title: Věc T-201/04: Žaloba podaná dne 7. června 2004 Microsoft Corporation proti Komisi Evropských společenství

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/18

         Žaloba podaná dne 7. června 2004 Microsoft Corporation proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-201/04)
   (2004/C 179/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Microsoft Corporation, Washington (USA), zastoupenou I.S. Forresterem, QC a J.- F. Bellisem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. března 2004, podpůrně aby zrušil či podstatně snížil uloženou pokutu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise, kterým bylo shledáno dvojí zneužití dominantního postavení žalobkyně na trhu a byla jím žalobkyni uložena pokuta ve výši 497 196 304 EUR. V rozhodnutí Komise shledala, že žalobkyně odmítla poskytnout „informace o interoperabilitě“ a umožnit jejich použití pro účely vývoje a distribuce produktů operačních systémů serverů pracovních skupin. Komise za druhé shledala, že žalobkyně podmiňovala dostupnost operačního systému PC Windows Client současným nabytím aplikace Windows Media Player.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává nejprve toho, že Komise nesprávně shledala, že žalobkyně porušila článek 82 Smlouvy o ES tím, že odmítla poskytnout komunikační protokoly soutěžitelům a neumožnila použití této patentované technologie v konkurenčních operačních systémech serverů pracovních skupin.
   Podmínky požadované evropskými soudy pro to, aby byl dominantní podnik povinen poskytnout licenci na svá práva duševního vlastnictví, nejsou podle žalobkyně v tomto případě splněny. Podle žalobkyně není technologie, pro kterou jí bylo nařízeno poskytnout licenci, nezbytná pro dosažení interoperability s operačními systémy Microsoft PC, tvrzené odmítnutí dodat technologii nebránilo vzniku nových výrobků na druhotném trhu a konečně nemělo za následek vyloučení veškeré soutěže na druhotném trhu.
   Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí nesprávně popřelo, že žalobkyně může uplatnit svá práva duševního vlastnictví jako objektivní odůvodnění pro své údajné odmítnutí poskytnout technologii, a místo toho prosazovalo nové a právně závadné posouzení zájmů dovolávající se veřejného zájmu na zveřejnění.
   Žalobkyně dále tvrdí, že pro účely vývoje software v EHP nebylo nikdy požadováno poskytnutí licence a že žalobkyně nebyla povinna považovat požadavek Sun za takový, že by dával vzniknout jakékoliv zvláštní povinnosti podle článku 82 Smlouvy o ES.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise nevzala v úvahu závazky uložené dohodou Světové obchodní organizace o obchodních aspektech práv duševního vlastnictví (dohoda TRIPS) Evropským společenstvím při použití článku 82 Smlouvy o ES na skutkové okolnosti tohoto případu.
   Žalobkyně za druhé uplatňuje, že Komise nesprávně rozhodla, že žalobkyní byl porušen článek 82 Smlouvy o ES tím, že podmínila dostupnost svých počítačových operačních systémů současným nabytím prvku mediálního vybavení označovaného jako Windows Media Player.
   Napadené rozhodnutí je podle žalobkyně založeno na spekulativní teorii vydržení, podle které široce rozvinutá distribuce prvků mediálního vybavení ve Windows může v blíže neurčené době v budoucnosti vést k situaci, že poskytovatelé obsahu a vývojáři software budou kódovat téměř výlučně ve formátech Windows Media. Žalobkyně tvrdí, že tato teorie je nesoudržná s rozhodnutím Komise týkajícím se spojení AOL/TimeWarner (1), jakož i s důkazy ve spisu, jež dokládají, že poskytovatelé obsahu pokračují v kódování ve vícero formátech.
   Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí pomíjí přínosy vyplývající z obchodního modelu žalobkyně, který vyžaduje integraci nového vybavení do Windows v reakci na technologický pokrok a změny ve spotřebitelské poptávce.
   Napadené rozhodnutí podle žalobkyně rovněž nesplňuje podmínky pro vznik porušení článku 82 Smlouvy o ES a zejména ustanovení písmena d). Žalobkyně tvrdí, že Windows a jejich mediální vybavení nejsou dvěmi oddělenými výrobky. Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí neprokázalo, že tvrzený vázaný prodej a vázané výrobky nejsou spojeny přirozeně nebo komerčním využitím. Vedle toho žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí nevzalo v úvahu závazek uložený dohodou TRIPS Evropským společenstvím při aplikaci článku 82 Smlouvy o ES na skutkové okolnosti případu a že uložené nápravné opatření je nepřiměřené.
   Žalobkyně za třetí uvádí, že požadavek, aby žalobkyně ustavila a platila správce, jenž by sledoval dodržování rozhodnutí žalobkyní a přijímal a vyšetřoval stížnosti, je protiprávní pro překročení pravomoci. Žalobkyně uvádí, že pravomoci přenesené na správce jsou pravomocemi vyšetřovacími a vynucovacími, které obvykle náleží Komisi a nemohou být delegovány.
   Závěrem žalobkyně tvrdí, že není právní základ pro uložení pokuty žalobkyni vzhledem k právní novosti zjištění o zneužití. Žalobkyně také tvrdí, že výše pokuty je naprosto přehnaná.

      (1)  2001/718/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 11. října 2000, které prohlašuje spojení slučitelné se společným trhem a dohodou o vytvoření EHP (věc č. COMP/M.1845 – AOL/Time Warner) (Úř. věst. L 268, s. 28).


title: Věc T-215/17: Žaloba podaná dne 7. dubna 2017 – Pear Technologies v. EUIPO – Apple (PEAR)

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/33

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2017 – Pear Technologies v. EUIPO – Apple (PEAR)
   (Věc T-215/17)
   (2017/C 168/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pear Technologies Ltd (Macau, Čína) (zástupci: J. Coldham, Solicitor a E. Himsworth, QC)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „PEAR“ – Přihláška č. 13 115 076

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2017 ve věci R 860/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a/nebo

               —

               vrátil věc odvolacímu senátu k dalšímu posouzení;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které žalobkyni vznikly v řízení před odvolacím senátem;

               —

               uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem, pokud by vstoupila do řízení, náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které žalobkyni vznikly v řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-456/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Španělsko) dne 2. října 2014 – Manuel Orrego Arias v. Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Španělsko) dne 2. října 2014 – Manuel Orrego Arias v. Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
   (Věc C-456/14)
   (2014/C 439/31)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Manuel Orrego Arias

      Žalovaný: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

      Předběžná otázka

   Výklad čl. 3 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce směrnice Rady 2001/40/ES (1), ze dne 28. května 2001, a konkrétně zda se výraz trestný čin, za který lze udělit trest odnětí svobody v délce nejméně jednoho roku, obsažený v citovaném ustanovení vztahuje na trest stanovený in abstracto pro příslušný trestný čin, anebo naopak na konkrétní trest odnětí svobody uložený odsouzenému, a tudíž zda by rozhodnutí jednoho členského státu vyhostit státního příslušníka třetí země odsouzeného k trestu odnětí svobody na osm měsíců bylo ostatními členskými státy uznáno.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 28. května 2001 o vzájemném uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí

      Úř. věst. L 149, s. 34; Zvl. vyd. 19/04, s. 107


title: Věc C-421/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 28. července 2016 – Ministre des finances et des comptes publics v. Marc Lassus

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 28. července 2016 – Ministre des finances et des comptes publics v. Marc Lassus
   (Věc C-421/16)
   (2016/C 392/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministre des finances et des comptes publics

      Žalovaný: Marc Lassus

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být ustanovení článku 8 směrnice 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 (1) vykládána v tom smyslu, že v případě výměny cenných papírů spadající do působnosti směrnice zakazují režim odložení zdanění, který spočívá v tom, že odchylně od pravidla, podle něhož okolnost vedoucí ke zdanění kapitálového zisku nastává v průběhu roku, v němž tento zisk vznikl, je kapitálový zisk plynoucí z výměny zjištěn a vyměřen v souvislosti s výměnou cenných papírů a zdaněn je v roce, v jehož průběhu nastala okolnost, kterou bylo odložení zdanění ukončeno, kterou může být zejména převod cenných papírů nabytých v okamžiku výměny?

               2)

               Může být kapitálový zisk z výměny cenných papírů, je-li považován za zdanitelný, zdaněn státem, který měl pravomoc jej zdanit v okamžiku výměny, zatímco převod cenných papírů získaných z této výměny spadá do daňové pravomoci druhého členského státu?

               3)

               Je-li odpověď na předchozí otázky taková, že směrnice nebrání tomu, aby byl kapitálový zisk z výměny cenných papírů zdaněn v okamžiku následného převodu cenných papírů obdržených z výměny, včetně situace, kdy dvě operace nespadají do daňové pravomoci stejného členského státu, může členský stát, ve kterém bylo odloženo zdanění kapitálového zisku z výměny, odložit zdanění kapitálového zisku při tomto převodu, aniž jsou dotčena použitelná ujednání dvoustranné daňové úmluvy bez ohledu na výsledek převodu, když tímto výsledkem je ztráta? Tato otázka se pokládá jak s ohledem na směrnici ze dne 23. července 1990, tak s ohledem na svobodu usazování zaručenou v článku 43 Smlouvy o založení Evropských společenství, nyní článku 49 Smlouvy o fungování Evropské unie, vzhledem k tomu, že se na osobu povinnou k dani s daňovým domicilem ve Francii při výměně a převodu cenných papírů mohlo vztahovat, za podmínek uvedených v bodě 4 tohoto rozhodnutí, započtení ztráty z převodu.

               4)

               Je-li odpověď na 3. položenou otázku taková, že je třeba vzít v úvahu ztrátu z převodu cenných papírů z výměny, musí členský stát, v kterém byl vytvořen kapitálový zisk z výměny, započíst ztrátu z výměny do kapitálového zisku, nebo musí, protože převod nespadá do jeho daňových pravomocí, upustit od zdanění kapitálového zisku z výměny?

               5)

               Je-li odpověď na 4. položenou otázku taková, že je třeba započíst ztrátu z převodu do kapitálového zisku z výměny, jakou pořizovací cenu postoupených cenných papírů je třeba použít pro vypočítání této ztráty z převodu? Je třeba zejména použít jako pořizovací jednotkovou cenu postoupených cenných papírů takovou celkovou hodnotu cenných papírů společnosti získanou při výměně, která je uvedena na přiznání z kapitálového zisku, vydělenou počtem obdržených cenných papírů při výměně, nebo je třeba použít váženou průměrnou pořizovací cenu rovněž s přihlédnutím k operacím následujícím po výměně, jako jsou jiná nabytí nebo bezplatné převádění akcií téže společnosti?

      (1)  Směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 142).


title: Věc C-152/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Schwerin (Německo) dne 4. května 2009 — André Grootes v. Amt für Landwirtschaft Parchim

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Schwerin (Německo) dne 4. května 2009 — André Grootes v. Amt für Landwirtschaft Parchim
   (Věc C-152/09)
   2009/C 167/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Schwerin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: André Grootes.

      Žalovaný: Amt für Landwirtschaft Parchim

      Předběžné otázky

               1.

               Přichází v úvahu přiznání existence mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (1), pokud jde o platební nároky podle plochy, také v případě, kdy se agroenvironmentální opatření trvající ke dni 15. května 2003 ukáže být toliko zachováním užívání (stálé) pastviny, které však z časového hlediska přímo (nebo v každém případě bezprostředně) navazuje na opatření, na základě kterého došlo ke změně využití orné půdy na pastvinu?

               2.

               V případě, že je odpověď na první otázku kladná:
               Přichází v úvahu přiznání existence mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, pokud jde o platební nároky podle plochy, pouze tehdy, pokud došlo ke změně využití orné půdy na pastvinu (právě v důsledku) účasti na agroenvironmentálním opatření ve smyslu citované normy?

               3.

               Vyžaduje přiznání existence mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, aby zemědělec podávající žádost byl také tím, kdo změnu využití půdy provedl, nebo může později úspěšně uplatnit existenci mimořádné okolnosti ve smyslu této normy také zemědělec, který „nastoupil“ do již realizovaného agroenvironmentálního opatření?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 240.


title: Věc F-41/06 RENV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 6. listopadu 2012 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Vrácení věci Soudu po zrušení — Invalidita — Nucený odchod do důchodu z důvodu invalidity — Složení Výboru pro otázky invalidity — Bezvadnost — Podmínky“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/28

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 6. listopadu 2012 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-41/06 RENV) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Vrácení věci Soudu po zrušení - Invalidita - Nucený odchod do důchodu z důvodu invalidity - Složení Výboru pro otázky invalidity - Bezvadnost - Podmínky)
   2013/C 38/52
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Vrácení věci po zrušení — Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí Komise, aby žalobce odešel do důchodu z důvodu invalidity, jakož i dalších aktů souvisejících s tímto rozhodnutím a dále návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí ve věcech F-41/06, F-41/06 RENV a T-20/09 P.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006, s. 54.


title: Věc C-549/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 11. prosince 2007 – Friederike Wallentin-Hermann v. Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 11. prosince 2007 – Friederike Wallentin-Hermann v. Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA
   (Věc C-549/07)
   (2008/C 64/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Handelsgericht Wien
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Friederike Wallentin-Hermann

      Žalovaná: Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA
   Předběžné otázky

               1)

               Jedná se o mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1) vzhledem k bodu 14 odůvodnění tohoto nařízení i tehdy, když má technická závada letadla, především poškození motoru, za následek zrušení letu, a je třeba vykládat exkulpační důvody podle čl. 5 odst. 3 nařízení ve smyslu ustanovení Montrealské úmluvy (článku 19)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Jedná se u leteckých dopravců, kteří odůvodňují nadprůměrně častá rušení letů technickými závadami, o mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení pouze na základě častého výskytu těchto závad?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Přijal letecký dopravce všechna „přiměřená opatření“ podle čl. 5 odst. 3 nařízení, pokud prokáže uskutečnění zákonem předepsaných minimálních požadavků na údržbu letadla, a postačuje to k tomu, aby byl letecký dopravce osvobozen od povinnosti zaplatit náhradu podle článku 5 ve spojení s článkem 7 nařízení?

               4)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Jsou mimořádnými okolnostmi ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení případy vyšší moci nebo živelních pohrom, které nespočívají v technické závadě, a letecký dopravce je tedy nemůže ovlivnit?

      (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.


title: Spojené věci T-29/10 a T-33/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2012 — Nizozemsko a ING Groep v. Komise ( „Státní podpora — Finanční odvětví — Podpora určená k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu — Kapitálový vklad s možností poskytnutou příjemci podpory zvolit si mezi odkoupením či přeměnou cenných papírů — Změna podmínek zpětného splacení v průběhu správního řízení — Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem — Pojem „státní podpora“ — Výhoda — Kritérium soukromého věřitele — Nezbytná a přiměřená vazba mezi výší podpory a rozsahem opatření určených k umožnění slučitelnosti podpory“ )

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2012 — Nizozemsko a ING Groep v. Komise
   (Spojené věci T-29/10 a T-33/10) (1)

   (Státní podpora - Finanční odvětví - Podpora určená k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu - Kapitálový vklad s možností poskytnutou příjemci podpory zvolit si mezi odkoupením či přeměnou cenných papírů - Změna podmínek zpětného splacení v průběhu správního řízení - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem - Pojem „státní podpora“ - Výhoda - Kritérium soukromého věřitele - Nezbytná a přiměřená vazba mezi výší podpory a rozsahem opatření určených k umožnění slučitelnosti podpory)
   2012/C 118/38
   Jednací jazyk: nizozemština a angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, Y. de Vries a M. de Ree, zmocněnci, ve spolupráci s de P. Glazenerem, advokátem) (věc T-29/10) a ING Groep NV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: původně O. Brouwer, M. Knapen a J. Blockx, advokáti, poté O. Brouwer, J. Blockx a M. O’Regan, solicitor) (věc T-33/10)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, L. Flynn a S. Noë, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyni ve věci T-33/10: De Nederlandsche Bank NV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: původně B. Nijs a G. van der Klis, poté G. van der Klis, M. Petite a S. Verschuur, a nakonec M. Petite a S. Verschuur, advokáti)

      Předmět věci

   Návrhy na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2010/608/ES ze dne 18. listopadu 2009 o státní podpoře C 10/09 (ex N 138/09), kterou Nizozemsko poskytlo pro záložní facilitu pro nelikvidní aktiva a plán restrukturalizace podniku ING (Úř. věst. 2010, L 274, s. 139).

      Výrok

               1)

               Věci T-29/10 a T-33/10 se spojují pro účely tohoto rozsudku.

               2)

               Článek 2 první pododstavec rozhodnutí Komise 2010/608/ES ze dne 18. listopadu 2009 o státní podpoře C 10/09 (ex N 138/09), kterou Nizozemsko poskytlo pro záložní facilitu pro nelikvidní aktiva a plán restrukturalizace podniku ING, jakož i čl. 2 druhý pododstavec uvedeného rozhodnutí a příloha II tohoto rozhodnutí se zrušují.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc T-60/06: Žaloba podaná dne  16. února 2006  – Italská republika v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/24

         Žaloba podaná dne 16. února 2006 – Italská republika v. Komise
   (Věc T-60/06)
   (2006/C 96/41)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Giacomo Aiello, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise C[2005] 4436 konečné ze dne 7. prosince 2005 a uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou žalobkyně napadá rozhodnutí Komise C[2005] 4436 konečné ze dne 7. prosince 2005 o osvobození od spotřební daně pro minerální oleje používané jako palivo pro výrobu hliníku v regionu Gardanne, regionu Shannon a na Sardinii, zavedeném Francií, Irskem a Itálií.
   Ve vztahu k žalobkyni bylo v tomto rozhodnutí konstatováno:

               —

               dotčená osvobození se nevztahovala na neurčitý počet příjemců, ale vzhledem ke specifické struktuře trhu s hliníkem přímo zvýhodňovala určité podniky,

               —

               jelikož tato opatření nebyla oznámena včas, tvoří novou, protiprávní státní pomoc, a tuto státní pomoc je třeba do 29. března 1998 kvalifikovat jako částečně existující státní pomoc,

               —

               do 31. října 2003 nebyla uvedená pomoc slučitelná s právní úpravou státní pomoci v oblasti ochrany životního prostředí.

         Žalobkyně na podporu svého návrhového žádání uplatňuje:

               —

               osvobození od spotřební daně, které zakotvují italské právní předpisy, nemá selektivní charakter, nýbrž se vztahuje na všechny podniky, které používají minerální oleje k výrobě oxidu hlinitého. Skutečnost, že v Itálii existuje jediné zařízení, jež používá minerální oleje pro takovou výrobu, je výlučně faktický význam, který nemůže odstranit nesporně všeobecný rozsah působnosti tohoto ustanovení,

               —

               dotčenou státní pomoc je třeba považovat za existující státní pomoc ve smyslu čl. 1 písm. b) bodu ii) nařízení (ES) č. 659/1999, jelikož Komise italskému státu v souladu s právními předpisy povolila ponechat v platnosti dotčené osvobození,

               —

               dotčené osvobození je úzce spjato s prováděním cílů ochrany životního prostředí, jak to vyplývá z prováděcích předpisů vydaných italskou vládou a z dohod, které společnost Eurallumina uzavřela s regionem Sardinie a s ministerstvem životního prostředí,

               —

               osvobození je třeba považovat za užitečné pro hospodářský rozvoj regionu Sardinie,

               —

               italská vláda neměla po vstoupení směrnice 2003/96/ES povinnost oznámit sporné daňové zvýhodnění, jelikož článek 18 ve spojení s přílohou II této směrnice výslovně ponechává v platnosti dotčené osvobození od spotřební daně do 31. prosince 2006. Kromě toho uvedená ustanovení byla obsahově shodná s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Rady 2001/224/ES.

         Žalobkyně dále uplatňuje porušení zásady legitimního očekávání a domněnky legality právních předpisů Společenství.


title: Věc T-287/14: Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Schaeffler Technologies v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/39

         Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Schaeffler Technologies v. Komise
   (Věc T-287/14)
   2014/C 223/42
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schaeffler Technologies GmbH & Co. KG (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU proti Spolkové republice Německo kvůli podpoře výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů a omezení příplatku EEG pro energeticky náročné podniky, ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), v rozsahu, v němž se omezení příplatku EEG vztahuje na energeticky náročné podniky;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z neexistence zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že omezení příplatku EEG pro energeticky náročné podniky stanovené zákonem o upřednostňování obnovitelných energií (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, dále jen „EEG“) není podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Na tomto místě uvádí, že energeticky náročné podniky předně nejsou uvedenou právní úpravou zvýhodněny. Zvláštní kompenzační režim je naopak kompenzací pro za mimořádné náklady, které zatěžují zvláště žalobkyni a srovnatelné podniky v rámci podpory výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů, a slouží k obnovení konkurenceschopnosti energeticky náročných podniků, které byly dříve v důsledku příplatku EEG vážně poškozeny.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z neexistence státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že zvláštní kompenzační režim není žádným opatřením poskytovaným „státem nebo ze státních prostředků“. V této souvislosti uvádí, že příplatek EEG není sám o sobě žádným státním prostředkem, a proto ani vzdání se těchto prostředků v rámci zvláštního kompenzačního režimu nemůže být opatřením poskytnutým ze státních prostředků.

                           —

                           Podle žalobkyně není příplatek EEG vybírán, spravován ani přerozdělován státem, ani státem jmenovaným či zřízeným veřejným či soukromým zařízením. Příplatek EEG podle ní naopak může být vybírán přímo provozovatelem přenosové či přepravní soustavy z titulu odpovídajícího občanskoprávního nároku. Příplatek EEG neplyne do státního rozpočtu, takže zvláštní kompenzační režim nijak nesnižuje příjmy státu, a to přímo, ani nepřímo.

                           —

                           Podle žalobkyně rovněž nemohou s prostředky EEG disponovat státní instituce. Kromě toho neexistuje žádná veřejnoprávní kontrola prostředků EEG, jakou by prováděly například spolkový úřad pro hospodářství a kontrolu vývozu (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle neboli BAFA) nebo spolková agentura pro sítě (Bundesnetzagentur).


title: Věc T-98/17: Žaloba podaná dne 10. února 2017 – RT v. Parlament

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/21

         Žaloba podaná dne 10. února 2017 – RT v. Parlament
   (Věc T-98/17)
   (2017/C 129/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: RT (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou,

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 30. června 2016, kterým bylo odmítnuto lékařské potvrzení, a v případě potřeby zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 13. ledna 2017, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce, a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 59 služebního řádu a článku 2 vnitřních předpisů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a porušení článku 59 služebního řádu a článku 2 vnitřních předpisů.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 59 služebního řádu a článku 2 vnitřních předpisů, nedostatečného odůvodnění a porušení zásady právní jistoty.


title: Věc T-671/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2017 – Bayerische Motoren Werke v. Komise „Státní podpory — Regionální investiční podpory — Podpora ze strany Německa ve prospěch velkého investičního projektu společnosti BMW v Lipsku týkajícího se výroby dvou modelů elektrických automobilů (i3 a i8) — Rozhodnutí prohlašující podporu za zčásti slučitelnou a zčásti neslučitelnou se společným trhem — Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU — Článek 108 odst. 2 a 3 SFEU — Pobídkový účinek podpory — Nezbytnost podpory“

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2017 – Bayerische Motoren Werke v. Komise
   (Věc T-671/14) (1)

   („Státní podpory - Regionální investiční podpory - Podpora ze strany Německa ve prospěch velkého investičního projektu společnosti BMW v Lipsku týkajícího se výroby dvou modelů elektrických automobilů (i3 a i8) - Rozhodnutí prohlašující podporu za zčásti slučitelnou a zčásti neslučitelnou se společným trhem - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Článek 108 odst. 2 a 3 SFEU - Pobídkový účinek podpory - Nezbytnost podpory“)
   (2017/C 357/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bayerische Motoren Werke AG (Mnichov, Německo) (zástupci: M. Rosenthal, G. Drauz a M. Schütte, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Erlbacher, T. Maxian Rusche a R. Sauer, poté T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Freistaat Sachsen (Německo) (zástupci: T. Lübbig a K. Gaßner, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 4531 final ze dne 9. července 2014 o státní podpoře SA.32009 (11/C) (ex 10/N), kterou Spolková republika Německo zamýšlí poskytnout společnosti BMW AG na velký investiční projekt v Lipsku

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Bayerische Motoren Werke AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Freistaat Sachsen ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 439, 8.12.2014.


title: Věc C-356/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland – Irsko) – Elaine Farrell v. Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI) (Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Směrnice 72/166/EHS, 84/5/EHS a 90/232/EHS — Škoda způsobená osobám cestujícím ve vozidle — Část vozidla, která není uzpůsobena pro přepravu cestujících vsedě)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland – Irsko) – Elaine Farrell v. Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
   (Věc C-356/05) (1)

   (Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 72/166/EHS, 84/5/EHS a 90/232/EHS - Škoda způsobená osobám cestujícím ve vozidle - Část vozidla, která není uzpůsobena pro přepravu cestujících vsedě)
   (2007/C 96/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Ireland
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elaine Farrell

      Žalovaní: Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Ireland – Výklad článku 1 třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 249, dále jen „třetí směrnice“) – Osoba přepravující se jako cestující v části vozidla, která není určena k přepravě osob ani za tímto účelem vybavena sedadly – Vnitrostátní právní úprava, která nepředepisuje povinné pojistné krytí takovýchto osob pro případ nehody
   Výrok

               1)

               Článek 1 třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel musí být vykládán tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti za škodu z provozu motorového vozidla nepokrývá odpovědnost za škodu na zdraví způsobenou osobám cestujícím v části vozidla, která nebyla navržena ani vyrobena se sedadly pro cestující.

               2)

               Článek 1 třetí směrnice 90/232 splňuje všechny podmínky požadované k tomu, aby vyvolával přímý účinek, a tudíž přiznává jednotlivcům práva, která mohou uplatnit přímo u vnitrostátních soudů. Je však na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda se tohoto ustanovení lze dovolávat proti takovému subjektu, jakým je Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI).

      (1)  Úř. věst. C 315, 10.12.2005.


title: Věc C-471/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  23. února 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof) – Finanzamt Offenbach am Main-Land v. Keller Holding GmbH (Svoboda usazování — Korporační daň — Nárok mateřské společnosti odečíst náklady související s jejími podíly — Neodpočitatelnost nákladů na financování majících hospodářskou souvislost s dividendami osvobozenými od daně — Dividendy rozdělované nepřímou dceřinou společností v jiném členském státu než je členský stát sídla mateřské společnosti)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/20

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof) – Finanzamt Offenbach am Main-Land v. Keller Holding GmbH
   (Věc C-471/04) (1)

   (Svoboda usazování - Korporační daň - Nárok mateřské společnosti odečíst náklady související s jejími podíly - Neodpočitatelnost nákladů na financování majících hospodářskou souvislost s dividendami osvobozenými od daně - Dividendy rozdělované nepřímou dceřinou společností v jiném členském státu než je členský stát sídla mateřské společnosti)
   (2006/C 131/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Finanzamt Offenbach am Main-Land

      Žalovaná: Keller Holding GmbH
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článku 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článku 43 ES), článku 58 a článku 73b Smlouvy o ES (nyní po změně článků 48 ES a 56 ES) – Daň z příjmů společností – Neodpočitatelnost nákladů na financování majících hospodářskou souvislost s dividendami osvobozenými od daně – Náklady na podíl mateřské společnosti usazené v jednom členském státu v dceřinné společnosti usazené ve stejném státu ve vztahu k dividendám vyplaceným vnukovskou společností, které jsou osvobozeny z důvodu usazení posledně uvedené společnosti v jiném členském státu
   Výrok
   Článek 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) a článek 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která vylučuje daňový odpočet výdajů na financování vynaložených mateřskou společností plně podléhající dani v tomto členském státu při nabývání podílů v dceřiné společnosti, jestliže se tyto výdaje vztahují k dividendám, které jsou od daně osvobozené z důvodu skutečnosti, že pocházejí od nepřímé dceřiné společnosti usazené v jiném členském státu nebo ve smluvním státu uvedené dohody, ačkoliv odpočitatelnost takových výdajů je přípustná, pokud se vztahují k dividendám vyplaceným nepřímou dceřinou společností usazenou ve stejném členském státu, jakým je stát sídla mateřské společnosti a které ve skutečnosti rovněž mají prospěch z osvobození od daně.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.1.2005.


title: Věc C-93/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korsholms tingsrätt ze dne 18. února 2005 ve věci Teemu Pakala proti Oy L Simons Transport Ab

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korsholms tingsrätt ze dne 18. února 2005 ve věci Teemu Pakala proti Oy L Simons Transport Ab
   (Věc C-93/05)
   (2005/C 143/21)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Korsholms tingsrätt ze dne 18. února 2005 ve věci Teemu Pakala proti Oy L Simons Transport Ab, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 22. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Korsholms tingsrätt žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je mzdový systém, založený na ujetém úseku cesty, v tomto případě v rozporu s nařízením Rady (EHS) č. 3820/85 (1) a zejména jeho článkem 10?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě, Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 1.


title: Věc T-167/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2016 – Søndagsavisen v. Komise „Státní podpory — Režim podpor ve prospěch výroby a inovace v oblasti tištěných médií — Rozhodnutí nevznášet námitky — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za slučitelný s vnitřním trhem — Procesní práva zúčastněných stran — Neexistence závažných obtíží — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2016 – Søndagsavisen v. Komise
   (Věc T-167/14) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor ve prospěch výroby a inovace v oblasti tištěných médií - Rozhodnutí nevznášet námitky - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za slučitelný s vnitřním trhem - Procesní práva zúčastněných stran - Neexistence závažných obtíží - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 428/14)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Søndagsavisen A/S (Søborg, Dánsko) (zástupci: původně M. Honoré a C. Fornø, poté M. Honoré, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Grønfeldt a B. Stromsky, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovaného: Dánské království (zástupci: C. Thorning, zmocněnec, ve spolupráci s R. Holdgaardem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 7870 final ze dne 20. listopadu 2013 prohlašujícího režim podpor, které zamýšlejí dánské orgány zavést ve prospěch výroby a inovace v oblasti tištěných médií, za slučitelný s vnitřním trhem [státní podpora SA.36366 (2013/N) – Dánsko].

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Søndagsavisen A/S ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Dánské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-438/07: Žaloba podaná dne 19. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/21

         Žaloba podaná dne 19. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-438/07)
   (2007/C 283/38)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala, M. Patakia a S. Pardo Quintillán)

      Žalované: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že žalovaný porušil čl. 5 odst. 2, 3 a 5 směrnice Rady 91/271/EHS (1) ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod ve znění směrnice Komise 98/15/ES (2) ze dne 27. února 1998. Porušení spočívá v opomenutí nařídit, aby nejpozději do 31. prosince 1998 veškerá vypouštění z čistíren městských odpadních vod aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 přímo do citlivých oblastí nebo jejich povodí, splňovala požadavky stanovené v příloze I směrnice Rady 91/271/EHS a

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V roce 1994 vymezilo Švédsko všechny své vody jako citlivé oblasti. V letech 1998 a 2000 potvrdilo Švédsko toto vymezení Komisi Evropských společenství (Komise) a uvedlo, že jako kritérium použilo eutrofizaci a že tím, co určuje druh potřebné terciální úpravy, jsou dotčené vodní útvary.
   Švédské orgány se domnívají, že odstraňování dusíku není pro vypouštění z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 v oblasti nacházející se severně od obce Norrtälje do Baltského moře nezbytné. Odstraňování dusíku se proto provádí pouze v pobřežních oblastech mezi obcí Norrtälje a hranicí s Norskem. Švédské orgány se rovněž domnívají, že vypouštění dusíku z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 ve středním jižním Švédsku nepřispívá k eutrofizaci pobřežních vod, neboť existuje přiměřené přírodní zadržování dusíku cestou od zdroje znečištění přes oblast povodí do moře.
   Komise se domnívá, že je vědecky prokázáno, že fosfor a dusík jsou hlavní příčinou eurtrofizace Baltského moře. Fosfor a dusík vypouštěné do pobřežních vod se šíří do jiných částí Baltského moře a vypouštění do vnitrozemských vod v povodí Baltského moře přispívá k jeho eutrofizaci.
   Z tohoto důvodu je namístě odstraňovat v příslušných čistírnách odpadních vod dusík z odpadních vod aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000, vypouštěných přímo do citlivých oblastí nebo jejich povodí.
   Nepřijetí takového opatření představuje porušení směrnice 91/271/EHS ve znění směrnice Komise 98/15/ES, zejména čl. 5 odst. 2, 3 a 5 (směrnice 91/271).

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26.

      (2)  Úř. věst. L 67, s. 29; Zvl. vyd. 15/04, s. 27.


title: Věc T-104/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2017 – Puma v. EUIPO – (FOREVER FASTER) „Ochranná známka Evropské unie — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka FOREVER FASTER — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Rovné zacházení — Zásada řádné správy“

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2017 – Puma v. EUIPO – (FOREVER FASTER)
   (Věc T-104/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka FOREVER FASTER - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rovné zacházení - Zásada řádné správy“)
   (2017/C 129/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) (zástupce: M. Schunke, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: H. O’Neill a K. Sidat Humphreys, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. ledna 2016 (věc R 770/2015-1) týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky FOREVER FASTER.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Puma SE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 10.5.2016.


title: Věc C-189/06 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 20. dubna 2007 – TEA-CEGOS, SA, Services techniques globaux (STG) SA v. GHK Consulting Ltd, Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Veřejné zakázky na služby — Výzva k podávání nabídek pro vícenásobnou rámcovou smlouvu na nábor odborníků na dobu určitou na poskytnutí technické podpory ve prospěch třetích zemí — Odmítnutí nabídky žalobkyň — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/23

         Usnesení Soudního dvora ze dne 20. dubna 2007 – TEA-CEGOS, SA, Services techniques globaux (STG) SA v. GHK Consulting Ltd, Komise Evropských společenství
   (Věc C-189/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejné zakázky na služby - Výzva k podávání nabídek pro vícenásobnou rámcovou smlouvu na nábor odborníků na dobu určitou na poskytnutí technické podpory ve prospěch třetích zemí - Odmítnutí nabídky žalobkyň - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   (2007/C 96/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: TEA-CEGOS, SA, Services techniques globaux (STG) SA (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Další účastnice řízení: GHK Consulting Ltd, Komise Evropských společenství (zástupci: M. Wilderspin a G. Boudot, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 14. února 2006, TEA-CEGOS a další v. Komise (spojené věci T-376/05 a T-383/05), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení jednak rozhodnutí Komise ze dne 12. října 2005, kterými se odmítají nabídky s označením „EuropeAid/119860/C/SV/multi-Lot7 “a jednak všech dalších rozhodnutí přijatých Komisí v rámci téhož nabídkového řízení následujících po rozhodnutích ze dne 12. října 2005
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               TEA-CEGOS SA a Services techniques globaux (STG) SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc T-180/05: Žaloba podaná dne 28. dubna 2005 Pia Landgren proti Evropské nadaci odborného vzdělávání

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/39

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2005 Pia Landgren proti Evropské nadaci odborného vzdělávání
   (Věc T-180/05)
   (2005/C 182/73)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. dubna 2005 žaloba podaná proti Evropské nadaci odborného vzdělávání Pia Landgren, s bydlištěm v Turínu (Itálie), zastoupenou Marc-Albertem Lucasem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí bývalého ředitele Nadace ze dne 25. června 2004 ohledně propuštění žalobkyně;

               2.

               zrušil, pokud bude třeba, rozhodnutí ředitele Nadace ze dne 19. ledna 2005, kterým se zamítá stížnost žalobkyně ze dne 27. září 1994 směřující proti Nadaci;

               3.

               uložil Nadaci povinnost zaplatit žalobkyni jako náhradu majetkové škody, která jí byla způsobena nezákonností sporných rozhodnutí, částku odpovídající odměně za práci a důchodu, které by pobírala, kdyby mohla pokračovat ve své kariéře u Nadace do dosažení věku 65 let, sníženou o odstupné a podporu v nezaměstnanosti, jakož i o důchod, který jí byl nebo bude vyplacen z důvodu jejího propuštění;

               4.

               uložil Nadaci povinnost zaplatit žalobkyni jako náhradu nemajetkové škody, která jí vznikla nezákonností sporného rozhodnutí, částku, jejíž výši Soud stanoví;

               5.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domnívá, že Nadace neprokázala, že se rozhodnutí o propuštění opírá o platný právní důvod, tím spíše, že je toho rozhodnutí ve zjevném rozporu s posudkem žalobkyně o vývoji služby za rok 2003.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že skutečný důvod propuštění je zjevně protiprávní a odporuje zájmu služby, neboť vychází z předběžné dohody, podle které měla žalobkyně odejít z Nadace po 31. prosinci 2003.
   Krom toho se žalobkyně dovolává nezákonnosti a svévolnosti důvodu sporného rozhodnutí, jestliže odmítnutí vedoucího oddělení ponechat ji ve své službě, spočívá v záporných posudcích, jež v minulosti obdržela.
   Konečně žalobkyně uplatňuje nedostatek odůvodnění, porušení zásady zohlednění zájmů úředníků a práv na obhajobu, jakož i zjevně nesprávné posouzení, jestliže se dané odmítnutí vedoucího oddělení nebo propuštění vztahuje k odborné nezpůsobilost v oddělení pro východní Evropu a střední Asií nebo k celkové nezpůsobilosti.


title: Věc F-35/07: Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – Klug v. Evropská agentura pro léčivé přípravky

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/45

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – Klug v. Evropská agentura pro léčivé přípravky
   (Věc F-35/07)
   (2007/C 140/72)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bettina Klug (Londýn, Spojené království) (zástupce: W. G. Grupp, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit žalované prodloužit pracovní smlouvu žalobkyně ze dne 7. února 2002,

               —

               uložit žalované zaplatit žalobkyni bolestné ve výši 200 000 eur,

               —

               uložit žalované zrušit posudek žalobkyně za období od 31. prosince 2004 do 31. prosince 2006 a znovu jej vypracovat s přihlédnutím k právnímu názoru Soudu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba je založena na čl. 12 a odst. 2 služebního řádu úředníků (psychické obtěžování). Dovolává se nesprávného posouzení v souvislosti s posudkem žalobkyně, porušení předpisů agentury upravujících postup pro vypracování posudku a v důsledku toho protiprávního neprodloužení její pracovní smlouvy.
   Žalobkyně odůvodňuje svoji žalobu tím, že kvůli psychickému obtěžování a nedostatku objektivity při posouzení její práce dopadlo její hodnocení velmi špatně a její smlouva uzavřená na pět let nebyla proto prodloužena.


title: Věc C-318/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Itálie) – Tecnoedi Costruzioni Srl v. Comune di Fossano „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky na stavební práce — Směrnice 2004/18/ES — Článek 7 písm. c) — Částky prahových hodnot pro veřejné zakázky — Nedosažení prahové hodnoty — Mimořádně nízké nabídky — Automatické vyloučení — Možnost veřejného zadavatele — Povinnosti veřejného zadavatele vyplývající ze svobody usazování, volného pohybu služeb a obecné zásady zákazu diskriminace — Zakázky mající nepochybný přeshraniční význam“

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Itálie) – Tecnoedi Costruzioni Srl v. Comune di Fossano
      (Věc C-318/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na stavební práce - Směrnice 2004/18/ES - Článek 7 písm. c) - Částky prahových hodnot pro veřejné zakázky - Nedosažení prahové hodnoty - Mimořádně nízké nabídky - Automatické vyloučení - Možnost veřejného zadavatele - Povinnosti veřejného zadavatele vyplývající ze svobody usazování, volného pohybu služeb a obecné zásady zákazu diskriminace - Zakázky mající nepochybný přeshraniční význam“)
      (2016/C 441/03)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Tecnoedi Costruzioni Srl

         Žalovaný: Comune di Fossano

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte (regionální správní soud Piemontu, Itálie) ze dne 29. dubna 2015 je nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Věc C-433/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Bayerische Motoren Werke AG v. Acacia Srl „Řízení o předběžné otázce — Příslušnost v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Duševní vlastnictví — (Průmyslové) vzory Společenství — Nařízení (ES) č. 6/2002 — Články 81 a 82 — Žaloba na určení, že nedochází k porušení — Příslušnost soudů pro (průmyslové) vzory Společenství členského státu, na jehož území má žalovaný své bydliště“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Bayerische Motoren Werke AG v. Acacia Srl
   (Věc C-433/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Příslušnost v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Duševní vlastnictví - (Průmyslové) vzory Společenství - Nařízení (ES) č. 6/2002 - Články 81 a 82 - Žaloba na určení, že nedochází k porušení - Příslušnost soudů pro (průmyslové) vzory Společenství členského státu, na jehož území má žalovaný své bydliště“)
   (2017/C 293/15)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Bayerische Motoren Werke AG

      Žalovaná: Acacia Srl

      Výrok

               1)

               Článek 24 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že námitka založená na nepříslušnosti soudu, jemuž byl spor předložen, uplatněná v rámci prvního úkonu žalovaného na obranu podpůrně k dalším námitkám procesní povahy uplatněným v rámci téhož úkonu, nemůže být považována za souhlas s příslušností soudu, jemuž byl spor předložen, a nevede tedy k prorogaci příslušnosti podle uvedeného článku.

               2)

               Článek 82 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že žaloby na určení, že nedochází k porušení, uvedené v čl. 81 písm. b) daného nařízení, musí být v případě, že žalovaný má bydliště v členském státě Evropské unie, podávány k soudům pro (průmyslové) vzory Společenství tohoto členského státu, nedojde-li k prorogaci příslušnosti ve smyslu článků 23 nebo 24 nařízení č. 44/2001 a s výhradou případů souběžně probíhajících řízení uvedených v těchto nařízeních.

               3)

               Pravidlo příslušnosti uvedené v čl. 5 bodě 3 nařízení č. 44/2001 se neuplatní na žaloby na určení, že nedochází k porušení, uvedené v čl. 81 písm. b) nařízení č. 6/2002.

               4)

               Pravidlo příslušnosti uvedené v čl. 5 bodě 3 nařízení č. 44/2001 se na návrhy na určení existence zneužití dominantního postavení a nekalé soutěže, které souvisejí s žalobou na určení, že nedochází k porušení (průmyslového) vzoru Společenství, jelikož vyhovění těmto návrhům předpokládá vyhovění uvedené žalobě, neuplatní.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


title: Věc C-623/15 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. ledna 2017 – Toshiba Corp. v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Světový trh s katodovými trubicemi pro televizory a počítačové monitory — Dohody a jednání ve vzájemné shodě v oblasti cen, rozdělení trhů a zákazníků a omezení produkce — Pojem ‚hospodářská jednotka‘ tvořená dvěma společnostmi — Pojem ‚rozhodující vliv‘ — Společná kontrola prováděná dvěma mateřskými společnostmi — Zkreslení důkazů“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. ledna 2017 – Toshiba Corp. v. Evropská komise
   (Věc C-623/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Světový trh s katodovými trubicemi pro televizory a počítačové monitory - Dohody a jednání ve vzájemné shodě v oblasti cen, rozdělení trhů a zákazníků a omezení produkce - Pojem ‚hospodářská jednotka‘ tvořená dvěma společnostmi - Pojem ‚rozhodující vliv‘ - Společná kontrola prováděná dvěma mateřskými společnostmi - Zkreslení důkazů“)
   (2017/C 070/10)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Toshiba Corp. (zástupci: J. F. MacLennan, Solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, J. Jourdan, avocat, A. Kadri, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Biolan a V. Bottka, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Toshiba Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc C- 6/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  9. ledna 2006  Cofradía de pescadores  San Pedro  de Bermeo a dalšími proti rozsudku vydanému dne  19. října 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-415/03, Cofradía de pescadores  San Pedro  de Bermeo a další v. Rada Evropské unie, podporovaná Komisí Evropských společenství a Francouzskou republikou

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. ledna 2006 Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo a dalšími proti rozsudku vydanému dne 19. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-415/03, Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo a další v. Rada Evropské unie, podporovaná Komisí Evropských společenství a Francouzskou republikou
   (Věc C- 6/06 P)
   (2006/C 60/48)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 9. ledna 2006 kasační opravný prostředek podaný Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo a dalšími, zastoupenými E. Garayarem Gutiérrezem, G. Martínez-Villasenorem, A. Garcíou Castillem a M. Troncosem Ferrerem, proti rozsudku vydanému dne 19. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-415/03 Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo a další v. Rada Evropské unie, podporovaná Komisí Evropských společenství a Francouzskou republikou..
   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé) navrhují, aby Soudní dvůr:

               1.

               prohlásil tento opravný prostředek za přípustný;

               2.

               následně zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. října 2005 ve věci T-415/03 v celém rozsahu;

               3.

               vyhověl návrhům předloženým navrhovateli v prvním stupni, tedy:

                           —

                           určil, že Společenství tím, že snížilo procentní podíl celkového přípustného odlovu sardelí příslušejícího Španělsku a loďstvu oprávněnému lovit sardele v oblasti ICES VIII v letech 1996 až 2001, prostřednictvím převodu kvóty Portugalska v oblasti ICES IX na Francii a její odlov v oblasti ICES VIII, schváleného Radou Evropské unie v nařízeních 3074/95 (1), 390/97 (2), 45/98 (3), 48/1999 (4) a 2848/2000 (5), založilo svou mimosmluvní odpovědnost a porušilo čl. 161 odst. 1 písm. F) Aktu o podmínkách přistoupení Španělského království a Portugalské republiky k Evropskému společenství, jakož i zásadu relativní stability a zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání;

                           —

                           uložil Společenství zastoupenému Radou nahradit navrhovatelům skutečnou a určitou škodu, kterou utrpěli v důsledku aktů Rady, tedy škodu, která zahrnuje jak vzniklou škodu tak ušlý zisk, jak jsou popsány v tomto podání a jeho přílohách;

                           —

                           uložil případně Společenství zastoupenému Radou zaplacení úroků z prodlení;

               4.

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelé směřují svůj opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 19. října 2005, kterým Soud zamítl žalobu na náhradu škody na základě mimosmluvní odpovědnosti, kterou podali navrhovatelé proti Radě Evropské unie a která směřovala k získání náhrady za škodu utrpěnou z důvodu, že Rada schválila převod části kvóty pro sardele přidělené Portugalské republice na Francouzskou republiku.
   Navrhovatelé mají za to, že Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování, zda jde o dostatečně závažné porušení normy vyšší právní síly a zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání. Podle názoru navrhovatelů a v protikladu k tomu, co prohlásil Soud, Rada neměla žádný prostor pro uvážení ani posuzovací pravomoc, kterou jí Soud přiznal, a schválila převod rybolovných kvót v rozporu s procesními pravidly a pravomocemi stanovenými za tímto účelem Aktem o přistoupení Španělského království a nařízeními 685/95 (6) a 3760/92 (7).
   Navrhovatelé se domnívají, že Soud se dopustil nesprávného právního posouzení rovněž tím, že zásadě relativní stability upřel možnost zakládat subjektivní práva ve prospěch jednotlivců. Tím zbavil společnou politiku rybolovu obsahu a v rozporu se zásadami vytyčenými jím samotným znemožnil právo navrhovatelů na účinnou soudní ochranu.
   Konečně, navrhovatelé Soudu vytýkají, že porušil jejich práva obhajoby, jelikož nejen že nepřihlédl k obsahu informací založených do spisu v rámci posouzení škody utrpěné v návaznosti na akty Rady, ale zamítl rovněž jako opožděnou žádost o provedení důkazů, kterou navrhovatelé mohli podat až v průběhu řízení.
   S ohledem na vše uvedené navrhovatelé navrhují, aby Soudní dvůr Evropských společenství, poté co určí, že rozhodnutí Soudu prvního stupně v rozsudku ze dne 19. října 2005 je v rozporu s právem, prohlásil, že Společenství založilo svou mimosmluvní odpovědnost tím, že v letech 1995 až 2000 převedlo rybolovné kvóty Portugalska na Francii, což již sám Soudní dvůr prohlásil za protiprávní.

      (1)  Nařízení Rady ze dne 22. prosince 1995, kterým se stanoví pro rok 1996 pro některé populace ryb a skupiny populací ryb celkové přípustné odlovy a některé podmínky, za kterých mohou být loveny (Úř. věst. L 330, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady ze dne 20. prosince 1996, kterým se stanoví pro rok 1997 pro některé populace ryb a skupiny populací ryb celkové přípustné odlovy a některé podmínky, za kterých mohou být loveny (Úř. věst. 1997, L 66, s. 1).

      (3)  Nařízení Rady ze dne 19. prosince 1997, kterým se stanoví pro rok 1998 pro některé populace ryb a skupiny populací ryb celkové přípustné odlovy a některé podmínky, za kterých mohou být loveny (Úř. věst. 1998, L 12, s. 1).

      (4)  Nařízení Rady ze dne 18. prosince 1998, kterým se stanoví pro rok 1999 pro některé populace ryb a skupiny populací ryb celkové přípustné odlovy a některé podmínky, za kterých mohou být loveny (Úř. věst. 1999, L 13, s. 1).

      (5)  Nařízení Rady ze dne 15. prosince 2000, kterým se pro rok 2001 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb platné ve vodách Společenství, a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezení odlovů (Úř. věst. L 334, s. 1).

      (6)  Nařízení Rady ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství (Úř. věst L 71, s. 5; Zvl. vyd. 04/02, s. 204)

      (7)  Nařízení Rady ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu (Úř. věst. L 389, s. 1).


title: Věc C-396/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 27. srpna 2007 – Mirja Juuri v. Fazer Amica Oy

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 27. srpna 2007 – Mirja Juuri v. Fazer Amica Oy
   (Věc C-396/07)
   (2007/C 269/53)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein oikeus
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Mirja Juuri

      Žalovaná: Fazer Amica Oy
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 2001/23/ES (1) vykládán v tom smyslu, že členský stát v případech, ve kterých zaměstnanec ukončí sám pracovní smlouvu z důvodu podstatně zhoršených pracovních podmínek v důsledku převodu podniku, je povinen zaměstnanci zaručit ve svém právním řádu nárok, že obdrží od svého zaměstnavatele finanční náhradu ve stejné míře jako v případě protiprávního ukončení pracovní smlouvy, s ohledem na to, že zaměstnavatel, který podle čl. 3 odst. 3 směrnice dodržel kolektivní smlouvu závaznou pro převodce, která zajišťuje zaměstnanci lepší pracovní podmínky, pouze do ukončení její platnosti, a tím způsobil zhoršení pracovních podmínek?

               2)

               Je přesto třeba odpovědnost zaměstnavatele ve smyslu směrnice, pokud není tak rozsáhlá, jak je popsána v otázce č. 1, uplatnit takovým způsobem, že např. musí nahradit mzdu a ostatní dávky během výpovědní doby, kterou musí zaměstnavatel dodržet?

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98).


title: Věc T-725/15: Žaloba podaná dne 11. prosince 2015 – Chemtura Netherlands v. EFSA

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/33

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2015 – Chemtura Netherlands v. EFSA
   (Věc T-725/15)
   (2016/C 068/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chemtura Netherlands (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil její žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin („EFSA“) ze dne 10. prosince 2015 týkající se zveřejnění některých částí stanoviska EFSA k vzájemnému přezkumu v souvislosti s přezkumem schválení účinné látky diflubenzuron s ohledem na metabolit PCA, v souvislosti se kterým žalobkyně žádala důvěrné zacházení podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, s. 1),

               —

               uložil žalovanému náhradu všech nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení nařízení č. 1107/2009 a z porušení základního práva na ochranu obchodního tajemství

                           —

                           Žalobkyně zpochybňuje právní základ, na základě kterého žalovaný rozhodl, že má povinnost zveřejnit své stanovisko. I kdyby bylo zveřejnění stanoviska EFSA podle článku 21 nařízení č. 1107/2009 legitimní, žalovaný porušil článek 63 nařízení č. 1107/2009, když uveřejnil důvěrnou informaci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že žalovaný ve svém rozhodnutí vycházel z nepřesného pochopení skutkového stavu a souvisejícího vědního oboru, což vedlo k zjevně nesprávnému posouzení jejích žádostí o důvěrné zacházení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení základních zásad unijního práva: práva obhajoby a zásady řádné správy

                           —

                           Žalobkyně neměla možnost vyjádřit se k dokumentům, na jejichž základě bylo přijato stanovisko EFSA.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení vlastních povinností EFSA

                           —

                           Žalovaný ve svém posouzení nevycházel ze všech dostupných odborných důkazů, přestože jeho činnost má mít nejvyšší odbornou kvalitu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení legitimních očekávání

                           —

                           Žalobkyně nadále vede jednání s Komisí a z korespondence Komise vyplývá, že v rámci procesu přezkumu ze strany Komise bude mít možnost vyjádřit se ke stanovisku EFSA. Tato její vyjádření by měla být vzata v úvahu před zveřejněním stanoviska EFSA.


title: Věc T-721/16: Žaloba podaná dne 7. října 2016 – Luxottica Group v. EUIPO – Chen (BeyBeni)

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/31

      Žaloba podaná dne 7. října 2016 – Luxottica Group v. EUIPO – Chen (BeyBeni)
      (Věc T-721/16)
      (2016/C 454/53)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Luxottica Group S.p.A. (Milán, Itálie) (zástupkyně: E. M. Ochoa Santamaría a I. Aparicio Martínez, advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Xian Chen (Wen-čou, Čína)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „BeyBeni“ – Přihláška č. 12 511 317

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. června 2016 ve věci R 675/2015-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl žalobě, potažmo zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. června 2016 ve věci R 675/2015-5 i jeho účinky a v souladu s ustanovením čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 zamítl zápis ochranné známky Evropské unie č. 12 511 317 „BeyBeni“;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 v souvislosti s posouzením podmínek stanovených pro jeho použití;

                  —

                  porušení čl. 63 odst. 2 a článku 75 č. 207/2009 v souvislosti s možným porušením práva na účinnou procesní obranu a práva být vyslechnut ve stadiu odvolacího řízení.


title: Věc T-691/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. září 2015 – Ricoh Belgium v. Rada „Veřejné zakázky na služby a dodávky — Nabídkové řízení — Černobílá multifunkční zařízení a služby v oblasti údržby — Odmítnutí nabídky uchazeče — Povinnost uvést odůvodnění — Transparentnost“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. září 2015 – Ricoh Belgium v. Rada
   (Věc T-691/13) (1)

   („Veřejné zakázky na služby a dodávky - Nabídkové řízení - Černobílá multifunkční zařízení a služby v oblasti údržby - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost uvést odůvodnění - Transparentnost“)
   (2015/C 363/42)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ricoh Belgium NV (Vilvorde, Belgie) (zástupci: N. Braeckevelt a A. De Visscher, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Vitsentzatos a K. Michoel, zmocněnci, ve spolupráci s B. Van Voorenem a J. Weytjensem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 29. října 2013, kterým se odmítá nabídka předložená žalobkyní v rámci nabídkového řízení UCA 034/13 týkajícího se nákupu nebo nájmu černobílých multifunkčních zařízení (MFP) a souvisejících služeb údržby v budovách, ve kterých sídlí generální sekretariát Rady (Úř. věst. 2013/S 83-138901), jakož i rozhodnutí Rady o udělení zakázky jinému uchazeči.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady ze dne 29. října 2013, kterým se odmítá nabídka předložená společností Ricoh Belgium NV v rámci nabídkového řízení UCA 034/13 týkajícího se nákupu nebo nájmu černobílých multifunkčních zařízení (MFP) a souvisejících služeb údržby v budovách, ve kterých sídlí generální sekretariát Rady, a rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči, se zrušuje v rozsahu, v jakém se dotýká části č. 4.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc T-241/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. listopadu 2008 – Reitz a von Gadomski v. OHIM (CMD-CLINIC)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/43

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. listopadu 2008 – Reitz a von Gadomski v. OHIM (CMD-CLINIC)
   (Věc T-241/06) (1)

   (2009/C 6/85)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc F-60/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. ledna 2014 – Lebedef v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Zápis nepřítomnosti z důvodu nemoci — Neomluvená nepřítomnost — Snížení dnů nároků na dovolenou za kalendářní rok — Podání žádosti prostřednictvím zprávy — Informace dotčené osoby o existenci rozhodnutí — Neotevření zprávy a nezjištění obsahu rozhodnutí prostřednictvím kliknutí na hypertextový odkaz — Přípustnost — Lhůty — Určení data, od kterého se dotčená osoba mohla seznámit s obsahem rozhodnutí“

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/68

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. ledna 2014 – Lebedef v. Komise
   (Věc F-60/13) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Zápis nepřítomnosti z důvodu nemoci - Neomluvená nepřítomnost - Snížení dnů nároků na dovolenou za kalendářní rok - Podání žádosti prostřednictvím zprávy - Informace dotčené osoby o existenci rozhodnutí - Neotevření zprávy a nezjištění obsahu rozhodnutí prostřednictvím kliknutí na hypertextový odkaz - Přípustnost - Lhůty - Určení data, od kterého se dotčená osoba mohla seznámit s obsahem rozhodnutí“)
   2014/C 223/70
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí o zamítnutí žádosti podané žalobcem na základě čl. 90 odst. 1 služebního řádu, která se týkala opravy zápisů jeho nepřítomnosti z důvodu nemoci do aplikace SysPer2.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Giorgio Lebedef ponese vlastní nákladní řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013, s. 29.


title: Věc C-615/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2014 AQ proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 15. prosince 2014 ve věci T-168/11, AQ v. Evropský parlament

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2014 AQ proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 15. prosince 2014 ve věci T-168/11, AQ v. Evropský parlament
   (Věc C-615/14 P)
   (2015/C 398/14)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: AQ

      Další účastník řízení: Evropský parlament
   Usnesením ze dne 17. září 2015 rozhodl Soudní dvůr (sedmý senát) o vyškrtnutí věci z rejstříku z důvodu zjevné nepřípustnosti.


title: Věc C-621/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – N. W, L. W, C. W v. Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Carpimko „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 85/374/EHS — Odpovědnost za vadné výrobky — Článek 4 — Farmaceutické laboratoře — Očkování proti hepatitidě B — Roztroušená skleróza — Důkazy vady vakcíny a příčinné souvislosti mezi vadou a utrpěnou škodou — Důkazní břemeno — Způsoby dokazování — Neexistence vědeckého konsensu — Závažné, přesné a shodující se nepřímé důkazy ponechané na posouzení soudu rozhodujícímu ve věci samé — Přípustnost — Podmínky“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – N. W, L. W, C. W v. Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Carpimko
   (Věc C-621/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 85/374/EHS - Odpovědnost za vadné výrobky - Článek 4 - Farmaceutické laboratoře - Očkování proti hepatitidě B - Roztroušená skleróza - Důkazy vady vakcíny a příčinné souvislosti mezi vadou a utrpěnou škodou - Důkazní břemeno - Způsoby dokazování - Neexistence vědeckého konsensu - Závažné, přesné a shodující se nepřímé důkazy ponechané na posouzení soudu rozhodujícímu ve věci samé - Přípustnost - Podmínky“)
   (2017/C 277/10)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: N. W, L. W, C. W

      Odpůrci: Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Carpimko

      Výrok

               1)

               Článek 4 směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu režimu dokazování, o jaký se jedná v původním řízení, podle něhož soud rozhodující ve věci samé, pokud projednává žalobu na určení odpovědnosti výrobce vakcíny na základě její údajné vady, může při výkonu posuzovací pravomoci, která je mu v tomto ohledu svěřena, mít za to, že navzdory konstatování, že lékařský výzkum nepotvrdil ani nevyvrátil souvislost mezi podáním předmětné vakcíny a propuknutím nemoci, kterou trpí poškozený, představují určité skutkové okolnosti, kterých se dovolává žalobce, závažné, přesné a shodující se nepřímé důkazy umožňující učinit závěr o existenci vady vakcíny a příčinné souvislosti mezi touto vadou a uvedenou nemocí. Vnitrostátní soudy musí nicméně dbát na to, aby konkrétní uplatňování uvedeného režimu dokazování nevedlo k nerespektování důkazního břemene stanoveného v uvedeném článku 4 ani k narušení účinnosti režimu odpovědnosti zavedeného touto směrnicí.

               2)

               Článek 4 směrnice 85/374 musí být vykládán v tom smyslu, že brání režimu dokazování založenému na domněnkách, podle něhož v případě, že lékařský výzkum neprokázal ani nevyvrátil existenci souvislosti mezi podáním vakcíny a propuknutím nemoci, kterou trpí poškozená osoba, se považuje existence příčinné souvislosti mezi vadou přičítanou vakcíně a škodou, která vznikla poškozené osobě, vždy za prokázanou, existují-li určité předem určené nepřímé skutkové důkazy příčinné souvislosti.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc T-503/16: Usnesení Tribunálu ze dne 14. listopadu 2016 – Dulière v. Komise

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. listopadu 2016 – Dulière v. Komise
   (Věc T-503/16) (1)

   (2017/C 022/83)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4.5.2013 (Věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-15/13 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-745/15: Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – FH Scorpio v. OHIM – Eckes-Granini Group (YO!)

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/45

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – FH Scorpio v. OHIM – Eckes-Granini Group (YO!)
   (Věc T-745/15)
   (2016/C 059/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: FH Scorpio (Łódź, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „YO!“ – Přihláška č. 11 208 436.

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení.

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. října 2015 ve věci R 1546/2014-2.

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za opodstatněnou;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém se týká zápisu ochranné známky „YO!“ 011208436;

               —

               změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že toto označení bude zapsáno pro všechny přihlášené výrobky a služby;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-471/14: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien – Rakousko) – Seattle Genetics Inc. v. Österreichisches Patentamt „Řízení o předběžné otázce — Duševní a průmyslové vlastnictví — Hromadně vyráběné léčivé přípravky — Nařízení (ES) č. 469/2009 — Článek 13 odst. 1 — Dodatkové ochranné osvědčení — Doba — Pojem ‚den vydání první registrace v Evropské unii‘ — Zohlednění dne vydání rozhodnutí o registraci nebo dne oznámení tohoto rozhodnutí“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/6

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien – Rakousko) – Seattle Genetics Inc. v. Österreichisches Patentamt
   (Věc C-471/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Duševní a průmyslové vlastnictví - Hromadně vyráběné léčivé přípravky - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 13 odst. 1 - Dodatkové ochranné osvědčení - Doba - Pojem ‚den vydání první registrace v Evropské unii‘ - Zohlednění dne vydání rozhodnutí o registraci nebo dne oznámení tohoto rozhodnutí“)
   (2015/C 398/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Seattle Genetics Inc.

      Žalovaný: Österreichisches Patentamt

      Výrok

               1)

               Článek 13 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „den vydání první registrace v [Evropské unii]“ je definován unijním právem.

               2)

               Článek 13 odst. 1 nařízení č. 469/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že „den vydání první registrace v [Unii]“ ve smyslu tohoto ustanovení je den, kdy bylo rozhodnutí o registraci oznámeno tomu, komu je určeno.

      (1)  Úř. věst. C 462, 22.12.2014.


title: Věc F-22/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2006 – Neophytou v. Komise ( Úředníci — Obecné výběrové řízení — Výběrová komise — Složení — Rovné zacházení — Podmínky přijetí )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/45

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2006 – Neophytou v. Komise
   (Věc F-22/05) (1)

   („Úředníci - Obecné výběrové řízení - Výběrová komise - Složení - Rovné zacházení - Podmínky přijetí“)
   (2006/C 331/101)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Neophytos Neophytou (Itzig, Lucembursko) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Kraemer, zmocněnci )
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí výběrové komise ve výběrovém řízení EPSO/A/1/03 při vytváření seznamu uchazečů vhodných k přijetí jako pomocných správců A8 kyperské státní příslušnosti, nezapsat žalobce na seznam uchazečů vhodných k přijetí zmíněného výběrového řízení
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-165/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Výmaz věci T-372/04

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/41

         Výmaz věci T-372/04 (1)

   (2005/C 115/76)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 31. ledna 2005 rozhodl předseda třetího senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-372/04, Coopérative d'exportation du Livre Français (C.E.L.F.) proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. června 2005 ve věci T-349/03, Corsica Ferries France SAS proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Žaloba na neplatnost — Podpora na restrukturalizaci — Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem — Pokyny Komise — Povinnost uvést odůvodnění — Dodržení podmínek — Minimální charakter podpory)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/19

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 15. června 2005
   ve věci T-349/03, Corsica Ferries France SAS proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Žaloba na neplatnost - Podpora na restrukturalizaci - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem - Pokyny Komise - Povinnost uvést odůvodnění - Dodržení podmínek - Minimální charakter podpory)
   (2005/C 205/33)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-349/03, Corsica Ferries France SAS, se sídlem v Bastia (Francie), zastoupená S. Rodriguesem a C. Scapelem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: C. Giolito a H. van Vliet, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Francouzskou republikou, (zmocněnci: G. de Bergues a S. Ramet, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), a Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA, se sídlem v Marseille (Francie), původně zastoupenou H. Tassym, poté O. d'Ormessonem a A. Bouinem, advokáty, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/166/ES ze dne 9. července 2003 ohledně podpory na restrukturalizaci, kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch společnosti Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) (Úř. věst. 2004, L 61, s. 13), Soud (třetí senát), ve složení M. Jaeger, předseda, a V. Tiili a O. Czúcz, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 15. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí Komise 2004/166/ES ze dne 9. července 2003 ohledně podpory na restrukturalizaci, kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch společnosti Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM), se zrušuje.

               2.

               Komise ponese náklady řízení žalobkyně, jakož i vlastní náklady řízení.

               3.

               Francouzská republika a SNCM ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc C-461/09 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. července 2010 — The Wellcome Foundation Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Serono Genetics Institute SA ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka FAMOXIN — Návrh na prohlášení neplatnosti podaný majitelkou národní slovní ochranné známky LANOXIN — Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/26

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. července 2010 — The Wellcome Foundation Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Serono Genetics Institute SA
      (Věc C-461/09 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka FAMOXIN - Návrh na prohlášení neplatnosti podaný majitelkou národní slovní ochranné známky LANOXIN - Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti)
      (2010/C 288/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): The Wellcome Foundation Ltd (zástupce: R. Gilbey, advokát)

         Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Serono Genetics Institute SA

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) ze dne 23. září 2009 ve věcech T-493/07, T-26/08 a T-27/08, GlaxoSmithkline-Laboratórios Wellcome de Portugal-The Wellcome Foundation v. OHIM, kterým Soud prvního stupně zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelkou národní slovní ochranné známky „LANOXIN“ pro výrobky zařazené ve třídě 5 proti rozhodnutí R 8/2007-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 14. září 2007, kterým bylo zamítnuto odvolání podané proti rozhodnutí zrušovacího oddělení, kterým byl zamítnut návrh na prohlášení neplatnosti podaný navrhovatelkou, který se týkal slovní ochranné známky Společenství „FAMOXIN“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 5

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti The Wellcome Foundation Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-337/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 7. srpna 2006 – Bayerischer Rundfunk, Deutschlandradio, Hessischer Rundfunk, Mitteldeutscher Rundfunk, Norddeutscher Rundfunk, Radio Bremen, Rundfunk Berlin-Brandenburg, Saarländischer Rundfunk, Südwestrundfunk, Westdeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen v. GEWA – Gesellschaft für Gebäudereinigung und Wartung mbH

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 7. srpna 2006 – Bayerischer Rundfunk, Deutschlandradio, Hessischer Rundfunk, Mitteldeutscher Rundfunk, Norddeutscher Rundfunk, Radio Bremen, Rundfunk Berlin-Brandenburg, Saarländischer Rundfunk, Südwestrundfunk, Westdeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen v. GEWA – Gesellschaft für Gebäudereinigung und Wartung mbH
   (Věc C-337/06)
   (2006/C 281/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Düsseldorf
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bayerischer Rundfunk, Deutschlandradio, Hessischer Rundfunk, Mitteldeutscher Rundfunk, Norddeutscher Rundfunk, Radio Bremen, Rundfunk Berlin-Brandenburg, Saarländischer Rundfunk, Südwestrundfunk, Westdeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen

      Žalovaná: GEWA – Gesellschaft für Gebäudereinigung und Wartung mbH

      Vedlejší účastník řízení: Heinz W. Warnecke, jednající pod označením Großbauten Spezial Reinigung
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být pojmový znak skutkové podstaty „financování státem“ čl. 1 odst. 9 druhého pododstavce písm. c) první alternativy směrnice 2004/18/ES (1) vykládán v tom smyslu, že na základě ústavněprávní státní záruky nezávislého financování a existence subjektů, je zprostředkované financování subjektů státem stanoveným placením poplatků těmi, kdo provozují rozhlasové a televizní přijímače, financováním ve smyslu tohoto pojmového znaku skutkové podstaty?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být čl. 1 odst. 9 druhý pododstavec písm. c) první alternativa směrnice 2004/18/ES vykládána v tom smyslu, že pojmový znak skutkové podstaty „financování státem“ vyžaduje existenci přímého vlivu státu na zadávání zakázek státem financovaným subjektem?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku, musí být čl. 1 odst. 9 druhý pododstavec písm. c) směrnice 2004/18/ES ve světle čl. 16 písm. b) vykládán v tom smyslu, že pouze služby uvedené v čl. 16 písm. b) jsou vyňaty z rozsahu působnosti směrnice a jiné služby, které nejsou závislé na programu, nýbrž které mají pomocný a podpůrný charakter, do rozsahu působnosti směrnice spadají (argumentum a contrario)?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Věc T-95/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2006 – Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid a Federación Catalana de Estaciones de Servicio v. Komise ( Státní podpory — Právní předpisy, které stanoví naléhavá opatření k posílení hospodářské soutěže v oblasti maloobchodní distribuce ropných produktů — Rozhodnutí nevznášet námitky — Přípustnost — Právnické osoby — Akt, který se jich osobně dotýká — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost uvést odůvodnění — Povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení — Přiměřená lhůta )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2006 – Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid a Federación Catalana de Estaciones de Servicio v. Komise
   (Věc T-95/03) (1)

   („Státní podpory - Právní předpisy, které stanoví naléhavá opatření k posílení hospodářské soutěže v oblasti maloobchodní distribuce ropných produktů - Rozhodnutí nevznášet námitky - Přípustnost - Právnické osoby - Akt, který se jich osobně dotýká - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení - Přiměřená lhůta“)
   (2006/C 331/68)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid (Madrid, Španělsko) a Federación Catalana de Estaciones de Servicio (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. M. Jiménez Laiglesia, M. Delgado Echevarría a R. Ortega Bueno, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Buendía Sierra, zmocněnec, ve spolupráci s J. Rivas Andrésem a J. Guttiérez Gisbertem, advokáty)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: původně E. Braquehais Conesa, poté M. Muñoz Pérez, zmocněnci) a Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) (Madrid) (zástupci: J. Pérez-Bustamante Köster a J. Passás Ogallar, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2002) 4355 konečné ze dne 13. listopadu 2002, týkajícího se španělských právních předpisů o zřizování čerpacích stanic hypermarkety.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci ponesou tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení, tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Komisí a veškeré náklady řízení vynaložené Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución.

               3)

               Komise ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení a čtvrtinu nákladů řízení vynaložených žalobci.

               4)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.