title: Věc C-208/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial Navarra (Španělsko) dne 25. dubna 2014 – Antonia Valdivia Reche v. Banco de Valencia S.A.

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial Navarra (Španělsko) dne 25. dubna 2014 – Antonia Valdivia Reche v. Banco de Valencia S.A.
   (Věc C-208/14)
   2014/C 223/08
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial Navarra

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Antonia Valdivia Reche

      Odpůrkyně: Banco de Valencia S.A.

      Předběžná otázka

   Ukládá článek 6 směrnice 13/1993 (1) vnitrostátnímu soudu v případě, že je klauzule stanovící sazbu úroku z prodlení na 29 % posouzena jako zneužívající, povinnost prohlásit její neúčinnost bez možnosti upravit dohodnutou úrokovou sazbu[,] přestože to výslovně požadoval jeden z povinných spotřebitelů?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách

      Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288


title: Věc T-211/11: Žaloba podaná dne 11. dubna 2011 — Timab Industries a CFPR v. Komise

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/18

         Žaloba podaná dne 11. dubna 2011 — Timab Industries a CFPR v. Komise
   (Věc T-211/11)
   2011/C 179/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Timab Industries (Dinard, Francie) a Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Saint-Malo, Francie) (zástupce: N. Lenoir, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Komise ze dne 1. února 2010 o odepření přístupu k určitým dokumentům Komise o řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, jež se týkají kartelové dohody na evropském trhu fosfátů používaných ve výživě zvířat (věc COMP/38.866).
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z právního omylu a zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec nařízení č. 1049/2001 (1), v rozsahu, v němž požadované dokumenty nejsou stanovisky, ale rozhodnutími, která neprokazují, že by sdělení mohlo představovat vážné ohrožení rozhodovacího procesu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z právního omylu a zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o čl. 4 odst. 2 první odrážku nařízení č. 1049/2001, v rozsahu, v němž požadované dokumenty neobsahují žádný citlivý obchodní údaj, který by bránil jejich byť částečnému zpřístupnění.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z právního omylu a zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o čl. 4 odst. 2 třetí odrážku nařízení č. 1049/2001, jelikož se Komise dovolávala ohrožení inspekcí, vyšetřování a auditu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331)


title: Výmaz věci T-174/03

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/60

         Výmaz věci T-174/03 (1)

   (2004/C 262/111)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 6. července 2004 rozhodl předseda prvního senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-174/03, Franco Cozzani proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc C-542/12: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. května 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Pordenone — Itálie) — trestní řízení proti Fidenatu Giorgiovi ( „Článek 99 jednacího řádu — Směrnice 2002/53/ES — Společný katalog odrůd druhů zemědělských rostlin — Geneticky modifikované organismy (GMO) zapsané do společného katalogu — Nařízení (ES) č. 1829/2003 — Článek 20 — Stávající produkty — Směrnice 2001/18/ES — Článek 26a — Opatření k předcházení nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/52

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. května 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Pordenone — Itálie) — trestní řízení proti Fidenatu Giorgiovi
   (Věc C-542/12) (1)

   (Článek 99 jednacího řádu - Směrnice 2002/53/ES - Společný katalog odrůd druhů zemědělských rostlin - Geneticky modifikované organismy (GMO) zapsané do společného katalogu - Nařízení (ES) č. 1829/2003 - Článek 20 - Stávající produkty - Směrnice 2001/18/ES - Článek 26a - Opatření k předcházení nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů)
   2013/C 225/93
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Pordenone

      Účastník původního trestního řízení

   Fidenato Giorgio

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Pordenone — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1) — Vnitrostátní právní předpisy, které v případě pěstování GMO uvedených v evropském společném katalogu odrůd stanoví postup udělování souhlasu, jehož cílem je předcházet nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů v jiných plodinách (zásada koexistence)

      Výrok

   Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátní postup udělování souhlasu se nemůže uplatnit na pěstování takových geneticky modifikovaných organismů, jako jsou odrůdy kukuřice MON 810, pokud byl k používání těchto odrůd a k jejich uvádění na trh udělen souhlas na základě článku 20 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech a uvedené odrůdy byly zapsány do společného katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin upraveného směrnicí Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin, ve znění nařízení č. 1829/2003. Článek 26a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/27/ES ze dne 11. března 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že členskému státu neumožňuje, aby na svém území zakázal pěstování takových geneticky modifikovaných organismů z důvodu, že získání souhlasu na vnitrostátní úrovni představuje opatření pro koexistenci, jehož cílem je předcházet nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů v jiných plodinách.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc C-449/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/22

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-449/07) (1)

   (2008/C 142/39)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-125/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Roma (Itálie) dne 10. března 2017 – Luigi Bisignani v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Roma (Itálie) dne 10. března 2017 – Luigi Bisignani v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma
   (Věc C-125/17)
   (2017/C 213/21)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Luigi Bisignani

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma

      Předběžná otázka

   Brání článek 64 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), ve spojení s předcházejícím článkem 63 a následujícím článkem 65, jakož i směrnicí Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 (1), v rozsahu, v němž tato ustanovení umožňují, aby zůstala zachována omezení, která existují ke dni 31. prosince 1993 podle vnitrostátního práva ve vztahu k pohybu kapitálu do nebo ze třetích zemí, a to za účelem zabránění případným ztrátám příjmů pro členské státy a získání důkazů o protiprávní nebo nedovolené povaze transakcí, u nichž se zdá, že porušují daňové právní předpisy nebo je zneužívají, a na základě zásad subsidiarity a proporcionality podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii rozlišují mezi daňovými poplatníky, kteří se nenacházejí ve stejné situaci z hlediska jejich místa bydliště nebo místa, kde investovali svůj kapitál, vnitrostátní právní úpravě, kterou se ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. c) a d) zákona č. 97 ze dne 6. srpna 2013 (evropský zákon 2013) s konečnou platností zrušila (a nikoli nově vymezila), alespoň podle výkladu, který zastávají oba účastníci řízení, skutková podstata daňového správního deliktu stanovená a sankcionovaná v článcích 4 a 5 nařízení vlády s mocí zákona č. 167 ze dne 28. června 1990, změněného na zákon, se změnami a doplněními, zákonem č. 227 ze dne 4. srpna 1990, mimo jiné bez rozlišení v rámci různých případů pohybu kapitálu mezi členskými státy Unie a mezi těmito členskými státy a státy nebo územími se zvýhodněným daňovým režimem?

      (1)  Směrnice Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS (Úř. věst. 2011, L 64, s. 1).


title: Věc T-277/11: Žaloba podaná dne 30. května 2011 — Hotel Reservation Service Robert Ragge v. OHIM — Promotora Imperial (iHotel)

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/19

         Žaloba podaná dne 30. května 2011 — Hotel Reservation Service Robert Ragge v. OHIM — Promotora Imperial (iHotel)
   (Věc T-277/11)
   2011/C 238/35
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: M. Koch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Promotora Imperial, SA (Pozuelo de Alarcón, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje:

               —

               změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 24. února 2011 (věc R 832/2010-1) tak, aby bylo vyhověno hlavnímu odvolání a zrušena námitka č. B 1458571; uložit namítající straně náhradu nákladů vynaložených v námitkovém a odvolacím řízení a ve zbývající části rozhodnutí zachovat;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení souvisejícího s touto žalobou.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „iHotel“ pro služby zařazené do tříd 35, 39, 41, 42 a 43 — přihláška č. 6912877.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Promotora Imperial, SA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „i-hotel“ pro zboží a služby zařazené do tříd 16, 41 a 43.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož mezi oběma dotčenými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny. Podle žalobkyně rozhodl odvolací senát chybně o podobnosti dotyčných výrobků a služeb, jakož i dotčených ochranných známek.


title: Věc C-92/14: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Câmpulung – Rumunsko) – Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran v. SC Suport Colect SRL „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS a 2008/48/ES — Časová a věcná působnost — Skutkové okolnosti předcházející vstupu Rumunska do Evropské unie — Listina základních práv Evropské unie — Provádění práva EU — Absence — Zjevný nedostatek pravomoci — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Zjevná nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/33

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Câmpulung – Rumunsko) – Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran v. SC Suport Colect SRL
   (Věc C-92/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS a 2008/48/ES - Časová a věcná působnost - Skutkové okolnosti předcházející vstupu Rumunska do Evropské unie - Listina základních práv Evropské unie - Provádění práva EU - Absence - Zjevný nedostatek pravomoci - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Zjevná nepřípustnost“)
   2014/C 315/53
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Câmpulung

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran

      Žalovaná: SC Suport Colect SRL

      Výrok

   Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS se na spor v původním řízení nepoužijí.
   Dále, Soudní dvůr Evropské unie nemá zjevně pravomoc k odpovědi na třetí předběžnou otázku položenou Judecătoria Câmpulung (Rumunsko) rozhodnutím ze dne 25. února 2014; pátá předběžná otázka položená uvedeným soudem je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12. 5. 2014.


title: Věc C-120/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  27. února 2006  Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) proti rozsudku vydanému dne  14. prosince 2005  ve věci T-69/00, Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) v. Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2006 Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) proti rozsudku vydanému dne 14. prosince 2005 ve věci T-69/00, Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) v. Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   (Věc C-120/06 P)
   (2006/C 108/10)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) (zástupci: I. Van Bael, F. Di Gianni a A. Cevese, advokáti)

      Další účastníciřízení: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               vzhledem k tomu, že to stav spisu umožňuje, rozhodnout ve věci samé a přiznat účastníkům řízení podávajícím kasační opravný prostředek nárok na náhradu škody vzniklé na základě odpovědnosti žalovaných za protiprávní jednání nebo dovolené jednání;

               —

               v každém případě uložit žalovaným náhradu nákladů řízení vzniklých jak v projednávaném řízení, tak řízení v prvním stupni;

               —

               podpůrně v návaznosti na nepřiměřenou délku řízení před Soudem poskytnout účastníkům řízení podávajícím kasační opravný prostředek spravedlivé odškodnění;

               —

               přijmout jiná opatření a ustanovení, která se ukáží jako nezbytná a spravedlivá.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek je stižen vadou, neboť zcela postrádá odůvodnění, pokud jde o jeden z hlavních předložených argumentů, a sice, že za zvláštních skutkových okolností charakterizujících projednávaný případ disponují právem dovolávat se rozhodnutí přijatého odvolacím orgánem Světové obchodní organizace, aby pro účely žaloby na náhradu škody prokázali protiprávnost jednání Společenství.


title: Věc C-2/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 2. ledna 2008 – Amministrazione dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Olimpiclub s.r.l., v úpadku

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 2. ledna 2008 – Amministrazione dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Olimpiclub s.r.l., v úpadku
   (Věc C-2/08)
   (2008/C 79/26)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte Suprema di Cassazione
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Amministrazione dell'Economia e delle Finanze

      Žalovaná: Olimpiclub s.r.l., v úpadku
   Předběžná otázka
   Brání právo Společenství použití ustanovení vnitrostátního práva, jako je ustanovení článku 2909 občanského zákoníku, které zakotvuje zásadu překážky věci rozsouzené, když použití tohoto ustanovení může potvrdit rozhodnutí, jež je v rozporu s právem Společenství, jehož uplatnění maří i v jiných oblastech, než jsou státní podpory (viz v tomto smyslu Soudní dvůr, 18.7.2007, věc C-119/05, Lucchini s.p.a.), a zejména v oblasti DPH a zneužití práva za účelem dosažení nedovolené úspory na dani, se zvláštním zřetelem i na pravidla vnitrostátního práva, jak jsou vykládána judikaturou tohoto soudu, podle nichž má v daňových sporech „giudicato esterno“, pokud se zjištění týká základního bodu společného s jinými věcmi, závazné účinky, co se týče této věci, i když byl vydán ve vztahu k jinému zdaňovacímu období?


title: Přidělení p. O'Higginse k senátům

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/2

         Přidělení p. O'Higginse k senátům
   (2008/C 260/02)
   Soud prvního stupně v návaznosti na nástup do funkce soudce p. O'Higginse rozhodl na své všeobecné schůzi konané dne 17. září 2008 změnit rozhodnutí všeobecné schůze ze dne 25. září 2007 a 8. července 2008 o přidělení soudců k senátům.
   Na období od 17. září 2008 do 30. září 2008 a poté od 1. října 2008 do 31. srpna 2010 jsou přiděleni:
   ke třetímu rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:
   p. Azizi, předseda senátu, pí Cremona, pí Labucka, p. Frimodt Nielsen a p. O'Higgins, soudci;
   ke čtvrtému rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:
   p. Czúcz, předseda senátu, pí Cremona, pí Labucka, p. Frimodt Nielsen a p. O'Higgins, soudci;
   ke čtvrtému senátu, v němž zasedají tři soudci:
   p. Czúcz, předseda senátu;
   pí Labucka, soudkyně;
   p. O'Higgins, soudce.


title: Věc C-50/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2014 proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 6. února 2015 ve věci T-173/11, Kurt Hesse a Lutter & Partner GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/33

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2014 proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 6. února 2015 ve věci T-173/11, Kurt Hesse a Lutter & Partner GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-50/15 P)
   (2015/C 138/45)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Kurt Hesse (zástupce: M. Krogmann, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Lutter & Partner GmbH, Dr. Ing. h. c. F. Porsche AG

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 27. listopadu 2014 (věc T-173/11),

               —

               zamítnout rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 11. ledna 2011 (věc R 306/2010-4) a zamítnout námitku proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 5723 432 ze dne 16. února 2007.
               Podpůrně

               —

               vrátit spor zpět Tribunálu Evropské unie.

         Krom toho účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) zakládá svůj kasační opravný prostředek na třech následujících důvodech:

               1.

               Nesprávné nezohlednění faktorů podobnosti výrobků podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství (dále jen „nařízení č. 207/2009“) (1)

               Navrhovatel napadá názor Tribunálu, podle něhož odvolací senát správně zastával názor, že „mobilní navigační zařízení, zejména družicová navigační zařízení“ na straně jedné a výrobky, kterých se týkají namítané ochranné známky na straně druhé, jsou si navzájem podobné. Tribunál při posuzování podobnosti nezohlednil podstatné znaky, jako je druh dotčených výrobků, jejich výroba, prodej, způsoby distribuce a obchody. Při plném zohlednění a správném zvážení všech relevantních faktorů by bylo nutno dospět k závěru, že výrobky si nejsou podobné.

               2.

               Zkreslení skutkových okolností a nesprávné použití ochrany proslulosti podle čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009
               Tribunál nesprávně ponechal bez námitek názor odvolacího senátu, že ochranná známka „Carrera“ je známa značné části veřejnosti. Odvolací senát založil svůj názor zejména na jednotlivých aspektech odborného posudku. Zásadní výsledky posudku označil odvolací senát a Tribunál nesprávně za „bezcenné“ a přehlížel i další podstatné faktory. Rozhodnutí Tribunálu se tak zakládá na podstatném zkreslení skutkových okolností a důkazních prostředků.

               3.

               Nesprávný předpoklad „přenosu image“ podle čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009
               Tribunál nesprávně ponechal bez námitek názor odvolacího senátu, že ohledně přihlašované ochranné známky navrhovatele „Carrera“ existuje nebezpečí „přenosu image“. Odvolací senát předpokládal, že veškeré výrobky zahrnuté v přihlašované ochranné známce by mohly být „zabudovány do motorových vozidel a mohly by v nich být využívány“. Z toho vyplývá „sociální zvyk“, na základě kterého „se shoduje“ používání přihlašovaných výrobků na jedné straně a motorových vozidel na straně druhé. Ve skutečnosti je tomu tak, že pouhá skutečnost, že přihlašované výrobky jsou zabudovávány do motorových vozidel a mohou v nich být využívány, nemůže zakládat žádný „sociální zvyk“ a nemůže vést ani k přenosu image. Potud odvolací senát a Tribunál neodůvodnily srozumitelně své rozhodnutí.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství; Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-220/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo – Španělsko) – Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia v. Administración General del Estado (Veřejné zakázky — Liberalizace poštovních služeb — Směrnice 92/50/EHS a 97/67/ES — Články 43 ES, 49 ES a 86 ES — Vnitrostátní právní úprava umožňující orgánům veřejné správy uzavírat bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek dohody o poskytování vyhrazených i nevyhrazených poštovních služeb s veřejnou společností, která je v dotyčném členském státě poskytovatelem všeobecných poštovních služeb)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/15

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo – Španělsko) – Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia v. Administración General del Estado
   (Věc C-220/06) (1)

   (Veřejné zakázky - Liberalizace poštovních služeb - Směrnice 92/50/EHS a 97/67/ES - Články 43 ES, 49 ES a 86 ES - Vnitrostátní právní úprava umožňující orgánům veřejné správy uzavírat bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek dohody o poskytování vyhrazených i nevyhrazených poštovních služeb s veřejnou společností, která je v dotyčném členském státě poskytovatelem všeobecných poštovních služeb)
   (2008/C 51/25)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia

      Žalovaná: Administración General del Estado
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo – Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. 1998, L 15, s. 14; Zvl. vyd. 06/01, s. 322), ve znění směrnice 2002/39/ES (Úř. věst. L 176, s. 21; Zvl. vyd. 06/04, s. 316) – Dohoda uzavřená mimo pravidla pro zadávání veřejných zakázek mezi orgánem státní správy a společností s veřejným kapitálem, týkající se zejména poskytování poštovních služeb včetně služeb, které nejsou vyhrazeny poskytovateli všeobecných služeb
   Výrok

               1)

               Právo Společenství musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která umožňuje orgánům veřejné správy svěřit bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek poskytování poštovních služeb vyhrazených v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby akciové společnosti se stoprocentní účastí státu, která je v tomto státě poskytovatelem všeobecných poštovních služeb.

               2)

               Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, ve znění směrnice Komise 2001/78/ES ze dne 13. září 2001, musí být vykládána v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která umožňuje orgánům veřejné správy svěřit bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek poskytování nevyhrazených poštovních služeb ve smyslu směrnice 97/67 akciové společnosti se stoprocentní účastí státu, která je v tomto státě poskytovatelem všeobecných poštovních služeb, jestliže dohody, jež podléhají uvedené právní úpravě,

                           —

                           dosáhnou relevantní prahové hodnoty stanovené v čl. 7 odst. 1 směrnice 92/50, ve znění směrnice 2001/78, a zároveň

                           —

                           jsou smlouvami ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 92/50, ve znění směrnice 2001/78, sjednanými písemně a za úplatu,

                     což musí ověřit předkládající soud.

               3)

               Články 43 ES, 49 ES a 86 ES, jakož i zásada rovného zacházení, zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti a zásada transparentnosti, musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která umožňuje orgánům veřejné správy svěřit bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek poskytování nevyhrazených poštovních služeb ve smyslu směrnice 97/67 akciové společnosti se stoprocentní účastí státu, která je v tomto státě poskytovatelem všeobecných poštovních služeb, jestliže dohody, jež podléhají uvedené právní úpravě,

                           —

                           nedosáhnou relevantní prahové hodnoty stanovené v čl. 7 odst. 1 směrnice 92/50, ve znění směrnice 2001/78, a zároveň

                           —

                           nejsou ve skutečnosti jednostranným správním aktem, který by stanovil povinnosti pouze pro poskytovatele všeobecných poštovních služeb a který by se značně odchyloval od obvyklých podmínek jeho obchodní nabídky,

                     což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Spojené věci C-231/11 P až C-233/11 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. dubna 2014 – Evropská komise v. Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Trh projektů týkajících se plynem izolovaných spínacích přístrojů — Společná a nerozdílná odpovědnost za zaplacení pokuty — Pojem podniku — Zásada osobní odpovědnosti a personality trestu a sankcí — Pravomoc Tribunálu k přezkumu v plné jurisdikci — Zásada ne ultra petita — Zásady proporcionality a rovného zacházení“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. dubna 2014 – Evropská komise v. Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA
   (Spojené věci C-231/11 P až C-233/11 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Trh projektů týkajících se plynem izolovaných spínacích přístrojů - Společná a nerozdílná odpovědnost za zaplacení pokuty - Pojem podniku - Zásada osobní odpovědnosti a personality trestu a sankcí - Pravomoc Tribunálu k přezkumu v plné jurisdikci - Zásada ne ultra petita - Zásady proporcionality a rovného zacházení“)
   2014/C 175/02
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Antoniadis, R. Sauer a N. von Lingen, zmocněnci) (C-231/11 P), Siemens Transmission & Distribution Ltd (C-232/11 P), Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA (C-233/11 P) (zástupci: H. Wollmann a F. Urlesberger, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA (zástupci: H. Wollmann a F. Urlesberger, Rechtsanwälte), Evropská komise (zástupci: A. Antoniadis, R. Sauer a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravné prostředky podané proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 3. března 2011, Siemens Österreich a další v. Komise (spojené věci T-122/07 až T-124/07) – jejichž předmětem je návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 6762 final ze dne 24. ledna 2007 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F/38.899 – Plynem izolované spínací přístroje) a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním

      Výrok

               1)

               Bod 2 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 3. března 2011, Siemens Österreich a další v. Komise (T-122/07 až T-124/07), se zrušuje v rozsahu, v němž zrušuje čl. 2 písm. j) a k) rozhodnutí Komise C(2006) 6762 final ze dne 24. ledna 2007 v řízení podle článku [81 ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.899 – Plynem izolované spínací přístroje).

               2)

               Bod 3 první odrážka výroku rozsudku Tribunálu ze dne 3. března 2011, Siemens Österreich a další v. Komise (T-122/07 až T-124/07), se zrušuje.

               3)

               Bod 3 druhá a čtvrtá odrážka výroku rozsudku Tribunálu ze dne 3. března 2011, Siemens Österreich a další v. Komise (T-122/07 až T-124/07), se zrušuje v rozsahu, v němž znamená stanovení podílů žalobkyň v prvním stupni, pokud jde o částky pokuty, které jim byly uloženy na základě jejich společné a nerozdílné odpovědnosti.

               4)

               Ve zbývající části se kasační opravné prostředky zamítají.

               5)

               Společnostem Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA a Nuova Magrini Galileo SpA se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s kasačním opravným prostředkem ve věci C-231/11 P.

               6)

               Společnosti Siemens Transmission & Distribution Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s kasačním opravným prostředkem ve věci C-232/11 P.

               7)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s kasačním opravným prostředkem ve věci C-233/11 P.

               8)

               Náklady řízení týkající se řízení v prvním stupni zůstávají rozděleny v souladu s body 5 až 7 výroku rozsudku Tribunálu ze dne 3. března 2011, Siemens Österreich a další v. Komise (T-122/07 až T-124/07).

      (1)  Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


title: Věc F-38/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. dubna 2016 – Zajdel-Syryczyńska v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/46

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. dubna 2016 – Zajdel-Syryczyńska v. Komise
   (Věc F-38/13) (1)

   (2016/C 222/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013, s. 59.


title: Věc C-324/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajową Izbę Odwoławczą (Polsko) dne 7. července 2014 – PARTNER Apelski Dariusz v. Zarządowi Oczyszczania Miasta

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajową Izbę Odwoławczą (Polsko) dne 7. července 2014 – PARTNER Apelski Dariusz v. Zarządowi Oczyszczania Miasta
   (Věc C-324/14)
   2014/C 339/03
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Krajową Izbę Odwoławczą

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: PARTNER Apelski Dariusz

      Žalovaný: Zarządowi Oczyszczania Miasta

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 48 odst. 3 ve spojení s článkem 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1) (dále jen „směrnice 2004/18/ES“) vykládán v tom smyslu, že když se v těchto ustanoveních uvádí, že hospodářský subjekt může, „je-li to nezbytné“, využít schopnosti jiných subjektů, je tím míněn kterýkoli případ, kdy určitý hospodářský subjekt nemá kvalifikace požadované zadavatelem a chce využít schopnosti jiných subjektů? Anebo má být tato formulace, že hospodářský subjekt může, „je-li to nezbytné“, využít schopnosti jiných subjektů, chápána restriktivně v tom smyslu, že využití této možnosti při prokazování kvalifikace hospodářských subjektů v rámci zadávacího řízení je přípustné jen výjimečně, a nikoli jako pravidlo?

               2)

               Má být čl. 48 odst. 3 ve spojení s článkem 2 směrnice 2004/18/ES vykládán v tom smyslu, že využitím schopností jiných subjektů, k němuž ze strany hospodářského subjektu dochází „bez ohledu na právní povahu vztahů mezi ním a těmito subjekty“, a „disponováním prostředky“ těchto subjektů se rozumí to, že hospodářský subjekt může mít na tyto subjekty v rámci plnění zakázky jen velmi volnou a neurčitou vazbu, tzn., že tuto zakázku může plnit samostatně (bez účasti jiného subjektu) nebo že tato účast může spočívat v „poradenství“, „konzultaci“, „školení“ atd.? Nebo má být čl. 48 odst. 3 směrnice 2004/18/ES vykládán v tom smyslu, že subjekt, jehož schopnosti hospodářský subjekt využívá, se má na plnění zakázky skutečně a osobně podílet v rozsahu svých uvedených schopností?

               3)

               Má být čl. 48 odst. 3 ve spojení s článkem 2 směrnice 2004/18/ES vykládán v tom smyslu, že hospodářský subjekt, který sice disponuje vlastními zkušenostmi, jež však mají menší rozsah, než jaký by chtěl vůči zadavateli uvést (například proto, že mu pro svou nedostatečnost neumožňují nabídnout splnění celé zakázky), může navíc využívat i schopnosti jiných subjektů, aby tak mohl zlepšit své vyhlídky na úspěch v zadávacím řízení?

               4)

               Má být čl. 48 odst. 3 ve spojení s článkem 2 směrnice 2004/18/ES vykládán v tom smyslu, že zadavatel může (nebo dokonce musí) v oznámení o zakázce nebo v zadávací dokumentaci stanovit zásady, podle nichž je hospodářský subjekt oprávněn využívat schopnosti jiného subjektu, např. jakým způsobem se jiný subjekt musí podílet na plnění zakázky, jak může hospodářský subjekt a jiný subjekt propojit své schopnosti, zda tento jiný subjekt ručí s hospodářským subjektem nerozdílně a společně za řádné plnění zakázky v rozsahu, v jakém se na schopnosti tohoto jiného subjektu hospodářský subjekt odvolává?

               5)

               Připouští zásada rovného zacházení s hospodářskými subjekty a zákazu diskriminace, kterou stanoví článek 2 směrnice 2004/18/ES, aby se hospodářský subjekt odvolával na schopnosti jiného subjektu podle čl. 48 odst. 3 této směrnice, jež v sobě zahrnují schopnosti dvou nebo více subjektů, které, pokud jde o jejich odborné znalosti a zkušenosti, nemají schopnosti vyžadované zadavatelem?

               6)

               Připouští zásada rovného zacházení s hospodářskými subjekty a zákazu diskriminace, kterou stanoví článek 2 směrnice 2004/18/ES, aby se článek 44 a čl. 48 odst. 3 směrnice 2004/18/ES vykládaly v tom smyslu, že podmínky účasti v zadávacím řízení stanovené veřejným zadavatelem musí být za účelem účasti na tomto řízení splněny pouze formálně a nezávisle na skutečné kvalifikaci hospodářského subjektu?

               7)

               Připouští zásada rovného zacházení s hospodářskými subjekty a zákazu diskriminace, kterou stanoví článek 2 směrnice 2004/18/ES, aby v případech, kdy je povoleno předkládat nabídky vztahující se na část zakázky, hospodářský subjekt po předložení nabídek například v rámci doplnění nebo vyjasňování dokumentace uvedl, na jakou část zakázky se vztahují schopnosti, jimiž za účelem doložení splnění podmínek účasti v řízení disponuje?

               8)

               Připouští zásada rovného zacházení s hospodářskými subjekty a zákazu diskriminace, kterou stanoví článek 2 směrnice 2004/18/ES, a zásada transparentnosti, aby v případech, kdy nebyla dražba v podstatném ohledu řádně provedena, jako například když nebyly vyzvány k účasti všechny hospodářské subjekty, které podaly přijatelné nabídky, byla uskutečněná dražba prohlášena za neplatnou a byla opakována elektronická dražba?

               9)

               Připouští zásada rovného zacházení s hospodářskými subjekty a zákazu diskriminace, kterou stanoví článek 2 směrnice 2004/18/ES, a zásada transparentnosti, aby v případech dražby, kdy nelze stanovit, zda by účast hospodářských subjektů, jejichž nabídky nebyly zohledněny, výsledek dražby změnila, byla zakázka zadána hospodářskému subjektu, jehož nabídka v takovéto dražbě zvítězila, bez toho, aby se dražba opakovala?

               10)

               Může být v rámci výkladu ustanovení směrnice 2004/18/ES použit obsah ustanovení, jakož i bodů odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES – třebaže dosud neuplynula lhůta k jejímu provedení – jako vodítko pro výklad, pokud osvětluje východiska a záměry unijního zákonodárce a není v rozporu s předpisy směrnice 2004/18/ES?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114.


title: Věc C-336/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu senátu) ze dne 4. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Sonthofen – Německo) – trestní řízení proti Sebat Ince „Volný pohyb služeb — Článek 56 SFEU — Hazardní hry — Veřejný monopol na sportovní sázky — Předchozí povolení správního orgánu — Vyloučení soukromých subjektů — Přijímání sázek na účet hospodářského subjektu usazeného v jiném členském státě — Trestní sankce — Vnitrostátní ustanovení, které je v rozporu s unijním právem — Vyloučení — Přechod na režim stanovující vydání omezeného počtu koncesí pro soukromé subjekty — Zásady transparentnosti a nestrannosti — Směrnice 98/34/ES — Článek 8 — Technické předpisy — Předpisy pro služby — Oznamovací povinnost“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu senátu) ze dne 4. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Sonthofen – Německo) – trestní řízení proti Sebat Ince
   (Věc C-336/14) (1)

   („Volný pohyb služeb - Článek 56 SFEU - Hazardní hry - Veřejný monopol na sportovní sázky - Předchozí povolení správního orgánu - Vyloučení soukromých subjektů - Přijímání sázek na účet hospodářského subjektu usazeného v jiném členském státě - Trestní sankce - Vnitrostátní ustanovení, které je v rozporu s unijním právem - Vyloučení - Přechod na režim stanovující vydání omezeného počtu koncesí pro soukromé subjekty - Zásady transparentnosti a nestrannosti - Směrnice 98/34/ES - Článek 8 - Technické předpisy - Předpisy pro služby - Oznamovací povinnost“)
   (2016/C 106/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Sonthofen

      Účastnice původního trestního řízení

   Sebat Ince

      Výrok

               1)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby orgány členského státu činné v trestním řízení postihovaly nepovolené zprostředkovávání sportovních sázek soukromým subjektem na účet jiného soukromého subjektu, který není držitelem povolení pro pořádání sportovních sázek v tomto členském státě, ale je držitelem licence v jiném členském státě, pokud povinnost držet povolení pořádat nebo zprostředkovávat sportovní sázky spadá do rámce režimu veřejného monopolu, o němž vnitrostátní soudy rozhodly, že je v rozporu s unijním právem. Článek 56 SFEU brání takové sankci i v případě, že soukromý subjekt může teoreticky povolení pořádat nebo zprostředkovávat sportovní sázky získat, jestliže není zajištěna informovanost o povolovacím řízení a režim veřejného monopolu na sportovní sázky, o němž vnitrostátní soudy rozhodly, že je v rozporu s unijním právem, přetrval navzdory schválení takového řízení.

               2)

               Článek 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998 musí být vykládán v tom smyslu, že návrh regionálních právních předpisů, které v dotčeném regionu zachovávají účinnost ustanovení právních předpisů společných různým regionům členského státu, které pozbyly platnost, podléhá oznamovací povinnosti stanovené v uvedeném čl. 8 odst. 1, jestliže tento návrh obsahuje technické předpisy ve smyslu článku 1 uvedené směrnice, přičemž nesplnění této povinnosti má za následek nepoužitelnost těchto technických předpisů na jednotlivce v rámci trestního řízení. Taková povinnost není zpochybněna tím, že uvedené společné právní předpisy byly předtím oznámeny Komisi ve fázi návrhu podle čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice a výslovně stanovovaly možnost prodloužení platnosti, která však nebyla využita.

               3)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát postihoval nepovolené zprostředkovávání sportovních sázek na svém území na účet hospodářského subjektu, který je držitelem licence na pořádání sportovních sázek v jiném členském státě:

                           —

                           pokud je vydání povolení pro pořádání sportovních sázek uvedenému subjektu podmíněno získáním koncese na základě takového koncesního řízení, jaké je dotčeno ve věci v původním řízení, jestliže předkládající soud konstatuje, že toto řízení nerespektuje zásady rovného zacházení a nediskriminace na základě státní příslušnosti, jakož i povinnost transparentnosti, která z nich plyne, a

                           —

                           jestliže navzdory nabytí účinnosti vnitrostátního ustanovení umožňujícího vydávání koncesí soukromým subjektům v praxi přetrvává uplatňování ustanovení zavádějících režim veřejného monopolu na pořádání a zprostředkovávání sportovních sázek, o nichž vnitrostátní soudy rozhodly, že jsou v rozporu s unijním právem.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29.9.2014.


title: Věc C-509/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2006 Akzo Nobel NV proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 27. září 2006 ve věci T-330/01, Akzo Nobel NV v. Komise

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2006 Akzo Nobel NV proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 27. září 2006 ve věci T-330/01, Akzo Nobel NV v. Komise
   (Věc C-509/06 P)
   (2007/C 56/27)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Akzo Nobel NV (zástupce: C. Swaak, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek, který Soud prvního stupně Evropských Společenství vydal dne 27. září 2006 ve věci T-330/01

               —

               zrušit články 3 a 4 rozhodnutí Komise K (2001) 2931 konečné ze dne 2. října 2001

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Soud prvního stupně pochybil, když rozhodl, že odpovědnost za protiprávní jednání, kterého se dopustil podnik Společenství, nemůže být přičtena pouze jeho mateřským společnostem, ale rovněž – společně a nerozdílně – hlavní holdingové společnosti, která drží nepřímo podíly jedné ze dvou mateřských společenství.

               2.

               Soud prvního stupně pochybil, když vyšel z toho, že argumenty, které nebyly uplatněny v průběhu správního řízení před Komisí, nemohou být poprvé uplatněny před Soudem prvního stupně.


title: Věc F-49/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 2. prosince 2013 — Pachtitis v. Komise ( „Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/77/06 — Přístup k dokumentům — Žádost o přístup k odpovědím týkajícím se vstupních testů — Zrušení výsledků testů — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/35

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 2. prosince 2013 — Pachtitis v. Komise
      (Věc F-49/12)
      (Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/77/06 - Přístup k dokumentům - Žádost o přístup k odpovědím týkajícím se vstupních testů - Zrušení výsledků testů - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
      (2014/C 71/68)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Dimitrios Pachtitis (Atény, Řecko) (zástupci: původně P. Giatagantzidis a K. Kyriazi, poté P. Giatagantzidis a A. Féréti, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a I. Chatzigiannis, poté J. Currall a D. Triantafyllou, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalobce: Řecká republika (zástupci: E.-M. Mamouna a K. Boskovits, zmocněnci)
      Švédské království (zástupci: A. Falk a S. Johannesson, zmocněnkyně)
      Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) (zástupce: H. Hijmans, zmocněnec)

         Výrok usnesení

                  1)

                  O žalobě již není třeba rozhodnout.

                  2)

                  D. Pachtitis a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

                  3)

                  Řecká republika, Švédské království a Evropský inspektor ochrany údajů, vedlejší účastníci, ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc T-480/11: Žaloba podaná dne 9. září 2011 — Technion — Israel Institute of Technology a Technion Research & Development v. Komise

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/27

         Žaloba podaná dne 9. září 2011 — Technion — Israel Institute of Technology a Technion Research & Development v. Komise
   (Věc T-480/11)
   2011/C 340/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Izrael) a Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (zástupci: D. Grisay a D. Piccininno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               přijal tuto žalobu na neplatnost založenou na článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               prohlásil ji za přípustnou a

               —

               prohlásil žalobu za opodstatněnou, a v důsledku toho

                           —

                           rozhodl, že Komise neprovedla konkrétní a individuální posouzení dokumentů, kterých se žádost o zpřístupnění týká,

                           —

                           rozhodl, že se Komise při uplatňování výjimek upravených v článku 4 nařízení č. 1049/2001 dopustila zjevně nesprávného posouzení,

                           —

                           rozhodl, že Komise porušila právo na částečný přístup k dokumentům podle čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001,

                           —

                           rozhodl, že Komise porušila zásadu proporcionality, neboť uplatněné výjimky nepoměřila s veřejným zájmem,

               —

               na tomto základě zrušil rozhodnutí Generálního sekretariátu Evropské komise ze dne 30. června 2011;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z neprovedení konkrétního a individuálního posouzení dokumentů, kterých se žádost o zpřístupnění týká, a tudíž z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, neboť Komise poukázala na určitou kategorii dokumentů (dokumenty související s auditem), a nikoli na konkrétní informace obsažené v těchto dokumentech.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení při uplatňování výjimek upravených v článku 4 nařízení č. 1049/2001 (1):

                           —

                           neboť Komise měla za to, že zveřejněním dokumentů, jejichž zpřístupnění je požadováno, by byl narušen průběh auditů, ačkoli i) jediným cílem auditu je ověřit, zda náklady na plnění smlouvy jsou uznatelné, či nikoli, a ačkoli ii) údaje obsažené v požadovaných dokumentech jsou čistě faktografické povahy;

                           —

                           neboť Komise měla za to, že zveřejněním požadovaných dokumentů by došlo k porušení ochrany soukromého života a nedotknutelnosti jednotlivce, ačkoli žalobci tyto dokumenty potřebují k úspěšnému uplatnění svých práv v rámci kontradiktorního auditu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z nedodržení práva na částečný přístup k požadovaným dokumentům podle čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001, neboť bylo odepřeno konkrétní a individuální posouzení dokumentů, jejichž zpřístupnění je požadováno.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality tím, že uplatněné výjimky nebyly poměřeny s veřejným zájmem, neboť podle žalobců je ve veřejném zájmu, aby měla veřejnost možnost ověřit, jakým způsobem Komise provádí audity, a aby se smluvní partneři seznámili s postupy, které je třeba zavést ke splnění formálních požadavků.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2005 ve věci C-140/04 (žádost hof van beroep te Antwerpen o rozhodnutí o předběžné otázce): United Antwerp Maritime Agencies NV proti Belgische Staat, a Seaport Terminals NV proti Belgische Staat, United Antwerp Maritime Agencies NV (Celní unie — Vznik celního dluhu při dovozu — Dočasné uskladnění zboží — Odnětí zboží celnímu dohledu — Celní dlužník)

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 15. září 2005
   ve věci C-140/04 (žádost hof van beroep te Antwerpen o rozhodnutí o předběžné otázce): United Antwerp Maritime Agencies NV proti Belgische Staat, a Seaport Terminals NV proti Belgische Staat, United Antwerp Maritime Agencies NV (1)

   (Celní unie - Vznik celního dluhu při dovozu - Dočasné uskladnění zboží - Odnětí zboží celnímu dohledu - Celní dlužník)
   (2005/C 281/07)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-140/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím hof van beroep te Antwerpen (Belgie) ze dne 11. března 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 16. března 2004, v řízení United Antwerp Maritime Agencies NV proti Belgische Staat, a Seaport Terminals NV proti Belgische Staat, United Antwerp Maritime Agencies NV, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M. M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 15. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 203 odst. 3 čtvrtá odrážka nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „osoba, která má plnit povinnosti vyplývající z dočasného uskladnění zboží“ označuje osobu, která je po vyložení uvedeného zboží jeho držitelem za účelem zajištění jeho přepravy nebo skladování.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. dubna 2005 ve věci T-88/01, Sniace, SA proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Akt, který se žalobkyně osobně dotýká)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/11

         Rozsudek Soudu prvního stupně
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci T-88/01, Sniace, SA proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Akt, který se žalobkyně osobně dotýká)
   (2005/C 155/21)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci T-88/01, Sniace, SA, se sídlem v Madridu (Španělsko), zastoupená J. Baró Fuentesem, M. Gómezem de Liañem y Botellou a F. Rodríguezem Carreterem, advokáti, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: D. Triantafyllou a J. Buendía Sierra, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporovanou Rakouskou republikou (zmocněnci: H. Dossi a M. Burgstaller, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG, se sídlem v Heiligenkreuz im Lafnitztal (Rakousko), a Land Burgenland (Rakousko), zastoupenými U. Soltészem, advokátem, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2001/102/ES, ze dne 19. července 2000, Soud (pátý rozšířený senát), ve složení P. Lindh, předseda, R. García-Valdecasas, J. D. Cooke, P. Mengozzi a M. E. Martins Ribeiro, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio Gonzáles, vrchní rada, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2.

               Žalobkyně ponese vlastní náklady, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

               3.

               Vedlejší účastníci ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 186, 15.6.2001.


title: Věc C-236/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 29. června 2009 — Association Belge des Consommateurs Test-Achats ASBL, Yann van Vugt, Charles Basselier v. Conseil des ministres

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 29. června 2009 — Association Belge des Consommateurs Test-Achats ASBL, Yann van Vugt, Charles Basselier v. Conseil des ministres
   (Věc C-236/09)
   2009/C 205/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Association Belge des Consommateurs Test-Achats ASBL, Yann van Vugt, Charles Basselier

      Žalovaná: Conseil des ministres

      Předběžné otázky

               1)

               Je čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování (1), slučitelný s čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii, a konkrétněji se zásadou rovnosti a zákazu diskriminace zaručenou tímto ustanovením?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, je tentýž čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice neslučitelný s čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii i tehdy, je-li jeho působnost omezena pouze na smlouvy o životním pojištění?

      (1)  Úř. věst. L 373, s. 37.


title: Věc C-67/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 20. února 2008 – Margarete Block v. Finanzamt Kaufbeuren

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 20. února 2008 – Margarete Block v. Finanzamt Kaufbeuren
   (Věc C-67/08)
   (2008/C 107/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Margarete Block

      Žalovaný: Finanzamt Kaufbeuren
   Předběžné otázky

               1)

               Umožňují ustanovení čl. 73d odst. 1 písm. a) a odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) a odst. 3 ES), aby podle § 21 odst. 1 a 2 bodu 1 Erbschaftsteuer- und Schenkungsteuergesetz (zákon o dani dědické a darovací) ve spojení s § 121 Bewertungsgesetz (zákon o oceňování) (věcné omezení) bylo vyloučeno započtení španělské dědické daně na německou dědickou daň ještě i u dědických případů roku 1999?

               2)

               Je nutno čl. 73b odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 56 odst. 1 ES) vykládat v tom smyslu, že dědická daň, kterou jiný členský stát Evropské unie vybere při nabytí kapitálových pohledávek zůstavitele, který žil naposledy v Německu, vůči finančním institucím v jiném členském státě dědicem, který rovněž žije v Německu, musí být započtena na německou dědickou daň?

               3)

               Má pro rozhodnutí, který ze zúčastněných států je povinen zabránit dvojímu zdanění, význam relevantnost různých hraničních určovatelů vnitrostátních daňových právních řádů, a pokud ano, je vazba na bydliště věřitele vhodnější než vazba na sídlo dlužníka?


title: Věc T-288/15: Žaloba podaná dne 29. května 2015 – Ezz a další v. Rada

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/27

         Žaloba podaná dne 29. května 2015 – Ezz a další v. Rada
   (Věc T-288/15)
   (2015/C 429/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ahmed Abdelaziz Ezz (Gíza, Egypt), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Káhira, Egypt), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Gíza, Egypt), Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Gíza, Egypt) (zástupci: J. Lewis, QC, B. Kennelly a J. Pobjoy, Barristers, J. Binns, Solicitor, J. Bellis a S. Rowe, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/486 ze dne 20. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě Council Decision (Úř. věst. 2015 L 77, s. 16), v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Rada neuvedla řádný právní základ napadeného rozhodnutí. Žalobci tvrdí, že článek 29 SEU nepředstavuje řádný právní základ napadeného rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila práva žalobců podle článku 6 ve spojení s články 2 a 3 SFEU a podle článků 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie, když měla za to, že soudní řízení v Egyptě respektují základní lidská práva.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Rada nerespektovala kritérium pro zapsání žalobců uvedené v článku 1 rozhodnutí Rady 2011/172/SZBP ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2011 L 76, s. 63) (ve znění pozdějších změn) a v článku 2 nařízení Rady (EU) č. 270/2011 ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2011 L 76, s. 4) (ve znění pozdějších změn). Žalobci tvrdí, že nebyli „shledáni odpovědnými“ za zneužití egyptských státních prostředků nebo porušování lidských práv v Egyptě, ani osobami spojenými s kýmkoliv, kdo by byl takto řádně označen.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že Rada porušila právo žalobců na obhajobu a právo na žádnou správu a účinnou soudní ochranu. Žalobci se dovolávají zejména toho, že Rada řádně a nestranně neposoudila, zda důvody, které údajně odůvodňují jejich opětovné zařazení, jsou podložené ve světle prohlášení žalobců učiněných před jejich opětovným zařazením.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila, neoprávněně a nepřiměřeně, základní práva žalobců, včetně jejich práva na ochranu vlastnictví a dobré pověsti. Žalobci tvrdí, že Rada neprokázala, že zmrazení majetku a hospodářských zdrojů žalobců souvisí s legitimním cílem, nebo je jím odůvodněno, a tím spíše ani to, že je takovému cíli přiměřené.


title: Věc T-306/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. ledna 2008 – Scippacercola a Terezakis v. Komise ( Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Údajně nadměrné poplatky uložené provozovatelem mezinárodního letiště Atény — Zamítnutí stížnosti — Nedostatek významu pro celé Společenství )

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/41

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. ledna 2008 – Scippacercola a Terezakis v. Komise
   (Věc T-306/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Údajně nadměrné poplatky uložené provozovatelem mezinárodního letiště Atény - Zamítnutí stížnosti - Nedostatek významu pro celé Společenství“)
   (2008/C 51/76)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Isabella Scippacercola (Brusel, Belgie) a Ioannis Terezakis (Brusel) (zástupci: A. Krystallidis a G. Stylianakis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Hellström, A. Nijenhuis a F. Amato, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 2. května 2005, přijatého na základě článku 7 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2007 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, s. 18, Zvl. vyd. 08/03, s. 81), kterým byla zamítnuta stížnost COMP/D3/38469 týkající se údajného zneužití dominantního postavení na trhu ze strany Aténského mezinárodního letiště Spata (Řecko) a Olympic Fuel Company
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Isabelle Scippacercola a Ioannisu Terezakisovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc F-102/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. ledna 2014 — Van Asbroeck v. Parlament ( „Veřejná služba — Zařazení do platové třídy — Kandidáti zapsaní na seznamu kandidátů vhodných na přijetí v rámci výběrového řízení na převedení z jedné kategorie do druhé před vstupem v platnost změn služebního řádu z roku 2004 — Vyrovnávací příspěvek — Rozhodnutí o přeřazení úředníků majících nárok na tento vyrovnávací příspěvek“ )

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/19

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. ledna 2014 — Van Asbroeck v. Parlament
   (Věc F-102/12) (1)

   (Veřejná služba - Zařazení do platové třídy - Kandidáti zapsaní na seznamu kandidátů vhodných na přijetí v rámci výběrového řízení na převedení z jedné kategorie do druhé před vstupem v platnost změn služebního řádu z roku 2004 - Vyrovnávací příspěvek - Rozhodnutí o přeřazení úředníků majících nárok na tento vyrovnávací příspěvek)
   2014/C 78/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Van Asbroeck (Dilbeek, Belgique) (zástupci: Mes C. Bernard-Glanz a S. Rodrigues, advokáti)

      Žalovaný: Parlament (zástupci: V. Montebello-Demogeot a S. Seyr, zmocněnkyně, a poté V. Montebello-Demogeot a M. Ecker, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o přeřazení žalobce do platové třídy AST5, platového stupně 3, se zpětným účinkem.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené M. Van Asbroeckem.

      (1)  Úř. věst. C 366, 24.11.2012, s. 41.


title: Věc C-37/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. června 2014 – Nexans SA, Nexans France v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Správní řízení — Kontrola — Rozhodnutí o nařízení kontroly — Povinnost uvést odůvodnění — Dostatečně závažné nepřímé důkazy — Zeměpisný trh“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. června 2014 – Nexans SA, Nexans France v. Evropská komise
   (Věc C-37/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Správní řízení - Kontrola - Rozhodnutí o nařízení kontroly - Povinnost uvést odůvodnění - Dostatečně závažné nepřímé důkazy - Zeměpisný trh“)
   2014/C 292/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nexans SA, Nexans France (zástupci: M. Powell, Solicitor, J.-P. Tran-Thiet, avocat, G. Forwood, Barrister, A. Rogers, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Sauer, J. Bourke a N. von Lingen, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Nexans SA a Nexans France SAS se ukládá náhrada nákladů řízení o tomto kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc C-260/12 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. května 2013 — Volkswagen AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Suzuki Motor Corp. ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka Swift GTi — Námitky podané majitelkou národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky GTI — Zpětvzetí námitek — Kasační opravný prostředek, který se stal bezpředmětným — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/44

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. května 2013 — Volkswagen AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Suzuki Motor Corp.
   (Věc C-260/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka Swift GTi - Námitky podané majitelkou národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky GTI - Zpětvzetí námitek - Kasační opravný prostředek, který se stal bezpředmětným - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 225/75
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Volkswagen AG (zástupce: S. Risthaus, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Suzuki Motor Corp.

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 21. března 2012, VOLKSWAGEN v. OHIM — SUZUKI MOTOR (SWIFT GTi) (T-63/09), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. prosince 2008 (věc R 749/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Volkswagen AG a Suzuki Motor Corp. — Slovní označení SWIFT GTi — Nebezpečí záměny se slovní ochrannou známkou GTI — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)

      Výrok

               1)

               Není namístě rozhodnout o kasačním opravném prostředku.

               2)

               Společnosti Volkswagen AG se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc C-288/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Timis – Rumunsko) – Silvia Ciup v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara „Řízení o předběžné otázce — Zásada loajální spolupráce — Zásady rovnocennosti a efektivity — Vnitrostátní právní úprava, jež stanoví podmínky pro vrácení neoprávněně vybraných daní i s úroky — Výkon soudních rozhodnutí týkajících se těchto práv na vrácení, která vycházejí z unijního právního řádu — Vrácení rozložené na dobu pěti let — Podmínění vrácení existencí peněžních prostředků vybraných na základě daně — Nemožnost nuceného výkonu rozhodnutí“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Timis – Rumunsko) – Silvia Ciup v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara
   (Věc C-288/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zásada loajální spolupráce - Zásady rovnocennosti a efektivity - Vnitrostátní právní úprava, jež stanoví podmínky pro vrácení neoprávněně vybraných daní i s úroky - Výkon soudních rozhodnutí týkajících se těchto práv na vrácení, která vycházejí z unijního právního řádu - Vrácení rozložené na dobu pěti let - Podmínění vrácení existencí peněžních prostředků vybraných na základě daně - Nemožnost nuceného výkonu rozhodnutí“)
   (2016/C 335/04)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Timis

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Silvia Ciup

      Žalovaný: Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara

      Výrok

               1)

               Zásada loajální spolupráce musí být vykládána v tom smyslu, že brání členskému státu přijmout ustanovení, podle nichž vrácení daně, o které Soudní dvůr rozsudkem prohlásil, že je v rozporu s unijním právem nebo jejíž neslučitelnost s unijním právem vyplývá z takového rozsudku, podřizuje podmínkám, které se vztahují specificky na uvedené daně a které jsou méně příznivé než podmínky, které by byly na takové vrácení použity za jejich neexistence, přičemž k ověření dodržování této zásady je v projednávané věci příslušný předkládající soud.

               2)

               Zásada rovnocennosti musí být vykládána v tom smyslu, že brání členskému státu stanovit méně příznivá procesní pravidla pro žaloby daně založené na porušení unijního práva než procesní pravidla, která se použijí na obdobné žaloby založené na porušení vnitrostátního práva. Je věcí předkládajícího soudu, aby provedl ověření nezbytná k zajištění dodržování této zásady, pokud jde o právní úpravu použitelnou ve sporu, který mu byl předložen.

               3)

               Zásada efektivity musí být vykládána v tom smyslu, že brání takovému systému vrácení částek dlužných na základě unijního práva, jejichž výše byla stanovena vykonatelnými soudními rozhodnutími, jako je systém dotčený ve věci v původním řízení, který stanoví, že se vrácení takových částek rozloží na dobu pěti let, a který podmiňuje výkon takových rozhodnutí disponibilitou peněžních prostředků vybraných na základě jiné daně, aniž by jednotlivec měl možnost donutit veřejné orgány ke splnění jejich povinností, pokud je veřejné orgány neplní dobrovolně.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-168/07: Žaloba podaná dne 16. května 2007 – Professional Tennis Registry v. OHIM – Registro Profesional de Tenis (PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/27

         Žaloba podaná dne 16. května 2007 – Professional Tennis Registry v. OHIM – Registro Profesional de Tenis (PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY)
   (Věc T-168/07)
   (2007/C 170/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Professional Tennis Registry, Inc. (Hilton Head Island, Spojené státy) (zástupce: M. Vanhegan, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Registro Profesinal de Tenis, SL (Madrid, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit bod 1 rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 28. února 2007 (věc R 1050/2005-1), kterým byla zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství žalobkyně č. 2 826 709 pro výrobky a služby ve třídách 16 a 41;

               —

               zamítnout námitky proti přihlášce ochranné známky Společenství žalobkyně č. 2 826 709 v celém rozsahu;

               —

               nařídit, aby bylo vyhověno přihlášce ochranné známky Společenství žalobkyně č. 2 826 709 pro výrobky a služby ve třídách 16, 25 a 41, a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Professional Tennis Registry, Inc.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY“ pro výrobky a služby ve třídách 16, 25 a 41 – přihláška č. 2 826 709

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Registro Profesinal de Tenis

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazové ochranné známky „RPT Registro Profesional de Tenis, S.L“ a „RPT European Registry of Professional Tennis“ pro služby ve třídě 41.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v celém rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro výrobky a služby ve třídách 16 a 41.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát došel k závěru, že existuje podobnost, která by mohla vyvolat záměnu mezi přihláškou ochranné známky Společenství žalobkyně a staršími ochrannými známkami Registro Profesional de Tenis. Odvolací senát neprovedl vhodné posouzení zásad použitelných v případech, kdy jsou dotčenými ochrannými známkami kombinované ochranné známky.


title: Věc F-19/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. února 2008 – Semeraro v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2004 — Článek 43 služebního řádu — Povinnost odůvodnění — Povýšení — Osvědčovací řízení)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/69

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. února 2008 – Semeraro v. Komise
   (Věc F-19/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2004 - Článek 43 služebního řádu - Povinnost odůvodnění - Povýšení - Osvědčovací řízení)
   (2008/C 209/124)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Maria Magdalena Semeraro (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských Společenství (zástupci: G. Berscheid a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí OOJ ze dne 8. listopadu 2005, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně směřující proti její zprávě o vývoji služebního postupu za rok 2004
   Výrok rozsudku

               1)

               Zpráva o vývoji služebního postupu M. M. Semeraro za období od 1. ledna do 31. prosince 2004 se ruší.

               2)

               Komise Evropských společenství ponese celkové náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006, s. 30.


title: Věc T-121/05: Žaloba podaná dne 15. března 2005 Borax Europe Ltd proti Komisi Evropských společenství

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/38

         Žaloba podaná dne 15. března 2005 Borax Europe Ltd proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-121/05)
   (2005/C 143/72)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Borax Europe Ltd, se sídlem v Guildford (Spojené království), zastoupená D. Vandermeerschem a K. Nordlanderem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně zpochybňuje rozhodnutí Komise, kterým odepřela žalobkyni přístup k některým dokumentům a zvukovým záznamům týkajícím se přípravy třicáté úpravy směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (1), související s technickým pokrokem. Žalobkyně konkrétně požadovala přístup k zvukovým nahrávkám nebo přepisům ze zasedání expertů v oblasti reprodukční toxicity ohledně klasifikace kyseliny borité a boritanů.
   K podpoře své žaloby uvádí, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného právního posouzení a porušila čl. 4 odst. 1 písm. b) a čl. 4 odst. 3 nařízení 1049/2001 (2) .Podle žalobkyně žalovaná pochybila, když uvedla, že přístup k dokumentům by narušil integritu zúčastněných expertů a vystavil by je vnějšímu tlaku. Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaná pochybila tím, že použila výjimku týkající se ochrany rozhodovacího procesu Komise a tím, že rozhodla, že neexistoval převažující veřejný zájem na zveřejnění.
   Žalobkyně se konečně dovolává porušení zásady proporcionality v tom, že jí nebyl poskytnut částečný přístup ke zvukovým nahrávkám.

      (1)  Týká se zvláštního anglického znění Úředního věstníku (Series I Chapter 1967, s. 234)

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43)


title: Věc T-269/14: Usnesení Tribunálu ze dne 22. června 2016 – Gain Capital UK v. Citigroup (CITY INDEX)

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/53

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. června 2016 – Gain Capital UK v. Citigroup (CITY INDEX)
   (Věc T-269/14) (1)

   (2016/C 305/72)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4. 8. 2014.


title: Věc C-18/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland v. Fazenda Pública „Řízení o předběžné otázce — Článek 56 SFEU — Volný pohyb služeb — Omezení — Daňové právní předpisy — Zdanění obdržených úroků — Rozdílné zacházení s finančními institucemi rezidenty a s finančními institucemi nerezidenty“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/10

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland v. Fazenda Pública
   (Věc C-18/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Omezení - Daňové právní předpisy - Zdanění obdržených úroků - Rozdílné zacházení s finančními institucemi rezidenty a s finančními institucemi nerezidenty“)
   (2016/C 335/12)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland

      Žalovaná: Fazenda Pública

      Výrok

   Článek 49 ES nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž se srážková daň použije na odměny finančních institucí nerezidentů v členském státě, v němž jsou služby poskytnuty, zatímco odměna vyplacená finančním institucím rezidentům tohoto členského státu takovéto srážkové dani nepodléhá, za podmínky, že použití srážkové daně na finanční instituce nerezidenty je odůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu a nepřekračuje meze toho, co je k dosažení sledovaného cíle nezbytné.
   Článek 49 ES brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v případě finančních institucí nerezidentů zpravidla zdaňuje příjmy z úroků dosažené v dotyčném členském státě, aniž by jim byla poskytnuta možnost odečíst provozní náklady přímo související s dotčenou činností, zatímco finančním institucím residentům se takováto možnost přiznává.
   Přísluší vnitrostátnímu soudu, aby na základě svého vnitrostátního práva posoudil, které provozní náklady mohou být považovány za přímo související s dotčenou činností.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13. 4. 2015.


title: Věc T-497/11: Žaloba podaná dne 19. září 2011 — Euro-Information v. OHIM (EURO AUTOMATIC PAIEMENT)

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/25

         Žaloba podaná dne 19. září 2011 — Euro-Information v. OHIM (EURO AUTOMATIC PAIEMENT)
   (Věc T-497/11)
   2011/C 370/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Euro-Information — Européenne de traitement de l’information (Štrasburk, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. července 2011 ve věci R 370/2011-2;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení žalobkyně vynaložených v řízení před OHIM a v rámci projednávané žaloby

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „EURO AUTOMATIC PAIEMENT“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 36, 37, 38, 42 a 45

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 bodu c) nařízení č. 207/2009, jelikož přihlašovaná ochranná známka není popisná.


title: Věc T-572/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Hassan v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení prostředků — Žaloba na neplatnost — Úprava návrhových žádání — Opožděnost — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Práva na účinnou soudní ochranu — Zjevně nesprávné posouzení — Právo na vlastnictví — Proporcionalita — Náhrada škody“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Hassan v. Rada
   (Věc T-572/11) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení prostředků - Žaloba na neplatnost - Úprava návrhových žádání - Opožděnost - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Práva na účinnou soudní ochranu - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na vlastnictví - Proporcionalita - Náhrada škody“)
   2014/C 292/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Samir Hassan (Damašek, Sýrie) (zástupci: É. Morgan de Rivery a E. Lagathu, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou a M. Vitsentzatos, zmocněnci)

      Předmět věci

   Částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 218, s. 20), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 218, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 319, s. 56), nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1), rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 330, s. 21), prováděcího rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 111, s. 77), prováděcího nařízení Rady č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 111, s. 1), a rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce, a dále návrh na náhradu škody za údajně utrpěnou újmu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782/SZBP se zamítá jako nepřípustný.

               2)

               Co se týče osoby Samira Hassana, zrušují se následující akty:

                           —

                           prováděcí rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

                           —

                           rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP;

                           —

                           nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011;

                           —

                           prováděcí rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012;

                           —

                           rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii.

               3)

               Účinky zrušených rozhodnutí a nařízení zůstávají vůči osobě S. Hassana zachovány do uplynutí lhůty pro podání kasačního opravného prostředku a v případě, že bude kasační opravný prostředek v této lhůtě podán, do případného zamítnutí kasačního opravného prostředku.

               4)

               Návrh na náhradu škody se zamítá.

               5)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených S. Hassanem v prvním stupni.

               6)

               Samir Hassan ponese polovinu vlastních nákladů řízení v tomto stupni. Ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou v rámci řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28. 1. 2012.


               25.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 334/34

         Žaloba podaná dne 18. července 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-15/14)
   (2014/C 334/15)
   Dne 18. července 2014 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie) Markusem Schneiderem a Janne Tysnes Kaasinovou, žalobu k Soudnímu dvoru ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island tím, že ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k tomu, aby do svého vnitrostátního právního řádu začlenil akt uvedený v bodu 4d kapitoly XI přílohy II Dohody o EHP,
               nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 ze dne 27. září 2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků a o zrušení směrnice Rady 73/44/EHS a směrnic Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES a 2008/121/ES,
               ve znění
               nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 286/2012 ze dne 27. ledna 2012, kterým se za účelem zahrnutí názvu nového textilního vlákna mění příloha I a za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění přílohy VIII a IX nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků,
               a začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               žaloba uvádí, že Island ve stanovené lhůtě nevyhověl dvěma odůvodněným stanoviskům Kontrolního úřadu ESVO týkajícím se skutečnosti, že islandský stát ve svém vnitrostátním právním řádu neprovedl nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 ze dne 27. září 2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků a o zrušení směrnice Rady 73/44/EHS a směrnic Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES a 2008/121/ES a zároveň do svého vnitrostátního právního řádu nezačlenil nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 286/2012 ze dne 27. ledna 2012, kterým se za účelem zahrnutí názvu nového textilního vlákna mění příloha I a za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění přílohy VIII a IX nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků („akty“), uvedené v bodu 4d kapitoly XI přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněné do této dohody protokolem 1 k této dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island tím, že ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k začlenění aktů do svého vnitrostátního právního řádu, nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-166/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Patrizia Banchetti v. Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Patrizia Banchetti v. Ministero dell’Interno
      (Věc C-166/10)
      (2010/C 161/40)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Patrizia Banchetti

         Žalovaný: Ministero dell’Interno

         Předběžná otázka

      Lze mít za to, že jsou slučitelné vnitrostátní právní předpisy (zavedené počínaje nařízením Bersani, vládní nařízení s mocí zákona č. 223, ze dne 4.7.2006, změněné v zákon č. 248, ze dne 4.8.2006) s články 43 a 49 Smlouvy o ES, tedy „vnitrostátní systém …, který mimo jiné stanoví:

                  a)

                  existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů;

                  b)

                  existenci předpisů skutečně zaručujících zachování získaných obchodních pozic (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének);

                  c)

                  případ zániku koncese v případě, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese“?


               8.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/31

         Žaloba podaná dne 10. ledna 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-2/14)
   (2014/C 138/08)
   Dne 10. ledna 2014 podal Kontrolní úřad ESVO zastoupený Xavierem Lewisem a Markusem Schneiderem, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium), žalobu proti Islandu k Soudnímu dvoru ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 56v přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 65/2009 ze dne 29. května 2009 a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkový rámec a žalobní důvody:

               —

                žaloba uvádí, že Island nejpozději do 12. srpna 2013 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. června 2013 týkajícímu se skutečnosti, že Island do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání („akt“) uvedenou v bodě 56v přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 65/2009 ze dne 29. května 2009,

               —

                Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 16 aktu, v upraveném znění, a článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení aktu a/nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO.