevrubně prokázat.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc T-450/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2012 — Coverpla v. OHIM — Heinz-Glas (Lahvička) ( „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující lahvičku — Starší (průmyslový) vzor — Důvod neplatnosti — Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti — Nedostatek novosti — Články 5 a 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2012 — Coverpla v. OHIM — Heinz-Glas (Lahvička)
   (Věc T-450/08) (1)

   ((Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující lahvičku - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti - Nedostatek novosti - Články 5 a 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002)
   2012/C 126/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Coverpla (Nice, Francie) (zástupci: P. Greffe a M. Chaminade, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Heinz-Glas GmbH (Piesau, Německo) (zástupce: M. Pütz Poulalion, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 7. července 2008 (věc R 1411/2007-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství mezi společnostmi Heinz-Glas GmbH a Coverpla.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Coverpla se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc C-138/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Ítélőtábla — Maďarská republika) — Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH v. Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság ( Postupy při zadávání veřejných zakázek na stavební práce — Postupy zahájené po vstupu směrnice 2004/18/ES v platnost a před uplynutím lhůty pro její provedení — Vyjednávací řízení se zveřejněním vyhlášení zakázky — Povinnost vyzvat minimální počet vhodných zájemců — Povinnost zajistit skutečnou hospodářskou soutěž )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Ítélőtábla — Maďarská republika) — Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH v. Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Věc C-138/08) (1)

   („Postupy při zadávání veřejných zakázek na stavební práce - Postupy zahájené po vstupu směrnice 2004/18/ES v platnost a před uplynutím lhůty pro její provedení - Vyjednávací řízení se zveřejněním vyhlášení zakázky - Povinnost vyzvat minimální počet vhodných zájemců - Povinnost zajistit skutečnou hospodářskou soutěž“)
   2009/C 297/06
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Ítélőtábla

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH

      Žalovaný: Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

      za přítomnosti: Budapest Főváros Önkormányzata

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Ítélőtábla — Výklad čl. 22 odst. 2 a 3 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, s. 54), jakož i čl. 44 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) — Možnost pokračovat ve vyjednávacím řízení se zveřejněním oznámení o zakázce, jestliže počet vhodných zájemců je nižší než minimální počet stanovený v oznámení o zakázce, jakož i minimální počet stanovený za tímto účelem výše uvedenými směrnicemi

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby není použitelná na k rozhodnutí přijaté zadavatelem při zadávání veřejné zakázky na stavební práce, před uplynutím lhůty pro provedení této směrnice.

               2)

               Článek 22 odst. 3 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud je zakázka zadána ve vyjednávacím řízení a počet vhodných zájemců nedosáhne minimálního počtu stanoveného pro dotčené řízení, může zadavatel nicméně pokračovat v řízení vyzváním vhodného zájemce nebo vhodných zájemců k jednání o podmínkách uvedené zakázky.

               3)

               Směrnice Rady 93/37, ve znění směrnice 97/52, musí být vykládána v tom smyslu, že je povinnost zajistit skutečnou hospodářskou soutěž splněna, pokud zadavatel použije vyjednávací řízení za podmínek uvedených v čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc T-279/04: Žaloba podaná dne 8. července 2004 Éditions Odile Jacob SAS proti Komisi Evropských společentví

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/33

         Žaloba podaná dne 8. července 2004 Éditions Odile Jacob SAS proti Komisi Evropských společentví
   (Věc T-279/04)
   (2004/C 262/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společentví společností Éditions Odile Jacob SAS, se sídlem v Paříži (Francie), zastoupenou Olivierem Frégetem a Wilkem van Weertem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 7. ledna 2004 prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem a fungováním dohody o Evropském hospodářském prostoru (Věc č. COMP7M.2978 – LAGARDERE/ NATEXIS / VUP) (1);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise rozhodla nebránit převzetí kontroly některých aktiv společnosti Vivendi Universal Publishing kontrolovanou Investima, která je kontrolována Natexis Banques Populaires, společností Lagardère, spojení bylo Komisi oznámeno dne 14. dubna 2003 podle článku 4 nařízení (EHS) č. 4064/89 (2), a prohlásit jej za slučitelné se společným trhem a dohodou o EHP za podmínky splnění navrhovaných závazků.
   Žalobkyně, která tvrdí, že je přímo a osobně dotčena napadeným rozhodnutím z důvodu své aktivní účasti na řízení, které předcházelo jeho přijetí, se domáhá zrušení předmětného rozhodnutí tím, že zaprvé uplatňuje, že Komise porušila nařízení 4064/89. Podle žalobkyně se na banku Natexis nemohla vztahovat výjimka stanovená čl. 3 odst. 5 písm. a) výše uvedeného nařízení, neboť Vivendi Universal Publishing získala až poté, co se zavázala prodat tento podnik společnosti Lagardère. Mimoto Komise údajně chybně kvalifikovala předmětný projekt jako nabytí kontroly jediným podnikem, i když se ve skutečnosti jednalo o získání společné kontroly Lagardère a Natexis, které jí měly oznámit společně podle čl. 4 odst. 2 nařízení 4064/89.
   Žalobkyně rovněž uvádí, že Komise porušila čl. 6 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení 4064/89 tím, že přijala oznámení o předmětném spojení více než čtyři měsíce po svém zásahu a tím, že společnosti Lagardère opakovaně prodloužila lhůtu, což odsunulo přijetí rozhodnutí o devět měsíců. Komise se rovněž údajně dopustila zjevně nesprávného posouzení skutečné moci Lagardère.
   Žalobkyně kromě toho tvrdí, že Komise porušila článek 2 nařízení 4064/89 a dopustila se zjevně nesprávného posouzení z toho důvodu, že napadené rozhodnutí posiluje dominantní postavení Lagardère. Rovněž uvádí, že přijetí Komisí závazku o postoupení, jehož podstata ani podmínky provedení nejsou takového charakteru, aby umožnily obnovení podmínek účinné hospodářské soutěže, je porušením čl. 8 odst. 2 nařízení 4064/89. Žalobkyně konečně uvádí nedostatek odůvodnění napadeného rozhodnutí, co se týče účinku tohoto závazku na strukturu trhu v jeho aktuálním kontextu.

      (1)  Úř. věst L 125, 28.4.2004, s. 54.

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků Úř. věst. L257/90, s. 13.


title: Věc F-105/14: Žaloba podaná dne 9. října 2014 – ZZ v. ENISA

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/53

         Žaloba podaná dne 9. října 2014 – ZZ v. ENISA
   (Věc F-105/14)
   (2015/C 007/64)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Agentura Evropské unie pro bezpečnost sítí a informací (ENISA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepřijetí kandidatury žalobce na pozici „právník“ (oznámení o volném pracovním místě ENISA-TA-AD-2013-05).

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-452/04: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2004 Vydavatelstvím Editions Odile Jacob SAS proti Komisi Evropských společenství

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/24

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2004 Vydavatelstvím Editions Odile Jacob SAS proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-452/04)
   (2005/C 45/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Vydavatelstvím Editions Odile Jacob SAS, se sídlem v Paříži, zastoupeným Wilko van Weertem a Olivier Frégetem, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, neboť schválilo nesplnění podmínek a úkolů, které byly uloženy Lagardère rozhodnutím ze dne 7. ledna 2004;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá rozhodnutí Komise ze dne 30. července 2004 o schválení Wendel Investissement jako nabyvatele majetku, který Lagardère převedla v souladu s rozhodnutím Komise ze dne 7. ledna 2004, které prohlašuje jisté spojení podniků za slučitelné se společným trhem a Smlouvou o Evropském hospodářském prostoru (1) (dále jen rozhodnutí o slučitelnosti). Spojení bylo povoleno s výhradou, že Lagardère převede určitý majetek, totiž společnost Editis. Žalobce neúspěšně předložil nabídku převzetí Editis.
   Na podporu své žaloby žalobce zaprvé tvrdí, že napadené rozhodnutí bylo přijato na základě zprávy zmocněnce, který nebyl ustanoven v souladu s podmínkami upravenými v odstavci 15 přílohy II rozhodnutí o slučitelnosti. Žalobce se domnívá, že dotčený zmocněnec nebyl, v rozporu s povinností, která pro Lagardère vyplývala z rozhodnutí o slučitelnosti, nezávislý, zejména ne nezávislý na Editis.
   Zadruhé, žalobce tvrdí, že Komise nesplnila svoji úlohu dohlížet na převod Editis, když umožnila uskutečnění diskriminačního a protisoutěžního postupu při výběru na kupujícího. Podle žalobce měla Komise požadovat transparentní, objektivní a nediskriminační výběrové řízení mezi případnými kupujícími. Krom toho, Komise neměla schválit znění dohody o mlčenlivosti mezi Lagardère a případnými kupujícími, mimo jiné i žalobcem s tím, že těmto příjemcům zabránila, aby uplatnili své nároky soudní cestou. Žalobce taktéž tvrdí, že Komise měla zakročit k nápravě procesu, jakmile ji žalobce upozornil na nesplnění povinností vyplývajících z pravidel hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě o ES. Konečně Komise odmítla žalobci minimální ochranu, přičemž žalobce měl za to, že má jako dotčená třetí osoba na takovou ochranu nárok.
   Zatřetí, žalobce se dovolává zjevného pochybení Komise v posuzování, zda byly dodrženy podmínky stanovené v rozhodnutí o slučitelnosti, které se týkaly kupujícího. Žalobce je toho názoru, že kupující není subjektem, který by byl schopen obnovit účinné soutěžní prostředí.
   Nakonec se žalobce dovolává porušení povinnosti uvést odůvodnění.

      (1)  Věc COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP (Úř. věst. L 125, s. 54)


title: Věc C-310/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  9. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/95/ES — Obecná bezpečnost výrobků — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/27

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-310/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/95/ES - Obecná bezpečnost výrobků - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 131/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M.-J. Jonczy a A. Aresu, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupce: S. Schreiner, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků (Úř. věst. L 11, s. 4; Zvl. vyd. 15/06, s. 447)
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 21 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


title: Věc T-147/06: Žaloba podaná dne  19. května 2006  – En Route International v. OHIM

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/35

         Žaloba podaná dne 19. května 2006 – En Route International v. OHIM
   (Věc T-147/06)
   (2006/C 178/64)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: En Route International Limited (Berkshire, Spojené království) (zástupce: W. W. Göpfert, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 7. března 2006 v odvolacím řízení R 352/2005-4 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „FRESHHH“ pro výrobky tříd 29, 30 a 32 (přihláška č. 3 198 165)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Přihlášená ochranná známka je způsobilá k zápisu; jejímu zápisu nebrání důvody pro zamítnutí zápisu podle čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), jakož i podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-142/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde — Belgie) — trestní řízení proti V.W. Lahoussemu, Lavichy BVBA ( Směrnice 92/61/EHS a 2002/24/ES — Schvalování typu dvoukolových nebo tříkolových motorových vozidel — Vozidla určená k soutěžím na pozemních komunikacích nebo v terénu — Vnitrostátní právní úprava zakazující výrobu, uvádění na trh a montáž zařízení určených ke zvýšení výkonu motoru nebo rychlosti mopedů )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde — Belgie) — trestní řízení proti V.W. Lahoussemu, Lavichy BVBA
   (Věc C-142/09) (1)

   (Směrnice 92/61/EHS a 2002/24/ES - Schvalování typu dvoukolových nebo tříkolových motorových vozidel - Vozidla určená k soutěžím na pozemních komunikacích nebo v terénu - Vnitrostátní právní úprava zakazující výrobu, uvádění na trh a montáž zařízení určených ke zvýšení výkonu motoru nebo rychlosti mopedů)
   2011/C 13/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde

      Účastníci původního trestního řízení

   V.W. Lahousse, Lavichy BVBA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Belgie) — Výklad čl. 1 odst. 1, článku 12 a čl. 15 odst. 2 směrnice 2002/24/ES Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, kterou se zrušuje směrnice Rady 92/61/ES (Úř. věst. L 124, s. 1) — Výjimka pro vozidla, která jsou určená k používání v soutěžích na pozemních komunikacích (závody) nebo v terénu — Vnitrostátní právní úprava vylučující tuto výjimku

      Výrok

   Směrnice Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, kterou se zrušuje směrnice Rady 92/61/EHS, mají být vykládány v tom smyslu, že pokud se na vozidlo nebo s ním související konstrukční část nebo samostatný technický celek nevztahuje postup schvalování zavedený směrnicemi, zejména z důvodu, že nespadají do působnosti uvedených směrnic, jejich ustanovení nebrání tomu, aby členský stát pro uvedené vozidlo, konstrukční část nebo samostatný technický celek zavedl v rámci svého vnitrostátního práva obdobný postup uznávání ověření provedených jinými členskými státy. V každém případě taková právní úprava musí dodržovat právo Unie, konkrétně články 34 SFEU a 36 SFEU.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc T-563/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. června 2010 — CM Capital Markets v. OHIM — Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CARBON CAPITAL MARKETS — Starší obrazová ochranná známka Společenství CM Capital Markets a starší národní obrazová ochranná známka CM Capital Markets — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. června 2010 — CM Capital Markets v. OHIM — Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS)
   (Věc T-563/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CARBON CAPITAL MARKETS - Starší obrazová ochranná známka Společenství CM Capital Markets a starší národní obrazová ochranná známka CM Capital Markets - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 209/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CM Capital Markets Holding, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: T. Villate Consonni a J. Calderón Chavero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. F. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Carbon Capital Markets Ltd (Oxford, Spojené království) (zástupce: E. Hardcastle, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2008 (věc R 15/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi CM Capital Markets Holding, SA a Carbon Capital Markets Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti CM Capital Markets Holding, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-137/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-137/06) (1)

   (2006/C 294/79)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Výmaz věci T-145/97

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/64

         Výmaz věci T-145/97 (1)

   (2005/C 217/135)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 16. června 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-145/97, J. P. W. Vrencken proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 142, 10.5.1997


title: Věc T-301/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. listopadu 2008 – Laura Ashley v. OHIM – Tiziana Bucci (LAURA ASHLEY)

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/42

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. listopadu 2008 – Laura Ashley v. OHIM – Tiziana Bucci (LAURA ASHLEY)
   (Věc T-301/08) (1)

   (2008/C 327/80)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  13. října 2005  ve věci C-522/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht München): Scania Finance France SA proti Rockinger Spezialfabrik für Anhängerkupplungen GmbH & Co. (Bruselská úmluva — Uznávání a výkon — Důvody odmítnutí — Pojem  řádné doručení )

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 13. října 2005
   ve věci C-522/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht München): Scania Finance France SA proti Rockinger Spezialfabrik für Anhängerkupplungen GmbH & Co. (1)

   (Bruselská úmluva - Uznávání a výkon - Důvody odmítnutí - Pojem „řádné doručení“)
   (2005/C 296/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-522/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě Protokolu ze dne 3. června 1971 o výkladu Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech Soudním dvorem, podaná rozhodnutím Oberlandesgericht München (Německo) ze dne 31. října 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 15. prosince 2003, v řízení Scania Finance France SA proti Rockinger Spezialfabrik für Anhängerkupplungen GmbH & Co, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, K. Schiemann, K. Lenaerts, E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 13. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 27 bod 2 Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění Úmluvy ze dne 9. října 1978 o přistoupení Dánského království, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Řecké republiky, Úmluvy ze dne 26. května 1989 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky a Úmluvy ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, jakož i čl. IV první pododstavec Protokolu připojeného ke zmíněné úmluvě, musejí být vykládány v tom smyslu, že pokud je v dané oblasti použitelná mezinárodní úmluva mezi odesílajícím a dožádaným státem, řádnost doručení návrhu na zahájení řízení žalovanému, v jehož nepřítomnosti bylo vydáno rozhodnutí, musí být posouzena podle ustanovení této úmluvy, s výhradou možnosti použít jako způsob doručení přímé zaslání mezi veřejnými činiteli, v případě, že dožádaný stát nevznese oficiální námitku, v souladu s čl. IV druhým pododstavcem Protokolu.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc T-59/12: Usnesení Tribunálu ze dne 25. května 2012 — Planet v. Komise

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. května 2012 — Planet v. Komise
   (Věc T-59/12) (1)

   2012/C 209/23
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. března 2005 ve věci T-143/03, Elisabeth Saskia Smit proti Evropskému policejnímu úřadu (Europol) (Dočasný zaměstnanec — Zaměstnanci Europolu — Neprodloužení doby trvání pracovní smlouvy)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/23

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 1. března 2005
   ve věci T-143/03, Elisabeth Saskia Smit proti Evropskému policejnímu úřadu (Europol) (1)

   (Dočasný zaměstnanec - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení doby trvání pracovní smlouvy)
   (2005/C 106/52)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci T-143/03, Elisabeth Saskia Smit, bývalá zaměstnankyně Europolu, s bydlištěm v Scheveningen (Nizozemsko), zastoupená M. F. Baltussenem, P. de Casparis a D. C. Coppensem, advokáty, proti Evropskému policejnímu úřadu (Europol), se sídlem v Haagu (Nizozemsko) (zmocněnci: D. Heimans a K. Hennessy-Massaro, jakož i při jednání N. Urban), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Europolu neprodloužit dobu trvání pracovní smlouvy žalobkyně a návrh na náhradu údajně utrpěné škody, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, jakož i A. W. H. Meij a I. Pelikánová, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 1. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí ze dne 30. září 2002, kterým Europol zamítl obnovení pracovní smlouvy se žalobkyní, a rozhodnutí ze dne 25. února 2003, které zamítá stížnost podanou proti prvnímu rozhodnutí, jsou zrušena.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Europol ponese náklady sporu, což zahrnuje náklady připadající na řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 213, 06. 09. 2003


title: Věc C-119/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato in sede giurisdizionale (šestý senát) ze dne 22. října 2004 ve věci Ministero dell'Industria, Commercio ed Artigianato proti Spa Lucchini Siderurgica

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato in sede giurisdizionale (šestý senát) ze dne 22. října 2004 ve věci Ministero dell'Industria, Commercio ed Artigianato proti Spa Lucchini Siderurgica
   (Věc C-119/05)
   (2005/C 132/25)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Consiglio di Stato in sede giurisdizionale (šestý senát) ze dne 22. října 2004 ve věci Ministero dell'Industria, Commercio ed Artigianato proti Spa Lucchini Siderurgica, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 14. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Consiglio di Stato in sede giurisdizionale (šestý senát) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je na základě přímo použitelné zásady přednosti práva Společenství, které v projednávaném případě spočívá v rozhodnutí s obecnou působností č. 3484/85/ESUO ze dne 20. června 1990, doručeném dne 20. července 1990, a rozhodnutí Komise č. 5259 ze dne 16. září 1996 ukládajícím navrácení podpory, což jsou akty, na jejichž základě bylo přijato rozhodnutí o vrácení napadené v tomto řízení (tj. nařízení č. 20357 ze dne 20. září 1996 o zrušení nařízení č. 17975 ze dne 8. března 1996 a č. 18337 ze dne 3. dubna 1996), právně možné a žádoucí, aby vnitrostátní správa požadovala zpět podporu, kterou obdržel jednotlivec, ačkoliv existuje účinný rozsudek vydaný v občanskoprávním řízení, který shledává bezpodmínečnou povinnost zaplatit tuto podporu?

               2)

               Není naopak řízení o vrácení s ohledem na obecně uznávanou zásadu, podle které je rozhodnutí o vrácení podpory upraveno právem Společenství, jeho provedení a dotyčné řízení o vrácení jsou však při neexistenci předpisů práva Společenství v tomto ohledu upraveny vnitrostátním právem (k této zásadě viz rozsudek Soudního dvora ze dne 21. září 1983, Deutsche Milchkontor, 205/82 až 215/82, Recueil 1983, s. 2633), z důvodu konkrétního účinného soudního rozhodnutí (článek 2909 Codice civile), které bylo vydáno v právním sporu mezi jednotlivcem a správním orgánem a kterému je správa povinna se podrobit, právně nemožné?


title: Věc T-338/13: Usnesení Tribunálu ze dne 31. března 2014 – Energa Power Trading v. Komise

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 31. března 2014 – Energa Power Trading v. Komise
   (Věc T-338/13) (1)

   2014/C 184/62
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc F-114/12: Žaloba podaná dne 10. října 2012 — ZZ v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/71

         Žaloba podaná dne 10. října 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-114/12)
   2013/C 26/145
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: P. K. Rosiak, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo žalobkyni odmítnuto poskytnutí příspěvku za práci v zahraničí

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 11. července 2012, kterým bylo žalobkyni odmítnuto poskytnutí příspěvku za práci v zahraničí (v Itálii), a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-368/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Wien ze dne 12. srpna 2004 ve věci 1. Transalpine Ölleitung in Österreich GmbH, 2. Planai-Hochwurzen-Bahnen GmbH, 3. Gerlitzen-Kanzelbahn-Touristik Gesellschaft m.b.H. CO KG proti 1. Finanzamt Innsbruck, 2. Finanzamt Liezen, 3. Finanzamt Villach

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Wien ze dne 12. srpna 2004 ve věci 1. Transalpine Ölleitung in Österreich GmbH, 2. Planai-Hochwurzen-Bahnen GmbH, 3. Gerlitzen-Kanzelbahn-Touristik Gesellschaft m.b.H. CO KG proti 1. Finanzamt Innsbruck, 2. Finanzamt Liezen, 3. Finanzamt Villach
   (Věc C-368/04)
   (2004/C 273/26)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgericht Wien ze dne 12. srpna 2004 ve věci 1. Transalpine Ölleitung in Österreich GmbH, 2. Plani-Hochwurzen-Bahnen GmbH, 3. Gerlitzen-Kanzelbahn-Touristik Gesellschaft m.b.H. CO KG proti 1. Finanzamt Innsbruck, 2. Finanzamt Liezen, 3. Finanzamt Villach, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 24. srpna 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.

               1)

               Verwaltungsgericht Wien žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               2)

               Brání zákaz provádění opatření podle čl. 88 odst. 3 ES také použití vnitrostátního zákonného ustanovení, které vylučuje podniky, jejichž činnost nespočívá prokazatelně ve výrobě hmotných statků, z vrácení poplatků za energii, a musí tedy být klasifikováno jako státní podpora ve smyslu článku 87 ES, ale o němž Komise nebyla před nabytím účinnosti vnitrostátního pravidla informována, i když na základě čl. 87 odst. 3 ES posoudila opatření za slučitelné se společným trhem v minulosti, a žádost o vrácení se vztahuje na poplatky, které měly být odvedeny za toto období?
               Jestliže bude odpověď na první otázku kladná, vyžaduje zákaz provádění opatření v takovém případě vrácení také v případech, kdy byly žádosti podniků poskytujících služby podány po vydání rozhodnutí Komise pro vyměřovací období před tímto okamžikem?


title: Věc T-253/14: Žaloba podaná dne 14. dubna 2014 – Chemo Ibérica v. OHIM – Novartis (EXELTIS)

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/31

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2014 – Chemo Ibérica v. OHIM – Novartis (EXELTIS)
   (Věc T-253/14)
   2014/C 253/45
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chemo Ibérica, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupkyně: M. I. Escudero Pérez, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. února 2014 ve věci R 1022/2013-4, a následně uložil zápis obrazové ochranné známky Společenství č. 1 0 2 49  035„EXELTIS“ pro třídu 5 mezinárodní nomenklatury;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „EXELTIS“ pro výrobky zařazené do třídy 5 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 2 49  035

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Novartis AG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: ochranná známka „EXELON“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009


title: Věc C-392/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Baranya Megyei Bíróság — Maďarská republika) — Uszodaépítő Kft v. APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály ( Šestá směrnice o DPH — Směrnice 2006/112/ES — Nárok na odpočet daně odvedené na vstupu — Nová vnitrostátní právní úprava — Požadavky na obsah faktury — Použití se zpětným účinkem — Ztráta nároku na odpočet daně )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Baranya Megyei Bíróság — Maďarská republika) — Uszodaépítő Kft v. APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály
   (Věc C-392/09) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet daně odvedené na vstupu - Nová vnitrostátní právní úprava - Požadavky na obsah faktury - Použití se zpětným účinkem - Ztráta nároku na odpočet daně)
   2010/C 317/18
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Baranya Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Uszodaépítő Kft

      Žalovaný: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

      Předmět věci

   Výklad článků 17 a 20 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), jakož i obecných zásad práva Společenství — Nová vnitrostátní právní úprava o DPH, která poskytuje osobám povinným k dani možnost zvolit její použití, a to i se zpětným účinkem, na věci již probíhající ke dni jejího vstupu v platnost — Použití nových ustanovení týkajících se požadavků na obsah faktury se zpětným účinkem pod hrozbou ztráty nároku na odpočet daně.

      Výrok

   Články 167, 168 a 178 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání použití vnitrostátních právních předpisů se zpětným účinkem, které v rámci režimu přenesení daňové povinnosti podmiňují odpočet daně z přidané hodnoty, která se váže ke stavebním pracím, opravením faktur za uvedená plnění a podáním dodatečného opravného daňového přiznání, ačkoli dotyčný daňový orgán má k dispozici veškeré údaje potřebné k tomu, aby mohl určit, že osoba povinná k dani je jakožto příjemce dotčených plnění povinna odvést daň z přidané hodnoty, a ověřit výši splatné daně.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc T-644/13: Žaloba podaná dne 4. prosince 2013 — Serco Belgium a další v. Komise

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/37

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2013 — Serco Belgium a další v. Komise
   (Věc T-644/13)
   2014/C 24/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Serco Belgium (Brusel, Belgie), SA Bull NV (Auderghem, Belgie) a Unisys Belgium (Brusel) (zástupci: V. Ost a M. Vanderstraeten, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. října 2013, sdělené žalobcům prostřednictvím dopisu ze dne 31. října 2013, kterým byla odmítnuta nabídka sdružení OPTIMUS v nabídkovém řízení DIGIT/R2/PO/2012/026 — ITIC-SM (správa služeb informačních technologií pro integrované a konsolidované IT prostředí stolních počítačů Evropské komise) (Úř. věst. 2012/S 69-112095) a zakázka zadána sdružení GISIS, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňují žalobkyně jeden žalobní důvod.
   Nabídka žalobkyň byla odmítnuta z důvodu extrémně nízkého hodnocení, které jí Komise přidělila v rámci dílčích kritérií týkajících se zaměstnanců. Komise totiž měla za to, že počet zaměstnanců nabízený žalobci je příliš nízký, a tedy nevhodný pro zajištění požadované kvality služby.
   Žalobkyně tvrdí, že nabídka byla odmítnuta na základě protiprávních kritérií. Dílčí kritéria týkající se zaměstnanců totiž nemohou určit nabídku, která je hospodářsky nejvýhodnější, neboť:

               —

               jak Komise výslovně připouští, odpovědi týkající se těchto kritérií poskytnuté účastníky nejsou (smluvně) závazné. Žalobci tvrdí, že hodnocení účastníků na základě nezávazných prohlášení je v rozporu s právem EU,

               —

               tato dílčí kritéria nesouvisejí s kvalitou nabídky (úrovní poskytované služby), ale spíše s interní schopností účastníka vyčlenit dostatečný počet zaměstnanců k tomu, aby mohl splnit výkonnostní požadavky stanovené dohodou o úrovni služeb. Tato dílčí kritéria jsou proto kritérií výběru,

               —

               jelikož nebyl uveden optimální počet zaměstnanců a Komise neuvedla, jak konkrétně hodlá hodnotit uvedený počet zaměstnanců, a jelikož podstatou projektu Komise týkajícího se integrace a konsolidace je, jak jasně uvádí zadávací podmínky, co nejefektivnější dosažení vysokého standardu smluvně stanovené kvality, vedou tato dílčí kritéria k nepředvídatelnému výsledku,

               —

               pokud měla Komise pochybnosti, zda jsou účastníci na základě nabízených podmínek schopni plnit (z důvodu údajně nedostatečného počtu zaměstnanců), měla si před odmítnutím nabídky, která byla o 47 milionů eur levnější než vítězná nabídka, vyžádat objasnění.


title: Věc T-88/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. ledna 2017 – Opko Ireland Global Holdings v. EUIPO – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ALPHAREN — Starší národní slovní ochranné známky ALPHA D3 — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Zohlednění nových důkazů odvolacím senátem po zrušujícím rozsudku — Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. ledna 2017 – Opko Ireland Global Holdings v. EUIPO – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Věc T-88/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ALPHAREN - Starší národní slovní ochranné známky ALPHA D3 - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zohlednění nových důkazů odvolacím senátem po zrušujícím rozsudku - Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 078/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: S. Malynicz, QC, A. Smith a D. Meale, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzalém, Izrael)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. prosince 2015 (věc R 2387/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Teva Pharmaceutical Industries a Opko Ireland Global Holdings.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Opko Ireland Global Holdings Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18. 4. 2016.


title: Věc F-51/09: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. června 2010 — Petrilli v. Komise

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/57

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. června 2010 — Petrilli v. Komise
   (Věc F-51/09) (1)

   ()
   2010/C 209/92
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl v důsledku smírného řešení o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009, s. 48.


title: Věc C-242/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank te Rotterdam (Nizozemsko) dne 18. května 2012 — trestní řízení proti Belgian Shell NV

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank te Rotterdam (Nizozemsko) dne 18. května 2012 — trestní řízení proti Belgian Shell NV
   (Věc C-242/12)
   2012/C 243/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank te Rotterdam

      Účastnice původního trestního řízení

   Belgian Shell NV

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba považovat dodávku motorové nafty za odpad ve smyslu nařízení č. 259/93 (1) a č. 1013/2006 (2), pokud:

                           a)

                           dodávka sestává z Ultra Light Sulphur Diesel, který byl omylem smísen s methylterc.butyletherem;

                           b)

                           dodávka po dodání kupujícímu — z důvodu uvedeného smísení — zjevně neodpovídá zvláštním charakteristikám sjednaným mezi kupujícím a prodávajícím (a je tak „off-spec“);

                           c)

                           prodávající dodávku — po reklamaci kupujícího — v souladu s kupní smlouvou převzal zpět a vrátil mu kupní cenu;

                           d)

                           prodávající má v úmyslu dodávku — případně po smísení s jiným výrobkem — znovu uvést na trh?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1:

                           a)

                           Je možné na základě výše uvedených skutkových okolností určit okamžik, od kterého tomu tak je?

                           b)

                           Mění se povaha dodávky v kterémkoliv okamžiku mezi dodáním kupujícímu a opětovným smísením prodávajícím, nebo jeho jménem, ve výrobek, který není odpadem a pokud ano, ve kterém okamžiku?

               3)

               Má pro odpověď na otázku 1 význam,

                           a)

                           že dodávka by mohla být použita stejným způsobem ve formě čistého ULSD jako pohonná hmota, ale vzhledem pro svůj nízký bod vzplanutí již nesplňuje (bezpečnostní) požadavky;

                           b)

                           že kupující dodávku vzhledem k novému složení podle povolení orgánu ochrany životního prostředí nesměl skladovat;

                           c)

                           že kupující nemohl dodávku použít pro zamýšlený účel — prodej motorové nafty u čerpacích stanic;

                           d)

                           zda se vůle kupujícího vrátit dodávku prodávajícímu řídí kupní smlouvou, či nikoliv;

                           e)

                           zda vůle prodávajícího s ohledem na zpracování smísením a nové uvedení na trh skutečně směřovala ke zpětvzetí dodávky;

                           f)

                           zda dodávka byla opětovně zpracována či nikoliv, ať tak, že byla uvedena do původně zamýšleného stavu, či tím, že byla změněna ve výrobek, který mohl být prodán za cenu, která se blíží ceně původní dodávky ULSD;

                           g)

                           zda je toto opětovné zpracování obvyklým výrobním postupem;

                           h)

                           že je tržní hodnota dodávky ve stavu, ve kterém se nacházela v okamžiku zpětného převzetí prodávajícím, (téměř) totožná s cenou výrobku, který má sjednané zvláštní charakteristiky;

                           i)

                           že dodávku převzatou zpět ve stavu, ve kterém se nacházela ve stavu zpětvzetí, je možné bez zpracování uvést na trh;

                           j)

                           že obchodování s takovými výrobky, jako je dodávka, je běžné a v obchodním styku není považováno za obchod s odpady?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (Úř. věst. L 30, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 176).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (Úř. věst. L 190, s. 1).


title: Věc C-277/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 26. června 2006 – Interboves GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 26. června 2006 – Interboves GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-277/06)
   (2006/C 212/34)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Interboves GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Předběžné otázky

               1)

               Upravuje bod 48.7 písm. a) kapitoly VII přílohy směrnice 91/628/EHS (1) základní požadavek pro přepravu na moři s tím, že v zásadě – jsou-li splněny požadavky bodů 48.3 a 48.4 kapitoly VII přílohy směrnice 91/628/ES s výjimkou délky trvání cesty a doby pro odpočinek – i při přepravě zvířat tzv. trajekty typu roll-on/roll-off nejsou délky trvání přepravy po silnici před a po přepravě na moři vzájemně spojeny?

               2)

               Obsahuje bod 48.7 písm. b) kapitoly VII přílohy směrnice 91/628/EHS zvláštní ustanovení pro tzv. trajekty typu roll-on/roll-off provozované na území Společenství, které se použije vedle, tj. doplňkově k požadavkům v bodu 48.4 písm. a) kapitoly VII přílohy směrnice 91/628/EHS s tím důsledkem, že po příjezdu trajektu do přístavu určení nezačíná pouze tehdy nová maximální délka trvání cesty 29 hodin (argument v bodu 48.4 písm. d) kapitoly VII přílohy směrnice); nýbrž je nutno dodržet 12-hodinovou přestávku, pokud délka trvání cesty na moři překročila obecnou úpravu v bodech 48.2 až 48.4 kapitoly VII přílohy směrnice – konkrétně 29 hodin podle bodu 48.4 písm. d)?

      (1)  Úř. věst. L 340, s. 17.


title: Věc T-212/15: Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – Aldi v. OHIM – Miquel Alimentació Grup, SA (Gourmet)

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/46

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – Aldi v. OHIM – Miquel Alimentació Grup, SA (Gourmet)
   (Věc T-212/15)
   (2015/C 198/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher a N. Bertram, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Gourmet“ – přihláška č. 9 310 269

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. února 2015, ve věci R 314/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu zrušil;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 první věty písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-402/10: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 27. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Société Groupe Limagrain Holding v. Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer ( „Zemědělství — Nařízení (EHS) č. 3665/87 a č. 565/80 — Vývozní náhrady — Předem vyplacená náhrada — Zboží propuštěné do režimu uskladnění v celním skladu — Nevedení evidence zboží — Prokázaní vývozu zboží — Získání celé náhrady týkající se tohoto vývozu nebo její části — Povinnost vrácení neoprávněně získaných částek — Uplatnění navýšení částky, která má být vrácena“ )

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/14

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 27. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Société Groupe Limagrain Holding v. Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer
   (Věc C-402/10) (1)

   (Zemědělství - Nařízení (EHS) č. 3665/87 a č. 565/80 - Vývozní náhrady - Předem vyplacená náhrada - Zboží propuštěné do režimu uskladnění v celním skladu - Nevedení evidence zboží - Prokázaní vývozu zboží - Získání celé náhrady týkající se tohoto vývozu nebo její části - Povinnost vrácení neoprávněně získaných částek - Uplatnění navýšení částky, která má být vrácena)
   2011/C 370/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Société Groupe Limagrain Holding

      Žalovaný: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Francie) — Výklad ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 351, s. 1), ve spojení s ustanoveními nařízení Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem, pokud jde o zemědělské produkty (Úř. věst. L 62, s. 5; Zvl. vyd. 03/04, s. 156) — Propuštění zboží do režimu uskladnění v celním skladu za účelem jeho vývozu s platbou vývozních náhrad předem — Vrácení předem vyplacených částek při nevedení evidence zboží — Podmínky vrácení

      Výrok

               1)

               Předpisy unijního práva týkající se plateb vývozních náhrad předem musí být vykládány v tom smyslu, že vedení evidence produktů umístěných pod celní dohled v souladu s celními předpisy unijního práva představuje podmínku pro platbu vývozní náhrady předem týkající se těchto produktů. Zbývající pochybnosti ohledně přesnosti některých zápisů nebo týkající se nesrovnalostí v uvedené evidenci však mohou být rozptýleny s pomocí dalších doplňujících dokumentů, jsou-li tyto dokumenty považovány příslušnými vnitrostátními orgány za dostačující.

               2)

               Předpisy unijního práva týkající se plateb vývozních náhrad předem musí být vykládány v tom smyslu, že:

                           —

                           pokud nebyla splněna povinnost vést v souladu s unijní celní právní úpravou evidenci produktů umístěných pod celní dohled, pak důkaz, že bylo vyvezeno zboží v podobném množství a podobné povahy jako zboží uvedené v prohlášení o platbě zálohy, nepostačuje k tomu, aby bylo možné mít u částky vývozní náhrady týkající se tohoto zboží za to, že na ni má vývozce nárok;

                           —

                           v případě, že vývozce musí vrátit celou přijatou částku vývozních náhrad získaných předem nebo její část z důvodu nesplnění povinnosti vést evidenci produktů uskladněných v celním skladu, je na neoprávněně získanou částku, kterou je třeba vrátit, třeba uplatnit 20 % navýšení stanovené v čl. 33 odst. 1 druhém pododstavci nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, zejména ve znění nařízení Komise (EHS) č. 1708/93 ze dne 30. června 1993.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc T-60/16 P: Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – De Nicola v. EIB „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Hodnocení — Hodnotící zpráva služebního postupu — Hodnotící období 2011 — Nesprávné právní posouzení — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – De Nicola v. EIB
   (Věc T-60/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Hodnotící zpráva služebního postupu - Hodnotící období 2011 - Nesprávné právní posouzení - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2017/C 221/38)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: původně G. Nuvoli a F. Martin, poté G. Nuvoli a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015, De Nicola v. EIB (F-55/13, EU:F:2015:165), a znějící na částečné zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou investiční bankou (EIB) v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc C-289/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove (Slovensko) dne 15. června 2015 – Jozef Grundza

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove (Slovensko) dne 15. června 2015 – Jozef Grundza
   (Věc C-289/15)
   (2015/C 294/40)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Prešove

      Účastník původního řízení

   Jozef Grundza

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 7 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 písm. d) rámcového rozhodnutí (1) vykládány v tom smyslu, že podmínka oboustranné trestnosti je splněna pouze, pokud skutek, pro který bylo vydáno rozhodnutí, které má být uznáno, je při jeho konkrétním posouzení (in concreto) trestným činem i podle práva vykonávajícího státu (nezávisle na znacích skutkové podstaty nebo na popisu trestného činu), nebo pro splnění této podmínky postačí, že takový skutek je obecně (in abstracto) trestný i podle práva vykonávajícího státu?

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady 2008/909/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody, za účelem jejich výkonu v Evropské unii (Úř. věst. L 327, s. 27).


title: Věc C-406/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Realchemie Nederland BV v. Bayer CropScience AG ( „Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí — Pojem „věci občanské a obchodní“ — Uznání a výkon rozhodnutí, kterým se ukládá pokuta — Směrnice 2004/48/ES — Práva duševního vlastnictví — Porušení těchto práv — Opatření, řízení a nápravná opatření — Odsouzení — Řízení o vykonatelnosti — Soudní náklady s ním související“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Realchemie Nederland BV v. Bayer CropScience AG
   (Věc C-406/09) (1)

   (Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí - Pojem „věci občanské a obchodní“ - Uznání a výkon rozhodnutí, kterým se ukládá pokuta - Směrnice 2004/48/ES - Práva duševního vlastnictví - Porušení těchto práv - Opatření, řízení a nápravná opatření - Odsouzení - Řízení o vykonatelnosti - Soudní náklady s ním související)
   2011/C 362/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Realchemie Nederland BV

      Žalovaná: Bayer CropScience AG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článku 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) a článku 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02 s. 32) — Pojem věci občanské a obchodní — Porušení zákazu vydaného německým soudem dovážet a uvádět na trh v Německu určité pesticidy — Pokuta — Výkon rozhodnutí o jejím uložení — Řízení o výkonu rozhodnutí vydaných v zahraničí ohledně nákladů řízení ve věci penále nebo pokuty pro neuposlechnutí zákazu porušování práva duševního vlastnictví

      Výrok

               1)

               Pojem „věci občanské a obchodní“ obsažený v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se toto nařízení uplatní na uznávání a výkon rozhodnutí soudu, které ukládá povinnost uhradit pokutu za účelem zajištění dodržení soudního rozhodnutí vydaného ve věcech občanských a obchodních.

               2)

               Na náklady související s řízením o vykonatelnosti zahájeným v členském státě, během kterého se navrhuje uznání a výkon rozhodnutí vydaného v jiném členském státě v rámci sporu směřujícího k zajištění dodržování práva duševního vlastnictví, se vztahuje článek 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-147/04: Žaloba podaná dne 23. dubna 2004 Brianem M. Rossem proti Komisi Evropských společenství

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/9

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2004 Brianem M. Rossem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-147/04)
   (2004/C 168/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Brianem M. Rossem, s bydlištěm v Morpeth (Spojené království), zastoupeným Ericem Boigelotem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 31. března 2003, kterým se s konečnou platností přijímá posudek o vývoji služebního poměru žalobce za období 2001/2002;

               —

               zrušil zmíněný posudek;

               —

               zrušil rozhodnutí zamítající stížnost žalobce podanou dne 24. září 2002 (R/562/03) a směřující ke zrušení napadeného rozhodnutí;

               —

               uložil žalované uhradit žalobci náhradu škody za morální újmu, ohodnocenou ex aequo et bono na 10 000 eur, s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává porušení čl. 25 druhého pododstavce a článků 26 a 43 služebního řádu, jakož i obecných prováděcích ustanovení k použití článku 43, ve znění přijatém Komisí dne 26. dubna 2002. Dovolává se rovněž zneužití pravomoci, porušení obecných právních zásad, jako jsou práva na obhajobu, zásada řádné správy a zásada rovného zacházení, jakož i zjevného omylu v posouzení.


title: Věc F-42/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2012 — Honnefelder v. Komise ( „Veřejná služba — Všeobecné výběrové řízení — Zrušení rozhodnutí výběrové komise příslušného výběrového řízení — Výkon pravomocného rozsudku — Zásada legality — Námitka protiprávnosti směřující proti rozhodnutí o opětovném zahájení všeobecného výběrového řízení“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/28

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2012 — Honnefelder v. Komise
   (Věc F-42/11) (1)

   (Veřejná služba - Všeobecné výběrové řízení - Zrušení rozhodnutí výběrové komise příslušného výběrového řízení - Výkon pravomocného rozsudku - Zásada legality - Námitka protiprávnosti směřující proti rozhodnutí o opětovném zahájení všeobecného výběrového řízení)
   2013/C 46/54
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stephanie Honnefelder (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Bode, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Eggers a P. Pecho, zmocněnci, poté B. Eggers, advokátka)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí nezapsat žalobkyni na seznam úspěšných kandidátů výběrového řízení EPSO/AD/26/05

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Stephanie Honnefelder ponese dvě třetiny svých nákladů.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí třetinu nákladů S. Honnefelder.

      (1)  Úř. věst. C 183, 25.6.2011, s. 34.


title: Věc C-655/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 12. prosince 2013 — H. J. Mertens v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 12. prosince 2013 — H. J. Mertens v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Věc C-655/13)
   2014/C 78/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: H. J. Mertens

      Žalovaný: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Předběžné otázky

   Je nutné čl. 71 odst. 1 písm. a) bod i) nařízení č. 1408/71 (1) vykládat v tom smyslu, že je s tímto ustanovením neslučitelné, pokud je příhraniční pracovník, který je v přímé návaznosti na pracovní poměr s plným pracovním úvazkem, uzavřený se zaměstnavatelem v členském státě, zaměstnán na nižší počet hodin u jiného zaměstnavatele v témže členském státě, považován za příhraničního pracovníka, který má zkrácenou pracovní dobu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Věc F-84/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. června 2012 — Chatzidoukakis v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Plat — Rodinné přídavky — Příspěvek na vzdělání — Podmínky poskytování — Snížení příspěvku stejné povahy, obdrženého ze stejných zdrojů“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/31

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. června 2012 — Chatzidoukakis v. Komise
   (Věc F-84/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Plat - Rodinné přídavky - Příspěvek na vzdělání - Podmínky poskytování - Snížení příspěvku stejné povahy, obdrženého ze stejných zdrojů)
   2012/C 217/65
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce:: Efstratios Chatzidoukakis (Schrassig, Lucembursko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Komise (zástupce: D. Martin, zmocněnec, za přispění E. Bourtzalas a E. Antypas, advokátů)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí Komise o snížení příspěvku na vzdělání přiznaného žalobci z důvodu, že jeho syn pobírá finanční podporu poskytnutou členským státem ve formě stipendia a půjčky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               E. Chatzidoukakisovi se ukládá náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011, s. 39.


title: Věc F-126/13: Žaloba podaná dne 23. prosince 2013 — ZZ v. Komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/47

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-126/13)
   2014/C 45/89
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí PMO (úřad pro správu a vyplácení individuálních nároků) zaplatit rodinné přídavky matce dcery žalobce se zpětným účinkem od 1. října 2012.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 21. května 2013, kterým PMO informuje žalobce o svém rozhodnutí zaplatit rodinné přídavky zahrnující příspěvek na domácnost, příspěvek na vyživované dítě a příspěvek na vzdělání přímo matce jeho nezletilé dcery, a to zpětně ode dne 1. října 2012;

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté dne 23. září 2013, kterým se zamítá odvolání žalobce;

               —

               uložit Komisi zaplatit žalobci veškeré částky dlužné jako rodinné přídavky, které protiprávně nebyly vyplaceny ode dne 1. října 2012 až do dne provedení rozsudku, zvýšené o úroky vypočítané podle sazby 4 % ročně od 1. října 2012 až do úplného splacení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci T-492/09 a T-147/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2012 — Meda Pharma v. OHIM — Nycomed (ALLERNIL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis, ve kterém je vyznačeno Evropské společenství — Slovní ochranná známka ALLERNIL — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALLERNIL — Starší národní slovní ochranná známka ALLERGODIL — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2012 — Meda Pharma v. OHIM — Nycomed (ALLERNIL)
   (Spojené věci T-492/09 a T-147/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis, ve kterém je vyznačeno Evropské společenství - Slovní ochranná známka ALLERNIL - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALLERNIL - Starší národní slovní ochranná známka ALLERGODIL - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 217/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meda Pharma GmbH & Co. KG (Bad Homburg vor der Höhe, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně B. Schmidt, poté D. Walicka a nakonec G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nycomed GmbH (Konstanz, Německo) (zástupci: původně A. Ferchland, poté A. Ferchland a K. Trautmann, advokáti)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti dvěma rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. září 2009 (věci R 1386/2007-4 a R 697/2007-4) týkajícím se námitkového řízení mezi Meda Pharma GmbH & Co. KG a Nycomed GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnosti Meda Pharma GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení ve věcech T-492/09 a T-147/10.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc T-291/13: Žaloba podaná dne 24. května 2013 — Eleftheriou a Papachristofi v. Komise a ECB

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/15

         Žaloba podaná dne 24. května 2013 — Eleftheriou a Papachristofi v. Komise a ECB
   (Věc T-291/13)
   (2013/C 226/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Andreas Eleftheriou (Dherynia, Kypr); Eleni Eleftheriou (Dherynia); a Lilia Papachristofi (Dherynia) (zástupci: C. Paschalides, solicitor, a A. Paschalides, advokát)

      Žalované: Evropská centrální banka a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil žalovaným náhradu škody ve výši 347 520,68 GBP z důvodu, že podmínky vyžadované podle Memoranda o porozumění ze dne 26. dubna 2013 mezi Kyprem a žalovanými obsahují v bodech 1.23 až 1.27 požadavky, které jsou zjevně v rozporu s normami vyšší síly stanovícími ochranu jednotlivce, konkrétně s článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 1 Protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o lidských právech;

               —

               prohlásil relevantní podmínky za neplatné a nařídil, aby byly na základě článku 19 smlouvy, kterou se zřizuje Evropský mechanismus stability (dále jen „Smlouva o ESM“), bezodkladně přehodnoceny nástroje finanční pomoci podle článků 14 až 18 této smlouvy za účelem provedení změn s cílem vyhovět rozsudku Tribunálu; a

               —

               v rozsahu, v němž náhrada podle prvního bodu návrhových žádání neodráží skutečnost, že relevantní podmínky budou zrušeny, uložil náhradu škody za porušení článku 263 SFEU.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že relevantní podmínky Memoranda o porozumění obsahují požadavky, které jsou ve „zjevném rozporu s normou vyšší síly, která stanoví ochranu jednotlivce“ (1), neboť:

                           —

                           uvedená norma má vyšší právní sílu než normy obsažené v Listině a EÚLP;

                           —

                           žalované jsou podle čl. 51 odst. 1 Listiny a čl. 6 odst. 2 SEU povinné respektovat a dodržovat základní práva zaručená Listinou a EÚLP; a

                           —

                           bankovní vklady jsou majetkem ve smyslu uvedeného článku 17 Listiny a článku 1 protokolu č. 1 k EÚLP.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že níže uvedená porušení byla natolik intenzivní, že se jednalo o závažné porušení normy vyšší právní síly, neboť:

                           —

                           v době, kdy byly žalobcům zabaveny její bankovní vklady, nebyly v rámci acquis, které upravuje zabavování bankovních vkladů, zavedeny žádné „podmínky, které stanoví zákon“, a to v rozporu s Listinou a Protokolem;

                           —

                           vklady byly žalobcům zabaveny bez „spravedlivé náhrady v přiměřené lhůtě“ v rozporu s článkem 17 Listiny a článkem 1 Protokolu;

                           —

                           zabavení vkladů je prima facie protiprávní, ledaže je při „dodržení zásady proporcionality … nezbytné a skutečně odpovídá cílům obecného zájmu, které uznává Unie, nebo potřebě ochrany práv a svobod druhého“ (2);

                           —

                           při posuzování veřejného zájmu podle článku 17 Listiny a článku 1 Protokolu nebyl zohledněn konkurující veřejný zájem na zabránění panice a „běhu na banky“ z krátkodobého a střednědobého hlediska;

                           —

                           cílem nebylo poškodit či sankcionovat Kypr, ale pomoci tomuto státu a eurozóně poskytnutím podpory stability, a tedy nikoli destabilizovat její finanční orgány a hospodářskou životaschopnost, ale poskytnout úlevu; a

                           —

                           zásah nebyl přiměřený legitimnímu cíli, jelikož účelem článku 3 Smlouvy o ESM z roku 2012 je „mobilizovat finanční zdroje a v rámci přísné podmíněnosti […] poskytovat podporu stability členům EMS, kteří se potýkají se závažnými potížemi s financováním nebo kterým takové potíže hrozí, je-li to nezbytné k zajištění finanční stability eurozóny jako celku a jejích členských států“, a neparalyzovat přitom její hospodářství.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že zabavení vkladů žalobců nebylo nezbytné ani přiměřené.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že žalované ve výsledku způsobily, že žalobci byli zbaveni svých bankovních vkladů, jelikož nebýt zjevného porušení bankovní vklady žalobců by byly chráněny na základě jejich práv podle Listiny a Protokolu, takže ztráta žalobců byla dostatečně přímá a předvídatelná.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že v případě odůvodněnosti výše uvedených tvrzení musí být příslušné podmínky prohlášeny za neplatné nehledě na to, že jejich adresátem byl Kypr, poněvadž se žalobců přímo a osobně dotýkají vzhledem k tomu, že příslušné podmínky a způsob jejich provedení odporují Smlouvě a právním normám, které se týkají jejich provádění, nebo představují zneužití pravomoci v rozsahu, v němž bude rozhodnuto, že zabavení bankovních vkladů žalobců podrývá právní stát v rozporu s čl. 6 odst. 1 SFEU.

      (1)  Viz rozsudek ze dne 2. prosince 1971, 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt v. Rada, Recueil, s. 975.

      (2)  Článek 52 odst. 2 Listiny.


title: Věc C-414/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 10. července 2017 – AREX CZ a.s. v. Odvolací finanční ředitelství

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 10. července 2017 – AREX CZ a.s. v. Odvolací finanční ředitelství
   (Věc C-414/17)
   (2017/C 300/28)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka (žalobkyně v řízení v prvním stupni): AREX CZ a.s.

      Další účastník řízení (žalovaný v řízení v prvním stupni): Odvolací finanční ředitelství

      Předběžné otázky

               1)

               Má být za osobu povinnou k dani uvedenou v čl. 138 odst. 2 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES (1) o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice o DPH“) považována jakákoliv osoba povinná k dani? Pokud nikoliv, na které osoby povinné k dani se uvedené ustanovení vztahuje?

               2)

               Pokud bude odpověď Soudního dvora taková, že se čl. 138 odst. 2 písm. b) směrnice o DPH vztahuje na situaci, jako je v původním řízení (tedy, že nabyvatelem výrobků je osoba povinná k dani, která je registrována k dani), má být uvedené ustanovení vykládáno tak, že pokud je odeslání nebo přeprava těchto výrobků uskutečněna v souladu s příslušnými ustanoveními směrnice Rady 2008/118/ES (2) o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (3) (dále jen „směrnice o spotřebních daních“), je třeba považovat za dodávku s nárokem na osvobození podle uvedeného ustanovení to dodání, které je spojeno s postupy podle směrnice o spotřebních daních, ačkoliv by jinak nebyly splněny podmínky pro osvobození podle čl. 138 odst. 1 směrnice o DPH s ohledem na přiřazení přepravy zboží jiné transakci?

               3)

               Pokud bude odpověď Soudního dvora taková, že se čl. 138 odst. 2 písm. b) směrnice o DPH nevztahuje na situaci, jako je v původním řízení, je skutečnost, že zboží je přepravováno v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně, skutečností rozhodnou pro to, kterému z více po sobě následujících dodání má být přičtena přeprava pro účely nároku na osvobození od DPH podle čl. 138 odst. 1 směrnice o DPH?

      (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.

      (2)  Úř. věst. 2009, L 9, s. 12.

      (3)  Úř. věst. 1992, L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179.


title: Věc C-426/15 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. října 2016 – Diputación Foral de Bizkaia v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Státní podpory — Článek 108 odst. 3 SFEU — Rozhodnutí Komise, kterým se podpora prohlašuje za protiprávní — Neexistence předchozího oznámení — Určení data poskytnutí podpory — Dohody zakládající podporu — Bezpodmínečný závazek poskytnout podporu — Zohlednění vnitrostátní právní úpravy — Formální vyšetřovací řízení — Zásada řádné správy — Právo na obhajobu“

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/8

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. října 2016 – Diputación Foral de Bizkaia v. Evropská komise
   (Věc C-426/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Článek 108 odst. 3 SFEU - Rozhodnutí Komise, kterým se podpora prohlašuje za protiprávní - Neexistence předchozího oznámení - Určení data poskytnutí podpory - Dohody zakládající podporu - Bezpodmínečný závazek poskytnout podporu - Zohlednění vnitrostátní právní úpravy - Formální vyšetřovací řízení - Zásada řádné správy - Právo na obhajobu“)
   (2016/C 475/10)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Diputación Foral de Bizkaia (zástupce: I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Němečková a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Diputación Foral de Bizkaia se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc T-38/16: Žaloba podaná dne 28. ledna 2016 – EEB v. Komise

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/34

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2016 – EEB v. Komise
   (Věc T-38/16)
   (2016/C 118/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský úřad pro životní prostředí (EEB) (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Kloostra, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 19. listopadu 2015 pod č.j. Ares(2015)5212500 potvrzující její rozhodnutí ze dne 14. září 2015 pod č.j. Ares(2015)3790389, jímž Komise přijala dodatečné rozhodnutí k žádosti o informace ze dne 3. února 2015 podané EEB; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného určení předmětu původní žádosti a následně porušení povinnosti Komise plně přezkoumat tuto žádost a porušení čl. 6 odst. 2 a článků 7 a 8 nařízení 1049/2001.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.


title: Věc F-68/12: Žaloba podaná dne 2. července 2012 — ZZ v. Komise

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/28

         Žaloba podaná dne 2. července 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-68/12)
   2012/C 258/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení bodů pro povýšení přidělených žalobci a jeho hodnotící zprávy za období od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2010.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit žalobcovu hodnotící zprávu za období od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2010, kterou vypracoval Eurostat, a dále úroveň výkonnosti, kterou mu určilo totéž generální ředitelství;

               —

               zrušit body pro povýšení, které přidělil Eurostat a orgán oprávněný ke jmenování;

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým byla stížnost předcházející zahájení soudního řízení zamítnuta, vzhledem k jeho natolik urážlivé a zraňující povaze, že způsobilo nemajetkovou újmu oceněnou na desetidenní odměnu za práci, tj. předběžně na 2 500 eur, vypočtenou na základě jedné třicetiny měsíční odměny za každý den, za nějž náleží náhrada;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.