title: Věc T-154/06: Žaloba podaná dne  5. června 2006  – Italská republika v. Komise

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/38

         Žaloba podaná dne 5. června 2006 – Italská republika v. Komise
   (Věc T-154/06)
   (2006/C 178/69)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba je podána proti rozhodnutí Komise C(2006)1171 ze dne 23. března 2006 o snížení finanční pomoci z Evropského sociálního fondu (ESF) přiznané rozhodnutím C(95)2194 ze dne 28. září 1995, ve znění rozhodnutí C(2000)2862 ze dne 26. ledna 2001, pro operační program v regionu Sicílie, který je součástí rámce podpory Společenství pro strukturální pomoc Společenství, na kterou se vztahuje cíl 1 v Itálii v období 1994–1999. Napadeným rozhodnutím snížila žalovaná financování pro uvedený program o více než 115 000 000 eur z důvodu, že vnitrostátní správa neposkytla dostatečné objasnění určitých aspektů žádosti o konečnou platbu.
   Na podporu svých tvrzení uplatňuje žalobkyně:

               —

               Porušení článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (1), z důvodu, že Komise neuplatnila snížení pomoci v důsledku „patřičného přezkoumání případu“, jak stanoví toto ustanovení. Žalovaný orgán se totiž omezil na převzetí závěrů orgánu sicilské regionální správy pro interní kontrolu, který vyjádřil pochybnosti, pokud jde o správnost řízení určitých projektů.

               —

               Porušení téhož ustanovení výše uvedeného nařízení, jelikož Komise založila své rozhodnutí pouze na skutečnosti, že vnitrostátní správa nepřezkoumala včas její žádosti o připomínky, aniž by ověřila skutečnou existenci nesprávností.

               —

               Porušení článku 23 a 24 výše uvedeného nařízení č. 4253/88, jakož i článku 8 nařízení Komise (ES) č. 2064/97 ze dne 15. října 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 4253/88, pokud jde o finanční kontrolu prováděnou členskými státy u akcí spolufinancovaných strukturálními fondy (2). Žalobkyně v tomto ohledu uplatňuje, že Komise v podstatě vzala za své závěry vyjádřené vnitrostátním orgánem pro vnitřní kontrolu v prohlášení stanoveném v článku 8 nařízení č. 2064/97, i když toto prohlášení mělo pouze souhrnnou a informativní hodnotu. Komise měla naopak provést nezávislé šetření.

               —

               Porušení podstatných procesních náležitostí, jelikož jednak žalovaná neposkytla vnitrostátní správě dostatek času k řádnému přezkoumání dokumentace, a jednak bylo napadené rozhodnutí založeno pouze na některých aktech přijatých vnitrostátní správou v průběhu řízení a opomíjelo nejdůležitější z nich.

      (1)  Úř. věst. L 374, 31.12.1998, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 290, 23.10.1997, s. 1.


title: Věc T-361/11: Žaloba podaná dne 6. července 2011 — Hand Held Products v. OHIM — Orange Brand Services (DOLPHIN)

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/53

         Žaloba podaná dne 6. července 2011 — Hand Held Products v. OHIM — Orange Brand Services (DOLPHIN)
   (Věc T-361/11)
   2011/C 269/117
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hand Held Products, Inc. (Wilmington, United States) (zástupci: J. Güell Serra a M. Curell Aguilà, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Orange Brand Services Ltd (Bristol, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Částečně zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. dubna 2011 ve věci R 1443/2010-1 a zamítl přihlášku CTM č. 5046231; a

               —

               Uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „DOLPHIN“ mimo jiné pro zboží zařazené do třídy 9 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 5046231

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis ochranné známky Společenství č. 936229 pro slovní ochrannou známku „DOLPHIN“ pro zboží třídy 9

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám u části sporných výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, protože odvolací senát neprovedl celkový rozbor relevantních faktorů, nýbrž zamítl námitky toliko na základě toho, že dotčené výrobky se liší s tím, že rozdíly mezi ním jsou minimální, a bez toho, že by dal dostatečnou váhu srovnávacímu rozboru totožnosti znaků „DOPLHIN“.


title: Věc T-533/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2014 – DTS Distribuidora de Televisión Digital v. Komise „Státní podpory — Služba veřejnoprávního vysílání — Podpora, kterou hodlá Španělsko provést ve prospěch RTVE — Změna systému financování — Nahrazení příjmů z reklamy novými daněmi ukládanými televizním vysílacím subjektům a telekomunikačním operátorům — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem — Daňové opatření představující způsob financování podpory — Existence vztahu nezbytného určení mezi daní a podporou — Přímý vliv výnosu z daně na výši podpory — Přiměřenost“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2014 – DTS Distribuidora de Televisión Digital v. Komise
   (Věc T-533/10) (1)

   („Státní podpory - Služba veřejnoprávního vysílání - Podpora, kterou hodlá Španělsko provést ve prospěch RTVE - Změna systému financování - Nahrazení příjmů z reklamy novými daněmi ukládanými televizním vysílacím subjektům a telekomunikačním operátorům - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Daňové opatření představující způsob financování podpory - Existence vztahu nezbytného určení mezi daní a podporou - Přímý vliv výnosu z daně na výši podpory - Přiměřenost“)
   2014/C 292/32
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (Tres Cantos, Španělsko) (zástupci: H. Brokelmann a M. Ganino, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Valero Jordana a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Telefónica de España, SA (Madrid, Španělsko) a Telefónica Móviles España, SA (Madrid) (zástupci: F. González Díaz a F. Salerno, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Španělské království, (zástupci: původně J. Rodríguez Cárcamo a M. Muñoz Pérez, poté M. Muñoz Pérez, poté S. Centeno Huerta a N. Díaz Abad, poté N. Díaz Abad a nakonec M. Sampol Pucurull, advokáti); a Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) (Madrid) (zástupci: A. Martínez Sánchez a J. Rodríguez Ordóñez, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/1/EU ze dne 20. července 2010 týkajícího se režimu podpor C 38/09 (ex NN 58/09), které Španělsko zamýšlí provést ve prospěch španělskému subjektu veřejnoprávního vysílání (RTVE) (Úř. věst. 2011, L 1, s. 9).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA ponese vlastní náklady řízení, včetně nákladů řízení souvisejících s řízením o předběžných opatřeních a nahradí náklady řízení vynaložené společností Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE), včetně nákladů řízení souvisejících s řízením o předběžných opatřeních, jakož i nákladů vynaložených Evropskou komisí, včetně nákladů řízení souvisejících s řízením o předběžných opatřeních, s výjimkou nákladů řízení vzniklých Evropské komisi v souvislosti s vedlejším účastenstvím společností Telefónica de España, SA a Telefónica Móviles España, SA.

               3)

               Společnosti Telefónica de España a Telefónica Móviles España ponesou vlastní náklady řízení a společně nahradí náklady řízení vzniklé Komisi v souvislosti s jejich vedlejším účastenstvím.

               4)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení, včetně nákladů řízení souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29. 1. 2011.


title: Věc C-537/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social de Madrid — Španělsko) — Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho v. Instituto nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA ( Směrnice 96/34/ES — Rámcová dohoda o rodičovské dovolené — Práva nabytá nebo nabývaná na začátku dovolené — Pokračování v pobírání dávek sociálního zabezpečení během dovolené — Směrnice 79/7/EHS — Zásada rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení — Nabývání nároků na trvalý invalidní důchod během rodičovské dovolené )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social de Madrid — Španělsko) — Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho v. Instituto nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA
   (Věc C-537/07) (1)

   („Směrnice 96/34/ES - Rámcová dohoda o rodičovské dovolené - Práva nabytá nebo nabývaná na začátku dovolené - Pokračování v pobírání dávek sociálního zabezpečení během dovolené - Směrnice 79/7/EHS - Zásada rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení - Nabývání nároků na trvalý invalidní důchod během rodičovské dovolené“)
   2009/C 220/08
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social de Madrid

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho

      Žalovaní: Instituto nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Social de Madrid — Výklad ustanovení 2 bodů 6 a 8 rámcové dohody o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která tvoří přílohu směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 (Úř. věst. L 145, s. 4; Zvl. vyd. 05/02, s. 285), a směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215) — Vnitrostátní právní předpisy stanovící výpočet výše invalidního důchodu na základě mzdy poskytované po určitou dobu v období před pojistnou událostí, která zakládá nárok na důchod — Částečná rodičovská dovolená v průběhu uvedeného období — Účinky

      Výrok

               1)

               Ustanovení 2 odst. 6 rámcové dohody o rodičovské dovolené uzavřené dne 14. prosince 1995 a obsažené v příloze směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS se jednotlivec může dovolávat před vnitrostátními soudy.

               2)

               Ustanovení 2 odst. 6 a 8 rámcové dohody o rodičovské dovolené nebrání tomu, aby při výpočtu trvalého invalidního důchodu pracovníka byla zohledněna skutečnost, že tento pracovník čerpal částečnou rodičovskou dovolenou, během které odváděl příspěvky a nabýval nároky na důchod poměrně k obdržené odměně.

               3)

               Ustanovení 2 odst. 8 rámcové dohody o rodičovské dovolené neukládá členským státům žádnou povinnost, kromě povinnosti přezkoumávat a rozhodovat, v souladu s jejich vnitrostátními předpisy, otázky týkající se sociálního zabezpečení ve vztahu k této dohodě. Zejména jim neukládá povinnost zajistit kontinuitu pobírání dávek sociálního zabezpečení po dobu trvání rodičovské dovolené. Jednotlivci se uvedeného ustanovení 2 odst. 8 nemohou dovolávat před vnitrostátním soudem vůči veřejným orgánům.

               4)

               Zásada rovného zacházení pro muže a ženy, a zejména zásada rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení ve smyslu směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení, nebrání tomu, aby pracovník po dobu částečné rodičovské dovolené nabýval nároky na trvalý invalidní důchod na základě doby skutečně strávené v zaměstnání a obdržené odměny, a nikoliv jako kdyby pracoval na plný úvazek.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-614/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 – Romonta v. Komise „Životní prostředí – Směrnice 2003/87/ES – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise od roku 2013 – Rozhodnutí 2011/278/EU – Vnitrostátní prováděcí opatření předložená Německem – Ustanovení týkající se případů tvrdosti – Právo svobodné volby povolání a svoboda podnikání – Právo vlastnit majetek – Proporcionalita“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 – Romonta v. Komise
      (Věc T-614/13) (1)

      („Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise od roku 2013 - Rozhodnutí 2011/278/EU - Vnitrostátní prováděcí opatření předložená Německem - Ustanovení týkající se případů tvrdosti - Právo svobodné volby povolání a svoboda podnikání - Právo vlastnit majetek - Proporcionalita“)
      (2014/C 395/58)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Romonta GmbH (Seegebiet Mansfelder Land, Německo) (zástupci: I. Zenke, M.-Y. Vollmer, C. Telschow a A. Schulze, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White, C. Hermes a K. Herrmann, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27) v rozsahu, v jakém bylo v čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí zamítnuto přidělit žalobkyni další povolenky na emise požadované za třetí období obchodování s povolenkami na emise mezi lety 2013 až 2020 na základě ustanovení týkajícího se případů tvrdosti podle § 9 odst. 5 Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz (německého zákona o obchodování s emisemi skleníkových plynů) ze dne 21. července 2011

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Romonta GmbH ponese náklady související s hlavním řízením a náklady související s řízením o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 31, 1.2.2014.


title: Věc C-197/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 13. dubna 2017 – Thomas Neufeldt a další v. TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 13. dubna 2017 – Thomas Neufeldt a další v. TUIfly GmbH
   (Věc C-197/17)
   (2017/C 231/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgerichts Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Thomas Neufeldt, Julia Neufeldt a Gabriel Neufeldt, poslední dva zastoupení radiči Sandrou Neufeldt a Thomasem Neufeldtem

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-544/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Stockholms tingsrätt (Švédsko) dne 21. října 2013 — Abcur AB v. Apoteket Farmaci AB

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Stockholms tingsrätt (Švédsko) dne 21. října 2013 — Abcur AB v. Apoteket Farmaci AB
   (Věc C-544/13)
   2014/C 15/08
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Stockholms tingsrätt

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Abcur AB

      Žalovaná: Apoteket Farmaci AB

      Předběžné otázky

               1)

               Může se na humánní léčivý přípravek vázaný na lékařský předpis, který je používán pouze v rámci lékařské pohotovostní služby, pro který nebylo příslušným orgánem v členském státě nebo podle nařízení (EHS) č. 2309/93 (1) vydáno rozhodnutí o registraci, který je připravován takovým subjektem, jakého se týká řízení před Stockholms tingsrätt (okresní soud ve Stockholmu), a objednáván zdravotnickými zařízeními za podmínek dotčených ve věci projednávané Stockholms tingsrätt, vztahovat některá z výjimek stanovených v čl. 3 odst. 1 nebo 2 směrnice 2001/83 (2) o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, a to zejména v situaci, kdy existuje jiný registrovaný léčivý přípravek se stejnou účinnou látkou, stejným dávkováním a stejnou lékovou formou?

               2)

               Vztahují-li se čl. 3 odst. 1, čl. 3 odst. 2 nebo čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/83 na takový humánní léčivý přípravek vázaný na lékařský předpis, jaký je uveden v první otázce, lze mít za to, že právní předpisy upravující reklamní opatření týkající se léčivých přípravků nejsou harmonizovány nebo že se jedná o takový druh opatření, jež v projednávané věci údajně představují reklamu upravenou směrnicí 2006/114 (3) o klamavé a srovnávací reklamě?

               3)

               Je-li v souladu s druhou otázkou použitelná směrnice 2006/114 o klamavé a srovnávací reklamě, za jakých základních podmínek představují opatření zkoumaná před Stockholms tingsrätt (použití názvu přípravku, čísla přípravku a AnatomicTherapeuticChemical kódu pro léčivý přípravek, uplatnění fixní ceny léčivého přípravku, poskytování informací o léčivém přípravku v národním registru léčivých přípravků (NPL), přidělení identifikačního čísla NPL léčivému přípravku, šíření informačního letáku o léčivém přípravku, dodávání léčivého přípravku prostřednictvím služby elektronického objednávaní zdravotnických služeb a poskytování informací o léčivém přípravku prostřednictvím publikace vydané vnitrostátní profesní organizací) reklamu ve smyslu směrnice 2006/114?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (Úř. věst. 1993, L 214, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 o klamavé a srovnávací reklamě (Úř. věst. 2006, L 376, s. 21).


               10.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/4

         Žaloba podaná dne 3. července 2013 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-12/13)
   2013/C 294/04
   Dne 3. července 2013 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgium) Xavierem Lewisem, Clémence Perrin a Catherine Howdle, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1)

               prohlásil, že nesprávným provedením čl. 1 odst. 15–18, 19 písm. a), 21, 22 písm. a), 23–29, 36–37, 39–42 a čl. 2 odst. 5 a 6 aktu uvedeného v bodech 14, 16e a 31 přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/111/ES ze dne 16. září 2009, pokud jde o banky přidružené k ústředním institucím, některé položky kapitálu, velkou angažovanost, režimy dohledu a krizové řízení), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, a neoznámením znění těchto opatření Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2)

               uložil Islandu nést náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v žalobě se uvádí, že Island nejpozději do 12. listopadu 2012 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. září 2012 ohledně nesprávného provedení čl. 1, odst. 15–18, 19 písm. a), 21, 22 písm. a), 23–29, 36–37, 39–42 a čl. 2 odst. 5 a 6 aktu uvedeného v bodech 14, 16e a 31 přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/111/ES ze dne 16. září 2009, pokud jde o banky přidružené k ústředním institucím, některé položky kapitálu, velkou angažovanost, režimy dohledu a krizové řízení),

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě akt plně neprovedl ani patřičným způsobem Kontrolní úřad ESVO neinformoval.


title: Věc F-135/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. září 2008 – Smadja v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Jmenování — Zařazení do platového stupně — Nové jmenování žalobkyně na stejné pracovní místo po zrušení jejího prvního jmenování rozsudkem Soudu prvního stupně — Zásada proporcionality — Zásada ochrany legitimního očekávání — Povinnost řádné péče )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/58

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. září 2008 – Smadja v. Komise
   (Věc F-135/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Jmenování - Zařazení do platového stupně - Nové jmenování žalobkyně na stejné pracovní místo po zrušení jejího prvního jmenování rozsudkem Soudu prvního stupně - Zásada proporcionality - Zásada ochrany legitimního očekávání - Povinnost řádné péče“)
   (2008/C 313/106)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Daniele Smadja (New Delhi, Indie) (zástupce: É. Boigelot, avocat)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise o jmenování žalobkyně, úřednice původně zařazené do platové třídy A*15, platového stupně 4, v rozsahu, v němž stanoví její zařazení do platové třídy A*15, platového stupně 1, poté, co byla po zrušení jejího prvního jmenování znovu jmenována na pracovní místo ředitelky ředitelství RELEX.B, a jednak návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 21. prosince 2006, které stanoví zařazení D. Smadja do platové třídy A*15, platového stupně 1, a to, že počet odsloužených let v platové třídě se počítá ode dne 1. listopadu 2005, se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada všech nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008, s. 35.


title: Věc C-263/15: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV) „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 9 odst. 1 — Pojmy ‚osoba povinná k dani z přidané hodnoty‘ a ‚ekonomická činnost‘ — Článek 24 odst. 1 — Pojem ‚poskytnutí služby‘ — Zemědělské stavby — Výstavba a provoz systému odvádění vod neziskovou obchodní společností — Vliv financování staveb státními podporami a podporami Unie“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/12

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Věc C-263/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 9 odst. 1 - Pojmy ‚osoba povinná k dani z přidané hodnoty‘ a ‚ekonomická činnost‘ - Článek 24 odst. 1 - Pojem ‚poskytnutí služby‘ - Zemědělské stavby - Výstavba a provoz systému odvádění vod neziskovou obchodní společností - Vliv financování staveb státními podporami a podporami Unie“)
   (2016/C 287/16)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft.

      Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Výrok

               1)

               Článek 9 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že provoz takových zemědělských staveb, jako jsou ty, o které se jedná v původním řízení, neziskovou obchodní společností, která vykonává takovou podnikatelskou činnost jen jako doplňkovou činnost, je ekonomickou činností ve smyslu tohoto ustanovení, přestože tyto stavby byly z velké části financovány státními podporami a jejich provoz vede k příjmu plynoucího z poplatku nízké výše, neboť tento poplatek je z důvodu stanovené délky doby jeho výběru pravidelným příjmem.

               2)

               Článek 24 směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že provoz takových zemědělských staveb, jako jsou ty, o které se jedná v původním řízení, spočívá v poskytování služby za úplatu z důvodu, že tato služba je v přímém vztahu s poplatkem, který byl nebo má být vybrán, za podmínky, že tento nízký poplatek je protihodnotou poskytnuté služby, a přestože toto plnění představuje plnění povinností stanovených právními pravidly. Předkládajícímu soudu přísluší, aby ověřil, zda výše poplatku, který byl nebo má být vybrán, může jakožto protiplnění charakterizovat přímý vztah mezi poskytováním služby, které bylo nebo má být uskutečněno, a uvedeným protiplněním, a tudíž úplatnost poskytování služby. Musí se zvláště ujistit, že poplatek stanovený navrhovatelkami v původním řízení je jen částečnou odměnou za poskytování služby, které bylo nebo má být uskutečněno, a že jeho výše nebyla stanovena z důvodu existence jiných možných faktorů, které by případně mohly zpochybnit přímý vztah mezi plněním a protiplněním za něj.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc C-48/09 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. září 2010 — Lego Juris A/S v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Mega Brands Inc. ( „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 40/94 — Ochranná známka Společenství — Způsobilost tvaru výrobku k zápisu jakožto ochranné známky — Zápis trojrozměrného označení tvořeného vrchní a dvěma bočními stranami Lego kostky — Zrušení uvedeného zápisu na návrh podniku uvádějícího na trh kostky na hraní téhož tvaru a rozměrů — Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) uvedeného nařízení — Označení, které je tvořeno výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. září 2010 — Lego Juris A/S v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Mega Brands Inc.
   (Věc C-48/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 40/94 - Ochranná známka Společenství - Způsobilost tvaru výrobku k zápisu jakožto ochranné známky - Zápis trojrozměrného označení tvořeného vrchní a dvěma bočními stranami Lego kostky - Zrušení uvedeného zápisu na návrh podniku uvádějícího na trh kostky na hraní téhož tvaru a rozměrů - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) uvedeného nařízení - Označení, které je tvořeno výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku)
   2010/C 301/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lego Juris A/S (zástupci: V. von Bomhard a T. Dolde, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec), Mega Brands Inc. (zástupci: P. Cappuyns a C. De Meyer, advocaten)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) ze dne 12. listopadu 2008, Lego Juris A/S v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (T-270/06), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelkou trojrozměrné ochranné známky Společenství ve formě kostky Lego pro výrobky zařazené do tříd 9 a 28 podanou proti rozhodnutí velkého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) R 856/2004-G ze dne 10. července 2006, kterým se zamítá odvolání podané proti rozhodnutí zrušovacího oddělení, kterým byla prohlášena částečná neplatnost uvedené ochranné známky v rámci žádosti o prohlášení neplatnosti podané Mega Brands — Výklad čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení (ES) č. 40/94

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Lego Juris A/S se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc T-159/09 R: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. května 2009 — Biofrescos v. Komise ( Předběžné opatření — Návrh na odklad vykonatelnosti — Předložení návrhu — Nepřípustnost — Finanční újma — Neexistence naléhavosti )

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/12

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. května 2009 — Biofrescos v. Komise
   (Věc T-159/09 R)
   („Předběžné opatření - Návrh na odklad vykonatelnosti - Předložení návrhu - Nepřípustnost - Finanční újma - Neexistence naléhavosti“)
   2009/C 167/25
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda (Linda-a-Velha, Portugalsko) (zástupce: A. Magalhães Menezes, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal, P. Guerra e Andrade a L. Bouyon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vrácení dovozního cla zaplaceného žalobkyní, které ještě nebylo vyžadováno, jelikož toto vrácení bylo nařízeno rozhodnutím Komise K (2009) 72 v konečném znění ze dne 16. ledna 2009, jímž bylo určeno, že je třeba vymoct zmíněné clo a posteriori a že osvobození od tohoto cla není odůvodněno v případě žalobkyně.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-474/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Komise Evropských společenství

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-474/09 P)
   2010/C 37/16
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Komise Evropských společenství a Comunidad Autónoma de la Rioja

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a odůvodněný;

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vyhovět žalobě vznesené v prvním stupni, konkrétně prohlásit za neplatný článek 3 sporného rozhodnutí;

               —

               podpůrně, vrátit věc Soudu prvního stupně a popřípadě mu uložit, aby provedl dokazování, které odmítl;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku a vedlejší účastnici Comunidad Autónoma de la Rioja uložit náklady řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Nesprávné právní posouzení, jelikož Soud měl za to, že v konkrétním případě neexistují výjimečné okolnosti, které by odůvodnily legitimní očekávání ohledně řádnosti sporného daňového opatření, a které by zakázaly uložit navrácení podpor podle čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999 (1) v souladu se zásadou ochrany legitimního očekávání. Zkreslení rozsahu diskuse v řízení a porušení zásady kontradiktornosti řízení. Nesoulad odůvodnění s judikaturou.
               Ani formální rozdíl mezi sporným daňovým opatřením a opatřením, které bylo předmětem rozhodnutí 93/337 (2), ani skutečnost, že Komise mohla kritérium selektivity odůvodnit jinou skutečností, která byla výslovně uvedena v rozhodnutí 93/337, ani prohlášení o neslučitelnosti v rozhodnutí 93/337, nepředstavují právně dostačující důvody k tomu, aby Soud došel k závěru o neexistenci výjimečných okolností, které by buď samy o sobě nebo ve spojení s jinými okolnostmi projednávaného případu Komisi bránily, aby nařídila navrácení podpory, na které se uvedené rozhodnutí vztahovalo.
               Tím, že měl za to, že sporná opatření ve spojených věcech T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02 z daňově technických důvodů a kvůli rozsahu snížení nejsou srovnatelná se sporným daňovým opatřením, zkreslil Soud rozsah diskuse mezi účastníky řízení, porušil zásadu kontradiktornosti řízení a krom toho zjevně porušil judikaturu ohledně odůvodnění.
               Tím, že měl za to, že jednání Komise ohledně osvobození od daně z roku 1993 stejně jako s ohledem na daňové zvýhodnění podle zákona 22/1993 nepředstavuje výjimečnou okolnost, která by mohla odůvodnit legitimní očekávání pokud jde o řádnost sporného daňového opatření, takže by Komisi bylo znemožněno nařídit navrácení podpor podle čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, dopustil se Soud nesprávného právního posouzení, neboť se jedná o porušení zásady ochrany legitimního očekávání.

               2)

               Nesprávné právní posouzení, jelikož Soud tím, že se rozhodl nenařídit předložení určitých dokumentů Komise, které žalobce nabízel a které se ukázalo ve světle odůvodnění odmítnutí žaloby Soudem jako zásadní pro obhajobu jeho zájmů, porušil pravidla řízení ohledně dokazování. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, rovného postavení účastníků řízení a práva na obhajobu.
               Soud porušil základní právo účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek tím, že neprovedl požadované dokazování, neboť odmítl provedení dokazování, které se ukázalo pro účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek jako zásadní, a tak porušil práva obhajoby účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek, neboť jeho návrh byl odmítnut s odůvodněním, že nebylo prokázáno to, co chtěl prokázat právě důkazem, který nebyl proveden. Pokud nepředstavovalo výjimečnou okolnost již výslovné ukončující stanovisko Komise ohledně stížnosti z roku 1994 na v zásadě identické opatření vydané v roce 1993, kterým tuto stížnost odmítla, tak takovou okolnost představovalo alespoň jednání Komise, protože vedlo k legitimnímu očekávání ohledně řádnosti daňového opatření z roku 1993, což vedlo k vydání sporného daňového opatření v roce 1996.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Rozhodnutí Komise 93/337/EHS ze dne 10. května 1993 o systému daňové podpory investicím v Baskicku (Úř. věst. L 134, s. 25).


title: Věc T-102/09: Žaloba podaná dne 1. září 2010 — Elosta v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/26

         Žaloba podaná dne 1. září 2010 — Elosta v. Komise
   (Věc T-102/09)
   ()
   2011/C 13/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Abdelrazag Elosta (Pinner, Spojené království) (zástupci: E. Grieves, Barrister a A. McMurdie, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení (ES) č. 1130/2008 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               uložit žalované, aby okamžitě vyškrtla žalobce z přílohy uvedeného nařízení, a

               —

               uložit žalované nebo Radě Evropské unie, aby zaplatily, vedle vlastních nákladů, náklady vynaložené žalobcem a veškeré částky zaplacené z titulu nákladů na právní pomoci kanceláři Soudního dvora Evropské unie.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobce na základě článku 263 SFEU domáhá zrušení nařízení Komise (ES) č. 1330/2008 v rozsahu, v němž je žalobcovo jméno uvedeno na seznamu osob a subjektů, vůči kterým byla zavedena některá omezující opatření.
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje následující žalobní důvody:

               Zaprvé Komise žádným způsobem nezávisle nepřezkoumala zahrnutí žalobce do přílohy I nařízení (ES) č. 881/2002 (2), nebo nevyžadovala odůvodnění nebo důkazy pro takové zahrnutí.

               Komise krom toho žalobci nejprve neposkytla žádné důvody a poté dostatečné důvody jeho zahrnutí do přílohy I k nařízení (ES) č. 881/2002, čímž porušila jeho právo na účinnou právní obranu, právo hájit se sám a porušila jeho právo na vlastnictví zakotvené Evropskou úmluvou pro lidská práva.

               Konečně trvalé zahrnování do přílohy I k nařízení (ES) č. 881/2002 je nelogické, vzhledem k tomu, že (i) neexistovaly a neexistují dostupné důvody, které by splňovaly relevantní kritéria pro zahrnutí do uvedené přílohy; (ii) vláda Spojeného království zastává názor, že žalobce nadále nesplňuje relevantní kritéria, a (iii) rozsudek zvláštního soudu Spojeného království rozhodl, že Libyjská islámská bojová skupina se nepropojila se sítí Al:Kajdá nebo že jakákoliv osoba spojená s Libyjskou islámskou bojovou skupinou má násilnou povahu celosvětového džihádu sítě Al-Kajdá.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1330/2008 ze dne 22. prosince 2008, kterým se po sto třetí mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 345, s. 60)

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9; Zvl. vyd. 18/01, s. 294).


title: Věc C-443/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 24. července 2017 – Abraxis Bioscience LLC v. Comptroller General of Patents

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 24. července 2017 – Abraxis Bioscience LLC v. Comptroller General of Patents
   (Věc C-443/17)
   (2017/C 309/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Abraxis Bioscience LLC

      Odpůrce: Comptroller General of Patents

      Předběžná otázka

   Má být čl. 3 písm. d) nařízení o DOO vykládán v tom smyslu, že umožňuje udělení DOO, pokud je registrace podle čl. 3 písm. b) první registrací v rámci základního patentu pro uvedení přípravku na trh coby léčivého přípravku a pokud je přípravek novou formulací starší účinné látky?


title: Věc C-393/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 18. srpna 2014 – Dalmine SpA v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE a další

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 18. srpna 2014 – Dalmine SpA v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE a další
   (Věc C-393/14)
   2014/C 372/13
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dalmine SpA

      Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU (1) ze dne 5. září 2013 neplatné z toho důvodu, že při výpočtu množství bezplatných povolenek, které budou přiděleny, nezohledňuje podíl emisí souvisejících se spalováním odpadních plynů nebo plynů z hutnických provozů, ani emisí souvisejících s výrobou tepla při využití kombinované výroby tepla a elektrické energie, a porušuje tak článek 290 SFEU a čl. 10a odst. 1, 4 a 5 směrnice 2003/87/ES (2) tím, že překračuje meze zmocnění jí směrnicí svěřeného a dostává se do rozporu s cíli směrnice (podpora výkonnějších energetických technologií a zabezpečení potřeb hospodářského rozvoje a zaměstnanosti)?

               2)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné ve světle článku 6 SEU v důsledku rozporu s článkem 1 dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a s článkem 17 samotné úmluvy, neboť neoprávněně porušuje legitimní očekávání žalobkyň týkající se zachování majetku spočívajícího v předběžně přiděleném množství povolenek, jež jim přísluší na základě ustanovení směrnice, což vyvolává absenci hospodářské užitečnosti spojené s uvedeným majetkem?

               3)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 296 druhý pododstavec SFEU a článek 41 Listiny základních práv z důvodu absence náležitého odůvodnění?

               4)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, zásadu proporcionality zakotvenou v čl. 5 odst. 4 SEU, a kromě toho je stiženo vadou spočívající v nedostatečnému šetření a nesprávným posouzením, vzhledem k tomu, že ve výpočtu maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), nejsou zohledněny dopady změn, k nimž došlo ve výkladu pojmu „spalovací zařízení“ v období mezi první (2005–2007) a druhou (2008–2012) fází provádění směrnice 2003/87/ES?

               5)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES, i z důvodu nedostatečného šetření a nesprávného posouzení, vzhledem k tomu, že výpočet maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), byl proveden na základě údajů poskytnutých členskými státy, které nejsou vzájemně konzistentní, neboť vycházejí z rozdílného výkladu čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES?

               6)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení procesněprávních předpisů podle čl. 10a odst. 1 a čl. 23 odst. 3 směrnice 2003/87/ES?

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, (Úř. věst. L 275, s. 32).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2005 ve věci T-242/02, The Sunrider Corp. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka TOP — Zamítnutí zápisu — Článek 115 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 — Pojem „písemná sdělení“ — Porušení zásady přiměřené lhůty — Porušení práv obhajoby — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Článek 7 odst. 1 písmena b) a c) nařízení č. 40/94)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/13

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 13. července 2005
   ve věci T-242/02, The Sunrider Corp. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka TOP - Zamítnutí zápisu - Článek 115 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 - Pojem „písemná sdělení“ - Porušení zásady přiměřené lhůty - Porušení práv obhajoby - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 7 odst. 1 písmena b) a c) nařízení č. 40/94)
   (2005/C 229/26)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci T-242/02, The Sunrider Corp., se sídlem v Torrance, Kalifornie (Spojené státy), původně zastoupená M. Brou, dále N. Dontasem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: O. Waelbroeck a P. Geroukalos), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. května 2002 (věc R 314/1999-1), které se týká přihlášky k zápisu slovní ochranné známky TOP jako ochranné známky Společenství, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Mengozzi a I. Wiszniewska-Białecka, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 13. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


title: Věc F-116/13: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2013 — ZZ v. Evropská komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/46

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2013 — ZZ v. Evropská komise
   (Věc F-116/13)
   2014/C 45/87
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převedení nároků žalobce na důchod do důchodového systému Evropské unie, které uplatňuje nová obecná prováděcí pravidla (OPP) ohledně článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní a tudíž nepoužitelný;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 18. června 2013 o bonifikaci nároků žalobkyně na důchod nabytých před jejím nástupem do služebního poměru v rámci převedení těchto nároků do důchodového systému orgánů Evropské unie podle obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-16/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso -Administrativo de Madrid (Španělsko) dne 19. ledna 2015 – María Elena Pérez López v. Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso -Administrativo de Madrid (Španělsko) dne 19. ledna 2015 – María Elena Pérez López v. Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)
   (Věc C-16/15)
   (2015/C 096/10)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso -Administrativo de Madrid

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: María Elena Pérez López

      Žalovaný: Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

      Předběžné otázky

               1)

               Je čl. 9 odst. 3 zákona 55/2003 ze dne 16. prosince 2003 o služebním řádu zaměstnanců ve služebním poměru pracujících ve zdravotnictví v rozporu s rámcovou dohodou o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřenou mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS dne 18. března 1999, která byla jakožto příloha vložena do směrnice Rady 1999/70/ES (1) ze dne 28. června 1999, a proto nepoužitelný, jelikož podporuje zneužívání vyplývající z používání po sobě jdoucích jmenování příležitostným zaměstnancem ve služebním poměru, v rozsahu, v němž:

                           a)

                           nestanoví maximální celkové trvání po sobě jdoucích jmenování příležitostným zaměstnancem ve služebním poměru, ani maximální jejich počet obnovení;

                           b)

                           ponechává na volném posouzení správního orgánu rozhodnutí o vytvoření stálých pracovních míst, pokud došlo více než dvakrát ke jmenování za účelem poskytování stejných služeb trvajících celkově 12 měsíců nebo více v období dvou let;

                           c)

                           umožňuje jmenovat příležitostné zaměstnance ve služebním poměru, aniž by vyžadoval výslovné určení objektivního důvodu dočasné, přechodné nebo mimořádné povahy, který by ospravedlňoval tato jmenování?

               2)

               Je čl. 11 odst. 7 vyhlášky Consejería de Economía y Hacienda de la Comunidad de Madrid ze dne 28. ledna 2013 tím, že stanoví, že „ke dni skončení období, na které se vztahovalo jmenování, je třeba v každém případě ukončit služební poměr a vyplatit zůstatek na každém účtu odpovídající období, v němž byly služby poskytovány, a to i v případě, že tatáž osoba je poté znovu jmenována“, tudíž nezávisle na existenci konkrétního objektivního důvodu ospravedlňujícího jmenování upraveného v ustanovení 3 odst. 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřenou mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS dne 18. března 1999, která byla jakožto příloha vložena do směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999, a proto nepoužitelný?

               3)

               Je výklad čl. 9 odst. 3 třetího pododstavce zákona 55/2003 ze dne 16. prosince 2003 o služebním řádu zaměstnanců ve služebním poměru pracujících ve zdravotnictví, podle něhož platí, že pokud dojde k více než dvěma jmenováním za účelem poskytování stejných služeb trvajících celkově 12 měsíců nebo více v období dvou let, je třeba vytvořit stálé pracovní místo ve středisku, přičemž jmenování daného zaměstnance příležitostným zaměstnancem se považuje tedy za jeho jmenování zastupujícím zaměstnancem, s cílem sledovaným rámcovou dohodou o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřenou mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS dne 18. března 1999, která byla jakožto příloha vložena do směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999?

               4)

               Je použití stejné náhrady v případě příležitostných dočasných zaměstnanců ve služebním poměru, jako v případě zaměstnanců zaměstnaných na základě smluv o provedení příležitostné práce, v souladu se zásadou zákazu diskriminace uznanou v rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřenou mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS dne 18. března 1999, která byla jakožto příloha vložena do směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999, vzhledem k totožnosti obou situací, neboť postrádá smysl, aby zaměstnanci, kteří mají stejnou kvalifikaci k poskytování služeb v tomtéž podniku (zdravotnická služba v Madridu) a jež vykonávají stejnou funkci a jsou zaměstnáni k uspokojení stejné přechodné potřeby obdrželi různou odměnu v době skončení jejich pracovního poměru, neexistuje-li zjevný důvod zakazující srovnávat smlouvy uzavřené na dobu určitou, aby bylo zamezeno diskriminačním situacím?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43.


title: Věc T-572/11 R II: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. dubna 2012 — Hassan v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Návrh na vydání předběžných opatření — Nový návrh — Nové skutečnosti — Nedostatek — Nepřípustnost“ )

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/23

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. dubna 2012 — Hassan v. Rada
   (Věc T-572/11 R II)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na vydání předběžných opatření - Nový návrh - Nové skutečnosti - Nedostatek - Nepřípustnost)
   2012/C 174/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Samir Hassan (Damašek, Sýrie) (zástupci: É. Morgan de Rivery a E. Lagathu, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou a M. Vitsentzatos, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na vydání předběžných opatření, zejména návrh na odklad vykonatelnosti omezujících opatření, která Rada vydala vůči Sýrii, v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžných opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-212/09: Žaloba podaná dne 11. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/35

         Žaloba podaná dne 11. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-212/09)
   2009/C 180/61
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun, M. Teles Romão a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že zachovala zvláštní práva státu a dalších veřejnoprávních či soukromoprávních subjektů v GALP Energia, SGPS S.A., nesplnila povinnosti, které pro ni plynou z článků 56 ES a 43 ES;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na základě portugalské právní úpravy je stát majitelem zlatých akcií GALP. Stát má právo jmenovat předsedu představenstva. V otázkách spadajících do jeho pravomoci podléhají rozhodnutí společnosti souhlasu státu.
   Jakékoli rozhodnutí směřující ke změně stanov společnosti, povolení uzavřít společné smlouvy týkající se skupin či dceřinných společností nebo rozhodnutí, která by mohla jakkoli ohrozit dodávky ropy, plynu či jejich derivátů do země, podléhají souhlasu státu.
   Komise má ta to, že jak právo státu jmenovat předsedu s pravomocí schvalovat rozhodnutí, tak jeho právo veta při významných krocích společnosti vážně omezuje přímé investice a portfoliové investice.
   Výše uvedená zvláštní práva státu představují státní opatření, neboť zlaté akcie nejsou výsledkem běžného použití práva obchodních společností.
   Sekundární právo Společenství nepřiznává státu zvláštní práva ve společnostech zabývajících se prodejem ropy a ropných produktů. GALP nemá žádnou odpovědnost za zaručení bezpečnosti dodávek. Stát zamýšlel učinit z GALP společnost, jejíž těžiště rozhodování bude v Portugalsku. V každém případě Portugalský stát nedodržel zásadu proporcionality, neboť dotčená opatření nejsou přiměřená pro zajištění dosažení sledovaných cílů a jdou nad rámec toho, co je nezbytné k jejich dosažení.


title: Věc T-58/01: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 — Solvay v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s uhličitanem sodným ve Společenství — Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že došlo k porušení článku 82 ES — Smlouva zajišťující společnosti minimální množství odbytu v členském státě a nákup množství nezbytných pro dosažení tohoto minimálního množství — Promlčení pravomoci Komise ukládat pokuty nebo sankce — Přiměřená lhůta — Podstatné formální náležitosti — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Právo na přístup ke spisu — Pokuta — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Přitěžující a polehčující okolnosti )

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 — Solvay v. Komise
   (Věc T-58/01) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s uhličitanem sodným ve Společenství - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že došlo k porušení článku 82 ES - Smlouva zajišťující společnosti minimální množství odbytu v členském státě a nákup množství nezbytných pro dosažení tohoto minimálního množství - Promlčení pravomoci Komise ukládat pokuty nebo sankce - Přiměřená lhůta - Podstatné formální náležitosti - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Právo na přístup ke spisu - Pokuta - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Přitěžující a polehčující okolnosti“)
   2010/C 37/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Solvay SA (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Simot, P.-A. Foriers, G. Block, F. Louis a A. Vallery, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a J. Currall, zmocněnci, ve spolupráci s N. Coutrelisem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/5/ES ze dne 13. prosince 2000 týkajícího se řízení podle článku 81[ES] (Věc COMP/33.133 — B: Uhličitan sodný — Solvay, CFK) (Úř. věst. 2003, L 10, s. 10) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise 2003/5/ES ze dne 13. prosince 2000 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] (Věc COMP/33.133 — B: Uhličitan sodný — Solvay, CFK) se zrušuje v rozsahu, v němž prohlašuje, že Solvay SA porušila v roce 1990 ustanovení článku 81 ES.

               2)

               Výše pokuty uložené Solvay je stanovena na 2,25 miliónů eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Žalobkyně ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů vzniklých Evropské komisi.

               5)

               Komise ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu čtvrtinu nákladů vzniklých žalobkyni.

      (1)  Úř. věst. C 161, 2.6.2001.


title: Věc C-290/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Firenze (Itálie) dne 12. července 2014 – trestní řízení proti Skerdjan Celaj

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Firenze (Itálie) dne 12. července 2014 – trestní řízení proti Skerdjan Celaj
   (Věc C-290/14)
   2014/C 292/22
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Firenze

      Účastník původního trestního řízení

   Skerdjan Celaj

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení směrnice 2008/115 (1) vnitrostátním právním předpisům členských států, které stanoví trest odnětí svobody až na čtyři léta pro státního příslušníka třetí země, který poté, co byl vrácen do své země nikoli z titulu trestní sankce ani v důsledku trestní sankce, opětovně vstoupil na území dotyčného státu, čímž porušil zákonný zákaz opětovného vstupu, aniž byl předem podroben donucovacím opatřením podle článku 8 směrnice 2008/115 pro účely jeho rychlého a účinného vyhoštění?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98)


title: Věc C-30/07: Žaloba podaná dne 29. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Maďarská republika

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/8

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Maďarská republika
   (Věc C-30/07)
   (2007/C 69/16)
   Jednací jazyk: maďarština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a Simon B.D., zmocněnci)

      Žalovaná: Maďarská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Maďarská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES (1) ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, a v každém případě tím, že je nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice,

               —

               uložit Maďarské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 23. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 16, s. 44 (Zvl. vyd. 19/06, s. 272).


title: Věc F-124/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. března 2015 – CW v. Parlament „Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na neplatnost — Článek 12a služebního řádu — Vnitřní pravidla týkající se poradního výboru pro obtěžování a jeho prevenci na pracovišti — Článek 24 služebního řádu — Žádost o pomoc — Zjevně nesprávná posouzení — Neexistence — Úloha a pravomoci poradního výboru pro obtěžování a jeho prevenci na pracovišti — Fakultativní předložení ze strany úředníka — Žaloba na náhradu škody“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/41

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. března 2015 – CW v. Parlament
   (Věc F-124/13) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na neplatnost - Článek 12a služebního řádu - Vnitřní pravidla týkající se poradního výboru pro obtěžování a jeho prevenci na pracovišti - Článek 24 služebního řádu - Žádost o pomoc - Zjevně nesprávná posouzení - Neexistence - Úloha a pravomoci poradního výboru pro obtěžování a jeho prevenci na pracovišti - Fakultativní předložení ze strany úředníka - Žaloba na náhradu škody“)
   (2015/C 155/59)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CW (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: E. Taneva a M. Dean, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o pomoc.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených CW.

               3)

               CW ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014, s. 54.


title: Věc T-364/17: Žaloba podaná dne 5. června 2017 – Marcin Bielawski v. EUIPO (HOUSE OF CARS)

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/44

         Žaloba podaná dne 5. června 2017 – Marcin Bielawski v. EUIPO (HOUSE OF CARS)
   (Věc T-364/17)
   (2017/C 249/59)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marcin Bielawski (Varšava, Polsko) (zástupce M. Kondrat, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „HOUSE OF CARS“ – Přihláška č. 15 172 638

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. března 2017, ve věci R 2047/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil; nebo

               —

               napadené rozhodnutí změnil tak, že vzhledem k přihlášené ochranné známce neexistuje žádný absolutní důvod pro zamítnutí zápisu;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: věc T-223/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. srpna 2006 Evropským parlamentem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. července 2006 ve věci F-102/05, Ole Eistrup v. Evropský parlament

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. srpna 2006 Evropským parlamentem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. července 2006 ve věci F-102/05, Ole Eistrup v. Evropský parlament
   (věc T-223/06 P)
   (2006/C 249/35)
   Jednací jazyk: dánština
   Účastníci řízení

      Navrhovatel: Evropský parlament (Štrasburk, Francie) (zástupci: H. von Hertzen a L. Knudsen, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Ole Eistrup
   Návrhová žádání navrhovatele

               —

               zrušení usnesení Soudu pro veřejnou službu.

               —

               aby Soud prvního stupně vydal konečné rozhodnutí ve sporu a prohlásil námitku nepřípustnosti vznesenou navrhovatelem v kasačním opravném prostředku za opodstatněnou.

               —

               odmítnutí žaloby podané M. Eistrupem jako nepřípustné.

               —

               rozhodnout o náhradě nákladů řízení podle práva.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Na podporu kasačního opravného prostředku Parlament uplatňuje, že Soud pro veřejnou službu porušil čl. 43 odst. 1 první pododstavec jednacího řádu, neboť nezamítl žalobu, ačkoli nebyla podepsána advokátem žalobce a nesla pouze razítko představující jeho podpis.
   Parlament rovněž tvrdí, že Soud pro veřejnou službu porušil zásadu právní jistoty, když podmínil použití čl. 43 odst. 1 prvního pododstavce jednacího řádu případným nepřiměřeným zásahem do práva na přístup ke spravedlnosti. Přitom pokud by tomu tak bylo, již by nebylo možné předvídat přípustnost žalob.


title: Věc T-439/13: Žaloba podaná dne 20. srpna 2013 — Fard a Sarkandi v. Rada

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/31

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2013 — Fard a Sarkandi v. Rada
   (Věc T-439/13)
   2013/C 367/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Mohammad Moghaddami Fard (Teherán, Írán); a Ahmad Sarkandi (Spojené arabské emiráty) (zástupci: M. Taher, Solicitor, M. Lester, Barrister, a S. Kentridge, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2013/270/SZBP ze dne 6. června 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 156, s. 10) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 156, s. 3);

               —

               uložil Radě, aby žalobcům nahradila náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod se zakládá na tom, že Rada provedla zjevně nesprávné posouzení, podle něhož byla splněna kritéria pro uvedení na seznam, pokud jde o oba žalobce, a že pro uvedení žalobců na seznam nebyl dán platný právní základ.

               2)

               Druhý žalobní důvod se zakládá na tom, že Rada hodlala žalobcům zakázat vycestovat, ačkoli k tomu nebyl dán náležitý právní základ.

               3)

               Třetí žalobní důvod se zakládá na tom, že Rada neuvedla odpovídající a dostatečné důvody pro zahrnutí žalobců do sporných opatření.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod se zakládá na tom, že Rada nezaručila právo žalobců na obhajobu a na účinný soudní přezkum.

               5)

               Pátý žalobní důvod se zakládá na tom, že rozhodnutí Rady zařadit žalobce na seznam zasáhlo nepřiměřeně a bezdůvodně do jejich základních práv včetně práva na ochranu vlastnictví, rodinného života, podnikání a dobrého jména.


title: Věc C-357/09 PPU: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 30. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) –Said Šamilovič Kadzoev (Chučbarov) ( Vízová, azylová a přistěhovalecká politika a jiné politiky týkající se volného pohybu osob — Směrnice 2008/115/ES — Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Článek 15 odst. 4 až 6 — Doba zajištění — Zohlednění doby, během které byl výkon rozhodnutí o vyhoštění pozastaven — Pojem reálný předpoklad pro vyhoštění )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/17

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 30. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) –Said Šamilovič Kadzoev (Chučbarov)
   (Věc C-357/09 PPU) (1)

   („Vízová, azylová a přistěhovalecká politika a jiné politiky týkající se volného pohybu osob - Směrnice 2008/115/ES - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Článek 15 odst. 4 až 6 - Doba zajištění - Zohlednění doby, během které byl výkon rozhodnutí o vyhoštění pozastaven - Pojem ‚reálný předpoklad pro vyhoštění‘“)
   2010/C 24/28
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

   Said Šamilovič Kadzoev (Chučbarov)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad čl. 15 odst. 4, 5 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř.věst. L 348, s. 98) — Uplynutí maximální doby zajištění podle článku 15 této směrnice v případě neoprávněně pobývajícího státního příslušníka třetí země — Uplynutí této maximální doby ke dni vstupu směrnice v platnost, ale před jejím provedením do vnitrostátního práva, které nestanoví časové omezení zajištění — Použití ustanovení směrnice po jejím provedení do vnitrostátního práva a neexistence zpětné účinnosti na již zahájené věci — Nezohlednění, při určování celkové doby zajištění, doby, po kterou probíhalo řízení o žalobě proti rozhodnutí o vyhoštění přijatému vnitrostátními orgány — Případná přípustnost překročení této doby z důvodu neexistence dokladu totožnosti a prostředků na obživu a agresivního chování dotyčné osoby — Pojem „reálný předpoklad pro vyhoštění“

      Výrok

               1)

               Článek 15 odst. 5 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí musí být vykládán v tom smyslu, že maximální doba zajištění, která je v něm stanovena, musí zahrnovat dobu zajištění, která uplynula v rámci řízení o vyhoštění zahájeného před tím, než nabyl účinnosti režim této směrnice.

               2)

               Doba, během které je osoba umístěna do střediska pro dočasné umístění na základě rozhodnutí přijatého podle ustanovení vnitrostátních předpisů a předpisů Společenství týkajících se žadatelů o azyl, nesmí být považována za zajištění za účelem vyhoštění ve smyslu článku 15 směrnice 2008/115.

               3)

               Článek 15 odst. 5 a 6 směrnice 2008/115 musí být vykládán v tom smyslu, že doba, během které byl výkon rozhodnutí o nuceném vrácení na hranici pozastaven, protože probíhalo soudní řízení o žalobě, kterou dotyčný podal proti tomuto rozhodnutí, je zohledněna pro výpočet doby zajištění za účelem vyhoštění, jestliže dotyčný během tohoto řízení i nadále pobýval ve středisku pro dočasné umístění.

               4)

               Článek 15 odst. 4 směrnice 2008/115 musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije, jestliže možnosti prodloužení dob zajištění stanovených v čl. 15 odst. 6 směrnice 2008/115 jsou v době soudního přezkumu zajištění dotyčné osoby vyčerpány.

               5)

               Článek 15 odst. 4 směrnice 2008/115 musí být vykládán v tom smyslu, že pouze skutečný předpoklad, že může dojít k úspěšnému vyhoštění s ohledem na lhůty stanovené v odstavcích 5 a 6 téhož článku, odpovídá reálnému předpokladu pro vyhoštění a že tento neexistuje, jestliže se zdá nepravděpodobné, že dotyčný bude s přihlédnutím k uvedeným lhůtám přijat ve třetí zemi.

               6)

               Článek 15 odst. 5 a 6 směrnice 2008/115 musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje, jestliže uplynula maximální doba zajištění stanovená touto směrnicí, aby dotyčný nebyl bezodkladně propuštěn z důvodu, že nemá žádné platné doklady, že se chová agresivně a nemá žádné vlastní prostředky na obživu ani ubytování ani prostředky poskytnuté za tímto účelem členským státem.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-162/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2012 — Società Airport Shuttle Express scarl a Giovanni Panarisi v. Comune di Grottaferrata

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2012 — Società Airport Shuttle Express scarl a Giovanni Panarisi v. Comune di Grottaferrata
   (Věc C-162/12)
   2012/C 165/23
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Società Airport Shuttle Express scarl, Giovanni Panarisi

      Žalovaná: Comune di Grottaferrata

      Předběžné otázky

               1)

               Brání články 49 SFEU, 3 Smlouvy o EU, 3, 4, 5, a 6 Smlouvy o EU, 101 a 102 SFEU, jakož i nařízení EHS č. 2454/1992 (1) a nařízení ES č. 12/1998 (2) použití čl. 3 odst. 3 a článku 11 zákona č. 21 z roku 1992 v rozsahu, v němž stanoví, že „3. Sídlo dopravce a garáž musejí být výlučně na území obce, která vydala povolení“ a že „Rezervace dopravní služby pronájmu vozu s řidičem se provádí v příslušných garážích. Začátek a konec každé jednotlivé služby pronájmu vozu s řidičem se musí uskutečnit v garáži umístěné v obci, která vydala povolení, s návratem do této garáže, zatímco vyzvednutí a příjezd na místo určení uživatele se mohou uskutečnit také na území jiných obcí.“?

               2)

               Brání články 49 SFEU, 3 Smlouvy o EU, 3, 4, 5 a 6 Smlouvy o EU, 101 a 102 SFEU, jakož i nařízení EHS č. 2454/1992 a nařízení ES č. 12/1998 použití článků 5 a 10 regionálního zákona Lazia č. 58 ze dne 26. října 1993 v rozsahu, v němž stanoví, že „Vyzvednutí uživatele nebo začátek služby se uskuteční na území obce, která vydala povolení“ a že „… vyzvednutí uživatele a začátek služby se uskuteční výlučně na území obce, která vydala licenci nebo povolení, na jakékoli místo určení, s předchozím souhlasem řidiče pro místa mimo území obce.“?

      (1)  Úř. věst. L 251, s. 1.

      (2)  Úř. věst. 1998, L 4, s. 10.


title: Věc C-430/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Rovigo (Itálie) dne 18. srpna 2011 — trestní řízení proti Md Sagor

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Rovigo (Itálie) dne 18. srpna 2011 — trestní řízení proti Md Sagor
      (Věc C-430/11)
      (2012/C 25/44)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Rovigo

         Účastník původního trestního řízení

      Md Sagor

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání s ohledem na zásady loajální spolupráce a užitečného účinku směrnic články 2, 4, 6, 7, 8, směrnice 2008/115/ES (1) tomu, aby státnímu příslušníkovi třetího státu, jehož pobyt na území členského státu je neoprávněný, byl uložen pouze na základě jeho neoprávněného vstupu a pobytu peněžitý trest, který je jako trestněprávní sankce nahrazen domácím vězením, ještě předtím, než nedodržel rozhodnutí o vyhoštění vydané správním orgánem?

                  2)

                  Brání s ohledem na zásady loajální spolupráce a užitečného účinku články 2, 15 a 16 směrnice 2008/115/ES tomu, aby následně po vydání směrnice, členský stát přijal právní předpis, který stanoví, že státnímu příslušníkovi třetí země, jehož pobyt na území členského státu je neoprávněný, bude uložen peněžitý trest, který je nahrazen okamžitým vyhoštěním vykonatelným jako trestněprávní sankce, aniž by byl dodržen postup a práva cizince stanovená směrnicí?

                  3)

                  Brání zásada loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU vnitrostátnímu právnímu předpisu přijatému v době lhůty pro provedení směrnice s cílem obejít nebo v každém případě omezit oblast působnosti této směrnice, a jaká opatření má soud přijmout v případě, že zjistí existenci takového cíle?

         (1)  Úř. věst. L 348, s. 98.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2004 ve věci C-467/02 (žádost Verwaltungsgericht Stuttgart o rozhodnutí o předběžné otázce): Inan Cetinkaya proti spolkové zemi Bádensko-Württembersko (Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Volný pohyb pracovníků — Článek 7 první pododstavec a čl. 14 odst. 1 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 — Právo dítěte tureckého pracovníka na pobyt po dosažení zletilosti — Podmínky rozhodnutí o vyhoštění — Odsouzení v trestním řízení)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 11. listopadu 2004
   ve věci C-467/02 (žádost Verwaltungsgericht Stuttgart o rozhodnutí o předběžné otázce): Inan Cetinkaya proti spolkové zemi Bádensko-Württembersko (1)

   (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Volný pohyb pracovníků - Článek 7 první pododstavec a čl. 14 odst. 1 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 - Právo dítěte tureckého pracovníka na pobyt po dosažení zletilosti - Podmínky rozhodnutí o vyhoštění - Odsouzení v trestním řízení)
   (2005/C 6/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-467/02, Inan Cetinkaya proti spolkové zemi Bádensko-Württembersko, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht Stuttgart (Německo) ze dne 19. prosince 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 27. prosince 2002, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric a J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 11. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 7 první pododstavec rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, přijatého Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, musí být vykládán tak, že se vztahuje na zletilou osobu, která je dítětem tureckého pracovníka, který působí nebo působil na řádném trhu práce v hostitelském členském státě, i když se však narodila a vždy pobývala v posledně uvedeném členském státě.

               2)

               Článek 7 první pododstavec rozhodnutí č. 1/80 brání tomu, aby v důsledku odsouzení k trestu odnětí svobody a následné léčby drogové závislosti byla práva, která toto ustanovení přiznává tureckému státnímu příslušníkovi, který se nachází ve stejné situaci jako I. Cetinkaya, omezena z důvodu prodloužené nepřítomnosti na trhu práce.

               3)

               Článek 14 rozhodnutí č. 1/80 brání tomu, aby vnitrostátní soudy nevzaly do úvahy při prověřování legality vyhoštění nařízeného proti tureckému státnímu příslušníkovi skutkové okolnosti, které nastaly po posledním rozhodnutí příslušných úřadů a které neopravňují k dalšímu omezení práv dotčené osoby ve smyslu zmíněného ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


title: Věc C-138/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Belgický stát v. N.V. Cobelfret ( Směrnice 90/435/EHS — Článek 4 odst. 1 — Přímý účinek — Vnitrostátní právní úprava, jejímž účelem je zamezit dvojímu zdanění rozdělených zisků — Odpočet částky přijatých dividend od daňového základu mateřské společnosti výlučně v tom rozsahu, v němž tato společnost dosáhla zdanitelných zisků )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Belgický stát v. N.V. Cobelfret
   (Věc C-138/07) (1)

   („Směrnice 90/435/EHS - Článek 4 odst. 1 - Přímý účinek - Vnitrostátní právní úprava, jejímž účelem je zamezit dvojímu zdanění rozdělených zisků - Odpočet částky přijatých dividend od daňového základu mateřské společnosti výlučně v tom rozsahu, v němž tato společnost dosáhla zdanitelných zisků“)
   (2009/C 82/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van beroep te Antwerpen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgický stát

      Žalovaný: N. V. Cobelfret
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van beroep te Antwerpen – Výklad článku 4 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6; Zvl. vyd. 09/01, s. 147) – Vnitrostátní právní ustanovení, která stanoví zrušení dvojího zdanění rozdělených zisků – Podmínky
   Výrok
   Článek 4 odst. 1 první odrážka směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jakou je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že dividendy přijaté mateřskou společností jsou zahrnuty do daňového základu této společnosti, aby pak byly odečteny až do výše 95 % v rozsahu, v němž v dotčeném daňovém období zbude po odečtení ostatních osvobozených příjmů kladný zůstatek.
   Ustanovení čl. 4 odst. 1 první odrážky směrnice 90/435 je bezpodmínečné a dostatečně přesné, aby bylo možno se jej dovolávat před vnitrostátními soudy.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc C-67/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundessozialgericht (Německo) dne 10. února 2014 – Jobcenter Berlin Neukölln v. Nazifa Alimanovic a další

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundessozialgericht (Německo) dne 10. února 2014 – Jobcenter Berlin Neukölln v. Nazifa Alimanovic a další
   (Věc C-67/14)
   2014/C 142/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundessozialgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jobcenter Berlin Neukölln

      Žalovaní: Nazifa Alimanovic, Sonita Alimanovic, Valentina Alimanovic, Valentino Alimanovic

      Předběžné otázky

               1)

               Platí zásada rovného zacházení zakotvená v článku 4 nařízení (ES) č. 883/2004 (1) – s výjimkou vyloučení možnosti vývozu dávek obsažených v čl. 70 odst. 4 nařízení (ES) č. 883/2004 – také ve vztahu k zvláštním nepříspěvkovým peněžitým dávkám ve smyslu čl. 70 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 883/2004?

               2)

               V případě, že odpověď na první otázku bude kladná: Jsou – a případně do jaké míry – přípustná omezení zásady rovného zacházení zakotvené v čl. 4 nařízení (ES) č. 883/2004 provedená vnitrostátní právní úpravou provádějící článek 24 odst. 2 směrnice 2004/38/ES (2), podle které bez výjimky neexistuje přístup k těmto dávkám v případech, kdy právo pobytu unijního občana v jiném členském státě plyne výlučně z hledání zaměstnání?

               3)

               Brání čl. 45 odst. 2 SFEU ve spojení s článkem 18 SFEU takové vnitrostátní právní úpravě, která bez výjimky všem unijním občanům, kteří se mohou jako uchazeči o zaměstnání dovolat výkonu svého práva volného pohybu, odepírá po dobu práva pobytu pouze za účelem hledání zaměstnání a nezávisle na jejich poutu k hostitelskému státu sociální dávky, které slouží k zajištění jejich další existence a současně jim usnadňují přístup na trh práce?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).


title: Věc T-199/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Ziegler v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen — Rozdělení trhu — Manipulace nabídkových řízení — Jediné a pokračující protiprávní jednání — Výrazné ovlivnění obchodu — Pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Ziegler v. Komise
   (Věc T-199/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Rozdělení trhu - Manipulace nabídkových řízení - Jediné a pokračující protiprávní jednání - Výrazné ovlivnění obchodu - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006)
   2011/C 226/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ziegler SA (Brusel, Belgie) (zástupci: J.-L. Lodomez a J. Lodomez, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a O. Beynet, poté A. Bouquet a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 926 v konečném znění ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Ziegler SA se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc C-15/14 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. června 2015 – Evropská komise v. MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. „Kasační opravný prostředek — Státní podpora — Smlouva mezi Maďarskem a ropnou a plynárenskou společností MOL týkající se poplatků za těžbu uhlovodíků — Pozdější změna právní úpravy spočívající ve zvýšení poplatků — Zvýšení, které se netýká společnosti MOL — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Selektivní povaha“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/14

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. června 2015 – Evropská komise v. MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.
   (Věc C-15/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpora - Smlouva mezi Maďarskem a ropnou a plynárenskou společností MOL týkající se poplatků za těžbu uhlovodíků - Pozdější změna právní úpravy spočívající ve zvýšení poplatků - Zvýšení, které se netýká společnosti MOL - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Selektivní povaha“)
   (2015/C 236/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (zástupci: N. Niejahr, Rechtsanwältin, F. Carlin, Barrister)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 61, 1.3.2014.


title: Věc C-31/15 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. června 2016 – Photo USA Electronic Graphic, Inc. v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV „Kasační opravný prostředek — Dumping — Prováděcí nařízení (EU) č. 412/2013 — Dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Číny — Konečné antidumpingové clo“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/9

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. června 2016 – Photo USA Electronic Graphic, Inc. v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV
   (Věc C-31/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) č. 412/2013 - Dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Číny - Konečné antidumpingové clo“)
   (2016/C 287/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (zástupce: K. Adamantopoulos, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: původně B. Driessen a S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile, zmocněnci, ve spolupráci s B. O’Connorem, solicitor, a S. Gubelem, avocat), Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněncis), Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV (zástupci: R. Bierwagen, Rechtsanwalt)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Photo USA Electronic Graphic, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


title: Věc C-71/15: Usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 18. prosince 2015 – Soudní dvůr Evropské unie v. Kendrion NV, podporovaná: Evropskou komisí

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/10

         Usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 18. prosince 2015 – Soudní dvůr Evropské unie v. Kendrion NV, podporovaná: Evropskou komisí
   (Věc C-71/15) (1)

   (2016/C 078/12)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Místopředseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.