title: Věc T-480/10: Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Département du Gers v. Komise

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/50

         Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Département du Gers v. Komise
   (Věc T-480/10)
   ()
   2010/C 346/97
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Département du Gers (Auch, Francie) (zástupci: S. Mabile a J.-P. Mignard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise 2010/426/EU o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici Bt11xGA21 (SYN-BT Ø11-1xMON-ØØØ21-9), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty žalobce jsou stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty ve věci T-478/10, Département du Gers v. Komise, nebo jsou jim v podstatné míře podobné.


title: Věc T-13/00: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Baltussen a další v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/30

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Baltussen a další v. Komise
   (Věc T-13/00) (1)

   (2006/C 261/61)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 135, 13.5.2000.


title: Věc C-407/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/105/ES — Ochrana pracovníků — Nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek — Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě )

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/5

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-407/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/105/ES - Ochrana pracovníků - Nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek - Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 140/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 345, s. 97; Zvl. vyd. 05/04, s. 398)
   Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc T-706/14: Žaloba podaná dne 3. října 2014 – Holistic Innovation Institute, v. REA

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/44

         Žaloba podaná dne 3. října 2014 – Holistic Innovation Institute, v. REA
   (Věc T-706/14)
   2014/C 421/62
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Holistic Innovation Institute, SLU (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. Muñiz García, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (REA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí vyloučit žalobkyni z projektů INACHUS a ZONeSEC;

               —

               přiznal žalobkyni náhradu škody a uložil žalované povinnost zaplatit částku 7 81  250 eur, odpovídající oběma projektům, ze kterých byla vyloučena, a zákonné úroky ode dne, kdy měly být platby provedeny, a

               —

               přiznal žalobkyni náhradu škody a uložit žalované povinnost zaplatit částku stanovenou Tribunálem ustanoveným znalcem za dodatečné škody způsobené vyloučením z projektů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Výkonné agentury pro výzkum Evropské komise ze dne 24. července 2014, ARES (2014) 2461172, kterým se končí vyjednávání a zamítá se účast žalobkyně na evropských projektech INACHUS (607522) a ZONeSEC (607292) v rámci nabídkového řízení FP7-SEC-2013-1 sedmého rámcového programu.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               Žalobkyně má za to, že rozhodnutí je zjevně neodůvodněné, jelikož obsahuje pouze zdánlivé odůvodnění.

               2.

               Nezávislí hodnotitelé posoudili projekty s účastí žalobkyně kladně.

               3.

               Po těchto zprávách změnila žalovaná kritérium jako odvetné opatření proti řediteli žalobkyně, který se předtím obrátil na Evropskou komisi kvůli konfliktu týkajícímu se společnosti Rose Visión S.L.

               4.

               Zmocněnci žalované vyvíjeli před rozhodnutím na ostatní účastníky projektů nátlak, aby žalobkyni vyloučili, čímž se snažili vyhnout nutnosti vydat napadené rozhodnutí.

               5.

               Jednání žalované způsobilo žalobkyni škodu.


title: Věc T-268/08: Žaloba podaná dne 11. července 2008 – Land Burgenland v. Komise

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/14

         Žaloba podaná dne 11. července 2008 – Land Burgenland v. Komise
   (Věc T-268/08)
   (2008/C 247/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Land Burgenland (zástupci: U. Soltész a C. Herbst, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 1625 konečné ze dne 30. dubna 2008 (č. K 56/2006, dříve NN 77/2006 – Privatizace Bank Burgenland) podle čl. 231 odst. 1 ES v plném rozsahu;

               —

               uložit Komisi podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2008) 1625 konečné ze dne 30. dubna 2008, kterým Komise rozhodla, že státní podpora, kterou poskytlo Rakousko v rozporu s čl. 88 odst. 3 ES ve prospěch pojišťovací společnosti Grazer Wechselseitige Versicherung AG a GW Beteiligungerwerbs- und -verwaltungs-GmbH v souvislosti s privatizací HYPO Bank Burgenland AG, je neslučitelná se společným trhem.
   Žalobkyně uplatňuje k odůvodnění své žaloby následující žalobní důvody:

               —

               nesprávné použití čl. 87 odst. 1 ES Komisí při stanovení tržní ceny, jelikož nebylo nutné provést nabídkové řízení;

               —

               nesprávné použití čl. 87 odst. 1 ES Komisí kvůli porušení dosavadní praxe Komise;

               —

               nesprávné použití čl. 87 odst. 1 ES Komisí, jelikož rovněž soukromý prodávající by musel dospět k negativní prognóze o rozhodnutí rakouského orgánu dohledu nad finančním trhem, pokud jde o uchazeče s nejvyšší nabídkou;

               —

               nesprávné použití čl. 87 odst. 1 ES Komisí, jelikož žalobkyně mohla zohlednit „Ausfallhaftung“ (druh zákonného ručení) za určité závazky privatizované banky při rozhodnutí o přijetí nabídky;

               —

               nesprávné použití zásady soukromého prodávajícího (Private Vendor) Komisí při přezkumu vlivu „Ausfallhaftung“ na rozhodnutí o prodeji;

               —

               nesprávné použití čl. 87 odst. 1 ES Komisí tím, že neuznala důkazní břemeno, resp. povinnost předložit důkazy v nabídkovém řízení,

               —

               nesprávné použití čl. 87 odst. 1 ES Komisí, jelikož nabídka uchazeče s nejvyšší nabídkou nemůže sloužit jako podklad pro stanovení tržní hodnoty;

               —

               nesprávné posouzení hospodářské hodnoty emise privatizované banky Komisí, jakož i

               —

               nesprávné použití čl. 87 odst. 1 ES Komisí v souvislosti se stanovením prvků podpory.


title: Věc C-608/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2015 Panasonic Corp. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-82/13, MT Picture Display Co. Ltd v. Evropská komise

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2015 Panasonic Corp. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-82/13, MT Picture Display Co. Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-608/15 P)
   (2016/C 027/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Panasonic Corp. (zástupci: R. Gerrits, advokaat, M. Hoskins QC, M. Gray, Barrister)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, MT Picture Display Co. Ltd

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek a usnesení Tribunálu: (i) v rozsahu, v němž rozsudek konstatuje, že rozhodnutím Komise C (2012) 8839 final ze dne 5. prosince 2012 týkajícím se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/39.437 – Katodové trubice pro obrazovky televizorů a počítačové monitory) nebylo porušeno právo na obhajobu a právo být vyslechnut v období před 10. únorem 2003 společnosti Panasonic; a (ii) v němž nebyl v plném rozsahu nebo částečně zrušen závěr v čl. 1 odst. 2 písm. c) a e) rozhodnutí, že se společnosti Panasonic a MTPD podílely na protiprávním jednání v období od 1. dubna 2003 do 12. června 2006;

               —

               zrušil: (i) čl. 1 odst. 2 písm. c) rozhodnutí v rozsahu, v němž konstatuje, že se společnost Panasonic účastnila na CPT kartelové dohodě od 15. července 1999 do 10. února 2003; a (ii) čl. 1 odst. 2 písm. c) a e) rozhodnutí, pokud jde o období od 1. dubna 2003 do 12. června 2006;

               —

               snížil pokutu uloženou v čl. 2 odst. 2 písm. f) rozhodnutí; nebo v případě potřeby zrušil nebo dále snížil pokuty uložené společnostem Panasonic a MTPD v čl. 2 odst. 2 písm. h) a v čl. 2 odst. 2 písm. i) rozhodnutí, a to z úrovní těchto pokut stanovených v rozsudku na částky 82 826 000 eur a 7 530 000 eur; dále nebo podpůrně

               —

               vrátil věc Tribunálu k dalšímu posouzení v souladu s právem;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení vynaložených společností Panasonic v rámci z tohoto kasačního opravného prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně konstatoval, že Komise splnila svou povinnost uvést v oznámení námitek základní prvky vytýkané společnosti Panasonic, včetně podstatných skutečností, na základě kterých bylo tvrzeno, že společnost Panasonic věděla o celé CPT kartelové dohodě. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení konstatováním, že postačuje, aby Komise v oznámení námitek implicitně uvedla jeden ze základních prvků protiprávního jednání.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál by měl přiznat společnostem Panasonic a MTPD stejnou úlevu, která může být přiznána společnosti Toshiba Corporation („Toshiba“) v rámci jakéhokoli opravného prostředku, který může podat ve vztahu k období, v rámci kterého byla tato společnost spolu se společnostmi Panasonic a MTPD shledána společně a nerozdílně odpovědnou. V rozsudku T-104/13, Toshiba v. Komise, Tribunál rozhodl, že z případného zrušení nebo změny rozhodnutí ohledně přičitatelnosti protiprávního jednání společného podniku MTPD společnosti Panasonic bude mít rovněž prospěch společnost Toshiba. V důsledku toho společnost Panasonic tvrdí, že pokud by společnost Toshiba dosáhla toho, že by Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž posledně uvedený soud nezrušil rozhodnutí nebo nezrušil či nesnížil pokutu ve vztahu k období, v rámci kterého byla společnost Toshiba spolu se společnostmi Panasonic a MTPD shledána společně a nerozdílně odpovědnou, Tribunál by také pochybil tím, kdyby nepřiznal společnostem Panasonic a MTPD stejnou úlevu jaká by byla přiznána společnosti Toshiba.


title: Věc T-605/15: Žaloba podaná dne 23. října 2015 – Wirtschaftsvereinigung Stahl a další v. Komise

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/63

         Žaloba podaná dne 23. října 2015 – Wirtschaftsvereinigung Stahl a další v. Komise
   (Věc T-605/15)
   (2016/C 027/80)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Düsseldorf, Německo), Benteler Steel/Tube GmbH (Paderborn, Německo), BGH Edelstahl Freital GmbH (Freital, Německo), BGH Edelstahl Lippendorf GmbH (Lippendorf, Německo), BGH Edelstahl Siegen GmbH (Siegen, Německo), Buderus Edelstahl GmbH (Wetzlar, Německo), ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi GmbH (Riesa, Německo), Friedr. Lohmann GmbH Werk für Spezial- & Edelstähle (Witten, Německo), Outokumpu Nirosta GmbH (Krefeld, Německo), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Německo), Zentralkokerei Saar GmbH (Dillingen), Drahtwerk St. Ingbert GmbH (St. Ingbert, Německo), Ilsenburger Grobblech GmbH (Ilsenburg, Německo), ThyssenKrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen, Německo), ThyssenKrupp Federn und Stabilisatoren GmbH (Hagen, Německo), ThyssenKrupp Gerlach GmbH (Homburg, Německo), ThyssenKrupp Rasselstein GmbH (Andernach, Německo) a Emscher Aufbereitung GmbH (Mühlheim an der Ruhr, Německo) (zástupce: H. Janssen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se touto žalobou domáhají zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/1585 ze dne 25. listopadu 2014 o režimu podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (který zavedlo Německo na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů a uživatelů s vysokou spotřebou energie) (oznámeno pod číslem C(2014) 8786) (1).
   Na podporu této žaloby uvádí žalobkyně čtyři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné jako žalobní důvody uvedené ve věci T-319/15, Deutsche Edelstahlwerke v. Komise (2).

      (1)  Úř. věst. L 250, s. 122.

      (2)  Úř. věst. C 302, s. 60.


title: Věc T-167/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2007 – Grether v. OHIM – Crisgo (FENNEL) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FENNEL — Starší slovní ochranná známka Společenství FENJAL — Relativní důvody zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b), článek 73 druhá věta a čl. 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2007 – Grether v. OHIM – Crisgo (FENNEL)
   (Věc T-167/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FENNEL - Starší slovní ochranná známka Společenství FENJAL - Relativní důvody zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b), článek 73 druhá věta a čl. 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 170/42)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grether AG (Binningen, Švýcarsko) (zástupci: původně V. von Bomhard, A. Pohlmann a A. Renck, poté V. von Bomhard, A. Pohlmann a T. Dolde, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastnice před Soudem: Crisgo (Thajsko) Co., Ltd (Samutsakom, Thajsko) (zástupci: A. Bensoussan, M. Haas a L. Tellier-Loniewski, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. října 2004 (věc R 250/2002-4) týkajícího se námitkového řízení mezi Grether AG a Crisgo (Thajsko) Co., Ltd.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc F-13/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne  18. května 2006  – Corvoisier a další v. ECB ( Zaměstnanci Evropské centrální banky — Oznámení o volném pracovním místě — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Postup před zahájením soudního řízení — Nepřípustnost )

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/33

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. května 2006 – Corvoisier a další v. ECB
   (Věc F-13/05) (1)

   („Zaměstnanci Evropské centrální banky - Oznámení o volném pracovním místě - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Postup před zahájením soudního řízení - Nepřípustnost“)
   (2006/C 165/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sandrine Corvoisier, Roberta Friz, Hundjy Preud'Homme a Elvira Rosati (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: H. Weenink a K. Sugar, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
   Předmět věci
   Zaprvé návrh na zrušení oznámení o volném pracovním místě ECB/156/04 Evropské centrální banky na obsazení šesti míst „Records Management Specialists“, zadruhé návrh na zrušení všech rozhodnutí přijatých k provedení oznámení o volném pracovním místě, zatřetí žádost o náhradu škody údajně vzniklé v důsledku všech výše uvedených rozhodnutí.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 132, 25.5.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-126/05 a předána Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-90/12: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Letecká doprava — Dohody mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách — Povinnost členských států zajistit rozdělení přepravních práv mezi dotčené letecké dopravce Unie nediskriminujícím a průhledným postupem a o uvedeném postupu neprodleně uvědomit Komisi“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/7

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-90/12) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Letecká doprava - Dohody mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách - Povinnost členských států zajistit rozdělení přepravních práv mezi dotčené letecké dopravce Unie nediskriminujícím a průhledným postupem a o uvedeném postupu neprodleně uvědomit Komisi)
   2014/C 9/09
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Simonsson a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: B. Majczyna a M. Szpunar, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 5 a 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 847/2004 ze dne 29. dubna 2004 o sjednávání a provádění dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách (Úř. věst. L 157, s. 7) — Povinnost členských států zajistit rozdělení přepravních práv mezi dotčené letecké dopravce Společenství nediskriminujícím a průhledným postupem a o uvedeném postupu neprodleně uvědomit Komisi

      Výrok

               1)

               Polská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 5 a 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 847/2004 ze dne 29. dubna 2004 o sjednávání a provádění dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách tím, že nevydala příslušná opatření, která jsou nezbytná pro splnění těchto článků.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Věc T-602/17: Žaloba podaná dne 4. září 2017 – Španělsko v. Komise

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/27

         Žaloba podaná dne 4. září 2017 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-602/17)
   (2017/C 357/37)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: M. Sampol Pucurull a A. Gavela Llopis, agents)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2017)4136 final 2017/1144 ze dne 26. června 2017, rozhodnutí Komise (EU) 2017/1144 ze dne 26. června 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF), odvětví ovoce a zeleniny, operační fondy, pokud jde o Španělské království.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z @@[uvést žalobní důvod]

               1.

               První důvod vychází z porušení čl. 26 odst. 2 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny (1).

                           —

                           V tomto ohledu tvrdí, že Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když konstatovala nedostatek přezkumu kritéria pro uznání hlavní činnosti organizace producentů, neboť uvedený přezkum je zaručen prostřednictvím přiměřené kontroly hodnoty obchodované produkce.

                           —

                           Rovněž tvrdí, že Komise porušila zásadu legitimního očekávání, neboť závěr Komise není v souladu se závěrem, který učinila v šetření FV/2010/004.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 104 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 543/2011 a z porušení zásady legitimního očekávání.

                           —

                           V tomto ohledu tvrdí, že Komise se dopustila zjevného pochybení, když konstatovala nedostatky v přezkumu kritéria soudržnosti a technické kvality investic ve vztahu k žádostem o změny operačního programu předvídané v uvedeném ustanovení. V tomto ohledu uvádí, že uvedený článek neukládá provedení analýzy týkající se obchodní strategie organizace producentů.

                           —

                           Rovněž tvrdí, že Komise porušila zásadu legitimního očekávání, neboť závěr Komise není v souladu se závěrem, který učinila v šetření FV/2010/004.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 59 písm. c) bodu iv), čl. 60 odst. 2 a 5 a článku 65 nařízení (EU) č. 543/2011 a zásady legitimního očekávání.

                           —

                           Tvrdí, že Komise se dopustila zjevného pochybení, když konstatovala nedostatky v přezkumu způsobilosti operačního programu, neboť uvedené nařízení nestanoví zákaz převodu nákladů na investice do jiného roku v rámci téhož operačního programu.

                           —

                           Komise rovněž porušila zásadu legitimního očekávání, neboť závěr Komise není v souladu s odpovědí generálního ředitele DG Evropské komise pro zemědělství ze dne 19. listopadu 2013 na otázky španělských orgánů týkající se použití článku 65 uvedeného nařízení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 52 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (2), a pokynů pro výpočet pokut obsažených v dokumentu VI/5530/97.

                           —

                           V tomto ohledu tvrdí, že uložená paušální oprava je nepřiměřená, neboť kontroly nemají nedostatky. Podpůrně tvrdí, že oprava je nepřiměřená a že žádná oprava není třeba, a v poslední řadě, že s přihlédnutím ke zvláštním okolnostem a k jednání Komise v projednávané věci lze uložit opravu ve výši 2 %.

      (1)  Úř. věst. 2011 L 157, s1.

      (2)  Úř. věst. 2013 L 347, s. 549.


title: Věc T-690/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé)
   (Věc T-690/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 078/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švýcarsko) (zástupce: D. Majer, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. září 2015 (věc R 2586/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení společnostmi Marcas Costa Brava a Excellent Brands JMI

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Marcas Costa Brava, SL, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc T-104/10: Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Německo v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/37

         Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Německo v. Komise
   (Věc T-104/10)
   2010/C 134/65
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a C. von Donat, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit usnesení Komise K(2009) 10561 ze dne 18. prosince 2009 o snížení podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro program RESIDER II pro region Sársko (1994-1999) ve Spolkové republice Německo, která byla poskytnuta rozhodnutími Komise K(95) 2529 ze dne 27. listopadu 1995 a naposledy K(1999) 3557 ze dne 15. listopadu 1999;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Napadeným rozhodnutím Komise snížila celkovou částku podpory z EFRR poskytnuté ve prospěch iniciativy Společenství RESIDER II SAARLAND (1994-999) ve Spolkové republice Německo.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje pět žalobních důvodů.
   V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně vytýká skutečnost, že pro paušalizaci a extrapolaci finančních korektur v období poskytování podpory 1994-1999 neexistuje žádný právní základ.
   Zadruhé žalobkyně uplatňuje porušení čl. 24 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4253/88 (1), protože nebyly splněny podmínky pro snížení podpory. V této souvislosti zejména tvrdí, že Komise nesprávně použila pojem „nesrovnalost“. Krom toho Komise nezjistila, že by vnitrostátní orgány, které byly pověřeny správou strukturálních fondů, porušily své povinnosti vyplývající z článku 23 nařízení č. 4253/88. Systematickou nesrovnalost nelze vytknout, neboť chybí dostatečná specifikace vytýkaných systémů správy a kontroly. Domněnky systematických pochybení při správě a kontrole jsou podle názoru žalobkyně dále založeny na nesprávných skutkových zjištěních. Žalobkyně rovněž uvádí, že důležité prvky skutkového stavu byly nesprávně zjištěny a posouzeny.
   Žalobkyně podpůrně jako třetí žalobní důvod uvádí, že snížení provedená v napadeném rozhodnutí jsou nepřiměřená. V této souvislosti tvrdí, že Komise nevyužila svoji pravomoc, která jí podle čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 přísluší. Krom toho použité paušální korektury šly nad rámec (potenciální) škody pro rozpočet Společenství. Podle názoru žalobkyně byly navíc sazby korektur kumulovány, aniž by byl v konkrétním případě přezkoumán výsledek na základě zásady proporcionality. Žalobkyně rovněž zastává názor, že provedená extrapolace chyb je nepřiměřená, protože specifické chyby není možné přenést na nesourodý celek.
   Jako čtvrtý žalobní důvod žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněno. V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že vyvození a odůvodnění pro výši paušálně provedených snížení z napadeného rozhodnutí nevyplývá. Navíc není zřejmé, že by Komise dostatečně posoudila vylíčení skutkového stavu německými orgány. Komise dále z odhalených nedostatků kontrol projektů provedených externími kontrolory nevyvodila žádné důsledky s ohledem na spolehlivost uvedených zjištění.
   Žalobkyně konečně jako pátý žalobní důvod uvádí, že žalovaná porušila zásadu partnerství, neboť se nyní odvolává na „pracovní listy týkající se způsobilosti výdajů, pokud jde o poskytování podpory“, které byly vypracovány teprve během probíhajícího období poskytování podpory. Podle názoru žalobkyně Komise dále napadené rozhodnutí opírá o systematické nedostatky v systému správy a kontroly, přestože funkčnost systémů správy a kontroly ještě během období poskytování podpory potvrdila.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).


title: Věc T-139/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2008 – Stephens v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Mezitímní rozsudek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé)

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/24

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2008 – Stephens v. Komise
   (Věc T-139/04) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Mezitímní rozsudek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   (2008/C 327/44)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Kelvin William Stephens (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 14. dubna 2003, kterým se mění zařazení žalobce do platové třídy, v rozsahu, ve kterém stanoví jeho zařazení ke dni jmenování do platové třídy A6, prvního platového stupně, ve kterém se v tomto rozhodnutí určuje počátek finančních účinků dnem 5. října 1995 a ve kterém neumožnilo služební postup žalobce v platové třídě, a návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá stížnost žalobce, a jednak návrh na náhradu škody údajně způsobené tímto rozhodnutím
   Výrok

               1)

               Nebude již vydáno rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


title: Věc T-313/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2011 — Three-N-Products Private v. OHIM — Shah (AYUURI NATURAL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství AYUURI NATURAL — Starší slovní ochranná známka Společenství AYUR a starší obrazová ochranná známka Společenství AYUR — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2011 — Three-N-Products Private v. OHIM — Shah (AYUURI NATURAL)
   (Věc T-313/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství AYUURI NATURAL - Starší slovní ochranná známka Společenství AYUR a starší obrazová ochranná známka Společenství AYUR - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 370/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Three-N-Products Private Ltd (Dillí, Indie) (zástupce: C. Jäger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastníci před Tribunálem: Sheilesh Shah (Wembley, Spojené království); a Akhil Shah (Wembley) (zástupce: M. Chapple, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. června 2010 (věc R 1005/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Three-N-Products Private Ltd a S. Shah a A. Shah, M. Shah.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. června 2010 (věc R 1005/2009-4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Three-N-Products Private Ltd.

               3)

               Sheleish Shah a Akhil Shah ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Three-N-Products Private Ltd pro účely řízení u čtvrtého odvolacího senátu.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Výmaz věci T- 306/02

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/30

         Výmaz věci T- 306/02 (1)

   (2004/C 284/59)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 7. září 2004 Soud prvního stupně Evropských společenství (první senát) rozhodl o výmazu věci T-306/02, Renaud Denuit proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 323, 21.12.2002.


title: Věc T-245/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – ClientEarth a International Chemical Secretariat v. ECHA „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty, které má k dispozici ECHA — Dokumenty pocházející od třetí osoby — Lhůta stanovená k odpovědi na žádost o přístup — Odmítnutí přístupu — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Převažující veřejný zájem — Informace o životním prostředí — Emise do životního prostředí“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – ClientEarth a International Chemical Secretariat v. ECHA
   (Věc T-245/11) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty, které má k dispozici ECHA - Dokumenty pocházející od třetí osoby - Lhůta stanovená k odpovědi na žádost o přístup - Odmítnutí přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Převažující veřejný zájem - Informace o životním prostředí - Emise do životního prostředí“)
   (2015/C 371/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: ClientEarth (Londýn, Spojené království) a The International Chemical Secretariat (Göteborg, Švédsko) (zástupce: P. Kirch, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, A. Iber a T. Zbihlej, zmocněnci, ve spolupráci s D. Abrahamsem, barrister)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně E. Manhaeve, P. Oliver a C. ten Dam, poté E. Manhaeve, P. Oliver a F. Clotuche-Duvieusart a nakonec E. Manhaeve, F. Clotuche-Duvieusart a J. Tomkim, zmocněnci) a European Chemical Industry Council (Cefic) (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Bronckers a Y. van Gerven, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ECHA ze dne 4. března 2011, kterým byl odmítnut přístup k informacím poskytnutým v rámci registrace určitých chemických látek.

      Výrok rozsudku

               1)

               Již není třeba rozhodovat o žalobě na neplatnost rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (ECHA) ze dne 4. března 2011 v rozsahu, v němž toto rozhodnutí odmítlo poskytnutí informací požadovaných v bodě 1 žádosti o informace, pokud jde o jména a údaje 6  611 společností, které byly dne 23. dubna 2014 zpřístupněny na internetu.

               2)

               Rozhodnutí ECHA se zrušuje v rozsahu, v němž odmítlo poskytnutí informací požadovaných v bodě 1 žádosti o informace, v rozsahu, v němž se týká informací nezveřejněných dne 23. dubna 2014.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Všichni účastníci řízení, včetně Evropské komise a European Chemical Industry Council (Cefic), ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


title: Věc T-76/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. června 2011 — Mundipharma v. OHIM — Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI — Starší obrazová ochranná známka Společenství mundipharma — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. června 2011 — Mundipharma v. OHIM — Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)
   (Věc T-76/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI - Starší obrazová ochranná známka Společenství mundipharma - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 226/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mundipharma GmbH (Limburg an der Lahn, Německo) (zástupce: F. Nielsen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: W. Verburg, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Asociación Farmaceuticos Mundi (Alfafar, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. prosince 2008 (věc R 825/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Mundipharma GmbH a Asociación Farmaceuticos Mundi.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Mundipharma GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-370/11: Žaloba podaná dne 12. července 2011 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/2

         Žaloba podaná dne 12. července 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-370/11)
   2011/C 290/02
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: W. Mölls, zmocněnec)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání

   Evropská komise navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že Belgické království tím, že zachovalo v platnosti pravidla, podle kterých zisky dosažené při zpětném odkupu akcií subjektů kolektivního investování, které nemají povolení podle směrnice 85/611/EHS (1), v případě, že tyto subjekty mají sídlo v Belgii, nepodléhají dani, zatímco zisky dosažené při zpětném odkupu akcií takových subjektů se sídlem v Norsku nebo na Islandu dani podléhají, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z článků 36 a 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;

               —

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise upozorňuje na sporná vnitrostátní ustanovení, jelikož jejich účinkem je odrazení osob s bydlištěm v Belgii od investic do subjektů kolektivního investování se sídlem v Norsku nebo na Islandu, jelikož na zisky dosažené při zpětném odkupu akcií těchto subjektů nelze uplatnit daňové osvobození použitelné na zisky dosažené při zpětném odkupu akcií subjektu kolektivního investování se sídlem v Belgii.
   Komise tvrdí, že takové rozdílné zacházení omezuje volný pohyb kapitálu zaručený článkem 40 Dohody o EHP. Stejně tak je překážkou volného pohybu služeb a představuje tak porušení článku 36 Dohody o EHP.
   V odpověď na námitky vznesené belgickými orgány Komise uvádí, zaprvé, že rozlišování, které belgické právní předpisy činí v rámci kategorie subjektů kolektivního investování usazených v Evropské unii, a sice podle toho, zda mají povolení podle směrnice 85/611/EHS, či nikoliv, není předmětem této žaloby. Zadruhé a zatřetí Komise popírá argumenty, podle kterých jsou výše uvedená opatření odůvodněna skutečnostmi souvisejícími s účinností daňových kontrol nebo neexistencí mechanismů výměny informací. V tomto kontextu Komise konstatuje, že Belgie, Norsko a Island ratifikovaly Úmluvu o správní pomoci v daňových věcech vypracovanou pod záštitou OECD a Rady Evropy a že dohody o dvojím zdanění, uzavřené mezi Belgií a Norskem, na straně jedné, a Islandem, na straně druhé, stanovují mechanismy výměny informací mezi těmito zeměmi.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (Úř. věst. L 375, s. 3; Zvl. vyd. 06/01, s. 139).


title: Věc C-312/04: Žaloba podaná dne 23. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/31

         Žaloba podaná dne 23. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království
   (Věc C-312/04)
   (2004/C 228/64)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. července 2004 žaloba podaná proti Nizozemskému království Komisí Evropských společenství zastoupenou Günterem Wilmsem a Alexanderem Weimarem, jako zmocněnci.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Nizozemské království porušilo své povinnosti podle čl. 2 odst. 1, čl. 6 odst. 2, čl. 10 odst. 1 a článku 11 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 (1) Rady ze dne 29. května 1989 k provedení rozhodnutí Rady č. 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, tím, že

                           a)

                           v době do 1. ledna 1992 v řadě případů, ve kterých byly předpokládány nesrovnalosti ve vztahu k přepravě s karnetem TIR, nevyvíjelo neprodleně příslušné aktivity, které by umožnily včasné zjištění nároků Společenství na vlastní zdroje;

                           b)

                           v období od 1. ledna 1992 do 1994 (včetně) v řadě případů, ve kterých byly předpokládány nesrovnalosti ve vztahu k přepravě s karnetem TIR, zjistilo nároky Společenství na vlastní zdroje opožděně a tyto vlastní zdroje poskytlo proto Komisi opožděně;

                           c)

                           odmítá zaplatit s tím spojené úroky z prodlení.

               2.

               uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   V rámci kontroly bylo v Nizozemí v roce 1997 zjištěno opoždění při zjišťování vlastních zdrojů z cel. Toto opoždění se týkalo nevyrovnaných karnetů TIR, které byly přijaty v období 1991-1993 a za něž byly nizozemskými úřady zaslány opožděně výzvy k zaplacení.
   I když před rokem 1992 neexistovalo žádné konkrétní ustanovení, které by udávalo, v rámci jaké lhůty má být úřad odeslání činný po běžné operaci, nedá se z toho vyvozovat, že by členské státy neměly dbát na zjištění porušení a případně místa, na kterém k takovému porušení došlo. Nizozemské úřady nejednaly s péčí, kterou vyžadují finanční zájmy Společenství. V případech zde zmíněných byla výzva k zaplacení zaslána po uplynutí doby, která se pohybovala mezi dvěma lety a čtyřmi a půl měsíci a dvěma lety a deseti měsíci od přijetí karnetu. Podle názoru Komise nemůže již být na takto dlouhé období pohlíženo tak, že je v souladu se zamýšlenou rychlostí.
   Od 1. ledna 1992 předpokládala příslušná ustanovení práva Společenství ve spojení s článkem 11 Konvence TIR určité lhůty, v jejichž rámci mají členské státy přijmout potřebná opatření. Komise nesouhlasí s námitkou nizozemských úřadů, že příslušné lhůty jsou stanoveny pouze ve správních předpisech, a nikoliv v zákonných úpravách a že není právně přípustné započít s vymáháním, dokud není uzavřeno řízení o dodatečném nároku.
   Jak bylo zjištěno na základě kontrol Komise, začalo Nizozemí vymáhat placení v průměru déle než rok po uplynutí (nejzazší) celkové patnáctiměsíční lhůty a poskytlo tudíž Komisi vlastní prostředky opožděně; proto je Nizozemí povinno zaplatit úroky z prodlení.

      (1)  Úř. věst. L 155, 7.6.1989, s. 1.


               15.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/12

         Žaloba podaná dne 2. března 2016 Kontrolním úřadem ESVO proti Norskému království
   (Věc E-4/16)
   (2016/C 338/14)
   Dne 2. března 2016 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Clémence Perrinovou a Marlene Lie Hakkebovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Norské království.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Norské království nesplnilo své povinnosti podle článku 33 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora tím, že do dne uplynutí lhůty uložené v odůvodněném stanovisku, které bylo Norskému království doručeno podle čl. 31 odst. 2 uvedené dohody, nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora ESVO ze dne 2. prosince 2013 ve věci Kontrolní úřad ESVO v. Norské království, E-13/13.

               2.

               uložil žalovanému uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žádost se týká skutečnosti, že se Norské království nejpozději do 8. září 2015 neřídilo odůvodněným stanoviskem, jež vydal Kontrolní úřad ESVO dne 8. července 2015 ohledně nesplnění povinností tohoto státu podle článku 33 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora přijmout opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora ESVO ze dne 2. prosince 2013 ve věci Kontrolní úřad ESVO v. Norské království, E-13/13.

               —

               Věc E-13/13 se týkala toho, jak Norské království dodržovalo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu.


title: Věc T-47/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2016 – Německo v. Komise „Státní podpory — Obnovitelné energie — Podpory poskytnuté některými ustanoveními německého pozměněného zákona o obnovitelných zdrojích energie (zákon EEG z roku 2012) — Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie — Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně neslučitelné s vnitřním trhem — Pojem ‚státní podpora‘ — Výhoda — Státní prostředky“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2016 – Německo v. Komise
   (Věc T-47/15) (1)

   („Státní podpory - Obnovitelné energie - Podpory poskytnuté některými ustanoveními německého pozměněného zákona o obnovitelných zdrojích energie (zákon EEG z roku 2012) - Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie - Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně neslučitelné s vnitřním trhem - Pojem ‚státní podpora‘ - Výhoda - Státní prostředky“)
   (2016/C 222/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spolková republika Německo (zástupci: původně T. Henze a K. Petersen, poté T. Henze a K. Stranz, zmocněnci, ve spolupráci s T. Lübbigem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně T. Maxian Rusche a R. Sauer, poté T. Maxian Rusche a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/1585 ze dne 25. listopadu 2014 o režimu podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) [který zavedlo Německo na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů a uživatelů s vysokou spotřebou energie] (Úř. věst. 2015, L 250, s. 122).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20. 4. 2015.


title: Věc T-235/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 1. září 2015 – Pari Pharma v. EMA „Řízení o předběžných opatřeních — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty, které má k dispozici EMA a které obsahují informace předložené podnikem v rámci jeho žádosti o registraci léčivého přípravku — Rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě — Návrh na odklad vykonatelnosti — Naléhavost — Fumus boni juris — Vážení zájmů“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/42

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 1. září 2015 – Pari Pharma v. EMA
   (Věc T-235/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty, které má k dispozici EMA a které obsahují informace předložené podnikem v rámci jeho žádosti o registraci léčivého přípravku - Rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě - Návrh na odklad vykonatelnosti - Naléhavost - Fumus boni juris - Vážení zájmů“)
   (2015/C 381/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Německo) (zástupci: M. Epping a W. Rehmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Rusanov a S. Marino, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Royaume Uni) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)

      Předmět věci

   Návrh, který v podstatě zní na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky EMA/271043/2015 ze dne 24. dubna 2015, kterým byly na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43) zpřístupněny třetí osobě jisté dokumenty obsahující informace předložené v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku Vantobra.

      Výrok

               1)

               Odkládá se výkon rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky EMA/271043/2015 ze dne 24. dubna 2015 v rozsahu, v němž byla třetí osobě na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, zpřístupněna hodnotící zpráva (EMA/CHMP/702525/2014) týkající se podobnosti přípravku Vantobra s přípravky Cayston a TOBI Podhaler, jakož i hodnotící zpráva (EMA/CHMP/778270/2014) o klinické nadřazenosti přípravku Vantobra vůči přípravku TOBI Podhaler

               2)

               Agentura EMA se zdrží zpřístupňování obou zpráv uvedených v bodě 1.

               3)

               Žádost společnosti Novartis Europharm Ltd o přístup k celému spisu ve věci se zamítá.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-503/11: Žaloba podaná dne 27. září 2011 — Al-Aqsa v. Rada

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/38

         Žaloba podaná dne 27. září 2011 — Al-Aqsa v. Rada
   (Věc T-503/11)
   2011/C 347/69
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stichting Al-Aqsa (Heerlen, Nizozemsko) (zástupkyně: A. van Eik, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (ES) č. 687/2011 v části, v níž se použije na žalobkyni;

               —

               určil, že se nařízení (ES) č. 2580/2001 na žalobkyni nepoužije;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně deset žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: prováděcí nařízení č. 687/2011 (1) je v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, v rozporu se zásadami řádného výkonu spravedlnosti a hospodárnosti řízení z důvodu kasačních opravných prostředků, které byly podány u Soudního dvora proti rozsudku Tribunálu ze dne 9. září 2010 [Al-Aqsa v. Rada, T-348/07] a o nichž nebylo dosud rozhodnuto, a z důvodu nařízení nizozemského ministra zahraničních věcí ze dne 18. dubna 2010 o uplatnění Sanctieregeling Terrorisme 2007-II (ministerské nařízení o sankcích v oblasti terorismu) na žalobkyni.

               2)

               Druhý žalobní důvod: žalobkyně nespadá do působnosti společného postoje Rady (2).

               3)

               Třetí žalobní důvod: nedostatek rozhodnutí příslušného orgánu podle čl. 1 odst. 4 společného postoje. Ani rozsudek soudu rozhodujícího o předběžném opatření ze dne 3. června 2003 ani nařízení ze dne 18. dubna 2011, podle něhož se má za to, že lze Sanctieregeling Terrorisme 2007-II použít na žalobkyni, nelze považovat za rozhodnutí příslušného orgánu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: podle názoru žalobkyně neexistuje žádný důkaz pro vědomí žalobkyně o dané skutečnosti, jak je vyžadováno v čl. 1 odst. 3 písm. k) společného postoje.

               5)

               Pátý žalobní důvod: ohledně žalobkyně nelze mít za to, že (stále) usnadňuje páchání teroristických činů, neboť to nelze vyvodit ani z rozsudku soudu rozhodujícího o předběžném opatření ze dne 3. června 2003 ani z nařízení nizozemského ministra zahraničních věcí ze dne 18. dubna 2011 o uplatnění Sanctieregeling Terrorisme 2007-II na žalobkyni.

               6)

               Šestý žalobní důvod: porušení podstatných formálních náležitostí a překročení posuzovací pravomoci. Podle názoru žalobkyně Rada neprávem neprovedla nový přezkum a neunesla důkazní břemeno, které nese při rozhodování o opětovném uplatnění

               7)

               Sedmý žalobní důvod: porušení zásady proporcionality.

               8)

               Osmý žalobní důvod: porušení článku 1 Prvního dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod a článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, neboť prováděcím nařízením bylo nepřiměřeno zasaženo do práva na pokojný výkon vlastnického práva.

               9)

               Devátý žalobní důvod: porušení článku 296 SFEU.

               10)

               Desátý žalobní důvod: [porušení] práva na účinnou právní ochranu a zásadu obhajoby, neboť Rada poskytla v nedostatečné míře specifické a konkrétní informace odůvodňující nezbytnost zachování seznamu.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 ze dne 18. července 2011, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušují prováděcí nařízení (EU) č. 610/2010 a (EU) č. 83/2011 (Úř. věst. L 188, s. 2).

      (2)  Společný postoj Rady ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 93; Zvl. vyd. 18/01, s. 217).


title: Věc T-583/15: Žaloba podaná dne 5. října 2015 – Monster Energy v. OHIM (Vyobrazení mírového symbolu)

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/33

         Žaloba podaná dne 5. října 2015 – Monster Energy v. OHIM (Vyobrazení mírového symbolu)
   (Věc T-583/15)
   (2015/C 414/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy) (zástupce: P. Browlow, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství (Vyobrazení mírového symbolu) – Přihláška č. 11 363 611

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. července 2015, ve věci R 2788/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               vrátil věc žalobkyně zpět druhému odvolacímu senátu k rozhodnutí ve věci žádosti restitutio in integrum ve vztahu k rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 11. prosince 2013 ve věci R 1285/2013-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 58, čl. 65 odst. 5, článku 75, čl. 81 odst. 1 a 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení pravidla 65 nařízení č. 2868/95.


title: Věc C-317/05: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Köln – Německo) – G. Pohl-Boskamp GmbH & Co. KG v. Gemeinsamer Bundesausschuss (Směrnice 89/105/EHS — Článek 6 body 1 a 2 — Pozitivní seznam — Povinnost uvést odůvodnění a povinnost informovat o opravných prostředcích)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/17

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Köln – Německo) – G. Pohl-Boskamp GmbH & Co. KG v. Gemeinsamer Bundesausschuss
   (Věc C-317/05) (1)

   (Směrnice 89/105/EHS - Článek 6 body 1 a 2 - Pozitivní seznam - Povinnost uvést odůvodnění a povinnost informovat o opravných prostředcích)
   (2006/C 326/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Sozialgericht Köln
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: G. Pohl-Boskamp GmbH & Co. KG

      Žalovaná: Gemeinsamer Bundesausschuss

      Za přítomnosti: AOK-Bundesverband KdöR, IKK-Bundesverband, Bundesverband der Betriebskrankenkassen (BKK), Bundesverband der landwirtschaftlichen Krankenkassen, Verband der Angestellten-Krankenkassen eV, AEV-Arbeiter-Ersatzkassen-Verband eV, Bundesknappschaft, Seekrankenkasse, Bundesrepublik Deutschland
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Sozialgericht Köln – Výklad čl. 6 č. 1 a č. 2 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1998 o transparentnosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8) – Pojem „pozitivní seznam“ – Vnitrostátní úprava stanovující vytvoření seznamu léčivých přípravků, obvykle ve volném prodeji a nehrazených, které mohou být výjimečně hrazeny vnitrostátním systémem zdravotního pojištění, pokud představují obvyklou léčbu určitých vážných onemocnění – Povinnost přijmout rozhodnutí o zápisu do seznamu v určité lhůtě, odůvodnit rozhodnutí, jakož i informovat žadatele o opravných prostředcích, kterých může využít
   Výrok

               1)

               Směrnici Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění je třeba vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která po vyloučení volně prodejných léčivých přípravků z plnění státního zdravotního systému opravňuje orgán tohoto systému přijmout ustanovení, na základě nichž se na určité léčivé látky nevztahuje toto vyloučení, aniž by bylo stanoveno řízení podle čl. 6 bodů 1 a 2 uvedené směrnice.

               2)

               Článek 6 bod 2 směrnice 89/105 je třeba vykládat v tom smyslu, že přiznává výrobcům léčivých přípravků, kteří jsou dotčeni rozhodnutím, jehož účinkem je umožnit hrazení některých léčivých přípravků obsahujících účinné látky, které jsou v něm uvedeny, právo na odůvodněné rozhodnutí obsahující poučení o opravných prostředcích, přestože právní úprava členského státu nestanoví odpovídající řízení ani opravné prostředky.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-325/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. března 2007 – TUI v. OHIM

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/38

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. března 2007 – TUI v. OHIM
   (Věc T-325/05) (1)

   (2007/C 96/79)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc C-312/12: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Huy — Belgie) — Agim Ajdini v. État belge ( „Jednací řád — Článek 53 odst. 2 čl. 93 písm. a) a článek 99 — Řízení o předběžné otázce — Přezkum slučitelnosti vnitrostátního pravidla s právem Unie, jakož i s ústavou daného státu — Vnitrostátní právní úprava stanovící přednost incidenčního řízení kontroly ústavnosti — Listina základních práv Evropské unie — Neprovedení práva Unie — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/12

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Huy — Belgie) — Agim Ajdini v. État belge
   (Věc C-312/12) (1)

   (Jednací řád - Článek 53 odst. 2 čl. 93 písm. a) a článek 99 - Řízení o předběžné otázce - Přezkum slučitelnosti vnitrostátního pravidla s právem Unie, jakož i s ústavou daného státu - Vnitrostátní právní úprava stanovící přednost incidenčního řízení kontroly ústavnosti - Listina základních práv Evropské unie - Neprovedení práva Unie - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   2013/C 108/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal du travail de Huy

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Agim Ajdini

      Žalovaný: État belge

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal du Travail de Huy — Výklad článků 20, 21 a 26 Listiny základních práv Evropské unie a článku 234 ES — Základní práva — Zásada nediskriminace — Zdravotně postižený srbský státní příslušník — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy, která vylučuje z nároku na dávky zdravotně postiženým osobám určité osoby z důvodu jejich státní příslušnosti — Státní příslušník třetího státu, který je oficiálním uchazečem o přistoupení k Evropské unii — Možnost předkládajícího soudu obrátit se na Soudní dvůr — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy, která ukládá vnitrostátnímu soudu povinnost obrátit se nejprve na ústavní soud

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný odpovědět na otázky, které mu předložil tribunal du travail de Huy (Belgie).

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


               17.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 40/14

         Žádost soudu Frostating lagmannsrett o dobrozdání Soudního dvora ESVO ve věci rozhodnutí tohoto soudu ze dne 23. dubna 2004 v případě Fokus Bank ASA v Staten v/Skattedirektoratet
   (Případ E-1/04)
   (2005/C 40/07)
   Soudnímu dvoru ESVO se podává žádost o dobrozdání ve věci rozhodnutí soudu Frostating lagmannsrett (Odvolací soud Frostating), Trondheim, Norsko, ze dne 23. dubna 2004, kterou obdržela kancelář Soudního dvora 27. dubna 2004, v případě Fokus Bank ASA v Staten v/Skattedirektoratet, v následujících záležitostech:

               1.

               Je v souladu s článkem 40 Dohody o EHP, když přičitatelný daňový dobropis na daň z příjmu z dividend není poskytnut daňovým poplatníkům se sídlem v jiných členských státech?

                           a)

                           Je z právního hlediska důležité, zda má daňový poplatník sídlo v členském státě, který se, v dohodě o zdanění s Norskem, zavázal poskytnout dobropis na daň z příjmu z dividend?

                           b)

                           Je z právního hlediska důležité, zda daňový poplatník ve zvláštním případě opravdu získá, nebo v budoucnu získá, daňový dobropis na daň z příjmu z dividend?

               2.

               Je v souladu s Dohodou o EHP, pokud členský stát sám jedná s rozdělující společností, při vyměřování a novém vyměřování daně z dividend (daň z příjmu z dividend) v případech, kdy je rozhodnutí o vyměření pro cizí daňové poplatníky založeno na předpokladu, že vlastníkem pro daňové účely je někdo jiný, než osoba, která (1) je vlastníkem v souladu se soukromým právem; (2) je registrována jako vlastník v registru VPS; a (3) je uvedena jako vlastník ve vztahu k daňovým orgánům, bez toho, aby buď vlastník za účelem zdanění nebo vlastník registrovaný ve VPS v souladu se soukromým právem byli uvědoměni o překlasifikování?


title: Věc C-101/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Regeringsrätten (Švédsko) ze dne 15. října 2004, ve věci Skatteverket proti A

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Regeringsrätten (Švédsko) ze dne 15. října 2004, ve věci Skatteverket proti A
   (Věc C-101/05)
   (2005/C 106/36)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Regeringsrätten, Švédsko, ze dne 15. října 2004 ve věci Skatteverket proti A, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 28. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Regeringsrätten (Švédsko) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:

               1.

               Brání ustanovení o volném pohybu kapitálu mezi členskými státy a třetí zemí tomu, aby v takové situaci, jaká je popsána výše, byly A zdaněny dividendy, které mu vyplatil X, protože X nemá sídlo ve státě EHP ani ve státě, se kterým Švédsko uzavřelo daňovou úmluvu obsahující doložku o výměně informací?


title: Věc T-221/12: Žaloba podaná dne 25. května 2012 — Sunrider v. OHIM — Nannerl (SUN FRESH)

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/26

         Žaloba podaná dne 25. května 2012 — Sunrider v. OHIM — Nannerl (SUN FRESH)
   (Věc T-221/12)
   2012/C 217/56
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Sunrider Corp. (Spojené státy) (zástupci: N. Dontas a E. Markakis, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nannerl GmbH & Co. KG (Anthering bei Salzburg, Rakousko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za nepřípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. března 2012 ve věci R 2401/2010-4;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení žalobkyně v průběhu tohoto řízení před Tribunálem; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení, které nezbytně vznikly žalobkyni v průběhu řízení před čtvrtým odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SUN FRESH“, pro výrobky náležející do třídy 32 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 6171433

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Přihláška ochranné známky Společenství č. 605014 pro slovní ochrannou známku „SUNNY FRESH“ pro výrobky třídy 5; přihláška ochranné známky ve Spojeném království č. 2016689 pro slovní ochrannou známku v černé a bílé „SUNRIDER SUNNY FRESH“ pro výrobky třídy 32; irská přihláška ochranné známky č. 169766 pro obrazovou ochrannou známku v černé a bílé „SUNRIDER SUNNY FRESH“ pro výrobky třídy 32; maďarská přihláška ochranné známky č. 144500 pro slovní ochrannou známku „SUNNYFRESH“ pro výrobky třídy 5; přihláška ochranné známky Beneluxu č. 574389 pro obrazovou ochrannou známku v černé a bílé „SUNRIDER SUNNY FRESH“ pro výrobky tříd 5, 29 a 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a odmítnutí přihlášky CTM

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 207/2009

               —

               Porušení článku 75 věty druhé a čl. 76 odst. 1 věty druhé nařízení Rady č. 207/2009

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-91/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – LG Electronics v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Světový trh s katodovými trubicemi pro televizory a počítačové monitory — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Dohody a jednání ve vzájemné shodě v oblasti cen, rozdělení trhů, objemu a produkce — Jediné a trvající protiprávní jednání — Přičitatelnost protiprávního jednání společného podniku k tíži mateřské společnosti — Rovné zacházení — Metoda výpočtu výše pokuty — Zohlednění hodnoty tržeb z katodových trubic prostřednictvím zpracovaných výrobků — Promlčecí lhůta — Proporcionalita — Délka správního řízení“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – LG Electronics v. Komise
   (Věc T-91/13) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Světový trh s katodovými trubicemi pro televizory a počítačové monitory - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Dohody a jednání ve vzájemné shodě v oblasti cen, rozdělení trhů, objemu a produkce - Jediné a trvající protiprávní jednání - Přičitatelnost protiprávního jednání společného podniku k tíži mateřské společnosti - Rovné zacházení - Metoda výpočtu výše pokuty - Zohlednění hodnoty tržeb z katodových trubic prostřednictvím zpracovaných výrobků - Promlčecí lhůta - Proporcionalita - Délka správního řízení“)
   (2015/C 346/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Jižní Korea) (zástupci: G. van Gerven a T. Franchoo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Hödlmayr, M. Kellerbauer a P. Van Nuffel, poté M. Kellerbauer, P. Van Nuffel a A. Biolan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 8839 final ze dne 5. prosince 2012 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.437 – Katodové trubice pro televizory a počítačové monitory), a na snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti LG Electronics, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


title: Věc T-645/16: Žaloba podaná dne 7. září 2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank v. SRB

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/55

         Žaloba podaná dne 7. září 2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank v. SRB
   (Věc T-645/16)
   (2016/C 402/65)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Rakousko) (zástupce: G. Eisenberger, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí, zřejmě z 15. dubna 2016, a to přinejmenším v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká žalobkyně;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze závažného porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu neexistence (úplného) zveřejnění napadeného rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze závažného porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí.


title: Věc C-404/04 P: Opravný prostředek podaný Technische Glaswerke Ilmenau GmbH dne 22. září 2004 proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým rozšířeným senátem) ve věci T- 198/01, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH v. Komise Evropských společenství, podporovaná Schott Glas

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/23

         Opravný prostředek podaný Technische Glaswerke Ilmenau GmbH dne 22. září 2004 proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým rozšířeným senátem) ve věci T- 198/01, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH v. Komise Evropských společenství, podporovaná Schott Glas
   (Věc C-404/04 P)
   (2004/C 273/44)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 22. září 2004 opravný prostředek podaný Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, zastoupenou C. Arholdem, Rechtsanwalt, a Dr. N. Wimmerem, Rechtsanwalt, White & Case LLP, 62 rue de la Loi, B-1040 Brusel, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým rozšířeným senátem) ve věci T-198/01, Technische Glaswerke Ilmenau v. Komise Evropských společenství, podporovaná Schott Glas.
   Účastnice řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu ze dne 8. července 2004 ve věci T-198/01 (1);

               2.

               určil, že rozhodnutí Komise ze dne 12. června 2001 je neplatné;

               3.

               podpůrně k bodu 2: vrátil spor Soudu prvního stupně;

               4.

               uložil účastnici řízení, proti níž směřuje opravný prostředek, náhradu nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Účastnice řízení podávající opravný prostředek napadá rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8.července 2004 ve věci T-198/01, jímž tento soud zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise, jímž Komise posoudila snížení kupní ceny závodu privatizovaného Treuhandanstalt (později BvS) o 4 milióny DM jako podporu, a požadovala proto její navrácení.

               2.

               Účastnice řízení podávající opravný prostředek zastávala jak ve vyšetřovacím řízení o podpoře, tak v řízení před Soudem prvního stupně názor, že měla nárok na snížení kupní ceny z důvodu odpadnutí podstatných podmínek smlouvy (Wegfall der Geschäftsgrundlage), neboť ona i prodávající - Treuhandanstalt - vycházely při stanovení kupní ceny shodně z toho, že Svobodný stát Durynsko bude podporovat investice účastnice řízení podávající opravný prostředek do privatizovaného podniku zvýšenou sazbou podpory (jež je u malých a středních podniků přípustná) z prostředků GA (obecný režim regionální podpory schválený Komisí). Tato podpora se stala základem pro výpočet kupní ceny. Poté, co byla poskytnuta pouze běžná, nikoli zvýšená podpora, odpadl tímto základ pro výpočet kupní ceny a kupní cena musela být odpovídajícím způsobem přizpůsobena. Vzhledem k tomu, že na upravení ceny existoval obecný civilněprávní nárok, jemuž by podléhal i každý soukromý prodávající, nemohlo být řeči o podpoře (nebylo dáno ani hospodářské zvýhodnění, ani selektivita ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES). Toto platilo i proto, že podle režimu podpory schválené pro Treuhand (Treuhandregime) platného v době privatizace by bylo stanovení příslušným způsobem snížené kupní ceny z hlediska práva podpor přípustné.

               3.

               Komise odmítla argumentaci účastnice řízení podávající opravný prostředek z právních důvodů a uvedla, že nároky vůči Treuhand a Svobodnému státu Durynsko musí být posuzovány odděleně. Soud prvního stupně tuto argumentaci schválil a nadto uvedl, že žalobkyně v průběhu soudního řízení nepředložila žádný písemný důkaz o příslibu podpory od Svobodného státu Durynsko.

               4.

               Proti tomuto směřuje opravný prostředek. V souvislosti s odpadnutím podstatných podmínek smlouvy uvádí účastnice řízení podávající opravný prostředek zejména následující důvody opravného prostředku:

                           —

                           Soud nesprávně popřel porušení povinnosti Komise uvést odůvodnění (článek 253 ES), neboť z odůvodnění Komise nelze vyvodit, z jakého důvodu Komise odmítla nárok tvrzený žalobkyní vůči Treuhand (nyní BvS) z důvodu odpadnutí podstatných podmínek smlouvy.

                           —

                           Pokud by odůvodnění Komise mělo splňovat požadavky stanovené v článku 253 ES, musel by Soud v každém případě konstatovat zjevně nesprávné posouzení, neboť odůvodnění Komise zjevně nebylo způsobilé zpochybnit argumentaci účastnice řízení podávající opravný prostředek ohledně odpadnutí podstatných podmínek smlouvy. Z tohoto důvodu by Soud musel konstatovat porušení čl. 87 odst. 1 ES ze strany Komise.

                           —

                           Pokud se Soud opíral o dodatečná odůvodnění, která Komise neuvedla (žádný důkaz o příslibu Svobodného státu Durynsko), jsou tato nepřípustná (záměna odůvodnění) a bezvýznamná (nikoli příslib Svobodného státu Durynsko, ale nesprávná představa smluvních stran o výši podpory je z důkazního hlediska významná).

                           —

                           Krom toho porušil Soud podstatné zásady řízení, mimo jiné právo být vyslyšen, tím, že v rozsudku odmítl důkazní návrhy účastnice řízení podávající opravný prostředek ohledně základu pro výpočet kupní ceny a zároveň opřel rozsudek o to, že účastnice řízení podávající opravný prostředek své tvrzení neprokázala.

               5.

               Kromě těchto důvodů opravného prostředku vytýká účastnice řízení podávající opravný prostředek právní vady ohledně dalších nedostatků odůvodnění v rozhodnutí Komise a právně chybné popření podstatných vad řízení, kterých se dopustila Komise.

      (1)  Dosud nezveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie.


title: Věc C-671/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – v řízeních zahájených „Indėlių ir investicijų draudimas“ VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 94/19/ES a 97/9/ES — Systémy pojištění vkladů a odškodnění investorů — Nástroje úspor a investic — Finanční nástroj ve smyslu směrnice 2004/39/ES — Vynětí z pojištění — Přímý účinek — Podmínky využití směrnice 97/9/ES“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – v řízeních zahájených „Indėlių ir investicijų draudimas“ VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas
   (Věc C-671/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 94/19/ES a 97/9/ES - Systémy pojištění vkladů a odškodnění investorů - Nástroje úspor a investic - Finanční nástroj ve smyslu směrnice 2004/39/ES - Vynětí z pojištění - Přímý účinek - Podmínky využití směrnice 97/9/ES“)
   (2015/C 279/11)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastnice původního řízení

   Indėlių ir investicijų draudimas“ VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

      Za přítomnosti: Vitoldas Guliavičius, bankas „Snoras“ AB, v likvidaci

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/14/ES ze dne 11. března 2009, a bod 12 přílohy I této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že členské státy mohou vyjmout z pojištění stanoveného touto směrnicí vkladové listy vydané úvěrovou institucí, pokud mají znaky převoditelných cenných papírů, což přísluší určit předkládajícímu soudu, a není nezbytné se ujišťovat, že tyto certifikáty mají všechny znaky finančního nástroje ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS.

               2)

               Směrnice 94/19, ve znění směrnice 2009/14, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES ze dne 3. března 1997 o systémech pro odškodnění investorů musí být vykládány v tom smyslu, že pokud mohou pohledávky vůči úvěrové instituci spadat současně pod pojem „vklad“ ve smyslu směrnice 94/19 a pod pojem „nástroj“ ve smyslu směrnice 97/9, avšak vnitrostátní zákonodárce využil možnosti poskytnuté v bodě 12 přílohy I směrnice 94/19 vyjmout tyto pohledávky ze systému ochrany stanoveného posledně uvedenou směrnicí, nemůže mít takové vynětí za následek, že uvedené pohledávky budou vyňaty i ze systému ochrany stanoveného směrnicí 97/9 mimo rámec podmínek stanovených v čl. 4 odst. 2 posledně uvedené směrnice.

               3)

               Článek 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 směrnice 97/9 musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která podmiňuje možnost požívat systému odškodnění stanoveného touto směrnicí tím, že dotyčná úvěrová instituce převedla či použila dotčené prostředky či cenné papíry bez souhlasu investora.

               4)

               Směrnice 97/9 musí být vykládána v tom smyslu, že pokud má předkládající soud za to, že ve sporech ve věci v původním řízení je tato směrnice uplatňována vůči subjektu, který splňuje podmínky pro možnost dovolávat se uvedené směrnice, je povinen nepoužít takové ustanovení vnitrostátního práva, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, které podmiňuje možnost požívat systému odškodnění stanoveného touto směrnicí tím, že dotyčná úvěrová instituce převedla či použila dotčené prostředky či cenné papíry bez souhlasu investora.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Věc F-43/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 19. září 2007 – Tuomo Talvela v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období týkající se roku 2004 — Práva obhajoby — Povinnost odůvodnění posudku — Správní šetření)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/68

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 19. září 2007 – Tuomo Talvela v. Komise
   (Věc F-43/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období týkající se roku 2004 - Práva obhajoby - Povinnost odůvodnění posudku - Správní šetření)
   (2007/C 269/123)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Tuomo Talvela (Oslo, Norsko) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Veřejná služba – Jednak zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce za rok 2004, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006, s. 38.


title: Věc C-244/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Koblenz (Německo) dne  31. května 2006  – Dynamic Medien Vertriebs GmbH v. Avides Media AG

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Koblenz (Německo) dne 31. května 2006 – Dynamic Medien Vertriebs GmbH v. Avides Media AG
   (Věc C-244/06)
   (2006/C 178/40)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Koblenz
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Dynamic Medien Vertriebs GmbH

      Žalovaná: Avides Media AG
   Předběžné otázky
   Brání zásada volného pohybu zboží ve smyslu článku 28 ES německému právnímu předpisu, který zakazuje prodej formou zásilkového obchodu u nosičů pro ukládání obrazu (DVD, videa), které nemají žádné označení o tom, že byly podrobeny německému přezkumu, zda jde o mládeži přístupné nosiče?
   zejména:
   Představuje zákaz zásilkového obchodu s takovými nosiči pro ukládání obrazu opatření s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 28 ES?
   pokud ano:
   Je takový zákaz podle článku 30 ES při zohlednění směrnice 31/2000/ES (1) odůvodněný také tehdy, pokud nosič pro ukládání obrazu byl jiným členským státem podroben přezkumu, zda jde o mládeži přístupné nosiče, a podle toho byl označen, nebo představuje takový přezkum vykonaný jiným členským státem EU méně omezující prostředek ve smyslu tohoto ustanovení?

      (1)  Úř. věst. L 178, s.1.


title: Spojené věci T-102/07 a T-120/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2010 — Freistaat Sachsen a další v. Komise ( Státní podpory — Podpora poskytnutá Německem ve formě nabytí podílu a ve formě záruk za půjčky — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem — Obecný režim podpor schválený Komisí — Pojem podnik v nesnázích — Pokyny pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích — Částka podpory — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2010 — Freistaat Sachsen a další v. Komise
   (Spojené věci T-102/07 a T-120/07) (1)

   („Státní podpory - Podpora poskytnutá Německem ve formě nabytí podílu a ve formě záruk za půjčky - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Obecný režim podpor schválený Komisí - Pojem „podnik v nesnázích“ - Pokyny pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích - Částka podpory - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2010/C 100/57
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Freistaat Sachsen (Německo) (zástupci: C. von Donat a G. Quardt, advokáti) (věc T-102/07); MB Immobilien Verwaltungs GmbH (Neukirch, Německo) (zástupci: původně G. Brüggen, poté A. Seidl, K. Lengert a W. Sommer, advokáti); a MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Německo) (zástupci: G. Brüggen, advokát) (věc T-120/07)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Gross a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise 2007/492/ES ze dne 24. ledna 2007 o státní podpoře č. C 38/2005 (ex NN 52/2004) poskytnuté Německem skupině Biria (Úř. věst. L 183, s. 27).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2007/492/ES ze dne 24. ledna 2007 o státní podpoře č. C 38/2005 (ex NN 52/2004) poskytnuté Německem skupině Biria se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů spojených s řízením o předběžném opatření ve věci T120/07.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc C-492/04: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH v. Finanzamt Emmendingen (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Volný pohyb kapitálu — Svoboda usazování — Daně — Korporační daň — Smlouva o půjčce uzavřená mezi společnostmi — Společnost-dlužník rezident — Společnost-věřitel akcionář, usazená ve třetí zemi — Pojem značný podíl — Platba úroků z úvěru — Kvalifikace — Skrytá výplata podílů na zisku)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/7

         Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH v. Finanzamt Emmendingen
   (Věc C-492/04) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Volný pohyb kapitálu - Svoboda usazování - Daně - Korporační daň - Smlouva o půjčce uzavřená mezi společnostmi - Společnost-dlužník rezident - Společnost-věřitel akcionář, usazená ve třetí zemi - Pojem „značný podíl“ - Platba úroků z úvěru - Kvalifikace - Skrytá výplata podílů na zisku)
   (2007/C 155/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH

      Žalovaný: Finanzamt Emmendingen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Baden-Württemberg – Výklad čl. 56 ES odst. 1, čl. 57 ES odst. 1 a článku 58 ES – Vnitrostátní daňová úprava – Daň ze zisků společností – Zdanění úroků zaplacených vnitrostátní společností jako odměny za vypůjčený kapitál společnosti-akcionáři usazené ve třetí zemi jako skryté výplaty podílů na zisku
   Výrok
   Vnitrostátní opatření, podle kterého jsou úroky z půjčky uhrazené kapitálovou společností-rezidentem akcionáři-nerezidentovi držícímu značný podíl na kapitálu této společnosti za určitých podmínek považovány za skrytou výplatu podílů na zisku, podléhajících dani ze strany společnosti-dlužníka, rozhodujícím způsobem ovlivňuje výkon svobody usazování ve smyslu článku 43 ES a následujících. Těchto ustanovení se nelze dovolávat v situaci zahrnující společnost ze třetí země.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc T-229/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Norma Lebensmittelfilialbetrieb v. OHIM – Yorma’s (Yorma Eberl) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Yorma Eberl — Starší slovní ochranné známky Společenství a starší národní slovní ochranné známky NORMA — Relativní důvody pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) a článek 8 odstavec 4 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Norma Lebensmittelfilialbetrieb v. OHIM – Yorma’s (Yorma Eberl)
   (Věc T-229/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Yorma Eberl - Starší slovní ochranné známky Společenství a starší národní slovní ochranné známky NORMA - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) a článek 8 odstavec 4 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 262/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG (Norimberk, Německo) (zástupce: A. Parr, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Yorma’s AG (Deggendorf, Německo) (zástupci: A. Weiß a C. Muck, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2014 (věc R 532/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG a Yorma’s AG.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc C-339/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 7. července 2010 — Krasimir Asparuhov Estov, Monika Lyusien Ivanova a Kemko International EAD v. Ministerski savet na Republika Bulgaria

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 7. července 2010 — Krasimir Asparuhov Estov, Monika Lyusien Ivanova a Kemko International EAD v. Ministerski savet na Republika Bulgaria
   (Věc C-339/10)
   ()
   2011/C 13/26
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Krasimir Asparuhov Estov, Monika Lyusien Ivanova a Kemko International EAD

      Žalovaný: Ministerski savet na Republika Bulgaria
   Usnesením ze dne 12. listopadu 2010 se Soudní dvůr (osmý senát) prohlásil za zjevně nepříslušný k zodpovězení otázek předložených Varhoven administrativen sad (Bulharsko).


title: Věc T-502/15: Žaloba podaná dne 1. září 2015 – Španělsko v. Komise

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/36

         Žaloba podaná dne 1. září 2015 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-502/15)
   (2015/C 346/41)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: L. Banciella Rodríguez-Miñón)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil částečně prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 22. června 2015, kterým se vylučují z financování z prostředků Evropské unie určité výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž se týká Španělského království;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.
   V souvislosti s Comunidad Autónoma de Cataluña:

               1.

               Uplatněná paušální oprava v čisté výši 1 689 689,03 eur a použitá metoda výpočtu jsou v rozporu s čl. 31 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky a směrnicemi v dokumentu Komise VI/5330/97 ze dne 23. prosince 1997 (Pokyny pro výpočet finančních dopadů při přípravě rozhodnutí o schválení roční uzávěrky záruční sekce EZOZF) a dokumentu AGRI-64043-2005 (Communication from the Commission, on how the Commission intends in the context of the EAGGF-Guarantee clearance procedure to handle shortcomings in the context of cross-compliance control system implemented by the Member State), protože není důvodné použít paušální odhad, jelikož Španělské království předložilo konkrétní hodnocení skutečného rizika pro fond. Uplatnění opravy ze strany Komise je nejen nesprávné, ale i nepřiměřené a není odůvodněné.

               2.

               Kumulace paušální opravy ve výši 2 % obecně a konkrétní opravy ve výši 609 337,80 eur, jakož i metoda výpočtu jsou v rozporu s čl. 31 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 a dokumenty Komise o pokynech pro výpočet finančních oprav, protože nelze u téhož porušení povinností nelze současně použít a kumulovat dvě metody výpočtu. Takový postup je nejen právně nesoudržný, ale i zcela nepřiměřený a není odůvodněný.

               3.

               Oprava uplatněná v souvislosti s rokem podání žádosti 2009, rozpočtovým rokem 2011 a 2012, je v rozporu s čl. 31 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, představuje porušení zásady loajální spolupráce a vede k nemožnosti Španělského království hájit se, jelikož Komise neoprávněně vztáhla finanční opravu na období po uplynutí 24 měsíců před oznámením, a nedostatky byly navíc Španělským královstvím napraveny.

         V souvislosti s Comunidad Autónoma de Canarias:

               4.

               Uplatněná paušální oprava ve výši 1 689 689,03 eur a použitá metoda výpočtu jsou v rozporu s čl. 31 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 a pokyny v dokumentu Komise AGRI/D/40474/2010-REV 1.