title: Věc T-278/14: Žaloba podaná dne 27. dubna 2014 – Dairek Attoumi v. OHIM – Diesel (Cinturón)

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/34

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2014 – Dairek Attoumi v. OHIM – Diesel (Cinturón)
   (Věc T-278/14)
   2014/C 253/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mansour Dairek Attoumi (Badalona, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. M. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Diesel SpA (Breganze, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vrátil spis do stavu, v jakém se nacházel ve fázi řízení, kdy byl CD nosič s fakturami předán účastníku řízení požadujícímu určení neplatnosti, a zároveň zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. února 2014 ve věci R 855/2012-3,

               —

               podpůrně vrátil spis do stavu, v jakém se nacházel před rozhodnutím odvolacího senátu, a zároveň zrušil napadené rozhodnutí a přerušil řízení až do skončení soudního řízení zahájeného majitelkou průmyslového vzoru Společenství proti mezinárodní ochranné známce č. 6 08  499,

               —

               podpůrně vyhověl žalobě a zároveň určil, že účastník domáhající se neplatnosti průmyslového vzoru Společenství neprokázal používání jeho ochranné známky, a v důsledku toho zamítl návrh na určení neplatnosti,

               —

               vyhověl žalobě a zároveň zamítl návrh na určení neplatnosti s ohledem na uvedené argumenty,

               —

               uložil žalovanému a případným dalším vedlejším účastníkům řízení podporujícím jeho návrhová žádání náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Zobrazení pásku se slovním prvkem „DIESEL“ – Zapsaný průmyslový vzor Společenství č. 1044150-0003

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobce

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Diesel SpA

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka Společenství a mezinárodní slovní ochranná známka „DIESEL“ pro výrobky tříd 3, 9, 14, 16, 18, 24 a 25

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Vyhovění návrhu na určení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               nepředání žalobci CD nosiče s fakturami;

               —

               nepřerušení řízení;

               —

               žalobce je majitelem španělské ochranné známky č. 2 5 85  042„S.D.D. SUPER DIESEL DAIREK“;

               —

               zbývající důkaz o používání předložená účastníkem požadujícím určení neplatnosti není dostačující;

               —

               rozdílnost průmyslových vzorů;


title: Věc C-242/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. března 2015 Land Hessen proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 27. května 2015 ve věci T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG v. Evropská unie

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/30

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. března 2015 Land Hessen proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 27. května 2015 ve věci T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG v. Evropská unie
   (Věc C-242/15 P)
   (2015/C 236/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Land Hessen (zástupci: U. Soltész, A. Richter, advokáti)

      Další účastnice řízení: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG, Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje,

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 17. března 2015 ve věci T-89/09 v rozsahu, v němž zrušuje rozhodnutí Komise C(2008)6017 final ze dne 21. října 2008, státní podpora N 512/2007 – Německo, Abalon Hardwood Hessen GmbH;

               —

               zamítnout žalobu v plném rozsahu;

               —

               uložit společnosti Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG náklady navrhovatele v řízeních před Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel uplatňuje celkem čtyři důvody kasačního opravného prostředku:

               1.

               Prvním důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatel uplatňuje, že Tribunál nesprávně posoudil prostor Komise pro uvážení. Stanovení výše podpory v podobě záruk je komplexní ekonomická otázka, v jejímž rámci má Komise prostor pro uvážení. Tento prostor pro uvážení využívala Komise během své dlouholeté rozhodovací praxe v tom směru, že vypočítala výši podpory v podobě záruk německých spolkových zemí v souladu s pokyny německých orgánů na 0,5 % hodnoty záruky. Pozdější zveřejnění sdělení z roku 2000 o zárukách nemůže na této situaci nic změnit.

               2.

               Kromě toho Tribunál nepřihlédl k tomu (druhý důvod kasačního opravného prostředku), že pojem „podpora“ v článku 107 SFEU je objektivní pojem, který nelze ovlivnit schvalováním Komise. Výši podpory v podobě záruky nelze změnit schválením režimu podpory. To platí zejména v případě podpor de minimis, neboť tyto podpory nespadají pod článek 107 SFEU a nemohou být tudíž předmětem rozhodnutí Komise o schválení.

               3.

               Třetím důvodem kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatel porušení zásady rovného zacházení. Při výpočtu výše podpory v podobě záruky na základě schválených a neschválených režimů podpor se jedná o věcně stejné podpory, se kterými je rozdílně zacházeno bez objektivního zdůvodnění. Kromě toho Tribunál nesprávně rozlišuje při uplatnění metody 0,5 % záruky poskytnuté před a po zveřejnění sdělení z roku 2000 o zárukách. Praxe Komise vůči Německu je však v projednávaném případě v poměru speciality vůči obecnému sdělení o zárukách, a zde sporná metoda výpočtu by byla krom toho přípustná i v případě, že by se u ní mělo vycházet ze sdělení z roku 2000 o zárukách.

               4.

               Konečně vytýká navrhovatel svým čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku právní pochybení při posouzení zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání. Zaprvé je hodno ochrany očekávání spolkové země Hesensko, že Komise ve své dlouholeté rozhodovací praxi přijala metodu 0,5 % a krom toho ji ve svém dopise z roku 1998 výslovně potvrdila. Kromě toho Komise během podrobného přezkumu hesenských směrnic o zárukách nevznesla proti metodě 0,5 % žádné námitky.


               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/1

         (2008/C 171/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 158, 21.6.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 142, 7.6.2008

      Úř. věst. C 128, 24.5.2008

      Úř. věst. C 116, 9.5.2008

      Úř. věst. C 107, 26.4.2008

      Úř. věst. C 92, 12.4.2008

      Úř. věst. C 79, 29.3.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-55/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 1. února 2017 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Vodafone Omnitel NV

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 1. února 2017 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Vodafone Omnitel NV
   (Věc C-55/17)
   (2017/C 239/27)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Odpůrkyně: Vodafone Omnitel NV

      Předběžné otázky
       (1)

               1)

               Brání články 8 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 (2) výkladu odpovídajících vnitrostátních ustanovení, kterými byly tyto články provedeny (t.j. v uvedeném pořadí články 24 a 25 italského spotřebitelského zákoníku), podle něhož lze kvalifikovat jako „nepatřičné ovlivňování“, tedy jako „agresivní obchodní praktiku“, která může „výrazně“ zhoršit svobodnou volbu nebo chování průměrného spotřebitele, postup telefonního operátora spočívající v neposkytnutí informací o přednastavení určitých telefonních služeb (a sice hlasové odkazové služby nebo internetové služby) na SIM kartách, a to zejména v situaci, kdy dotčený telefonní operátor není povinen učinit žádný další konkrétní úkon?

               2)

               Lze bod 29 přílohy I směrnice 2005/29/ES […] vykládat v tom smyslu, že se o „setrvačný prodej“ jedná tehdy, jestliže mobilní operátor požádá zákazníka o zaplacení ceny za hlasovou odkazovou službu a internetovou službu, a to v situaci, kterou charakterizují následující skutečnosti:

                           —

                           při uzavírání smlouvy o poskytování mobilních telefonních služeb telefonní operátor neinformoval řádně spotřebitele o tom, že hlasová odkazová služba a internetová služba jsou na SIM kartě předem nastavené a spotřebitel může proto uvedené služby případně využívat, aniž by učinil zvláštní úkon (setting);

                           —

                           spotřebitel musí v každém případě učinit příslušné úkony, které jsou nutné k využívání uvedených služeb (například zadat číslo hlasové odkazové služby nebo aktivovat příkazy spouštějící prohlížení internetu);

                           —

                           vůbec se nejedná o výtky týkající se technických a provozních podmínek, na základě kterých spotřebitel dané služby konkrétně využívá, ani informací o těchto podmínkách a o ceně samotných služeb, přičemž operátorovi se vyčítá jen neoznámení skutečnosti, že služby jsou na SIM kartě předem nastavené?

               3)

               Brání smysl a účel „obecné“ směrnice č. 2005/29 jako „bezpečnostní sítě“ na ochranu spotřebitelů, jakož i bod 10 odůvodnění a čl. 3 odst. 4 této směrnice vnitrostátní právní úpravě, podle níž spadá posuzování dodržování zvláštních povinností na ochranu spotřebitelů stanovených odvětvovou směrnicí č. 2002/22/ES (3) do působnosti obecné směrnice č. 2005/29/ES o nekalých obchodních praktikách, čímž je vyloučen zásah orgánu příslušného k odstraňování porušování odvětvové směrnice, a to ve všech případech, které mohou zahrnovat i prvky nekalé obchodní praktiky?

               4)

               Má být zásada přednosti lex specialis podle čl. 3 odst. 4 směrnice č. 2005/29/ES vykládána jako zásada upravující vztahy mezi systémy právní úpravy (obecnou a odvětvovou právní úpravou) nebo vztahy mezi právními předpisy (obecnými a zvláštními předpisy) či vztahy mezi orgány odpovědnými za regulaci a dohled v příslušných odvětvích?

               5)

               Lze mít za to, že je jedná o „rozpor“ uvedený v čl. 3 odst. 4 směrnice č. 2005/29/ES jen tehdy, když existuje podstatný rozpor mezi ustanoveními právních předpisů týkajících se nekalých obchodních praktik a jinými unijními předpisy upravujícími zvláštní odvětvové aspekty obchodních praktik, nebo stačí, že dotčené právní předpisy a právní předpisy o nekalých obchodních praktikách obsahují v souvislosti se zvláštnostmi příslušného odvětví natolik odlišnou právní úpravu, že to vede ke kolizi předpisů (Normenkollision), pokud jde o stejnou konkrétní situaci?

               6)

               Vztahuje se pojem „pravidla Společenství“ uvedený v čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES jen na ustanovení obsažená v unijních nařízeních a směrnicích nebo také na předpisy, kterými se uvedená ustanovení přímo provádějí, anebo zahrnuje daný pojem také právní a správní předpisy, kterými se provádějí zásady unijního práva?

               7)

               Brání zásada přednosti lex specialis podle bodu 10 odůvodnění a čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES, jakož i články 20 a 21 směrnice 2002/22/ES a články 3 a 4 směrnice 2002/21/ES (4) výkladu odpovídajících vnitrostátních provádějících předpisů, podle něhož vždy, když v některém regulovaném odvětví, na které se vztahuje odvětvová „spotřebitelská“ právní úprava přiznávající regulační a sankční pravomoci příslušnému odvětvovému orgánu, dojde k postupu, který lze spojit s pojmem „agresivní praktika“ ve smyslu článků 8 a 9 směrnice 2005/29/ES nebo „za všech okolností“ agresivní podle přílohy I směrnice 2005/29/ES, je třeba uplatnit obecný právní předpis o nekalých praktikách, a to i tehdy, když existuje odvětvový právní předpis přijatý na ochranu spotřebitelů a založený na ustanoveních unijního práva, který úplně upravuje stejné „agresivní praktiky“ nebo v každém případě uvedené „nekalé praktiky“?

      (1)  Navazující číslování předběžných otázek je odlišné od číslování uvedeného v předkládajícím usnesení, které obsahovalo dvě skupiny otázek, které nebyly očíslovány navazujícím způsobem.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33).


title: Věc C-617/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Hummel Holding A/S v. Nike Inc., Nike Retail B.V. „Řízení o předběžné otázce — Duševní vlastnictví — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Ochranná známka Evropské unie — Článek 97 odst. 1 — Mezinárodní příslušnost — Žaloba pro porušení ochranné známky směřující proti společnosti se sídlem ve třetím státě — Vnukovská společnost se sídlem na území členského státu soudu, jemuž byla věc předložena — Pojem ‚pobočka‘“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Hummel Holding A/S v. Nike Inc., Nike Retail B.V.
   (Věc C-617/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Ochranná známka Evropské unie - Článek 97 odst. 1 - Mezinárodní příslušnost - Žaloba pro porušení ochranné známky směřující proti společnosti se sídlem ve třetím státě - Vnukovská společnost se sídlem na území členského státu soudu, jemuž byla věc předložena - Pojem ‚pobočka‘“)
   (2017/C 239/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hummel Holding A/S

      Žalované: Nike Inc., Nike Retail B.V.

      Výrok

   Článek 97 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že právně samostatná společnost se sídlem v členském státě, která je vnukovskou společností mateřského podniku, který nemá sídlo v Unii, představuje „pobočku“ tohoto mateřského podniku ve smyslu tohoto ustanovení, jestliže je tato dceřiná společnost provozním centrem, jež má v členském státě, v němž se nachází, formu skutečné a stabilní přítomnosti, z níž je provozována obchodní činnost, a dlouhodobě vystupuje navenek jako detašované pracoviště uvedeného mateřského podniku.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-313/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. května 2017 Georgem Haswanim proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 22. března 2017 ve věci T-231/15, Haswani v. Rada

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/41

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. května 2017 Georgem Haswanim proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 22. března 2017 ve věci T-231/15, Haswani v. Rada
   (Věc C-313/17 P)
   (2017/C 239/52)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: George Haswani (zástupce: G. Karouni, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2017 (věc T-231/15) v bodech 39 až 47 odůvodnění, v nichž byl návrh na zrušení jednak rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (1), a jednak prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/840 ze dne 27. května 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (2), prohlášen za nepřípustný, a dále aby zrušil body 1, 3, 4 a 5 jeho výroku;

               —

               v důsledku toho nařídil odstranění jména G. Haswaniho z příloh shora uvedených aktů;

               —

               sám ve věci rozhodl tak, že zruší rozhodnutí 2015/1836 (3) a prováděcí nařízení 2015/1828 (4);

               —

               sám ve věci rozhodl tak, že uloží Radě povinnost zaplatit částku 700 000 eur jako náhradu veškeré újmy;

               —

               zrušil napadený rozsudek v bodech 4 a 5 výroku a v bodech 91 až 93 odůvodnění, podle nichž má G. Haswani nést náklady řízení související s jeho vlastními návrhy a nahradit dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Radou;

               —

               uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení v souladu s čl. 184 odst. 4 jednacího řádu Soudního dvora.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Tribunál v bodech 39 až 47 odůvodnění rozsudku shledal, že návrhová žádání znějící na zrušení rozhodnutí 2016/850 a prováděcího nařízení 2016/840 předložená G. Haswanim v jeho druhém návrhu na úpravu žaloby jsou nepřípustná z hlediska požadavků čl. 86 odst. 4 jeho jednacího řádu. Toto nesprávné právní posouzení je zřejmé zvláště v bodě 45 odůvodnění napadeného rozsudku.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Tribunál v bodech 39 až 47 odůvodnění svého rozsudku – konkrétně v bodě 47 – shledal, že v případě nesplnění požadavků uvedených v čl. 86 odst. 4 jeho jednacího řádu může návrhová žádání obsažená v návrhu na úpravu žaloby odmítnout jako nepřípustná i bez zkoumání, zda vedoucí soudní kanceláře zaslal žalobci výzvu k odstranění vad.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v bodech 39 až 47 odůvodnění napadeného rozsudku, konkrétně v bodě 46, jelikož Tribunál shledal, že G. Haswani měl ve svém návrhu na úpravu žaloby předložit vedle upravených návrhových žádání též nové znění upravených žalobních důvodů.
   Začtvrté bude Soudní dvůr v rámci jemu svěřené pravomoci sám ve věci rozhodnout nucen konstatovat protiprávnost rozhodnutí a prováděcího nařízení z roku 2015 (2015/1836 et 2015/1828), podle nichž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje patřící předním podnikatelům působícím v Sýrii.

      (1)  Úř. věst. 2016, L 141, s. 125.

      (2)  Úř. věst. 2016, L 141, s. 30.

      (3)  Úř. věst. 2015, L 266, s. 75.

      (4)  Úř. věst. 2015, L 266, s. 1.


title: Věc T-329/16: Žaloba podaná dne 21. června 2016 – Bristol-Myers Squibb Pharma v. Komise a EMA

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/27

         Žaloba podaná dne 21. června 2016 – Bristol-Myers Squibb Pharma v. Komise a EMA
   (Věc T-329/16)
   (2016/C 314/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bristol-Myers Squibb Pharma EEIG (Uxbridge, Spojené království) (zástupci: P. Bogaert a B. Van Vooren, advokáti, a B. Kelly, Solicitor)

      Žalované: Evropská komise a Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil napadené akty;

               —

               uložil Evropské komisi a EMA náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně žalobou požaduje zrušení aktu Evropské komise, který odstraňuje „elotuzumab“ z unijního registru humánních léčivých přípravků pro vzácná onemocnění a/nebo proveditelného aktu Evropské komise nebo Evropské agentury pro léčivé přípravky stanovujícího, že kritéria pro stanovení vzácných onemocnění „elotuzumab“ nebyla splněna již v době registrace léčivého přípravku „Empliciti“.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadané akty porušují čl. 5 odst. 12 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000 (1) ve spojení se zásadou proporcionality:

                           —

                           zaprvé podle čl. 5 odst. 12 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění nelze vzít léčivý přípravek, který obdržel registraci po žádosti o registraci pro vzácné onemocnění, v úvahu podle čl. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění.

                           —

                           zadruhé podle čl. 5 odst. 12 nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění stanovení pro vzácné onemocnění může být odňato pouze tehdy, když kritéria článku 3 nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění již nejsou splněna.

                           —

                           Zatřetí podle čl. 5 odst. 12 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění musí EMA a Komise použít dokazování, které podporuje cíle Nařízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené akty porušují čl. 5 odst. 12 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění ve spojení s čl. 5 odst. 8 nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění, jelikož neexistuje žádné formální rozhodnutí Komise.

      (1)  Nařízení (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 , o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. L 18, 22. 1. 2000, s. 1)


title: Věc T-365/06: Žaloba podaná dne 1. prosince 2006 – Bateaux Mouches v. OHIM – Castanet (Bateaux Mouches)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/23

         Žaloba podaná dne 1. prosince 2006 – Bateaux Mouches v. OHIM – Castanet (Bateaux Mouches)
   (Věc T-365/06)
   (2007/C 42/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: SA Compagnie des Bateaux Mouches (Paříž, Francie) (zástupce: D. de Leusse, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: Jean-Noël Castanet (Paris, France)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu společnosti Compagnie des Bateaux Mouches za přípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. září 2006 (věc R 1172/2005-1, Castanet v. Compagnie des Bateaux Mouches);

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež byla předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „Bateaux Mouches“ pro služby zařazené do tříd 39, 41 a 42 – ochranná známka Společenství č. 1 336 122

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Jean-Noël Castanet

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 (1) z důvodu, že napadené rozhodnutí nesprávně považovalo ochrannou známku žalobkyně za popisnou a prostou rozlišovací způsobilosti a že rozhodlo, že žalobkyně neprokázala, že její ochranná známka nabyla užíváním rozlišovací způsobilost pro dotčené služby.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-327/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Armamento Li Causi v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/37

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Armamento Li Causi v. Komise
   (Věc T-327/08)
   (2008/C 272/75)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Armamento Li Causi Snc (Marsala, Itálie) (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis a A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 zveřejněné v Úř. věst. L 155 ze dne 13. června 2008;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise.


title: Věc T-188/14: Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Grundig Multimedia v. OHIM (GentleCare)

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/30

         Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Grundig Multimedia v. OHIM (GentleCare)
   (Věc T-188/14)
   2014/C 151/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Švýcarsko) (zástupci: M. Neuner a S. Walter, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. ledna 2014 ve věci R 739/2013-5.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „GentleCare“ pro výrobky náležející do třídy 7 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 11 102 522

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-4/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 5. ledna 2011 — Spolková republika Německo v. Kaveh Puid

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 5. ledna 2011 — Spolková republika Německo v. Kaveh Puid
   (Věc C-4/11)
   2011/C 95/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hessischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo

      Žalovaný: Kaveh Puid

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 3 odst. 2 první větu nařízení Dublin II (1), podle níž je členský stát oprávněn posoudit žádost o azyl, která u něj byla podána, i když podle čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení je příslušný jiný členský stát (dále jen „příslušný členský stát“) (tzv. samovstup), vykládat v tom smyslu, že povinnost členského státu k výkonu práva, jež mu toto ustanovení přiznává ve prospěch dotčeného žadatele o azyl, lze dovodit také z důvodů, jež nemají původ v osobě žadatele o azyl ani nevyplývají z jiných zvláštností konkrétního případu, nýbrž které jsou dány vzhledem k situaci, jež v příslušném členském státě ohrožuje základní práva žadatelů o azyl stanovená v Listině základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Jsou dány relevantní důvody pro povinnost samovstupu členského státu vzhledem k situaci existující v příslušném členském státě, pokud jde o záruky v oblasti lidských práv zakotvené v čl. 3 odst. 1, článku 4, článku 18, čl. 19 odst. 2 a článku 47 Listiny již na základě skutečnosti, že příslušný členský stát po dobu, jejíž trvání nelze odhadnout, zásadním způsobem nesplňuje jednu nebo více podmínek, jež stanoví směrnice Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl (Úř. věst. L 31, s. 18), a ustanovení směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 326, s. 13)?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku:
               Je dána povinnost členského státu k výkonu práva podle čl. 3 odst. 2 první věty nařízení Dublin II s ohledem na výše uvedené záruky Listiny každopádně tehdy, pokud v příslušném členském státě existuje zvlášť závažná situace, kdy jsou zásadním způsobem zpochybněny procesní záruky pro žadatele o azyl nebo kdy je ohrožena existence nebo tělesná integrita převzatého žadatele o azyl?

               4)

               V případě kladné odpovědi na druhou nebo třetí otázku:
               Vyplývá z povinnosti členského státu k výkonu práva podle čl. 3 odst. 2 první věty nařízení Dublin II vymahatelný subjektivní nárok žadatele o azyl vůči členskému státu, aby provedl samovstup?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109).


title: Věc C-418/06 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. dubna 2008 – Belgické království v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — EZOZF — Odvětví plodin na orné půdě — Schválení účetních závěrek EZOZF — Spolehlivý a operativní kontrolní systém — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Paušální oprava — Retroaktivní použití právní úpravy kontrol — Implicitní povinnosti — Zásada proporcionality — Právní jistota — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. dubna 2008 – Belgické království v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-418/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - EZOZF - Odvětví plodin na orné půdě - Schválení účetních závěrek EZOZF - Spolehlivý a operativní kontrolní systém - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Paušální oprava - Retroaktivní použití právní úpravy kontrol - Implicitní povinnosti - Zásada proporcionality - Právní jistota - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci)
   (2008/C 142/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Belgické království (zástupci: A. Hubert a L. Van den Broeck, H. Gilliams, P. De Bandt a L. Goosssens, advokáti)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin a L. Visaggio, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 25. července 2006, Belgie v. Komise (T-221/04), kterým Soud zamítl žalobu směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise 2004/136/ES ze dne 4. února 2004 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 40, s. 31) v rozsahu, v němž stanoví paušální opravu ve výši 2 % výdajů, které Belgie vykázala v oblasti plodin na orné půdě
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Belgické království a Komise Evropských společenství nesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-82/16: Žaloba podaná dne 23. února 2016 – International Gaming Projects v. EUIPO – adp Gauselmann (TRIPLE EVOLUTION)

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/38

         Žaloba podaná dne 23. února 2016 – International Gaming Projects v. EUIPO – adp Gauselmann (TRIPLE EVOLUTION)
   (Věc T-82/16)
   (2016/C 136/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: International Gaming Projects Ltd (Valletta, Malta) (zástupci: M. Garayalde Niño, A. Alpera Plazas, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „TRIPLE EVOLUTION“ – přihláška č. 11 968 138

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2015 ve věci R 725/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu za přípustnou,

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu,

               —

               nařídil zápis ochranné známky Evropské unie „TRIPLE EVOLUTION“ pro všechny výrobky a služby, pro něž je požadována ochrana,

               —

               uložil EUIPO a/nebo podateli námitek náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Odvolací senát EUIPO nesprávně došel k závěru, že mezi kolidujícími označeními existuje nebezpečí záměny.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  24. listopadu 2005  ve věci C-331/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato): ATI EAC Srl e Viaggi di Maio Snc a další proti ACTV Venezia SpA a dalším (Veřejné zakázky na služby — Směrnice 92/50/EHS a 93/38/EHS — Kritéria pro zadání — Ekonomicky nejvýhodnější nabídka — Dodržení kritérií pro zadání stanovených v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky — Stanovení podkritérií pro jedno z kritérií pro zadání v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky — Rozhodnutí o stanovení váhy — Zásady rovného zacházení s uchazeči a transparentnosti)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 24. listopadu 2005
   ve věci C-331/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato): ATI EAC Srl e Viaggi di Maio Snc a další proti ACTV Venezia SpA a dalším (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Směrnice 92/50/EHS a 93/38/EHS - Kritéria pro zadání - Ekonomicky nejvýhodnější nabídka - Dodržení kritérií pro zadání stanovených v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky - Stanovení podkritérií pro jedno z kritérií pro zadání v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky - Rozhodnutí o stanovení váhy - Zásady rovného zacházení s uchazeči a transparentnosti)
   (2006/C 48/16)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-331/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Consiglio di Stato (Itálie) ze dne 6. dubna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 29. července 2004, v řízení ATI EAC Srl e Viaggi di Maio Snc, EAC Srl, Viaggi di Maio Snc proti ACTV Venezia SpA, Provincia di Venezia, Comune di Venezia, za přítomnosti: ATI La Linea SpA-CSSA, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 24. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 36 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby a článek 34 směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací musí být vykládány v tom smyslu, že právo Společenství nebrání tomu, aby zadávací komise přidělila specifickou váhu předem stanoveným podkritériím kritéria pro zadání tím, že mezi tato podkritéria rozdělí počet bodů určených na toto kritérium zadavatelem při vyhotovení zadávací dokumentace nebo vyhlášení zakázky, za podmínky, že takové rozhodnutí:

               —

               nemění kritéria pro zadání zakázky vymezená v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky;

               —

               neobsahuje skutečnosti, které by, pokud by byly známy v době přípravy nabídek, mohly tuto přípravu ovlivnit;

               —

               nebylo přijato s přihlédnutím ke skutečnostem, jež by mohly mít diskriminační účinek vůči některému z uchazečů.

      (1)  Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


title: Věc T-132/13: Žaloba podaná dne 4. března 2013 — Deweerdt a další v. Účetní dvůr

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/21

         Žaloba podaná dne 4. března 2013 — Deweerdt a další v. Účetní dvůr
   (Věc T-132/13)
   2013/C 123/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Sonja Dewweerdt (Rulles, Belgie); Didier Lebrun (Lucemburk, Lucembursko); a Margot Lietz (Mensdorf, Lucembursko) (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že článek 4 jednacího řádu Účetního dvora je protiprávní, jelikož členovi, který se dopustí obtěžování, zajišťuje beztrestnost;

               —

               zrušil rozhodnutí Účetního dvora ze dne 13. prosince 2012, podle kterého nebude k Soudnímu dvoru podán návrh na přezkoumání toho, zda paní S., v té době členka Účetního dvora, přestala splňovat podmínky nezbytné k výkonu její funkce nebo neplní povinnosti vyplývající z její funkce, a pro případ, že by její funkční období již skončilo, na její zbavení jejího nároku na důchod;

               —

               uložil Účetnímu dvoru náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z protiprávnosti článku 4 jednacího řádu Účetního dvora, jelikož členovi, který se dopustí obtěžování, zajišťuje beztrestnost.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je rozporuplné, neboť Účetní dvůr výslovně uznal pochybení paní S., ale odmítl zahájit vůči ní řízení před Soudním dvorem.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z naprostého nedostatku relevantního odůvodnění, na jehož základě by žalobci mohli posoudit odůvodněnost napadeného rozhodnutí.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání a ze zneužití práva, neboť Účetní dvůr zkoumal účelnost zahájení řízení vůči paní S. před Soudním dvorem teprve rok a den po předložení zprávy externího vyšetřovatele.


title: Věc C-178/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Târgu-Mureș (Rumunsko) dne 17. března 2010 — Ministerul Economiei și Finanțelor, Direcția Generală a Finanțelor Publice Mureș, Administrația Finanțelor Publice Târgu-Mureș v. SC Darmi SRL

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/34

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Târgu-Mureș (Rumunsko) dne 17. března 2010 — Ministerul Economiei și Finanțelor, Direcția Generală a Finanțelor Publice Mureș, Administrația Finanțelor Publice Târgu-Mureș v. SC Darmi SRL
      (Věc C-178/10)
      (2010/C 161/51)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Târgu-Mureș

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Ministerul Economiei și Finanțelor, Direcția Generală a Finanțelor Publice Mureș, Administrația Finanțelor Publice Târgu-Mureș

         Odpůrkyně: SC Darmi SRL

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze se domnívat, že zavedení daně ze znečištění životního prostředí v období od 1. července 2008 do 15. prosince 2008 příslušnými vnitrostátními právními předpisy přijatými v Rumunsku (mimořádné nařízení č. 50/2008) je v souladu se zásadami celní unie a zákazu dvojího zdanění zakotvenými v článcích 23, 25 a 90 Smlouvy o ES, nebo že tato ustanovení Smlouvy umožňují zavedení daně ze znečištění životního prostředí pro účel stanovený rumunským zákonodárcem v preambuli mimořádného nařízení č. 50/2008, tj. účel stanovený i článkem 174 Smlouvy o ES a násl.: zaručit ochranu životního prostředí díky realizaci programů a plánů na zlepšení kvality ovzduší a návratem k limitním hodnotám stanoveným příslušnými právními předpisy Společenství? Jinými slovy, zda konkrétněji lze v případě zavedení daně ze znečištění životního prostředí v některém členském státě Evropské unie při první registraci osobních vozidel, nových či ojetých, dovezených z jiného členského státu do prvního členského státu, mít za to, že ustanovení článku 174 Smlouvy o ES a násl. odůvodňují nepoužití článků 23, 25 a 90 Smlouvy o ES?

                  2)

                  Lze se domnívat, že pokud takové vozidlo podléhalo v některém členském státě podobné dani, neboli dani ze znečištění životního prostředí (se stejným pojmovým obsahem a cílem), za účelem respektování životního prostředí v souladu se zásadami a cíli podle článku 174 Smlouvy o ES a násl.), je možné při první registraci v jiném členském státě uplatnit tuto daň ze znečištění životního prostředí se stejnými cíli stanovenými v článku 174 Smlouvy o ES a násl., přestože na vozidlo byla již dříve uplatněna daň ze znečištění životního prostředí v jiném členském státě?

                  3)

                  Lze se konečně v případě, že takové motorové vozidlo nepodléhalo v jiném členském státě dani ze znečištění životního prostředí (protože tato daň neexistuje nebo z jiného důvodu), ale při následné registraci v jiném členském státě, například v Rumunsku, kde se tato daň platí, podléhá vozidlo v tomto státě při první registraci dani ze znečištění životního prostředí, domnívat, že jsou porušeny zásady celní unie a [zákazu] nepřímé vnitrostátní ochrany stanovené články 23, 25 a 90 Smlouvy o ES?


title: Věc T-96/13: Žaloba podaná dne 22. února 2013 — Rot Front v. OHIM — Rakhat (Macka)

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/18

         Žaloba podaná dne 22. února 2013 — Rot Front v. OHIM — Rakhat (Macka)
   (Věc T-96/13)
   2013/C 123/30
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rot Front OAO (Moskva, Rusko) (zástupce: B. Térauda, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Rakhat AO (Almaty, Kazachstán)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Macka“ pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 556 135

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Nezapsaná obrazová ochranná známka obsahující zobrazení tašky se slovním prvkem „Macka“ pro cukrářské výrobky v Řecku a Německu

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-514/10: Žaloba podaná dne 1. listopadu 2010 — Fruit of the Loom v. OHIM — Blueshore Management (FRUIT)

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/30

         Žaloba podaná dne 1. listopadu 2010 — Fruit of the Loom v. OHIM — Blueshore Management (FRUIT)
   (Věc T-514/10)
   ()
   2011/C 13/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, USA) (zástupci: S. Malynicz, Barrister a V. G. Marsland, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Blueshore Management SA (Cernusco Sul Naviglio, Itálie)

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. srpna 2010 ve věci R 1686/2008-4;

               —

               uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: slovní ochranná známka Společenství „FRUIT“ pro výrobky a služby tříd 18, 24 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 745216

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastník řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: částečné zrušení ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně má za to, že sporné rozhodnutí porušuje čl. 15 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nezohlednil i) znázornění a význam slova „FRUIT“ v rámci ochranných známek předložených majitelkou jako důkaz o užívání ii) důkaz, že majitelka prodávala své výrobky neoficiálně pod jménem „FRUIT“, přičemž používala ústně tuto ochrannou známku často na obchodním jednáních a transakcích se zákazníky a iii) důkaz, že majitelka používala ochrannou známku „FRUIT“ jako součást své internetové stránky.


title: Věc C-51/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Noord-Holland (Nizozemsko) dne 28. ledna 2016 – Stryker EMEA Supply Chain Services BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Noord-Holland (Nizozemsko) dne 28. ledna 2016 – Stryker EMEA Supply Chain Services BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Věc C-51/16)
   (2016/C 136/21)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Noord-Holland

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stryker EMEA Supply Chain Services BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být číslo 9021 KN vykládáno v tom smyslu, že takové implantační šrouby, jako jsou ty, které jsou popsány výše v bodě 4, které jsou určeny výlučně k tomu, aby byly za účelem léčby zlomenin nebo upevnění protéz implantovány do lidského těla, mohou být zařazeny do tohoto čísla?

               2)

               Je nařízení č. 1212/2014 (1) platné?

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1212/2014 ze dne 11. listopadu 2014 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 329, s. 3).


title: Věc C-344/12: Žaloba podaná dne 18. července 2012 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/26

         Žaloba podaná dne 18. července 2012 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-344/12)
   2012/C 287/49
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Grespan a G. Conte, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Italská republika nepřijala ve stanovené lhůtě veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s rozhodnutím Komise C(2009) 8112 final ze dne 19. listopadu 2009 o státních podporách C 38/A/04 (ex NN 58/04) a C 36/B/06 (ex NN 38/06), které Itálie poskytla ve prospěch společnosti Alcoa Trasformazioni, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 tohoto rozhodnutí a článku 288 SFEU;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem žaloby Komise je neprovedení rozhodnutí Komise o státních podporách, které Itálie poskytla společnosti Alcoa Transformazioni, Italskou republikou.
   Podle článku 4 dotčeného rozhodnutí měla Itálie do 20. ledna 2010 poskytnout Komisi informaci o celkové částce, kterou má příjemce vrátit, podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k dosažení souladu s tímto rozhodnutím a doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit. Krom toho podle článku 2 ve spojení s článkem 3 téhož rozhodnutí je Itálie povinna zajistit, aby příjemce navrátil podporu do 20. března 2010.
   V době podání projednávané žaloby žalovaná ještě nepřijala veškerá opatření ke splnění těchto povinností.


title: Věc C-48/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Nordea Bank Danmark A/S v. Skatteministeriet „Daňové právní předpisy — Svoboda usazování — Vnitrostátní daň ze zisku — Zdanění skupin podniků — Zdanění činnosti zahraničních stálých provozoven společností-rezidentů — Zamezení dvojímu zdanění započtením daně (metoda započtení) — Opětovné zahrnutí dříve odečtených ztrát v případě převodu stálé provozovny na společnost patřící do téže skupiny, která nepodléhá daňové pravomoci daného členského státu“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Nordea Bank Danmark A/S v. Skatteministeriet
   (Věc C-48/13) (1)

   („Daňové právní předpisy - Svoboda usazování - Vnitrostátní daň ze zisku - Zdanění skupin podniků - Zdanění činnosti zahraničních stálých provozoven společností-rezidentů - Zamezení dvojímu zdanění započtením daně (metoda započtení) - Opětovné zahrnutí dříve odečtených ztrát v případě převodu stálé provozovny na společnost patřící do téže skupiny, která nepodléhá daňové pravomoci daného členského státu“)
   2014/C 315/11
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nordea Bank Danmark A/S

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Výrok

   Články 49 SFEU a 54 SFEU, jakož i články 31 a 34 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, brání právní úpravě členského státu, podle níž se v případě, že společnost-rezident převede stálou provozovnu nacházející se v jiném členském státě nebo v jiném státě, který je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru, na společnost-nerezidenta v rámci téže skupiny podniků, dříve odečtené ztráty převedené stálé provozovny opětovně zahrnou do zdanitelného zisku převádějící společnosti, pokud prvně uvedený členský stát zdaňuje jak zisky dosažené uvedenou provozovnou před jejím převodem, tak i ty, které vyplývají z výnosu dosaženého při uvedeném převodu.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc T-109/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. dubna 2013 — Apollo Tyres v. OHIM — Endurance Technologies (ENDURACE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENDURACE — Starší obrazová ochranná známka Společenství ENDURANCE — Relativní důvod pro zamítnutí — Podobnost výrobků a služeb — Podobnost označení — Částečné zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nebezpečí záměny“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. dubna 2013 — Apollo Tyres v. OHIM — Endurance Technologies (ENDURACE)
   (Věc T-109/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENDURACE - Starší obrazová ochranná známka Společenství ENDURANCE - Relativní důvod pro zamítnutí - Podobnost výrobků a služeb - Podobnost označení - Částečné zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny)
   2013/C 156/72
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apollo Tyres AG (Baden, Švýcarsko) (zástupce: S. Szilvasi, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Endurance Technologies Pvt Ltd (Aurangabad, Indie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 25. listopadu 2010 (věc R 625/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Endurance Technologies Pvt Ltd a Apollo Tyres AG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Apollo Tyres AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc T-778/15: Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2017 – It Works v. EUIPO – KESA Holdings Luxembourg (IT it WORKS)

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2017 – It Works v. EUIPO – KESA Holdings Luxembourg (IT it WORKS)
   (Věc T-778/15) (1)

   (2017/C 277/86)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 90, 7.3.2016.


title: Věc T-387/06: Žaloba podaná dne 20. prosince 2006 – Inter-IKEA v. OHIM (vyobrazení nakládací lišty)

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/35

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2006 – Inter-IKEA v. OHIM (vyobrazení nakládací lišty)
   (Věc T-387/06)
   (2007/C 20/52)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inter-IKEA Systems BV (Delft, Nizozemsko) (zástupce: J. Gulliksson, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 26. září 2006 ve věci R 353/2006-1;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka vyobrazující nakládací lištu sestávající z podlouhlé obdélníkové plošiny nebo podkladu a stejně podlouhlého okraje ozdobeného čtvercovými otvory, přičemž plošina a okraj navzájem svírají úhel 90 stupňů, pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 7, 16, 20, 35, 39 a 42 – přihláška č. 4 073 763

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož ochranná známka má dostatečnou rozlišovací způsobilost k zápisu.


title: Věc C-286/14: Žaloba podaná dne 11. června 2014 – Evropský parlament v. Evropská komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/21

         Žaloba podaná dne 11. června 2014 – Evropský parlament v. Evropská komise
   (Věc C-286/14)
   2014/C 253/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: L. G. Knudsen, A. Troupiotis a M. Menegatti, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 275/2014 ze dne 7. ledna 2014, kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1316/2013, kterým se vytváří Nástroj pro propojení Evropy (1);

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby Parlament vznáší jediný žalobní důvod směřující ke zrušení, vycházející ze skutečnosti, že Komise překročila pravomoci, které jsou jí svěřeny v čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1316/2013 (2). Napadené nařízení totiž mění přílohu I základního aktu tím, že do ní přidává novou část VI, která se týká priorit financování v oblasti dopravy pro účely víceletých a ročních pracovních programů. Podle Parlamentu tak Komise údajně překročila pravomoci, které jsou jí svěřeny základním nařízením tím, že přijala akt v přenesené pravomoci, který „mění“ uvedené základní nařízení, místo toho, aby se omezila na jeho „doplnění“, jak je od ní požadováno v čl. 21 odst. 3.

      (1)  Úř. věst. L 80, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 348, s. 129.


title: Věc F-102/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2009 — Kerstens v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Hodnotící období pro rok 2004, 2005 a 2006 — Přidělování prioritních bodů — Prioritní body přidělované generálními řediteli — Prioritní body za práci vykonanou v zájmu orgánu — Zásada zákazu diskriminace — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/72

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2009 — Kerstens v. Komise
   (Věc F-102/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Hodnotící období pro rok 2004, 2005 a 2006 - Přidělování prioritních bodů - Prioritní body přidělované generálními řediteli - Prioritní body za práci vykonanou v zájmu orgánu - Zásada zákazu diskriminace - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2010/C 24/130
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně K. Herrmann a M. Velardo, zmocněnci, poté C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení několika rozhodnutí Komise týkajících se přidělování prioritních bodů generálního ředitelství nebo prioritních bodů za splnění dodatečných úkolů v zájmu orgánu za hodnotící období pro rok 2004, 2005 a 2006

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007, s. 49.


title: Věc C-107/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itálie) dne 3. března 2011 — Ministero dell’Interno, Questura di Caltanissetta v. Massimiliano Rizzo

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itálie) dne 3. března 2011 — Ministero dell’Interno, Questura di Caltanissetta v. Massimiliano Rizzo
   (Věc C-107/11)
   2011/C 139/27
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministero dell’Interno, Questura di Caltanissetta

      Žalovaný: Massimiliano Rizzo

      Předběžné otázky

   Lze považovat za slučitelnou s články 43 ES a 49 ES vnitrostátní právní úpravu zavedenou nařízením Bersani (nařízením s mocí zákona č. 223 ze dne 4. července 2006, které bylo změněno na zákon č. 248 ze dne 4. srpna 2006), která mimo jiné zakotvuje:

               a)

               existenci obecné tendence na ochranu majitelů koncesí udělených v dřívější době na základě výběrového řízení, které protiprávně vyloučilo část hospodářských subjektů;

               b)

               existenci ustanovení, které zaručují skutečné zachování nabytých obchodních pozic (jako například zákaz, aby noví koncesionáři umístili své přepážky v určité vzdálenosti od již existujících přepážek); a

               c)

               hypotézu, že koncese propadne, pokud koncesionář vykonává přímo nebo nepřímo přeshraniční činnost týkající se her, které odpovídají předmětu koncese?


title: Věc T-689/16: Žaloba podaná dne 24. září 2016 – PL v. Komise

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/25

      Žaloba podaná dne 24. září 2016 – PL v. Komise
      (Věc T-689/16)
      (2016/C 441/29)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: PL (Brusel, Belgie) (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil potvrzující rozhodnutí vedoucího oddělení GŘ HR.B4 „Řízení profesní kariéry a výkonu“ ze dne 22. prosince 2015 o nevyhovění rozsudku SVS ze dne 15. dubna 2015 přijetím rozhodnutí, vykonaným již více než tři roky, o přeřazení žalobce – v zájmu služby – z Delegace Evropské unie na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy (východní Jeruzalém) ke generálnímu ředitelství pro mobilitu a dopravu (MOVE) v Bruselu se zpětným účinkem k 1. lednu 2013;

                  —

                  zrušil implicitní rozhodnutí ze dne 20. srpna 2015 o zamítnutí žádosti žalobce, aby byl informován o opatřeních přijatých Komisí ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku SVS ze dne 15. dubna 2015 ve věci F-96/13, kterou podal jeho poradce;

                  —

                  uložil Komisi, aby žalobci zaplatila částku 250 000 eur jako náhradu utrpěné majetkové a nemajetkové újmy;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článku 266 SFEU v rozsahu, v němž napadená rozhodnutí nerespektují výrok rozsudku Soudu pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) ze dne 15. dubna 2015 ve věci F-96/13 z hlediska jeho odůvodnění, které představuje jeho nezbytnou oporu v tom smyslu, že odůvodnění je nepostradatelné pro určení přesného významu toho, co je ve výroku stanoveno.

                              —

                              Žalobce má za to, že článek 266 SFEU ukládá Komisi povinnost zabránit tomu, aby jakýkoli akt, který nahrazuje zrušený akt, byl stižen stejnými vadami, jaké byly konstatovány ve zrušujícím rozsudku, čemuž je tak v projednávané věci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze zneužití řízení v rozsahu, v němž napadená rozhodnutí nepředstavují řádné a loajální splnění povinností vyplývajících ze zrušujícího rozsudku SVP učiněné v dobré víře a byla přijata pouze s cílem poskytnout zdánlivou legalitu rozhodnutí, které bylo sice zrušeno, avšak bylo již více než tři roky vykonáno.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 22a služebního řádu úředníků.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. října 2004 ve věci C-336/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf): Saatgut-Treuhandverwaltungsgesellschaft mbH proti Brangewitz GmbH1 (Odrůdová práva — Systém ochrany — Čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94 a článek 9 nařízení (ES) č. 1768/95 — Použití produktu sklizně zemědělci — Poskytovatelé zpracovatelských služeb — Povinnost poskytnout informace držitelům odrůdových práv Společenství)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. října 2004
   ve věci C-336/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf): Saatgut-Treuhandverwaltungsgesellschaft mbH proti Brangewitz GmbH1
   (Odrůdová práva - Systém ochrany - Čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94 a článek 9 nařízení (ES) č. 1768/95 - Použití produktu sklizně zemědělci - Poskytovatelé zpracovatelských služeb - Povinnost poskytnout informace držitelům odrůdových práv Společenství)
   (2004/C 300/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-336/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Landgericht Düsseldorf (Německo) ze dne 8. srpna 2002, došlá Soudnímu dvoru dne 23. září 2002, v řízení Saatgut-Treuhandverwaltungsgesellschaft mbH proti Brangewitz GmbH, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts a S. von Bahr (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Spojená ustanovení čl. 14 odst. 3 šesté odrážky nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství a článku 9 nařízení Komise (ES) č. 1768/95 ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení č. 2100/94, nemohou být vykládána v tom smyslu, že stanoví oprávnění držitele odrůdových práv Společenství požadovat na poskytovateli zpracovatelských služeb informace stanovené uvedenými ustanoveními, pokud nedisponuje indicií, že poskytovatel zpracovatelských služeb provedl nebo zamýšlí provést tyto úkony v rámci zpracování produktu sklizně, který získali zemědělci výsevem rozmnožovacího materiálu odrůdy, která náleží držiteli odrůdového práva a na kterou se toto právo vztahuje, přičemž se nesmí jednat o hybrid nebo syntetickou odrůdu a musí se jednat o jeden z druhů zemědělských rostlin uvedených v čl. 14 odst. 2 nařízení č. 2100/94, za účelem výsevu.

               2.

               Spojená ustanovení čl. 14 odst. 3 šesté odrážky nařízení č. 2100/94 a článku 9 nařízení č. 1768/95 je třeba vykládat v tom smyslu, že pokud držitel odrůdového práva disponuje indicií, že poskytovatel zpracovatelských služeb provedl nebo zamýšlí provést tyto úkony v rámci zpracování produktu sklizně, který získali zemědělci výsevem rozmnožovacího materiálu odrůdy, která náleží držiteli odrůdového práva Společenství a na kterou se toto právo vztahuje, přičemž se nesmí jednat o hybrid nebo syntetickou odrůdu a musí se jednat o jeden z druhů zemědělských rostlin uvedených v čl. 14 odst. 2 nařízení č. 2100/94, za účelem jeho výsevu, zpracovatel má povinnost mu poskytnout relevantní informace týkající se nejen zemědělců, u kterých držitel odrůdového práva disponuje indiciemi, že zpracovatel provedl nebo zamýšlí provést tyto úkony, ale rovněž relevantní informace týkající se všech ostatních zemědělců, pro které provedl nebo zamýšlí provést úkony v rámci zpracování produktu sklizně získaného výsevem rozmnožovacího materiálu dotyčné odrůdy, pokud dotčená odrůda byla zpracovateli ohlášena nebo jiným způsobem oznámena.


title: Věc F-84/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. dubna 2016 – Drewes-Wran v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/47

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. dubna 2016 – Drewes-Wran v. Komise
   (Věc F-84/13) (1)

   (2016/C 222/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9. 11. 2013, s. 52.


title: Věc C-516/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/43

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-516/08) (1)

   2010/C 63/69

      Jednací jazyk: polština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-136/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. května 2009 — Aurelia Finance v. OHIM (AURELIA) ( Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka Společenství AURELIA — Neuhrazení poplatku za obnovu zápisu — Výmaz ochranné známky po uplynutí doby platnosti zápisu — Žádost o navrácení do původního stavu )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. května 2009 — Aurelia Finance v. OHIM (AURELIA)
   (Věc T-136/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka Společenství AURELIA - Neuhrazení poplatku za obnovu zápisu - Výmaz ochranné známky po uplynutí doby platnosti zápisu - Žádost o navrácení do původního stavu“)
   2009/C 153/72
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aurelia Finance SA (Ženeva, Švýcarsko) (zástupci: M. Elmslie, solicitor, a N. Saunders, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. ledna 2008 (věc R 1214/2007-1), týkající se žádosti o navrácení do původního stavu podané žalobkyní

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Aurelia finance SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc F-97/08: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2008 – Füller-Tomlinson v. Parlament

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/76

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2008 – Füller-Tomlinson v. Parlament
   (Věc F-97/08)
   (2009/C 44/136)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Paulette Füller-Tomlinson (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí, kterým byl stanoven podíl přičitatelný nemoci z povolání na částečné trvalé invaliditě na 20 %, jakož i podpůrně uložení žalovanému zaplatit částku z titulu náhrady nemajetkové újmy utrpěné žalobkyní
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí vedoucího oddělení důchodů a sociálního pojištění ze dne 9. dubna 2008, kterým se stanoví v článku 3 podíl přičitatelný nemoci z povolání na částečné trvalé invaliditě na 20 %;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               podpůrně uložit žalovanému zaplacení částky 12 000 eur z titulu nemajetkové újmy;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-24/14: Žaloba podaná dne 21. března 2014 – ZZ v. OHIM

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/55

         Žaloba podaná dne 21. března 2014 – ZZ v. OHIM
   (Věc F-24/14)
   2014/C 175/79
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící zprávy žalobce za období od 1. října 2011 do 31. prosince 2012 a nárok na náhradu škody

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit hodnotící zprávu vydanou žalobci za období od 1. října 2011 do 31. prosince 2012 vypracovanou a podepsanou hodnotitelem;

               —

               uložit OHIM povinnost zaplatit žalobci přiměřenou náhradu za nemajetkovou a majetkovou újmu, kterou žalobce utrpěl na základě napadené hodnotící zprávy, jejíž výše se ponechává na úvaze Soudu, avšak minimálně 500 eur;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-45/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Alfonso Egüed v. EUIPO – Jackson Family Farms (BYRON) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška k zápisu obrazové ochranné známky Evropské unie BYRON — Starší nezapsaná ochranná známka BYRON — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 — Režim žaloby podle ‚common law‘ týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off) — ‚Goodwill‘ — Důkaz o nabytí a pokračující existenci staršího práva“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Alfonso Egüed v. EUIPO – Jackson Family Farms (BYRON)
   (Věc T-45/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška k zápisu obrazové ochranné známky Evropské unie BYRON - Starší nezapsaná ochranná známka BYRON - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 - Režim žaloby podle ‚common law‘ týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off) - ‚Goodwill‘ - Důkaz o nabytí a pokračující existenci staršího práva“)
   (2017/C 283/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nelson Alfonso Egüed (Madrid, Španělsko) (zástupce: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Jackson Family Farms LLS (Santa Rosa, Kalifornie, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. listopadu 2015 (věc R 822/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Jackson Family Farms a N. Alfonso Egüedem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Nelsonu Alfonso Egüedovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc C-599/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2015 Rumunskem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 14. září 2015 ve věci T-784/14, Komise v. Rumunsko

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/33

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2015 Rumunskem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 14. září 2015 ve věci T-784/14, Komise v. Rumunsko
   (Věc C-599/15 P)
   (2016/C 038/46)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Rumunsko (zástupci: R. H. Radu, A. Buzoianu, E. Gane a M. Chicu, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný, zrušit v plném rozsahu usnesení Tribunálu ve věci T-784/14, nově rozhodnout věc T-784/14 tak, že se vyhoví žalobě na neplatnost a zruší se dopis BUDG/B3/MV D (2014) 3079038 ze dne 19. září 2014;
               nebo
               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný, zrušit v plném rozsahu usnesení Tribunálu ve věci T-784/14, vrátit věc T-784/14 Tribunálu Evropské unie a v novém rozhodnutí vyhovět žalobě na neplatnost a zrušit dopis BUDG/B3/MV D (2014) 3079038 ze dne 19. září 2014;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku – vady v řízení před Tribunálem Evropské unie, které poškozují zájmy rumunského státu

               Rumunsko má za to, že usnesení bylo vydáno v rozporu s čl. 130 odst. 7 ve spojení s odst. 8 jednacího řádu Tribunálu.
               Tribunál neověřil a ani náležitě neodůvodnil nutnost spojit zkoumání námitky nepřípustnosti se zkoumáním věci samé.
               I když Tribunál rozhodl, že spojení zkoumání námitky nepřípustnosti se zkoumáním věci samé nebylo odůvodněno, rozhodl, že právním rámcem, do kterého spadá povinnost platby Rumunska, je právní úprava stanovená v rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom (1) a nařízení č. 1150/2000 (2), a určil, že rumunský stát má povinnost vyplývající z těchto ustanovení ověřit a zaplatit částku 14 883,79 eur jako tradiční vlastní zdroje.
               Tribunál při analýze povahy a základu platební povinnosti rozhodl ve věci samé a přitom jednal v rozporu se svým rozhodnutím rozhodnout výlučně o námitce nepřípustnosti.

               2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku – porušení unijního práva Tribunálem Evropské unie

               Rumunsko má za to, že Tribunál Evropské unie nesprávně kvalifikoval povahu povinností uložených Rumunsku dopisem BUDG/B3/MV D (2014) 3079038 ze dne 19. září 2014, čímž se dopustil nesprávného právního posouzení, které popřelo analýzu Tribunálu týkající se i) posouzení pravomoci Komise a ii) povahy napadeného dopisu.
               Podpůrně se Rumunsko domnívá, že Tribunál Evropské unie porušil unijní právo a nesprávně uplatnil judikaturu Soudního dvora, když učinil závěr, že je na členských státech, aby posoudily existenci ztráty tradičních vlastních zdrojů a existenci povinnosti zaplatit tyto zdroje.
               Mimoto Rumunsko popírá, že se v projednávaném případě uplatní mechanismus průběžné platby a v tomto smyslu popírá i závěry Tribunálu v tomto ohledu.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2007/436/ES, Euratom ze dne 7. června 2007 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. L 163, s. 17).

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169).


title: Věc C-165/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná dne 4. dubna 2011 Nejvyšším soudem Slovenské republiky (Slovenská republika) — Daňové ředitelství Slovenské republiky v. Profitube spol. s r.o.

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná dne 4. dubna 2011 Nejvyšším soudem Slovenské republiky (Slovenská republika) — Daňové ředitelství Slovenské republiky v. Profitube spol. s r.o.
   (Věc C-165/11)
   2011/C 194/12
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Nejvyšší soud Slovenské republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Daňové ředitelství Slovenské republiky

      Žalovaná: Profitube spol. s r.o.

      Předběžné otázky

               1)

               Zda se za okolností, kdy bylo do veřejného celního skladu na území členského státu Evropské unie dovozcem z tohoto členského státu dovezeno v letech 2005 a 2006 zboží z území nečlenského státu Evropské unie (Ukrajiny), které bylo následně v tomto celním skladu zpracováno v režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmínečném systému a výsledný výrobek nebyl ve smyslu článku 114 nařízení č. 2913/92 ihned vyvezen, ale naopak byl v tomtéž skladu zpracovatelem zboží odprodán jiné společnosti z tohoto členského státu, která ho z uvedeného celního skladu nepropustila do volného oběhu, ale následně ho vrátila do režimu uskladnění v celním skladu, na uvedený prodej zboží v tomtéž celním skladu nadále vztahují pouze celní předpisy Společenství, nebo se právní situace předmětným prodejem změnila natolik, že uvedená transakce již podléhá režimu šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 (77/388/EHS) (1), tedy zda je možné pro účely režimu daně z přidané hodnoty podle šesté směrnice pokládat veřejný celní sklad nacházející se na území některého z členských států za součást území Společenství, resp. území tohoto členského státu, ve smyslu definic uvedených v článku 3 šesté směrnice?

               2)

               Lze výše uvedený skutkový stav vyhodnotit s přihlédnutím k doktríně zneužití práv vypracované Soudním dvorem Evropské unie a týkající se použití šesté směrnice (C-255/02, Halifax) tak, že žalobkyně prodejem zboží ve veřejném celním skladu nacházejícím se na území Slovenské republiky už uskutečnila dodání zboží za protihodnotu v tuzemsku?

               3)

               Pokud bude odpověď na první otázku kladná v tom smyslu, že uvedená transakce již podléhá režimu šesté směrnice, je potom tato transakce zdanitelnou událostí

                           a)

                           podle čl. 10 odst. 1 a 2 šesté směrnice spojenou se vznikem daňového nároku z důvodu, že došlo k dodání zboží v celním skladu nacházejícím se na území Slovenské republiky, nebo

                           b)

                           z důvodu, že poté co bylo zboží dovezeno ze třetí země (čl. 10 odst. 3 šesté směrnice), došlo po dobu uskladnění v tomto celním skladu k zániku celního režimu prodejem uskladněného zboží jiné osobě z členského státu?

               4)

               Byly by splněny cíle šesté směrnice vyjádřené v její preambuli, resp. cíle GATT (WTO), kdyby prodej zboží dovezeného z třetí země do celního skladu, následně v něm zpracovaného, prodaného jiné osobě z tohoto členského státu v celním skladu na území členského státu Evropského společenství nepodléhal režimu daně z přidané hodnoty v tomto členském státě?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-607/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 25. listopadu 2013 — Ministero dell’Economia e delle Finanze a další v. Francesco Cimmino a další

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 25. listopadu 2013 — Ministero dell’Economia e delle Finanze a další v. Francesco Cimmino a další
   (Věc C-607/13)
   2014/C 61/04
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte Suprema di Cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministero dell’Economia e delle Finanze a další

      Žalovaný: Francesco Cimmino a další

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 11 nařízení (ES) č. 2362/98 (1), podle kterého musí členské státy zajistit, aby hospodářské subjekty vyvíjely obchodní dovozní činnost na vlastní náklady, jako samostatná hospodářská jednotka z hlediska řízení, personálu a působení, vykládán tak, že se na každou dovozní činnost, kterou na účet tradičních hospodářských subjektů vyvíjí subjekty, jež splňují pouze formálně kritéria stanovená uvedeným nařízením pro „nové hospodářské subjekty“, nevztahují přiznané celní výhody?

               2)

               Dovoluje nařízení (ES) č. 2362/98 tradičnímu hospodářskému subjektu prodávat banány s původem mimo území Unie novému hospodářskému subjektu, se kterým se tradiční hospodářský subjekt dohodl, že nový hospodářský subjekt zabezpečí převoz banánů na území Unie se zvýhodněnou celní sazbou a zpětně je prodá tradičnímu hospodářskému subjektu za předem dohodnutou cenu, aniž nese skutečné podnikatelské riziko a podílí se jakýmikoli prostředky na organizaci dané transakce?

               3)

               Představuje dohoda uvedená v předchozí otázce porušení zákazu převodu práv nových hospodářských subjektů na tradiční hospodářské subjekty ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (ES) č. 2362/98, s tím důsledkem, že uskutečněný převod práv není účinný a celní dluh nadále existuje v plné výši a nikoli ve zvýhodněné výši, ve smyslu čl. 4 odst. 3 nařízení č. 2988/95 (2)?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2362/98 ze dne 28. října 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o dovoz banánů do Společenství (Úř. věst. L 293, s. 32).

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1).


title: Věc C-288/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. dubna 2014 – Evropská komise v. Maďarsko „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 95/46/ES — Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a volný pohyb těchto údajů — Článek 28 odst. 1 — Vnitrostátní orgány dozoru — Nezávislost — Vnitrostátní právní úprava, která předčasně ukončuje mandát orgánu dozoru — Zřízení nového orgánu dozoru a jmenování jiné osoby jeho předsedou“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. dubna 2014 – Evropská komise v. Maďarsko
   (Věc C-288/12) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 95/46/ES - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a volný pohyb těchto údajů - Článek 28 odst. 1 - Vnitrostátní orgány dozoru - Nezávislost - Vnitrostátní právní úprava, která předčasně ukončuje mandát orgánu dozoru - Zřízení nového orgánu dozoru a jmenování jiné osoby jeho předsedou“)
   2014/C 175/06
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Talabér-Ritz a B. Martenczuk, zmocněnci)

      Žalovaný: Maďarsko (zástupce: M. Z. Fehér, zmocněnec)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) (zástupci: I. Chatelier, A. Buchta, Z. Belényessy a H. Kranenborg, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem – Porušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) – Povinnost členských států pověřit dohledem nad dodržováním předpisů provádějících směrnici jeden nebo několik orgánů veřejné moci, které plní úkoly, jimiž jsou pověřeny, zcela nezávisle – Přijetí vnitrostátní právní úpravy, která předčasně ukončuje šestiletý mandát komisaře pro ochranu údajů – Zřízení národního úřadu pro ochranu údajů a svobodu informací – Jmenování jiné osoby než komisaře pro ochranu údajů do funkce předsedy uvedeného úřadu na devítileté funkční období

      Výrok

               1)

               Maďarsko tím, že předčasně ukončilo mandát orgánu dozoru na ochranu osobních údajů, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů.

               2)

               Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc T-191/15: Žaloba podaná dne 10. dubna 2015 – SLE Schuh v. OHIM – Vigoss Tekstil Konfeksiyon Sanayi ve Ticaret (VIOS)

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/35

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2015 – SLE Schuh v. OHIM – Vigoss Tekstil Konfeksiyon Sanayi ve Ticaret (VIOS)
   (Věc T-191/15)
   (2015/C 205/48)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SLE Schuh GmbH (Štýrský Hradec, Rakousko) (zástupce: A. Stolitzka, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Vigoss Tekstil Konfeksiyon Sanayi ve Ticaret Ltd Sirketi (Istanbul, Turecko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „VIOS“ – přihláška č. 11 283 546

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. ledna 2015, ve věci R 623/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě a napadené rozhodnutí změnil v tom smyslu, že zápis ochranné známky „VIOS“ je přípustný pro všechny třídy, a tudíž i pro:

                           —

                           třídu 18: [kůže, imitace kůže], výrobky z těchto materiálů, které nejsou zahrnuty do jiných tříd; kufry a zavazadla; slunečníky;

                           —

                           třídu 25: oděvy, kloboučnické zboží;

                     případně aby

               —

               vyhověl žalobě a napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-487/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2010 — Kureha v. OHIM — Sanofi-Aventis (KREMEZIN) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství KREMEZIN — Starší mezinárodní slovní ochranná známka KRENOSIN — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Podobnost výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Důkaz existence starší ochranné známky — Lhůty — Pravidla 19 a 20 nařízení (ES) č. 2868/95 — Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2010 — Kureha v. OHIM — Sanofi-Aventis (KREMEZIN)
   (Věc T-487/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství KREMEZIN - Starší mezinárodní slovní ochranná známka KRENOSIN - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Důkaz existence starší ochranné známky - Lhůty - Pravidla 19 a 20 nařízení (ES) č. 2868/95 - Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009))
   2010/C 209/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kureha Corp. (Tokyo, Japonsko) (zástupci: W. von der Osten-Sacken a O. Sude, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sanofi-Aventis SA (Paříž, Francie) (zástupce: R. Gilbey, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. září 2008 (věc R 1631/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Sanofi-Aventis SA a Kureha Corp.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kureha Corp. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

               3)

               Sanofi-Aventis SA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc C-460/04: Žaloba podaná dne 22. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/8

         Žaloba podaná dne 22. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království
   (Věc C-460/04)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   (2004/C 314/16)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. října 2004 žaloba směřující proti Nizozemskému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou C. O'Reillym a R. Troostersem, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Nizozemské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/51/ES (1) ze dne 28. června 2001, kterou se doplňuje článek 26 úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985, nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2001/51/ES uplynula dne 11. února 2003.

      (1)  Úř. věst. L 187, 10.7.2001, s. 45-46.


title: Věc T-600/11: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2011 — Schuhhaus Dielmann v. OHIM — Carrera (Carrera panamericana)

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/30

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2011 — Schuhhaus Dielmann v. OHIM — Carrera (Carrera panamericana)
   (Věc T-600/11)
   2012/C 32/62
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schuhhaus Dielmann GmbH & Co. KG (Darmstadt, Německo) (zástupce: W. Göpfert, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Carrera SpA (Caldiero, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. září 2011 ve věci R 1989/2010-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Carrera panamericana“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Carrera SpA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „CARRERA“, pro výrobky zařazené do třídy 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo částečně vyhověno.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc F-6/13: Žaloba podaná dne 17. ledna 2013 — ZZ v. Komise

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/39

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-6/13)
   2013/C 108/91
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí použít na odměnu žalobce za měsíce duben 2012 a následující opravný koeficient pro město Varese v souladu s nařízením Rady (EU) č. 1239/2010 ze dne 20. prosince 2010.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že článek 1 přílohy XI služebního řádu a metodická příručka uvedená v příloze I nařízení č. 1445/2007 ze dne 11. prosince 2007 jsou protiprávní,

               —

               určit, že článek 3 nařízení Rady (EU) č. 1239/2010 ze dne 20. prosince 2010, kterým se opravný koeficient pro výpočet odměn pracovníků zaměstnaných ve Varese stanoví na 92,3, je protiprávní,

               —

               zrušit rozhodnutí o vyhotovení výplatních pásek žalobce na základě opravného koeficientu pro město Varese uvedeného v nařízení Rady (EU) č. 1239/2010 ze dne 20. prosince 2010 s účinkem od 1. července 2010,

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 5. října 2012 o zamítnutí stížnosti žalobce týkající se opravného koeficientu platného pro Varese,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.