title: Věc C-32/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven Kasatsionen sad (Bulharsko) dne 20. ledna 2010 — Toni Georgiev Semerdzhiev v. Del-Pi-Krasimira Mancheva

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven Kasatsionen sad (Bulharsko) dne 20. ledna 2010 — Toni Georgiev Semerdzhiev v. Del-Pi-Krasimira Mancheva
   (Věc C-32/10)
   2010/C 100/28
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven Kasatsionen sad

      Účastníci původního řízení

               Žalobce

               :

               Toni Georgiev Semerdzhiev

               Žalovaní

               :

               ET Del-Pi-Krasimira Mancheva
               ZAD Bulstrad

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou ustanovení směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 (1) použitelná v konkrétním případě, který je předmětem obchodní věci č. 222/2009, ohledně které je vedeno řízení u Varhoven Kasatsionen sad, senátu pro obchodní věci v tříčlenném složení, druhého senátu?

               2)

               Jakým způsobem je třeba vykládat pojem „jiné služby cestovního ruchu“ v čl. 2 bodu 1 písm. c) směrnice 90/314/EHS a spadá pod něj povinnost organizátora pojistit spotřebitele?

                           —

                           Jaká rizika musí pokrývat pojistná smlouva uzavřená mezi organizátorem a pojišťovnou ve prospěch spotřebitele?

                           —

                           Jaký druh pojištění musí pojistná smlouva uzavřená mezi organizátorem a pojišťovnou ve prospěch spotřebitele upravovat, skupinové pojištění všech účastníků organizované cesty nebo pojištění každého konkrétního účastníka organizované cesty jednotlivě?

               3)

               Je třeba vykládat povinnost organizátora stanovenou v čl. 4 odst. 1 písm. b) bodu iv) směrnice 90/314/EHS, poskytnout před začátkem cesty informace o možném uzavření pojistné smlouvy, pro případ, že spotřebiteli vzniknou náklady v souvislosti s návratem domů v případě nehody, tak, že zahrnuje povinnost organizátora uzavřít se spotřebitelem individuální pojištění pro případ nákladů vzniklých v souvislosti s návratem domů v případě nehody?

               4)

               Je organizátor podle ustanovení směrnice 90/314/EHS povinen odevzdat spotřebiteli před cestou originál potvrzení o pojištění?

               5)

               Jakým způsobem je třeba vykládat pojem „škody“, které pro spotřebitele vyplývají z nesplnění nebo vadného plnění smlouvy, obsažený v čl. 5 odst. 2 směrnice 90/314/EHS?

               6)

               Zahrnuje pojem „škody“ vzniklé spotřebiteli na základě nesplnění nebo vadného plnění smlouvy, obsažený v čl. 5 odst. 2 směrnice 90/314/EHS, také odpovědnost za nemajetkovou újmu, kterou utrpěl spotřebitel?

               7)

               Jak je třeba vykládat čl. 5 odst. 2 třetí a čtvrtý pododstavec směrnice 90/314/EHS v případě nároku na náhradu nemajetkové újmy způsobené ublížením na zdraví, která vznikla na základě nesplnění nebo vadného poskytnutí plnění povinných podle smlouvy, včetně opominutí předat spotřebiteli originál potvrzení o pojištění, jestliže smlouva nestanoví žádné omezení náhrady škody?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy (Úř. věst. L 158, s. 59, Zvláštní vydání v bulharském jazyce, 2007, 13/9, s. 248)


title: Věc T-506/14: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2016 – Grandi Navi Veloci v. Komise

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/49

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2016 – Grandi Navi Veloci v. Komise
   (Věc T-506/14) (1)

   (2016/C 343/67)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 282, 25. 8. 2014.


title: Věc C-327/05: Žaloba podaná dne 30. srpna 2005 Komisí Evropských společenství proti Dánskému království

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/7

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2005 Komisí Evropských společenství proti Dánskému království
   (Věc C-327/05)
   (2005/C 257/12)
   Jednací jazyk: dánština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 30. srpna 2005 žaloba směřující proti Dánskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou N.B. Rasmussenem a A. Caeirosem, zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Dánské království tím, že zavedlo a ponechalo v platnosti ustanovení, jež činí zprostředkovatele v distribučním řetězci odpovědné za stejných podmínek jako výrobce v rozporu s čl. 3 odst. 3 směrnice 85/374/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Dánskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Odstavec 10 dánského Produktansvarslov (zákon o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku) stanoví, že zprostředkovatel je „je přímo odpovědný za vadné výrobky vůči poškozené straně a následným zprostředkovatelům v distribučním řetězci“.
   Výsledkem dánských pravidel o odpovědnosti za jiného zprostředkovatelů je to, že poškozené strany mohou podat žalobu přímo proti zprostředkovateli (což je pojem, který je zahrnut v pojmu „dodavatelé“, definovaném v čl. 3 odst. 3 směrnice), za předpokladu, že jsou splněny nezbytné podmínky, kterými se řídí žaloba týkající se odpovědnosti za vadu výrobku vůči výrobci, tj. v rozsahu, v němž může poškozená strana prokázat, že škoda vznikla v důsledku vadného výrobku. Otázka, zda se zprostředkovatel dopustil nedbalostního jednání či nikoliv je tudíž irelevantní pokud jde o založení odpovědnosti za jiného. Určujícím faktorem je to, že odpovědnost za vadu výrobku lze přiznat výrobci.
   Kdokoliv, komu byla jako zprostředkovateli přiznána odpovědnost ze jiného může podle odst. 11 bodu 3 Produktansvarslov podat žalobu na náhradu škody proti jak předchozímu zprostředkovateli tak výrobci.
   Tato odpovědnost za jiného uložená zprostředkovateli je v rozporu se směrnicí. Důvodem j, že směrnice stanoví, že objektivní odpovědnost za vadné výrobky může být uložena výrobci – a pouze výrobci. Odpovědnost za vadné výrobky může být přiznána zprostředkovateli pouze v případech stanovených směrnicí (čl. 3 odst. 3) a na objektivním základě.
   Dánská pravidla se odchylují od tohoto systému tím, že zavádí objektivní odpovědnost nahradit škodu ve formě objektivní odpovědnosti zprostředkovatelů ve všech případech, kdy by odpovědnost za vadné výrobky mohla být na objektivním základě uložena výrobci.


title: Věc C-153/16: Žaloba podaná dne 15. března 2016 – Evropská komise v. Slovinská republika

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/3

         Žaloba podaná dne 15. března 2016 – Evropská komise v. Slovinská republika
   (Věc C-153/16)
   (2016/C 222/04)
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Kukovec a E. Sanfrutos Cano)

      Žalovaná: Slovinská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               rozhodnout, že Slovinská republika tím, že umožnila, aby došlo ke stálému a trvalému ohrožení životního prostředí a lidského zdraví z důvodu nevhodného ukládání velkého množství použitých pneumatik, jejich mísení s jiným – rovněž nebezpečným – odpadem, jakož i jejich zneškodňování v rozporu s ustanoveními směrnice o skládkách odpadů, porušila článek 12 týkající se zneškodňování, článek 13 týkající se nakládání s odpady při dodržení ochrany lidského zdraví a životního prostředí a článek 36 odst. 1 týkající se použití a sankcí rámcové směrnice o odpadech, jakož i čl. 5 odst. 3 písm. d) směrnice o skládkách odpadů,

               —

               uložit Slovinské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Slovinská republika umožnila, aby došlo ke stálému a trvalému ohrožení životního prostředí a lidského zdraví z důvodu nevhodného ukládání velkého množství použitých pneumatik, jejich mísení s jiným - rovněž nebezpečným - odpadem, jakož i jejich zneškodňování v rozporu s ustanoveními směrnice o skládkách odpadů i s ustanoveními rámcové směrnice o odpadech.


title: Věc T-397/10: Usnesení Tribunálu ze dne 13. září 2011 — ara v. OHIM — Allrounder (A) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Nedodržení lhůty k podání odůvodnění odvolání u odvolacího senátu — Rozhodnutí odvolacího senátu zamítající návrh na navrácení do původního stavu — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. září 2011 — ara v. OHIM — Allrounder (A)
   (Věc T-397/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Nedodržení lhůty k podání odůvodnění odvolání u odvolacího senátu - Rozhodnutí odvolacího senátu zamítající návrh na navrácení do původního stavu - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2011/C 331/42
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ara AG (Langenfeld, Německo) (zástupce: M. Gail, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Allrounder SARL (Sarrebourg, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. června 2010 (věc R 1543/2009-1) týkajícímu se návrhu na navrácení do původního stavu podaného žalobkyní

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Společnosti ara AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-293/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  31. ledna 2006  – Giulietti v. Komise ( Úředníci — Všeobecné výběrové řízení — Vyloučení z výběrového řízení — Protiprávnost oznámení o výběrovém řízení — Nepřípustnost — Odborná zkušenost — Práce na plný úvazek )

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2006 – Giulietti v. Komise
   (Věc T-293/03) (1)

   („Úředníci - Všeobecné výběrové řízení - Vyloučení z výběrového řízení - Protiprávnost oznámení o výběrovém řízení - Nepřípustnost - Odborná zkušenost - Práce na plný úvazek“)
   (2006/C 86/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carla Giulietti (Brusel, Belgie) (zástupci: P.-P. Van Gehuchten, J. Sambon a P. Reyniers, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení zaprvé rozhodnutí výběrové komise pro výběrové řízení COM/A/6/01 o vyloučení žalobkyně z uvedeného výběrového řízení z důvodu nedostatečné odborné zkušenosti, oznámeného dopisem ze dne 16. října 2002, zadruhé potvrzujícího rozhodnutí výběrové komise v návaznosti na žádost o přezkum předloženou žalobkyní, oznámeného dopisem ze dne 21. listopadu 2002, a zatřetí výslovného rozhodnutí o zamítnutí stížnosti ze dne 11. června 2003
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


title: Věc T-556/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller v. OHIM (Original Eau de Cologne) („Ochranná známka Společenství – Přihláška kolektivní slovní ochranné známky Společenství Original Eau de Cologne – Absolutní důvody pro zamítnutí – Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 207/2009“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller v. OHIM (Original Eau de Cologne)
      (Věc T-556/13) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Přihláška kolektivní slovní ochranné známky Společenství Original Eau de Cologne - Absolutní důvody pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2015/C 016/57)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller eV (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: T. Schulte-Beckhausen, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D.Walicka, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. srpna 2013 (věc R 2064/2012-14) týkajícímu se zápisu slovního označení Original Eau de Cologne jako ochranné známky Společenství.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller eV se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc T-234/10: Žaloba podaná dne 18. května 2010 — Ebro Puleva v. Komise

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/30

         Žaloba podaná dne 18. května 2010 — Ebro Puleva v. Komise
   (Věc T-234/10)
   2010/C 195/48
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ebro Puleva, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém uvádí, že čl. 12 odst. 5 TRLIS (Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedades, konsolidované znění zákona o dani z příjmu obchodních společností) obsahuje prvky státní podpory;

               —

               podpůrně zrušit čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém uvádí, že čl. 12 odst. 5 TRLIS obsahuje prvky státní podpory, pokud se uplatní na nabývání obchodních podílů, které předpokládají získání kontroly;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí, proti němuž směřuje tato žaloba je totožné s rozhodnutími ve věcech T-219/10, Autogrill España v. Komise, T-221/10, Iberdrola v. Komise, a T-225/10 Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uváděným v daných řízeních.


title: Věc C-384/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 13. srpna 2007 – Wienstrom GmbH v. Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 13. srpna 2007 – Wienstrom GmbH v. Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit
   (Věc C-384/07)
   (2007/C 283/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Wienstrom GmbH

      Žalovaný: Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit
   Předběžné otázky

               1.

               Vyžaduje zohlednění čl. 88 odst. 3 poslední věty ES, aby vnitrostátní soud podle vnitrostátního práva v zásadě oprávněnému příjemci podpory odmítl další poskytování podpory s odkazem na zákaz provedení, který je uveden v tomto ustanovení, přestože na jedné straně Komise neoznámení podpory sice lituje, ale nevydala ani negativní rozhodnutí ve smyslu čl. 4 odst. 2, ani opatření podle čl. 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, na druhé straně porušení práv třetích osob ze spisu nevyplývá?

               2.

               Brání zákaz provedení uvedený v čl. 88 odst. 3 ES uplatnění vnitrostátního zákonného ustanovení, jestliže se uplatnění opírá o nové znění tohoto zákona, o kterém Komise konstatovala slučitelnost opatření se společným trhem, přestože na jedné straně se opatření týká období před tímto novým zněním a změny, které byly pro prohlášení o slučitelnosti rozhodující, ještě nebyly pro toto období použitelné, na druhé straně porušení práv třetích osob ze spisu nevyplývá?


title: Věc C-194/10: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht München I — Německo) — Robert Nicolaus Abt a další v. Hypo Real Estate Holding AG ( „Řízení o předběžné otázce — Relevance otázky — Nedostatek pravomoci“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/8

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht München I — Německo) — Robert Nicolaus Abt a další v. Hypo Real Estate Holding AG
   (Věc C-194/10) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Relevance otázky - Nedostatek pravomoci)
   2011/C 252/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht München I

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Robert Nicolaus Abt, Daniela Kalwarowskyj, Mangusta Beteiligungs GmbH, Karsten Trippel, VC-Services GmbH, Henning Hahmann

      Žalovaná: Hypo Real Estate Holding AG

      Za přítomnosti: Klaus E. H. Zapf, Inge Jung-Arend

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht München I — Výklad článku 297 ES a čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi (Úř. věst. L 184, s. 17) — Lhůta pro oznámení o konání valné hromady kótované společnosti — Vnitrostátní právní předpisy, které pozbývají platnosti uplynutím lhůty pro provedení směrnice a které připouští kratší lhůtu pro oznámení o konání valné hromady než je minimální lhůta stanovená směrnicí — Ustanovení, které může vážně ohrozit dosažení cíle stanoveného ve směrnici s ohledem na vnitrostátní právní úpravu, podle níž určitá rozhodnutí valné hromady zůstávají v platnosti po zápisu do obchodního rejstříku i v tom případě, že jsou rozsudkem prohlášena za neplatná

      Výrok

   Soudní dvůr nemá pravomoc odpovědět na první předběžnou otázku položenou Landgericht München I.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc T-5/15: Žaloba podaná dne 8. ledna 2015 – Ice Mountain Ibiza v. OHIM – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/47

      Žaloba podaná dne 8. ledna 2015 – Ice Mountain Ibiza v. OHIM – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
      (Věc T-5/15)
      (2015/C 073/58)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Španělsko) (zástupci: J. L. Gracia Albero a F. Miazzetoo, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto, Banús, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před OHIM

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „ocean beach club ibiza“ – přihláška č. 10 610 491

         Řízení před OHIM: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2014 ve věci R 2292/2013-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2014 ve věci R 2292/2013-1 tak, že námitka podaná společností Marbella Atlantic Ocean Club, SL bude zamítnuta a přihláška ochranné známky Společenství č. 10 610 491„ocean beach club ibiza“ (kombinovaná ochranná známka) bude připuštěna k zápisu do třídy 41; a;

                  —

                  rozhodl, že žalovaný ponese náhradu nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení, dosud vynaložených v nižších instancích u námitkového oddělení a prvního odvolacího senátu OHIM, která vedla k podání této žaloby.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-283/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundeskommunikationssenat (Rakousko) dne 8. června 2011 — Sky Österreich GmbH v. Österreichischer Rundfunk

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundeskommunikationssenat (Rakousko) dne 8. června 2011 — Sky Österreich GmbH v. Österreichischer Rundfunk
   (Věc C-283/11)
   2011/C 269/47
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundeskommunikationssenat

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Sky Österreich GmbH

      Odpůrce: Österreichischer Rundfunk

      Předběžné otázky

   Je čl. 15 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) (1) slučitelný s článkem 17, jakož i s článkem 16 Listiny základních práv Evropské unie, a popřípadě s článkem 1 prvního dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod („První dodatkový protokol k EÚLP“)?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 1.


title: Věc T-242/13: Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Castell Macía v. OHIM — PJ Hungary (PEPE CASTELL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Castell Macía v. OHIM — PJ Hungary (PEPE CASTELL)
   (Věc T-242/13) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2014/C 45/58
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José Castell Macía (Elche, Španělsko) (zástupci: G. Marín Raigal, P. López Ronda, G. Macias Bonilla a H. Mosback, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) (Budapešť, Maďarsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. února 2013 (věc R 1401/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) a Josém Castell Macíou.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-490/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo (Žaloba pro nesplnění povinnosti — Přípustnost — Článek 49 ES — Volný pohyb služeb — Vysílání pracovníků — Omezení — Příspěvek do vnitrostátního fondu pro dovolené — Překlad dokumentů — Ohlášení místa přidělení vyslaných pracovníků)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-490/04) (1)

   (Žaloba pro nesplnění povinnosti - Přípustnost - Článek 49 ES - Volný pohyb služeb - Vysílání pracovníků - Omezení - Příspěvek do vnitrostátního fondu pro dovolené - Překlad dokumentů - Ohlášení místa přidělení vyslaných pracovníků)
   (2007/C 235/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa, G. Braun a H. Kreppel, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: W.-D. Plessing, M. Lumma a C. Schulze-Bahr, zmocněnci, T. Lübbig, Rechtsanwalt)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a O. Christmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 49 ES – Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb podniky usazenými na území jiného členského státu, které podléhá požadavkům, kterým nejsou podrobeny vnitrostátní podniky – Povinnost zahraničních podniků odvádět příspěvky do vnitrostátního fondu pro dovolené, i když jsou již podrobeny srovnatelným povinnostem ve státě původu, a povinnost nechat přeložit značné množství pracovních dokumentů do národního jazyka – Povinnost zahraničních podniků pro dočasnou práci ohlásit vnitrostátní pracovní inspekci každého pracovníka poskytnutého vnitrostátnímu zákazníkovi před zahájením každé jednotlivé stavby
   Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že přijala takové ustanovení, jakým je § 3 odst. 2 zákona o vysílání pracovníků (Arbeitnehmer-Entsendegesetz) ze dne 26. února 1996, na jehož základě jsou zahraniční podniky pro dočasnou práci povinny provést nejen ohlášení poskytnutí pracovníka podniku, který jej využívá v Německu, ale i každou změnu týkající se místa přidělení tohoto pracovníka, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada dvou třetin nákladů řízení. Spolkové republice Německo se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů řízení.

               4)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Věc C-289/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rovaniemen hallinto-oikeus – Finsko) – Länsstyrelsen i Norrbottens län v. Lapin liitto (Nařízení (ES) č. 1685/2000 — Příloha — Bod 1.8 pravidla č. 1 — Strukturální fondy — Způsobilost výdajů — Zohlednění režijních nákladů)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rovaniemen hallinto-oikeus – Finsko) – Länsstyrelsen i Norrbottens län v. Lapin liitto
   (Věc C-289/05) (1)

   (Nařízení (ES) č. 1685/2000 - Příloha - Bod 1.8 pravidla č. 1 - Strukturální fondy - Způsobilost výdajů - Zohlednění režijních nákladů)
   (2007/C 95/13)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Rovaniemen hallinto-oikeus
   Účastnice původního řízení

      Žalobce: Länsstyrelsen i Norrbottens län

      Žalovaný: Lapin liitto
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Rovaniemen hallinto-oikeus – Výklad bodu 1.7 pravidla č. 1 přílohy nařízení Komise (ES) č. 1685/2000 ze dne 28. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 týkající[mu] se způsobilosti výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy (Úř. věst. L 193, s. 39; Zvl. vyd. 14/01, s. 31) – Zohlednění režijních nákladů
   Výrok
   Bod 1.8 pravidla č. 1 přílohy nařízení Komise (ES) č. 1685/2000 ze dne 28. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 týkající[mu] se způsobilosti výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy, ve znění nařízení Komise (ES) č. 448/2004 ze dne 10. března 2004, nebrání metodě výpočtu režijních nákladů jako způsobilého výdaje v rámci projektu spolufinancovaného strukturálními fondy pouze z toho důvodu, že se tato metoda zakládá na procentním podílu nebo poměrné části, zejména mzdových nákladů nebo pracovní doby.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc C-456/15: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – BASF SE v. Spolková republika Německo „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a odst. 5 — Způsob přidělování povolenek — Přidělování bezplatných povolenek — Způsob vyčíslení opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví — Rozhodnutí 2011/278/EU — Článek 15 odst. 3 — Rozhodnutí 2013/448/EU — Článek 4 — Příloha II — Platnost“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/13

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – BASF SE v. Spolková republika Německo
   (Věc C-456/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a odst. 5 - Způsob přidělování povolenek - Přidělování bezplatných povolenek - Způsob vyčíslení opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 15 odst. 3 - Rozhodnutí 2013/448/EU - Článek 4 - Příloha II - Platnost“)
   (2016/C 343/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: BASF SE

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Výrok

               1)

               Přezkum první a druhé otázky neodhalil žádnou skutečnost, jíž by mohla být dotčena platnost čl. 15 odst. 3 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES v rozsahu, v němž tento čl. 15 odst. 3 nezohledňuje emise výrobců elektřiny při určování maximálního ročního počtu povolenek.

               2)

               Článek 4 a příloha II rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES jsou neplatné..

               3)

               Časové účinky prohlášení neplatnosti článku 4 a přílohy II rozhodnutí 2013/448 se omezují tak, aby toto rozhodnutí nabylo účinnosti až po uplynutí deseti měsíců od data vydání rozsudku ze dne 28. dubna 2016, Borealis Polyolefine a další (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 et C-391/14 à C-393/14, EU:C:2016:311), a Evropská komise tak mohla přijmout nezbytná opatření, a aby opatření přijatá do té doby na základě zrušených ustanovení nemohla být zpochybněna

      (1)  Úř. věst. C 389, 23.11.2015.


title: Věc C-448/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Paris ze dne  18. listopadu 2005  ve věci Société Vestel France proti Administration des Douanes et Droits Indirects

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Paris ze dne 18. listopadu 2005 ve věci Société Vestel France proti Administration des Douanes et Droits Indirects
   (Věc C-448/05)
   (2006/C 48/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem cour d'appel de Paris (Francie) ze dne 18. listopadu 2005 ve věci Société Vestel France proti Administration des Douanes et Droits Indirects, který došel kanceláři Soudního dvora dne 16. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour d'appel de Paris žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je příloha nařízení Komise EHS č. 2454/93 ze dne 2. července 1993 (1) neplatná z důvodu rozporu s článkem 24 nařízení Rady č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (2), tím, že z toho plyne, že televizní přijímač, který byl vyroben v TURECKU, je považován za pocházející z ČÍNY, za podmínek popsaných v tomto řízení?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).

      (2)  Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307.


title: Věc T-243/11: Usnesení Tribunálu ze dne 9. listopadu 2011 — Glaxo Group v. OHIM — Farmodiética (ADVANCE) ( „Ochranná známka Společenství — Zastoupení žalobkyně advokátem, který nemá postavení třetí osoby — Nepřípustnost“ )

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. listopadu 2011 — Glaxo Group v. OHIM — Farmodiética (ADVANCE)
   (Věc T-243/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Zastoupení žalobkyně advokátem, který nemá postavení třetí osoby - Nepřípustnost)
   2012/C 6/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Glaxo Group Ltd (Greenford, Spojené království) (zástupci: O. Benito a C. Mansell, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Farmodiética — Cosmética, Dietética e Produtos Farmacêuticos, Lda (Estarda de S. Marcos, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. února 2011 (věc R 665/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Farmodiética — Cosmética, Dietética e Produtos Farmacêuticos, Lda a společností Glaxo Group Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Glaxo Group Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


title: Věc T-557/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — mPAY24 v. OHMI — Ultra (M PAY) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství M PAY — Starší slovní ochranná známka Společenství a starší národní slovní ochranná známka MPAY24 — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 Å (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — mPAY24 v. OHMI — Ultra (M PAY)
   (Věc T-557/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství M PAY - Starší slovní ochranná známka Společenství a starší národní slovní ochranná známka MPAY24 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 Å (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 221/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: mPAY24 GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: H-G. Zeiner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Ultra d.o.o. Proizvodnja elektronskih naprav (Zagorje ob Savi, Slovinsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. září 2008 (věc R 221/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi mPAY24 GmbH a Ultra d.o.o. Proizvodnja elektronskih naprav.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. září 2008 (věc R 221/2007-1) se zrušuje v rozsahu, v němž toto rozhodnutí zamítá námitku podanou společností mPAY24 GmbH.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C-239/02 (žádost Rechtbank van Koophandel te Hasselt o rozhodnutí o předběžné otázce): Douwe Egberts NV proti Westrom Pharma NV a dalším (Sbližování právních předpisů — Výklad článku 28 ES a směrnic 1999/4/ES a 2000/13/ES — Platnost směrnice 1999/4/ES — Označování a reklama na potraviny — Zákazy odkazů na zdraví)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C-239/02 (žádost Rechtbank van Koophandel te Hasselt o rozhodnutí o předběžné otázce): Douwe Egberts NV proti Westrom Pharma NV a dalším (1)

   (Sbližování právních předpisů - Výklad článku 28 ES a směrnic 1999/4/ES a 2000/13/ES - Platnost směrnice 1999/4/ES - Označování a reklama na potraviny - Zákazy odkazů na zdraví)
   (2004/C 228/08)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-239/02, jejímž předmětem je žádost Rechtbank van Koophandel te Hasselt (Belgie) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Douwe Egberts NV a Westrom Pharma NV, Christophe Souranis, působícím pod obchodní firmou „Établissements FICS“, a mezi Douwe Egberts NV a FICS-World BVBA, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu článku 28 ES, výkladu a platnosti článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/4/ES ze dne 22. února 1999 o kávových a cikorkových extraktech (Úř. věst. L 66, s. 26) a výkladu článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (Úř. věst. L 109, s. 29), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda druhého senátu, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), R. Schintgen a N. Colneric, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, tajemník: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/4/ES ze dne 22. února 1999 o kávových a cikorkových extraktech musí být vykládán tak, že při prodeji výrobků vymezených v příloze této směrnice není vyloučeno používat jiných názvů, jako je obchodní firma nebo vymyšlené jméno, vedle názvů, pod kterými jsou výrobky prodávány.

               2)

               Článek 18 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy musí být vykládán tak, že brání vnitrostátním předpisům, jako jsou dotčené vnitrostátní předpisy, které zakazují odkazy na „hubnutí“ a na „lékařská doporučení, osvědčení, prohlášení nebo posudky nebo na prohlášení o schválení“ v označování potravin a jejich obchodní úpravě.

               3)

               Články 28 ES a 30 ES musejí být vykládány tak, že brání vnitrostátním předpisům, které zakazují odkazy na „hubnutí“ a na „lékařská doporučení, osvědčení, prohlášení nebo posudky nebo na prohlášení o schválení“ v reklamě na potraviny dovážené z jiných členských států.

      (1)  Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


title: Věc T-22/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2011 — Esprit International v. OHIM — Marc O'Polo International (Ztvárnění písmene umístěného na kapse kalhot) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ztvárňující písmeno umístěné na kapse kalhot — Starší národní obrazová ochranná známka představující písmeno — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2011 — Esprit International v. OHIM — Marc O'Polo International (Ztvárnění písmene umístěného na kapse kalhot)
   (Věc T-22/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ztvárňující písmeno umístěné na kapse kalhot - Starší národní obrazová ochranná známka představující písmeno - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 370/38
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Esprit International LP (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: M. Treis a E. M. Strobel, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Marc O'Polo International GmbH (Stephanskirchen, Německo) (zástupci: A. Gaul, V. Spitz, T. Golda a S. Kirschstein-Freund, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2009 (věc R 1666/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Marc O’Polo International GmbH a Esprit International LP.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Esprit International LP se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-243/04 P: Zoé Gaki-Kakouri proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (Opravný prostředek — Peněžní režim členů a bývalých členů Soudního dvora — Práva rozvedené manželky zemřelého bývalého člena)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-243/04 P: Zoé Gaki-Kakouri proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Peněžní režim členů a bývalých členů Soudního dvora - Práva rozvedené manželky zemřelého bývalého člena)
   (2005/C 132/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-243/04 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora podaný dne 9. června 2004Zoé Gaki-Kakouri, s bydlištěm v Athénách (Řecko), (advokát: H. Tagaras), přičemž druhým účastníkem řízení je Soudní dvůr Evropských společenství, (zmocněnec: M. Schauss), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, A. Borg Barthet, A. La Pergola, S. von Bahr a J. Malenovský, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Zoé Gaki-Kakouri se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc T-826/16: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2017 – Casasnovas Bernad v. Komise

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2017 – Casasnovas Bernad v. Komise
   (Věc T-826/16) (1)

   (2017/C 269/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda devátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc C-188/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku v. Profaktor Kulesza, Frankowski, Jóźwiak, Orłowski spółka jawna w Białymstoku, dříve Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku ( „Řízení o předběžné otázce — DPH — Nárok na odpočet — Snížení nároku na odpočet v případě porušení povinnost používat registrační pokladnu“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku v. Profaktor Kulesza, Frankowski, Jóźwiak, Orłowski spółka jawna w Białymstoku, dříve Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku
   (Věc C-188/09) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - DPH - Nárok na odpočet - Snížení nároku na odpočet v případě porušení povinnost používat registrační pokladnu)
   2010/C 246/11
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku

      Žalovaný: Profaktor Kulesza, Frankowski, Jóźwiak, Orłowski spółka jawna w Białymstoku, dříve Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sąd Administracyjny — Výklad čl. 2 pododstavce 1 a 2 První směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. 71, s. 1301; Zvl. vyd. 09/01, s. 3), jakož i článku 2, čl. 10 odst. 1 a 2, čl. 17 odst. 1 a 2, čl. 27 odst. 1 a čl. 33 odst. 1 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Slučitelnost vnitrostátních právních předpisů, které stanoví povinné používání registračních pokladen pro prodeje uskutečňované osobami povinnými k DPH osobám, které nejsou povinné k dani a ukládají sankci za porušení této povinnosti ve formě ztráty práva na snížení o částku ve výši 30 % daně zaplacené na vstupu s těmito ustanoveními

      Výrok

               1)

               Společný systém daně z přidané hodnoty, jak je definován v čl. 2 odst. 1 a 2 první směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, v článku 2 a čl. 10 odst. 1 a 2, jakož i v čl. 17 odst. 1 a 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2004/7/ES ze dne 20. ledna 2004, nebrání tomu, aby členský stát přechodně omezil výši nároku na odpočet daně placené na vstupu v případě osob povinných k dani, které nedodržely formální požadavek účetně zaznamenat své prodeje, za podmínky, že takto stanovená sankce dodržuje zásadu proporcionality.

               2)

               Taková ustanovení, jako jsou ustanovení čl. 111 odst. 1 a 2 zákona o dani ze zboží a služeb (ustawa o podatku od towarów i usług) ze dne 11. března 2004, nepředstavují „zvláštní opatření odchylující se od směrnice“, jejichž cílem je ve smyslu čl. 27 odst. 1 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2004/7, zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.

               3)

               Článek 33 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2004/7, nepředstavuje překážku pro zachování takových ustanovení, jako jsou ustanovení čl. 111 odst. 1 a 2 zákona o dani ze zboží a služeb ze dne 11. března 2004.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc T-404/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 21. září 2009 — Ryanair v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/82

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 21. září 2009 — Ryanair v. Komise
   (Věc T-404/07) (1)

   2009/C 267/147

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc T-28/08: Žaloba podaná dne 14. ledna 2008 – Mars v. OHIM – Ludwig Schokolade (trojrozměrná ochranná známka představující čokoládovou tyčinku)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/31

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2008 – Mars v. OHIM – Ludwig Schokolade (trojrozměrná ochranná známka představující čokoládovou tyčinku)
   (Věc T-28/08)
   (2008/C 92/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mars, Inc. (McLean, Spojené státy) (zástupci: A. Bryson, Barrister a G. Mills, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG (Bergisch Gladbach, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. října 2007;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení, jakož i náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Trojrozměrná ochranná známka představující čokoládovou tyčinku pro zboží ve třídách 5, 29 a 30 – ochranná známka Společenství č. 818 864

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí žádosti o prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b). a odst. 3, čl. 51 odst. 2, článku 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94 tím, že:

               —

               odvolací senát měl dojít k závěru, že dotčený tvar se významně odchyloval od norem a zvyklostí v relevantním odvětví;

               —

               odvolací senát vyžadoval důkaz o tom, že ochranná známka získala rozlišovací způsobilost v každém relevantním členském státu na základě posouzení v každém státu namísto na základě toho, zda získala rozlišovací způsobilost na podstatné části trhu Společenství v odvětví čokoládových tyčinek;

               —

               odvolací senát se v napadeném rozhodnutí opírá o bod, který předtím nebyl uplatněn ani OHIM, ani společnosti Ludwig Schokolade.


title: Věc T-395/16: Žaloba podaná dne 22. června 2016 – Windfinder R&L v. EUIPO (Windfinder)

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/41

         Žaloba podaná dne 22. června 2016 – Windfinder R&L v. EUIPO (Windfinder)
   (Věc T-395/16)
   (2016/C 343/55)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Windfinder R&L GmbH & Co. KG (Kiel, Německo) (zástupce: B. Schneider, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Windfinder“ – Přihláška č. 13 350 467

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2016, ve věci R 1206/2015–5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               napadené rozhodnutí změnil tak, aby byla zapsána přihláška ochranné známky Evropské unie č. 13 350 467 v navrženém rozsahu;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 7 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-91/10: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Breda — Nizozemí) — VAV-Autovermietung GmbH v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roosendaal ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Volný pohyb služeb — Články 49 ES až 55 ES — Motorová vozidla — Používání motorového vozidla registrovaného a pronajatého v jiném členském státě — Zdanění tohoto vozidla v prvním členském státě při jeho prvním použití na vnitrostátní silniční síti )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/13

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Breda — Nizozemí) — VAV-Autovermietung GmbH v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roosendaal
   (Věc C-91/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Volný pohyb služeb - Články 49 ES až 55 ES - Motorová vozidla - Používání motorového vozidla registrovaného a pronajatého v jiném členském státě - Zdanění tohoto vozidla v prvním členském státě při jeho prvním použití na vnitrostátní silniční síti)
   2011/C 30/19
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Breda

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: VAV-Autovermietung GmbH

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roosendaal

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank Breda — Výklad článků 56 SFEU až 62 SFEU — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví výběr registrační daně při prvním použití vnitrostátní sítě veřejných komunikací vozidlem

      Výrok

   Články 49 ES až 55 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci, která je předmětem sporu v původním řízení, podle níž je osoba, která má bydliště, nebo je usazena v určitém členském státě, jež v tomto členském státě používá vozidlo registrované a pronajaté v jiném členském státě, povinna při prvním použití tohoto vozidla na silnicích prvního členského státu odvést daň v plné výši, přičemž přeplatek vypočtený v závislosti na době, po kterou trvalo používání uvedeného vozidla na těchto silnicích, je vrácen bez úroků poté, co toto užívání skončilo.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Spojené věci T-83/11 a T-84/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2012 — Antrax It v. OHIM — THC (Radiátory na topení) ( „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsané (průmyslové) vzory Společenství představující termosifony pro radiátory na topení — Starší (průmyslový) vzor — Důvod neplatnosti — Nedostatek individuální povahy — Nedostatek odlišného celkového dojmu — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 — Saturace v daném oboru — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2012 — Antrax It v. OHIM — THC (Radiátory na topení)
   (Spojené věci T-83/11 a T-84/11) (1)

   ((Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsané (průmyslové) vzory Společenství představující termosifony pro radiátory na topení - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Nedostatek odlišného celkového dojmu - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 - Saturace v daném oboru - Povinnost uvést odůvodnění)
   2012/C 399/32
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Antrax It Srl (Resana, Itálie) (zástupce: L. Gazzola, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Mannucci a A. Folliard-Monguiral, poté A. Folliard-Monguiral a F. Mattina, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: The Heating Company (THC) (Dilsen, Belgie) (zástupce: J. Haber, advokát)

      Předmět věci

   Žaloby podané proti rozhodnutím třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 2. listopadu 2010 (věci R 1451/2009-3 a R 1452/2009-3) týkajícím se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi The Heating Company (THC) a Antrax It Srl

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 2. listopadu 2010 (věci R 1451/2009-3 a R 1452/2009-3) se zrušují v rozsahu, v němž (průmyslové) vzory č. 000593959-0001 a č. 000593959-0002 prohlásila za neplatné.

               2)

               Žaloby se ve zbývající části zamítají.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Antrax It Srl v řízení před Tribunálem.

               4)

               Společnost The Heating Company (THC) ponese vlastní náklady řízení před Tribunálem a nahradí náklady řízení vynaložené společností Antrax It v řízeních před odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Věc T-507/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2011 — Psytech International v. OHIM — Institute for Personality & Ability Testing (16PF) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství „16PF“ — Absolutní důvody pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Neexistence popisného charakteru — Neexistence označení, která se stala běžnými — Absence nejednání v dobré víře — Článek 7 odst. 1 písm. b) až d) a čl. 51 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) až d) a čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2011 — Psytech International v. OHIM — Institute for Personality & Ability Testing (16PF)
   (Věc T-507/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství „16PF“ - Absolutní důvody pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Neexistence popisného charakteru - Neexistence označení, která se stala běžnými - Absence nejednání v dobré víře - Článek 7 odst. 1 písm. b) až d) a čl. 51 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) až d) a čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 211/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Psytech International Ltd (Pulloxhill, Spojené království) (zástupci: N. Phillips, solicitor, N. Saunders, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Institute for Personality & Ability Testing, Inc. (Champaign, Spojené státy) (zástupci: G. Hobbs, QC, a A. Chaudri, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2008 (věc R 1012/2007-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Psytech International Ltd a Institute for Personality & Ability Testing, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Psytech International Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc T-851/14: Žaloba podaná dne 26. prosince 2014 – Slovak Telekom v. Komise

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/30

         Žaloba podaná dne 26. prosince 2014 – Slovak Telekom v. Komise
   (Věc T-851/14)
   (2015/C 127/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Slovak Telekom a. s. (Bratislava, Slovenská republika) (zástupci: D. Geradin, advokát, a R. O'Donoghue, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil články 1 a 2 sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

               —

               podpůrně, zrušil pokutu uloženou žalobkyni článkem 2 napadeného rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení, a

               —

               v případě, že Tribunál odmítne žalobu jako nepřípustnou nebo jí zamítne jako neopodstatněnou, uložil každému účastníků řízení, aby nesl vlastní náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. října 2014 (věc AT.39523 – Slovak Telekom), kterým se podle článku 102 SFEU a článku 54 Dohody o EHP ukládá žalobkyni a její mateřské společnosti pokuta za zneužívající jednání na slovenském trhu širokopásmového připojení
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávných právních posouzení a zjevně nesprávného posouzení tím, že konstatovala, že odmítnutí dodávek ze strany žalobkyně bylo zneužívající.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila právo žalobkyně na obhajobu ve vztahu k jejímu posouzení stlačování marží. Žalobkyně uvádí, že:

                           —

                           Komise až do přijetí sporného rozhodnutí neformulovala odůvodněné námitky k určitým relevantním skutečnostem uvedeným žalobkyní, které se týkají zásad, metod a údajům ohledně nákladů, a

                           —

                           Komise uvedla poprvé až ve sporném rozhodnutí nový přístup „na základě několika období“, aby nahradila předchozí pozitivní rozpětí pro rok 2005 negativním rozpětím.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila skutkových omylů a/nebo nesprávných právních posouzení nebo zjevně nesprávného posouzení tím, že konstatovala, že jednání žalobkyně představovala stlačování marží. Žalobkyně uvádí, že:

                           —

                           Komise nepoužila správně zásady, metody a údaje týkající se dlouhodobých průměrných marginálních nákladů a nezohlednila skutečnost, že tyto náklady byly na úrovni žalobkyně efektivní, a že

                           —

                           Komise se dopustila právních omylů a/nebo zjevně nesprávných posouzení v rámci přístup „na základě několika období“.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávných právních posouzení a zjevně nesprávného posouzení tím, že dospěla k závěru, že žalobkyně a Deutsche Telekom jsou součástí jediného podniku a jsou obě odpovědné za údajně protiprávní jednání žalobkyně.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávných právních posouzení a zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu rovného zacházení při stanovení výše pokuty.


title: Věc T-274/08 a T-275/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. dubna 2010 — Itálie v. Komise ( „EZZF — Schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z EZZF — Částky, které má Italská republika vrátit, nedojde-li ke zpětnému získání ve stanovených lhůtách — Pojem ‚finanční důsledky‘ — Přihlédnutí k úrokům — Článek 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. dubna 2010 — Itálie v. Komise
   (Věc T-274/08 a T-275/08) (1)

   („EZZF - Schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z EZZF - Částky, které má Italská republika vrátit, nedojde-li ke zpětnému získání ve stanovených lhůtách - Pojem ‚finanční důsledky‘ - Přihlédnutí k úrokům - Článek 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005“)
   2010/C 148/49
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a P. Rossi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Ve věci T-274/08, návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2008/396/ES ze dne 30. dubna 2008 o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) pro rozpočtový rok 2007 (Úř. věst. L 139, s. 33) v rozsahu, v němž připočítává úroky k částkám, které byly zpětně získány od Itálie podle čl. 32 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1) a ve věci T-275/08, návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2008/394/ES ze dne 30. dubna 2008 o schválení účetních závěrek některých platebních agentur v Německu, Itálii a na Slovensku týkajících se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2006 (Úř. věst. L 139, s. 22) v rozsahu, v němž připočítává úroky z částek k tíži rozpočtu Italského státu ve smyslu čl. 32 odst. 5 nařízení č. 1290/2005.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-274/08 a T-275/08 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc F-63/06: Žaloba podaná dne  5. května 2006  – Mascheroni v. Komise

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/42

         Žaloba podaná dne 5. května 2006 – Mascheroni v. Komise
   (Věc F-63/06)
   (2006/C 178/79)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Mascheroni (Vergiate, Itálie) (Zástupci: A. Vianello a G. Orelli, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit a prohlásit protiprávnost chování nadřízeného žalobce;

               —

               určit a prohlásit škodlivý charakter takového chování a existenci závažné újmy, která v důsledku toho žalobci vznikla;

               —

               prohlásit existenci práva žalobce na to, aby mu Společenství poskytlo pomoc v řízeních, která zahájí před vnitrostátním soudem v souvislosti se vzniklými újmami;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje, že chování jeho nadřízeného bylo posouzeno orgánem oprávněným ke jmenování (OOJ) na základě neprokázaných tvrzení. Orgán oprávněný ke jmenování mimoto porušil některé právní zásady, jako zásadu zákazu diskriminace, proporcionality, neexistence zneužití pravomoci, nestrannosti, objektivity, soudržnosti, spravedlivého posouzení a rozumného uvážení.


title: Věc C-107/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Pordenone (Itálie) dne 22. února 2016 – trestní řízení proti Giorgiovi Fidenatovi

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Pordenone (Itálie) dne 22. února 2016 – trestní řízení proti Giorgiovi Fidenatovi
   (Věc C-107/16)
   (2016/C 165/11)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Pordenone

      Účastník původního trestního řízení

   Giorgio Fidenato

      Předběžné otázky

               1)

               Je na základě článku 54 nařízení č. 178/2002 (1) Komise povinna, pokud ji o to požádá členský stát, i když dospěje k závěru, že neexistují vážná a zřejmá rizika pro lidské zdraví, zdraví zvířat a životní prostředí, přijmout mimořádná opatření?

               2)

               Pokud Komise oznámí, že neexistují předpoklady pro přijetí mimořádných opatření, může na základě článku 53 výše uvedeného nařízení přijmout taková opatření členský stát?

               3)

               Může členský stát ve smyslu článku 34 nařízení (ES) č. 1829/2003 (2) přijmout na základě zásady předběžné opatrnosti mimořádná opatření, i když nejsou splněny podmínky vážného a zřejmého rizika, a zachovávat taková opatření v platnosti i poté, co Komise po přezkoumání stanoviska EFSA oznámila hodnocení obsahující závěr, že neexistují podmínky pro přijetí mimořádných opatření?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (Úř. věst. L 268, s. 1).


title: Věc T-11/16: Žaloba podaná dne 18. ledna 2016 – De Masi v. Komise

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/34

         Žaloba podaná dne 18. ledna 2016 – De Masi v. Komise
   (Věc T-11/16)
   (2016/C 078/47)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fabio De Masi (Brusel, Belgie) (zástupce: Prof. A. Fischer-Lescano)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 9. prosince 2015 o žádosti o přístup k dokumentům skupiny Code of Conduct,

               —

               zrušil rozhodnutí žalované o restriktivním přístupu k dokumentům skupiny Code of Conduct ze dne 9. listopadu 2015,

               —

               uložil žalované podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu náhradu nákladů řízení a náhradu nákladů případných vedlejších účastníků řízení na podporu návrhových žádání žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, z nichž dva se týkají rozhodnutí žalované ze dne 9. prosince 2015 a dva rozhodnutí žalované ze dne 9. listopadu 2015.

               —

               V souvislosti s rozhodnutím žalované ze dne 9. prosince 2015

                           1.

                           První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1)

                           Žalobce tvrdí, že rozhodnutí ze dne 9. prosince 2015 porušuje právo na vydání rozhodnutí o potvrzující žádosti v přiměřených lhůtách, které je stanoveno ve výše uvedeném ustanovení.

                           2.

                           Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 15 odst. 3 SFEU ve spojení s čl. 2 odst. 1 nařízení ES č. 1049/2001
                           Žalobce dále uvádí, že odmítnutí úplného přístupu k dokumentům, které žalovaná vypracovala v souvislosti se skupinou „kodex chování“ (zdanění podniků) zřízenou Radou, navíc porušuje jeho právo nahlížet do těchto dokumentů, přičemž toto právo je zaručeno výše uvedenými ustanoveními.

               —

               V souvislosti s rozhodnutím žalované ze dne 9. listopadu 2015

                           3.

                           Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 230 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 10 odst. 2 SEU ve spojení s informačními povinnostmi
                           Žalobce v této souvislosti tvrdí, že jako člen Evropského parlamentu má subjektivní a na primárním právu založené právo na úplný přístup k dokumentům, pokud jsou tyto dokumenty nezbytné pro účely provádění parlamentní kontroly.

                           4.

                           Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení meziinstitucionální rámcové dohody o vztazích mezi Evropským parlamentem a Evropskou komisí
                           Konečně, žalobce tvrdí, že rozhodnutí ze dne 9. listopadu 2015 je navíc v rozporu s výše uvedenou meziinstitucionální rámcovou dohodou, při jejímž uplatnění je třeba vzít v úvahu ratio článku 230 SFEU, kterým poskytnutí co možná nejrozsáhlejšího přístupu k dokumentům.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-527/10 ( Úř. věst. C 227 ze dne 28.7.2012, s. 20 )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/30

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-527/10
   (
         Úřední věstník Evropské unie C 227 ze dne 28. července 2012, s. 20
      )
   2012/C 258/55
   Sdělení v Úředním věstníku ve věci T-527/10, Google v. OHIM – G-mail (GMail), se nahrazuje následujícím zněním:

      Usnesení Tribunálu ze dne 6. června 2012 – Google v. OHIM – G-mail (GMail)
      (Věc T-527/10) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      2012/C 258/55
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Google, Inc. (Wilmington, Spojené státy) (zástupci: M. Kinkeldey a A. Bognár, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: G-mail GmbH (Los Angeles, Spojené státy) (zástupce: S. Eble, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2010 (věc R 342/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Giersch Ventures LLC a Google, Inc.

         Výrok

                  1.

                  O žalobě již není třeba rozhodovat.

                  2.

                  Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a každá nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc C-144/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Mestre (Itálie) dne 24. března 2011 — trestní řízení proti Asadu Abdallahu

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Mestre (Itálie) dne 24. března 2011 — trestní řízení proti Asadu Abdallahu
   (Věc C-144/11)
   2011/C 152/30
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di pace di Mestre

      Účastník původního trestního řízení

   Asad Abdallah

      Předběžné otázky

               1)

               Brání směrnice 2008/115/ES (1) takové vnitrostátní právní úpravě, jako je ustanovení článku 10a legislativního nařízení č. 286 ze dne 25. července 1998, které považuje za trestný čin, za který lze uložit peněžitý trest od 5 000 do 10 000 eur, pouhý vstup příslušníka třetí země na státní území nebo jeho zadržení na tomto území v rozporu s předpisy v oblasti přistěhovalectví?

               2)

               Může být čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2008/115/ES vykládán tak, že z působnosti záruk stanovených výše uvedenou směrnicí vylučuje vyhoštění coby alternativní sankci podle čl. 16 odst. 1 legislativního nařízení č. 286 ze dne 25. července 1998, v důsledku spáchání trestného činu pouhého vstupu na státní území nebo zadržení na tomto území podle článku 10a legislativního nařízení č. 286 ze dne 25. července 1998?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98.


title: Věc C-690/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Douai – Francie) – Wenceslas de Lobkowicz v. Ministère des Finances et des Comptes publics „Řízení o předběžné otázce — Úředník Evropské unie — Služební řád — Povinná účast v systému sociálního zabezpečení orgánů Evropské unie — Příjmy z pronájmu nemovitostí plynoucí v členském státě — Povinnost k úhradě obecného sociálního příspěvku, sociálního odvodu a dodatečných příspěvků na základě práva členského státu — Účast na financování sociálního zabezpečení tohoto členského státu“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Douai – Francie) – Wenceslas de Lobkowicz v. Ministère des Finances et des Comptes publics
   (Věc C-690/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Úředník Evropské unie - Služební řád - Povinná účast v systému sociálního zabezpečení orgánů Evropské unie - Příjmy z pronájmu nemovitostí plynoucí v členském státě - Povinnost k úhradě obecného sociálního příspěvku, sociálního odvodu a dodatečných příspěvků na základě práva členského státu - Účast na financování sociálního zabezpečení tohoto členského státu“)
   (2017/C 239/11)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Douai

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Wenceslas de Lobkowicz

      Žalované: Ministère des Finances et des Comptes publics

      Výrok

   Článek 14 protokolu (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie, který je připojen ke Smlouvě o EU, Smlouvě o FEU a Smlouvě o ESAE, a ustanovení služebního řádu úředníků Evropské unie týkající se společného systému sociálního zabezpečení orgánů Unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, o jaké jde ve věci v původním řízení, podle kterých musí být z příjmů z pronájmu nemovitostí, které úředníku Evropské unie plynou v členském státě, jehož je tento úředník daňovým rezidentem, hrazeny sociální příspěvky a odvody určené k financování systému sociálního zabezpečení tohoto členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc F-44/12: Žaloba podaná dne 2. dubna 2012 — ZZ a ZZ v. Komise

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/25

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2012 — ZZ a ZZ v. Komise
   (Věc F-44/12)
   2012/C 184/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení návrhů na převod nároků na důchod nabytých před nástupem do služebního poměru u Komise na základě vypočtu vycházejícího z nových obecných prováděcích pravidel (OPP), která nabyla účinnosti po podání žádostí žalobců o převod.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížností žalobců směřujících k uplatnění OPP a diskotních sazeb platných v okamžiku podání jejich žádostí o převod jejich nároků na důchod;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí týkající se výpočtu započtení nároků na důchod nabytých před jejich nástupem do služebního poměru u Komise;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-265/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb zboží — Články 28 ES a 30 ES — Články 11 a 13 Dohody o EHP — Množstevní omezení dovozu — Opatření s rovnocenným účinkem — Motorová vozidla — Upevňování barevných fólií na skla)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-265/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb zboží - Články 28 ES a 30 ES - Články 11 a 13 Dohody o EHP - Množstevní omezení dovozu - Opatření s rovnocenným účinkem - Motorová vozidla - Upevňování barevných fólií na skla)
   (2008/C 128/08)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros, P. Guerra e Andrade a M. Patakia, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes, zmocněnec a A. Duarte de Almeida, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 28 ES a 30 ES – Vnitrostátní právní předpisy zakazující upevňování barevných fólií na skla motorových vozidel pro přepravu cestujících nebo zboží
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že v čl. 2 odst. 1 nařízení s mocí zákona č. 40/2003 ze dne 11. března 2003 zakázala upevňování barevných fólií na skla motorových vozidel, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES a 30 ES, jakož i z článků 11 a 13 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc F-26/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 9. března 2010 — N v. Parlament ( „Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Přípustnost — Psychické obtěžování — Povinnost péče — Nemajetková újma“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/51

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 9. března 2010 — N v. Parlament
   (Věc F-26/09) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost - Psychické obtěžování - Povinnost péče - Nemajetková újma“)
   2010/C 134/85
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: N (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Parlament (zástupci: K. Zejdová a R. Ignătescu, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh, aby bylo Parlamentu uloženo uhradit žalobci částku 12 000 eur jako náhradu utrpěné újmy, jednak z důvodu psychického obtěžování a profesního útoku, jejichž byl obětí, a jednak z důvodu neprovedení vnitřního správního šetření nezávislým orgánem

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropskému parlamentu se ukládá zaplatit N náhradu škody ve výši 2 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada tří čtvrtin nákladů řízení vynaložených N.

               4)

               N ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009, s. 51.


title: Věc C-185/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/83/ES — Články 5 a 6 — Hromadně vyráběné léčivé přípravky — Humánní léčivé přípravky — Registrace — Vnitrostátní právní předpisy členského státu, které zprošťují podobné léčivé přípravky, které jsou levnější než registrované léčivé přípravky, povinnosti registrace“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-185/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/83/ES - Články 5 a 6 - Hromadně vyráběné léčivé přípravky - Humánní léčivé přípravky - Registrace - Vnitrostátní právní předpisy členského státu, které zprošťují podobné léčivé přípravky, které jsou levnější než registrované léčivé přípravky, povinnosti registrace)
   2012/C 151/05
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Šimerdová a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: M. Szpunar, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69) — Právní předpisy členského státu, které umožňují uvést na trh v tomto státě bez předchozího schválení léčiva, která mají nižší cenu a podobné vlastnosti jako léčiva schválená.

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti ustanovení článku 4 zákona ze dne 6. září 2001, o léčivých přípravcích (Prawo farmaceutyczne), ve znění zákona ze dne 30. března 2007, podle něhož jsou povinnosti registrace zproštěny léčivé přípravky pocházející ze zahraničí, které obsahují totožné účinné látky, mají stejné dávkování a stejnou lékovou formu jako léčivé přípravky registrované na polském trhu, mimo jiné za podmínky, že cena těchto dovážených léčivých přípravků je konkurenční ve vztahu k ceně léčivých přípravků, jimž byla registrace udělena, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1394/2007 ze dne 13. listopadu 2007.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc T-343/10: Usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2011 — Etimine a Etiproducts v. ECHA ( Žaloba na neplatnost — REACH — Identifikace kyseliny borité a tetraboritanu disodného jakožto látek vzbuzujících mimořádné obavy — Nesplnění podmínky přímého dotčení — Nepřípustnost )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2011 — Etimine a Etiproducts v. ECHA
   (Věc T-343/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - REACH - Identifikace kyseliny borité a tetraboritanu disodného jakožto látek vzbuzujících mimořádné obavy - Nesplnění podmínky přímého dotčení - Nepřípustnost)
   2011/C 340/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Etimine SA (Bettembourg, Lucembursko) a AB Etiproducts Oy (Espoo, Finsko) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä a W. Broere, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem a A.-M. Vandrommem, advokáty)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a E. Manhaeve, zmocněnci, ve spolupráci s K. Sawyer, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ECHA, zveřejněného dne 18. června 2010, kterým jsou kyselina boritá (ES č. 233-139-2) a tetraboritan disodný (ES č. 215-540-4) identifikovány jako látky, jež splňují kritéria stanovená v článku 57 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1) a kterým jsou tyto látky zahrnuty na seznam látek identifikovaných ke konečnému zahrnutí do přílohy XIV uvedeného nařízení podle článku 59 tohoto nařízení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Etimine SA a AB Etiproducts Oy ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA).

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc T-31/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách růžová, fialová, béžová a tmavě šedá) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující károvaný vzor v barvách růžová, fialová, béžová a tmavě šedá — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b), článek 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách růžová, fialová, béžová a tmavě šedá)
      (Věc T-31/11) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující károvaný vzor v barvách růžová, fialová, béžová a tmavě šedá - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b), článek 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)
      (2012/C 331/35)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: nejprve B. Schmidt, poté D. Walicka, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. listopadu 2010 (věc R 1284/2010-4), týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího károvaný vzor v barvách růžová, fialová, béžová a tmavě šedá k zápisu jako ochranné známky Společenství.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti V. Fraas GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení

         (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc T-748/15: Žaloba podaná dne 21. prosince 2015 – Gauff v. OHIM – H.P. Gauff Ingenieure (Gauff)

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/26

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2015 – Gauff v. OHIM – H.P. Gauff Ingenieure (Gauff)
   (Věc T-748/15)
   (2016/C 078/36)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Norimberk, Německo) (zástupce: A. Molnar, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG (Frankfurt nad Mohanem, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Gauff“ – Ochranná známka Společenství č. 6 192 521

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2015, ve věci R 1350/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               podpůrně, vrátil věc OHIM k dalšímu zkoumání neposouzených sporných hledisek;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu námitkového řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článků 53, 56, 57, 76 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení nařízení č. 2868/95;

               —

               porušení práva být vyslechnut;

               —

               vady odůvodnění.


title: Věc C-210/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Maďarská republika) dne 3. května 2010 — Urbán Márton v. Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Maďarská republika) dne 3. května 2010 — Urbán Márton v. Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága
   (Věc C-210/10)
   2010/C 195/11
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Hajdú-Bihar Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Urbán Márton

      Žalovaný: Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága

      Předběžné otázky

               1)

               Je režim sankcí, který nařizuje uložení pokuty ve shodné výši dosahující částky 100 000 HUF za jakékoli porušení ustanovení článků 13 až 16 nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 (1), které upravují používání záznamového listu záznamového zařízení v silniční dopravě, slučitelný s požadavkem přiměřenosti zakotveným v čl. 19 odst. 1 a 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (2) o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85?

               2)

               Je s požadavkem přiměřenosti slučitelný režim sankcí, který nestanoví rozdíly ve výši pokuty v závislosti na závažnosti spáchaného porušení?

               3)

               Je s požadavkem přiměřenosti slučitelný režim sankcí, který neumožňuje zohlednit žádné polehčující okolnosti ve prospěch pachatele?

               4)

               Je s požadavkem přiměřenosti slučitelný režim sankcí, který nestanoví žádné rozlišení v závislosti na osobních poměrech pachatele?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, s. 8; Zvl. vyd. 07/01, s. 227).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Text s významem pro EHP) — Prohlášení (Úř. věst. L 102, s. 1).


title: Věc C-407/06: Žaloba podaná dne 3. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/27

         Žaloba podaná dne 3. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-407/06)
   (2006/C 281/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (1), a v každém případě tím, že neoznámilo tyto předpisy Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/101/ES uplynula dne 30. června 2005.

      (1)  Úř. věst. L 345, 31. 12. 2003, s. 97; Zvl. vyd. 05/04, s. 398.


title: Věc C-358/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 27. června 2013 — trestní řízení proti Markusi D.

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 27. června 2013 — trestní řízení proti Markusi D.
   (Věc C-358/13)
   2013/C 325/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastník původního řízení

   Markus D.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 1 bod 2 písm. b) směrnice 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 (1) ve znění směrnice 2004/27/ES ze dne 31. března 2004 (2) vykládat v tom smyslu, že látky nebo kombinace látek ve smyslu tohoto předpisu, které pouze ovlivňují fyziologické funkie u člověka — tedy je neobnovují ani neupravují — se za léčivé přípravky mají považovat pouze tehdy, pokud mají terapeutický účinek nebo každopádně způsobují pozitivní ovlivnění tělesných funkcí? Nespadají tedy látky nebo kombinace látek, které se konzumují výlučně pro své psychoaktivní účinky vyvolávající stav opojení, a přitom každopádně mají účinek, který ohrožuje zdraví, pod pojem léčivý přípravek podle této směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES (Úř. věst. L 136, s. 34).