title: Věc C-261/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. února 2018 – Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 101 SFEU — Stanovení cen — Služby mezinárodní letecké přepravy — Dohoda o stanovení cen mající vliv na konečnou cenu služeb“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/3

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. února 2018 – Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-261/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 101 SFEU - Stanovení cen - Služby mezinárodní letecké přepravy - Dohoda o stanovení cen mající vliv na konečnou cenu služeb“)
   (2018/C 112/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd (zástupci: U. Denzel, C. von Köckritz a C. Klöppner, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Dawes, H. Leupold a G. Meessen, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd [Uxbridge (Spojené království)], Kühne + Nagel Ltd [Šanghaj (Čína)] a Kühne + Nagel Ltd [Hongkong (Čína)] ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc C-728/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. prosince 2017 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 13. října 2017 ve věci T-572/16, Brouillard v. Komise

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. prosince 2017 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 13. října 2017 ve věci T-572/16, Brouillard v. Komise
   (Věc C-728/17 P)
   (2018/C 112/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Mihaylova, G. Gattinara, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Alain Lauren Brouillard

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 13. října 2017, Brouillard v. Komise (T-572/16),

               —

               zamítl žalobu v prvním stupni;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení v obou řízeních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a zkreslení. Tento důvod se skládá ze tří částí a týká se bodů 36, 39, 43 až 56, 62 a 63 napadeného rozsudku.
   V první části Komise tvrdí, že se Tribunál při výkladu oznámení o výběrovém řízení dopustil nesprávného právního posouzení. V bodech 36, 45 a 47 až 56 napadeného rozsudku totiž nesprávně konstatoval, že přídavné jméno „úplné“, použité ve výrazu „úplné právní vzdělání“ obsaženém v oznámení o výběrovém řízení, neodkazovalo na obsah požadovaného diplomu a že slovo „odpovídající“, obsažené ve výrazu „diplom odpovídající minimálně magisterské úrovni“, neodkazovalo na diplom, ale na vzdělání. Stejně tak se Komise domnívá, že kontextuální a teleologický výklad nepodporuje závěry Tribunálu, jelikož výklad podmínek pro účast ve výběrovém řízení je třeba provést ve světle popisu úkolů zastávaných na obsazovaných místech, kterými byly podle přílohy I k oznámení o výběrovém řízení překladatelské úkoly prováděné „vysoce kvalifikovanými právními odborníky“.
   V rámci druhé části se Komise dovolává nesprávného právního posouzení při výkladu článku 5 odst. 3 písm. c) bodu i) služebního řádu provedeného v bodech 46 až 49 a 52 až 53 napadeného rozsudku. Komise se domnívá, že toto ustanovení služebního řádu je zcela irelevantní pro postupy přijímání zaměstnanců, a zejména nebrání administrativě, aby při sestavování obsahu oznámení o výběrovém řízení stanovila podmínky účasti, které jsou přísnější než kritéria stanovená v tomto ustanovení. V rozporu s tím, co Tribunál uvedl, nemůže být oznámení o výběrovém řízení vykládáno s ohledem na toto ustanovení služebního řádu.
   Ve třetí části se Komise dovolává zkreslení obsahu titulu magister k odborným účelům z Univerzity v Poitiers a přihlášky k výběrovému řízení žalobce v prvním stupni. Komise se domnívá, že z těchto dvou důkazů vyplývá, že žalobce nemá diplom, který by odpovídal diplomu magistr 2 v oboru právo po ukončení pětiletého studia, který vyžaduje oznámení o výběrovém řízení. Závěry Tribunálu v bodech 39 a 43 až 44 a 52 až 54 napadeného rozsudku jsou tedy nesprávné.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení při výkladu pravidel upravujících vymezení pravomocí výběrové komise při ověřování existence diplomu uchazeče. Tento druhý důvod, který se týká bodů 37, 52 a 54 až 56 napadeného rozsudku, zpochybňuje úvahu Tribunálu, podle které musí výběrová komise přijmout diplom žalobce v prvním stupni pouze na základě vnitrostátních ustanovení upravujících vydávání diplomu.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku, který se týká bodů 39, 44, 47 až 48, 52 a 57-61 napadeného rozsudku, vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož Tribunál dostatečné přesně neuvedl, na základě kterých důkazů ve spise má žalobce v prvním stupni diplom, který mu umožňuje splnit podmínku požadovanou v oznámení o výběrovém řízení. Krom toho si Tribunál protiřečí, protože i když tvrdil, že úplné právní vzdělání a diplom potvrzující úplné vysokoškolské studium jsou dvě různé věci, konstatoval existenci diplomu, aniž uvedl, jaký důkaz by mohl být považován za důkaz prokazující existenci úplného právního vzdělání. Konečně Tribunál dostatečně nevysvětlil, proč v rozsudku ve věci T-420/13, který zakládá překážku věci rozsouzené, byl diplom žalobce v zadávacím řízení na veřejnou zakázku na překladatelské služby jako „freelance“ pro administrativu Soudního dvora zamítnut, zatímco tentýž diplom nyní odůvodňuje, aby tentýž žalobce mohl být jmenován úředníkem na místo právníka – lingvisty v překladatelské službě Soudního dvora.


title: Věc C-106/17: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 31. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Szczecinie – Polsko) – Paweł Hofsoe v. LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Nařízení (EU) č. 1215/2012 — Článek 11 odst. 1 písm. b) a článek 13 odst. 2 — Příslušnost ve věcech pojištění — Osobní působnost — Pojem ‚poškozený‘ — Podnikatel v odvětví pojišťovnictví — Vyloučení“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/5

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 31. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Szczecinie – Polsko) – Paweł Hofsoe v. LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG
   (Věc C-106/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 11 odst. 1 písm. b) a článek 13 odst. 2 - Příslušnost ve věcech pojištění - Osobní působnost - Pojem ‚poškozený‘ - Podnikatel v odvětví pojišťovnictví - Vyloučení“)
   (2018/C 112/07)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Paweł Hofsoe

      Žalovaná: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG

      Výrok

   Článek 13 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být ve spojení s čl. 11 odst. 1 písm. b) téhož nařízení vykládán v tom smyslu, že se ho nemůže dovolávat fyzická osoba, jejíž profesionální činnost spočívá zejména ve vymáhání nároků na náhradu škody od pojistitelů a která se na základě smlouvy o postoupení pohledávky uzavřené s obětí dopravní nehody domáhá u soudu členského státu bydliště poškozeného určení občanskoprávní odpovědnosti pojistitele viníka této nehody a tento pojistitel má sídlo v jiném členském státě než v členském státě bydliště poškozeného.

      (1)  Úř. věst. C 202, 26.6.2017.


title: Věc C-37/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 19. ledna 2018 – Vueling Airlines SA v. Jean-Luc Poignant

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 19. ledna 2018 – Vueling Airlines SA v. Jean-Luc Poignant
   (Věc C-37/18)
   (2018/C 112/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Vueling Airlines SA

      Odpůrce: Jean-Luc Poignant

      Předběžné otázky

               1)

               Použije se výklad stanovený Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 27. dubna 2017, A-Rosa Flussschiff, C-620/15, ohledně čl. 14 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1408/71/EHS (1), ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením (ES) č. 118/97 (2), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 (3) ze dne 13. dubna 2005, i na spor týkající se trestného činu nehlášené práce, ve kterém byla vydána potvrzení E 101 podle čl. 14 odst. 1 písm. a) na základě čl. 11 odst. 1 nařízení č. 574/72/ES ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 (4), zaměstnancům vykonávajícím práci na území členského státu, v němž mají své bydliště a v němž má svou pobočku příslušný podnik v odvětví letecké dopravy usazený v jiném členském státě, ačkoli se na danou situaci vztahuje čl. 14 odst. 2 písm. a) bod i) a ačkoli lze usoudit na základě pouhého přečtení dotčeného potvrzení E 101, v němž je jako hlavní místo výkonu práce uvedeno letiště a jako zaměstnavatel podnik v odvětví letecké dopravy, že potvrzení bylo získáno podvodně?

               2)

               V případě kladné odpovědi, je třeba vykládat zásadu přednosti práva Evropské unie v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní soud, který je podle právních předpisů svého státu vázán překážkou věci pravomocně rozsouzené trestním soudem vzhledem k občanskoprávnímu řízení, vyvodil důsledky z rozhodnutí trestního soudu vydaného způsobem neslučitelným s pravidly unijního práva a uložil v občanskoprávním řízení zaměstnavateli povinnost zaplatit zaměstnanci náhradu škody pouze na základě skutečnosti, že tento zaměstnavatel byl v trestním řízení odsouzen za nehlášenou práci?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, kterým se mění a aktualizuje nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a nařízení (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 (Úř. věst. L 28, s. 1)

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 (Úř. věst. L 117, s. 1).

      (4)  Nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 74. s. 1).


title: Věc T-70/18: Žaloba podaná dne 7. února 2018 – Sonova Holding v. EUIPO (HEAR THE WORLD)

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/45

         Žaloba podaná dne 7. února 2018 – Sonova Holding v. EUIPO (HEAR THE WORLD)
   (Věc T-70/18)
   (2018/C 112/57)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sonova Holding AG (Stäfa, Švýcarsko) (zástupci: R. Pansch a A. Sabellek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „HEAR THE WORLD“ – Přihláška č. 15 274 426

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. listopadu 2017, ve věci R 1645/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-710/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 18. prosince 2017 – CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa v. Comune di Tarvisio

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 18. prosince 2017 – CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa v. Comune di Tarvisio
   (Věc C-710/17)
   (2018/C 112/22)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa

      Odpůrce: Comune di Tarvisio

      Předběžná otázka

   Je s článkem 48 směrnice 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 slučitelné takové ustanovení, jako je ustanovení uvedené v čl. 53 odst. 3 legislativního nařízení č. 163 ze dne 16. dubna 2006, které připouští k účasti na zadávacím řízení podnik s „označeným“ projektantem, který podle vnitrostátní judikatury nemůže z důvodu, že není uchazečem, využít schopností jiného subjektu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).


title: Věc T-90/18: Žaloba podaná dne 19. února 2018 – Guiral Broto v. EUIPO – Gastro & Soul (CAFE DEL SOL)

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/30

         Žaloba podaná dne 19. února 2018 – Guiral Broto v. EUIPO – Gastro & Soul (CAFE DEL SOL)
   (Věc T-90/18)
   (2018/C 134/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španělsko) (zástupce: J. de Castro Hermida, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Café del Sol – Ochranná známka Evropské unie č. 6 104 608

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4.12.2017 ve věci R 1096/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a určil, že námitky založené na španělské ochranné známce s právem přednosti č. 2348110, zapsané ve třídě 42 mezinárodní nomenklatury, ve vlastnictví Ramóna Guiral Brota, podávajícího námitky, jsou opodstatněné;

               —

               potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení v tom smyslu, že přihláška ochranné známky EU č. 6 104 608 pro „služby zajišťující stravování a nápoje; dočasné ubytování a catering“ ve třídě 43 mezinárodní nomenklatury, podaná německou obchodní společností Gastro & Soul GmbH, se s ohledem na nebezpečí záměny, které by pro spotřebitele vyplývalo ze souběžné existence kolidujících ochranných známek, vzhledem k prokázané podobnosti jejich jmen a jejich totožnému určení, zamítá; nebo, pokud k tomu Tribunál nemá pravomoc, vrátil věc zpět odvolacímu senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu s pokynem považovat námitky za opodstatněné;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí pro nesoudržnost a pro porušení práva žalobce se v řízení účinně bránit a právní jistoty, neboť mu v odvolacím řízení č. 1096/2017-4 byla výslovně odepřena možnost předložit úplný překlad namítané ochranné známky s právem přednosti, čímž byl zmařen jeden ze základních cílů vrácení věci odvolacím senátům EUIPO, o kterém Tribunál rozhodl rozsudkem ze dne 13. prosince 2016 ve věci T-549/15, a věc znovu vrátil odvolacím senátům EUIPO a umožnil jim tak zjednat nápravu a rozhodnout o odvolání odpovídajícím způsobem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


201805250241897582018/C 200/064142016CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL201804176611Věc C-414/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Vera Egenberger v. Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V. „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení — Rozdíl v zacházení na základě náboženského vyznání nebo víry — Pracovní činnosti vykonávané v církvích nebo jiných organizacích, jejichž etika je založena na náboženském vyznání nebo víře — Náboženské vyznání nebo víra osoby představující podstatný, legitimní a odůvodněný profesní požadavek se zřetelem k etice organizace — Pojem — Povaha činností a podmínky jejich výkonu — Článek 17 SFEU — Články 10, 21 a 47 Listiny základních práv Evropské unie“
 ---documentbreak--- C2002018CS610120180417CS00066161Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Vera Egenberger v. Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.
   (Věc C-414/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení — Rozdíl v zacházení na základě náboženského vyznání nebo víry — Pracovní činnosti vykonávané v církvích nebo jiných organizacích, jejichž etika je založena na náboženském vyznání nebo víře — Náboženské vyznání nebo víra osoby představující podstatný, legitimní a odůvodněný profesní požadavek se zřetelem k etice organizace — Pojem — Povaha činností a podmínky jejich výkonu — Článek 17 SFEU — Články 10, 21 a 47 Listiny základních práv Evropské unie““2018/C 200/06Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vera Egenberger

      Žalovaný: Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

      Výrok

            1)

            Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, ve spojení s jejími články 9 a 10, jakož i s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud církev nebo jiná organizace, jejíž etika je založena na náboženském vyznání nebo víře, tvrdí na podporu aktu nebo rozhodnutí, jakým je zamítnutí žádosti o pracovní místo v této církvi nebo organizaci, že náboženské vyznání představuje z povahy dotyčných činností nebo podmínek jejich výkonu podstatný, legitimní a odůvodněný profesní požadavek se zřetelem k etice této církve nebo této organizace, musí takové tvrzení případně podléhat účinnému soudnímu přezkumu, který má zajistit, aby v projednávané věci byla splněna kritéria uvedená v čl. 4 odst. 2 této směrnice.

            2)

            Článek 4 odst. 2 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že podstatný, legitimní a odůvodněný profesní požadavek, který je v něm uveden, odkazuje vzhledem k etice dotyčné církve nebo organizace na požadavek nezbytný a objektivní z povahy nebo podmínek výkonu dotčené pracovní činnosti a nemůže zahrnovat úvahy, které nesouvisí s touto etikou nebo právem této církve nebo této organizace na autonomii. Tento požadavek musí být v souladu se zásadou proporcionality.

            3)

            Vnitrostátní soud, který rozhoduje o sporu mezi dvěma jednotlivci, je povinen, pokud není možné, aby vyložil použitelné vnitrostátní právo v souladu s čl. 4 odst. 2 směrnice 2000/78, zajistit v rámci svých pravomocí soudní ochranu vyplývající pro jednotlivce z článků 21 a 47 Listiny základních práv Evropské unie a plný účinek těchto článků, přičemž v případě potřeby upustí od uplatnění jakéhokoli odporujícího vnitrostátního ustanovení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 419, 14.11.2016.


201805250501897042018/C 200/582312018TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180404464611Věc T-231/18: Žaloba podaná dne 4. dubna 2018 – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam v. EUIPO – Lupu (Djili)
 ---documentbreak--- C2002018CS4610120180404CS0058461461Žaloba podaná dne 4. dubna 2018 – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam v. EUIPO – Lupu (Djili)
   (Věc T-231/18)2018/C 200/58Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bulharsko) (zástupce: C. Romiţan, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Victor Lupu (Bukurešť, Rumunsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Djili – Přihláška č. 15 497 662

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. ledna 2018, ve věci R 1902/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            zamítl odvolání Lupu Victor;

            —

            uložil účastnici námitkového řízení a řízení před odvolacím senátem, Lupu Victor, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že označení si byla zvukově podobná;

            —

            Odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že konceptuální srovnání bylo v tomto případě irelevantní.


201806080311931532018/C 221/432722018TC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL20180427363722Věc T-272/18: Žaloba podaná dne 27. dubna 2018 – EBM Technologies v. EUIPO (MobiPACS)
 ---documentbreak--- C2212018CS3620120180427CS0043362372Žaloba podaná dne 27. dubna 2018 – EBM Technologies v. EUIPO (MobiPACS)
   (Věc T-272/18)2018/C 221/43Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: EBM Technologies Inc. (Taipei City, Tchaj-wan) (zástupci: Rechtsanwälte J. Liesegang, M. Jost, N. Lang)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „MobiPACS“ – Přihláška č. 16 400 061

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. února 2018, ve věci R 2145/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 42 odst. 1 ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


201806080131931612018/C 221/322982017TC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL20180418262721Věc T-298/17: Usnesení Tribunálu ze dne 18. dubna 2018 – Iordăchescu a další v. Parlament a další „Žaloba na neplatnost — Směrnice 2014/40/EU — Sbližování právních předpisů — Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových a souvisejících výrobků — Lhůta k podání žaloby — Opožděnost — Návrh na náhradu škody — Návrh na zahájení řízení — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost — Nepříslušnost“
 ---documentbreak--- C2212018CS2610120180418CS0032261272Usnesení Tribunálu ze dne 18. dubna 2018 – Iordăchescu a další v. Parlament a další
   (Věc T-298/17) (
         1
      )
   „„Žaloba na neplatnost — Směrnice 2014/40/EU — Sbližování právních předpisů — Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových a souvisejících výrobků — Lhůta k podání žaloby — Opožděnost — Návrh na náhradu škody — Návrh na zahájení řízení — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost — Nepříslušnost““2018/C 221/32Jednací jazyk: rumunština
      Účastníci řízení

      Žalobci: Adrian Iordăchescu (Bukurešť, Rumunsko), Florina Iordăchescu (Bukurešť), Mihaela Iordăchescu (Bukurešť) a Cristinel Iordăchescu (Bukurešť) (zástupce: A. Cuculis, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio a C. Ionescu Dima, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: E. Karlsson a O. Segnana, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: H. Stancu a J. Tomkin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na základě článku 263 SFEU na částečné zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES (Úř. věst. 2014, L 127, s. 1), a zadruhé návrh na základě článku 268 SFEU na náhradu škody, kterou žalobci údajně utrpěli.

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Adrianu Iordăchescu, Florině Iordăchescu a Mihaele Iordăchescu, jakož i Cristinelu Iordăchescu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


201806080191931222018/C 221/342302018TC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL20180504272822Věc T-230/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. května 2018 – Czarnecki v. Parlament „Řízení o předběžných opatřeních — Institucionální právo — Místopředseda Evropského parlamentu — Rozhodnutí Parlamentu o odvolání místopředsedy — Návrh na nařízení předběžných opatření — Příkaz — Nepřípustnost“
 ---documentbreak--- C2212018CS2720120180504CS0034272282Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. května 2018 – Czarnecki v. Parlament
   (Věc T-230/18 R)
   „„Řízení o předběžných opatřeních — Institucionální právo — Místopředseda Evropského parlamentu — Rozhodnutí Parlamentu o odvolání místopředsedy — Návrh na nařízení předběžných opatření — Příkaz — Nepřípustnost““2018/C 221/34Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Ryszard Czarnecki (Varšava, Polsko) (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz a S. Alonso de León, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU směřující jednak k odkladu výkonu rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 7. února 2018, kterým se schvaluje předčasné ukončení výkonu funkce místopředsedy Parlamentu, kterou zastával žalobce, a jednak k tomu, aby bylo Parlamentu nařízeno, aby ponechal žalobci funkci místopředsedy Parlamentu

      Výrok

            1)

            Návrh na předběžné opatření se zamítá.

            2)

            O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


201806080471931452018/C 221/041262018CJC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL201802163531Věc C-126/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 16. února 2018 – Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018CS310120180216CS00043153Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 16. února 2018 – Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Věc C-126/18)2018/C 221/04Jednací jazyk: maďarština
      Předkládající soud

   Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dalmandi Mezőgazdasági Zrt.

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Předběžné otázky

            1)

            Je soudní praxe členského státu, podle níž se při zkoumání relevantních předpisů v oblasti úroků z prodlení vychází z předpokladu, že vnitrostátní daňový orgán se nedopustil porušení práva (nečinnosti) — to znamená, že nebyl v prodlení, pokud jde o neodpočitatelnou část DPH odpovídající nezaplaceným nabytím osob povinných k dani — protože v okamžiku, kdy uvedený orgán rozhodl, byla vnitrostátní právní úprava, která porušovala právo Společenství, platná a Soudní dvůr konstatoval neslučitelnost jí stanoveného požadavku s právem Společenství až později, v souladu s ustanoveními práva Společenství, směrnicí Rady 2006/112/ES (
                  1
               ) (dále jen „směrnice o DPH“) (zejména s ohledem na její článek 183) a zásadami efektivity, přímého účinku a rovnocennosti? Vnitrostátní praxe takto uznala uplatňování tohoto požadavku stanoveného vnitrostátní právní úpravou, která porušovala unijní právo, do okamžiku, kdy jej vnitrostátní zákonodárce formálně zrušil, za kvazikonformní s právem.

            2)

            Je v souladu s právem Společenství, zejména s ustanoveními směrnice o DPH (zejména s ohledem na její článek 183) a zásadami efektivity, přímého účinku a rovnocennosti právní úprava a praxe členského státu, které při zkoumání relevantních předpisů v oblasti úroků z prodlení rozlišují, zda daňový orgán nevrátil daň, protože se řídil tehdy platnými vnitrostátními předpisy — které nadto porušovaly právo Společenství – nebo zda nevrácením daně taková ustanovení porušil, a které v souvislosti s výší úroků splatných z DPH, jejíž vrácení nebylo možné požadovat v přiměřené lhůtě v důsledku požadavku vnitrostátního práva, který Soudní dvůr prohlásil za odporující unijnímu právu, stanoví dvě odlišná období, přičemž

                     —

                     v prvním období mají osoby povinné k dani právo pouze na úrok z prodlení odpovídající základní sazbě centrální banky, jelikož vzhledem k tomu, že maďarská právní úprava odporující právu Společenství byla tehdy ještě platná, maďarské daňové orgány nejednaly protiprávně, když nepovolily odvedení DPH uvedené na fakturách v přiměřené lhůtě, zatímco

                     —

                     ve druhém období musí být zaplacen úrok odpovídající dvojnásobku základní sazby centrální banky – použitelný kromě toho v právním řádu dotčeného členského státu v případě prodlení — avšak pouze u opožděné platby úroků z prodlení odpovídajících prvnímu období?

            3)

            Je v souladu s právem Společenství, článkem 183 směrnice o DPH a zásadou efektivity praxe členského státu, která stanoví jako počáteční datum pro výpočet úroků z prodlení (složený úrok, nebo úroky z úroků) splatných podle ustanovení členského státu na základě prodlení s placením úroků z prodlení z daně zadržované v rozporu s unijním právem (úroky z DPH; v tomto případě jistina) nikoliv původní den splatnosti úroků z DPH (jistiny), ale pozdější okamžik, s ohledem zejména na to, že žádost o zaplacení úroků z daní, které jsou zadržovány nebo nejsou poskytnuty v rozporu s unijním právem, je subjektivním právem, které vyplývá přímo ze samotného unijního práva?

            4)

            Je v souladu s právem Společenství, článkem 183 směrnice o DPH a zásadou efektivity praxe členského státu, podle níž musí osoba povinná k dani podat samostatnou žádost v případě, že požaduje úroky splatné z důvodu porušení práva v důsledku prodlení ze strany daňového orgánu, zatímco v jiných případech nároku na úroky z prodlení není taková samostatná žádost nutná, protože úroky jsou přiznány i bez návrhu?

            5)

            Je-li odpověď na předchozí otázku kladná, je v souladu s právem Společenství, článkem 183 směrnice o DPH a zásadou efektivity praxe členského státu, podle níž lze složený úrok (úroky z úroků) odpovídající prodlení se zaplacením úroků z daně zadržované v rozporu s unijním právem, jak konstatoval Soudní dvůr (úroky z DPH; v tomto případě jistina), přiznat pouze tehdy, pokud osoba povinná k dani podá mimořádnou žádost, prostřednictvím které nepožaduje konkrétně úroky, nýbrž částku daně odpovídající nezaplaceným nabytím dlužnou právě v okamžiku, kdy ve vnitrostátním právu bylo zrušeno pravidlo členského státu odporujícího unijnímu právu, které vyžadovalo zadržení dlužné DPH při uvedeném nezaplacení, ačkoliv se úroky z DPH, které jsou základem požadavku složeného úroku, pokud jde o zdaňovací období předcházející mimořádné žádosti, již staly splatnými a dosud nebyly zaplaceny?

            6)

            Je-li odpověď na předchozí otázku kladná, je v souladu s právem Společenství, článkem 183 směrnice o DPH a zásadou efektivity praxe členského státu, která vede ke ztrátě nároku na složený úrok (úroky z úroků) odpovídající prodlení se zaplacením úroků z daně zadržované v rozporu s unijním právem, jak konstatoval Soudní dvůr (úroky z DPH; v tomto případě jistina), v souvislosti se žádostmi o zaplacení úroků z DPH, které nespadaly do období pro přiznání DPH dotčeného promlčecí lhůtou stanovenou pro podání mimořádné žádosti, jelikož uvedené úroky se staly splatnými dříve?

            7)

            Je v souladu s právem Společenství a článkem 183 směrnice o DPH (s ohledem zejména na zásadu efektivity a na subjektivní povahu nároku na zaplacení úroků z daní, které jsou zadržovány nebo nejsou poskytnuty v rozporu s unijním právem) praxe členského státu, která zbavuje osobu povinnou k dani s konečnou platností možnosti požadovat úroky z daně zadržované v souladu s vnitrostátní právní úpravou, která byla později prohlášena za odporující právu Společenství a která zakazovala domáhat se DPH v souvislosti s určitými nezaplacenými nabytími, přičemž

                     —

                     [podle této praxe] nebyla žádost o zaplacení úroků považována v okamžiku, kdy byl možné požadovat vrácení daně, za odůvodněnou, protože ustanovení prohlášené později za odporující právu Společenství bylo platné (jelikož nedošlo k prodlení a daňový orgán pouze uplatnil platné právo),

                     —

                     a následně, když ve vnitrostátním právním řádu bylo zrušeno ustanovení, které bylo prohlášeno za odporující právu Společenství a které omezovalo nárok na vrácení na základě promlčení?

            8)

            Je v souladu s právem Společenství, článkem 183 směrnice o DPH a zásadou efektivity praxe členského státu, podle níž možnost požadovat úroky z prodlení, které musí být zaplaceny z úroků z DPH (jistiny), které přísluší osobě povinné k dani z daně, která nebyla vrácena v okamžiku, kdy bylo možné se jí původně domáhat, kvůli pravidlu vnitrostátního práva, které bylo později prohlášeno za odporující právu Společenství, závisí, pro celé období od roku 2005 do roku 2011, na tom, zda osoba povinná k dani nyní může žádat o vrácení DPH odpovídající období pro přiznání uvedené daně, během nějž bylo ve vnitrostátním právním řádu zrušeno dotčené ustanovení odporující právu Společenství (září 2011), ačkoliv k zaplacení úroků z DPH (jistiny) do tohoto okamžiku nedošlo, a nedošlo k němu ani později, do okamžiku, kdy byl požadavek předložen vnitrostátnímu soudu?

      (
         1
      ) – Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


201806220591970182018/C 240/602862018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180507525211Věc T-286/18: Žaloba podaná dne 7. května 2018 – Azarov v. Rada
 ---documentbreak--- C2402018CS5210120180507CS0060521521Žaloba podaná dne 7. května 2018 – Azarov v. Rada
   (Věc T-286/18)2018/C 240/60Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Mykola Janovyč Azarov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: Rechtsanwälte A. Egger a G. Lansky)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            podle článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2018, L 63, s. 48) jakož i prováděcí nařízení Rady (EU) č. 2018/326 ze dne 5. března 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2018, L 63, s. 5) v rozsahu, v němž se týkají žalobce

            —

            podle článku. 64 jednacího řádu Tribunálu nařídil organizační procesní opatření;

            —

            podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality
            Žalobce uplatňuje, že již popáté nařízená omezující opatření jsou zjevně nepřiměřená.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení
            Žalobce uvádí, že Rada nezaložila své rozhodnutí o uložení omezujících opatření na dostatečně pevném skutkovém základu vyžadovaném judikaturou.


201806220771970262018/C 240/7412018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180504636312Věc T-1/18: Usnesení Tribunálu ze dne 4. května 2018 – Deutsche Lufthansa v. Komise
 ---documentbreak--- C2402018CS6320120180504CS0074632631Usnesení Tribunálu ze dne 4. května 2018 – Deutsche Lufthansa v. Komise
   (Věc T-1/18) (
         1
      )2018/C 240/74Jednací jazyk: angličtinaPředseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 63, 19.2.2018.


201806220111970732018/C 240/302942018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180427262611Věc C-294/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Markkinaoikeus (Finsko) dne 27. dubna 2018 – Oulun Sähkönmyynti Oy
 ---documentbreak--- C2402018CS2610120180427CS0030261261Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Markkinaoikeus (Finsko) dne 27. dubna 2018 – Oulun Sähkönmyynti Oy
   (Věc C-294/18)2018/C 240/30Jednací jazyk: finština
      Předkládající soud

   Markkinaoikeus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Oulun Sähkönmyynti Oy

      Odpůrce: Energiavirasto

      Předběžné otázky

            1)

            Je nutno vykládat čl. 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES (
                  1
               ) v tom smyslu, že poskytnutí slevy ze základního poplatku za elektřinu na základě způsobu fakturace zvoleného koncovým zákazníkem znamená, že koncovým zákazníkům, kteří slevu z ceny neobdrželi, nebyla faktura a informace o vyúčtování poskytována bezplatně?

            2)

            Bude-li odpověď na první předběžnou otázku záporná a poskytování výše uvedené slevy z ceny může být přípustné: Vyplývají ze směrnice 2012/27/EU při posuzování přípustnosti slevy z ceny zvláštní doplňující podmínky, které musí být zohledněny, například zda sleva z ceny odpovídá úspoře nákladů dosažené zvoleným způsobem fakturace, nebo zda se sleva z ceny vztahuje na počet vystavených faktur nebo zda lze slevu z ceny poskytnout skupině koncových zákazníků, jejíž volba způsobu fakturace vedla k dosažení úspory nákladů?

            3)

            Pokud poskytnutí slevy z ceny uvedené v první předběžné otázce znamená, že u jiných koncových zákazníků než těch, kteří si zvolili zvláštní způsob fakturace, byly poplatky vybírány v rozporu s čl. 11 odst. 1 směrnice 2012/27/EU: Vyplývají z unijního práva zvláštní požadavky, které musí být zohledněny při rozhodování o vrácení poplatků?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2012, L 315, s. 1.


201806220461970832018/C 240/75522018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180516636313Věc T-52/18: Usnesení Tribunálu ze dne 16. května 2018 – Teollisuuden Voima v. Komise
 ---documentbreak--- C2402018CS6330120180516CS0075633631Usnesení Tribunálu ze dne 16. května 2018 – Teollisuuden Voima v. Komise
   (Věc T-52/18) (
         1
      )2018/C 240/75Jednací jazyk: angličtinaPředseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


201806220671970852018/C 240/454192017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180518414111Věc T-419/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2018 – Mendes v. EUIPO – Actial Farmaceutica (VSL#3) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Evropské unie VSL#3 — Ochranná známka, která se stala označením, které je v obchodě obvyklé pro výrobek nebo službu, pro kterou je zapsána — Ochranná známka, která může klamat veřejnost — Článek 51 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) č. 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2402018CS4110120180518CS0045411411Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2018 – Mendes v. EUIPO – Actial Farmaceutica (VSL#3)
   (Věc T-419/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Evropské unie VSL#3 — Ochranná známka, která se stala označením, které je v obchodě obvyklé pro výrobek nebo službu, pro kterou je zapsána — Ochranná známka, která může klamat veřejnost — Článek 51 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) č. 2017/1001]““2018/C 240/45Jednací jazyk: italština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mendes SA (Lugano, Švýcarsko) (zástupce: G. Carpineti, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Actial Farmaceutica Srl (Řím, Itálie) (zástupce: S. Giudici, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. května 2017 (věc R 1306/2016-2), týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Mendes a Actial Farmaceutica.

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Mendes SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


201806290671986692018/C 249/283402016TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180531232421Věc T-340/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2018 – Flatworld Solutions v. EUIPO – Outsource Professional Services (Outsource 2 India) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie Outsource 2 India — Zlý úmysl — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2492018CS2310120180531CS0028231242Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2018 – Flatworld Solutions v. EUIPO – Outsource Professional Services (Outsource 2 India)
   (Věc T-340/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie Outsource 2 India — Zlý úmysl — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 249/28Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Flatworld Solutions Pvt Ltd (Bengalúru, Indie) (zástupci: S. O. Gillert, K Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes a J. Schumacher, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Outsource Professional Services Ltd (Friedrichshafen, Německo), vedlejší účastnice řízení, která vstoupila do řízení před odvolacím senátem EUIPO namísto další účastnice řízení (zástupce: A. Kempter, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. dubna 2016 (věc R 611/2015-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Flatworld Solutions a Outsource2India

      Výrok

            1.

            Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 15. dubna 2016, ve věci R 611/2015-4 se zrušuje.

            2.

            EUIPO ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené společností Flatworld Solutions Pvt Ltd.

            3.

            Společnost Outsource Professional Services Ltd ponese vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


201806290201986742018/C 249/162682018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180418111111Věc C-268/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 18. dubna 2018 – SC Onlineshop SRL v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor
 ---documentbreak--- C2492018CS1110120180418CS0016111111Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 18. dubna 2018 – SC Onlineshop SRL v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor
   (Věc C-268/18)2018/C 249/16Jednací jazyk: rumunština
      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Onlineshop SRL

      Žalovaní: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor

      Předběžné otázky

            1)

            Musí být kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (
                  1
               ), ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1821 ze dne 6. října 2016 (
                  2
               ) vykládána v tom smyslu, že takové přístroje, jako jsou navigační systémy GPS PNI S 506, které jsou předmětem tohoto sporu, mají být zařazeny pod sazební položku 8526 91, podpoložku 8526 91 20 nebo pod číslo 8528, podpoložku 8528 59 00 této nomenklatury?

            2)

            Jsou znění kombinované nomenklatury, která postupně vyplynula z prováděcího nařízení Komise (EU) č. 698/2012 (
                  3
               ) a prováděcího nařízení Komise (EU) č. 459/201[4] (
                  4
               ), relevantní pro účely určení správného sazebního zařazení takových přístrojů, jako jsou navigační systémy, které jsou předmětem tohoto sporu, v tom smyslu, že mohou být per analogiam použitelná na výrobky, které vykazují podobnost s dotčeným navigačním systémem, a potvrzuje použití těchto ustanovení per analogiam výklad [kombinované nomenklatury] učiněný celní správou?

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 1987, L 256, s. 1).
   (
         2
      ) – Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1821 ze dne 6. října 2016, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 2016, L 294, s. 1).
   (
         3
      ) – Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 698/2012 ze dne 25. července 2012 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. 2012, L 203, s. 34).
   (
         4
      ) – Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 459/2014 ze dne 29. dubna 2014, kterým se mění některá nařízení o zařazení zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. 2014, L 133, s. 43).


title: Věc C-213/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam – Nizozemsko) – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie „Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 604/2013 – Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států – Články 17, 18, 23 a 24 – Předchozí řízení o mezinárodní ochraně probíhající v členském státě – Nová žádost v jiném členském státě – Nepředložení žádosti o přijetí zpět ve stanovených lhůtách – Předání dotčené osoby za účelem trestního stíhání“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/7

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam – Nizozemsko) – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Věc C-213/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států - Články 17, 18, 23 a 24 - Předchozí řízení o mezinárodní ochraně probíhající v členském státě - Nová žádost v jiném členském státě - Nepředložení žádosti o přijetí zpět ve stanovených lhůtách - Předání dotčené osoby za účelem trestního stíhání“)
      (2018/C 301/08)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: X

         Odpůrce: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Výrok

                  1)

                  Článek 23 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, musí být vykládán v tom smyslu, že členskému státu, v němž byla podána nová žádost o mezinárodní ochranu, přísluší její posuzování, pokud tento členský stát nepředložil žádost o přijetí zpět ve lhůtách stanovených v čl. 23 odst. 2 tohoto nařízení, třebaže jiný členský stát byl příslušným pro posuzování dříve podaných žádostí o mezinárodní ochranu a před soudem tohoto posledně uvedeného členského státu v okamžiku uplynutí těchto lhůt stále probíhalo řízení o opravném prostředku podaném proti zamítnutí jedné z těchto žádostí.

                  2)

                  Článek 18 odst. 2 nařízení č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že předložení žádosti o přijetí zpět členským státem, jež se týká státního příslušníka třetí země, který se nachází na jeho území bez povolení k pobytu, není podmíněno tím, aby tento členský stát přerušil zkoumání opravného prostředku, kterým je napadeno zamítnutí dříve podané žádosti o mezinárodní ochranu, a následně v případě přijetí uvedené žádosti o přijetí zpět dožádaným členským státem tím, aby toto zkoumání zastavil.

                  3)

                  Článek 24 odst. 5 nařízení č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, kdy členský stát předkládá žádost o přijetí zpět na základě článku 24 tohoto nařízení, není tento členský stát po uplynutí lhůt stanovených v čl. 23 odst. 2 uvedeného nařízení v dožádaném členském státě povinen informovat orgány posledně uvedeného členského státu o tom, že před soudem dožadujícího členského státu probíhá řízení o opravném prostředku podaném proti zamítnutí dříve podané žádosti o mezinárodní ochranu.

                  4)

                  Ustanovení čl. 17 odst. 1 a článku 24 nařízení č. 604/2013 musí být vykládána v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení v okamžiku rozhodnutí o přemístění, kdy žadatel o mezinárodní ochranu byl předán prvním členským státem druhému členskému státu z důvodu výkonu evropského zatýkacího rozkazu a zdržuje se na území posledně uvedeného státu, ač v něm nepodal novou žádost o mezinárodní ochranu, tento druhý členský stát může platně požádat prvně uvedený členský stát o přijetí tohoto žadatele zpět a nemá povinnost rozhodnout o tom, že posoudí žádost předloženou žadatelem.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc T-434/18: Žaloba podaná dne 13. července 2018 – Vans v. EUIPO (ULTRARANGE)

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/45

      Žaloba podaná dne 13. července 2018 – Vans v. EUIPO (ULTRARANGE)
      (Věc T-434/18)
      (2018/C 301/60)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vans, Inc. (Costa Mesa, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Hirsch a M. Metzner, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie ULTRARANGE – Přihláška č. 16 665 663

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2018, ve věci R 2544/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-577/17: Usnesení Tribunálu ze dne 2. července 2018 – thyssenkrupp Electrical Steel a thyssenkrupp Electrical Steel Ugo v. Komise „Žaloba na neplatnost – Celní unie – Povolení použít režim aktivního zušlechťovacího styku – Riziko negativního dotčení zásadních zájmů výrobců Unie – Článek 211 odst. 6 nařízení (EU) č. 952/2013 – Přezkoumání hospodářských podmínek – Dosah závěrů Komise – Akt, proti němuž nelze podat žaloba – Nepřípustnost“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/34

      Usnesení Tribunálu ze dne 2. července 2018 – thyssenkrupp Electrical Steel a thyssenkrupp Electrical Steel Ugo v. Komise
      (Věc T-577/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Celní unie - Povolení použít režim aktivního zušlechťovacího styku - Riziko negativního dotčení zásadních zájmů výrobců Unie - Článek 211 odst. 6 nařízení (EU) č. 952/2013 - Přezkoumání hospodářských podmínek - Dosah závěrů Komise - Akt, proti němuž nelze podat žaloba - Nepřípustnost“)
      (2018/C 301/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: thyssenkrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen, Německo) a thyssenkrupp Electrical Steel Ugo (Isbergues, Francie) (zástupce: M. Günes, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení údajného rozhodnutí Komise obsaženého v zápisu ze šesté schůze oddělení „Zvláštní postupy jiné než tranzit“ skupiny odborníků na cla ze dne 2. května 2017, ve kterém se dospělo k závěru, že zásadní zájmy výrobců Unie nebudou negativně dotčeny povolením použít režim aktivního zušlechťovacího styku u určitých výrobků z křemíkové elektrotechnické oceli s orientovanou strukturou, o něž žádá společnost Euro-Mit Staal BV.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Není již důvodné rozhodnout o návrhu společnosti Euro-Mit Staal BV na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společnostmi thyssenkrupp Electrical Steel GmbH a thyssenkrupp Electrical Steel Ugo.

                  4)

                  Společnost Euro-Mit Staal BV ponese vlastní náklady řízení týkající se návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc C-170/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2018 CJ proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 13. prosince 2017 ve věci T-692/16, CJ v. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2018 CJ proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 13. prosince 2017 ve věci T-692/16, CJ v. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)
      (Věc C-170/18 P)
      (2018/C 301/17)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: CJ (zástupce: V. Kolias, dikigoros)

         Další účastník řízení: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  v plném rozsahu zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2017 ve věci T-692/16, CJ v. ECDC (ECLI:EU:T:2017:894);

                  —

                  v případě, že bude kas0ační opravný prostředek prohlášen za opodstatněný, zrušil nové rozhodnutí ze dne 2. prosince 2015 o ukončení pracovní smlouvy a přiznal navrhovateli odměnu a peněžitou náhradu, kterých se domáhal před Tribunálem, spolu se zákonným úrokem;

                  —

                  uložil ECDC náhradu nákladů řízení v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál nesprávně vyložil jeho tvrzení, zkreslil důkazy a dopustil se nesprávné právní kvalifikace skutkového stavu, když rozhodl, že mezi datem vydání zrušeného rozhodnutí o ukončení pracovní smlouvy a datem nového rozhodnutí o ukončení pracovní smlouvy nedošlo k podstatné změně okolností, které by bránily ECDC v opětovném vydání zrušeného rozhodnutí o ukončení pracovní smlouvy.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál nesprávně vyložil jeho tvrzení, nepodal dostatečné odůvodnění, dopustil se nesprávné právní kvalifikace skutkového stavu a nesprávně vyložil článek 266 SFEU, když rozhodl, že nové rozhodnutí o ukončení pracovní smlouvy nebylo nepřiměřené podle čl. 5 odst. 4 SEU.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál přiznal překážce věci rozsouzené příliš široký rozsah.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál:

                  —

                  nesprávně vyložil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ve spojených věcech F-159/12 a F-161/12, CJ v. ECDC, a chápal z toho vyplývající překážku věci rozsouzené příliš široce,

                  —

                  nesprávně vyložil čl. 22a odst. 3 služebního řádu týkající se ochrany informátorů, když mu nezajistil užitečný účinek.

            Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál nesprávně vyložil pravidlo mimosmluvní odpovědnosti EU, a podpůrně z toho, že se dopustil nesprávné právní kvalifikace skutkového stavu, když rozhodl, že napadené rozhodnutí nebylo odůvodněno způsobem, který navrhovateli způsobil nemajetkovou újmu.


title: Věc T-719/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. června 2018 – FMC v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních – Přípravky na ochranu rostlin – Prováděcí nařízení (EU) 2017/1496 – Neobnovení schválení účinné látky DPX KE 459 (flupyrsulfuron-methyl) – Návrh na odklad provádění – Nedostatek naléhavosti – Vážení zájmů“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/35

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. června 2018 – FMC v. Komise
      (Věc T-719/17 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Přípravky na ochranu rostlin - Prováděcí nařízení (EU) 2017/1496 - Neobnovení schválení účinné látky DPX KE 459 (flupyrsulfuron-methyl) - Návrh na odklad provádění - Nedostatek naléhavosti - Vážení zájmů“)
      (2018/C 301/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: FMC Corp. (Philadelphie, Pensylvánie, Spojené státy americké) (zástupci: D. Waelbroeck, I. Antypas a A. Accarain, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Koleva, A. Lewis a I. Naglis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad provádění prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/1496 ze dne 23. srpna 2017, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neobnovuje schválení účinné látky DPX KE 459 (flupyrsulfuron-methyl) a kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2017, L 218, s. 7).

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-297/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 2. května 2018 – Humbert Jörg Köfler a další

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 2. května 2018 – Humbert Jörg Köfler a další
      (Věc C-297/18)
      (2018/C 301/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper

         Odpůrce: Bezirkshauptmannschaft Murtal

         Další účastník řízení: Finanzpolizei

         Předběžná otázka

      Je třeba čl. 49 odst. 3 Listiny základních svobod Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za nedbalostní delikty stanoví neomezeně vysoké peněžité pokuty, zejména vysoké minimální tresty a víceleté náhradní tresty odnětí svobody?


title: Věc T-13/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Europa Terra Nostra v. Parlament „Institucionální právo – Evropský parlament – Rozhodnutí o udělení grantu politické nadaci – Předběžné financování stanovené na 33 % maximální výše uděleného grantu – Povinnost poskytnout bankovní záruku pro účely předběžného financování – Finanční nařízení – Prováděcí pravidla k finančnímu nařízení – Nařízení (ES) č. 2004/2003 o statutu a financování politických stran na evropské úrovni – Proporcionalita – Zneužití pravomoci“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Europa Terra Nostra v. Parlament
      (Věc T-13/17) (1)

      („Institucionální právo - Evropský parlament - Rozhodnutí o udělení grantu politické nadaci - Předběžné financování stanovené na 33 % maximální výše uděleného grantu - Povinnost poskytnout bankovní záruku pro účely předběžného financování - Finanční nařízení - Prováděcí pravidla k finančnímu nařízení - Nařízení (ES) č. 2004/2003 o statutu a financování politických stran na evropské úrovni - Proporcionalita - Zneužití pravomoci“)
      (2018/C 301/36)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Europa Terra Nostra eV (Berlín, Německo) (zástupce: P. Richter, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz, C. Burgos a S. Alves, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu FINS-2017-30 ze dne 12. prosince 2016 o udělení grantu žalobci, a to v rozsahu, v němž toto rozhodnutí omezuje předběžné financování na 33 % maximální výše grantu a podmiňuje jeho vyplacení poskytnutím bankovní záruky.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Registrovanému sdružení Europa Terra Nostra eV se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc T-447/18: Žaloba podaná dne 18. července 2018 – TUIfly v. Komise

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/45

      Žaloba podaná dne 18. července 2018 – TUIfly v. Komise
      (Věc T-447/18)
      (2018/C 301/61)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: TUIfly GmbH (Langenhagen, Německo) (zástupci: L. Giesberts a M. Gayger, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil články 7 a 8, jakož i články 9, 10 a 11 v rozsahu, v jakém se tři naposled uvedené články vztahují na články 7 a 8, rozhodnutí Komise (EU) 2018/628 ze dne 11. listopadu 2016 o státní podpoře SA.24221 (2011/C) (ex 2011/NN) poskytnuté Rakouskem ve prospěch letiště Klagenfurt, společnosti Ryanair a dalších leteckých společností využívajících toto letiště (Úř. věst. 2018, L 107, s. 1);

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  Rozhodnutí porušuje článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, zásadu řádné správy a právo na obhajobu žalobkyně, jelikož Komise žalobkyni neposkytla přístup k vyšetřovacímu spisu a neumožnila její účinně hájit svá práva.

                  2.

                  Rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU z důvodu, že Komise neprokázala, že žalobkyni byla poskytnuta selektivní výhoda.

                  3.

                  Rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise při uplatnění zásady soukromého investora v tržním hospodářství překročila z procesněprávního hlediska svou posuzovací pravomoc.
                  V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že Komise při svém přezkumu uplatnila v rozporu s procesními pravidly přísné kritérium pokynů letecké dopravy z roku 2014, přestože se relevantní skutkové okolnosti případu týkají dřívějších let 2003 až 2009.

                  4.

                  Rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise při uplatnění zásady soukromého investora v tržním hospodářství překročila z důvodu nedostatečného zjišťování skutkových okolností případu svou posuzovací pravomoc.
                  V této souvislosti žalobkyně uvádí, že Komise z neexistence komplexního podnikatelského plánu ohledně dohod se žalobkyní nesprávně dospěla k závěru o údajně chybějící strategii ziskovosti letiště v Klagenfurtu (dále jen „KLU“) a v rozhodnutí dospěla ke skutkovým zjištěním o dlouhodobé strategii ziskovosti KLU, které si zjevně vzájemně odporují.

                  5.

                  Rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise při uplatnění zásady soukromého investora v tržním hospodářství překročila svou posuzovací pravomoc z důvodu nedostatečného zjišťování skutkových okolností případu v rámci dodatečně vypracované ex ante analýzy ziskovosti.
                  V tomto ohledu žalobkyně namítá, že se Komise dopustila nesprávného posouzení tím, že nezohlednila podporu, která byla v souladu s právem státních podpor, poskytnutou KLU za účelem financování jejích marketingových opatření, jako příjmy letiště. Navíc Komise dostatečně nezjistila tržní hodnotu služeb poskytovaných žalobkyní a v rozhodnutí ji nezohlednila, ačkoli se jedná o služby žalobkyně poskytované za běžné tržní ceny.

                  6.

                  Rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 3 SFEU, jelikož Komise použila v rozporu s procesněprávními předpisy nepřiměřeně přísné kritérium při přezkumu odůvodnění, které neodpovídá její právní praxi k datu uzavření smluv o marketingu.

                  7.

                  Rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 3 SFEU, jelikož Komise v plném rozsahu nezjistila skutkové okolnosti případu za účelem odůvodnění údajných podpor.
                  V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že Komise nezohlednila podporu, která byla v souladu s právem státních podpor, poskytnutou KLU při odůvodnění podpory žalobkyně. Komise navíc při jejím přezkoumání čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nezohlednila význam smluv o marketingu z hlediska regionální a dopravní politiky, ani s ním spjaté významné pozitivní účinky na regionální hospodářství.


title: Věc C-378/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 8. června 2018 – Landwirtschaftskammer Niedersachsen v. Reinhard Westphal

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 8. června 2018 – Landwirtschaftskammer Niedersachsen v. Reinhard Westphal
      (Věc C-378/18)
      (2018/C 301/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalovaná: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

         Žalobce: Reinhard Westphal

         Předběžné otázky

                  1)

                  Začíná promlčecí lhůta ve smyslu čl. 49 odst. 6 nařízení (ES) č. 2419/2001 (1) běžet od okamžiku platby podpory, nebo se její začátek řídí článkem 3 odst. 1, zde druhým pododstavcem první větou nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 (2)?

                  2)

                  Jsou pravidla promlčení podle čl. 49 odst. 6 nařízení (ES) č. 2419/2001 respektive podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 ustanoveními o správních sankcích ve smyslu čl. 2 odst. 2 druhé věty nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95?

                  3)

                  Lze článek 52a nařízení (ES) č. 2419/2001, jež upravuje zpětné použití pravidla promlčení podle čl. 49 odst. 5 nařízení (ES) č. 2419/2001, použít analogicky také na čl. 49 odst. 6 nařízení (ES) č. 2419/2001?
                  Pokud se použije čl. 3 odst. 1 druhý pododstavec první věta nařízení (ES, Euratom) č. 2988/98 (první otázka), není zapotřebí odpovídat na další otázky; pokud se nepoužije, není třeba odpovídat na třetí otázku, je-li odpověď na druhou otázku kladná.

         (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92(Úř. věst. 2001, L 327, s. 11; Zvl. vyd. 03/34, s. 308).

         (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. 1995, L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).


title: Věc C-217/17 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 5. července 2018 – Mast-Jägermeister SE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) „Kasační opravný prostředek – (Průmyslový) vzor Společenství – Přihláška (průmyslových) vzorů vyobrazujících poháry – Nařízení (ES) č. 6/2002 – Článek 36 odst. 1 písm. c) – Grafické vyobrazení – Články 45 a 46 – Přiznání dne podání – Podmínky – Nařízení (ES) č. 2245/2002 – Článek 4 odst. 1 písm. e) a čl. 10 odst. 1 a 2“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/8

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 5. července 2018 – Mast-Jägermeister SE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-217/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - (Průmyslový) vzor Společenství - Přihláška (průmyslových) vzorů vyobrazujících poháry - Nařízení (ES) č. 6/2002 - Článek 36 odst. 1 písm. c) - Grafické vyobrazení - Články 45 a 46 - Přiznání dne podání - Podmínky - Nařízení (ES) č. 2245/2002 - Článek 4 odst. 1 písm. e) a čl. 10 odst. 1 a 2“)
      (2018/C 301/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mast-Jägermeister SE (zástupce: C. Drzymalla, Rechtsanwalt)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Mast-Jägermeister SE se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc T-757/17: Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2018 – Kerstens v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Disciplinární řízení – Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu o kasačním opravném prostředku – Zrušení rozhodnutí o uložení důtky učiněné tím, kdo je vydal – Opětovné zahájení disciplinárních řízení, která vedla ke zrušenému trestu – Žaloba na neplatnost – Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení – Žaloba na náhradu škody – Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení – Zjevná nepřípustnost“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2018 – Kerstens v. Komise
      (Věc T-757/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární řízení - Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu o kasačním opravném prostředku - Zrušení rozhodnutí o uložení důtky učiněné tím, kdo je vydal - Opětovné zahájení disciplinárních řízení, která vedla ke zrušenému trestu - Žaloba na neplatnost - Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení - Žaloba na náhradu škody - Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení - Zjevná nepřípustnost“)
      (2018/C 301/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Mongin a R. Striani, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící zaprvé na zrušení dvou oznámení Komise z 27. března a 6. dubna 2017 a zadruhé na náhradu nemajetkové újmy, která žalobci údajně vznikla následkem a dobou trvání disciplinárních řízení CMS 15/017 a CMS 12/063.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  Petrusi Kerstensovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29.1.2018.


title: Věc C-320/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Marle Participations SARL v. Ministre de l'Économie et des Finances „Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Články 2, 9 a 168 – Ekonomická činnost – Přímé či nepřímé zasahování holdingu do řízení svých dceřiných společností – Pronájem nemovitosti holdingovou společností její dceřiné společnosti – Odpočet daně zaplacené na vstupu – DPH zaplacená holdingovou společností z výdajů vynaložených na nabytí podílů v jiných podnicích“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/8

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Marle Participations SARL v. Ministre de l'Économie et des Finances
      (Věc C-320/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 2, 9 a 168 - Ekonomická činnost - Přímé či nepřímé zasahování holdingu do řízení svých dceřiných společností - Pronájem nemovitosti holdingovou společností její dceřiné společnosti - Odpočet daně zaplacené na vstupu - DPH zaplacená holdingovou společností z výdajů vynaložených na nabytí podílů v jiných podnicích“)
      (2018/C 301/10)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Marle Participations SARL

         Žalovaný: Ministre de l'Économie et des Finances

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána v tom smyslu, že pronájem nemovitosti holdingovou společností její dceřiné společnosti představuje „zasahování do řízení“ této dceřiné společnosti, jež musí být považováno za ekonomickou činnost ve smyslu čl. 9 odst. 1 této směrnice, která zakládá nárok na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) z výdajů vynaložených společností na nabytí podílů v této dceřiné společnosti, jestliže toto poskytování služeb má pravidelný charakter, uskutečňuje se za úplatu a je zdaněno, což znamená, že tento pronájem není osvobozen od daně a že existuje přímá souvislost mezi službou poskytnutou poskytovatelem a protihodnotou získanou od příjemce. Výdaje spojené s nabytím podílů v dceřiných společnostech vynaložené holdingovou společností, která se podílí na jejich řízení tím, že jim pronajímá nemovitost a která z tohoto důvodu vykonává ekonomickou činnost, musí být považovány za výdaje, které jsou součástí jejích režijních výdajů, a DPH uhrazená z těchto výdajů zakládá v zásadě nárok na odpočet daně v plném rozsahu.

                  2)

                  Na výdaje holdingové společnosti spojené s nabytím podílů v dceřiných společnostech této holdingové společnosti, která se podílí na řízení pouze některých z těchto společností a ve vztahu k ostatním z těchto společností naopak nevykonává ekonomickou činnost, je třeba pohlížet tak, že jsou součástí režijních výdajů této společnosti pouze částečně, takže DPH zaplacená z těchto výdajů může být odečtena pouze poměrně, a to z výdajů, které připadají na ekonomickou činnost, v souladu s kritérii pro rozdělení vymezenými členskými státy, které při výkonu této pravomoci musí zohlednit účel a systematiku uvedené směrnice a stanovit v tomto ohledu způsob výpočtu, který objektivně odráží podíl vstupních výdajů, který skutečně připadá na ekonomickou a neekonomickou činnost, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 269, 14.8.2017.


title: Věc C-390/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 13. června 2018 – trestní řízení proti YA a AIRBNB Ireland UC – další účastníci: Hotelière Turenne SAS, Pour un hébergement et un tourisme professionnel (AHTOP), Valhotel

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 13. června 2018 – trestní řízení proti YA a AIRBNB Ireland UC – další účastníci: Hotelière Turenne SAS, Pour un hébergement et un tourisme professionnel (AHTOP), Valhotel
      (Věc C-390/18)
      (2018/C 301/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Účastníci původního trestního řízení

      YA a AIRBNB Ireland UC

         Další účastníci: Hotelière Turenne SAS, Pour un hébergement et un tourisme professionnel (AHTOP), Valhotel

         Předběžné otázky

                  1)

                  Vztahuje se na plnění poskytovaná společností AirBnb Ireland UC ve Francii prostřednictvím elektronické platformy provozované z Irska svoboda poskytování služeb podle článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES (1) ze dne 8. června 2000?

                  2)

                  Je možné uplatnit vůči společnosti AirBnb Ireland UC omezující pravidla týkající se profese realitního makléře ve Francii stanovená zákonem č. 70-9 ze dne 2. ledna 1970 o zprostředkovatelích v oblasti transakcí s nemovitostmi, čili tzv. zákonem Hoguet?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, s. 1).


title: Věc T-784/17 RII: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. června 2018 – Strabag Belgium v. Parlament „Řízení o předběžných opatřeních – Zadávání veřejných zakázek na stavební práce – Usnesení nařizující odklad výkonu rozhodnutí Evropského parlamentu, kterým byla nabídka žalobkyně zamítnuta a zakázka týkající se rámcové smlouvy o všeobecných pracích na budovách Parlamentu v Bruselu zadána pěti jiným předkladatelům nabídky – Návrh na změnu – Článek 159 jednacího řádu – Nepřípustnost“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/36

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. června 2018 – Strabag Belgium v. Parlament
      (Věc T-784/17 RII)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Zadávání veřejných zakázek na stavební práce - Usnesení nařizující odklad výkonu rozhodnutí Evropského parlamentu, kterým byla nabídka žalobkyně zamítnuta a zakázka týkající se rámcové smlouvy o všeobecných pracích na budovách Parlamentu v Bruselu zadána pěti jiným předkladatelům nabídky - Návrh na změnu - Článek 159 jednacího řádu - Nepřípustnost“)
      (2018/C 301/48)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Strabag Belgium (Antverpy, Belgie) (zástupci: M. Schoups, K. Lemmens a M. Lahbib, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: Z. Nagy a B. Simon, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 159 jednacího řádu Tribunálu, jehož předmětem je změna usnesení ze dne 18. ledna 2018, Strabag Belgium v. Parlament (T-784/17 R, nezveřejněné, napadené kasačním opravným prostředkem, EU:T:2018:17)

         Výrok

                  1)

                  Návrh na změnu usnesení ze dne 18. ledna 2018, Strabag Belgium v. Parlament (T-784/17 R, nezveřejněné, napadené kasačním opravným prostředkem, EU:T:2018:17) se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-742/17: Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2018 – Kim a další v. Rada

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/47

      Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2018 – Kim a další v. Rada
      (Věc T-742/17) (1)

      (2018/C 301/62)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2018.


title: Věc C-394/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte di appello di Napoli (Itálie) dne 4. června 2018 – I.G.I. Srl v. Maria Grazia Cicenia a další

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte di appello di Napoli (Itálie) dne 4. června 2018 – I.G.I. Srl v. Maria Grazia Cicenia a další
      (Věc C-394/18)
      (2018/C 301/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte di appello di Napoli

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: I.G.I. Srl

         Odpůrci: Maria Grazia Cicenia, Mario Di Pierro, Salvatore de Vito, Antonio Raffaele

         Předběžné otázky

                  1)

                  Mohou věřitelé rozdělované společnosti, jejichž pohledávky vznikly před rozdělením, kteří nevyužili opravný prostředek v podobě námitek podle článku 2503 občanského zákoníku (a tedy prostředek ochrany zavedený při provádění článku 12 směrnice [82/891/EHS] (1)), využít odpůrčí žaloby podle článku 2901 občanského zákoníku poté, co se rozdělení uskutečnilo, a to za účelem prohlášení neúčinnosti rozdělení vůči nim, a tedy aby byli při výkonu upřednostněni před věřiteli nástupnické společnosti nebo nástupnických společností, jakož i před společníky těchto společností?

                  2)

                  Zahrnuje pojem „neplatnost“ uvedený v článku 19 směrnice pouze žaloby, které mají vliv na platnost rozdělení, nebo také žaloby, které ačkoli nemají na jeho platnost vliv, tak určují jeho relativní neúčinnost nebo nedovolatelnost?

         (1)  Šestá směrnice Rady 82/891/EHS ze dne 17. prosince 1982, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o rozdělení akciových společností (Úř. věst. L 378, s. 47).


title: Věc C-339/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Verein für lauteren Wettbewerb eV v. Princesport GmbH „Řízení o předběžné otázce – Názvy textilních vláken a související požadavky na označování – Nařízení (EU) č. 1007/2011 – Články 7 a 9 – Čisté textilní výrobky – Textilní výrobky z více vláken – Metody označování“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Verein für lauteren Wettbewerb eV v. Princesport GmbH
      (Věc C-339/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Názvy textilních vláken a související požadavky na označování - Nařízení (EU) č. 1007/2011 - Články 7 a 9 - Čisté textilní výrobky - Textilní výrobky z více vláken - Metody označování“)
      (2018/C 301/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastníci/ Účastnice původního řízení

         Žalobce: Verein für lauteren Wettbewerb eV

         Žalovaná: Princesport GmbH

         Výrok

                  1)

                  Článek 4 a čl. 14 odst. 1 první pododstavec nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 ze dne 27. září 2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků a o zrušení směrnice Rady 73/44/EHS a směrnic Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES a 2008/121/ES ve spojení s bodem 10 odůvodnění tohoto nařízení musí být vykládány v tom smyslu, že ukládají obecnou povinnost označování pro účely uvedení údajů o materiálovém složení všech textilních výrobků, včetně takových textilních výrobků, jako jsou výrobky uvedené v článku 7 uvedeného nařízení.

                  2)

                  Článek 7 odst. 1 nařízení č. 1007/2011 musí být vykládán v tom smyslu, že neukládá povinnost uvést na označení čistého textilního výrobku jeden ze tří výrazů, které jsou zde uvedeny, a to „100 %“, „čisté“ nebo „pouze z“. Pokud jsou tyto výrazy použity, mohou být použity společně.

                  3)

                  Článek 9 odst. 1 nařízení č. 1007/2011 musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost uvést na označení název a procentní hmotnostní podíl všech druhů vláken, které jsou obsaženy v dotčeném textilním výrobku, se nepoužije na čistý textilní výrobek.

         (1)  Úř. věst. C 283, 28.8.2017.


title: Věc C-60/17: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španělsko) – Ángel Somoza Hermo, Ilunión Seguridad SA v. Esabe Vigilancia SA, Fondo de Garantia Salarial (FOGASA) „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2001/23/ES – Článek 1 odst. 1 – Převod podniku – Článek 3 odst. 1 – Zachování práv zaměstnanců – Převzetí pracovních smluv na základě ustanovení kolektivní smlouvy – Kolektivní smlouva vylučující povinnost převodce a nabyvatele podniku odpovídat společně a nerozdílně za závazky, včetně mzdových, vzniklé z pracovních smluv před převodem tohoto podniku“

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/8

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španělsko) – Ángel Somoza Hermo, Ilunión Seguridad SA v. Esabe Vigilancia SA, Fondo de Garantia Salarial (FOGASA)
      (Věc C-60/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/23/ES - Článek 1 odst. 1 - Převod podniku - Článek 3 odst. 1 - Zachování práv zaměstnanců - Převzetí pracovních smluv na základě ustanovení kolektivní smlouvy - Kolektivní smlouva vylučující povinnost převodce a nabyvatele podniku odpovídat společně a nerozdílně za závazky, včetně mzdových, vzniklé z pracovních smluv před převodem tohoto podniku“)
      (2018/C 319/08)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Ángel Somoza Hermo, Ilunión Seguridad SA

         Žalovaní: Esabe Vigilancia SA, Fondo de Garantia Salarial (FOGASA)

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, musí být vykládán v tom smyslu, že tato směrnice se použije na situaci, kdy zadavatel ukončil smlouvu o poskytování služeb v oblasti ostrahy zařízení uzavřenou s určitým podnikem a za účelem poskytování těchto služeb uzavřel novou smlouvu s jiným podnikem, který podle kolektivní smlouvy převezme podstatnou část – co do jejich počtu a dovedností – pracovníků, které první podnik vyčlenil pro poskytování této služby, pokud je operace spojena s převodem hospodářské jednotky mezi oběma dotčenými podniky.

                  2)

                  Soudní dvůr nemá pravomoc k tomu, aby odpověděl na druhou otázku položenou Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Nejvyšší soud Galicie, Španělsko) rozhodnutím ze dne 30. prosince 2016.

         (1)  Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


title: Věc C-147/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Almería – Španělsko) – Banco Mare Nostrum SA v. Ignacio Jesús Berenguel Nieto, Carmen Sonia Salinas López

text:
               24.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 341/12

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Almería – Španělsko) – Banco Mare Nostrum SA v. Ignacio Jesús Berenguel Nieto, Carmen Sonia Salinas López
      (Věc C-147/18) (1)

      (2018/C 341/21)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc T-467/18: Žaloba podaná dne 30. července 2018 – Audimas v. EUIPO – Audi (AUDIMAS)

text:
               24.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 341/26

      Žaloba podaná dne 30. července 2018 – Audimas v. EUIPO – Audi (AUDIMAS)
      (Věc T-467/18)
      (2018/C 341/37)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: litevština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Audimas AB (Kaunas, Litva) (zástupkyně: G. Domkutė-Lukauskienė, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Audi AG (Ingolstadt, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

         Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka AUDIMAS, která byla předmětem mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 251 000

         Řízení před EUIPO: námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. května 2018 ve věci R 2425/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a ponechal v platnosti zápis č. 1 251 000, týkající se ochranné známky žalobkyně „AUDIMAS“ zapsané pro výrobky a služby spadající do tříd 18, 25 a 35 podle Niceského třídění,

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem (bude-li účastníkem řízení před Tribunálem) náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-417/18: Žaloba podaná dne 6. července 2018 – CdT v. EUIPO

text:
               24.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 341/17

      Žaloba podaná dne 6. července 2018 – CdT v. EUIPO
      (Věc T-417/18)
      (2018/C 341/29)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (zástupci: J. Rikkert a M. Garnier, zmocněnci)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Úřadu ze dne 26. dubna 2018 o vypovězení dohody uzavřené se Střediskem;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Úřadu ze dne 26. dubna 2018, kterým si vyhradil právo provést veškerá předběžná opatření nezbytná k zajištění kontinuity překladatelských služeb, zejména uveřejňováním výzev k podávání nabídek;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Úřadu o uveřejnění výzvy k podávání nabídek na překladatelské služby pod číslem 2018/S 114-258472 v Úředním věstníku a zakázal Úřadu podepisovat smlouvy na základě této výzvy k podávání nabídek;

                  —

                  prohlásil uveřejňování výzev k podávání nabídek na překladatelské služby ze strany agentury nebo jakékoli jiné instituce nebo jiného subjektu Evropské unie, jejichž zakládající nařízení stanoví, že překladatelské služby poskytuje Středisko, za protiprávní;

                  —

                  uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nedodržení postupu. Žalobce má za to, zaprvé, že vyvstanou-li obtíže mezi Překladatelským střediskem a jeho klienty, uplatní se postup stanovený v článku 11 nařízení o zřízení Střediska, a že, zadruhé, rozhodnutí Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (dále jen „Úřad“) ze dne 26. dubna 2018, kterým si vyhradil právo provést opatření nezbytná k zajištění kontinuity poskytování překladatelských služeb, je v rozporu s článkem 11 nařízení o zřízení Střediska, neboť nedodržuje postup pro řešení sporů stanovený v tomto článku pro případ obtíží mezi dvěma agenturami.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nepředvídatelnosti postupu Úřadu. V tomto ohledu má žalobce za to, že:

                              —

                              zaprvé situace, v níž se Úřad svým jednáním ocitl, je v rozporu s článkem 148 nařízení o zřízení Úřadu a s článkem 2 nařízení o zřízení Střediska, neboť by mohla vést k absenci platné dohody ode dne 1. ledna 2019;

                              —

                              zadruhé znění celého článku 2 nařízení o zřízení Střediska uvádí různé druhy klientů Střediska a v odstavci 1 výslovně označuje sedm agentur, institucí a úřadů – včetně Úřadu – kterým Středisko poskytuje překladatelské služby nezbytné pro jejich chod. Kromě toho jsou v odstavci 3 uvedeny i orgány a instituce, které mají překladatelské útvary a které mohou podle vlastní volby využívat služeb Střediska;

                              —

                              zatřetí společný výklad těchto dvou odstavců vede k závěru, že agentury vypočtené v odstavci 1 nemají prostor pro uvážení, zda využijí služeb Střediska či nikoli, a mohou se proto rozhodnout vypovědět dohodu se Střediskem pouze v případě, že následně nabude účinnosti jiná dohoda.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci Úřadu uveřejnit výzvu k podávání nabídek na překladatelské služby. Aniž předjímá výsledek posouzení výzvy k podávání nabídek uveřejněné Úřadem, žalobce tvrdí, že rozhodnutím o uveřejnění výzvy k podávání nabídek se Úřad dostává do situace, kdy nemůže dodržet článek 148 nařízení o zřízení Úřadu a článek 2 nařízení o zřízení Střediska. Konečně žalobce tvrdí, že v tomto případě představuje podepisování smluv a nákup překladatelských služeb jednoznačné porušení výše zmíněného článku 148, a Úřad tudíž konkrétně není oprávněn pokračovat v tomto postupu až do jeho řádného ukončení, kterým je podepsání smluv.