title: Věc T-628/20: Žaloba podaná dne 16. října 2020 – Ryanair v. Komise

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/47

      Žaloba podaná dne 16. října 2020 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-628/20)
      (2020/C 414/69)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: F. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, I. Metaxas-Maranghidis a S. Rating, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 31. července 2020 o státní podpoře SA. 57659 – Španělsko – Rekapitalizační fond (1), a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

            Žalobkyně rovněž navrhla, aby její žaloba byla zkoumána ve zrychleném řízení podle článku 23a statutu Soudního dvora.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise porušila zvláštní ustanovení SFEU a obecné zásady unijního práva v oblasti zákazu diskriminace, volného pohybu služeb a svobody usazování, na nichž byla od konce 80. let založena liberalizace letecké dopravy v Evropské unii. Liberalizace trhu této dopravy umožnilo rozvoj skutečně celoevropských nízkonákladových leteckých společností. Tím, že Evropská komise umožnila Španělsku vyhradit podpory pro podniky usazené ve Španělsku, nepřihlédla ke škodám způsobeným krizí COVID-19 celoevropským leteckým společnostem a k jejich roli v leteckém propojení Španělska. Článek 107 odst. 3 písm. b) SFEU stanoví výjimku ze zákazu státních podpor podle čl. 107 odst. 1 SFEU, ale nestanoví výjimku z ostatních pravidel a zásad plynoucích ze SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise nesprávně použila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, jelikož porušila povinnost zvažování přínosů podpory a jejích nepříznivých dopadů na podmínky obchodu a na zachování nerušené hospodářské soutěže (tzv. „kritérium zvážení zájmů“).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise nevyužila svou posuzovací pravomoc při kontrole státních podpor a dopustila se nesprávného právního posouzení tím, že Španělsku umožnila vykonávat posuzovací pravomoc při výběru příjemců podpory.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise navzdory závažným obtížím nezahájila formální vyšetřovací řízení a porušila procesní práva žalobkyně.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila povinnost odůvodnit své rozhodnutí.

         (1)  Úř. věst. 2020, C 269, s. 8.


title: Věc C-791/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Stichting Schoonzicht v. Staatssecretaris van Financiën („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Nemovitosti pořízené jako investiční majetek – Odpočet daně zaplacené na vstupu – Oprava počátečního odpočtu daně – Jednorázová oprava celkové částky tohoto odpočtu daně po prvním použití předmětného majetku – Opravné období“)

text:
               7.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/4

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Stichting Schoonzicht v. Staatssecretaris van Financiën
      (Věc C-791/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Nemovitosti pořízené jako investiční majetek - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Oprava počátečního odpočtu daně - Jednorázová oprava celkové částky tohoto odpočtu daně po prvním použití předmětného majetku - Opravné období“)
      (2020/C 423/05)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Stichting Schoonzicht

         Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

         Výrok

      Články 184 až 187 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě obsahující režim oprav u investičního majetku, jenž předepisuje opravu rozloženou do několika let a podle něhož v roce prvního použití předmětného majetku – který je zároveň prvním rokem provádění opravy – dojde k jednorázové opravě celkové částky počátečního odpočtu daně pro tento majetek, pokud se při tomto prvním použití ukáže, že se tento odpočet daně liší od odpočtu daně, na který měla osoba povinná k dani nárok na základě skutečného použití uvedeného majetku.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1.4.2019.


title: Věc C-92/19: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Burgo Group SpA v. Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Podpora kombinované výroby tepla a elektřiny – Vnitrostátní právní úprava, jež stanoví režim podpory – Režim podpory pro kogenerační zařízení s nízkou účinností prodloužený po 31. prosinci 2010“)

text:
               7.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/5

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Burgo Group SpA v. Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE
      (Věc C-92/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Podpora kombinované výroby tepla a elektřiny - Vnitrostátní právní úprava, jež stanoví režim podpory - Režim podpory pro kogenerační zařízení s nízkou účinností prodloužený po 31. prosinci 2010“)
      (2020/C 423/07)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Burgo Group SpA

         Žalovaná: Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

         Za přítomnosti: Ministero dello Sviluppo economico, Autorità per l’Energia elettrica e il Gas

         Výrok

      Článek 12 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES ze dne 11. února 2004 o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií a o změně směrnice 92/42/EHS, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě umožňující kogeneračním zařízením, jež nemají tu vlastnost, že jsou vysoce účinnými zařízeními ve smyslu této směrnice, aby i po 31. prosinci 2010 nadále využívala režimu podpory pro kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, v jehož rámci by byla zejména osvobozena od povinnosti nákupu zelených certifikátů.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Věc C-117/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės – Litva) – „Linas Agro“ AB v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos („Řízení o předběžné otázce – Celní unie – Prováděcí nařízení (EU) č. 999/2014 – Konečné antidumpingové clo na dovoz pevných hnojiv obsahujících více než 80 % hmotnostních dusičnanu amonného – Pojem – Nařízení (ES) č. 945/2005 – Stanovení obsahu dusičnanu amonného – Předpoklad, podle kterého výrobek s obsahem vyšším než 28 % hmotnostních dusíku obsahuje více než 80 % hmotnostních dusičnanu amonného“)

text:
               7.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/6

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės – Litva) – „Linas Agro“ AB v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Věc C-117/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Prováděcí nařízení (EU) č. 999/2014 - Konečné antidumpingové clo na dovoz pevných hnojiv obsahujících více než 80 % hmotnostních dusičnanu amonného - Pojem - Nařízení (ES) č. 945/2005 - Stanovení obsahu dusičnanu amonného - Předpoklad, podle kterého výrobek s obsahem vyšším než 28 % hmotnostních dusíku obsahuje více než 80 % hmotnostních dusičnanu amonného“)
      (2020/C 423/08)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně:„Linas Agro“ AB

         Žalovaný: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Výrok

      Článek 1 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 999/2014 ze dne 23. září 2014 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 musí být ve světle bodů 20 až 23 odůvodnění nařízení Rady (ES) č. 945/2005 ze dne 21. června 2005, kterým se po částečném prozatímním přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 mění nařízení (ES) č. 658/2002 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska a nařízení (ES) č. 132/2001 týkající se uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny, vykládán v tom smyslu, že u hnojiva na bázi dusičnanu amonného (AN) s obsahem dusíku (N) vyšším než 28 % hmotnostních, se vzájemným poměrem mezi amoniakálním a dusičnanovým dusíkem přibližně 1:1 a s celkovým obsahem fosforu a draslíku nepřekračujícím 12 % hmotnostních se pro účely uložení konečného antidumpingového cla, které tento článek stanoví, předpokládá, není-li prokázán opak, že jeho obsah dusičnanu amonného (AN) je vyšší než 80 % hmotnostních, aniž je nutné provést laboratorní testy ke stanovení tohoto přesného obsahu dusičnanu amonného.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29.4.2019.


title: Věc C-212/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation v. Compagnie des pêches de Saint-Malo („Řízení o předběžné otázce – Státní podpory – Pojem – Ztroskotání ropného tankeru Erika – Režim podpor ve prospěch podniků produkujících akvakultury a rybářských podniků – Rozhodnutí prohlašující režim podpor za částečně neslučitelný se společným trhem a nařizující navrácení poskytnutých podpor – Posouzení platnosti – Zkoumání i bez návrhu – Přípustnost – Nepodání žaloby na neplatnost žalovanou v původním řízení – Úleva na odvodech na sociální zabezpečení – Zaměstnanecké odvody – Zvýhodnění – Určení osoby povinné k navrácení podpor“)

text:
               7.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/7

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation v. Compagnie des pêches de Saint-Malo
      (Věc C-212/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Pojem - Ztroskotání ropného tankeru Erika - Režim podpor ve prospěch podniků produkujících akvakultury a rybářských podniků - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za částečně neslučitelný se společným trhem a nařizující navrácení poskytnutých podpor - Posouzení platnosti - Zkoumání i bez návrhu - Přípustnost - Nepodání žaloby na neplatnost žalovanou v původním řízení - Úleva na odvodech na sociální zabezpečení - Zaměstnanecké odvody - Zvýhodnění - Určení osoby povinné k navrácení podpor“)
      (2020/C 423/09)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

         Žalovaná: Compagnie des pêches de Saint-Malo

         Výrok

      Rozhodnutí Komise 2005/239/ES ze dne 14. července 2004 týkající se některých podpor, realizovaných Francií ve prospěch producentů akvakultury a rybářů je neplatné v rozsahu, v němž kvalifikuje úlevu na zaměstnaneckých odvodech přiznanou Francouzskou republikou rybářům v období od 15. dubna do 15. října 2000 jako státní podporu neslučitelnou se společným trhem.

         (1)  Úř. věst. C 164, 13.5.2019.


title: Věc C-540/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – WV v. Landkreis Harburg („Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Příslušnost ve věcech vyživovacích povinností – Nařízení (ES) č. 4/2009 – Článek 3 písm. b) – Příslušnost soudu místa, v němž má oprávněný z výživného obvyklé místo pobytu – Regresní žaloba podaná subjektem veřejné správy, na nějž přešly nároky oprávněného z výživného“)

text:
               7.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/10

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – WV v. Landkreis Harburg
      (Věc C-540/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost ve věcech vyživovacích povinností - Nařízení (ES) č. 4/2009 - Článek 3 písm. b) - Příslušnost soudu místa, v němž má oprávněný z výživného obvyklé místo pobytu - Regresní žaloba podaná subjektem veřejné správy, na nějž přešly nároky oprávněného z výživného“)
      (2020/C 423/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: WV

         Žalovaný: Landkreis Harburg

         Výrok

      Subjekt veřejné správy, který se prostřednictvím regresní žaloby domáhá náhrady částek vyplacených namísto výživného oprávněnému z výživného, jehož nároky vůči povinnému z výživného přešly na tento subjekt veřejné správy, je oprávněn se dovolávat příslušnosti soudu místa, v němž má uvedený oprávněný místo obvyklého pobytu, stanovené v čl. 3 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností.

         (1)  Úř. věst. C 348, 14.10.2019.


title: Věc C-677/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Vâlcea – Rumunsko) – SC Valoris SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Craiova – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Vâlcea, Administraţia Fondului pentru Mediu („Řízení o předběžné otázce – Zásady unijního práva – Zásada loajální spolupráce – Zásady rovnocennosti a efektivity – Vrácení daní vybraných členským státem v rozporu s unijním právem – Lhůta stanovená pro podání žádostí o vrácení takových daní – Neexistence podobné lhůty pro vrácení částek vybraných tímto členským státem v rozporu s vnitrostátním právem“)

text:
               7.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/13

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Vâlcea – Rumunsko) – SC Valoris SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Craiova – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Vâlcea, Administraţia Fondului pentru Mediu
      (Věc C-677/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zásady unijního práva - Zásada loajální spolupráce - Zásady rovnocennosti a efektivity - Vrácení daní vybraných členským státem v rozporu s unijním právem - Lhůta stanovená pro podání žádostí o vrácení takových daní - Neexistence podobné lhůty pro vrácení částek vybraných tímto členským státem v rozporu s vnitrostátním právem“)
      (2020/C 423/19)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Vâlcea

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SC Valoris SRL

         Žalovaní: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Craiova – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Vâlcea, Administraţia Fondului pentru Mediu

         Výrok

      Zásada efektivity ve spojení se zásadou loajální spolupráce musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby právní úprava členského státu stanovila prekluzivní lhůtu pro podání žádostí o vrácení daní, o kterých bylo rozhodnuto, že jsou neslučitelné s unijním právem, jež činí přibližně jeden rok a počíná běžet ode dne, kdy tato právní úprava, jejímž cílem je napravit porušení unijního práva, nabyla účinnosti.
      Zásada rovnocennosti ve spojení se zásadou loajální spolupráce musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby právní úprava členského státu stanovila prekluzivní lhůtu v délce přibližně jednoho roku pro podání žádostí o vrácení daní, o kterých bylo rozhodnuto, že jsou neslučitelné s unijním právem, zatímco tento členský stát takovou lhůtu nestanovil, pokud jde o podobné žádosti o vrácení daní, které jsou založeny na porušení vnitrostátního práva.

         (1)  Úř. věst. C 432, 23.12.2019.


title: Věc C-385/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 49 de Barcelona (Španělsko) dne 12. srpna 2020 – EL, TP v. Caixabank SA

text:
               7.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 49 de Barcelona (Španělsko) dne 12. srpna 2020 – EL, TP v. Caixabank SA
      (Věc C-385/20)
      (2020/C 423/32)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia no 49 de Barcelona

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: EL, TP

         Žalovaná: Caixabank SA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je soudní výklad článku 251, čl. 394 odst. 3 a článku 411 Ley de Enjuiciamiento Civil (občanský soudní řád) provedený rozhodnutím ze dne 1. října 2019, podle kterého je hodnota předmětu řízení postavena na roveň hospodářskému významu sporu a lze tedy snížit odměnu, kterou spotřebitel zaplatil svému advokátovi, a to na základě pevné částky (18 000 eur), stanovené zákonem pouze pro neurčitou hodnotu, v rozporu s čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice (1), protože nemůže obnovit právní a faktickou situaci spotřebitele, ve které by se nacházel, kdyby uvedené ujednání nebylo sjednáno, a to přestože soud prohlásil ujednání za zneužívající, a protože neodstraňuje nepřiměřenou procesní podmínku související s omezením nákladů řízení, přičemž toto odstranění by spotřebiteli zaručilo vhodnější a účinnější prostředky k legitimnímu uplatnění jeho práv?

                  2)

                  Je čl. 394 odst. 3 Ley de Enjuiciamiento Civil (občanský soudní řád) sám o sobě v rozporu s čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice a znemožňuje nebo nadměrně ztěžuje soudní uplatnění práv, která uvedená směrnice přiznává spotřebitelům, protože omezení, které tento článek ukládá spotřebiteli v tom smyslu, že musí nést část vlastních nákladů řízení, znamená, že nelze obnovit právní a faktickou situaci spotřebitele, ve které by se nacházel, kdyby uvedené ujednání nebylo sjednáno, a to přestože soud prohlásil ujednání za zneužívající, a protože neodstraňuje nepřiměřenou procesní podmínku související s omezením nákladů řízení, přičemž toto odstranění by spotřebiteli zaručilo vhodnější a účinnější prostředky k legitimnímu uplatnění jeho práv?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


title: Věc C-353/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln – Německo) – Interseroh Dienstleistungs GmbH v. Land Nordrhein-Westfalen

text:
               7.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/33

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln – Německo) – Interseroh Dienstleistungs GmbH v. Land Nordrhein-Westfalen
      (Věc C-353/19) (1)

      (2020/C 423/48)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 255, 29.7.2019.


title: Věc T-631/20: Žaloba podaná dne 19. října 2020 – MZ v. Komise

text:
               7.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/39

      Žaloba podaná dne 19. října 2020 – MZ v. Komise
      (Věc T-631/20)
      (2020/C 423/57)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: MZ (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál zrušil:

                  —

                  rozhodnutí ze dne 17. července 2019 o nezařazení na rezervní seznam výběrového řízení EPSO/AD/363/18 (AD7) – 2, administrátoři pro daňovou oblast;

                  —

                  rozhodnutí ze dne 10. prosince 2019, kterým se potvrzuje rozhodnutí o nezařazení na rezervní seznam výběrového řízení EPSO/AD/363/18 (AD7) – 2, administrátoři pro daňovou oblast;

                  —

                  rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 8. července 2020, které bylo žalobci oznámeno elektronickou poštou v tentýž den, a uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zákonných ustanovení, která upravují jazykový režim evropských orgánů, ze zákazu jazykové diskriminace, z porušení zásady proporcionality, článku 27 služebního řádu úředníků Evropské unie, zásady rovného zacházení mezi kandidáty, jakož i článku 22 Listiny základních práv.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovnosti mezi kandidáty a z nedostatku objektivity při hodnocení kvůli nestálosti zkušební komise, z porušení článku 27 služebního řádu, ze zjevné nelogičnosti, nekonzistentnosti hodnocení a zjevně nesprávného posouzení zkušební komise.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení oznámení o výběrovém řízení a z toho vyplývajícího porušení článku 27 služebního řádu úředníků v rozsahu, v němž Komise nedodržela podmínky stanovené v oznámení ohledně hodnocení obecných kompetencí a kompetencí požadovaných pro každý obor.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 5 přílohy III služebního řádu úředníků a ze zjevně nesprávného posouzení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti zkušební komise uvést odůvodnění při přezkumu, práva na účinný procesní prostředek, jakož i zásady řádné správy a práva na obhajobu v rozsahu, v němž zkušební komise uvedla standardní odůvodnění, z něhož nevyplývá, zda kompetence žalobce byly hodnoceny a jaká kritéria byla v tomto ohledu skutečně přijata.


title: Věc C-521/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW v. Poste Tutela SpA („Řízení o předběžné otázce – Zadávání zakázek v odvětvích vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb – Směrnice 2014/25/EU – Článek 13 – Činnosti související s poskytováním poštovních služeb – Zadavatelé – Veřejné podniky – Přípustnost“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/6

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW v. Poste Tutela SpA
      (Věc C-521/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zadávání zakázek v odvětvích vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb - Směrnice 2014/25/EU - Článek 13 - Činnosti související s poskytováním poštovních služeb - Zadavatelé - Veřejné podniky - Přípustnost“)
      (2020/C 433/04)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW

         Žalovaná: Poste Tutela SpA

         za přítomnosti: Poste Italiane SpA, Services Group

         Výrok

      Článek 13 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a o zrušení směrnice 2004/17/ES musí být vykládán v tom smyslu, že se použije na činnosti spočívající v poskytování domovnických služeb, služeb recepce a bezpečnostní služby u vstupů do prostor poskytovatelů poštovních služeb, pokud tyto činnosti souvisejí s činností spadající do odvětví poštovních služeb v tom smyslu, že slouží skutečně výkonu této činnosti tím, že umožňují její řádné uskutečnění s ohledem na obvyklé podmínky jejího výkonu.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-313/19 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. října 2020 – Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Obnovení schválení účinné látky glyfosát – Prováděcí nařízení (EU) 2017/2324 – Žaloba na neplatnost podaná sdružením – Přípustnost – Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU – Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření – Osoba bezprostředně dotčená“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/12

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. října 2020 – Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus v. Evropská komise
      (Věc C-313/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Obnovení schválení účinné látky glyfosát - Prováděcí nařízení (EU) 2017/2324 - Žaloba na neplatnost podaná sdružením - Přípustnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření - Osoba bezprostředně dotčená“)
      (2020/C 433/12)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) (zástupce: G. Dalfino, avvocato)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, D. Bianchi a I. Naglis, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 270, 12.8.2019.


title: Věc C-388/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. srpna 2020 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V v. Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. srpna 2020 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V v. Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG
      (Věc C-388/20)
      (2020/C 433/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V

         Žalovaná: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 31 odst. 3 druhý pododstavec nařízení č. 1169/2001 (1) vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení platí pouze pro potraviny, u nichž je nezbytná úprava, a jsou stanoveny pokyny pro tuto úpravu?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: Je slovním spojením „na 100 g“ v čl. 33 odst. 2 druhém pododstavci nařízení č. 1169/2011 míněno pouze 100 gramů produktu ve stavu, v němž je prodáván, anebo – přinejmenším také – 100 gramů potraviny po úpravě?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. 2011, L 304, s. 18).


title: Věc C-443/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 21. září 2020 – flightright GmbH v. Ryanair Designated Activity Company

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 21. září 2020 – flightright GmbH v. Ryanair Designated Activity Company
      (Věc C-443/20)
      (2020/C 433/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Nürnberg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: flightright GmbH

         Žalovaná: Ryanair Designated Activity Company

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je stávka zaměstnanců provozujícího leteckého dopravce organizovaná odbory „mimořádnou okolností“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?

                  2.

                  Je v tomto ohledu relevantní, zda se uvedená stávka koná z důvodu požadavků zaměstnanců, které do té doby nebyly předmětem dohody uzavřené mezi zaměstnanci a leteckým dopravcem?

                  3.

                  Je v tomto ohledu relevantní, zda byla stávka vyvolána určitým jednáním leteckého dopravce během jednání s odborovou organizací?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-444/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 21. září 2020 – flightright GmbH v. Ryanair Designated Activity Company

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 21. září 2020 – flightright GmbH v. Ryanair Designated Activity Company
      (Věc C-444/20)
      (2020/C 433/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Nürnberg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: flightright GmbH

         Žalovaná: Ryanair Designated Activity Company

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je stávka zaměstnanců provozujícího leteckého dopravce organizovaná odbory „mimořádnou okolností“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?

                  2.

                  Je v tomto ohledu relevantní, zda se uvedená stávka koná z důvodu požadavků zaměstnanců, které do té doby nebyly předmětem dohody uzavřené mezi zaměstnanci a leteckým dopravcem?

                  3.

                  Je v tomto ohledu relevantní, zda byla stávka vyvolána určitým jednáním leteckého dopravce během jednání s odborovou organizací?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-454/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Lukovit (Bulharsko) dne 23. září 2020 – trestní řízení proti AZ

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Lukovit (Bulharsko) dne 23. září 2020 – trestní řízení proti AZ
      (Věc C-454/20)
      (2020/C 433/32)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Rajonen sad Lukovit

         Obžalovaný v trestním řízení

      AZ

         Předběžné otázky

                  1.

                  Brání zásada zákonnosti trestných činů a trestů vnitrostátní právní úpravě, která stanoví správní a zároveň trestní odpovědnost za totéž jednání, a sice řízení motorového vozidla, které nebylo řádně registrováno, aniž jsou stanovena kritéria umožňující objektivní kvalifikaci společenské nebezpečnosti jednání?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi Soudního dvora Evropské unie na první otázku: Jaké pravomoci má vnitrostátní soud k zajištění účinného používání právních zásad Evropské unie?

                  3.

                  Představuje procesní možnost soudu zprostit osobu obžalovanou z trestného činu viny, pokud jí uloží správní sankci, dostatečnou záruku proti svévolnému použití zákona?

                  4.

                  Je trest odnětí svobody ve výši až do jednoho roku za trestný čin řízení motorového vozidla, které nebylo řádně zaregistrováno, přiměřený ve smyslu čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie?


title: Věc C-464/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. září 2020 KF proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 10. července 2020 ve věci T-619/19, KF v. SatCen

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 26. září 2020 KF proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 10. července 2020 ve věci T-619/19, KF v. SatCen
      (Věc C-464/20 P)
      (2020/C 433/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: KF (zástupkyně: A. Kunst, Rechtsanwältin)

         Další účastník řízení: Satelitní středisko Evropské unie (SatCen)

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadené usnesení (první důvod kasačního opravného prostředku),

                  —

                  vyhověl žalobě s výjimkou čtvrtého žalobního důvodu (druhý důvod) a v důsledku toho

                  —

                  zrušil rozhodnutí ředitele střediska SatCen ze dne 3. července 2019 o opětovném zahájení administrativního šetření a rozhodnutí ředitele, které ho po podání interní stížnosti potvrdilo,

                  —

                  uložil středisku SatCen povinnost zaplatit navrhovateli spravedlivou náhradu škody, jak vyplývá z rozsudku Tribunálu ve věci T-286/15, KF v. SatCen (dále jen „rozsudek, který se má vykonat“), což je jediná možnost zvrátit v něm vytýkané protiprávní jednání a obnovit právní situaci navrhovatele pro účely výkonu rozsudku,

                  —

                  uložil středisku SatCen povinnost zaplatit navrhovateli majetkovou a nemajetkovou újmu, která mu vznikla v důsledku opětovného zahájení správního šetření, předběžně vyčíslenou ex æquo et bono na 30 000 eur,

                  —

                  podpůrně vrátil věc Tribunálu k opětovnému rozhodnutí ve věci samé,

                  —

                  uložil dalšímu účastníkovi řízení povinnost nést náklady řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatel tři důvody:

                  1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení článku 266 SFEU a práva navrhovatele na úplné vykonání rozsudku tím, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že rozhodnutí o opětovném zahájení administrativního šetření bylo přípravným aktem, který nepoškozuje zájmy KF.
                  Jednalo se totiž o rozhodnutí, které nepředstavovalo správný výkon rozsudku v souladu s článkem 266 SFEU, které by zohlednilo konkrétní okolnosti věci, ve které byl vydán už citovaný rozsudek KF v. SatCen a tedy jeho zájmy jsou přímo a bezprostředně ovlivněny.
                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nezohlednil zvláštní okolnosti věci KF v. SatCen včetně nevyvrácených protiprávností během původního administrativního šetření.
                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když neuznal, že:

                              —

                              SatCen není je objektivně schopno zvrátit protiprávnosti tím, že opětovně zahájí administrativní šetření, a to i vzhledem k tomu, že během původního administrativního šetření byli svědkové neoprávněni ovlivněni, jakož i bylo poškozeno dobré jméno a pověst KF, jak bylo rozhodnuto v rozsudku, který se má vykonat,

                              —

                              nelze poskytnout záruky spravedlivého procesu a

                              —

                              došlo k porušení zásady přiměřené lhůty.

                  2.

                  Druhý důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU a zásady ochrany legitimního očekávání tím, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když neuznal a opomenul konstatovat, že:

                              —

                              míra volné úvahy vykonávacích rozsudků se omezuje, jako v případě KF v. SatCen, jen na jedno opatření, a to je opatření, které jej spravedlivě odškodní za protiprávní jednání konstatované v rozsudku, který se má vykonat;

                              —

                              každé konečné rozhodnutí, kterým se končí celé řízení a každé rozhodnutí, které ke skončení tohoto řízení směřuje, obsahuje nezbytně a bezpodmínečně stejnou protiprávnost, která byla konstatována v rozsudku, který se má vykonat,

                              —

                              vykonání rozsudku vyvolává zvláštní obtíže,

                              —

                              KF měl legitimní očekávání, že bude spravedlivě odškodněn,

                              —

                              zaplacení přiměřeného odškodnění je jediným prostředkem k nápravě konstatovaných protiprávností.

                  3.

                  Třetí důvod vycházející z porušení článků 268 a 340 odst. 2 SFEU tím, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že žaloba na mimosmluvní odpovědnost týkající se rozhodnutí o opětovném zahájení administrativního šetření je nepřípustná. KF podal žalobu, která byla přípustná, a v důsledku toho byla i žaloba na náhradu škody přípustná.


title: Věc C-489/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 2. října 2020 – UB v. Kauno teritorinė muitinė

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/34

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 2. října 2020 – UB v. Kauno teritorinė muitinė
      (Věc C-489/20)
      (2020/C 433/43)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: UB

         Odpůrce: Kauno teritorinė muitinė

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba čl. 124 odst. 1 písm. e) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 (1) ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie, vykládat tak, že celní dluh zaniká v takové situaci, jako je situace v projednávané věci, kdy bylo zajištěno a následně zabaveno pašované zboží poté, co již protiprávně vstoupilo (bylo propuštěno ke spotřebě) na celní území Evropské unie?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: je třeba čl. 2 písm. b) a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 2008/118/ES (2) ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS a čl. 2 odst. 1 písm. d) a článek 70 směrnice Rady 2006/112/ES (3) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládat tak, že povinnost odvést spotřební daň nebo DPH nezanikla v případě, kdy, podobně jako v projednávané věci, bylo pašované zboží zajištěno a následně zabaveno poté, co již protiprávně vstoupilo (bylo propuštěno ke spotřebě) na celní území Evropské unie, i když celní dluh zanikl z důvodu uvedeného v čl. 124 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 952/2013? Toto správní řízení se přerušuje do doby, než Soudní dvůr Evropské unie vydá rozhodnutí o předběžné otázce.

         (1)  Úř. věst. 2013, L 269, s. 1

         (2)  Úř. věst. 2009, L 9, s. 12

         (3)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1


title: Věc C-497/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 30. září 2020 – Randstad Italia SpA v. Umana SpA a další

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/36

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 30. září 2020 – Randstad Italia SpA v. Umana SpA a další
      (Věc C-497/20)
      (2020/C 433/45)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Randstad Italia SpA

         Odpůrci: Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání čl. 4 odst. 3 a čl. 19 odst. 1 SEU, čl. 2 odst. 1 a 2 a článek 267 SFEU, vykládané rovněž ve světle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, takovému výkladu, jako je výklad čl. 111 osmého pododstavce Ústavy, čl. 360 prvního pododstavce bodu 1, čl. 362 prvního pododstavce občanského soudního řádu a článku 110 soudního řádu správního – v rozsahu, v němž tato ustanovení připouští kasační opravný prostředek proti rozsudkům Consiglio di Stato (Státní rada) z „důvodů týkajících se pravomoci“ – který vyplývá z rozsudku Corte costituzionale (Ústavní soud) č. 6 z roku 2018 a následné vnitrostátní judikatury, která prostřednictvím změny předchozího právního názoru stanovila, že kasační opravný prostředek z hlediska takzvaného „nedostatku soudní pravomoci“ nelze podat proti rozsudkům Consiglio di Stato (Státní rada), jež uplatňují výklady stanovené na vnitrostátní úrovni, které jsou v rozporu s rozsudky Soudního dvora v oblastech upravených unijním právem (v projednávané věci v oblasti zadávání veřejných zakázek), v nichž se členské státy vzdaly výkonu svých svrchovaných pravomocí způsobem neslučitelným s unijním právem, čehož účinkem je utvrzení porušení unijního práva, které by mohlo být napraveno prostřednictvím výše uvedeného opravného prostředku, a ohrožení jednotného uplatňování unijního práva a účinné soudní ochrany subjektivních práv přiznaných unijním právem, a to v rozporu s požadavkem, aby toto právo bylo plně a řádně uplatňováno všemi soudy způsobem, který je povinně v souladu s jeho správným výkladem stanoveným Soudním dvorem, a to s přihlédnutím k omezením „procesní autonomie“ členských států při stanovení procesních pravidel?

                  2)

                  Brání čl. 4 odst. 3 a čl. 19 odst. 1 SEU a článek 267 SFEU, vykládané rovněž ve smyslu článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, takovému výkladu a uplatnění čl. 111 osmého pododstavce Ústavy, čl. 360 prvního pododstavce bodu 1 a čl. 362 prvního pododstavce občanského soudního řádu a článku 110 soudního řádu správního, které vyplývají z vnitrostátní judikatury podle které kasační opravný prostředek z „důvodů týkajících se pravomoci“, z hlediska takzvaného „nedostatku soudní pravomoci“, nelze podat jako opravný prostředek proti rozsudkům Consiglio di Stato (Státní rada), která při rozhodování sporů ohledně otázek týkajících se uplatňování unijního práva neodůvodněně nepodala žádost o rozhodnutí o předběžné otázce k Soudnímu dvoru, a to při neexistenci podmínek, vykládaných restriktivně, které jsou Soudním dvorem taxativně uvedeny (od vydání rozsudku ze dne 6. října 1982, Cilfit a další, C-238/81) a které zbavují vnitrostátní soud výše uvedené povinnosti, v rozporu se zásadou, podle níž jsou s unijním právem neslučitelné vnitrostátní procesní právo nebo praxe, i když legislativní nebo ústavní povahy, které vnitrostátnímu soudu (ať už posledního stupně, či nikoli), byť dočasně, odnímají možnost podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, čehož účinkem je uzurpování výlučné pravomoci Soudního dvora podat správný a závazný výklad unijního práva, založení nezhojitelnosti (a upřednostnění utvrzení) případného výkladového rozporu mezi právem uplatněným vnitrostátním soudem a unijním právem a ohrožení jednotného uplatňování a účinnosti soudní ochrany subjektivních práv přiznaných unijním právem?

                  3)

                  Jsou zásady stanovené Soudním dvorem v rozsudcích ze dne 5. září 2019, Lombardi, C-333/18; ze dne 5. dubna 2016, PFE, C-689/13; ze dne 4. července 2013, Fastweb, C-100/12, ve vztahu k čl. 1 odst. 1 a 3 a čl. 2 odst. 1 směrnice 89/665/EHS (1), ve znění směrnice 2007/66/ES (2), použitelné na věc, která je předmětem původního řízení, ve které při rozhodování sporu, v němž podnik-soutěžitel napadl vyloučení ze zadávacího řízení a zadání zakázky jinému podniku, Consiglio di Stato (Státní rada) přezkoumala z meritorního hlediska pouze důvod opravného prostředku, kterým vyloučený podnik napadl počet bodů nedosahující „prahové hodnoty“, který byl přidělen jeho technické nabídce, a přednostně přezkoumala vedlejší kasační opravné prostředky veřejného zadavatele a úspěšného uchazeče, vyhověla jim, přičemž prohlásila za nepřípustné (a nepřezkoumala je z meritorního hlediska) další důvody hlavního opravného prostředku, které napadají výsledek zadávacího řízení z jiných důvodů (z důvodu neurčitosti kritérií pro hodnocení nabídek v zadávací dokumentaci, nedostatku odůvodnění přidělených bodů, protiprávního jmenování a složení výběrové komise), při uplatnění vnitrostátní judikatury, podle které podnik, který byl vyloučen ze zadávacího řízení, není aktivně legitimován ke vznesení výtek směřujících k napadení zadání zakázky konkurenčnímu podniku, také prostřednictvím zrušení zadávacího řízení, ačkoli je třeba posoudit, zda je s unijním právem slučitelné odepřít podniku právo předložit soudu k přezkumu jakýkoli důvod pro zpochybnění výsledku zadávacího řízení, a to v situaci, kdy jeho vyloučení nebylo stanoveno s konečnou platností a kdy každý soutěžitel může uplatnit obdobný oprávněný zájem na vyloučení nabídky ostatních soutěžitelů, což může vést ke veřejného zadavatele ke konstatování nemožnosti vybrat jinou nabídku splňující požadavky a k vyhlášení nového zadávacího řízení, kterého by se mohl účastnit každý z uchazečů?

         (1)  Směrnice Rady ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. 1989, L 395, s. 33).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (Úř. věst. 2007, L 335, s. 31).


title: Věc C-508/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 9. října 2020 – RM v. Landespolizeidirektion Steiermark

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/38

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 9. října 2020 – RM v. Landespolizeidirektion Steiermark
      (Věc C-508/20)
      (2020/C 433/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatel: RM

         Dotčený org: Landespolizeidirektion Steiermark

                  1.

                  Musí vnitrostátní soud v rámci trestního řízení, které je vedeno za účelem ochrany právní úpravy monopolu, zkoumat ustanovení o trestní sankci, které má uplatnit, s ohledem na volný pohyb služeb, pokud předtím již zkoumal danou úpravu monopolu v souladu s pokyny Soudního dvora a tento přezkum ukázal, že tato úprava je odůvodněná?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku:

                              2a)

                              Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za zpřístupňování loterií zakázaných na základě zákona o hazardních hrách v rámci podnikatelské činnosti stanoví povinné uložení pokuty za každý výherní automat bez absolutního omezení celkové výše uložených pokut?

                              2b)

                              Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za zpřístupňování loterií zakázaných na základě zákona o hazardních hrách v rámci podnikatelské činnosti stanoví povinné uložení minimální pokuty za každý výherní automat ve výši 3 000 eur?

                              2c)

                              Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za zpřístupňování loterií zakázaných na základě zákona o hazardních hrách v rámci podnikatelské činnosti stanoví uložení náhradního trestu odnětí svobody za každý výherní automat bez absolutního omezení celkové délky odnětí svobody?

                              2d)

                              Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která stanovuje v případě uložení sankce za zpřístupňování loterií zakázaných na základě zákona o hazardních hrách v rámci podnikatelské činnosti uložení povinnosti zaplatit příspěvek na úhradu nákladů řízení ve výši 10 % uložených pokut?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku:

                              3a)

                              Musí být čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie (1) (dále jen „Listina“) vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za zpřístupňování loterií zakázaných na základě zákona o hazardních hrách v rámci podnikatelské činnosti stanoví povinné uložení pokuty za každý výherní automat bez absolutního omezení celkové výše uložených pokut?

                              3b)

                              Musí být čl. 49 odst. 3 Listiny vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za zpřístupňování loterií zakázaných na základě zákona o hazardních hrách v rámci podnikatelské činnosti stanoví povinné uložení minimální pokuty za každý výherní automat ve výši 3 000 eur?

                              3c)

                              Musí být čl. 49 odst. 3 Listiny vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za zpřístupňování loterií zakázaných na základě zákona o hazardních hrách v rámci podnikatelské činnosti stanoví uložení náhradního trestu odnětí svobody za každý výherní automat bez absolutního omezení celkové délky odnětí svobody?

                              3d)

                              Musí být čl. 49 odst. 3 Listiny vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která stanovuje v případě uložení sankce za zpřístupňování loterií zakázaných na základě zákona o hazardních hrách v rámci podnikatelské činnosti uložení povinnosti zaplatit příspěvek na úhradu nákladů řízení ve výši 10 % uložených pokut?

         (1)  Úř. věst. 2010, C 83, s. 389.


title: Věc T-587/20: Žaloba podaná dne 24. září 2020 – MO v. Rada

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/55

      Žaloba podaná dne 24. září 2020 – MO v. Rada
      (Věc T-587/20)
      (2020/C 433/70)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: MO (zástupkyně: A. Guillerme, advokátka)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 19. listopadu 2019 týkající se přeřazení MO do překladatelského oddělení rumunského jazyka;

                  —

                  zrušil hodnotící zprávu žalobkyně za rok 2019;

                  —

                  určil, že administrativa vůči ní postupovala protiprávně od roku 2016 a uložil žalované povinnost zaplatit 277 371,36 eur jako náhradu vzniklé škody;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, pokud jde o zrušení rozhodnutí týkajícího se jejího přeřazení do překladatelského oddělení rumunského jazyka, vycházející z porušení práva na náležitou péči. Tento důvod se člení na dvě části.

                              —

                              První část vycházející z toho, že rozhodnutí o přeřazení nerespektovalo zájem služby, ani zájem žalobkyně, a ani zásadu rovnocennosti pracovních míst;

                              —

                              Druhá část vycházející z porušení práva být vyslechnut před přijetím rozhodnutí o jejím přeřazení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, pokud jde o zrušení rozhodnutí týkajícího se jejího přeřazení do překladatelského oddělení rumunského jazyka, vycházející z porušení práva být vyslechnut. Tento důvod se člení na dvě části.

                              —

                              První část vycházející z porušení jejího práva být předem vyslechnuta, když žalobkyni nebyly sděleny informace, které by jí umožnily se účinně bránit;

                              —

                              Druhá část vycházející ze skutkového omylu a ze zjevně nesprávného posouzení, kterými je stižena hodnotící zpráva žalobkyně za rok 2019.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, pokud jde o náhradu škody vyčíslenou na 277 371,36 eur, s výhradou jejího zvýšení nebo snížení v průběhu řízení, vycházející z protiprávního postupu a rozhodnutí Rady. Tento důvod se člení na pět částí.

                              —

                              První část vycházející z protiprávního postupu administrativy během a po správním šetření týkajícím se obtěžování vůči ní;

                              —

                              Druhá část vycházející z protiprávnosti rozhodnutí o přeřazení, v němž tkví původ škody, o jejíž náhradu žalobkyně žádá;

                              —

                              Třetí část vycházející ze skutečnosti, že vůči žalobkyni nebyla uplatněna certifikace při reformě služebního řádu v roce 2014;

                              —

                              Čtvrtá část vycházející z porušení práv týkajících se údajů o zdravotním stavu žalobkyně;

                              —

                              Pátá část vycházející z protiprávnosti hodnocení za rok 2019.


title: Věc T-649/20: Žaloba podaná dne 27. října 2020 – Impresa comune Clean Sky 2 v. NG

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/65

      Žaloba podaná dne 27. října 2020 – Impresa comune Clean Sky 2 v. NG
      (Věc T-649/20)
      (2020/C 433/80)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: společný podnik Clean Sky 2 (zástupci: M. Velardo, advokát a B. Mastantuono, zmocněnec)

         Žalovaná: NG

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uložil žalované povinnost zaplatit společnému podniku Clean Sky 2 částku 168 062,23 eur na základě grantové dohody č. 632420 „FIMAC, FAST impact cross-analysis methodology for Composite leading edge Structures“ v rámci sedmého rámcového programu Evropské unie, navýšenou o úroky se sazbou 3,5 %, kterou Evropská centrální banka uplatňuje na své hlavní refinanční operace od 13. července 2019 do okamžiku skutečného splacení.

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce následující žalobní důvod:
      Žalovaná nesplnila své smluvní závazky tím, že nevrátila částku týkající se nákladů na zaměstnance, které byly považovány za nezpůsobilé k financování. V důsledku toho, žalobce vydal dne 12. července 2019 výzvu k úhradě na částku 168 062,23 eur, která již byla zaplacena společnosti Alpha Consulting Service Srl, která byla vymazána z obchodního rejstříku. Podle italského práva nese žalovaná totiž odpovědnost za porušení smluvních závazků společnosti Alpha Consulting Service Srl, jelikož jednala jako společník a likvidátor, jakož i zástupce společnosti Alpha Consulting Service Srl, která byla vymazána z obchodního rejstříku. Námitky vznesené touto společností po vydání výzvy k úhradě jsou obecné, neúplné a nejsou podloženy důkazy, a proto se jeví jako zcela neodůvodněné. Žalobce je tedy oprávněn požadovat vrácení a zaplacení částky navýšenou o úroky z prodlení.


title: Věc T-621/20: Žaloba podaná dne 3. října 2020 – EMCS v. EASO

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/21

      Žaloba podaná dne 3. října 2020 – EMCS v. EASO
      (Věc T-621/20)
      (2020/C 443/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: EMCS ltd. (Msida, Malta) (zástupci: P. Kuypers a N. Groot, advokáti)

         Žalovaný: Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (EASO)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí EASO ze dne 23. července 2020 týkající se „zadávacího řízení EASO/2020/789, poskytnutí dočasných pracovníků pro EASO na Maltě“, přijaté v rámci zadávacího řízení upraveného nařízením (EU, Euratom) 2018/1046 (1) v rozsahu, v němž toto rozhodnutí odmítlo nabídku předloženou žalobkyní v zadávacím řízení s referenčním číslem EASO/2020/789; a/nebo

                  —

                  zrušil akt nebo akty, kterými EASO povolil nebo povoluje jiné straně, než je žalobkyně uzavřít rámcovou smlouvu v návaznosti na zadávací řízení s referenčním číslem EASO/2020/789;

                  —

                  uložil EASO povinnost nahradit škodu, kterou žalobkyni způsobila tím, že jí zabránila v plnění rámcové smlouvy; a

                  —

                  uložil EASO náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že EASO porušil zásadu rovného zacházení a zásadu transparentnosti, jelikož zadávací dokumentace nebyla dostatečně jasná, přesná a jednoznačná a EASO ji mohl a měl objasnit. Ačkoliv žalobkyně několikrát požádala o objasnění, EASO se rozhodla zadávací dokumentaci neobjasnit. EASO proto záměrně pokračoval v porušování zásady transparentnosti.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že EASO protiprávně sám přepočítal finanční nabídku žalobkyně, čímž jednal v rozporu se svými specifikacemi a judikaturou Tribunálu a Soudního dvora Evropské unie. EASO tak založil své hodnocení nabídky žalobkyně na změněné částce. EASO tudíž jednal v rozporu se zásadami rovného zacházení a transparentnosti. EASO proto nemohl přijmout své rozhodnutí o zadání zakázky.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že EASO porušil čl. 170 odst. 3 nařízení 2018/1046 tím, že neuvedl příslušné výhody konsorcia ve vztahu k nabídce žalobkyně, a to ani poté, co ho o to žalobkyně výslovně požádala. EASO neuvedl důvod, proč nabídka konsorcia získala větší počet bodů než nabídka žalobkyně, takže žalobkyně nebyla s to identifikovat silné a slabé stránky své nabídky ve srovnání s nabídkou konsorcia.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, týkající se návrhu na náhradu škody, vycházející z toho, že žalobkyně utrpěla škodu z důvodu ušlého zisku v důsledku neuzavření rámcové smlouvy.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. L 193, 30.7.2018, s. 1).


title: Věc C-460/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 24. září 2020 – TU, RE v. Google LLC

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 24. září 2020 – TU, RE v. Google LLC
      (Věc C-460/20)
      (2020/C 443/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobci a navrhovatelé v řízení o opravném prostředku „Revision“: TU, RE

         Žalovaná a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Google LLC

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je s právem dotčené osoby na respektování soukromého života (článek 7 Listiny základních práv Evropské unie) a na ochranu osobních údajů, které se jí týkají (článek 8 Listiny) slučitelné, aby při zvažování protichůdných práv a zájmů zakotvených v článcích 7, 8, 11 a 16 Listiny prováděném v rámci posouzení její žádosti o odstranění odkazu předložené osobě odpovědné za internetový vyhledávač podle čl. 17 odst. 3 písm. a) nařízení (EU) 2016/679 (1) v případě, kdy odkaz, jehož odstranění je požadováno, vede k obsahu zahrnujícímu tvrzení a na nich založená hodnocení, jejichž pravdivost dotčená osoba popírá, a jehož legalita stojí a padá s otázkou pravdivosti tvrzení v něm obsažených, bylo rozhodujícím způsobem přihlíženo také k tomu, zda se dotčená osoba může přiměřeným způsobem – např. formou předběžného opatření – domoci právní ochrany proti poskytovateli obsahu a takto alespoň předběžně vyjasnit otázku pravdivosti obsahu, na nějž odkazuje osoba odpovědná za vyhledávač?

                  2.

                  Musí být v případě žádosti o odstranění odkazu předložené osobě odpovědné za internetový vyhledávač, který při vyhledávání jména hledá fotografie fyzických osob, které na internetu uveřejnily třetí osoby v souvislosti se jménem této osoby, a který ve výsledcích zobrazuje jím nalezené fotografie jako náhledy („thumbnails“), v rámci zvažování protichůdných práv a zájmů zakotvených v článcích 7, 8, 11 a 16 Listiny prováděném podle čl. 12 písm. b) a čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 95/46/ES (2) / čl. 17 odst. 3 písm. a) nařízení 2016/679 rozhodujícím způsobem přihlédnuto ke kontextu původního zveřejnění třetí osobou, i když je u náhledu zobrazeného vyhledávačem sice uveden odkaz na internetovou stránku třetí osoby, avšak tato internetová stránka není uvedena jmenovitě a vyhledávač nezobrazí z toho vyplývající kontext?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 1995, L 281, s. 31).


title: Věc C-524/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Městským soudem v Praze (Česká republika) dne 20. října 2020 – VÍTKOVICE STEEL, a.s. v. Ministerstvo životního prostředí

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Městským soudem v Praze (Česká republika) dne 20. října 2020 – VÍTKOVICE STEEL, a.s. v. Ministerstvo životního prostředí
      (Věc C-524/20)
      (2020/C 443/16)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Městský soud v Praze

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: VÍTKOVICE STEEL, a.s.

         Žalovaný: Ministerstvo životního prostředí

         Předběžné otázky

                  1)

                  Vyžaduje čl. 10 odst. 8 rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. dubna 2011, 2011/278/EU (1) ve spojení s přílohou I tohoto rozhodnutí přidělení bezplatných emisních povolenek pro období 2013 – 2020 pro zařízení, v němž probíhá proces kyslíkový konvertor, jehož vstupem je tekuté železo nasycené uhlíkem dovezené z jiného zařízení odlišného provozovatele, je-li zároveň zajištěno, že nedojde k dvojímu započítání ani dvojímu přidělení povolenek určených pro produkt tekutý kov?

                  2)

                  Je-li odpověď na první otázku záporná, je čl. 10 odst. 8 rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. dubna 2011, 2011/278/EU ve spojení s přílohou I tohoto rozhodnutí neplatný ve vztahu k produktu tekutý kov, a to pro rozpor s čl. 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ve spojení s přílohou I této směrnice, případně pro nesrozumitelnost?

                  3)

                  Je-li odpověď na druhou otázku kladná, je neplatný též čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. září 2013, 2013/448/EU (2) ve vztahu k zařízení s identifikátorem CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05, a to pro pozbytí právního podkladu?

                  4)

                  Je-li odpověď na první otázku kladná, lze čl. 1 odst. 1 a odst. 2 třetí pododstavec rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. září 2013, 2013/448/EU ve vztahu k zařízení s identifikátorem CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 vykládat tak, že umožňuje přidělení povolenek určených pro produkt tekutý kov tomuto zařízení na základě nové žádosti České republiky, bude-li vyloučeno dvojí započítání i dvojí přidělení povolenek?

                  5)

                  Je-li odpověď na čtvrtou otázku záporná, je čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. září 2013, 2013/448/EU ve vztahu k zařízení s identifikátorem CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05, neplatný pro rozpor s čl. 10 odst. 8 rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. dubna 2011, 2011/278/EU ve spojení s přílohou I tohoto rozhodnutí?

                  6)

                  Je-li kladná odpověď na třetí, čtvrtou nebo pátou otázku, jak má podle unijního práva postupovat orgán členského státu, který provozovateli zařízení, v němž probíhá proces kyslíkový konvertor, v rozporu s unijním právem nepřidělil bezplatné emisní povolenky, pokud dané zařízení již není v provozu a období, pro něž byly povolenky přidělovány, již skončilo?

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (oznámeno pod číslem K(2011) 2772), Úř. věst. 2011, L 130, s. 1.

         (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (oznámeno pod číslem C(2013) 5666), Úř. věst. 2013, L 240, s. 27.


title: Věc T-635/20: Žaloba podaná dne 21. října 2020 – Dermavita Company v. EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM VYBRANCE)

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/25

      Žaloba podaná dne 21. října 2020 – Dermavita Company v. EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM VYBRANCE)
      (Věc T-635/20)
      (2020/C 443/29)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dermavita Company SARL (Bejrút, Libanon) (zástupce: D. Todorov, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie JUVÉDERM VYBRANCE – Ochranná známka Evropské unie č. 13 541 594

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. srpna 2020, ve věci R 1014/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  navrhl, aby EUIPO považoval odvolání za podané;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a další účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 101 odst. 4 a článků 104 a 106 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc C-658/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2021 – Evropská komise v. Španělské království („Nesplnění povinnosti státem – Článek 258 SFEU – Směrnice (EU) 2016/680 – Zpracování osobních údajů – Prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů v dané oblasti – Neprovedení a nesdělení prováděcích opatření – Článek 260 odst. 3 SFEU – Návrh na uložení platby paušální částky a penále“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/6

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2021 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-658/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 258 SFEU - Směrnice (EU) 2016/680 - Zpracování osobních údajů - Prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů v dané oblasti - Neprovedení a nesdělení prováděcích opatření - Článek 260 odst. 3 SFEU - Návrh na uložení platby paušální částky a penále“)
      (2021/C 138/07)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Nardi, G. von Rintelen a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

         Žalovaný: Španělské království (zástupce: L. Aguilera Ruiz, zmocněnec)

         Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Španělské království tím, že do uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů, o volném pohybu těchto údajů a o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV, a tudíž tím, že tyto předpisy Evropské komisi nesdělilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 63 této směrnice.

                  2)

                  Španělské království tím, že ke dni posouzení skutkového stavu Soudním dvorem nepřijalo opatření nezbytná k provedení ustanovení směrnice 2016/680 do svého vnitrostátního práva, a tudíž ani tato opatření Evropské komisi nesdělilo, pokračovalo v neplnění povinností.

                  3)

                  V případě, že neplnění povinností konstatované v bodě 1 bude přetrvávat ke dni vyhlášení tohoto rozsudku, se Španělskému království ukládá, aby Evropské komisi zaplatilo od tohoto dne do dne, kdy tento členský stát ustane v konstatovaném neplnění povinností, denní penále ve výši 89 000 eur.

                  4)

                  Španělskému království se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi paušální částku ve výši 15 000 000 eur.

                  5)

                  Španělské království ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

                  6)

                  Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 357, 21.10.2019.


title: Věc C-156/21: Žaloba podaná dne 11. března 2021 – Maďarsko v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/24

      Žaloba podaná dne 11. března 2021 – Maďarsko v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
      (Věc C-156/21)
      (2021/C 138/31)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér a M. M. Tátrai, zmocněnci)

         Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání žalobce

      Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2020/2092 ze dne 16. prosince 2020 o obecném režimu podmíněnosti na ochranu rozpočtu Unie (1),

            podpůrně

                  —

                  zrušil následující ustanovení nařízení 2020/2092:

                  —

                  čl. 4 odst. 1,

                  —

                  čl. 4 odst. 2 písm. h),

                  —

                  čl. 5 odst. 2,

                  —

                  čl. 5 odst. 3 předposlední věta,

                  —

                  čl. 5 odst. 3 poslední věta,

                  —

                  čl. 6 odst. 3 a 8

            a

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      1.   První důvod, vycházející z nevhodnosti právního základu nařízení a neexistence vhodného právního základu

      Článek 322 odst. 1 písm. a) SFEU, označený za právní základ napadeného nařízení, umožňuje unijnímu normotvůrci přijímat finanční pravidla týkající se plnění rozpočtu; uvedené nařízení však neobsahuje ustanovení tohoto druhu. Právní základ nařízení je tedy nevhodný a nařízení postrádá vhodný právní základ.
      2.   Druhý důvod vycházející z porušení článku 7 SEU ve spojení s čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 2 a čl. 13 odst. 2 SEU a článkem 269 SFEU

      Postup zavedený napadeným nařízením vyžaduje konkretizaci, v souvislosti se specifickým rozpočtem, postupu, o kterém hovoří článek 7 SEU, což článek 7 SEU neumožňuje. Samotné vytvoření paralelního postupu napadeným nařízením porušuje článek 7 SEU a obchází jej. Zároveň je postup zavedený nařízením v rozporu s rozdělením pravomocí podle čl. 4 odst. 1 SEU, porušuje zásadu svěřených pravomocí zakotvenou v čl. 5 odst. 2 SEU a zásadu institucionální rovnováhy stanovenou v čl. 13 odst. 2 SEU a porušuje článek 269 SFEU z důvodu pravomoci přiznané Soudnímu dvoru.
      3.   Třetí důvod vycházející z porušení obecných zásad unijního práva, a sice zásad právní jistoty a jasnosti právních předpisů

      Základní pojmy použité napadeným nařízením zčásti nejsou definovány a zčásti ani nemohou být předmětem jednotné definice, a nejsou tudíž vhodné jako základ posouzení a opatření, která lze učinit nebo přijmout na základě nařízení, ani k tomu, aby členským státům umožnily určit s potřebnou jistotou, co se od nich očekává v souvislosti s jejich právními řády nebo fungováním jejich orgánů. Různá konkrétní ustanovení nařízení, jak jednotlivě, tak společně, rovněž vykazují takový stupeň právní nejistoty stran uplatňování nařízení, že jsou v rozporu s obecnými zásadami právní jistoty a jasnosti právních předpisů, platnými v unijním právu.
      4.   Čtvrtý důvod týkající se zrušení čl. 4 odst. 1 nařízení

      Článek 4 odst. 1 napadeného nařízení umožňuje přijetí opatření rovněž v případě ohrožení rozpočtu Unie nebo finančních zájmů Unie. Při neexistenci konkrétního dotčení nebo dopadu lze přijetí opatření, která lze podle nařízení přijmout, považovat za nepřiměřené. Uvedené ustanovení je rovněž v rozporu se zásadou právní jistoty.
      5.   Pátý důvod týkající se zrušení čl. 4 odst. 2 písm. h) nařízení

      Článek 4 odst. 2 písm. h) napadeného nařízení umožňuje konstatovat porušování zásad právního státu a přijetí opatření rovněž v případě jiných situací nebo jednání orgánů členských států, které jsou relevantní pro řádné finanční řízení rozpočtu Unie nebo ochranu finančních zájmů Unie, což je při neexistenci konkrétní definice postižitelných jednání a situací v rozporu se zásadou právní jistoty.
      6.   Šestý důvod týkající se zrušení čl. 5 odst. 2 nařízení

      Podle čl. 5 odst. 2 napadeného nařízení skutečnost, že jsou přijata vůči členskému státu opatření, to znamená je připraven o prostředky pocházející z rozpočtu Unie, nezbavuje vládu dotčeného členského státu povinnosti nadále poskytovat finance konečným příjemcům programů, jak bylo dohodnuto předem. To je na jedné straně v rozporu s právním základem nařízení, jelikož to znamená zátěž pro rozpočty členských států, a zadruhé to znamená porušení ustanovení unijního práva v oblasti rozpočtového deficitu a porušení zásady rovného zacházení s členskými státy.
      7.   Sedmý důvod týkající se zrušení čl. 5 odst. 3 třetí věty nařízení

      Podle čl. 5 odst. 3 třetí věty napadeného nařízení musí opatření, která mají být přijata, zohledňovat povahu, dobu trvání, závažnost a rozsah porušování zásad právního státu, což zpochybňuje vztah mezi zjištěným porušováním zásad právního státu a konkrétním dopadem na rozpočet Unie nebo finanční zájmy Unie a to je neslučitelné s právním základem nařízení a s článkem 7 SEU. To, že opatření nejsou vymezena s patřičnou přesností, je rovněž v rozporu se zásadou právní jistoty.
      8.   Osmý důvod týkající se zrušení čl. 5 odst. 3 poslední věty nařízení

      Podle čl. 5 odst. 3 poslední věty napadeného nařízení se opatření, která mají být přijata, pokud možno zaměří na činnosti Unie, které jsou porušováním zásad právního státu dotčeny, což nezaručuje přímý vztah mezi konkrétně zjištěným porušováním zásad právního státu a opatřeními, která mají být přijata, a znamená to tedy porušení jak zásady proporcionality, tak zásady právní jistoty kvůli nevhodnému stanovení souvislosti mezi porušováním zásad právního státu a opatřeními, která mají být přijata.
      9.   Devátý důvod týkající se zrušení čl. 6 odst. 3 a 8 nařízení

      Podle čl. 6 odst. 3 a 8 napadeného nařízení Komise při posuzování, které provádí, zohlední příslušné informace z dostupných zdrojů, včetně rozhodnutí, závěrů a doporučení orgánů Unie, jiných příslušných mezinárodních organizací a dalších uznávaných institucí, a při posuzování přiměřenosti opatření, která mají být uložena, zohlední takové informace a pokyny, což nepředstavuje dostatečně přesnou definici použitých informací. To, že informace a zdroje použité Komisí nejsou dostatečně definovány, je v rozporu se zásadou právní jistoty.

         (1)  Úř. věst. 2020, L 433I, s. 1.


title: Věc T-176/20: Usnesení Tribunálu ze dne 11. února 2021 – Sam McKnight v. EUIPO – Carolina Herrera (COOL GIRL) („Ochranná známka Evropské unie – Zrušení napadeného rozhodnutí – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/33

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. února 2021 – Sam McKnight v. EUIPO – Carolina Herrera (COOL GIRL)
      (Věc T-176/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Zrušení napadeného rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 138/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sam McKnight Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: P. Sipos, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Carolina Herrera Ltd (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: E. Stoyanov Edissonov a I. Robledo McClymont, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. ledna 2020 (věc R 689/2019-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Carolina Herrera a Sam McKnight.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společnostmi Sam McKnight Ltd a Carolina Herrera Ltd.

         (1)  Úř. věst. C 191, 8.6.2020.


title: Věc C-947/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 4. března 2021 – Carmen Liaño Reig v. Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB) („Kasační opravný prostředek – Hospodářská a měnová unie – Bankovní unie – Ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků – Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků – Postup řešení krize – Přijetí programu řešení krize pro Banco Popular Español SA – Nařízení (EU) č. 806/2014 – Článek 24 – Nástroj převodu činnosti – Článek 21 – Odpis a konverze kapitálových nástrojů – Nástroje kapitálu tier 2 – Žaloba na neplatnost – Částečné zrušení – Neoddělitelnost – Nepřípustnost“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/8

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 4. března 2021 – Carmen Liaño Reig v. Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)
      (Věc C-947/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská a měnová unie - Bankovní unie - Ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků - Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků - Postup řešení krize - Přijetí programu řešení krize pro Banco Popular Español SA - Nařízení (EU) č. 806/2014 - Článek 24 - Nástroj převodu činnosti - Článek 21 - Odpis a konverze kapitálových nástrojů - Nástroje kapitálu tier 2 - Žaloba na neplatnost - Částečné zrušení - Neoddělitelnost - Nepřípustnost“)
      (2021/C 163/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Carmen Liaño Reig (zástupce: F. López Antón, abogado)

         Další účastník řízení: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB) (zástupci: A. Valavanidou, S. Branca a J. King, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. Meyringem a T. Klupschem, Rechtsanwälte, F. B. Fernández de Trocóniz Roblesem, abogado)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Carmen Liaño Reig se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16.3.2020.


title: Věc C-650/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. června 2021 – Maďarsko v. Evropský parlament („Žaloba na neplatnost – Článek 7 odst. 1 SEU – Usnesení Evropského parlamentu o návrhu, který vybízí Radu Evropské unie, aby učinila zjištění, že existuje zřejmé nebezpečí závažného porušení hodnot, na nichž je Unie založena – Články 263 a 269 SFEU – Pravomoc Soudního dvora – Přípustnost žaloby – Napadnutelný akt – Článek 354 SFEU – Pravidla počítání hlasů v Parlamentu – Jednací řád Parlamentu – Článek 178 odst. 3 – Pojem ‚odevzdané hlasy‘ – Zdržení se hlasování – Zásady právní jistoty, rovného zacházení, demokracie a loajální spolupráce“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. června 2021 – Maďarsko v. Evropský parlament
      (Věc C-650/18) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Článek 7 odst. 1 SEU - Usnesení Evropského parlamentu o návrhu, který vybízí Radu Evropské unie, aby učinila zjištění, že existuje zřejmé nebezpečí závažného porušení hodnot, na nichž je Unie založena - Články 263 a 269 SFEU - Pravomoc Soudního dvora - Přípustnost žaloby - Napadnutelný akt - Článek 354 SFEU - Pravidla počítání hlasů v Parlamentu - Jednací řád Parlamentu - Článek 178 odst. 3 - Pojem ‚odevzdané hlasy‘ - Zdržení se hlasování - Zásady právní jistoty, rovného zacházení, demokracie a loajální spolupráce“)
      (2021/C 289/03)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maďarsko (zástupci: původně M. Z. Fehér, G. Tornyai a Zs. Wagner, poté M. Z. Fehér, zmocněnci)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, N. Görlitz a T. Lukácsi, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobce: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Maďarsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

                  3.

                  Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-326/19: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – EB v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli Studi Roma Tre („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 1999/70/ES – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Ustanovení 5 – Po sobě jdoucí pracovní smlouvy a poměry na dobu určitou – Zneužívání – Preventivní opatření – Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru – Univerzitní výzkumní pracovníci“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/4

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – EB v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli Studi Roma Tre
      (Věc C-326/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 5 - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy a poměry na dobu určitou - Zneužívání - Preventivní opatření - Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Univerzitní výzkumní pracovníci“)
      (2021/C 289/05)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: EB

         Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli Studi Roma Tre

         Za přítomnosti: Federazione Lavoratori della Conoscenza – CGIL (FLC-CGIL), Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Anief – Associazione Professionale e Sindacale, Confederazione Generale Sindacale, Cipur – Coordinamento Intersedi Professori Universitari di Ruolo

         Výrok

      Ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je uvedena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které je, pokud jde o zaměstnávání univerzitních výzkumných pracovníků, stanovena podmínka, aby byly tyto smlouvy na dobu určitou uzavřeny na dobu tří let s jedinou možností prodloužení, a to na maximální dobu dvou let, přičemž uzavření takových smluv je podmíněno tím, že jsou k dispozici zdroje „pro plánování, s cílem provádět výzkum, výuku, doplňující výuku a poskytovat služby studentům“, a prodloužení těchto smluv je podmíněno „pozitivním hodnocením vykonávaných pedagogických a vědeckých činností“, aniž by bylo nezbytné, aby tato právní úprava definovala objektivní a transparentní kritéria umožňující ověřit, že uzavírání a obnovování takových smluv opravdu odpovídá skutečné potřebě, a zda jsou vhodné k tomu, dosáhnout sledovaného cíle a zda jsou za tímto účelem potřebné.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc C-563/19 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2021 – Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA, Harz-Metall GmbH v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh recyklace automobilových baterií – Oznámení o spolupráci z roku 2006 – Bod 26 – Částečná ochrana před pokutami – Dodatečné skutečnosti zvyšující závažnost nebo délku trvání protiprávního jednání – Skutečnosti známé Evropské komisi – Snížení pokuty – Pořadí pro účely snížení – Chronologické pořadí“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2021 – Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA, Harz-Metall GmbH v. Evropská komise
      (Věc C-563/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh recyklace automobilových baterií - Oznámení o spolupráci z roku 2006 - Bod 26 - Částečná ochrana před pokutami - Dodatečné skutečnosti zvyšující závažnost nebo délku trvání protiprávního jednání - Skutečnosti známé Evropské komisi - Snížení pokuty - Pořadí pro účely snížení - Chronologické pořadí“)
      (2021/C 289/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA, Harz-Metall GmbH (zástupci: M. Wellinger, advokát, S. Reinart a K. Bongs, Rechtsanwältinnen)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Szczodrowski, I. Rogalski a F. van Schaik, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA a Harz-Metall GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 312, 16.9.2019.


title: Věc C-726/19: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Španělsko) – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Rural, Agrario y Alimentario v. JN („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 1999/70/ES – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Ustanovení 5 – Použitelnost – Pojem ‚po sobě jdoucí pracovní smlouvy nebo poměry na dobu určitou‘ – Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru – Opatření, která mají předcházet a postihovat zneužití vznikající využitím po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou – Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující použití takových smluv – Rovnocenná právní opatření – Povinnost konformního výkladu vnitrostátního práva – Hospodářská krize“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/7

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Španělsko) – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Rural, Agrario y Alimentario v. JN
      (Věc C-726/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 5 - Použitelnost - Pojem ‚po sobě jdoucí pracovní smlouvy nebo poměry na dobu určitou‘ - Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Opatření, která mají předcházet a postihovat zneužití vznikající využitím po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou - Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující použití takových smluv - Rovnocenná právní opatření - Povinnost konformního výkladu vnitrostátního práva - Hospodářská krize“)
      (2021/C 289/09)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Madrid

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Rural, Agrario y Alimentario

         Žalovaný: JN

         Výrok

                  1)

                  Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jak je vykládána vnitrostátní judikaturou, která jednak umožňuje do doby dokončení příslušných přijímacích řízení k obsazení volných pracovních míst zaměstnanců ve veřejném sektoru s konečnou platností, aby byly obnovovány smlouvy na dobu určitou, aniž stanoví přesnou lhůtu pro dokončení těchto řízení, a jednak zakazuje jak zrovnoprávnění těchto zaměstnanců se „zaměstnanci na dobu neurčitou bez definitivy“, tak poskytnutí odstupného těmto pracovníkům. Tato vnitrostátní právní úprava totiž podle všeho, s výhradou ověření, která musí provést předkládající soud, neobsahuje žádné opatření k předcházení, a případně postihování zneužití po sobě jdoucích smluv na dobu určitou.

                  2)

                  Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES, musí být vykládáno v tom smyslu, že čistě hospodářské úvahy související s hospodářskou krizí roku 2008 nemohou odůvodnit neexistenci jakéhokoli opatření k předcházení a postihování využití po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou ve vnitrostátním právu.

         (1)  Úř. věst. C 432, 23.12.2019.


title: Věc C-762/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija – Lotyšsko) – „CV-Online Latvia“ SIA v. „Melons“ SIA („Řízení o předběžné otázce – Právní ochrana databází – Směrnice 96/9/ES – Článek 7 – Zvláštní právo pořizovatelů databází – Zákaz ‚vytěžování‘ nebo ‚zužitkování‘ celého obsahu databáze nebo jeho podstatné části třetími osobami bez svolení pořizovatele – Databáze volně dostupná na internetu – Metavyhledávač specializovaný na vyhledávání nabídek práce – Vytěžování nebo zužitkování obsahu databáze – Újma na podstatném vkladu do pořízení, ověření nebo předvedení obsahu databáze“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/8

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija – Lotyšsko) – „CV-Online Latvia“ SIA v. „Melons“ SIA
      (Věc C-762/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Právní ochrana databází - Směrnice 96/9/ES - Článek 7 - Zvláštní právo pořizovatelů databází - Zákaz ‚vytěžování‘ nebo ‚zužitkování‘ celého obsahu databáze nebo jeho podstatné části třetími osobami bez svolení pořizovatele - Databáze volně dostupná na internetu - Metavyhledávač specializovaný na vyhledávání nabídek práce - Vytěžování nebo zužitkování obsahu databáze - Újma na podstatném vkladu do pořízení, ověření nebo předvedení obsahu databáze“)
      (2021/C 289/10)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně:„CV-Online Latvia“ SIA

         Žalovaná:„Melons“ SIA

         Výrok

      Článek 7 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází musí být vykládán v tom smyslu, že specializovaný vyhledávač na internetu při vyhledávání obsahu databází, který kopíruje a indexuje celou databázi nebo podstatnou část databáze, která je volně přístupná na internetu, a následně umožňuje jeho uživatelům vyhledávat v této databázi na vlastních internetových stránkách podle kritérií relevantních z hlediska jejího obsahu, provádí „vytěžování“ a „zužitkování“ tohoto obsahu ve smyslu tohoto ustanovení, což může být zakázáno pořizovatelem takové databáze, pokud tyto činnosti působí újmu jeho vkladu do pořízení, ověření nebo předvedení tohoto obsahu, tedy že představují riziko pro návratnost nákladů na tento vklad obvyklým využíváním dotčené databáze, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 423, 16.12.2019.