title: Věc C-35/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 31. ledna 2008 – Grundstücksgemeinschaft Busley/Cibrian v. Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 31. ledna 2008 – Grundstücksgemeinschaft Busley/Cibrian v. Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   (Věc C-35/08)
   (2008/C 92/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Grundstücksgemeinschaft Busley/Cibrian

      Žalovaný: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   Předběžné otázky

               1.

                           a)

                           Je v rozporu s článkem 56 Smlouvy o ES, jestliže fyzická osoba podléhající v Německu neomezené daňové povinnosti si nemůže – na rozdíl od ztráty plynoucí z tuzemské nemovitosti – odečíst při výpočtu svých příjmů v Německu v roce, kdy jí vznikla ztráta, ztrátu z pronájmu a pachtu z nemovitosti nacházející se v jiném členském státě EU?

                           b)

                           Hraje přitom roli to, zda fyzická osoba provedla investici do nemovitosti sama, nebo je nutno konstatovat rozpor také tehdy, jestliže se fyzická osoba stala vlastníkem nemovitosti nacházející se v jiném členském státě na základě dědické posloupnosti?

               2.

               Je v rozporu s článkem 56 Smlouvy o ES, jestliže fyzická osoba podléhající v Německu neomezené daňové povinnosti může při výpočtu příjmů z pronájmu a pachtu z nemovitosti nacházející se v jiném členském státě EU uplatnit pouze normální odpisování, zatímco u tuzemské nemovitosti by mohla uplatnit zvýšené degresivní odpisování?

               3.

               V případě záporné odpovědi na první a druhou otázku: Jsou sporná vnitrostátní ustanovení v rozporu s volným pohybem zakotveným v článku 18 Smlouvy o ES?


title: Věc C-161/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Attunda tingsrätt (Švédsko) dne 21. března 2016 – Airhelp Limited v. Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Attunda tingsrätt (Švédsko) dne 21. března 2016 – Airhelp Limited v. Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S
   (Věc C-161/16)
   (2016/C 175/15)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Attunda tingsrätt

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Airhelp Limited

      Žalovaná: Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 2 písm. g) a čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení vykládán ve smyslu, že pro výplatu náhrady škody musí mít cestující rezervované místo (tj. právo na své vlastní místo v letadle), nebo postačuje, pokud cestující obdržel potvrzení své rezervace letu (tj. právo na přepravu letadlem)?

               2)

               Má být letenka za sníženou cenu pro dítě, které během letu nemá své vlastní místo, ale cestuje ve společnosti jiného cestujícího, považována za přímo nebo nepřímo dostupnou veřejnosti podle čl. 3 odst. 3 nařízení?


title: Věc F-78/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. června 2011 — Antelo Sanchez a další v. Parlament ( „Veřejná služba — Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/53

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. června 2011 — Antelo Sanchez a další v. Parlament
   (Věc F-78/10) (1)

   (Veřejná služba - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 252/116
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Pilar Antelo Sanchez (Brusel, Belgie) a další (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: S. Seyr a K. Zejdová, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí žalovaného, které bylo převzato ve výplatních páskách žalobců a podle kterého se úprava jejich měsíční mzdy od července 2009 omezí pouze na zvýšení o 1,85 % v rámci každoroční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009.

      Výrok usnesení

               1)

               O žalobě F-78/10, Antelo Sanchez a další v. Parlament, není třeba rozhodnout.

               2)

               Všichni účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010, s. 65.


title: Věc C-73/13: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 8. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Tivoli — Itálie) — T ( „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Uplatňování unijního práva — Absence — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/54

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 8. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Tivoli — Itálie) — T
   (Věc C-73/13) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Uplatňování unijního práva - Absence - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora)
   2013/C 225/100
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Tivoli

      Účastník původního řízení

   Žalobce: T

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Tivoli — Výklad čl. 47 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie a článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech ve spojení s článkem 6 SEU a s čl. 52 odst. 3 Listiny základních práv — Právní pomoc — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že odměna za právní zastupování nesmí překročit průměrné částky uplatňované v souladu s platnými profesními sazebníky, byla-li mandantovi poskytnuta právní pomoc

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázky, které mu položil Tribunale di Tivoli (Itálie).

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/1

         (2008/C 301/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 285, 8.11.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 272, 25.10.2008

      Úř. věst. C 260, 11.10.2008

      Úř. věst. C 247, 27.9.2008

      Úř. věst. C 236, 13.9.2008

      Úř. věst. C 223, 30.8.2008

      Úř. věst. C 209, 15.8.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-422/07: Žaloba podaná dne 13. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/19

         Žaloba podaná dne 13. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-422/07)
   (2007/C 283/34)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že tím, že Španělské království nepřijalo opatření nezbytná pro ověření splnění zásad správné laboratorní praxe ve vztahu ke kontrolám a kontrolním studiím v odvětví průmyslových chemických látek, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/10/ES (1) ze dne 11. února 2004 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich používání při zkouškách chemických látek.

               —

               Uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise nemá žádné informace o tom, že ve Španělsku byla ze strany laboratoří provádějících zkoušky na průmyslových chemických látkách přijata opatření nezbytná pro ověření splnění zásad správné laboratorní praxe. Rovněž nebyl ve Španělsku určen orgán odpovědný za ověřování splnění zásad správné laboratorní praxe ze strany výše uvedených laboratoří, nebo, v každém případě, nebyl název orgánu oznámen Komisi.
   V důsledku toho lze konstatovat, že Španělské království nepřijalo opatření nezbytná pro ověření splnění zásad správné laboratorní praxe ve vztahu ke kontrolám a kontrolním studiím v odvětví průmyslových chemických látek, jak stanoví článek 3 uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 50, s. 44.


title: Věc C-555/13: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral – Portugalsko) – Merck Canada Inc. v. Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda „Řízení o předběžné otázce — Pojem ‚vnitrostátní soud‘ ve smyslu článku 267 SFEU — Tribunal Arbitral necessário — Přípustnost — Nařízení (ES) č. 469/2009 — Článek 13 — Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky — Doba platnosti osvědčení — Maximální období výlučné ochrany“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/9

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral – Portugalsko) – Merck Canada Inc. v. Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda
   (Věc C-555/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Pojem ‚vnitrostátní soud‘ ve smyslu článku 267 SFEU - Tribunal Arbitral necessário - Přípustnost - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 13 - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Doba platnosti osvědčení - Maximální období výlučné ochrany“)
   2014/C 184/12
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Merck Canada Inc.

      Žalované: Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Arbitral – Výklad článku 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (kodifikované znění) (Úř. věst. L 152, s. 1) – Doba platnosti osvědčení – Období výlučné ochrany, která může trvat déle než nejvýše patnáct let ode dne první registrace daného léčivého přípravku v Unii

      Výrok

   Článek 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky, ve spojení s bodem 9 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby majitel patentu i dodatkového ochranného osvědčení mohl uplatnit celkovou dobu platnosti takového osvědčení vypočtenou podle tohoto článku 13 v situaci, kdy by na základě takové doby požíval výlučné ochrany, pokud jde o účinnou látku, po dobu přesahující patnáct let ode dne, ke kterému bylo pro léčivý přípravek spočívající v této účinné látce nebo obsahující tuto účinnou látku vydáno první rozhodnutí o registraci v Evropské unii.

      (1)  Úř. věst. C 15, 18.1.2014.


title: Věc C-370/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. února 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/23

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. února 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-370/09) (1)

   2010/C 148/39

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-108/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 6. března 2014 – Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG v. Finanzamt Nordenham

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 6. března 2014 – Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG v. Finanzamt Nordenham
   (Věc C-108/14)
   2014/C 159/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG

      Žalovaný: Finanzamt Nordenham

      Předběžné otázky

               1)

               Podle jaké metody výpočtu je třeba vypočítat (částečný) odpočet daně holdingové společnosti z plnění na vstupu v souvislosti se e zvýšením kapitálu za účelem získání podílů v dceřiných společnostech, pokud holdingová společnost později (jak bylo od počátku zamýšleno) poskytuje těmto společnostem různé služby podléhající dani?

               2)

               Brání ustanovení o sloučení více osob do jedné osoby povinné k dani v čl. 4 odst. 4 druhém pododstavci šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (1) vnitrostátní právní úpravě, podle které (zaprvé) může být začleněna do podniku jiné osoby povinné k dani (tzv. „daňový subjekt“) pouze právnická osoba – nikoli však osobní společnost – a která (zadruhé) předpokládá, že tato právnická osoba je finančně, hospodářsky a organizačně (ve smyslu vztahu nadřazenosti a podřazenosti) „začleněna do podniku daňového subjektu“)?

               3)

               V případě kladné odpovědi na předcházející otázku: Může se osoba povinná k dani odvolávat přímo na čl. 4 odst. 4 druhý pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc C-173/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 29. března 2016 – M. H. v. M. H.

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 29. března 2016 – M. H. v. M. H.
      (Věc C-173/16)
      (2016/C 211/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: M. H.

         Odpůrkyně: M. H.

         Předběžná otázka

      Je třeba výraz „okamžik, kdy návrh na zahájení řízení […] byl podán k soudu“ uvedený v čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení 2201/2003 (1) vykládat v tom smyslu, že se jedná o:

                  i)

                  okamžik, kdy soud obdržel návrh na zahájení řízení, i když takovým obdržením není podle vnitrostátního práva samo o sobě bezprostředně zahájeno řízení; nebo

                  ii)

                  okamžik, kdy je poté, co soud obdržel návrh na zahájení řízení, podle vnitrostátního práva zahájeno řízení?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243).


title: Věc T-144/07: Žaloba podaná dne 7. května 2007 – ThyssenKrupp Liften Ascenseurs v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/29

         Žaloba podaná dne 7. května 2007 – ThyssenKrupp Liften Ascenseurs v. Komise
   (Věc T-144/07)
   (2007/C 155/55)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV/SA (Brusel, Belgie) (zástupci: V. Turner a D. Mes, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               podpůrně snížit výši pokuty, která byla solidárně uložena žalobkyni;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2007) 512 konečné (ve věci COMP/E-1/38.823 – PO/Elevators and Escalators). Navrhuje zrušení rozhodnutí v rozsahu, v němž se jí týká a snížení pokuty, která jí byla uložena.
   Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé uplatňuje, že Komise nebyla oprávněna použít článek 81 ES, protože protiprávní jednání nemělo žádný podstatný dopad na mezistátní obchod v Evropské unii.
   Podpůrně žalobkyně uplatňuje, že Komise není nejvhodnějším orgánem pro hospodářskou soutěž za účelem použití článku 81 ES ve smyslu Sdělení Komise o spolupráci v rámci sítě orgánů pro hospodářskou soutěž (1). Komise tím, že přesto zahájila řízení, porušila legitimní očekávání, které žalobkyně mohla vyvozovat z použití tohoto oznámení.
   Zatřetí Komise zahájením řízení a stanovením pokuty porušila zásadu ne bis in idem, zásadu právní jistoty, zásadu ochrany legitimního očekávání a zásadu řádné správy, protože belgický orgán pro ochranu hospodářské soutěže žalobkyni prominul pokuty v souvislosti s účastí na protiprávním jednání, které je předmětem napadeného rozhodnutí.
   Komise krom toho neprávem konstatovala, že žalobkyně, ThyssenKrupp Elevators AG a ThyssenKrupp AG solidárně odpovídali za protiprávní jednání, kterého se dopustila žalobkyně.
   Žalobkyně kromě toho uplatňuje, že Komise stanovením uložené pokuty porušila článek 23 nařízení č. 1/2003 (2), pokyny Komise o metodě stanovování pokut (3), zásadu rovného zacházení a zásadu proporcionality. Komise dále nedodržela maximální výše pokut podle článku 23.
   Rovněž stanovením toho, v jaké výši má být na základě spolupráce v rámci oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut (oznámení o shovívavosti) (4) snížena výše pokuty, která by jinak byla žalobkyni uložena, se Komise dopustila porušení tohoto oznámení a zásady rovného zacházení.
   Konečně stanovením toho v jaké výši má být na základě spolupráce mimo rámec oznámení o shovívavosti snížena pokuta, která by jinak byla žalobkyni udělena, se Komise dopustila porušení zásady rovného zacházení, zásady proporcionality, zásady ochrany legitimního očekávání a zásady řádné správy.

      (1)  Úř. věst. 2004, C 101, s. 43.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).

      (3)  Oznámení Komise – Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. 1998, C 9, s. 3).

      (4)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).


title: Spojené věci C-43/13 a C-44/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Hauptzollamt Köln v. Kronos Titan GmbH (C-43/13), Hauptzollamt Krefeld v. Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH (C-44/13) „Směrnice 2003/96/ES — Zdanění energetických produktů — Produkty neuvedené ve směrnici 2003/96/ES — Pojem, obdobné palivo nebo pohonná hmota“ “

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Hauptzollamt Köln v. Kronos Titan GmbH (C-43/13), Hauptzollamt Krefeld v. Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH (C-44/13)
   (Spojené věci C-43/13 a C-44/13) (1)

   („Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů - Produkty neuvedené ve směrnici 2003/96/ES - Pojem, obdobné palivo nebo pohonná hmota““)
   2014/C 159/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Hauptzollamt Köln (C-43/13), Hauptzollamt Krefeld (C-44/13)

      Žalované: Kronos Titan GmbH (C-43/13), Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH (C-44/13)

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad čl. 2 odst. 3 směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. s. 09/01, s. 405) – Zdaňování jiných energetických produktů než produktů, pro které je úroveň zdanění stanovena v této směrnici – Pojmy obdobné palivo nebo pohonná hmota – Možnost zdanit produkt použitý jako palivo sazbou určenou pro produkt, představující nejbližší chemickou sloučeninu, pokud je nejbližší výrobek zdaňován vyšší sazbou jakožto palivo, neboť může být využíván i jako pohonná hmota

      Výrok

   Podmínku uvedenou v čl. 2 odst. 3 směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, podle které se energetické produkty jiné než produkty, pro které je úroveň zdanění stanovena v uvedené směrnici, zdaňují podle účelu použití sazbou v téže výši jako sazba pro obdobné palivo nebo pohonnou hmotu, je nutno vykládat v tom smyslu, že je nejprve nutno určit, zda je dotčený produkt využíván jako palivo či pohonná hmota, a poté zadruhé určit, jakou pohonnou hmotu či palivo uvedené v příslušné tabulce v příloze I této směrnice dotčený produkt účinně nahrazuje, pokud jde o jeho použití, nebo neexistují-li takové pohonné hmoty nebo paliva, které z uvedených pohonných hmot nebo paliv je mu podle své povahy a účelu nejblíže.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc T-553/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. března 2013 — Biodes v. OHIM — Manasul Internacional (FARMASUL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FARMASUL — Starší španělská obrazová ochranná známka MANASUL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. března 2013 — Biodes v. OHIM — Manasul Internacional (FARMASUL)
   (Věc T-553/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FARMASUL - Starší španělská obrazová ochranná známka MANASUL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 123/26
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Biodes, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Manresa Medina, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Manasul Internacional (Ponferrada, Španělsko) (zástupce: M. I. Escuero Pérez, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2010 (věc R 1034/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Manasul Internacional, SL a Biodes, SL

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Biodes, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc T-24/15: Usnesení Tribunálu ze dne 5. dubna 2016 – NICO v. Rada

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. dubna 2016 – NICO v. Rada
   (Věc T-24/15) (1)

   (2016/C 191/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16. 3. 2015.


title: Věc C-136/05: Žaloba podaná dne 22. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/16

         Žaloba podaná dne 22. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-136/05)
   (2005/C 115/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. března 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Enricem Traversou a Denisem Martinem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo opatření k vykonání rozsudku vydaného Soudním dvorem dne 6. března 2003 ve věci C-478/01, který se týká povinnosti patentových zástupců, aby při poskytování služeb měli adresu pro doručování u kvalifikovaného zástupce, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 49 a 10 ES,

               —

               nařídil Lucemburskému velkovévodství, aby zaplatilo Komisi penále ve výši 9 100 EUR za každý den prodlení s vykonáním rozsudku vydaného ve věci C-478/01 ode dne vyhlášení rozsudku v této věci do dne, kdy bude rozsudek vydaný ve věci C-478/01 vykonán,

               —

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   V rozsudku vydaném dne 6. března 2003 ve věci C-478/01 Soudní dvůr rozhodl, že:

      „S ohledem na povinnost patentových zástupců mít při poskytování služeb adresu pro doručování u kvalifikovaného zástupce a s přihlédnutím ke skutečnosti, že lucemburská vláda neposkytla informace ohledně přesných podmínek použití čl. 85 odst. 2 zákona ze dne 20. července 1992, kterým se mění režim patentů, a článků 19 a 20 zákona ze dne 28. prosince 1988 o přístupu k řemeslným, obchodním, průmyslovým a některým volným povoláním, nesplnilo Lucemburské velkovévodství povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 49 ES, respektive článku 10 ES.“

   Podle postupu upraveného článkem 228 ES připomněla Komise dopisem ze dne 19. prosince 2003 Lucemburskému velkovévodství nezbytnost dosažení souladu s povinnostmi, které vyplývají z rozsudku vydaného ve věci C-478/01, a vyzvala jej k předložení jeho vyjádření ve lhůtě dvou měsíců.
   Vzhledem k tomu, že tento dopis zůstal bez odpovědi, zaslala Komise dopisem ze dne 9. července 2004 lucemburským orgánům odůvodněné stanovisko.
   Toto odůvodněné stanovisko zůstalo rovněž bez odpovědi.
   Vzhledem k tomu, že lucemburské orgány neodpověděly ani na výzvu, ani na odůvodněné stanovisko, které jim byly Komisí zaslány, je nesporné, že tyto orgány dosud nepřijaly nezbytná opatření k dosažení souladu s rozsudkem vydaným ve věci C-478/01.
   Podle čl. 228 odst. 2 druhého pododstavce druhé věty navrhne Komise v žalobě paušální částku nebo penále, již je členský stát povinen zaplatit, ve výši, kterou považuje za přiměřenou okolnostem.
   V projednávaném případě se Komise domnívá, že penále ve výši 9 100 EUR denně je přiměřené závažnosti a trvání tohoto porušení a zohledňuje nezbytnost dát tomuto penále odstrašující účinek.


title: Věc T-607/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2015 – Granette & Starorežná Distilleries v. OHIM – Bacardi (42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol.) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky 42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol. — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka 42 BELOW — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2015 – Granette & Starorežná Distilleries v. OHIM – Bacardi (42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol.)
   (Věc T-607/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky 42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol. - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka 42 BELOW - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 213/53)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Granette & Starorežná Distilleries a.s. (Ústí nad Labem, Česká republika) (zástupce: T. Chleboun, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně D. Gája a P. Geroulakos, poté M. Geroulakos a M. Šimandlová, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Bacardi Co. Ltd (Vaduz, Lichtenštejnsko) (zástupce: M. Reinisch, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. září 2013 (věc R 1605/2012 2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Bacardi Co. Ltd a Granette & Starorežná Distilleries a.s.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Granette & Starorežná Distilleries a.s. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Bacardi Co. Ltd.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc T-159/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2007 – Estancia Piedra v. OHIM – Franciscan Vineyards (ESTANCIA PIEDRA)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/60

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2007 – Estancia Piedra v. OHIM – Franciscan Vineyards (ESTANCIA PIEDRA)
   (Věc T-159/06) (1)

   (2008/C 51/109)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


title: Věc T-399/08: Žaloba podaná dne 18. září 2008 – Clearwire Corporation v. OHIM (CLEARWIFI)

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/51

         Žaloba podaná dne 18. září 2008 – Clearwire Corporation v. OHIM (CLEARWIFI)
   (Věc T-399/08)
   (2008/C 301/86)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Clearwire Corporation (Kirkland, Spojené státy) (zástupce: G. Konrad, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. června 2008 ve věci R 706/2008-1 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka CLEARWIFI pro služby ve třídě 38 – mezinárodní zápis č. W00 934 594

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) č. 40/94, protože důvody pro zamítnutí uvedené odvolacím senátem nebrání zápisu.


title: Věc T-165/13: Žaloba podaná dne 20. března 2013 — Talanton v. Komise

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/44

         Žaloba podaná dne 20. března 2013 — Talanton v. Komise
   (Věc T-165/13)
   2013/C 156/83
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Talanton Anonimi Emporiki — Simvouleftiki-Ekpaideftiki Etairia Dianomon, Parochis Ipiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Atény, Řecko) (zástupci: M. Angelopoulos a K. Damis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že odmítnutí nákladů žalobkyně Evropskou komisí ve výši pět set sedmdesát osm tisíc devět set třicet sedm eur (EUR 578 937), pokud jde o smlouvu týkající se projektu „A sophisticated multi-parametric system for the continuous — effective assessment and monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)“, na základě výsledku auditu 11-BA135-006 představuje porušení jejích smluvních povinností a že žalobkyně vrátí Evropské komisi částku ve výši dvacet jedna tisíc sto sedmdesát jedna eur (EUR 21 171), a nikoli částku ve výši čtyři sta osmdesát sedm tisíc sto jedna eur (EUR 487 101), spolu s náhradou škody, která bude stanovena Evropskou komisí;

               —

               určil, že odmítnutí nákladů žalobkyně Evropskou komisí ve výši sto padesát tři tisíc sto sedmnáct eur (EUR 153 117), pokud jde o smlouvu týkající se projektu „Point-of-Care MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases (POCEMON)“, základě výsledku auditu 11-BA135-006 představuje porušení jejích smluvních povinností a že žalobkyně vrátí Evropské komisi částku ve výši sto čtyřicet tři tisíc šest set sedmdesát jedna eur (EUR 143 671), a nikoli částku ve výši dvě stě sedmdesát tři tisíc pět set padesát devět eur a šedesát tři centů (EUR 273 559,63), spolu s náhradou škody, která bude stanovena Evropskou komisí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou spojuje žalobkyně dvě žaloby.
   Zaprvé žalobu na určení odpovědnosti Komise na základě smlouvy FP7-215952 týkající se realizace projektu „A sophisticated multi-parametric system for the continuous — effective assessment and monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)“ a na základě výsledku auditu 11-BA135-006 v souladu s článkem 272 SFEU. Konkrétně žalobkyně tvrdí, že je Evropská komise odpovědná za porušení svých smluvních povinností a za porušení zásad legitimního očekávání a proporcionality.
   Zadruhé žalobu na určení odpovědnosti Komise na základě smlouvy FP7-216088 týkající se realizace projektu „Point-of-Care MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases (POCEMON)“ a na základě výsledku auditu 11-BA135-006 v souladu s článkem 272 SFEU. Konkrétně žalobkyně tvrdí, že je Evropská komise odpovědná za porušení svých smluvních povinností a za porušení zásad legitimního očekávání a proporcionality.


title: Věc T-290/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – CMBG v. Komise a ECB „Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody — Program podpory stability Kypru — Memorandum o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyperskou republikou a EMS — Pravomoc Tribunálu — Příčinná souvislost — Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádá jakýkoliv právní základ“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – CMBG v. Komise a ECB
   (Věc T-290/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Program podpory stability Kypru - Memorandum o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyperskou republikou a EMS - Pravomoc Tribunálu - Příčinná souvislost - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádá jakýkoliv právní základ“)
   (2015/C 026/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CMBG Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy, Spojené království) (zástupci: C. Paschalides, solicitor, a A. Paschalides, advokát)

      Žalované: Evropská komise (zástupci: B. Smulders a J. P. Keppenne, zmocněnci) a Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bussianem, W. Devroem a D. Artsem, advokáty)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení bodů 1.23 až 1.27 memoranda o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřeného mezi Kyperskou republikou a Evropským mechanismem stability (EMS) dne 26. dubna 2013 a zadruhé návrh na náhradu škody údajně způsobené žalobkyni v důsledku zahrnutí bodů 1.23 až 1.27 do tohoto memoranda a porušení povinnosti Komise vykonávat dohled.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               CMBG Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc T-67/08: Žaloba podaná dne 11. února 2008 – Hedgefund Intelligence v. OHIM – Hedge Invest (InvestHedge)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/30

         Žaloba podaná dne 11. února 2008 – Hedgefund Intelligence v. OHIM – Hedge Invest (InvestHedge)
   (Věc T-67/08)
   (2008/C 107/50)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hedgefund Intelligence Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Reed, Barrister, a G. Crofton Martin, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Hedge Invest SGR P.A. (Miláno, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 28. listopadu 2007 ve věci R 148/2007-2, kterým se zamítá odvolání;

               —

               zamítnout námitky osoby, která podala námitky;

               —

               rozhodnout, že OHIM a další účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení, a uložit další účastnici řízení náhradu nákladů žalobkyně před námitkovým oddělením, odvolacím senátem a tímto Soudem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „InvestHedge“ pro výrobky a služby náležející do tříd 9, 16, 36 a 41 – přihláška č. 3 081 081

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Hedge Invest SGR P.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství „HEDGE INVEST“ pro služby náležející do třídy 36

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám se vyhovuje pro všechny napadené služby náležející do tříd 36 a 41; je možné pokračovat v řízení o zápise pro nesporné výrobky náležející do tříd 9 a 16

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně namítá, že při stanovení vzhledové podobnosti dotčených ochranných známek u neanglicky hovořících spotřebitelů odvolací senát pochybil v tom, že vzal v úvahu „obchodní dojem“ a měl za to, že obchodní dojem kolidujících ochranných známek byl stejný.
   Při posuzování fonetické podobnosti kolidujících ochranných známek u neanglicky hovořících spotřebitelů odvolací senát nesprávně zatížil důkazním břemenem žalobkyni.
   Konečně, odvolací senát v příslušné fázi neuplatnil nezpochybněné zjištění, že mezi službami náležejícími do tříd 36 a 41 existoval pouze velmi omezený nebo vzdálený stupeň podobnosti.


title: Věc T-442/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2008 – SIC v. Komise ( Státní podpory — Opatření přijatá Portugalskou republikou ve prospěch veřejné vysílací organizace RTP k financování jejího úkolu veřejné služby — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje, že některá opatření nepředstavují státní podpory a jiná jsou slučitelná se společným trhem — Kvalifikace jako státní podpora — Slučitelnost se společným trhem — Povinnost pečlivého a nestranného přezkumu )

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/20

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2008 – SIC v. Komise
   (Věc T-442/03) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Portugalskou republikou ve prospěch veřejné vysílací organizace RTP k financování jejího úkolu veřejné služby - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje, že některá opatření nepředstavují státní podpory a jiná jsou slučitelná se společným trhem - Kvalifikace jako státní podpora - Slučitelnost se společným trhem - Povinnost pečlivého a nestranného přezkumu“)
   (2008/C 197/33)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: SIC – Sociedade Independente de Comunicação, SA (Carnaxide, Portugalsko) (zástupci: C. Botelho Moniz, E. Maia Cadete a M. Rosado da Fonseca, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Balta a F. Florindo Gijón, dále M. Niejahr, J. Buendía Sierra a G. Braga da Cruz a konečně B. Martenczuk a Braga da Cruz, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2005/406/ES ze dne 15. října 2003 o opatřeních ad hoc uplatňovaných Portugalskem ve prospěch společnosti RTP (Úř. věst. L 142, 2005, s. 1) v rozsahu, v němž toto rozhodnutí prohlašuje, že některá z těchto opatření nepředstavují státní podpory a jiná jsou slučitelná se společným trhem
   Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise 2005/406/ES ze dne 15. října 2003 o opatřeních ad hoc uplatňovaných Portugalskem ve prospěch společnosti RTP se zrušuje.

               2)

               Článek 2 rozhodnutí 2005/406 se zrušuje v rozsahu, v němž obsahuje závěr, že osvobození od notářských a registračních poplatků nepředstavuje státní podporu.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů řízení SIC – Sociedade Independente de Comunicação, SA.

               5)

               SIC ponese pětinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc T-95/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2008 – Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana v. CPVO – Nador Cott Protection (Nadorcott) ( Odrůdová práva — Odvolání k odvolacímu senátu Odrůdového úřadu Společenství — Nepřípustnost — Neexistence osobního dotčení — Účinná soudní ochrana — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2008 – Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana v. CPVO – Nador Cott Protection (Nadorcott)
   (Věc T-95/06) (1)

   („Odrůdová práva - Odvolání k odvolacímu senátu Odrůdového úřadu Společenství - Nepřípustnost - Neexistence osobního dotčení - Účinná soudní ochrana - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2008/C 64/56)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana (Valencia, Španělsko) (zástupci: S. Roig Girbes, R. Ortega Bueno a M. Delgado Echevarría, advokáti)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO) (zástupci: M. Ekvad, zmocněnec, ve spolupráci s D. O'Keefem, solicitor, J. Rivasem de Andrésem a M. Canalem Fontcubertou, advokáty)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem CPVO, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Nador Cott Protection SARL (Saint-Raphaël, Francie) (zástupci: M. Fernández Mateos, S. González Malabia a M. Marín Bataller, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 8. listopadu 2005 (věc A 001/2005), týkajícímu se udělení odrůdového práva Společenství pro odrůdu mandarinek Nadorcott
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc T-113/05: Žaloba podaná dne 28. února 2005 Angelem Angelidisem proti Evropskému parlamentu

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/32

         Žaloba podaná dne 28. února 2005 Angelem Angelidisem proti Evropskému parlamentu
   (Věc T-113/05)
   (2005/C 115/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. února 2005 žaloba podaná proti Evropskému parlamentu Angelem Angelidisem, s bydlištěm v Lucemburku, zastoupeným Ericem Boigelotem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté generálním tajemníkem Parlamentu dne 24. března 2004, kterým byla zamítnuta kandidatura žalobce na místo A2 ředitele D (Rozpočtové záležitosti) generálního ředitelství Vnitřních politik (oznámení o volném místě č. 10069), na které byl jmenován jiný kandidát;

               —

               prohlásil za neplatné jmenování jiného kandidáta na uvedené místo;

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu pověřeného ke jmenování ze dne 23. listopadu 2004, kterým se zamítá stížnost podaná na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu proti rozhodnutí zamítajícímu jeho kandidaturu, jakož i proti rozhodnutí jmenovat na uvedené místo jiného kandidáta,

               —

               přiznal žalobci náhradu utrpěné nemateriální újmy oceněnou ex aequo et bono na 5 000 EUR, s výhradou zvýšení či snížení v průběhu řízení;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje neexistenci odůvodnění napadeného rozhodnutí za porušení článku 25 služebního řádu. Rovněž se dovolává porušení oznámení o volném místě, čl. 29 odst. 1 a článku 45 služebního řádu, zásad rovnosti zacházení a vyhlídek na služební postup, jakož i zjevně nesprávného posouzení z důvodu, že jeho odborné zkušenosti, odpovědnost a vedoucí a vyjednávací schopnosti jsou lepší než u vybraného kandidáta. Žalobce se konečně dovolává zneužití pravomoci.


title: Věc T-12/10 P: Usnesení Tribunálu ze dne 21. června 2011 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Náhrada nákladů — Oznámení Komise informující žalobce o jejím záměru provést srážku z jeho příspěvku v invaliditě — Absence aktu, který nepříznivě zasahuje do právního postavení — Zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. června 2011 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-12/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Náhrada nákladů - Oznámení Komise informující žalobce o jejím záměru provést srážku z jeho příspěvku v invaliditě - Absence aktu, který nepříznivě zasahuje do právního postavení - Zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2011/C 238/28
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 29. října 2009, Marcuccio v. Komise (F-94/08, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-41/09: Žaloba podaná dne 27. ledna 2009 – Hipp & Co v. OHIM – Nestlé (Bebio)

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/32

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2009 – Hipp & Co v. OHIM – Nestlé (Bebio)
   (Věc T-41/09)
   (2009/C 82/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hipp & Co KG (zástupci: A. Bognár a M. Kinkeldey, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Sociéte des Produits Nestlé, SA (Vevey, Švýcarsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. listopadu ve věci R 1790/2008-2; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Bebio“ pro výrobky náležející do tříd 5, 29, 30 a 32

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis mezinárodní ochranné známky č. 187 436 slovní ochranné známky „BEBA“ pro zboží ve třídách 5, 29 a 30; zápis ochranné známky Společenství č. 3 043 387 slovní ochranné známky „BEBA“ pro zboží ve třídách 5, 29 a 30

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
   Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 81 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně vyhodnotil existenci nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami


title: Věc C-596/14: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Španělsko) – Ana de Diego Porras v. Ministerio de Defensa „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Ustanovení 4 — Zásada zákazu diskriminace — Pojem, pracovní podmínky‘ — Odstupné při ukončení pracovní smlouvy — Odstupné, které vnitrostátní právní úprava nestanoví v případě pracovních smluv na dobu určitou — Rozdílné zacházení v porovnání se zaměstnanci v pracovním poměru na dobu neurčitou“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/9

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Španělsko) – Ana de Diego Porras v. Ministerio de Defensa
   (Věc C-596/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 - Zásada zákazu diskriminace - Pojem, pracovní podmínky‘ - Odstupné při ukončení pracovní smlouvy - Odstupné, které vnitrostátní právní úprava nestanoví v případě pracovních smluv na dobu určitou - Rozdílné zacházení v porovnání se zaměstnanci v pracovním poměru na dobu neurčitou“)
   (2016/C 419/11)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ana de Diego Porras

      Žalovaný: Ministerio de Defensa

      Výrok

               1)

               Ustanovení 4 bod 1 Rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že pojem „pracovní podmínky“ zahrnuje odstupné, které musí zaměstnavatel vyplatit zaměstnanci z důvodu ukončení jeho pracovní smlouvy na dobu určitou.

               2)

               Ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je obsažena v příloze směrnice 1999/70, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava v původním řízení, která nepřiznává pracovníkovi zaměstnanému na základě pracovní smlouvy o dočasném zastupování žádné odstupné při ukončení pracovní smlouvy, ačkoliv umožňuje poskytnutí takového odstupného mimo jiné srovnatelným zaměstnancům v pracovním poměru na dobu neurčitou. Samotná skutečnost, že tento zaměstnanec vykonával práci na základě pracovní smlouvy o dočasném zastupování, nemůže představovat objektivní důvod umožňující odůvodnit odepření nároku na toto odstupné uvedenému zaměstnanci.

      (1)  Úř. věst. C 96, 23.3.2015.


title: Věc T-189/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – Migros-Genossenschafts-Bund v. EUIPO – Luigi Lavazza (CReMESPRESSO) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie CReMESPRESSO — Starší mezinárodní slovní ochranná známka CREMESSO — Povaha náznaku — Vzájemná závislost kritérií — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) a článek 53 odstavec 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – Migros-Genossenschafts-Bund v. EUIPO – Luigi Lavazza (CReMESPRESSO)
   (Věc T-189/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie CReMESPRESSO - Starší mezinárodní slovní ochranná známka CREMESSO - Povaha náznaku - Vzájemná závislost kritérií - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) a článek 53 odstavec 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 283/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Migros-Genossenschafts-Bund (Curych, Švýcarsko) (zástupce: M. Treis, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: H. O’Neill a I. Moisescu, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Luigi Lavazza SpA (Turin, Itálie) (zástupci: M. Ricolfi a F. Tarocco, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016 (věc R 2823/2014-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Migros-Genossenschafts-Bund a Luigi Lavazza.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 23. února 2016 (věc R 2823/2014-4) se zrušuje, jelikož odvolací senát vyhověl odvolání Luigi Lavazza Spa a částečně zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení, pokud se týkalo následujících výrobků: „elektrických drtičů ledu“ a „strojů na výrobu zmrzliny, strojů na výrobu sorbetů, jakož i kávovarů“ zařazených do tříd 7 a 11, na něž se vztahuje sporná ochranná známka.

               2.

               EUIPO a Luigi Lavazza ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Migros-Genossenschafts-Bund.

      (1)  Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


title: Věc T-180/11: Žaloba podaná dne 23. března 2011 — Chivas v. OHIM — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY)

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/27

         Žaloba podaná dne 23. března 2011 — Chivas v. OHIM — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY)
   (Věc T-180/11)
   2011/C 152/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chivas Holdings (IP) Ltd (Renfrewshire, Spojené království) (zástupce: A. Carboni, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Spojené království)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. ledna 2011 ve věci R 1262/2010-1 a vrátit OHIM přihlášku k zápisu za účelem pokračování řízení; a

               —

               nařídit žalovanému a veškerým vedlejším účastníkům v tomto odvolacím řízení, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobkyní v tomto řízení a v odvolacím řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 33, 35 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7299605

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis obrazové ochranné známky Spojeného království č. 1293610 „CHIVALRY“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis obrazové ochranné známky Spojeného království č. 2468527 „CHIVALRY SPECIAL RESERVE SCOTCH WHISKY“ pro výrobky zařazené do třídy 33; nezapsaná slovní ochranná známka Spojeného království „CHIVALRY“ pro „Scotch whisky“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát i) provedl nesprávné skutkové posouzení charakteristiky relevantní veřejnosti a toto posouzení neodůvodnil; ii) — podpůrně k bodu i) — měl za to, že relevantní spotřebitel „má o značce velké povědomí a je jí velmi věrný“, aniž shledal, jak by měl správně učinit, že tato charakteristika zvyšuje pozornost relevantního spotřebitele a odpovídajícím způsobem snižuje nebezpečí záměny; iii) nezohlednil, či nedostatečně zohlednil odlišnou povahu a odlišné cíle posuzovaných ochranných známek; iv) nezohlednil důležitá vodítka poskytnutá Soudním dvorem a zaujal nesprávný přístup při porovnávání ochranných známek; v) svou pozornost nesprávně zaměřil na přítomnost slova „CHIVALRY“ v ochranné známce přihlašovatelky a přehlížel vzhledové rozdíly ochranných známek; vi) nesprávně se domníval, že fonetické porovnání ochranných známek lze vnímat stejně jako porovnání vzhledové; vii) svou analýzu koncepční podobnosti ochranných známek nesprávně omezil, či zaměřil pouze na slovo „CHIVALRY“, které obsahují obě ochranné známky; a viii) dospěl k nesprávnému závěru o existenci nebezpečí záměny.


title: Věc T-308/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2017 – Marsh v. EUIPO (ClaimsExcellence) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ClaimsExcellence — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2017 – Marsh v. EUIPO (ClaimsExcellence)
   (Věc T-308/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ClaimsExcellence - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 129/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marsh GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: W. Riegger, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: R. Manea a D. Hanf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. dubna 2016 (věc R 2358/2015-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení ClaimsExcellence jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Marsh GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 287, 8.8.2016.


title: Věc T-427/04: Žaloba podaná dne 13. října 2004 Francouzskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/31

         Žaloba podaná dne 13. října 2004 Francouzskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-427/04)
   (2005/C 19/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Francouzskou republikou, zastoupenou svými zmocněnci Ronnym Abrahamem, Géraudem de Bergues a Stéphanií Ramet, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Komise č. C(2004) 3061 ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře poskytnuté Francií France Télécom;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí napadené v projednávané věci mělo za to, že režim daně z podnikání uplatnitelný na France Télécom (FT) mezi lednem 1994 a prosincem 2002 představuje státní podporu neslučitelnou se společným trhem.
   Žalobkyně zaprvé na podporu svých tvrzení uplatňuje, že Komise provedla zjevně nesprávné skutkové zjištění a nesprávné právní posouzení. V tomto ohledu zpochybňuje analýzu, kterou Komise provádí z daňového režimu uplatnitelného na FT podle zákona č. 90-568 ze dne 2. července 1990 o organizaci veřejné služby Pošty a France Télécom. Komise tak jednak posoudila jako smíšený poplatek zaplacený FT mezi roky 1991 a 1993, zatímco jeho povaha byla čistě daňová, a jednak měla za to, že FT během období 1991–2002 podléhala dvěma rozdílným daňovým režimům, zatímco se jednalo o všeobecný daňový režim rozdělený na dvě období. Žalovaná tedy měla provést vyrovnání v rámci období 1991–2002.
   Žalobkyně rovněž uplatňuje porušení článku 15 nařízení č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES v rozsahu, v němž Komise měla posoudit, že lhůta deseti let uplynula mezi dnem, kdy byla údajná podpora poskytnuta, 2. července 1990, datu, ke kterému zákon č. 90-568 stanovil v plném rozsahu a konečným způsobem dotyčný daňový systém, a první žádostí o informace žalovanou ze dne 28. června 2001.
   Žalobkyně se mimoto dovolává rovněž porušení zásady legitimního očekávání v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí požaduje navrácení podpory FT a svých vlastních práv na obhajobu v rozsahu, v němž Komise došla k závěru ohledně existence podpory, aniž by francouzským orgánům umožnila vyjádřit se k podstatné skutečnosti její argumentace, tedy smíšené povaze poplatku uhrazeného FT mezi roky 1991 a 1993.


title: Věc T-472/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. srpna 2015 Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) proti rozsudku vydanému dne 3. června 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-78/14, Gross v. ESVČ

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. srpna 2015 Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) proti rozsudku vydanému dne 3. června 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-78/14, Gross v. ESVČ
   (Věc T-472/15 P)
   (2015/C 346/38)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Philipp Oliver Gross (Brusel, Belgie)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 3. června 2015 ve věci F-78/14 (Gross v. ESVČ);

               —

               vyhověl návrhovým žádáním předloženým navrhovatelkou v řízení v prvním stupni;

               —

               uložil odpůrci náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka sedm důvodů kasačního opravného prostředku, z nichž některé se týkají systému hodnocení a jiné systému povyšování.

               —

               K systému hodnocení

                           1.

                           První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení článku 43 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), pravidel v oblasti rozložení důkazního břemene, zákazu rozhodnout ultra petita a práv navrhovatelky na obhajobu.

                           2.

                           Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z překročení mezí soudního přezkumu. Navrhovatelka tvrdí, že Soud pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) v napadeném rozsudku opakovaně překračuje meze svého přezkumu a zřejmě jí chce uložit povinnost zavést určitý systém hodnocení.

                           3.

                           Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, pokud jde o nedostatek objektivity nevyčísleného hodnotícího systému a z porušení článku 43 služebního řádu úředníků.

                           4.

                           Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení článku 266 SFEU, jelikož SVS částečným zrušením napadeného rozhodnutí znemožnil provedení napadeného rozsudku, aniž by došlo k dalším porušením právních předpisů. Navrhovatelka uvádí, že pokud je článek 4 napadeného rozhodnutí protiprávní, musí být při provádění napadeného rozsudku provedeno nové srovnávací posouzení zásluh navrhovatelky se zásluhami ostatních úředníků její platové třídy, připadajících v úvahu pro povýšení, a to na základě hodnotících zpráv, které – jak rozhodl SVS – neumožňují provést toto posouzení na objektivním a srovnatelném základě.

               —

               K systému povyšování

                           5.

                           Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zákazu rozhodnout ultra petita a práv navrhovatelky na obhajobu.

                           6.

                           Šestý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení pravidel týkajících se rozložení důkazního břemene.

                           7.

                           Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, pokud jde o porušení článku 45 služebního řádu úředníků navrhovatelkou.


title: Věc T-636/14: Žaloba podaná dne 27. srpna 2014 – Itálie v. Komise

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/20

         Žaloba podaná dne 27. srpna 2014 – Itálie v. Komise
   (Věc T-636/14)
   2014/C 388/24
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení o volném pracovním místě na pozici ředitele Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie (Lucemburk), funkční skupina AD, platová třída 14, (COM/2014/10356), zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dne 17. června 2014, C 185 A;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti výše uvedenému oznámení v rozsahu, v němž přihlášky musí být nutně podány v angličtině, francouzštině nebo němčině.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 18 a čl. 24 čtvrtého pododstavce SFEU; článku 22 Listiny základních práv Evropské unie; článků 1 a 2 nařízení č. 1/58; čl. 1d odst. 1 a 6 služebního řádu úředníků (obdobně použitelného na dočasné zaměstnance a uvedeného v napadeném oznámení)

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že oznámení tím, že odkazovalo na internetové stránky Komise, které obsahovaly tato závazná ustanovení, nutilo uchazeče, aby předložili životopis a motivační dopis spíše v angličtině, francouzštině nebo němčině než v jakémkoli jiném jazyce Unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásad legitimního očekávání a loajální spolupráce (čl. 4 odst. 3 SEU)

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že ačkoli Komise během přijímání předmětného oznámení formálně ujistila italskou vládu, že výše zmíněná jazyková diskriminace bude odstraněna, při vypracování oznámení a přípravě pravidel pro fungování internetových stránek, na které oznámení odkazovalo pro předložení přihlášek, postupovala přesně opačným způsobem


title: Věc C-316/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 10. června 2013 — Gérard Fenoll v. Centre d'aide par le travail La Jouvene, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI)

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 10. června 2013 — Gérard Fenoll v. Centre d'aide par le travail La Jouvene, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI)
   (Věc C-316/13)
   2013/C 215/17
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gérard Fenoll

      Žalovaní: Centre d'aide par le travail La Jouvene, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 3 směrnice 89/391/EHS (1), na kterou odkazují ustanovení článku 1 směrnice 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 (2), jež určují její působnost, vykládán v tom smyslu, že osoba přijatá do střediska pomoci prostřednictvím práce může být kvalifikována jako „pracovník“ ve smyslu uvedeného článku 3?

               2)

               Musí být článek 31 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že taková osoba, jako je osoba popsaná v předchozí otázce, může být kvalifikována jako „pracovník“ ve smyslu uvedeného článku 31?

               3)

               Může se taková osoba, jako je osoba popsaná v první otázce, přímo dovolávat práv, jež pro ni plynou z Listiny, s cílem získat nárok na placenou dovolenou, jestliže jí vnitrostátní právní úprava takový nárok nepřiznává, a musí vnitrostátní soud ponechat veškeré tomu odporující ustanovení vnitrostátního práva nepoužité, aby tomuto právu zaručil plný účinek?

      (1)  Směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. L 183, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 349).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04; s. 381).


title: Věc C-291/13: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Eparchiako Dikastirio Lefkosias – Kypr) – Sotiris Papasavvas v. O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd a další „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2000/31/ES — Působnost — Spor týkající se pomluvy“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/14

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Eparchiako Dikastirio Lefkosias – Kypr) – Sotiris Papasavvas v. O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd a další
   (Věc C-291/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2000/31/ES - Působnost - Spor týkající se pomluvy“)
   2014/C 409/20
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Eparchiako Dikastirio Lefkosias

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sotiris Papasavvas

      Žalovaní: O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi, Giorgios Sertis

      Výrok

               1)

               Článek 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „služby informační společnosti“ ve smyslu tohoto ustanovení zahrnuje služby poskytování informací na internetu, za něž poskytovatel nepobírá odměnu od příjemce, ale jsou financovány z příjmů plynoucích z reklamy šířené na internetové stránce.

               2)

               Směrnice 2000/31 nebrání v takové věci, jako je věc v původním řízení, použití režimu občanskoprávní odpovědnosti za pomluvu.

               3)

               Omezení občanskoprávní odpovědnosti upravená v článcích 12 až 14 směrnice 2000/31 se netýkají případu vydavatelské společnosti disponující internetovou stránkou, na které je zveřejňována elektronická verze deníku, je-li tato společnost financována příjmy plynoucími z reklamy šířené na této stránce, pokud jsou jí známy zveřejněné informace a vykonává nad nimi kontrolu, a to bez ohledu na to, zda je přístup na uvedenou stránku bezplatný či zda je zpoplatněný.

               4)

               Omezení občanskoprávní odpovědnosti uvedená v článcích 12 až 14 směrnice 2000/31 se mohou uplatnit na spory mezi jednotlivci v rámci občanskoprávní odpovědnosti za pomluvu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedených článcích.

               5)

               Články 12 až 14 směrnice 2000/31 neumožňují poskytovateli služby informační společnosti bránit podání žaloby ve věci občanskoprávní odpovědnosti proti své osobě, a v důsledku toho přijetí předběžných opatření vnitrostátním soudem. Poskytovatel se může dovolávat omezení odpovědnosti stanovených v těchto článcích v souladu s ustanoveními vnitrostátního práva, která zajišťují jejich provedení, nebo pro účely jeho konformního výkladu, jestliže taková ustanovení neexistují. Naproti tomu v rámci takového sporu, jako je spor v původním řízení, nemůže směrnice 2000/31 sama o sobě zakládat jednotlivci povinnosti, a není tudíž možno se jí jako takové vůči němu dovolávat.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-243/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie), dne 20. května 2011 — RVS Levensverzekeringen NV v. Belgický stát

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie), dne 20. května 2011 — RVS Levensverzekeringen NV v. Belgický stát
   (Věc C-243/11)
   2011/C 252/25
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: RVS Levensverzekeringen NV

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 50 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění (1), podle jehož odstavce 1 podléhá každá pojistná smlouva až do budoucí harmonizace výhradně nepřímým daním a daním obdobným poplatkům z pojistného v členském státě závazku, a podle jehož odstavce 3 až do budoucí harmonizace bude každý členský stát uplatňovat na pojišťovny kryjící závazky nacházející se na jeho vlastním území své vnitrostátní předpisy pro opatření, která mají zajistit výběr nepřímých daní a parafiskálních poplatků splatných podle odstavce 1, vnitrostátní právní úpravě jako je úprava v článku 173 a v článku 175/3 WDRT, podle kterého podléhají pojišťovací transakce (včetně životního pojištění) roční dani, pokud existuje riziko v Belgii, zejména pokud má pojistník svůj obvyklý pobyt v Belgii nebo v případě, že je pojistník právnická osoba, pokud se nachází provozovna této právnické osoby, na kterou se vztahuje smlouva, v Belgii bez ohledu na místo pobytu pojistníka v okamžiku uzavření smlouvy?

               2)

               Brání zásady práva Společenství vyplývající z článku 49 a článku 56 SFEU týkající se odstranění překážek volného pohybu osob a služeb mezi členskými státy Společenství vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava v článku 173 a článku 175/3 WDRT, podle kterých pojišťovací transakce (včetně životního pojištění) podléhají roční dani, jestliže je riziko dáno v Belgii, zejména jestliže má pojistník obvyklý pobyt v Belgii nebo pokud je pojistník právnická osoba, jestliže se provozovna této právnické osoby, na kterou se vztahuje smlouva, nachází v Belgii, aniž je zohledněno bydliště pojistníka v okamžiku uzavření smlouvy?

      (1)  Úř. věst. L 345, s. 1; Zvl. vyd. 06/06 s. 3.


title: Věc C-518/09: Žaloba podaná dne 11. prosince 2009 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/26

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2009 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-518/09)
   2010/C 37/33
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. V. Rogalski a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise navrhuje

               —

               určit, že Portugalská republika porušila své povinnosti podle článku 56 SFEU tím, že

                           —

                           ve svých zákonech ohledně činností souvisejících s převodem nemovitostí prováděných realitními kancelářemi a realitními makléři nerozlišuje mezi usazením a dočasným poskytováním služeb;

                           —

                           od realitních kanceláří a realitních makléřů z jiných členských států požaduje pro dočasné poskytování služeb úplnou registraci u InCI, I.P. (Instituto da Construção e do Imobiliário, I.P., Institut pro stavebnictví a realitní činnost);

                           —

                           od realitních kanceláří a realitních makléřů z jiných členských států požaduje, aby k zajištění odpovědnosti vyplývající z jejich činnosti uzavřeli pojištění, jak to vyžaduje portugalské právo;

                           —

                           od realitních kanceláří z jiných členských států požaduje, aby disponovaly kladným vlastním kapitálem, jak to vyžaduje portugalské právo;

                           —

                           realitní kanceláře a realitní makléře podřizuje plné disciplinární kontrole InCI, I.P.;

               —

               určit, že Portugalská republika porušila své povinnosti plynoucí z článku 49 SFEU a 56 SFEU tím, že stanoví, že realitní agentury mohou vykonávat výlučně realitní činnost, s výjimkou správy nemovitostí, a že realitní makléři mohou vykonávat výlučně činnost realitních makléřů;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Z portugalského systému platného pro realitní kanceláře a realitní makléře vyplývají mnohá omezení volného pohybu služeb.
   Pokud se činnosti realitních kanceláří a realitních makléřů se sídlem v jiných členských státech vztahují na nemovitosti nacházející se v Portugalsku, podléhají tyto činnosti portugalskému právu.
   Portugalské právo stanoví pro přístup k činnosti realitní kanceláře 7 podmínek. Pro přístup k činnosti realitního makléře stanoví 4 podmínky.
   Podmínky týkající se subjektivní oblasti použití povolení jsou restriktivní.
   Podmínka týkající se způsobilosti k výkonu povolání je rovněž restriktivní.
   Portugalské předpisy o činnostech realitních kanceláří a realitních makléřů propůjčily obvyklé zprostředkovací činnosti jinou povahu. Nejedná se již o činnost zprostředkovatele, ale činnost kanceláře.
   Skutečnost, že povinné pojištění odpovědnosti při výkonu povolání musí vyhovět předpisům portugalského práva představuje neodůvodněné omezení.
   Podmínka, že musí být k dispozici kladný vlastní kapitál, určený podle předpisů portugalského národního účetního systému, představuje diskriminující omezení volného pohybu služeb.
   Okolnost, že kancelář a makléř jsou při poskytování služeb podřízeni disciplinární kontrole portugalskou správou, aniž by byl zohledněn dozor, kterému již podléhají v členském státě, ve kterém jsou usazeni, představuje omezení ve smyslu článku 56 SFEU.
   Předpisy portugalského práva, které upravují výlučnost, popřípadě téměř výlučnost výkonu činností realitních makléřů a realitních kanceláří, představují omezení svobody usazování a svobody dočasného poskytování služeb.
   Podmínky pro přístup k činnosti nerozlišují a neumožňují také žádné rozlišení mezi případy usazení a případy dočasného poskytování služeb.
   Podmínky stanovené portugalským právem pro přístup ke stavebním činnostem jsou podmínkami pro usazení. Portugalské práva nerozlišuje mezi usazením a dočasným poskytováním služeb.
   Omezení volného pohybu služeb a svobody usazování vyplývající z portugalské právní úpravy nelze odůvodnit z důvodů veřejného pořádku.
   Z důvodů ochrany spotřebitele by sice určitá omezení základních svobod poskytování služeb a usazování mohly být odůvodněny, dotčená omezení nicméně nejsou přiměřená.
   Skutečnost, že je k poskytování služeb nezbytné usazení, a že je zapotřebí povolení, aby mohlo být přezkoumáno, zda jsou požadavky s ohledem na usazení splněny, nejsou s ohledem na volný pohyb služeb přiměřenými opatřeními.
   Především není vhodné požadovat, aby pojistka byla uzavřena v hostitelském státě.
   Portugalské právo nevyžaduje pro přístup k povolání kladný vlastní kapitál z důvodů solventnosti.
   Podřídit poskytovatele služeb plné disciplinární kontrole, jaká platí pro realitní kanceláře a realitní makléře usazené v Portugalsku, není přiměřené.


title: Věc C-278/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Manfred Otten v. Landwirtschaftskammer Niedersachsen (Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1256/1999 — Článek 7 odst. 2 — Uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy — Přechodné získání referenčního množství pronajímatelem, který není producentem mléka a nezamýšlí se jím stát — Převod referenčního množství v co nejkratší lhůtě producentovi prostřednictvím státního prodejního místa)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Manfred Otten v. Landwirtschaftskammer Niedersachsen
   (Věc C-278/06) (1)

   (Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1256/1999 - Článek 7 odst. 2 - Uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy - Přechodné získání referenčního množství pronajímatelem, který není producentem mléka a nezamýšlí se jím stát - Převod referenčního množství v co nejkratší lhůtě producentovi prostřednictvím státního prodejního místa)
   (2007/C 170/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Manfred Otten

      Žalovaná: Landwirtschaftskammer Niedersachsen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesverwaltungsgericht – Výklad čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 405, s. 1), jak bylo pozměněno nařízením Rady (ES) č. 1256/1999 ze dne 17. května 1999 (Úř. věst. L 160, s.73) – Převod referenčního množství v případě uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy vztahující se na mlékárenský podnik na pronajímatele, který není producentem.
   Výrok
   Článek 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků, jak bylo pozměněno nařízením Rady (ES) č. 1256/1999 ze dne 17. května 1999, musí být vykládán v tom smyslu, že při uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy vztahující se na mlékárenský podnik, může být referenční množství, které se k tomuto podniku váže, převedeno zpět pronajímateli v rozsahu, v němž tento pronajímatel, který není producentem a nezamýšlí se jím stát, převede uvedené množství prostřednictvím státního prodejního místa v co nejkratší lhůtě třetí osobě, která toto postavení má.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc T-259/05: Žaloba podaná dne 8. července 2005 Španělským královstvím proti Komisi Evropských společenství

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/52

         Žaloba podaná dne 8. července 2005 Španělským královstvím proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-259/05)
   (2005/C 217/109)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2005 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Španělským královstvím, se sídlem v Madridu, zastoupeným Miguelem Muñoz Pérezem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2005/354/ES ze dne 29. dubna 2005, kterým se vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) z financování Společenství (1) v části, ve které je předmětem žaloby;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Tato žaloba je podaná proti rozhodnutí Komise 2005/354/ES ze dne 29. dubna 2005, kterým se vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) z financování Společenství. Jsou napadány následující body tohoto rozhodnutí:

               —

               Uložení opravného koeficientu 100 % výdajů vykázaných v podporách produkci textilního lnu pro hospodářské roky 1998/1999 a 1999/2000. Pro žalující království neexistují nesrovnalosti, které by odůvodňovaly uložení takového opravného koeficientu, jelikož:

                           —

                           opravný koeficient 100 % výdajů má výjimečnou povahu, kterou Komise neodůvodnila;

                           —

                           zpráva OLAF, ze které Komise vychází, trpí vážnými technickými nedostatky, které brání rozšíření jejích závěrů na celé odvětví lnu ve Španělsku;

                           —

                           Komise nepřihlédla k činnostem španělských orgánů v této oblasti, a

                           —

                           Komise dostatečně neprokázala obecný rozsah škody způsobené rozpočtu Společenství nesrovnalostmi existujícími v systému správy podpor textilního lnu.

               —

               Uložení opravného koeficientu 25 % výdajů vykázaných v podporách produkci textilního lnu pro hospodářské roky 1996/1997 a 1997/1998. Žalobce se v této věci dovolává:

                           —

                           existence porušení podstatných formálních náležitostí během postupu, který vedl k přijetí finanční opravy, neboť o finanční opravě bylo rozhodnuto, aniž by měl členský stát možnost poskytnout informace požadované Komisí před konáním povinného bilaterálního jednání; a podpůrně,

                           —

                           neexistence nesrovnalostí odůvodňujících finanční opravu, o které bylo rozhodnuto, neboť finanční oprava se nemůže zakládat na nedodržování druhořadých cílů SOT se lnem a konopím, zatímco sama Komise uznává, že všechny formální podmínky pro poskytnutí podpor byly splněny.

               —

               Uložení, pokud jde o podpory produkce konopí, opravného koeficientu 10 % a koeficientu 25 % výdajů, které odpovídají hospodářským rokům 1996/1997 a 1997/1998. K tomuto bodu žalobce uvádí, jakožto porušení podstatných formálních náležitostí, nedodržení závazku bilaterálního setkání s dotčeným členským státem. Žalobce rovněž podpůrně uplatňuje:

                           —

                           neexistenci nesplnění povinnosti odůvodňující uložení opravy, o které bylo rozhodnuto, neboť tato oprava je založena na nedodržování druhořadých cílů SOT se lnem a konopím, jakož i na neopodstatněném srovnání situace odvětví lnu a odvětví konopí, a

                           —

                           neexistenci náležitého odůvodnění zvýšení opravného koeficientu mezi hospodářskými roky 1997 a 1998 a hospodářskými roky 1999 a 2000.

               —

               Uložení, pokud jde o vyrovnávací podpory na banány, opravného koeficientu 5 % výdajů, které odpovídají hospodářskému roku 2000. Ve vztahu k této části žaloby žalobce popírá existenci nesrovnalostí odůvodňujících uložení opravného koeficientu.

      (1)  Úř. věst. L 112, 3.5.2005, s. 14.


title: Věc C-532/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 24. listopadu 2014 – Toorank Productions BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 24. listopadu 2014 – Toorank Productions BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-532/14)
   (2015/C 065/31)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: Toorank Productions BV

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžná otázka

   Má být položka 2206 KN vykládána v tom smyslu, že nápoj s objemovým obsahem alkoholu 13,4 %, který se vyrábí z vyčištěného alkoholického (základního) nápoje označovaného jako „Ferm fruit“ vzniklého kvašením jablečného koncentrátu přimícháním cukru, aroma, barviv, dochucovadel, zahušťovadel, konzervačních látek a destilovaného alkoholu tak, že destilovaný alkohol, pokud jde jak o objem, tak i o obsah, nepředstavuje více než 49 % alkoholu obsaženého v tomto nápoji, zatímco 51 % alkoholu vzniklo kvašením, má být zařazen do této položky? V případě záporné odpovědi: má být podpoložka 2208 70 KN vykládána v tom smyslu, že takovýto nápoj má být zařazen jako likér do této podpoložky?


title: Věc C-365/06: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 3. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/13

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 3. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-365/06) (1)

   (2008/C 236/21)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc T-332/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 17. září 2008 – Melli Bank v. Rada ( Předběžné opatření — Nařízení (ES) č. 423/2007 — Omezující opatření vůči Islámské republice Íránu — Rozhodnutí Rady — Opatření zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Návrh na odklad provedení — Nedostatek naléhavosti — Vážná a nenapravitelná újma )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/28

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 17. září 2008 – Melli Bank v. Rada
   (Věc T-332/08 R)
   („Předběžné opatření - Nařízení (ES) č. 423/2007 - Omezující opatření vůči Islámské republice Íránu - Rozhodnutí Rady - Opatření zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na odklad provedení - Nedostatek naléhavosti - Vážná a nenapravitelná újma“)
   (2008/C 327/52)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Melli Bank plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: R. Gordon, QC, M. Hoskins, barrister, T. Din, S. Gadhia a D. Murray, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a E. Finnegan, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provedení rozhodnutí bodu 4 tabulky B přílohy rozhodnutí Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007, týkající se přijetí omezujících opatření vůči Íránu (Úř. věst. L 163, s. 29), vzhledem k tomu, že Melli Bank plc je uvedena na seznamu fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje byly zmrazeny.
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc F-32/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Wilk v. Komise ( „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Náhrada výdajů — Příspěvek na zařízení — Ubytování s rodinou v místě zaměstnání — Vydání bezdůvodného obohacení — Žaloba zjevně nepřípustná nebo zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/28

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Wilk v. Komise
   (Věc F-32/10) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Náhrada výdajů - Příspěvek na zařízení - Ubytování s rodinou v místě zaměstnání - Vydání bezdůvodného obohacení - Žaloba zjevně nepřípustná nebo zjevně postrádající jakýkoliv právní základ)
   2012/C 138/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christian Wilk (Trevír, Německo) (zástupce: R. Adam, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení rozhodnutí nařizujícího navrácení poloviny příspěvku na zařízení vyplaceného žalobci v důsledku jeho rozvodu, jakož i návrh na náhradu škody.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba C. Wilka se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoliv právní základ.

               2)

               C. Wilk ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady Evropské komise.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010, s. 60.


title: Věc F-86/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. října 2010 — W v. Komise ( Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Odměna — Rodinné přídavky — Partneři stejného pohlaví — Příspěvek na domácnost — Podmínky poskytnutí — Možnost uzavřít právoplatné manželství — Pojem — Článek 1 odst. 2 písm.c) bod iv) přílohy VII služebního řádu )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/61

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. října 2010 — W v. Komise
   (Věc F-86/09) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Odměna - Rodinné přídavky - Partneři stejného pohlaví - Příspěvek na domácnost - Podmínky poskytnutí - Možnost uzavřít právoplatné manželství - Pojem - Článek 1 odst. 2 písm.c) bod iv) přílohy VII služebního řádu)
   2010/C 328/98
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: W (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, jímž nebyl žalobci přiznán příspěvek na domácnost z důvodu, že žalobce a jeho partner mohou v Belgii uzavřít manželství.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2009 a ze dne 17. července 2009, kterými bylo W odmítnuto poskytnout příspěvek na domácnost stanovený v článku 1 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie, se zrušují.

               2)

               Evropská komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010, s. 40.


title: Věc C-148/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 25. března 2013 — A v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 25. března 2013 — A v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-148/13)
   2013/C 171/32
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: A

      Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Předběžná otázka

   Jaké hranice stanoví článek 4 směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany jakož i Listina základních práv Evropské unie, zejména její články 3 a 7, pro způsob, jakým je třeba zkoumat věrohodnost údajné sexuální orientace, a liší se tyto hranice od hranic vytyčených pro posuzování věrohodnosti jiných důvodů stíhání — pokud ano, do jaké míry?