title: Věc T-114/08 P: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2009 — Marcuccio v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Rozumná lhůta pro podání návrhu na náhradu škody — Opožděnost — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/38

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2009 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-114/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Rozumná lhůta pro podání návrhu na náhradu škody - Opožděnost - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2009/C 205/70
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 14. prosince 2007, Marcuccio v. Komise (F-21/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené v tomto řízení Komisí Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc T-44/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. února 2010 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. listopadu 2009 ve věci F-11/09, Marcuccio v. Komise

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/43

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. února 2010 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. listopadu 2009 ve věci F-11/09, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-44/10 P)
   2010/C 80/69
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               v každém případě zrušit v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky napadené usnesení;

               —

               určit, že žaloba v prvním stupni, na jejímž základě bylo vydáno napadené usnesení, byla přípustná v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky;

               —

               vyhovět v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky návrhovým žádáním žaloby v prvním stupni;

               —

               uložit odpůrkyni povinnost nahradit navrhovateli veškeré náklady řízení, které vynaložil v řízení v prvním stupni, jakož i v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku;

               —

               podpůrně vrátit projednávanou věc Soudu pro veřejnou službu v novém složení, aby znovu v této věci rozhodl.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Projednávaný kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. listopadu 2009. Toto usnesení odmítlo jako zčásti zjevně nepřípustnou a zamítlo jako zčásti zjevně neopodstatněnou žalobu, jejímž předmětem je odmítnutí odpůrkyně uhradit ve výši 100 % lékařské výdaje navrhovatele.
   Na podporu svých tvrzení se navrhovatel dovolává nesprávného výkladu a použití pojmu odůvodnění rozhodnutí orgánu Evropské unie, pojmu možnost doplnit odůvodnění rozhodnutí, jakož i právních zásad vlastních provádění dokazování a hodnocení důkazů.
   Navrhovatel se rovněž dovolává nesprávného výkladu a použití pojmů napadnutelný akt a rozhodnutí, které pouze potvrzuje předchozí rozhodnutí.


title: Věc T-322/13: Žaloba podaná dne 14. června 2013 — Tsujimoto v. OHIM — Kenzo (KENZO)

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/31

         Žaloba podaná dne 14. června 2013 — Tsujimoto v. OHIM — Kenzo (KENZO)
   (Věc T-322/13)
   2013/C 252/51
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonsko) (zástupce: A. Wenninger-Lenz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kenzo (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. března 2013 ve věci R 1364/2012-2;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „KENZO“ pro služby zařazené do tříd 35, 41 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 701 286

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „KENZO“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí zápisu ochranné známky Společenství v plném rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 76 odst. 2 a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady o ochranné známce Společenství


title: Věc T-752/14: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2014 – Combaro v. Komise

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/39

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2014 – Combaro v. Komise
   (Věc T-752/14)
   (2015/C 034/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Combaro SA (Lausanne, Švýcarsko) (zástupce: D. Ehle, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2014 (REM 05/2013), kterým byla zamítnuta žádost o prominutí dovozního cla ve výši 4 61  415,12 eur;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že dodatečně vybrané clo za dovoz lnového plátna z Lotyšska v letech 1999 až 2002 má být podle článku 239 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1), vzhledem k existenci zvláštních okolností prominuto. Jako zvláštní okolnosti žalobkyně uvádí závažné porušení povinností lotyšských celních orgánů, závažné porušení povinností Evropské komise/OLAF, jakož i hrubé pochybení německých celních orgánů. Podle žalobkyně tyto okolnosti nevyplývají z její zjevné nedbalosti.


title: Věc C-486/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Marchena – Španělsko) – Caixabank SA v. Antonio Galán Rodríguez

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Marchena – Španělsko) – Caixabank SA v. Antonio Galán Rodríguez
   (Věc C-486/13) (1)

   2014/C 184/41
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 352, 30. 11. 2013.


title: Věc T-305/09: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Unicid v. Komise „Státní podpory — Rámcová úprava činností vykonávaných ve Francii uznanými mezioborovými zemědělskými svazy ve prospěch zastoupených členů v odvětví zemědělství — Financování prostřednictvím dobrovolných příspěvků, které se staly povinnými — Rozhodnutí prohlašující systém podpory jako slučitelný se společným trhem — Zpětvzetí rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Unicid v. Komise
   (Věc T-305/09) (1)

   („Státní podpory - Rámcová úprava činností vykonávaných ve Francii uznanými mezioborovými zemědělskými svazy ve prospěch zastoupených členů v odvětví zemědělství - Financování prostřednictvím dobrovolných příspěvků, které se staly povinnými - Rozhodnutí prohlašující systém podpory jako slučitelný se společným trhem - Zpětvzetí rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 253/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Union nationale interprofessionnelle cidricole (Unicid) (Paříž, Francie) (zástupci: V. Ledoux a B. Néouze, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, poté B. Stromsky a S. Thomas a nakonec B. Stromsky, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 7846 final ze dne 10. prosince 2008 o státní podpoře č. 561/2008 ve vztahu k rámcové úpravě opatření, která jsou vykonávána ve Francii uznanými mezioborovými zemědělskými svazy ve prospěch zastoupených členů v odvětví zemědělství

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10. 10. 2009.


title: Věc C-89/09: Žaloba podaná dne 2. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/23

         Žaloba podaná dne 2. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-89/09)
   2009/C 113/45
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a E. Traversa, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že výši obchodního podílu, jaký mohou vlastnit osoby, které nejsou odborníky v oblasti biologie, potažmo výši jejich podílu na hlasovacích právech ve společnosti pro výkon svobodného povolání s ručením omezeným (Société d'Exercice Libéral à Responsabilité Limitée) provozující laboratoře pro analýzu v oblasti lékařské biologie omezila na nejvýše čtvrtinu a zakázala účast na kapitálu ve více než dvou společnostech založených za účelem společného provozování jedné či více laboratoří pro analýzu v oblasti lékařské analýzy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 Smlouvy o ES;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje Komise dvě výtky vycházející z porušení článku 43 Smlouvy o ES.
   V rámci první výtky žalobkyně uvádí, že vnitrostátní právní předpisy, které omezují výši podílů, jež mohou vlastnit osoby mimo obor, na nejvýše 25 % základního kapitálu ve společnostech pro výkon svobodného povolání s ručením omezeným provozujících laboratoře pro analýzu v oblasti lékařské biologie, neoprávněně omezují svobodu usazování, kterou zaručuje Smlouva. Cíle spočívajícího v ochraně veřejného zdraví, na nějž žalobkyně odkazuje v rámci svého odůvodnění, by totiž mohlo být dosaženo méně omezujícími opatřeními, než o jaká jde v projednávané věci. Komise v tomto ohledu tvrdí, že zatímco se jeví důvodné požadovat, aby analýzy v oblasti lékařské biologie byly prováděny způsobilými osobami s odpovídajícím odborným vzděláním, požadavek na takovou kvalifikaci pouze pro účely vlastnictví laboratoří lékařské biologie nebo pro účely oprávnění je provozovat se naproti tomu zdá být z hlediska sledovaného cíle nepřiměřený.
   V rámci druhé výtky Komise napadá obecný zákaz platný pro osoby mimo obor nabývat účasti na kapitálu ve více než dvou společnostech založených za účelem společného provozování jedné či více laboratoří pro analýzu v oblasti lékařské biologie. Žalovanou uváděný cíl spočívající v zachování rozhodovací pravomoci a finanční nezávislosti příslušníků profese v daném odvětví a nutnost zajistit rovnoměrné zastoupení laboratoří na celém státním území podle Komise tato omezující vnitrostátní opatření neodůvodňují.


title: Věc T-12/08 P-RENV-RX: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2010 — M v. EMA ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Přezkum rozsudku Tribunálu — Věc, ve které soudní řízení dovoluje rozhodnout“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2010 — M v. EMA
   (Věc T-12/08 P-RENV-RX) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přezkum rozsudku Tribunálu - Věc, ve které soudní řízení dovoluje rozhodnout)
   2010/C 234/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: M (Browbourne, Spojené království) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: V. Salvator a N. Rampal Olmedo, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 19. října 2007, M v. EMEA (F-23/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu Evropské unie, aby rozhodl o návrhových žádáních směřujících k náhradě nemajetkové újmy, kterou M údajně utrpěl.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-200/17: Žaloba podaná dne 29. března 2017 – SB v. EUIPO

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/29

         Žaloba podaná dne 29. března 2017 – SB v. EUIPO
   (Věc T-200/17)
   (2017/C 178/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: SB (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro ochranu duševního vlastnictví Evropské unie (EUIPO)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí výkonného ředitele EUIPO ze dne 2. června 2016, kterým bylo zamítnuto druhé prodloužení smlouvy žalobkyně, jakož i zamítavé rozhodnutí přijaté výkonným ředitelem EUIPO dne 19. prosince 2016, týkající se stížnosti žalobkyně ze dne 1. září 2016,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie tím, že došlo k přijetí interních pravidel žalovaného, kterými byli dočasní zaměstnanci se smlouvami na dobu neurčitou postaveni na roveň úředníkům. Mimoto, zavedením rozlišování mezi dočasnými zaměstnanci se smlouvami na dobu určitou a dočasnými zaměstnanci se smlouvami na dobu neurčitou žalovaný porušuje služební řád a, v projednávaném případě, zásadu rovného zacházení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění nebo protiprávního, nekonzistentního a nedostatečného odůvodnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti řádné péče o zaměstnance.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z diskriminace založené na věku v důsledku provádění personální politiky směřující ke snížení průměrného věku zaměstnanců ze strany žalovaného.


title: Věc T-161/12: Žaloba podaná dne 11. dubna 2012 — Free v. OHIM — Conradi + Kaiser (FreeLounge)

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/22

         Žaloba podaná dne 11. dubna 2012 — Free v. OHIM — Conradi + Kaiser (FreeLounge)
   (Věc T-161/12)
   2012/C 194/37
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Free (Paříž, Francie) (zástupce: Y. Coursin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Conradi + Kaiser GmbH (Kleinmaischeid, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. ledna 2012 ve věci R 437/2011-2;

               —

               rozhodl, že přihláška zpochybněné ochranné známky musí být zcela zamítnuta na základě čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009; a

               —

               uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladu řízení, jak před Tribunálem, tak před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „FreeLounge“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35 a 41 — přihláška č. 8442832

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Francouzská obrazová ochranná známka „free LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX“ č. 99785839 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 38; francouzská slovní ochranná známka „FREE“ č. 173491 pro služby zařazené do třídy 38; obchodní firma „FREE“, používaná v obchodním styku ve Francii; jméno domény „FREE.FR“, používané v obchodním styku

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-351/05: Žaloba podaná dne 22. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Estonské republice

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/12

         Žaloba podaná dne 22. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Estonské republice
   (Věc C-351/05)
   (2005/C 281/23)
   Jednací jazyk: estonština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. září 2005 žaloba směřující proti Estonské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou B. Schimem a E. Randverem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Estonská republika tím, že nesdělila veškeré správní a právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES (1) o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES uvedenou směrnicí, ale pouze jejich část, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.

               —

               uložil Estonské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 1. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 57.


title: Věc C-331/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče – Slovinsko) – Petar Kezić, s.p., Trgovina Prizma v. Republika Slovenija „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty — Šestá směrnice 77/388/EHS — Článek 2 bod 1 a čl. 4 odst. 1 — Daňová povinnost — Transakce s nemovitostmi — Prodej pozemků vložených do osobního majetku fyzické osoby, která vykonává podnikatelskou činnost — Osoba povinná k dani, která jedná jako taková“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče – Slovinsko) – Petar Kezić, s.p., Trgovina Prizma v. Republika Slovenija
   (Věc C-331/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 2 bod 1 a čl. 4 odst. 1 - Daňová povinnost - Transakce s nemovitostmi - Prodej pozemků vložených do osobního majetku fyzické osoby, která vykonává podnikatelskou činnost - Osoba povinná k dani, která jedná jako taková“)
   (2015/C 294/17)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Vrhovno sodišče

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Petar Kezić, soukromý podnikatel, Trgovina Prizma

      Žalovaná: Republika Slovenija

      Výrok

   Článek 2 bod 1 a čl. 4 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládány v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení – kdy osoba povinná k dani koupila parcely, z nichž některé byly učiněny součástí jejího osobního majetku a jiné byly učiněny součástí jejího podniku, a na všech těchto parcelách nechala ve svém postavení osoby povinné k dani postavit nákupní centrum, které poté stejně jako parcely, na kterých byla tato stavba postavena, prodala – musí prodej těchto parcel, které byly učiněny součástí osobního majetku této osoby povinné k dani, podléhat dani z přidané hodnoty, jelikož uvedená osoba povinná k dani jednala jako taková při tomto plnění.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. září 2004 ve věci C-297/02: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Účetní audit — Veřejné skladování alkoholu — Podpory na výrobu olivového oleje — Finanční období let 1997, 1998 a 1999 — Rozhodnutí 2002/523/ES)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 23. září 2004
   ve věci C-297/02: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Účetní audit - Veřejné skladování alkoholu - Podpory na výrobu olivového oleje - Finanční období let 1997, 1998 a 1999 - Rozhodnutí 2002/523/ES)
   (2004/C 284/03)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-297/02, Italská republika (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s M. Fiorillim) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: A. Aresu), jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES podaná dne 21. srpna 2002, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, úřadující předseda třetího senátu, R. Schintgen a N. Colneric (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 23. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 12.10.2002.


title: Věc T-167/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. dubna 2012 a proti rozsudku vydanému dne 8. února 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-23/11, AY v. Rada

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. dubna 2012 a proti rozsudku vydanému dne 8. února 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-23/11, AY v. Rada
   (Věc T-167/12 P)
   2012/C 184/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupce: M. Bauer a A.-F. Jensen, zmocněnci)

      Další účastník řízení: AY (Bousval, Belgie)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 8. února 2012, AY v. Rada (F-23/11);

               —

               vrátil věc Soudu pro veřejnou službu k dalšímu řízení;

               —

               uložil dalšímu účastníku řízení náhradu veškerých nákladů řízení v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, jehož se měl Soud dopustit v části odůvodnění týkající se přezkumu žalobního důvodu vycházejícího z porušení článku 24a a čl. 45 odst. 1 služebního řádu úředníků Evropské unie, jehož se měla Rada dopustit tím, že při srovnávacím přezkumu zásluh, konkrétně dalšího odborného vzdělávání, nezohlednila úspěch žalobce u zkoušek programu odborného vzdělávání stanoveného v rámci osvědčovacího řízení úředníků funkční skupiny AST umožňujícího přechod do funkční skupiny AD (viz body 23 až 32 napadeného rozsudku). Rada namítá, že konstatování obsažené v bodě 28 rozsudku, podle kterého spadá osvědčování úředníků funkční skupiny AST pojmově pod další odborné vzdělávání, je z právního hlediska nesprávné, či přinejmenším nepřesné.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení skutkových okolností a důkazů (viz body 33 až 37 napadeného rozsudku), neboť Soud nemá pro závěr učiněný v bodě 35 napadeného rozsudku, že „OOJ při srovnávacím přezkumu zásluh úředníků, předcházejícím sestavení seznamu úředníků platové třídy AST 8 povýšených během povyšovacího řízení 2010 do platové třídy AST 9, nijak nezohlednil jejich osvědčení“, oporu ve spise.


title: Věc C-150/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 29. března 2012 — Eva-Marie Brännström a Rune Brännström v. Ryanair Holdings plc

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 29. března 2012 — Eva-Marie Brännström a Rune Brännström v. Ryanair Holdings plc
   (Věc C-150/12)
   2012/C 157/06
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta domstolen

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Eva-Marie Brännström a Rune Brännström

      Odpůrkyně: Ryanair Holdings plc

      Předběžné otázky

               1)

               Zahrnuje odpovědnost dopravce za škodu způsobenou zpožděním podle článku 19 Montrealské úmluvy také případy, kdy byl příjezd cestujících do místa určení zpožděn v důsledku neuskutečnění letu? Je nějaký význam přikládán fázi, ve které byl let zrušen, například po odbavení?

               2)

               Může technická závada na letišti, která sama o sobě nebo ve spojení s povětrnostními podmínkami znemožňuje přistání, představovat „mimořádnou okolnost“ podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? Může být posouzení existence takové okolnosti ovlivněno skutečností, že letecká společnost si byla této technické závady dopředu vědoma?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku v bodě 2, jaká opatření musí letecká společnost přijmout, aby nebyla povinna platit náhradu podle čl. 5 odst. 3 nařízení?

                           —

                           Lze na letecké společnosti požadovat, a pokud ano, za jakých podmínek a v jakém rozsahu, aby měla zvláštní zdroje například ve formě letadla nebo posádky k uskutečnění letu, který by jinak musel být zrušen, nebo aby byla schopna uskutečnit let nahrazující zrušený let?

                           —

                           Lze na letecké společnosti požadovat, aby cestujícím nabídla přesměrování podle čl. 8 odst. 1 písm. b) [nařízení]? Jaké jsou v takovém případě požadavky na dopravu, například pokud jde o čas odletu a využití dalších dopravců?

               4)

               V případě kladné odpovědi na otázku v bodě 1, je nějaký rozdíl mezi opatřeními, která musí letecká společnost přijmout, aby nebyla povinna platit náhradu podle čl. 5 odst. 3 nařízení, a opatřeními, která musí přijmout, aby nebyla odpovědná za škodu podle článku 19 Montrealské úmluvy?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-229/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. května 2012 — Fastweb SpA v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni a další

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. května 2012 — Fastweb SpA v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni a další
   (Věc C-229/12)
   2012/C 217/18
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fastweb SpA

      Žalovaní: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni a další

      Předběžné otázky

   Musí být ustanovení práva Společenství platná v daném odvětví, zejména ustanovení směrnice č. 2002/20/ES (1), vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě uvedené v tomto usnesení, zejména zákonu č. 266 z roku 2005, zejména z důvodu jejího konkrétního použití při regulaci?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337)


title: Věc C-101/06: Žaloba podaná dne  21. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/21

         Žaloba podaná dne 21. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-101/06)
   (2006/C 86/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. února 2006 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou B. Stromskym, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/20/ES ze dne 4. dubna 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se uplatňování správné klinické praxe při provádění klinických hodnocení humánních léčivých přípravků (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               určil, že Francouzská republika tím, že Komisi neinformovala o právních a správních předpisech nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/20/ES ze dne 4. dubna 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se uplatňování správné klinické praxe při provádění klinických hodnocení humánních léčivých přípravků, každopádně nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               3.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2001/20/ES uplynula dne 30. dubna 2003.

      (1)  Úř. věst. L 121, s. 34; Zvl. vyd. 13/26, s. 299.


20150731048617042015/C 270/52512013TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150629424211Věc T-51/13: Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2015 – Evropaïki Dynamiki v. EIB
 ---documentbreak--- C2702015CS4210120150629CS0052421421Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2015 – Evropaïki Dynamiki v. EIB
   (Věc T-51/13) (
         1
      )2015/C 270/52Jednací jazyk: řečtinaPředseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-542/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 27. listopadu 2014 – SIA „VM Remonts“ (dříve SIA „DIV un KO“ ), SIA „Ausma grupa“ , SIA „Pārtikas kompānija“ v. Konkurences padome

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 27. listopadu 2014 – SIA „VM Remonts“ (dříve SIA „DIV un KO“), SIA „Ausma grupa“, SIA „Pārtikas kompānija“ v. Konkurences padome
   (Věc C-542/14)
   (2015/C 056/08)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SIA „VM Remonts“ (dříve SIA „DIV un KO“), SIA „Ausma grupa“, SIA „Pārtikas kompānija“

      Žalovaný: Konkurences padome

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán v tom smyslu, že pro konstatování účasti podniku na dohodě omezující hospodářskou soutěž je nezbytné prokázat osobní jednání člena vedení podniku, nebo jeho vědomost o jednání osoby, která podniku poskytuje externí služby a zároveň jedná na účet jiných účastníků případné zakázané dohody, nebo jeho souhlas s takovým jednáním?


title: Věc C-130/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 6. dubna 2009 — Paul Fastrez, Henriette Fastrez v. Région wallonne

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 6. dubna 2009 — Paul Fastrez, Henriette Fastrez v. Région wallonne
   (Věc C-130/09)
   2009/C 153/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Paul Fastrez, Henriette Fastrez

      Žalovaný: Région wallonne

      Předběžné otázky

               1)

               Může být čl. 1 odst. 5 směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1) vykládán tak, že vylučuje ze své působnosti takové právní předpisy — jako je nařízení Valonského regionu ze dne 17. července 2008 o některých povoleních, u kterých existují naléhavé důvody obecného zájmu —, které se omezují na stanovení, že ‚existují důvody naléhavého zájmu‘ pro vydání povolení v oblasti územního plánování, v oblasti životního prostředí a individuálních povolení týkajících se úkonů a prací, které uvádí, a které „schvalují“ povolení, u kterých je uvedeno, že ‚existují naléhavé důvody obecného zájmu‘?

               2)

                           a)

                           Brání články 1, 5, 6, 7, 8 a 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice Rady 97/11/ES (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (3), právnímu režimu, kdy je povolení provést záměr podléhající posouzení vlivů vydáno legislativním aktem, proti kterému není možné podat opravný prostředek u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění hmotněprávní nebo procesní legality rozhodnutí, kterým se vydává povolení k uskutečnění záměru?

                           b)

                           Musí být článek 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (4), vykládán tak, že členským státům ukládá stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?

                           c)

                           Musí být článek 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 2003/35/ES, vykládán vzhledem k Aarhuské úmluvě o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005, tak, že ukládá členským státům stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. 175, s.40; Zvl. vyd. 15/01 s. 248).

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03 s. 151).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07 s. 466).

      (4)  Rozhodnutí Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 124, s. 1).


title: Věc F-96/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 5. února 2016 – Bulté a Krempa v. Komise „Veřejná služba — Pozůstalí zesnulého bývalého úředníka — Důchody — Pozůstalostní důchody — Článek 85 služebního řádu — Vrácení neoprávněně vyplacených částek — Neoprávněnost platby — Zjevná povaha neoprávněnosti platby — Absence“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 5. února 2016 – Bulté a Krempa v. Komise
   (Věc F-96/14) (1)

   („Veřejná služba - Pozůstalí zesnulého bývalého úředníka - Důchody - Pozůstalostní důchody - Článek 85 služebního řádu - Vrácení neoprávněně vyplacených částek - Neoprávněnost platby - Zjevná povaha neoprávněnosti platby - Absence“)
   (2016/C 106/56)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Hilde Bulté a Tom Krempa (Brusel, Belgie) (zástupci: J. Lombaert a A. Surny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise o zpětné změně pozůstalostních důchodů přiznaných žalobcům a o vrácení částek, které byly vyplaceny neoprávněně

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 22. listopadu 2013 o změně výše důchodů přiznaných H. Bulté a T. Krempovi jako pozůstalým zesnulého bývalého úředníka se zpětnou účinností od 1. srpna 2010 a o vrácení částek, které byly v období od 1. srpna 2010 do listopadu 2013 vyplaceny neoprávněně, tak jak vyplývá ze stanoviska Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků, se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá vrátit H. Bulté a T. Krempovi částky stržené z jejich důchodů podle rozhodnutí uvedeného v bodě 1 tohoto výroku.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015, s. 49.


title: Věc T-296/15: Žaloba podaná dne 5. června 2015 – Industrias Químicas del Vallés v. Komise

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/19

         Žaloba podaná dne 5. června 2015 – Industrias Químicas del Vallés v. Komise
   (Věc T-296/15)
   (2015/C 254/22)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Industrias Químicas del Vallés, SA (Mollet del Vallès, Španělsko) (zástupkyně: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas a C. Vila Gisbert, advokátky)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               nepoužil nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, a zejména článek 24 a bod 4 přílohy II tohoto nařízení;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/408 ze dne 11. března 2015 v rozsahu, v němž je metalaxil zařazen na seznam látek, které se mají nahradit, uvedený v jeho příloze, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že prováděcí nařízení bylo přijato na základě protiprávní právní normy, neboť nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh je v rozporu s právem Evropské unie, jelikož:

                           —

                           tím, že stanoví mechanismus nahrazování účinných látek na základě hypotetických a objektivně nepodložených rizik, je v rozporu se zásadou předběžné opatrnosti;

                           —

                           tím, že se vztahuje na povolené látky, je v rozporu se zásadou proporcionality, protože překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení stanoveného cíle vysoké úrovně ochrany;

                           —

                           tím, že podporuje nahrazování látek za takových podmínek, za jakých tak činí, narušuje hospodářskou soutěž na vnitřním trhu a

                           —

                           ve vztahu ke kritériu „velkého podílu neaktivních izomerů“, uvedenému v bodě 4 přílohy II nařízení (ES) č. 1107/2009, je v rozporu s povinností uvést odůvodnění.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že nařízení (EU) č. 2015/408 je v rozporu s povinností uvést odůvodnění, neboť zařazení metalaxilu na seznam látek, které se mají nahradit, není odůvodněno na základě vědeckých a odborných kritérií, a že ve vztahu k metalaxilu-M je v rozporu se zásadou nediskriminace.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že nařízení (EU) č. 2015/408 je ve vztahu k cílům snižování rizik pro zdraví lidí a pro životní prostředí, prosazovaným Evropskou unií, v rozporu se zásadou proporcionality.


title: Věc C-459/08: Žaloba podaná dne 21. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/21

         Žaloba podaná dne 21. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-459/08)
   (2008/C 313/31)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a M. França, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (1) ze dne 6. července 2005 o uznávání odborných kvalifikací, nebo v každém případě tím, že je neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 20. října 2007.

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 22.


title: Věc F-41/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. června 2012 — Mocová v. Komise ( „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Neobnovení pracovní smlouvy na dobu určitou — Posuzovací pravomoc — Článek 8 PŘOZ — Článek 4 rozhodnutí generálního ředitele OLAF ze dne 30. června 2005 o nové politice OLAF při přijímání a zaměstnávání dočasných zaměstnanců — Maximální doba platnosti smluv s dočasnými zaměstnanci“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. června 2012 — Mocová v. Komise
   (Věc F-41/11) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Neobnovení pracovní smlouvy na dobu určitou - Posuzovací pravomoc - Článek 8 PŘOZ - Článek 4 rozhodnutí generálního ředitele OLAF ze dne 30. června 2005 o nové politice OLAF při přijímání a zaměstnávání dočasných zaměstnanců - Maximální doba platnosti smluv s dočasnými zaměstnanci)
   2012/C 227/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dana Mocová (Brusel, Belgie), (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí generálního ředitele OLAF, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o prodloužení její smlouvy dočasného zaměstnance ve smyslu čl. 2 písm. a) PŘOZ.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011, s. 51.


title: Věc T-266/11: Usnesení Tribunálu ze dne 31. března 2014 – El Gazaerly v. Rada

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 31. března 2014 – El Gazaerly v. Rada
   (Věc T-266/11) (1)

   2014/C 184/61
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


title: Věc C-121/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/44

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-121/09) (1)

   2010/C 63/73

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-399/10: Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2011 — ArcelorMittal España v. Komise

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2011 — ArcelorMittal España v. Komise
   (Věc T-399/10) (1)

   2011/C 219/34
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-252/16: Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2017 – Cleversafe v. EUIPO (Beyond Scale)

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/62

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2017 – Cleversafe v. EUIPO (Beyond Scale)
   (Věc T-252/16) (1)

   (2017/C 144/94)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 287, 8.8.2016.


title: Věc T-278/11: Usnesení Tribunálu ze dne 13. listopadu 2012 — ClientEarth a další v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Implicitní odepření přístupu — Lhůta pro podání žaloby — Opožděnost — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/46

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. listopadu 2012 — ClientEarth a další v. Komise
   (Věc T-278/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Implicitní odepření přístupu - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 26/90
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: ClientEarth (Londýn, Spojené království), Friends of the Earth Europe (Amsterodam, Nizozemsko), Stichting FERN (Leiden, Nizozemsko) a Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterodam) (zástupce: P. Kirch, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a C. ten Dam, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise ze dne 22. dubna 2011, kterým se odepírá přístup k některým dokumentům týkajícím se dobrovolných certifikačních systémů, o jejichž uznání byla Komise požádána podle článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, s. 16).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů ClientEarth, Friends of the Earth Europe, Stichting FERN a Corporate Europe Observatory, které ponesou čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


               28.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/13

         Žádost o stanovisko Soudního dvora ESVO předložená knížecím okresním soudem (Fürstliches Landgericht) z rozhodnutí uvedeného soudu ze dne 31. ledna 2007 přijatého v trestním řízení vedeném proti obžalovanému Sedinu Poricovi

   (Věc E-1/07)
   (2007/C 143/08)
   Z rozhodnutí knížecího okresního soudu (Fürstliches Landgericht) ve Vaduzu, Lichtenštejnsko, ze dne 31. ledna 2007 byla Soudnímu dvoru ESVO předložena žádost o stanovisko v souvislosti s trestním řízením vedeným proti obžalovanému Sedinu Poricovi, jež byla doručena kanceláři uvedeného soudu dne 7. února 2007 a jež se týká této otázky:

               1)

               Je ustanovení článku 57a lichtenštejnského zákona o advokacii [Rechtsanwaltsgesetz] a obdobných právních úprav, podle nichž je evropský advokát poskytující tyto služby v řízeních, v nichž je strana zastoupena advokátem nebo na niž se vztahuje advokátní přímus, povinen vyžádat si služby místního advokáta a spolupracovat s tímto advokátem [Einvernehmensrechtsanwalt] podle ustanovení článku 49 lichtenštejnského zákona o advokacii, slučitelné s ustanoveními Dohody o EHP upravujícími volný pohyb služeb (čl. 36 odst. 1 Dohody o EHP), a zejména se směrnicí Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů, konkrétně pak s druhou odrážkou článku 5 tohoto nařízení?

               2)

               V případě, že Soudní dvůr ESVO podá na první otázku zápornou odpověď: mohou být ustanovení vnitrostátního práva, například čl. 57a lichtenštejnského zákona o advokacii, jímž nebyla řádně provedena směrnice přijatá na základě čl. 7 písm. b) Dohody o EHP, např. směrnice zmíněná v otázce 1, přesto použita ve státě, který je smluvní stranou dohody o EHP?


title: Věc T-111/17: Žaloba podaná dne 20. února 2017 – Computer Market v. EUIPO (COMPUTER MARKET)

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/30

         Žaloba podaná dne 20. února 2017 – Computer Market v. EUIPO (COMPUTER MARKET)
   (Věc T-111/17)
   (2017/C 213/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Computer Market (Sofie, Bulharsko) (zástupkyně: B. Dimitrova, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „COMPUTER MARKET“ – Přihláška č. 14 688 477

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. prosince 2017, ve věci R 1778/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 60 odst. 1 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-55/16 P: Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – De Nicola v. EIB „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnocení za rok 2009 — Nesprávná právní posouzení — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – De Nicola v. EIB
   (Věc T-55/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnocení za rok 2009 - Nesprávná právní posouzení - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“)
   (2017/C 221/36)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: G. Nuvoli a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015, De Nicola v. EIB (F-45/11, EU:F:2015:167), a znějící na částečné zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá,

               2)

               Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou investiční bankou (EIB) v rámci řízení v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Spojené věci T-84/14 a T-97/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. února 2016 – Harrys Pubar a Harry’s New York Bar v. OHIM – Harry’s New York Bar a Harrys Pubar (HARRY’S NEW YORK BAR) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky HARRY’S NEW YORK BAR — Starší národní obrazová ochranná známka PUB CASINO Harrys RESTAURANG — Částečné zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. února 2016 – Harrys Pubar a Harry’s New York Bar v. OHIM – Harry’s New York Bar a Harrys Pubar (HARRY’S NEW YORK BAR)
   (Spojené věci T-84/14 a T-97/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky HARRY’S NEW YORK BAR - Starší národní obrazová ochranná známka PUB CASINO Harrys RESTAURANG - Částečné zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 111/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Harrys Pubar AB (Göteborg, Švédsko) (zástupce: L.-E. Ström, advokát) (věc T-84/14); a Harry’s New York Bar SA (Paříž, Francie) (zástupce: S. Arnaud, advokát) (věc T-97/14)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Harry’s New York Bar SA (věc T-84/14); a Harrys Pubar AB (vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem ve věci T-97/14)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. listopadu 2013 (spojené věci R 1038/2012-1 a R 1045/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Harrys Pubar AB a společností Harry’s New York Bar SA.

      Výrok

               1.

               Ve věci T-84/14 se body 1 výroku rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. listopadu 2013 (spojené věci R 1038/2012-1 a R 1045/2012-1)týkající se námitkového řízení mezi společností Harrys Pubar AB a společností Harry’s New York Bar SA, zrušují.

               2.

               Ve věci T-97/14 se žaloba společnosti Harry’s New York Bar SA zamítá.

               3.

               Společnost Harry’s New York Bar SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených společností Harrys Pubar v řízení před Tribunálem, jakož i náklady řízení vynaložené společností Harrys Pubar v rámci řízení před odvolacím senátem OHIM. OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených společností Harrys Pubar v řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc C-354/04 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. února 2007 – Gestoras Pro Amnistía, Juan Mari Olano Olano, Julen Zelarain Errasti v. Rada Evropské unie, Španělské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska (Kasační opravný prostředek — Evropská unie — Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Společné postoje 2001/931/SZBP, 2002/340/SZBP a 2002/462/SZBP — Opatření týkající se osob, skupin nebo entit, které jsou zapojeny do teroristických činů — Žaloba na náhradu škody — Pravomoc Soudního dvora)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. února 2007 – Gestoras Pro Amnistía, Juan Mari Olano Olano, Julen Zelarain Errasti v. Rada Evropské unie, Španělské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-354/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Evropská unie - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Společné postoje 2001/931/SZBP, 2002/340/SZBP a 2002/462/SZBP - Opatření týkající se osob, skupin nebo entit, které jsou zapojeny do teroristických činů - Žaloba na náhradu škody - Pravomoc Soudního dvora)
   (2007/C 95/05)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Gestoras Pro Amnistía, Juan Mari Olano Olano, Julen Zelarain Errasti (zástupce: D. Rouget, advokát)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan a M. Bauer, zmocněnkyně), Španělské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 7. června 2004, Gestoras Pro Amnistía a další v. Rada (T-333/02), jímž se zamítá žaloba navrhovatelů na náhradu škody za újmu údajně utrpěnou navrhovateli z důvodu zapsání Gestoras Pro Amnistía na seznam sestavený na základě právních předpisů o boji proti terorismu.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Gestoras Pro Amnistía, J. M. Olano Olanovi a J. Zelarain Errastiovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc C-65/15: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal di Bari – Itálie) – trestní řízení proti Vito Santoro „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Totožné předběžné otázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava — Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti — Nové koncesní řízení — Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese — Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/11

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal di Bari – Itálie) – trestní řízení proti Vito Santoro
   (Věc C-65/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové koncesní řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
   (2016/C 270/14)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunal di Bari

      Účastník původního trestního řízení

   Vito Santoro

      Výrok

               1)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě týkající se hazardních her, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.

               2)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které ukládá koncesionáři hazardních her, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015


title: Věc F-5/16: Žaloba podaná dne 24. ledna 2016 – ZZ v. Komise

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/37

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2016 – ZZ v. Komise
   (Věc F-5/16)
   (2016/C 145/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: O. Mader, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise nepřekvalifikovat žalobcovu smlouvu dočasného zaměstnance nebo podpůrně náhrada vzniklé majetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 9. dubna 2015 o překvalifikování žalobcovy smlouvy a v případě potřeby rozhodnutí ze dne 13. října 2015 (R/513/15), kterým byla zamítnuta žalobcova stížnost;

               —

               Podpůrně uložit Komisi povinnost nahradit žalobcovi škodu, která mu vznikla odmítnutím jeho žádosti o překvalifikování;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-451/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2010 Télévision française 1 SA (TF1) proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. července 2010 ve spojených věcech T-568/08 a T-573/08, M6 a TF1 v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2010 Télévision française 1 SA (TF1) proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. července 2010 ve spojených věcech T-568/08 a T-573/08, M6 a TF1 v. Komise
   (Věc C-451/10 P)
   ()
   2010/C 328/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Télévision française 1 SA (TF1) (zástupce: J.-P. Hordies, advokát)

      Další účastníci řízení: Métropole télévision (M6), Canal +, Evropská komise, Francouzská republika, France Télévisions

      Návrhová žádání

               —

               prohlásit tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie vydaný dne 1. července 2010 ve spojených věcech T-568/08 a T-573/08, M6 a TF1 v. Komise;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku dva důvody.
   Télévision française 1 SA (TF1) vytýká Tribunálu, že nezohlednil, a tím potvrdil postoj Komise, existenci závažných obtíží při posouzení slučitelnosti podpory, kterou obdržela France Télévisions, se společným trhem, tedy obtíží, jež měly vést k zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Navrhovatelka se tak svým prvním důvodem dovolává porušení pravidel, která se týkají důkazního břemene a provádění důkazů, spočívající v tom, že Tribunál žádal žalobkyně, aby poskytly důkaz, že panovaly pochybnosti o skutečném určení oznámené dotace, aniž se spokojil s důkazem o nepoužití podpor.
   Svým druhým důvodem navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při použití čl. 106 odst. 2 SFEU, když jednak rozhodl, že poklesy příjmů France Télévisions z reklamy, i když způsobené chybami v řízení, mohou být kompenzovány státními podporami, a dále když uvedl, že použití výše uvedeného článku nepředpokládá posouzení účinnosti poskytování veřejné služby.


title: Věc C-475/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Protodikeio Rethymnis (Řecko) dne 17. srpna 2016 – trestní řízení proti K

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Protodikeio Rethymnis (Řecko) dne 17. srpna 2016 – trestní řízení proti K
   (Věc C-475/16)
   (2016/C 428/10)
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Protodikeio Rethymnis (Μοnomeles Plimmeleiodikeio Rethymnis) (jednočlenný trestní soud prvního stupně v Rethymno, Řecko)

      Obžalovaný v původním řízení

   K

      Předběžné otázky

               1)

               Ukládají články 19 SEU a 263, 266, jakož i 267 SFEU a zásada loajální spolupráce (čl. 4 odst. 3 SEU), na základě kterých členské státy a příslušné orgány mají povinnost přijmout všechna opatření obecné nebo zvláštní povahy, aby zjednaly nápravu porušení unijního práva a aby zajistily soulad s rozsudky Soudního dvora Evropské unie, obzvlášť pokud je zpochybněna platnost aktů unijních orgánů účinných erga omnes, členským státům zrušit nebo příslušným způsobem změnit právní akt, kterým byla provedena směrnice, která byla později prohlášena Soudním dvorem za neplatnou z důvodu rozporu (porušení) s ustanoveními Smluv nebo Listiny základních práv Evropské unie, s cílem zajistit vykonání rozsudku Soudního dvora, a napravit tak porušení Smluv a Listiny a předejít novému porušování v budoucnosti?

               2)

               Lze v souvislosti s předchozí otázkou článek 266 SFEU (bývalý článek 233 Smlouvy o ES) vykládat v tom smyslu, že pojem „orgán, instituce nebo jiný subjekt“ zahrnuje (v širším smyslu nebo per analogiam) i členský stát, který provedl do svého právního řádu směrnici, která byla později prohlášena za neplatnou z důvodu porušení Smluv nebo Listiny, nebo zda v takovém případě může být analogicky použit čl. 260 odst. 1 SFEU?

               3)

               V případě v podstatě kladné odpovědi na předchozí otázky, tedy pokud existuje povinnost členských států přijmout všechna opatření obecné nebo zvláštní povahy, aby byla zjednána náprava porušení primárního unijního práva tím, že zruší nebo příslušným způsobem změní právní akt, kterým byla provedena směrnice, která byla poté prohlášena Soudním dvorem za neplatnou z důvodu porušení Listiny nebo Smluv, vztahuje se tato povinnost i na vnitrostátní soudy v tom smyslu, že jsou povinny nepoužít právní akt, kterým byla provedena směrnice prohlášená za neplatnou – v projednávaném případě směrnice 2006/24/ES (1) – (přinejmenším v části), která je v rozporu s Listinou a Smlouvami, a nezohlednit v důsledku toho důkazy získané na základě těchto aktů (směrnice a prováděcího vnitrostátního předpisu)?

               4)

               Spadají vnitrostátní právní předpisy, které provádějí směrnici 2006/24, která byla prohlášena Soudním dvorem za neplatnou rozsudkem ze dne 8. dubna 2014, Digital Rights Ireland Ltd (2) (C-293/12 a C-594/12, EU:C:2014:238) z důvodu porušení Listiny, do působnosti unijního práva, jak vyžaduje čl. 51 odst. 1 Listiny, pouze z toho důvodu, že provádí směrnici 2006/24, bez ohledu na následné prohlášení její neplatnosti Soudním dvorem?

               5)

               Vzhledem k tomu, že směrnice 2006/24, která byla následně prohlášena Soudním dvorem za neplatnou, byla přijata za účelem provést na evropské úrovni harmonizovaný rámec ve smyslu čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58/ES pro uchovávání údajů poskytovateli služeb elektronických komunikací pro účely prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů tak, aby neexistovaly překážky vnitřního trhu elektronických komunikací, zapadají vnitrostátní právní předpisy, které provádí směrnici 2006/24, do rámce čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58, takže spadají do působnosti unijního práva, jak vyžaduje čl. 51 odst. 1 Listiny?

               6)

               Vzhledem k tomu, že případné trestní odsouzení státního příslušníka členského státu Evropské unie, jako je tomu v projednávaném případě, bude mít nevyhnutelně za následek omezení výkonu práva na volný pohyb, které dotčenému vyplývá z unijního práva, byť jsou v zásadě odůvodněna, je třeba pouze z tohoto důvodu mít za to, že příslušná trestní řízení jako celek spadají do působnosti unijního práva, jak vyžaduje čl. 51 odst. 1 Listiny?
               Pokud je odpověď na předchozí otázky v zásadě ve smyslu použitelnosti Listiny v souladu s jejím čl. 51 odst. 1, pak:

               7)

               Je v souladu s články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny, že údaje uchovávané na základě směrnice 2006/24 nebo čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58 jsou přístupné policii, která je může použít v průběhu trestního vyšetřování v naléhavých případech, a zejména v případě trestného činu, při jehož páchání byl pachatel přistižen, a to bez předchozího povolení soudu [nebo nezávislého správního orgánu] uděleného v souladu s předepsanými hmotněprávními a procesními požadavky?

               8)

               Vede případný souhlas osoby, které se údaje týkají, ve smyslu článků 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny v průběhu trestního vyšetřování policií nebo jiných orgánů, které nejsou čistě soudními orgány, které požadují přístup k uchovávaným údajům na základě směrnice 2006/24 nebo čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58 a jejich použití, především pokud dotčené vyšetřování nemá za cíl prevenci, vyšetřování a stíhání konkrétně označených trestných činů, kvalifikovaných vnitrostátním zákonodárcem jako závažné, k tomu, že není třeba předchozího povolení soudu [nebo nezávislého správního orgánu] k přístupu k těmto údajům a jejich použití, poskytnutého v souladu s předepsanými hmotněprávními a procesními požadavky, zejména s ohledem na to, že požadované údaje nevyhnutelně zahrnují údaje třetích osob (například: volající-volaný)?

               9)

               Je pouhý souhlas státního zastupitelství v průběhu trestního vyšetřování s přístupem k údajům uchovávaným na základě směrnice 2006/24 nebo čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58 a s jejich použitím v souladu s články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny, když chybí předchozí povolení soudu [nebo nezávislého správního orgánu], které bylo uděleno v souladu s předepsanými hmotněprávními a procesními požadavky, zejména když vyšetřování nemá za cíl prevenci, vyšetřování a stíhání konkrétně označených trestných činů, kvalifikovaných vnitrostátním zákonodárcem jako závažné?

               10)

               Představuje s ohledem na rozsudek Soudního dvora ze dne 8. dubna 2014, Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 a C-594/12, EU:C:2014:238, body 60 a 61) a pojem „závažné trestné činy“ uvedený v čl. 1 odst. 1 směrnice 2006/24 tento výraz autonomní pojem práva Evropské unie, a pokud ano, jaký je jeho věcný obsah, na základě kterého lze daný trestný čin považovat za dostatečně závažný k tomu, aby odůvodňoval přístup k údajům na základě směrnice 2006/24 a jejich použití?

               11)

               S ohledem na rozsudek Soudního dvora ze dne 8. dubna 2014, Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 a C-594/12, EU:C:2014:238, body 60 a 61) a bez ohledu na případnou autonomii výrazu „závažné trestné činy“ uvedeného v čl. 1 odst. 1 směrnice 2006/24, popisují články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny obecná kritéria, na základě kterých musí být daný trestný čin považován za dostatečně závažný k tomu, aby odůvodňoval přístup k údajům uchovávaným na základě směrnice 2006/24 nebo čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58 a jejich použití, a pokud ano, jaká jsou tato kritéria?

               12)

               Je-li odpověď na předchozí otázku v podstatě kladná, spočívá toto ověření proporcionality v konečném důsledku v posouzení charakteristik vyšetřovaného trestného činu (a) Soudním dvorem nebo (b) vnitrostátním soudem na základě obecných kritérií stanovených Soudním dvorem?

               13)

               S ohledem na rozsudek Soudního dvora ze dne 8. dubna 2014, Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 a C-594/12, EU:C:2014:238, body 58 až 68, jakož i výrok), jsou v souladu s články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny přístup k uchovávaným údajům a jejich použití v rámci trestního řízení na základě obecného režimu uchovávání údajů zavedeného na základě směrnice 2006/24, nebo čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58, tj. režimu, který splňuje podmínky stanovené v bodech 60, 61, 62, 67 a 68 dotčeného rozsudku, ale nikoli podmínky uvedené v bodech 58, 59, 63 a 64 téhož rozsudku?
               [tedy režim uchovávání, který zaprvé vyžaduje předchozí povolení soudu v souladu se stanovenými hmotněprávními a procesními požadavky, zejména pro účely prevence, vyšetřování a stíhání trestných činů, které vnitrostátní zákonodárce přesně určil a vyjmenoval a kvalifikoval je jako závažné trestné činy, a který zaručuje účinnou ochranu uchovávaných údajů před rizikem zneužívání a před neoprávněným přístupem a používáním (viz body 60, 61, 62, 67 a 68 dotčeného rozsudku), a zadruhé umožňuje uchovávání údajů a) bez rozdílu pro všechny osoby, které využívají služeb elektronických komunikací, aniž by v souvislosti s těmito osobami (obviněné nebo podezřelé) existovala jakákoli spojitost, byť i vzdálená, mezi těmito osobami a závažným trestným činem předtím, než došlo k okolnostem, ohledně kterých byly od poskytovatelů komunikačních služeb požadovány informace; b) aniž by se požadované údaje musely týkat, předtím, než došlo k událostem, které jsou předmětem vyšetřování, (i) určitého časového období nebo určité zeměpisné oblasti nebo určitého okruhu osob, které by mohly být nějakým způsobem zapojeny do závažného trestného činu, nebo (ii) osob, uchovávání jejichž údajů může z jiných důvodů přispět k prevenci, vyšetřování a stíhání závažných trestných činů; c) po určitou dobu (12 měsíců v projednávaném případě), která je stanovena, aniž jakkoli rozlišuje mezi jednotlivými kategoriemi údajů stanovenými v článku 5 dotčené směrnice podle jejich případné užitečnosti pro účely sledovaného cíle nebo podle dotčených osob (viz body 58, 59, 63 a 64 citovaného rozsudku)]

               14)

               Je-li odpověď na předchozí otázku v podstatě taková, že přístup k těmto údajům a jejich použití není v souladu s články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny, musí vnitrostátní soud nepoužít vnitrostátní právní předpis provádějící směrnici 2006/24 prohlášenou Soudním dvorem za neplatnou, nebo jiný akt založený na čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58, neboť je v rozporu s Listinou, a tudíž nesmí zohlednit údaje uchovávané a získané na jejich základě?

               15)

               Představuje s ohledem na směrnici 2006/24, zejména její bod 6 odůvodnění, podle kterého „právní odlišnosti (…) mezi vnitrostátními předpisy o uchovávání údajů pro účely předcházení, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů představují překážku na vnitřním trhu elektronických komunikací“, na cíl deklarovaný v jejím čl. 1 odst. 1, kterým je „harmonizovat předpisy členských států“, jakož i zbývající body odůvodnění, zejména [3, 4, 5, 11 a 21], a rovněž s ohledem na rozsudek Soudního dvora ze dne 10. února 2009, Irsko v. Parlament a Rada (C-301/06, EU:C:2009:68, body 70 až 72), zachování platnosti zákona provádějícího do vnitrostátního řádu směrnici 2006/24, i přesto, že tato směrnice byla Soudním dvorem prohlášena za neplatnou, překážku vytvoření a fungování vnitřního trhu, aniž je dotčeno, že žádné novější opatření unijního práva dosud nevstoupilo v platnost?

               16)

               Konkrétně, představuje zachování platnosti zákona provádějícího do vnitrostátního řádu směrnici 2006/24, i přesto, že byla tato směrnice prohlášena Soudním dvorem za neplatnou, nebo vnitrostátního zákona podle čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58 překážku vytvoření a fungování vnitřního trhu z důvodu, že kumulativně nebo alternativně:

                           a)

                           dotčené vnitrostátní právní předpisy stanoví objektivní kritéria a hmotněprávní podmínky, na jejichž základě mohou příslušné vnitrostátní orgány získat přístup mimo jiné k uchovávaným provozním a lokalizačním údajům a následně je použít pro účely prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestného činu, tato kritéria a podmínky se však týkají určitého seznamu trestné činnosti vypracovaného vnitrostátním zákonodárcem při výkonu jeho uvážení a bez harmonizace na úrovni Evropské unie?

                           b)

                           dotčené vnitrostátní právní předpisy na ochranu a bezpečnost uchovávaných údajů stanoví technické požadavky a podmínky, ale tyto podmínky a požadavky nebyly harmonizovány na úrovni Evropské unie?

               17)

               V případě kladné odpovědi alespoň na jednu z předchozích otázek, musí vnitrostátní soud v souladu s unijním právem nepoužít vnitrostátní právní předpis provádějící směrnici 2006/24 prohlášenou Soudním dvorem za neplatnou, neboť je v rozporu s vytvořením a fungováním vnitřního trhu, a v důsledku toho nezohlednit uchovávané údaje, ke kterým mohl získat přístup na základě směrnice 2006/24 nebo vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (Úř. věst. 2006 L 105, s. 54).

      (2)  EU:C:2014:238.


title: Věc C-494/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího soudu České republiky – Česká republika) – Tommy Hilfiger Licensing LLC a další v. Delta Center a.s. „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Směrnice 2004/48/ES — Dodržování práv duševního vlastnictví — Pojem ‚prostředník, jehož služby jsou užívány k porušování práva duševního vlastnictví‘ — Osoba, která má pronajatý areál tržnice a dává prodejní místa do podnájmu — Možnost vydat vůči této osobě soudní zákaz — Článek 11“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/26

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího soudu České republiky – Česká republika) – Tommy Hilfiger Licensing LLC a další v. Delta Center a.s.
   (Věc C-494/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2004/48/ES - Dodržování práv duševního vlastnictví - Pojem ‚prostředník, jehož služby jsou užívány k porušování práva duševního vlastnictví‘ - Osoba, která má pronajatý areál tržnice a dává prodejní místa do podnájmu - Možnost vydat vůči této osobě soudní zákaz - Článek 11“)
   (2016/C 335/35)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší soud České republiky

      Účastnice původního řízení

      Dovolatelky: Tommy Hilfiger Licensing LLC, Urban Trends Trading BV, Rado Uhren AG, Facton kft, Lacoste SA, Burberry Limited

      Další účastnice řízení: Delta Center a.s.

      Výrok

               1)

               Článek 11 věta třetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „prostředník, jehož služby jsou užívány třetími osobami k porušování práva duševního vlastnictví“ ve smyslu tohoto ustanovení, zahrnuje osobu, která má pronajatu tržnici a jednotlivá prodejní místa v této tržnici podnajímá trhovcům, z nichž někteří svou plochu využívají k prodeji padělků výrobků chráněných ochrannými známkami.

               2)

               Článek 11 věta třetí směrnice 2004/48 musí být vykládán v tom smyslu, že podmínky pro vydání soudního zákazu ve smyslu tohoto ustanovení vůči prostředníkovi, který poskytuje službu spočívající v pronajímání prodejních míst na tržnici, jsou totožné s podmínkami, které Soudní dvůr uvedl v rozsudku ze dne 12. července 2011, L’Oréal a další (C 324/09, EU:C:2011:474), a které platí v souvislosti se soudními zákazy, jež mohou být vydány vůči prostředníkům na on-line tržišti.

      (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


title: Věc T-291/04: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Enviro Tech Europe a Enviro Tech International v. Komise ( „Životní prostředí a ochrana spotřebitelů — Klasifikace, balení a označování n-propylbromidu jako nebezpečné látky — Směrnice 2004/73/ES — Směrnice 67/548/EHS — Nařízení (ES) č. 1272/2008 — Žaloba na neplatnost — Opožděný návrh na úpravu návrhových žádání — Právní zájem na podání žaloby — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost — Mimosmluvní odpovědnost — Rozsudek Soudního dvora rozhodující o platností směrnice 2004/73 — Totožnost předmětu“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Enviro Tech Europe a Enviro Tech International v. Komise
   (Věc T-291/04) (1)

   (Životní prostředí a ochrana spotřebitelů - Klasifikace, balení a označování n-propylbromidu jako nebezpečné látky - Směrnice 2004/73/ES - Směrnice 67/548/EHS - Nařízení (ES) č. 1272/2008 - Žaloba na neplatnost - Opožděný návrh na úpravu návrhových žádání - Právní zájem na podání žaloby - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost - Mimosmluvní odpovědnost - Rozsudek Soudního dvora rozhodující o platností směrnice 2004/73 - Totožnost předmětu)
   2012/C 32/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Enviro Tech Europe Ltd (Kingston upon Thames, Spojené království) a Enviro Tech International, Inc. (Melrose Park, Spojené státy) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis, poté P. Oliver a G. Wilms, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení směrnice Komise 2004/73/ES ze dne 29. dubna 2004 provádějící dvacáté deváté přizpůsobení technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 152, s. 1; Zvl. vyd 13/34, s. 448), v rozsahu, v němž směrnice 2004/73 klasifikuje n-propylbromid jako látku mající některé nebezpečné vlastnosti, a návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Enviro Tech Europe Ltd a Enviro Tech International, Inc. ponesou náklady řízení, včetně nákladů řízení o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Spojené věci T-456/05 a T-457/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2010 — Gütermann a Zwicky v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s průmyslovými nitěmi — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Skutečný dopad na trh — Délka trvání protiprávního jednání — Polehčující okolnosti — Spolupráce během správního řízení — Proporcionalita — Pokyny o metodě stanovování pokut“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2010 — Gütermann a Zwicky v. Komise
   (Spojené věci T-456/05 a T-457/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s průmyslovými nitěmi - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Skutečný dopad na trh - Délka trvání protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Spolupráce během správního řízení - Proporcionalita - Pokyny o metodě stanovování pokut“)
   2010/C 148/44
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gütermann AG (Gutach-Breisgau, Německo) (věc T-456/05) a Zwicky & Co. AG (Wallisellen, Švýcarsko) (věc T-457/05) (zástupci: J. Burrichter, B. Kasten a S. Orlikowski-Wolf, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre, M. Schneider a K. Mojzesowicz, poté F. Castillo de la Torre a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 3452 ze dne 14. září 2005 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.337 PO/Fil), ve znění rozhodnutí Komise K(2005) 3765 ze dne 13. října 2005, a podpůrně žádost o snížení pokuty uložené žalobkyním uvedeným rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnostem Gütermann AG a Zwicky & Co. AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-143/09 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Komise v. Petrilli ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Pomocní smluvní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou — Pravidla upravující maximální dobu zaměstnání dočasných zaměstnanců ve službách Komise — Rozhodnutí, kterým nebyla prodloužena smlouva“ )

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Komise v. Petrilli
   (Věc T-143/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Pomocní smluvní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Pravidla upravující maximální dobu zaměstnání dočasných zaměstnanců ve službách Komise - Rozhodnutí, kterým nebyla prodloužena smlouva)
   2011/C 38/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: D. Martin a B. Eggers, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Nicole Petrilli (Woluwé-Saint-Étienne, Belgie) (zástupci: původně J.-L. Lodomez a J. Lodomez, poté D. Dejehet a A. Depondt, advokáti)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. ledna 2009, Petrilli v. Komise (F-98/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené N. Petrilli v prvním stupni řízení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc T-117/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2013 Giorgio Lebedef proti usnesení vydanému dne 12. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-109/11, Lebedef v. Komise

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2013 Giorgio Lebedef proti usnesení vydanému dne 12. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-109/11, Lebedef v. Komise
   (Věc T-117/13 P)
   2013/C 147/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil usnesení SVS ze dne 12. prosince 2012 ve věci F-109/11, Lebedef v. Komise týkající se návrhu na zrušení hodnotící zprávy žalobce za období 1.1.2009-31.12.2009 a konkrétně část zprávy vypracovanou pro toto období EUROSTATEM;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním žalobce předloženým v prvostupňovém řízení;

               —

               podpůrně vrátil věc zpět k rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu;

               —

               rozhodl o nákladech a uložil Komisi Evropské unie jejich náhradu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel šest důvodů kasačního opravného prostředku, z nichž první, druhý, třetí a šestý jsou v podstatě totožné s důvody uvedenými ve věci T-116/13 P, Lebedef v. Komise, či jim podobné.
   Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku se zakládá na nesprávném právním posouzení, jelikož SVS podle navrhovatele dospěl k závěru, že zpráva o činnosti navrhovatele v odborové či profesní organizaci (zpráva OPO) měla být pouze přiložena ke zprávě o funkcích navrhovatele ve Statistickém úřadu Evropské unie (Eurostat) (body 68 až 70 napadeného usnesení).
   Pátý důvod kasačního opravného prostředku se zakládá na nesprávném právním posouzení, jelikož SVS podle navrhovatele konstatoval, že posledně uvedený měl v úmyslu napadnout hodnotící zprávy vůči jeho osobě z doby před rokem 2009 a rozhodnutí Komise nepovýšit jej (body 74 a 75 napadeného usnesení).


title: Věc C-339/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato) – Nuova società di telecomunicazioni SpA v. Ministero delle Comunicazioni, ENI SpA (Telekomunikační služby — Směrnice 97/13/ES — Poplatky za individuální licence)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato) – Nuova società di telecomunicazioni SpA v. Ministero delle Comunicazioni, ENI SpA
   (Věc C-339/04) (1)

   (Telekomunikační služby - Směrnice 97/13/ES - Poplatky za individuální licence)
   (2006/C 224/08)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nuova società di telecomunicazioni SpA

      Žalovaný: Ministero delle Comunicazioni, ENI SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Výklad článků 6 a 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb (Úř. věst. L 117, s. 15) – Slučitelnost vnitrostátního ustanovení, zavazujícího společnosti vykonávající veřejnou službu a realizující telekomunikační sítě založit samostatnou společnost pro výkon veškerých činností v oblasti telekomunikačních služeb
   Výrok
   Článek 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která ukládá držiteli individuální licence k zajišťování veřejné telekomunikační sítě, za kterou zaplatil takový poplatek, jako je poplatek uvedený v tomto článku, zaplacení dodatečného poplatku za soukromé používání zmíněné sítě, který je vypočítán podle kritérií, jež neodpovídají kritériím stanoveným ve zmíněném článku.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc T-105/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. října 2007 – InterVideo v. OHIM (WinDVD Creator) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství WinDVD Creator — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/41

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. října 2007 – InterVideo v. OHIM (WinDVD Creator)
   (Věc T-105/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství WinDVD Creator - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 297/83)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: InterVideo Inc. (Fremont, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: K. Manhaeve, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Mondéjar, zmocněnec)
   Předmět
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. ledna 2006 (věc R 987/2005-2) týkajícímu se zápisu obrazového označení WinDVD Creator jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               InterVideo Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc C-206/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Švédské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 90/427/EHS — Obchod s koňovitými uvnitř Společenství — Povinnost stanovení genetické hodnoty plemenných hřebců ve Švédsku)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/12

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-206/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 90/427/EHS - Obchod s koňovitými uvnitř Společenství - Povinnost stanovení genetické hodnoty plemenných hřebců ve Švédsku)
   (2006/C 326/25)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Erlbacher a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království (zástupce: K. Norman, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 28 ES a článku 3 směrnice Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství (Úř. věst. L 224, s. 55) – Povinnost stanovení genetické hodnoty plemenných hřebců ve Švédsku
   Výrok

               1)

               Švédské království tím, že ve svém vnitrostátním právním řádu zavedlo povinnost stanovení genetické hodnoty plemenných hřebců ve Švédsku pro jejich využití k veřejné plemenitbě, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 3 směrnice Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství.

               2)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


               20.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/8

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená odvolacím soudem Borgarting lagmannsrett dne 27. září 2016 ve věci Yara International ASA proti norské vládě zastoupené ministerstvem financí
   (Věc E-15/16)
   (2017/C 123/09)
   Soudnímu dvoru ESVO byla dopisem ze dne 27. září 2016 podána žádost odvolacího soudu Borgarting lagmannsrett, kterou podatelna Soudního dvora obdržela dne 4. října 2016, o poradní stanovisko ve věci Yara International ASA proti norské vládě zastoupené ministerstvem financí:
   Je slučitelné se články 31 a 34 Dohody o EHP, aby vnitrostátní pravidla o příspěvcích uvnitř skupiny, jako pravidla v norském daňovém zákoně, podle nichž příspěvek snižuje zdanitelný příjem převodce a je zahrnut do zdanitelného příjmu příjemce bez ohledu na to, zda příjemce dosáhne z daňového hlediska ztráty nebo zisku, požadovala, že jak převodce, tak příjemce mají daňovou povinnost v daném státě EHP, nebo je třeba pravidla EHP vyložit tak, že za určitých podmínek se musí v dané oblasti udělit výjimka z daňové povinnosti?