title: Věc T-189/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2017 – Deza v. ECHA „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty, které má k dispozici ECHA a které obsahují informace předložené v rámci řízení týkajícího se žádosti o povolení k používání látky bis(2-ethylhexyl)ftalát (DEHP) — Rozhodnutí o zpřístupnění některých informací považovaných žalobkyní za důvěrné — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů — Pojem ‚soukromý život‘ — Právo na vlastnictví — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2017 – Deza v. ECHA
   (Věc T-189/14) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty, které má k dispozici ECHA a které obsahují informace předložené v rámci řízení týkajícího se žádosti o povolení k používání látky bis(2-ethylhexyl)ftalát (DEHP) - Rozhodnutí o zpřístupnění některých informací považovaných žalobkyní za důvěrné - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů - Pojem ‚soukromý život‘ - Právo na vlastnictví - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2017/C 063/31)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deza a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika) (zástupce: P. Dejl, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: původně A. Iber, T. Zbihlej a M. Heikkilä, zmocněnci, poté M. Heikkilä, C. Buchanan a W. Broere, zmocněnci, ve spolupráci s M. Maškovou, advokátkou)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart, P. Ondrůšek a K. Talabér-Ritz, zmocněnci) a ClientEarth (Londýn, Spojené království), European Environmental Bureau (EEB) (Brusel, Belgie), Vereniging Health Care Without Harm Europe (Rijswijk, Nizozemsko) (zástupkyně: B. Kloostra, advokátka)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí ECHA ze dne 24. ledna 2014 o zpřístupnění některých informací předložených žalobkyní v rámci řízení týkajícího se žádosti o povolení k používání látky bis(2-ethylhexyl)ftalát (DEHP).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Deza, a.s. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA), včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Sdružení ClientEarth, European Environmental Bureau (EEB) a Vereniging Health Care Without Harm Europe ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc T-388/11: Žaloba podaná dne 22. července 2011 — Deutsche Post v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/33

         Žaloba podaná dne 22. července 2011 — Deutsche Post v. Komise
   (Věc T-388/11)
   2011/C 282/66
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: J. Sedemund, T. Lübbig a M. Klasse, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 10. května 2011 v řízení o státní podpoře K 36/2007 — Německo, státní podpora poskytnutá ve prospěch Deutsche Post AG [K(2011) 3081 v konečném znění];

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. května 2011 K(2011) 3081 v konečném znění v řízení o státní podpoře K 36/2007 — Německo, státní podpora poskytnutá ve prospěch Deutsche Post AG, kterým Komise ve výše uvedené věci rozhodla o rozšíření vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozšíření se týká státního financování důchodů úředníků zaměstnaných v Deutsche Bundespost před založením žalobkyně, které již bylo předmětem rozhodnutí Komise o zahájení řízení ze dne 12. září 2007 v této věci.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU — zjevně nesprávné označení za státní podporu
               Komise se údajně dopustila zjevně nesprávného právního posouzení tím, že na tento případ neuplatnila judikaturu ve věci Combus (rozsudek ze dne 16. března 2004, Danske Busvognmænd v. Komise, T-157/01, Recueil, s. II-917). Podle této judikatury se za státní podporu nepovažují opatření, která v minulosti osvobozovala státní podniky od placení poplatků souvisejících s důchody převyšujícími poplatky obvykle zatěžující soukromý podnik. Z uplatnění této judikatury na tyto skutkové okolnosti údajně nutně vyplývá možnost členského státu pomoci při financování penzijních závazků.

               2)

               Druhý žalobní důvod: porušení čl. 1 písm. b) nařízení č. 659/1999 (1), čl. 107 SFEU, článku 108 SFEU — zjevně nesprávné označení za „novou“ státní podporu
               Komise se údajně dopustila zjevně nesprávného právního posouzení tím, že nezohlednila, že v případě ručení státu za penzijní závazky — pokud je vůbec naplněna skutková podstata státní podpory — může jít jen o existující státní podporu. Pokračující ručení spolkové republiky za penzijní závazky podle žalobkyně vyplývá z německé ústavy, takže v době nabytí platnosti a účinnosti smluv již toto ručení existovalo a ani později nebylo výrazněji změněno. Krom toho je Komise údajně vázána prohlášením ve věci Deutsche Post v. Komise, T-266/02, že ohledně důchodového režimu již ve svém rozhodnutí ze dne 19. června 2002 odmítla podmínku „zvýhodnění“ na základě státní podpory, což odpovídá negativnímu testu státní podpory.

               3)

               Třetí žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU — zjevně nesprávná metoda výpočtu údajné státní podpory
               Žalobkyně v této souvislosti namítá, že Komise neprovedla výpočet rozdílem mezi sociálními příspěvky, které byly úředníkům skutečně poskytnuty bez údajných v hospodářské soutěži neobvyklých „příplatků“ na sociální odvody ve výši schválené pro regulované produkty, a sociálními dávkami poskytnutými soukromými soutěžiteli za běžných tržních podmínek, ačkoli tento výpočet sama označila za nezbytný. Metoda výpočtu Komise tak údajně nepřípustným způsobem zcela vynechává výši sociálních dávek, které žalobkyně na úředníky skutečně vynaložila, což má za následek, že pro výši údajné státní podpory vypočítané Komisí není podstatné, zda a v jaké výši žalobkyně odvedla sociální odvody. Žalobkyně dále tvrdí, že údajné „příplatky“ k odměnám nejsou prokazatelné a každopádně do těchto výsledků skutečně nelze zahrnout náklady na sociální zabezpečení, které jsou v hospodářské soutěži neobvyklé.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU — zjevně nesprávné označení údajných „křížových dotací“ neregulované oblasti prostřednictvím regulované oblasti za státní podporu
               Žalobkyně v této souvislosti především namítá, že Komise neprovedla povinný výpočet nepřiměřenosti náhrady a nepřezkoumala, zda státem poskytnutá náhrada vůbec překročila výdaje, které lze nahradit.

               5)

               Pátý žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU — zjevné pochybení při stanovení „míry (benchmark)“ sociálních odvodů obvyklých v hospodářské soutěži
               Žalobkyně v této souvislosti především namítá, že Komise při stanovení výše sociálních příspěvků, které jsou v hospodářské soutěži obvyklé u soukromých zaměstnavatelů započítala i příspěvky zaměstnanců, ačkoli tyto mají být připočítány k majetku zaměstnance, a nikoli k sociálním příspěvkům neseným zaměstnavatelem, jakož i to, že Komise při stanovení „míry (benchmark)“ vycházela z (nadsazené) výše platů úředníků místo toho, aby vycházela z výše mezd a platů v soukromém podniku. Podle žalobkyně v případě nezbytné opravy obou pochybení údajná státní podpora zcela odpadne.

               6)

               Šestý žalobní důvod: porušení čl. 296 odst. 2 SFEU — nedostatek odůvodnění
               Konečně napadené rozhodnutí údajně není dostatečně odůvodněné.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc C-11/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Genova (Itálie) dne 7. ledna 2016 – Ignazio Messina & C. SpA v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio delle dogane di Genova

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Genova (Itálie) dne 7. ledna 2016 – Ignazio Messina & C. SpA v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio delle dogane di Genova
   (Věc C-11/16)
   (2016/C 111/11)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Ignazio Messina & C. SpA

      Odpůrce: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio delle dogane di Genova

      Předběžné otázky

               1)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986 (1) , jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující [do] italského přístavu?

               2)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986, jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu Evropské unie, v případě, že je tento rozdíl odůvodněn vykonáváním funkcí veřejných orgánů nebo úloh a činností, které nejsou výslovně kompenzovány poplatkem?

               3)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986, jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu Evropské unie, v případě, že je tento rozdíl odůvodněn vykonáváním funkcí veřejných orgánů, které zajišťují jiné subjekty, než je orgán, do jehož rozpočtu je poplatek odváděn?

               4)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986, jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu Evropské unie, v případě, že je tento rozdíl odůvodněn vykonáváním funkcí veřejných orgánů, avšak nebyly určeny jednotlivé náklady, které mají být kompenzovány, takže nelze předem ani zpětně ověřit, na jaké služby byly náklady skutečně kompenzovány [a] za jakých podmínek a v jaké výši tento poplatek skutečně kompenzoval tyto služby?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4055/86 ze dne 22. prosince 1986 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi (Úř. věst. L 378, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 174).


title: Věc C-209/08: Žaloba podaná dne 20. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/28

         Žaloba podaná dne 20. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-209/08)
   (2008/C 171/44)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: Maria Condou Durande, zmocněnkyně)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/81/ES ze dne 29. dubna 2004 o povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oběťmi obchodování s lidmi nebo obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a kteří spolupracují s příslušnými orgány (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 5. srpna 2006. Ke dni podání této žaloby však žalované dosud nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí. V každém případě Komisi o těchto předpisech neuvědomilo.

      (1)  Úř. věst. L 261, s. 19


title: Věc C-16/08: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce l'Administratīvā apgabaltiesa — Lotyšská republika) — Schenker SIA v. Valsts ieņēmumu dienests ( Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Zařízení s kapalnými krystaly )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/13

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce l'Administratīvā apgabaltiesa — Lotyšská republika) — Schenker SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-16/08) (1)

   („Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Zařízení s kapalnými krystaly“)
   2009/C 180/21
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Administratīvā apgabaltiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Schenker SIA

      Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administratīvā apgabaltiesa — Výklad nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382) — Zařízení s kapalnými krystaly (LCD) s aktivní maticí — Zařazení do podpoložky KN 8528 21 90 nebo 9013 80 20 — Zboží, které vykazuje, nebo nevykazuje podstatné rysy kompletního nebo dokončeného výrobku

      Výrok

   Podpoložka 8528 21 90 KN kombinované nomenklatury, která tvoří přílohu I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, musí být vykládána v tom smyslu, že se ke dni 29. prosince 2004 tato podpoložka nevztahovala na zařízení s kapalnými krystaly (LCD) s aktivní maticí, která sestávají hlavně z následujících prvků:

               —

               dvou skleněných desek;

               —

               vrstvy kapalných krystalů umístěné mezi uvedené desky;

               —

               vertikální a horizontální čtečky signálu;

               —

               podsvícení;

               —

               konvertoru, jenž generuje vysoké napětí pro podsvícení, a

               —

               ovládacího panelu — rozhraní pro přenos dat (PCB či PWB ovladač), jež zajišťuje sekvenční přenos dat do jednotlivých pixelů (bodů) LCD modulu za použití specifické technologie — LVDS (Low-voltage Differential Signaling).

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc F-46/13: Žaloba podaná dne 16. května 2013 — ZZ v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/62

         Žaloba podaná dne 16. května 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-46/13)
   2013/C 207/109
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí generálního ředitelství pro rozvojovou spolupráci (DG DEVCO) o zamítnutí žalobcovy žádosti o zaměstnání jako smluvního zaměstnance ve funkční skupině II a návrh na náhradu vzniklé majetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise coby orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 4. října 2012 o nepřijetí žalobce do zaměstnání jako pomocného smluvního zaměstnance ve funkční skupině II;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 7. února 2013 o zamítnutí stížnosti podané žalobcem dne 19. října 2012;

               —

               nahradit jeho majetkovou újmu;

               —

               přiznat částku stanovenou ex aequo et bono předběžně na 50 000 eur z titulu vzniklé nemajetkové újmy;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-371/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. července 2016 společností L'Oréal SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 28. dubna 2016 ve věci T-144/15, L'Oréal v. EUIPO – THERALAB (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. července 2016 společností L'Oréal SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 28. dubna 2016 ve věci T-144/15, L'Oréal v. EUIPO – THERALAB (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)
   (Věc C-371/16 P)
   (2017/C 095/03)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: L'Oréal SA (zástupce: J. P. Mioludo, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 8. prosince 2016 prohlásil Soudní dvůr (osmý senát) kasační opravný prostředek nepřípustným.


title: Věc T-160/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2016 – LG Developpement v. OHIM – Bayerische Motoren Werke (MINICARGO) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MINICARGO — Starší slovní ochranná známka Společenství MINI — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2016 – LG Developpement v. OHIM – Bayerische Motoren Werke (MINICARGO)
   (Věc T-160/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MINICARGO - Starší slovní ochranná známka Společenství MINI - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 145/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Developpement (Baud, Francie) (zástupce: A. Sion, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Bayerische Motoren Werke AG (Mnichov, Německo) (zástupce: R. Delorey, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. ledna 2015 (věc R 596/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Bayerische Motoren Werke AG a LG Developpement.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti LG Developpement se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15. 6. 2015.


title: Věc T-74/15: Žaloba podaná dne 17. února 2015 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/25

         Žaloba podaná dne 17. února 2015 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-74/15)
   (2015/C 171/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: I. Ampazis a M. Sfyri, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (ESTAT/G0/MHF/Gl/MH/nf D (2014) 8. prosince 2014) oznámené žalobkyním formou přílohy k formuláři o dodatečných informacích pro zákazníky DESIS III-000455-6000494078-REQ-O1-CINF-03 ze dne 9. prosince 2014, kterým zamítl jejich nabídku vztahující se k požadavku na poskytování služeb č. DESIS III-000455-6000494078-REQ-01 v kontextu rámcové smlouvy ESP DESIS III část č. 4,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise, oznámené žalobkyním formou přílohy k formuláři o dodatečných informacích pro zákazníky DESIS 111-000485-6000494078- REQ-01-CINF-02 ze dne 12. prosince 2014, kterým zamítl jejich nabídku vztahující se k požadavku na poskytování služeb č. DESIS III-000485-6000494078-REQ-0l, v kontextu rámcové smlouvy ESP-DESIS III část č. 4,

               —

               uložil Komisi, aby žalobkyním zaplatila náhradu škody vzniklou v důsledku ztráty příležitosti ve věci DESIS ill-000485-6000494078-REQ-OI-CINF-02, ve výši 12  000,00 euro včetně úroků,

               —

               uložil Komisi, aby žalobkyním zaplatila náklady právního zastupování a ostatní výdaje či náklady vzniklé v souvislosti s touto žalobou i v případě, že bude zamítnuta.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.
   Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění v rámci posouzení jejich nabídek, pokud jde o DESIS III-000455-6000494078-REQ-01 a DESIS III-000485-6000494078-REQ-01.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení při posuzování jejich nabídek, pokud jde o DESIS 111-000485-6000494078-REQ-01.


title: Věc C-683/13: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho da Covilhã – Portugalsko) – Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA a další v. Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT) „Rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Zpracování osobních údajů — Směrnice 95/46/ES — Článek 2 — Pojem ‚osobní údaje‘  — Články 6 a 7 — Zásady pro kvalitu údajů a pro oprávněné zpracování údajů — Článek 17 — Bezpečnost zpracování — Pracovní doba pracovníků — Evidence pracovní doby — Přístup vnitrostátního orgánu příslušného pro dohled nad pracovními podmínkami — Povinnost zaměstnavatele zpřístupnit evidenci pracovní doby tak, aby bylo možné do ní bezprostředně nahlédnout“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/11

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho da Covilhã – Portugalsko) – Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA a další v. Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)
   (Věc C-683/13) (1)

   („Rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Zpracování osobních údajů - Směrnice 95/46/ES - Článek 2 - Pojem ‚osobní údaje‘ - Články 6 a 7 - Zásady pro kvalitu údajů a pro oprávněné zpracování údajů - Článek 17 - Bezpečnost zpracování - Pracovní doba pracovníků - Evidence pracovní doby - Přístup vnitrostátního orgánu příslušného pro dohled nad pracovními podmínkami - Povinnost zaměstnavatele zpřístupnit evidenci pracovní doby tak, aby bylo možné do ní bezprostředně nahlédnout“)
   2014/C 261/18
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal do Trabalho da Covilhã

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, Domingos Sequeira de Almeida, Luis Mesquita Soares Moutinho, Rui Teixeira Soares de Almeida, André de Carvalho e Sousa

      Žalovaný: Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

      Výrok

               1)

               Článek 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládán tak, že na takovou evidenci pracovní doby, jako je evidence dotčená ve věci v původním řízení, která obsahuje informace o tom, v kolik hodin jednotliví pracovníci začínají a končí svou pracovní dobu, včetně informací o přestávkách v práci a o dobách, které se do pracovní doby nezapočítávají, se vztahuje pojem „osobní údaje“ ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 6 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 písm. c) a e) směrnice 95/46 musí být vykládány tak, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která zaměstnavateli ukládá povinnost zpřístupnit vnitrostátnímu orgánu příslušnému pro dohled nad pracovními podmínkami evidenci pracovní doby tak, aby bylo možné do ní bezprostředně nahlédnout, je-li tato povinnost nezbytná pro vykonávání úkolů tohoto orgánu v oblasti dohledu nad prováděním právní úpravy v oblasti pracovních podmínek a zejména pracovní doby.

               3)

               Předkládající soud musí přezkoumat, zda povinnost zaměstnavatele zpřístupnit vnitrostátnímu orgánu příslušnému pro dohled nad pracovními podmínkami evidenci pracovní doby tak, aby bylo možné do ní bezprostředně nahlédnout, lze považovat za nezbytnou pro vykonávání jeho úkolů v oblasti dohledu, neboť přispívá k účinnějšímu provádění právní úpravy v oblasti pracovních podmínek a zejména pracovní doby, a pokud ano, zda sankce ukládané za účelem zajištění skutečného uplatňování požadavků stanovených směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby jsou v souladu se zásadou proporcionality.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc C-508/04: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Prováděcí opatření)

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-508/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Prováděcí opatření)
   (2007/C 140/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a B. Schima, zmocněnci, M. Lang, advokát)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: E. Riedl a H. Dossi, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neúplné a nesprávné provedení směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102)
   Výrok

               1)

               Rakouská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 1 písm. e), g) a i), čl. 6 odst. 1 a 2, článků 12 a 13, jakož i čl. 16 odst. 1 a z čl. 22 písm. b) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Věc C-347/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bezirksgericht Linz — Rakousko) — trestní řízení proti Jochenu Dickingerovi a Franzi Ömerovi ( Volný pohyb služeb — Svoboda usazování — Vnitrostátní právní úprava stanovující monopol na provozování on-line kasin — Podmínky přípustnosti — Expanzivní obchodní politika — Kontroly provozovatelů hazardních her prováděné v jiných členských státech — Udělení monopolu společnosti soukromého práva — Možnost získat tento monopol vyhrazená pouze kapitálovým společnostem se sídlem na vnitrostátním území — Zákaz pro držitele monopolu založit pobočku mimo členský stát usazení )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bezirksgericht Linz — Rakousko) — trestní řízení proti Jochenu Dickingerovi a Franzi Ömerovi
   (Věc C-347/09) (1)

   (Volný pohyb služeb - Svoboda usazování - Vnitrostátní právní úprava stanovující monopol na provozování on-line kasin - Podmínky přípustnosti - Expanzivní obchodní politika - Kontroly provozovatelů hazardních her prováděné v jiných členských státech - Udělení monopolu společnosti soukromého práva - Možnost získat tento monopol vyhrazená pouze kapitálovým společnostem se sídlem na vnitrostátním území - Zákaz pro držitele monopolu založit pobočku mimo členský stát usazení)
   2011/C 319/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bezirksgericht Linz

      Účastníci původního trestního řízení

   Jochen Dickinger, Franz Ömer

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bezirksgericht Linz — Výklad článků 43 ES a 49 ES — Vnitrostátní právní úprava, která pod hrozbou trestně právních sankcí zakazuje provozování hazardních her bez koncese udělené příslušným orgánem, ale zakotvuje možnost získání takové koncese na období maximálně 15 let kapitálovými společnostmi, které mají sídlo v tuzemsku a nemají dceřiné společnosti v zahraničí

      Výrok

               1)

               Právo Unie, a zejména článek 49 ES, brání uložení trestněprávní sankce za porušení takového monopolu na provozování hazardních her, jakým je monopol na provozování on-line kasin stanovený vnitrostátní právní úpravou dotčenou v původním řízení, pokud taková právní úprava není v souladu s jeho ustanoveními.

               2)

               Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že se použije na hazardní hry nabízené on-line na území hostitelského členského státu provozovatelem usazeným v jiném členském státu bez ohledu na to, že tento provozovatel:

                           —

                           vybudoval v hostitelském členském státě určitou technickou infrastrukturu, jako například server, a

                           —

                           využívá technickou podporu subjektu usazeného v hostitelském členském státě k poskytování služeb spotřebitelům usazeným rovněž v tomto členském státě.

               3)

               Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           a)

                           členský stát, který usiluje o zajištění zvláště vysoké úrovně ochrany spotřebitelů v oblasti hazardních her, může mít důvodně za to, že kontrolu trestné činnosti spojené s tímto odvětvím a naplňování cíle, jímž je předcházet podněcování k nadměrným výdajům za hru a bojovat dostatečné účinným způsobem proti hráčské závislosti, může umožnit pouze zřízení monopolu ve prospěch jediného provozovatele, který podléhá důsledné kontrole ze strany orgánů veřejné moci;

                           b)

                           k tomu, aby byla vnitrostátní právní úprava zřizující monopol v oblasti hazardních her, která umožňuje držiteli monopolu vést expanzivní politiku koherentní s cílem potírání trestné činnosti, jakož i s cílem omezování herních příležitostí, musí:

                                       —

                                       spočívat na závěru, že kriminální a podvodné činnosti spojené s hrami a hráčská závislost představují na území dotyčného členského státu problém, kterému by mohlo čelit rozšíření povolených a regulovaných činností, a

                                       —

                                       umožňovat pouze uměřenou reklamu, přísně omezenou na to, co je nezbytné pro nasměrování spotřebitelů ke kontrolovaným herním sítím;

                           c)

                           okolnost, že si členský stát zvolil systém ochrany odlišný od toho, který přijal jiný členský stát, nemůže mít vliv na posuzování nezbytnosti a přiměřenosti ustanovení přijatých v dané oblasti, které musejí být posuzovány pouze z hlediska cílů, které příslušné orgány dotčeného členského státu sledují, a z hlediska úrovně ochrany, kterou chtějí zajistit.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Výmaz věci T-437/03

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/64

         Výmaz věci T-437/03 (1)

   (2005/C 217/137)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 7. června 2005 rozhodl předseda čtvrtého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-437/03, Anne-Marie Mathieu proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004


title: Věc T-235/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2013 — Acron a Dorogobuzh v. Rada ( „Dumping — Dovoz dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska — Žádost o částečný prozatímní přezkum — Běžná hodnota — Vývozní cena — Články 1 a 2 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní články 1 a 2 nařízení (ES) č. 1225/2009)“ )

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2013 — Acron a Dorogobuzh v. Rada
   (Věc T-235/08) (1)

   (Dumping - Dovoz dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska - Žádost o částečný prozatímní přezkum - Běžná hodnota - Vývozní cena - Články 1 a 2 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní články 1 a 2 nařízení (ES) č. 1225/2009))
   2013/C 101/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Acron OAO (Moskva, Rusko) a Dorogobuzh OAO (Moskva) (zástupci: původně P. Vander Schueren, poté B. Evtimov, advokáti, a D. O'Keeffe, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci původně s G. Berrischem a G. Wolfem, advokáty, poté G. Berrischem)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evorpská komise (zástupci: H. van Vliet a K. Talabér-Ritz, zmocněnci) a Fertilizers Europe (Brusel, Belgie) (zástupci: B. O’Connor, solicitor, a S. Gubel, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost podaná proti nařízení Rady (ES) č. 236/2008 ze dne 10. března 2008, kterým se zastavuje částečný prozatímní přezkum antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska prováděný podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. L 75, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Acron OAO a Dorogobuzh OAO ponesou vlastní náklady a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a společností Fertilizers Europe.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc T-466/08: Žaloba podaná dne 21. října 2008 – Lancôme v. OHIM – Focus Magazin Verlag (ACNO FOCUS)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/36

         Žaloba podaná dne 21. října 2008 – Lancôme v. OHIM – Focus Magazin Verlag (ACNO FOCUS)
   (Věc T-466/08)
   (2009/C 6/72)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (Paříž, Francie) (zástupci: A. von Mühlendahl a J. Pagenberg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení
      před odvolacím senátem: Focus Magazin Verlag GmbH(Mnichov, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. července ve věci R 1796/2007-1;

               —

               zamítnout námitku podanou další účastnicí řízení před odvolacím senátem proti přihlášce dotčené ochranné známky Společenství v rozsahu, v jakém námitka vychází z ochranné známky namítané v námitkovém řízení, a dále v rozsahu, v jakém námitka vychází z nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých žalobkyni v řízení před odvolacím senátem; a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých žalobkyni v řízení před odvolacím senátem, pokud se další účastnice řízení před odvolacím senátem stane v této věci vedlejším účastníkem řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenst
      ví: slovní ochranná známka „ACNO FOCUS“ pro výrobky zapsané do třídy 3 – přihláška č. 3 272 705

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis německé slovní ochranné známky č. 394 07 564 „FOCUS“ pro výrobky a služby ve třídách 3, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 33, 34, 36, 38, 39, 41 a 42; přihláška ochranné známky Společenství č. 453 720 pro, mimo jiné, výrobky třídy 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody
      : porušení čl. 42 odst. 3 ve spojení s čl. 43 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát pochybil ve svém rozhodnutí, že se další účastnice řízení před odvolacím senátem může za účelem podání námitky proti zápisu dotyčné ochranné známky Společenství odvolávat na výrobky třídy 3; porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát pochybil ve svém zjištění, že mezi dotyčnými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-224/13: Žaloba podaná dne 22. dubna 2013 — Melitta France v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/36

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2013 — Melitta France v. Komise
   (Věc T-224/13)
   2013/C 171/68
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Melitta France (Chezy-sur-marne, Francie) (zástupce: H. Weil, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě článku 263 SFEU s okamžitou účinností zrušil směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech, a to v rozsahu, v němž k příkladům výrobků považovaných za obaly doplňuje „role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály (např. plastová fólie, alobal, papír)“,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů, které jsou v podstatné míře stejné jako prvních pět žalobních důvodů uplatněných ve věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise, nebo jsou těmto žalobním důvodům podobné.


title: Věc T-211/15: Usnesení Tribunálu ze dne 23. listopadu 2015 – Necci v. Komise

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/75

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. listopadu 2015 – Necci v. Komise
   (Věc T-211/15) (1)

   (2016/C 038/101)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda kasačního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


title: Věc C-355/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – J. A. van der Steen v. Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht (Šestá směrnice o DPH — Samostatná hospodářská činnost — Společnost s ručením omezeným — Výkon činností společnosti jedinou fyzickou osobou, která je jednatelem, společníkem a zaměstnancem)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/19

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – J. A. van der Steen v. Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht
   (Věc C-355/06) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Samostatná hospodářská činnost - Společnost s ručením omezeným - Výkon činností společnosti jedinou fyzickou osobou, která je jednatelem, společníkem a zaměstnancem)
   (2007/C 315/31)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te Amsterdam
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: J. A. van der Steen

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te Amsterdam – Výklad čl. 4 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Pojem samostatné hospodářské činnosti – Fyzická osoba, jejíž jedinou činností je konkrétní výkon všech činností společnosti s ručením omezeným jako jediný jednatel, společník a zaměstnanec
   Výrok
   Pro účely použití čl. 4 odst. 4 druhého pododstavce šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně fyzická osoba, která vykonává všechny práce jménem a na účet společnosti podléhající dani na základě plnění pracovní smlouvy, která ji váže k této společnosti, v níž je tato osoba mimoto jediným jednatelem, jediným společníkem i jediným pracovníkem, není sama osobou povinnou k dani ve smyslu čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-52/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 29. ledna 2016 – „SEGRO“ Kft. v. Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 29. ledna 2016 – „SEGRO“ Kft. v. Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala
   (Věc C-52/16)
   (2016/C 136/22)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„SEGRO“ Kft.

      Žalovaný: Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se články 49 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie a články 17 a 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která je obdobná právní úpravě zpochybněné v původním řízení, jež – bez přihlédnutí k dalším kritériím – stanoví povinnost vymazat zápis požívacího a užívacího práva k zemědělskému nemovitému majetku, která byla zaregistrována na jméno obchodních společností nebo fyzických osob, jež nejsou blízkými rodinnými příslušníky vlastníka, aniž by současně nařizovala, aby bylo držitelům zaniklého požívacího a užívacího práva poskytnuto vyrovnání majetkových ztrát, jež má základ v platných smlouvách, i když není vymahatelné v rámci vypořádání účtů mezi smluvními stranami?

               2)

               Musí se články 49 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie a články 17 a 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, jež – bez přihlédnutí k dalším kritériím – stanoví povinnost vymazat zápis požívacího a užívacího práva k zemědělskému nemovitému majetku, která byla na základě smluv uzavřených v době před 30. dubnem 2014 zaregistrována na jméno obchodních společností nebo fyzických osob, které nejsou blízkými rodinnými příslušníky vlastníka, přičemž současně nařizuje, aby bylo držitelům zaniklého požívacího a užívacího práva poskytnuto vyrovnání majetkových ztrát, jež má základ v platných smlouvách, i když není vymahatelné v rámci vypořádání účtů mezi smluvními stranami?


title: Věc C-192/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 8. května 2008 – TeliaSonera Finland Oyj

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 8. května 2008 – TeliaSonera Finland Oyj
   (Věc C-192/08)
   (2008/C 197/12)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: TeliaSonera Finland Oyj

      Žalovaný: Viestintävirasto, iMEZ Ab
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) (1) jednak ve spojení s pátým, šestým a osmým bodem odůvodnění této směrnice, a jednak ve spojení s články 8 a 5 této směrnice vykládán tak,

                           a)

                           že takový vnitrostátní právní předpis jako § 39 odst. 1 zákona o trhu s komunikacemi může stanovit, že každý telekomunikační podnik je povinen vyjednávat o propojení s jinými telekomunikačními podniky, a bude-li odpověď na tuto otázku kladná,

                           b)

                           že vnitrostátní regulační orgán je oprávněn považovat povinnost vyjednávání za nesplněnou, pokud telekomunikační podnik, který nedisponuje žádnou významnou tržní silou, nabídne jinému podniku propojení za podmínek, které jsou podle názoru tohoto orgánu zcela jednostranně zaměřené a mohou bránit rozvoji konkurenčního trhu na úrovni koncového spotřebitele, protože tomuto jinému podniku skutečně brání v tom, aby svým zákazníkům nabízel možnost zasílat multimediální zprávy koncovým zákazníkům, kteří jsou připojeni k síti prvního telekomunikačního podniku, a bude-li odpověď i na tuto otázku kladná,

                           c)

                           že vnitrostátní regulační orgán je oprávněn svým rozhodnutím uložit uvedenému telekomunikačnímu podniku, který tedy nedisponuje významnou tržní silou, povinnost, aby v dobré víře vyjednával o propojení služeb zasílání krátkých textových zpráv a multimediálních zpráv mezi systémy těchto podniků takovým způsobem, že v rámci obchodních jednání budou zohledněny cíle, které jsou sledovány propojením, a že vyjednávání budou vedena na takovém základě, aby byla operabilita služeb zasílání krátkých textových zpráv a multimediálních zpráv mezi systémy těchto podniků zavedena za přiměřených podmínek tak, aby měli uživatelé možnost využít komunikačních služeb telekomunikačních podniků?

               2)

               Má na zodpovězení těchto otázek vliv otázka, jaká je povaha sítě iMEZ Ab a zda je třeba iMEZ Ab považovat za operátora veřejných elektronických komunikačních sítí?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323.


title: Věc T-418/17: Žaloba podaná dne 4. července 2017 – Eduard Meier v. EUIPO – Calzaturificio Elisabet (Safari Club)

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/55

         Žaloba podaná dne 4. července 2017 – Eduard Meier v. EUIPO – Calzaturificio Elisabet (Safari Club)
   (Věc T-418/17)
   (2017/C 277/79)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eduard Meier GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: S. Schicker a M. Knitter, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Calzaturificio Elisabet Srl (Monte Urano, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Safari Club“ – Přihláška č. 13 186 036

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. května 2017, ve věci R 1158/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-675/13: Žaloba podaná dne 16. prosince 2013 — K Chimica v. ECHA

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/41

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2013 — K Chimica v. ECHA
   (Věc T-675/13)
   2014/C 45/72
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: K Chimica Srl (Mirano (VE), Itálie) (zástupci: R. Buizza a M. Rota, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ECHA (2013)3665 ze dne 15. října 2013 a přiznal společnosti K Chimica statut MSP;

               —

               uplatnil snížený poplatek pro MSP;

               —

               zrušil fakturu č. 10029302 na částku 9 300 eur požadovanou z důvodu rozdílu poplatku v plné výši uplatněného ve vztahu ke společnosti K Chimica,

               —

               zrušil správní sankci ve výši 19 900 eur, kterou ECHA uložila vystavením faktury č. 10043954.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z výkladu doporučení Komise 2003/361/ES o definici mikropodniků, malých a středních podniků.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu namítá, že pro zařazení do kategorie MSP je třeba zjistit, zda je dotyčný podnik samostatným podnikem, nebo zda je součástí skupiny podniků. Podle úlohy vykonávané dotyčným podnikem bude nutno zohlednit finanční údaje podniků skupiny, zejména údaje „partnerských“ podniků a „propojených“ podniků.

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že podle základního pravidla pro hodnocení velikosti dotyčného podniku je k údajům týkajícím se tohoto podniku třeba přidat:

                                       i)

                                       údaje týkající se případných partnerských podniků dotyčného podniku, které se nacházejí bezprostředně na vstupu nebo výstupu tohoto podniku, a to v rozsahu odpovídajícím podílu na kapitálu nebo procentuálnímu podílu hlasovacích práv. K takto získaným údajům partnerských podniků dotyčného podniku je třeba přidat 100 % údajů týkajících se případných podniků „propojených“ s uvedenými „partnerskými“ podniky,

                                       ii)

                                       100 % údajů týkajících se případných podniků přímo či nepřímo „propojených“ s dotyčným podnikem. Ke 100 % údajů týkajících se podniků propojených s dotyčným podnikem je třeba přidat, v rozsahu odpovídajícím podílu na kapitálu nebo procentuálnímu podílu hlasovacích práv, údaje případných podniků, které jsou partnerskými podniky podniků propojených s dotyčným podnikem, nacházejících se bezprostředně na jejich vstupu nebo výstupu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z neuznání společnosti K Chimica za MSP.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu namítá, že podle článku 6 přílohy doporučení jsou relevantními údaji, které umožňují pokládat společnost K Chimica za MSP, následující:

                                       i)

                                       100 % údajů týkajících se společnosti K Chimica;

                                       ii)

                                       100 % údajů týkajících se společnosti I.C.B. S.r.l.;

                                       iii)

                                       40 % údajů týkajících se společnosti Medini Ltd;

                                       iv)

                                       36,66 % údajů týkajících se společnosti ALO Immobilien GmbH.


title: Věc F-44/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. června 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby prodloužené o desetidenní lhůtu z důvodu vzdálenosti — Žaloba podaná dopisem v deseti následujících dnech — Neexistence totožnosti mezi nimi — Opožděnost žaloby“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/85

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. června 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-44/11) (1)

   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby prodloužené o desetidenní lhůtu z důvodu vzdálenosti - Žaloba podaná dopisem v deseti následujících dnech - Neexistence totožnosti mezi nimi - Opožděnost žaloby)
   2013/C 225/196
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na uložení povinnosti Komisi zaplatit žalobci částku z titulu náhrady škody, kterou údajně utrpěl z důvodu žádosti zaslané poradním lékařem Komise lékaři žalobce a směřující k získání určitých informací o léčbě, kterou podstupuje

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá zčásti jako zjevně nepřípustná a zčásti jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011, s. 34.


               2.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/22

         Žádost o stanovisko Soudního dvora ESVO předložená Fürstliches Obergericht dne 19. května 2010 ve věci Dr. Joachim Kottke v Präsidial Anstalt a Sweetlye Stiftung
   (Věc E-5/10)
   2010/C 325/06
   Dopisem ze dne 19. května 2010, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 27. května 2010, požádal Fürstliches Obergericht (knížecí odvolací soud) o poradní stanovisko ve věci Dr. Joachim Kottke v Präsidial Anstalt a Sweetlye Stiftung ohledně následujících otázek:

               1)

               Představuje Dohoda o evropském hospodářském prostoru, která vstoupila v platnost v Lichtenštejnsku dne 1. května 1995, (vícestrannou) dohodu, která z důvodu zákazu diskriminace obsaženém zejména v článku 4 této dohody zakazuje, aby byla žalobcům, kteří mají bydliště v jiném členském státě EHP, ukládána povinnost zajišťovat procesní náklady, jestliže žalobci, kteří mají bydliště v Lichtenštejnsku, takové zajištění procesních nákladů poskytovat nemusí?
               Pokud bude na první otázku podána záporná odpověď:

               2)

               Je ustanovení obsažené v § 57 odst. 2 bodu 1 Liechtenstein Zivilprozessordnung (občanský soudní řád), podle kterého je zproštění povinnosti poskytnout zajištění u žalobce, který má bydliště v jiném státu, podmíněno možností výkonu rozhodnutí v místě jeho bydliště, slučitelné s Dohodou o EHP, zejména s obecným zákazem diskriminace podle jejího článku 4, pokud se uplatňuje na žalobce, který má bydliště v členském státě EHP?


title: Věc C-286/03: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  21. února 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof) – Silvia Hosse v. Spolková země Salcbursko (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 4 odst. 2b — Zvláštní nepříspěvkové dávky — Rakouská dávka určená k pokrytí rizika odkázanosti na péči třetího — Kvalifikace dávky a přípustnost podmínky bydliště s ohledem na nařízení č. 1408/71 — Oprávněný z pojištění pojištěnce)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof) – Silvia Hosse v. Spolková země Salcbursko
   (Věc C-286/03) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 4 odst. 2b - Zvláštní nepříspěvkové dávky - Rakouská dávka určená k pokrytí rizika odkázanosti na péči třetího - Kvalifikace dávky a přípustnost podmínky bydliště s ohledem na nařízení č. 1408/71 - Oprávněný z pojištění pojištěnce)
   (2006/C 131/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Silvia Hosse

      Žalovaná: Spolková země Salcbursko
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberster Gerichtshof – Výklad čl. 4 odst. 2b a článku 19 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. L 28, s. 1), jakož i nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97 – Právní předpisy spolkové země (Salcbursko), podle kterých nárok na dávky pokrývající riziko odkázanosti postiženého dítěte, rodinného příslušníka pracovníka, na péči třetího podléhá podmínce bydliště – Pojem zvláštní nepříspěvkové dávky – Výklad článku 7 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) – Sociální výhoda
   Výrok

               1)

               Příspěvek ve stavu odkázanosti tak, jak je stanoven Salzburger Pflegegeldgesetz, nepředstavuje zvláštní nepříspěvkovou dávku ve smyslu čl. 4 odst. 2b nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ale dávku v nemoci ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení.

               2)

               Rodinný příslušník pracovníka zaměstnaného ve spolkové zemi Salcbursko, který má se svou rodinou bydliště v Německu, může u příslušné instituce místa zaměstnání pracovníka žádat, splňuje-li ostatní podmínky pro jeho poskytnutí, zaplacení příspěvku ve stavu odkázanosti vypláceného na základě Salzburger Pflegegeldgesetz jako peněžitá dávka v nemoci podle článku 19 nařízení č. 1408/71, pokud rodinný příslušník nemá nárok na obdobnou dávku podle právních předpisů státu, na jehož území má bydliště.

      (1)  Úř. věst. C 226, 20. 9. 2003


title: Věc T-536/11: Žaloba podaná dne 2. října 2011 — European Dynamics Luxembourg a další v. Komise

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/27

         Žaloba podaná dne 2. října 2011 — European Dynamics Luxembourg a další v. Komise
   (Věc T-536/11)
   2011/C 355/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko), European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgie), Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

               —

               zrušit rozhodnutí Úřadu pro publikace Evropské unie, kterým byla nabídka žalobkyň předložená v rámci otevřeného nabídkového řízení AO 10340 (položky 1, 3 a 4) „Výpočetní služby — vývoj software, údržba, poradenství a pomoc pro různé druhy IT aplikací“ (1) vybrána pro položky 1 a 4 jako uchazeč, který se umístil třetí v pořadí a pro položku 3 jako uchazeč, který se umístil druhý v pořadí, které bylo žalobkyním oznámeno dopisem ze dne 22. července 2011, a všechna související rozhodnutí Úřadu, včetně těch, kterými se zadávají příslušné zakázky uchazeči, který se umístil první a druhý v pořadí; a

               —

               uložit Úřadu pro publikace Evropské unie, aby nahradil žalobkyním škodu, která jim vznikla z důvodu ztráty příležitosti a poškození jejich dobrého jména a jejich důvěryhodnosti, ve výši 3 450 000 eur (EUR); a

               —

               uložit Úřadu pro publikace Evropské unie náhradu všech nákladů vynaložených žalobkyněmi v souvislosti s touto žalobou.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody, po jednom pro každou položku.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že

                           —

                           Úřad pro publikace Evropské unie porušil povinnost uvést odůvodnění, řádně neobjasnil přednosti vybrané nabídky a celkově nejednal v souladu s ustanoveními článku 100 odst. 2 finančního nařízení;

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že

                           —

                           Úřad pro publikace Evropské unie porušil podmínky výběrového řízení a zadávací kritéria uplatnil v rozporu s článkem 97 finančního nařízení a článkem 138 prováděcích ustanovení;

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze

                           —

                           zjevně nesprávného posouzení, neurčitých a nepodložených připomínek výběrové komise, změny zadávacích kritérií zahrnutých do výzvy k předkládání nabídek a posteriori, neoznámení nových kritérií uchazečům ve stanovené lhůtě a zaměňování kritérií pro výběr a zadávacích kritérií.

      (1)  Úř. věst. 2011/S 66 — 106099


title: Věc C-241/04 a C-242/04: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  11. ledna 2006  (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria) – Acquedotto De Ferrari Galliera SpA v. Provincia di Genova a další (C-241/04) a Acquedotto Nicolay SpA v. Provincia di Genova a další (C-242/04)

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/12

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. ledna 2006 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria) – Acquedotto De Ferrari Galliera SpA v. Provincia di Genova a další (C-241/04) a Acquedotto Nicolay SpA v. Provincia di Genova a další (C-242/04)
   (Věc C-241/04 a C-242/04) (1)

   (2006/C 154/27)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004


title: Věc F-47/15: Žaloba podaná dne 24. března 2015 – ZZ v. Komise

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/35

         Žaloba podaná dne 24. března 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-47/15)
   (2015/C 190/41)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepřiznání zpětného vyplacení příspěvku na vyživované dítě pro obě děti manželky žalobkyně, které u ní bydlí každý druhý týden, počínaje dnem jejich svatby, jakož i přiznání náhrady újmy

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 9. prosince 2014, oznámené dne 16. prosince 2014, avšak pouze v části, v níž orgán oprávněný ke jmenování po vyhovění stížnosti a správném rozhodnutí o zrušení rozhodnutí ze dne 19. června 2014 a po následném přiznání příspěvku na vyživované dítě a s ním souvisejících výhod nicméně rozhodl o tom, že dotčené příspěvky nebudou vypláceny zpětně počínaje dnem svatby žalobkyně, přičemž jí nárok na příspěvek na vyživované dítě a s ním souvisejících výhod přiznal od 1. března 2014, tj. od prvního dne měsíce, v němž žalobkyně podala svoji žádost o přezkum,

               —

               každopádně uložit, v rámci pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci Soudu, žalobkyni, aby v rámci náhrady škody zaplatila částku 33  375,99 eur, s výhradou jejího zvýšení v průběhu řízení, jako náhradu újmy způsobené pochybením žalované, navýšené o úroky z prodlení v zákonné výši, platné v Belgii v předmětných letech, a to od 1. září 2011 až do dne úplné úhrady,

               —

               každopádně uložit žalobkyni náhradu veškerých nákladů řízení podle čl. 87 odst. 1 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.


title: Věc C-264/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België dne 19. června 2008 – Belgische Staat v. Direct Parcel Distribution Belgium NV

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België dne 19. června 2008 – Belgische Staat v. Direct Parcel Distribution Belgium NV
   (Věc C-264/08)
   (2008/C 247/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van Cassatie van België
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgische Staat

      Žalovaná: Direct Parcel Distribution Belgium NV
   Předběžné otázky

               1)

               Je zaúčtování ve smyslu článku 221 celního kodexu Společenství (1) zaúčtováním ve smyslu článku 217, které spočívá v tom, že částka cla je celními orgány zapsána do účetních dokladů nebo na jiný rovnocenný nosič údajů?

               2)

               Jak má být v případě kladné odpovědi na první otázku splněna povinnost stanovená v článku 217 celního kodexu Společenství, podle níž musí být částka cla zapsána „do účetních dokladů nebo na jiný rovnocenný nosič údajů“? Jsou s tím spojeny určité minimální technické nebo formální požadavky, nebo článek 217 přenechává vydání bližších ustanovení upravujících praxi zaúčtování částek cla zcela členským státům, aniž by s tím spojoval minimální požadavky? Musí být zúčtování rozlišováno od zapsání nároků do účetních dokladů vedených k vlastním zdrojům ve smyslu článku 6 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 (2) ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství?

               3)

               Má být čl. 221 odst. 1 celního kodexu Společenství chápán v tom smyslu, že sdělení částky cla celními orgány dlužníkovi odpovídajícím postupem může být považováno za sdělení částky cla dlužníkovi ve smyslu čl. 221 odst. 1 pouze tehdy, jestliže byla částka cla celními orgány před sdělením dlužníkovi zaúčtována? Co je v čl. 221 odst. 1 nutno dále chápat pod pojmem „odpovídajícím postupem“?

               4)

               Může v případě kladné odpovědi na třetí otázku existovat domněnka ve prospěch státu, že došlo k zaúčtování částky cla před jejím sdělením dlužníkovi? Může vnitrostátní soud dále vycházet z domněnky správnosti prohlášení celních orgánů, že částka cla byla před jejím sdělením dlužníkovi zaúčtována, nebo tyto orgány musí před vnitrostátním soudem systematicky předložit písemný doklad o zaúčtování částky cla?

               5)

               Má být zaúčtování částky cla před jejím sdělením dlužníkovi, které je stanoveno v čl. 221 odst. 1 celního kodexu Společenství, provedeno pod sankcí neplatnosti nebo zániku práva na výběr nebo dodatečný výběr celního dluhu? Řečeno jinak, má být čl. 221 odst. 1 chápán tak, že částka cla, jestliže je dlužníkovi celními orgány sdělena odpovídajícím postupem, aniž by však byla celními orgány před sdělením zaúčtována, nemůže být vybrána, takže celní orgány proto, aby mohly tuto částku dodatečně vybrat, musí částku cla znovu odpovídajícím postupem sdělit dlužníkovi poté, co byla zaúčtována, a že k tomu musí dojít během promlčecí lhůty, která je stanovena v článku 221 celního kodexu Společenství?

               6)

               V případě kladné odpovědi na pátou otázku: Co je důsledkem zaplacení částky cla dlužníkem, kterému byla tato částka sdělena bez předcházejícího zaúčtování? Má to být považováno za platbu, jež nebyla dlužna, kterou může tento dlužník od státu zpětně vymáhat?

      (1)  Úř. věst. 1992, L 302, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 130, s. 1.


title: Věc C-411/06: Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/34

         Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-411/06)
   (2006/C 294/59)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis, M. Huttunen, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 (1) ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů;

               —

               prohlásit, že účinky zrušeného nařízení přetrvávají až do jeho nahrazení, v přiměřené lhůtě, aktem přijatým Evropským parlamentem a Radou na správném právním základě čl. 175 odst. 1 ES a článku 133 ES a patřičně odůvodněným v bodech odůvodnění;

               —

               uložit Evropskému parlamentu, Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise tvrdí, že se rozhodla zvolit dvojí právní základ podle kritérií stanovených judikaturou Soudního dvora, kterými jsou cíl a obsah aktu. Rozhodnutí vycházelo z úvahy, že nařízení zahrnuje, jak co se týče sledovaných cílů, tak i jeho obsahu, dvě spojené části, z nichž ani jednu nelze považovat za druhotnou nebo nepřímou ve srovnání s druhou, jednu spadající do oblasti společné obchodní politiky a druhou do oblasti ochrany životního prostředí.
   Komise má za to, že založením nařízení pouze na čl. 175 odst. 1 ES a vynecháním článku 133 ES jako jeho druhého právního základu jednaly Evropský parlament a Rada v rozporu se Smlouvou. V souladu s čl. 231 odst. 1 ES představuje zrušení nařízení odpovídající nápravu tohoto porušení.

      (1)  Úř. věst. L 190, s. 1.


title: Věc T-372/04: Žaloba podaná dne 15. září 2004 Coopérative d'Exportation du Livre Français (C.E.L.F.) proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/45

         Žaloba podaná dne 15. září 2004 Coopérative d'Exportation du Livre Français (C.E.L.F.) proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-372/04)
   (2004/C 300/88)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. září 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Coopérative d'Exportation du Livre Français (C.E.L.F.), se sídlem v Paříži, zastoupeným Olivierem Schmittem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise Evropských společenství č. K(2004)1361 konečné ze dne 20. dubna 2004, týkající se podpory poskytnuté Francií ve prospěch Coopérative d'Exportation du Livre Français (C.E.L.F.), v rozsahu, v němž čl. 1 první věta rozhodnutí kvalifikuje podporu ve prospěch C.E.L.F. pro účely zpracování malých objednávek francouzských knih poskytnutou Francií mezi rokem 1980 a rokem 2001 jako státní podporu podle čl. 87 odst. 1 ES;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství částku 5.000,00 eur jako náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Činnost žalobce spočívá v přímém zpracovávání objednávek knih, brožur a jakýchkoli informačních podkladů ze zahraničí a, ve větším rozsahu, provádění všech operací za účelem rozvoje podpory francouzské kultury ve světě. Žalobce uvádí, že v rámci této činnosti obecného zájmu využíval různých dotací od francouzského státu. Dotčená dotace v předmětné věci je dotací na provoz udělenou žalobci za účelem kompenzace dodatečných nákladů při zpracování malých objednávek zahraničních knihoven.
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává zaprvé nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí. Zadruhé se žalobce dovolává porušení čl. 86 odst. 2 a čl. 87 odst. 1 ES.
   Žalobce tvrdí, že mu byl jako podniku vykonávajícímu službu obecného hospodářského zájmu svěřen výkon jasně definovaných povinností veřejné služby. Částky vyplacené státem jsou tedy vyjmuty z kategorie státních podpor uvedených v čl. 87 odst. 1 ES.


title: Věc T-269/00: Usnesení Tribunálu ze dne 29. ledna 2013 — Sagar v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Úlevy na sociálních příspěvcích poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor — Žaloby zjevně právně nepodložené“ )

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/15

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. ledna 2013 — Sagar v. Komise
   (Věc T-269/00) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Úlevy na sociálních příspěvcích poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor - Žaloby zjevně právně nepodložené)
   2013/C 86/23
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sagar Srl (Segrate, Itálie) (zástupci: A. Vianello, M. Merola a M. Pappalardo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Italská republika (zástupci: původně U. Leanza, poté I. Braguglia, poté R. Adam a nakonec I. Bruni, zmocněnci, ve spolupráci s G. Aiellem a P. Gentilim, avvocati dello Stato)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50).

      Výrok

               1)

               Námitka nepřípustnosti vznesená Evropskou komisí se spojuje s věcí samou.

               2)

               Žaloba se zamítá jako zjevně právně nepodložená.

               3)

               Sagar Srl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

               4)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


title: Věc C-452/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 16. října 2008 – Emilia Flores Fanega v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) a Bolumburu S.A.

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 16. října 2008 – Emilia Flores Fanega v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) a Bolumburu S.A.
   (Věc C-452/08)
   (2009/C 6/21)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Emilia Flores Fanega

      Žalovaný: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) a Bolumburu S.A.
   Předběžné otázky

               1)

               Má být ustanovení 2 bod 6 směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 vykládáno v tom smyslu, že respektování nabývaných práv dopadá na doživotní dávku v plné invaliditě pro výkon obvyklého povolání způsobené v době rodičovské dovolené v podobě zkráceného pracovního úvazku v délce jednoho roku a snížené mzdě v důsledku nemoci z povolání získané při výkonu práce pro podnik, který dovolenou udělil, a jež se projevila v době čerpání dovolené, se zřetelem k tomu, že dávka je pokryta ze sociálního zabezpečení, a to namísto podniku na základě vztahu povinného pojištění pracovních rizik vyplývajících z pracovního úrazu a nemoci z povolání?

               2)

               Má být v případě kladné odpovědi na první otázku uvedené ustanovení vykládáno v tom smyslu, že záruka, kterou zavádí, je porušena vnitrostátní právní úpravou, která při stanovení výše dávky v plné invaliditě z důvodu nemoci z povolání zohledňuje mzdu, kterou pobíral dotčený zaměstnanec, a srážky z ní uskutečněné za posledních dvanáct měsíců před škodnou událostí, během nichž převážně čerpal zmiňovanou rodičovskou dovolenou v podobě zkráceného pracovního úvazku a měl sníženou mzdu i srážky, aniž by brala v úvahu jakýkoli opravný faktor, který by pomohl dosáhnout účelu sledovanému právní úpravou Společenství?

               3)

               V každém případě a bez ohledu na to, zda budou odpovědi na předchozí otázky kladné nebo záporné, mají být bod 8 uvedeného ustanovení směrnice a ustanovení 4 bod 4 téže směrnice vykládány v tom smyslu, že povinnosti a předpoklady, které stanoví, jsou neslučitelné s popsaným pravidlem pro výpočet?

               4)

               Nezávisle na odpovědích na předchozí otázky, má být čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení ve spojení s ustanovením článku 5 vykládán v tom smyslu, že rovné zacházení při výpočtu dávek je v rozporu s uvedeným vzorcem výpočtu s přihlédnutím ke skutečnosti, že podle statistických údajů si v naprosté většině volí zmíněnou možnost rodičovské dovolené zaměstnané ženy?


title: Věc C-226/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 89/391/EHS — Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci — Článek 2, čl. 10 odst. 1, jakož i čl. 12 odst. 3 a 4 — Nesprávné provedení)

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-226/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/391/EHS - Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci - Článek 2, čl. 10 odst. 1, jakož i čl. 12 odst. 3 a 4 - Nesprávné provedení)
   (2008/C 183/02)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a I. Kaufmann-Bühler, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a C. Bergeot-Nunes, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech předpisů nezbytných pro dosažení souladu s článkem 2, čl. 10 odst. 1 a čl. 12 odst. 3 a 4 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. L 183, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 349)
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechna právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu s článkem 2, čl. 10 odst. 1, jakož i s čl. 12 odst. 3 a 4 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc T-406/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2014 – BG v. Evropský veřejný ochránce práv „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Disciplinární režim — Sankce odvolání z funkce bez ztráty nároku na důchod — Předběžné šetření probíhající před vnitrostátním soudem v okamžiku přijetí rozhodnutí o odvolání z funkce — Rovné zacházení — Zákaz výpovědi během mateřské dovolené“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2014 – BG v. Evropský veřejný ochránce práv
   (Věc T-406/12) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární režim - Sankce odvolání z funkce bez ztráty nároku na důchod - Předběžné šetření probíhající před vnitrostátním soudem v okamžiku přijetí rozhodnutí o odvolání z funkce - Rovné zacházení - Zákaz výpovědi během mateřské dovolené“)
   2014/C 212/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BG (Štrasburk, Francie) (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Další účastník řízení: Evropský veřejný ochránce práv (zástupci: J. Sant’Anna, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duronem, advokáty)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 17. července 2012, BG v. Evropský veřejný ochránce práv (F-54/11, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               BG ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Evropského veřejného ochránce práv, které mu vznikly v rámci řízení v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Spojené věci C-344/13 a C-367/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Roma – Itálie) – Cristiano Blanco (C-344/13), Pier Paolo Fabretti (C-367/13) v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Roma – Ufficio Controlli „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb služeb — Omezení — Daňové právní předpisy — Příjmy z výher v hazardních hrách — Rozdíl ve zdanění výher dosažených v zahraničí a výher pocházejících z vnitrostátních heren“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Roma – Itálie) – Cristiano Blanco (C-344/13), Pier Paolo Fabretti (C-367/13) v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Roma – Ufficio Controlli
   (Spojené věci C-344/13 a C-367/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Omezení - Daňové právní předpisy - Příjmy z výher v hazardních hrách - Rozdíl ve zdanění výher dosažených v zahraničí a výher pocházejících z vnitrostátních heren“)
   (2014/C 439/11)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Cristiano Blanco (C-344/13) a Pier Paolo Fabretti (C-367/13)

      Žalovaná: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Roma – Ufficio Controlli

      Výrok

   Články 52 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které podrobují dani výhry z hazardních her organizovaných v hernách nacházejících se v jiných členských státech a osvobozují od daně obdobné příjmy pocházející z heren nacházejících se na území tohoto státu.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc C-38/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 27. ledna 2014 — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria v. Samir Zaizoune

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 27. ledna 2014 — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria v. Samir Zaizoune
   (Věc C-38/14)
   2014/C 93/32
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria

      Žalovaný: Samir Zaizoune

      Předběžné otázky

   Je ve světle zásad loajální spolupráce a užitečného účinku směrnic třeba čl. 4 odst. 2 a 3 a čl. 6 odst. 1 směrnice 2008/115/EHS (1) vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě, jako je vnitrostátní právní úprava sporná ve věci v původním řízení a judikatura, která ji vykládá, jež umožňuje uložit cizinci za neoprávněný pobyt výlučně finanční sankci, která je navíc neslučitelná se sankcí vyhoštění?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98)


title: Věc T-397/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  19. ledna 2006  – MobilCom v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/32

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. ledna 2006 – MobilCom v. Komise
   (Věc T-397/04) (1)

   (2006/C 74/61)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 314, 18.12.2004.


title: Věc T-451/10: Usnesení Tribunálu ze dne 21. července 2011 — Fuchshuber Agrarhandel v. Komise ( „Žaloba na náhradu škody — Společná zemědělská politika — Stálá nabídková řízení na další prodej obilovin na trhu Společenství — Kontrolní pravomoc Komise — Zjevně závažné porušení právního pravidla přiznávajícího práva jednotlivcům — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. července 2011 — Fuchshuber Agrarhandel v. Komise
   (Věc T-451/10) (1)

   (Žaloba na náhradu škody - Společná zemědělská politika - Stálá nabídková řízení na další prodej obilovin na trhu Společenství - Kontrolní pravomoc Komise - Zjevně závažné porušení právního pravidla přiznávajícího práva jednotlivcům - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2011/C 282/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (Hörsching, Rakousko) (zástupce: G. Lehner, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět

   Žaloba na náhradu škody směřující k náhradě škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla tím, že Komise neprovedla kontrolu podmínek provádění stálého nabídkového řízení na další prodej obilovin na trhu Společenství, v daném případě kukuřice držené maďarským intervenčním orgánem

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Fuchshuber Agrarhandel GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc T-295/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2007 – Document Security Systems v. ECB (Měnová unie — Emise eurobankovek — Údajné použití patentovaného vynálezu určeného k zamezení padělání — Žaloba pro porušení práv z evropského patentu — Nedostatek pravomoci Soudu — Nepřípustnost — Žaloba na náhradu škody)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/48

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2007 – Document Security Systems v. ECB
   (Věc T-295/05) (1)

   (Měnová unie - Emise eurobankovek - Údajné použití patentovaného vynálezu určeného k zamezení padělání - Žaloba pro porušení práv z evropského patentu - Nedostatek pravomoci Soudu - Nepřípustnost - Žaloba na náhradu škody)
   (2007/C 269/85)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Document Security Systems, Inc. (Rochester, New York, Spojené státy) (zástupci: L. Cohen, H. Sheraton, B. Uphoff, solicitors a C. Stanbrook, QC)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: C. Zilioli a P. Machado, zmocněnci, ve spolupráci s E. Garayar Gutiérrez a G. de Ulloa y Suelves, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba pro porušení práv směřující k určení, že ECB porušila práva přiznaná žalobkyni evropským patentem a návrh na náhradu škody, o které žalobkyně tvrdí, že ji utrpěla v důsledku porušení práv z patentu.
   Výrok

               1)

               Žaloba pro porušení práv z patentů se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žaloba na náhradu škody se zamítá.

               3)

               Document Security Systems, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


title: Spojené věci F-1/14 a F-48/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. ledna 2015 – Kakol v. Komise „Veřejná služba — Výběrové řízení — Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/177/10 — Podmínky způsobilosti — Nepřipuštění k výběrovému řízení — Nedostatek odůvodnění — Připuštění k předchozímu podobnému výběrovému řízení — Povinnost zvláštního odůvodnění — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody“

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/45

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. ledna 2015 – Kakol v. Komise
   (Spojené věci F-1/14 a F-48/14) (1)

   („Veřejná služba - Výběrové řízení - Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/177/10 - Podmínky způsobilosti - Nepřipuštění k výběrovému řízení - Nedostatek odůvodnění - Připuštění k předchozímu podobnému výběrovému řízení - Povinnost zvláštního odůvodnění - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody“)
   (2015/C 089/54)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Danuta Kakol (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně F. Frabetti, advokát, poté R. Duta, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věcí

      F-1/14: Návrh na zrušení rozhodnutí EPSO, že žalobkyně nebude připuštěna do fáze hodnocení z důvodu, že úroveň jejího vzdělání neodpovídá úplnému vysokoškolskému vzdělání v délce alespoň tří let osvědčenému diplomem souvisejícím s náplní práce ani odborné přípravě/kvalifikaci rovnocenné úrovně související s náplní práce.

      F-48/14: Návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 14. února 2014, ve kterém výběrová komise zřízená ve výběrovém řízení EU Careers EPSO/AD/177/10-AUDIT2013 po přezkumu potvrdila původní rozhodnutí výběrové komise z 3. října 2013, že žalobkyně nebude připuštěna do fáze hodnotícího centra z důvodu, že úroveň jejího vzdělání neodpovídá úplnému vysokoškolskému vzdělání v délce alespoň tří let osvědčenému diplomem souvisejícím s náplní práce ani odborné přípravě/kvalifikaci rovnocenné úrovně související s náplní práce, a dále v případě potřeby zrušení původního rozhodnutí výběrové komise z 3. října 2013.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věc F-1/14 je vyškrtnuta z rejstříku Tribunálu.

               2)

               Rozhodnutí výběrové komise EPSO/AD/177/10 ze dne 14. února 2014, že D. Kakol nebude připuštěna do výběrového řízení EPSO/AD/177/10, se zrušuje.

               3)

               Žaloba ve věci F-48/14 se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Ve věci F-1/14 Evropská komise nahradí náklady řízení vynaložené D. Kakol a ponese vlastní náklady řízení.

               5)

               Ve věci F-48/14 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené D. Kakol.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014, s. 54, a Úř. věst. C 235, 21.7.2014, s. 35.


title: Věc C-467/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano – Itálie) – trestní řízení proti Giovannimu Dell'Ortovi (Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech — Rámcové rozhodnutí 2001/220/SVV — Směrnice 2004/80/ES — Pojem oběť v rámci trestního řízení — Právnická osoba — Vrácení majetku zajištěného během trestního řízení)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano – Itálie) – trestní řízení proti Giovannimu Dell'Ortovi
   (Věc C-467/05) (1)

   (Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2001/220/SVV - Směrnice 2004/80/ES - Pojem „oběť“ v rámci trestního řízení - Právnická osoba - Vrácení majetku zajištěného během trestního řízení)
   (2007/C 199/14)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Milano
   Účastník původního trestního řízení
   Giovanni Dell'Orto

      za přítomnosti: Saipem SpA
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Milano – Výklad článků 2 a 9 rámcového rozhodnutí Rady ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení a článku 17 směrnice Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů (Úř. věst. L 261, s. 15; Zvl. vyd. 19/07, s. 65) – Pojem oběti zahrnující „jiné osoby postižené trestnými činy“ – Právo na odškodnění takových osob
   Výrok
   Rámcové rozhodnutí Rady 2001/220/SVV ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení musí být vykládáno v tom smyslu, že v rámci trestního řízení a konkrétněji v rámci vykonávacího řízení probíhajícího po vydání konečného odsuzujícího rozsudku, stejně jako v původním řízení, pojem „oběť“ ve smyslu tohoto rámcového rozhodnutí nezahrnuje právnické osoby, které utrpěly škodu přímo způsobenou konáním či opomenutím, jež porušuje trestněprávní předpisy členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc C-459/04: Žaloba podaná dne 29. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Švédskému království

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/12

         Žaloba podaná dne 29. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Švédskému království
   (Věc C-459/04)
   (2005/C 45/24)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 29. října 2004 žaloba směřující proti Švédskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou H. Kreppelem a J. Enegrenem, jako zmocněnci, s adresou pro doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Švédské království tím, že nedefinovalo nezbytné schopnosti a způsobilosti zaměstnanců určených k provádění činností týkajících se ochrany a prevence rizik vztahujících se k ochraně zdraví a bezpečnosti podle čl. 7 odst. 8 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z práva Společenství.

               2.

               uložil Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Článek 7 odst. 8 směrnice nestanoví v členských státech úplnou harmonizaci definice schopností a způsobilostí zaměstnanců provádějících opatření vztahující se k službám pro ochranu a prevenci, ale dává členským státům právo rozhodnout se podle vlastního uvážení, jak definovat znalosti potřebné pro dosažení souladu s tímto ustanovením. Avšak definice ve vnitrostátním právu musí stanovit určitou minimální úroveň znalostí, aby směrnice byla provedena uspokojujícím způsobem.
   Vnitrostátní právo musí minimálně zahrnovat objektivní metodu, kterou se zjistí, že taková osoba absolvovala předepsaná školení a skutečně má nezbytné zkušenosti a znalosti.
   Jak nařízení, tak ani pokyny vydané Arbetsmiljöverket (Úřad pro pracovní prostředí) nezahrnují definici schopností nebo způsobilostí zaměstnanců provádějících opatření vztahující se k pracovnímu prostředí, která je nezbytná pro správné provedení čl. 7 odst. 8.

      (1)  Úř. věst. L 183, s. 1.


title: Věc F-147/15: Žaloba podaná dne 17. prosince 2015 – ZZ v. Parlament

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/46

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2015 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-147/15)
   (2016/C 068/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla ukončena pracovní smlouva žalobkyně.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí ze dne 24. února 2015;

               —

               v případě potřeby zrušit zamítavé rozhodnutí ze dne 9. září 2015;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.