title: Věc T-587/10: Žaloba podaná dne 29. prosince 2010 — Interspeed v. Komise

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/17

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2010 — Interspeed v. Komise
   (Věc T-587/10)
   2011/C 89/40
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Interspeed Holding Kompanija, A.D. (Bělehrad, Srbská republika) (zástupce: Marko Bošnjak, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál

               —

               uložil žalované povinnost k náhradě škody spočívající v ušlém zisku, ztrátě příjmů a snížení hodnoty majetku žalobkyně v celkové výši 131 879 601 eur a dalších částek zahrnujících úroky z prodlení v souvislosti s požadovanou náhradou od data podání této žaloby až do data skutečného zaplacení a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou podanou podle článků 256 a 258 Smlouvy o fungování Evropské unie se žalobkyně domáhá, aby Tribunál žalované uložil náhradu škody spočívající v ušlém zisku, ztrátě příjmů a snížení hodnoty majetku v celkové výši 131 879 601 eur a dalších částek zahrnujících úroky z prodlení v souvislosti s požadovanou náhradou od data podání této žaloby do data skutečného zaplacení, vypočtené na základě úrokové sazby používané Evropskou centrální bankou v příslušné době při jejích hlavních finančních operací, navýšené o dva procentní body, a též odměny advokáta a jiných právních výloh vzniklých žalobkyni v souvislosti s tímto řízením.
   Nevyhoví-li Tribunál žalobě žalobkyně, žalobkyně navrhuje, aby Tribunál rozhodl o nákladech řízení podle čl. 87 odst. 3 jednacího řádu tak, že každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
   Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává následujících žalobních důvodů.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Evropská agentura pro obnovu (dále jen „EAR“) jednala protiprávně, když:

               —

               dne 19. prosince 2006 vydala oznámení o veřejné zakázce;

               —

               dne 22. prosince 2006 vydala výzvu k podávání nabídek na provádění prací na hraničním přechodu Preševo;

               —

               dne10. května 2007 uzavřela smlouvu č. 04SERO 1105004 na provádění prací na hraničním přechodu Preševo;

               —

               zaplatila za projekt přestavby hraničního přechodu Preševo;

               —

               udělila zakázku na práce společnosti Putevi Užice A.D, které též za práce zaplatila;

               —

               společnost E GIS BCEOM International s.a. vybrala a ustavila orgánem vykonávajícím dozor nad prováděním přestavbových prací a zaplatila jí částku 180 850 za dozor v souvislosti s plněním smlouvy č. 06SERO 1102/008-1713 81 uzavřené dne 16. prosince 2008 a smlouvy č. 04SERO 1105/00 1-162954 uzavřené dne 24. září 2004, v celkové smluvní výši 606 276,39 eur;

               —

               nakoupila zařízení nezbytné pro hraniční přechod (kontejnery, závory, atd.);

               —

               podílela se na přestavbě jako investor, přímo koordinovala a monitorovala své investice prostřednictvím svého úřadu v Bělehradě.

         Dále žalobkyně namítá, že EAR tímto jednáním protiprávně zasáhla do legitimního očekávání žalobkyně a porušila zákonná a soudně chráněná práva, jež mohla žalobkyně vykonávat do prosince 2007 (v rámci maloobchodního prodeje), nebo do 7. května 2009 (v rámci práv týkajících se terminálu zboží-clo). Tato očekávání a práva jsou výrazem práva na ochranu vlastnictví, které je inter alia jedním ze základních práv zaručených článkem 1 Protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod.
   Krom toho žalobkyně tvrdí, že tato jednání EAR jsou jasným a vážným porušením základních právních zásad, jimiž jsou za okolností této především: zásada ochrany legitimního očekávání, právo na ochranu vlastnictví, zásada proporcionality a zásada transparentnosti. Zjevná vážnost porušení je mimo jiné prokázána výší ztráty vzniklé žalobkyni.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že chování EAR zapříčinilo finanční ztrátu, která vznikne jako důsledek:

               —

               ušlého zisku, neboť žalobkyně nemohla získat příjmy z terminálu zboží-clo, tedy škody ve výši 56 838 141 eur;

               —

               ušlého zisku, neboť žalobkyně nemohla získat příjmy z maloobchodního prodeje v oblasti hraničního přechodu Preševo, tedy škody ve výši 46 800 000 eur;

               —

               ztráty příjmů, neboť žalobkyně nemohla získat nájemné a jiné příjmy z obchodního centra nacházejícího se v bezprostředním okolí hraničního přechodu Preševo, tedy škody ve výši 42 681 600 eur.

         Zatřetí žalobkyně tvrdí, že vzniklé ztráty byly nepopiratelně způsobeny „přestavbovými“ činnostmi v oblasti hraničního přechodu Preševo, které byly navrženy a provedeny EAR.
   Žalobkyně dále namítá, že si EAR byla plně vědoma toho, že žalobkyně je nositelkou výše zmíněných práv v oblasti hraničního přechodu Preševo, a že EAR tedy záměrně porušila práva žalobkyně.


title: Věc C-516/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2015 společnostmi Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve věci T-47/10, Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV, Akcros Chemicals Ltd v. Evropská komise

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2015 společnostmi Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve věci T-47/10, Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV, Akcros Chemicals Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-516/15 P)
   (2015/C 406/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV (zástupci: C. Swaak, R. Wesseling, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Akcros Chemicals Ltd

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelky navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 ve věci T-47/10, a to v rozsahu, v němž bylo tímto rozsudkem rozhodnuto, že pokuty původně uložené společnostem Akzo Nobel Chemicals GmbH a Akzo Nobel Chemicals B.V. za jejich účast v protiprávním jednání mohou být i po zrušení těchto pokut Tribunálem připsány společnosti Akzo Nobel N.V. a

               —

               zrušil rozhodnutí z roku 2009 v rozsahu, v němž jím byla shledána účast společností Akzo Nobel Chemicals GmbH a AkzoNobel Chemicals B.V. v protiprávním jednání, a zvláště čl. 1 odst. 1 písm. b) a čl. 1 odst. 2 písm. b), a

               —

               zrušil rozhodnutí z roku 2009 v rozsahu, v němž připisuje odpovědnost či pokutu společnosti Akzo Nobel N.V. z titulu protiprávního jednání společností Akzo Nobel Chemicals GmbH a AkzoNobel Chemicals B.V, a zvláště čl. 1 odst. 1 písm. a), pokud jde o období od 24. února 1987 do 28. června 1993, a čl. 1 odst. 2 písm. a), pokud jde o období od 11. září 1991 do 28. června 1993, nebo čl. 2 odst. 6 a 23, nebo podpůrně

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 ve věci T-47/10 a vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelky uvádějí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení v otázce pravidel odpovědnosti mateřských společností, když určil, že pokuty původně uložené dceřiným společnostem, avšak zrušené Tribunálem, mohou být i nadále připisovány společnosti Akzo Nobel N.V.
   V situaci, kdy stejně jako v projednávané věci je odpovědnost mateřské společnosti čistě odvozená od odpovědnosti jejích dceřiných společností, nemůže jít odpovědnost mateřské společnosti nad rámec toho, za co jsou v konečném důsledku odpovědné dceřiné společnosti. Zrušení pokut uložených společnostem Akzo Nobel Chemicals GmbH a Akzo Nobel Chemicals B.V. tedy mělo vést ke zrušení pokuty uložené společnosti Akzo Nobel N.V.
   To platí tím spíše v posuzovaném případě, kdy zrušení pokut uložených společnostem Akzo Nobel Chemicals GmbH a Akzo Nobel Chemicals B.V. mělo rovněž vést ke zrušení celého rozhodnutí vůči oběma těmto právnickým osobám.
   V roce 2011, po vydání rozsudku Soudního dvora ve věci ArcelorMittal, se Komise potýkala s tím, že její pravomoc uložit pokutu společnostem Elementis a Ciba/BASF již z časových důvodů zanikla. Komise se pak rozhodla zrušit celé své rozhodnutí z roku 2009 v rozsahu, v němž se týkalo jakékoli právnické osoby patřící k těmto dvěma skupinám společností.
   Kdyby měla Komise zaujmout stejný přístup v případě společností Akzo Nobel Chemicals GmbH a Akzo Nobel Chemicals B.V., které se nacházely ve stejné situaci, musela by zrušit své rozhodnutí, jímž shledala, že se tyto osoby vůbec účastnily protiprávního jednání. Kdyby mělo být na tyto stejné situace uplatněno stejné zacházení, otázka připsání odpovědnosti by tedy nikdy nevyvstala, protože neexistovala žádná potřeba ani právní základ pro připsání odpovědnosti společnosti Akzo Nobel N.V.


title: Věc C-349/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 25. června 2013 — Minister Finansów v. Oil Trading Poland sp. z. o. o. ve Štětíně

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 25. června 2013 — Minister Finansów v. Oil Trading Poland sp. z. o. o. ve Štětíně
   (Věc C-349/13)
   2013/C 274/07
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister Finansów

      Žalovaná: Oil Trading Poland sp. z. o. o. ve Štětíně

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (1) a odpovídající, v současnosti platný čl. 1 odst. 3 [první pododstavec] písm. a) a [druhý] pododstavec směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (2) vykládány tak, že tyto předpisy nebrání členskému státu vybírat spotřební daň z mazacích olejů kódů KN 2710 19 71 až 2710 19 99 používaných pro jiné účely než jako pohonné hmoty nebo paliva dle úpravy harmonizované spotřební daně ze spotřeby energetických produktů?

      (1)  Úř. věst. L 76, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 9, s. 12.


title: Věc C-487/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. června 2009 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království] — L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie v. Bellure NV, Malaika Investments Ltd, jednající pod obchodním jménem Honey pot cosmetic & Perfumery Sales ), Starion International Ltd ( Směrnice 89/104/EHS — Ochranné známky — Článek 5 odst. 1 a 2 — Užití ve srovnávací reklamě — Právo dát zakázat toto užití — Protiprávní těžení z dobrého jména — Zásah do funkcí ochranné známky — Směrnice 84/450/EHS — Srovnávací reklama — Článek 3a odst. 1 písm. g) a h) — Podmínky přípustnosti srovnávací reklamy — Protiprávní těžení z dobré pověsti ochranné známky — Představování zboží jako napodobeniny nebo reprodukce )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. června 2009 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království] — L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie v. Bellure NV, Malaika Investments Ltd, jednající pod obchodním jménem „Honey pot cosmetic & Perfumery Sales“), Starion International Ltd
   (Věc C-487/07) (1)

   („Směrnice 89/104/EHS - Ochranné známky - Článek 5 odst. 1 a 2 - Užití ve srovnávací reklamě - Právo dát zakázat toto užití - Protiprávní těžení z dobrého jména - Zásah do funkcí ochranné známky - Směrnice 84/450/EHS - Srovnávací reklama - Článek 3a odst. 1 písm. g) a h) - Podmínky přípustnosti srovnávací reklamy - Protiprávní těžení z dobré pověsti ochranné známky - Představování zboží jako napodobeniny nebo reprodukce“)
   2009/C 180/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie

      Žalované: Bellure NV, Malaika Investments Ltd, jednající pod obchodním jménem „Honey pot cosmetic & Perfumery Sales“), Starion International Ltd

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal Civil Division — Výklad čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 89/104/EHS: První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) a čl. 3a odst. 1 písm. g) a h) směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy ve znění směrnice o srovnávací reklamě (Úř. věst. L 250, s. 17; Zvl. vyd. 15/01, s. 227), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997 (Úř. věst. L 290, s. 18; Zvl. vyd 15/03, s. 365) — Užívání obchodníkem v reklamě na vlastní zboží nebo služby ochranné známky, jejímž majitelem je soutěžitel, pro účely srovnání vlastností a konkrétně vůně zboží, které uvádí na trh, s vlastnostmi, konkrétně vůní, zboží uváděného na trh soutěžitelem

      Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 2 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že existence protiprávního těžení z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky ve smyslu tohoto ustanovení nepředpokládá ani existenci nebezpečí záměny, ani existenci nebezpečí újmy způsobené rozlišovací způsobilosti nebo dobrému jménu ochranné známky, nebo obecněji jejímu majiteli. Výtěžek užívání označení podobného ochranné známce s dobrým jménem třetí osobou je touto osobou získán ze zmíněné rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky protiprávně, jestliže se tímto užíváním snaží kráčet ve stopách ochranné známky s dobrým jménem s cílem využít její přitažlivosti, dobrého jména a prestiže a bez finanční kompenzace využívat obchodního úsilí vyvinutého majitelem ochranné známky k vytvoření a pěstování jejího image.

               2)

               Článek 5 odst. 1 písm. a) směrnice 89/104 musí být vykládán v tom smyslu, že majitel zapsané ochranné známky je oprávněn dát zakázat použití označení totožného s touto ochrannou známkou pro výrobky nebo služby totožné s těmi, pro něž byla zmíněná ochranná známka zapsána, třetími osobami ve srovnávací reklamě, která nesplňuje všechny podmínky přípustnosti stanovené v čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o klamavé a srovnávací reklamě, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, a to i v případě, že toto použití není s to způsobit újmu základní funkci ochranné známky, jíž je označit původ výrobků nebo služeb, za podmínky, že toto použití působí újmu nebo je s to způsobit újmu některé z ostatních funkcí ochranné známky.

               3)

               Článek 3a odst. 1 směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, musí být vykládán v tom smyslu, že inzerent, který ve srovnávací reklamě výslovně či implicitně zmiňuje, že výrobek, který uvádí na trh, představuje napodobeninu výrobku nesoucího velmi známou ochrannou známku, představuje „zboží nebo službu jako napodobeninu nebo reprodukci“ ve smyslu tohoto článku 3a odst. 1 písm. h). Prospěch, jehož inzerent dosáhl díky takovéto protiprávní srovnávací reklamě, musí být považován za „získaný protiprávně“ z dobré pověsti spojované s touto ochrannou známkou, ve smyslu uvedeného čl. 3a odst. 1 písm. g).

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc T-46/17: Žaloba podaná dne 26. ledna 2017 – TDH Group v. EUIPO – Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine)

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/39

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2017 – TDH Group v. EUIPO – Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine)
   (Věc T-46/17)
   (2017/C 078/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TDH Group (Brusel, Belgie) (zástupce: D. Chen, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Comercial de Servicios Agrigan, SA (Huesca, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 203 373 týkající se obrazové ochranné známky se slovním prvkem „Pet Cuisine“

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. listopadu 2016, ve věci R 685/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-213/12: Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2013 — Elitaliana v. Eulex Kosovo ( „Žaloba na neplatnost — Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Podpora mise Eulex Kosovo vrtulníkem — Odmítnutí nabídky uchazeče — Nedostatek pasivní legitimace žalované — Nepřípustnost“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/80

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2013 — Elitaliana v. Eulex Kosovo
   (Věc T-213/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Podpora mise Eulex Kosovo vrtulníkem - Odmítnutí nabídky uchazeče - Nedostatek pasivní legitimace žalované - Nepřípustnost)
   2013/C 225/178
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elitaliana SpA (Řím, Itálie) (zástupce: R. Colagrande, advokát)

      Žalovaná: Eulex Kosovo (Priština, Kosovo) (zástupce: G. Brosadola Pontotti, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení opatření přijatých Eulex Kosovo v rámci zadávacího řízení, v němž byla veřejná zakázka nazvaná „EuropeAid/131516/D/SER/XK — Podpora mise Eulex v Kosovu vrtulníkem (PROC/272/11)“ zadána jinému uchazeči, a dále návrh, aby byla Eulex Kosovo uložena náhrada škody, která byla způsobena nezadáním uvedené zakázky žalobkyni.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Elitaliana SA se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 200, 7.7.2012.


title: Věc T-434/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Europäisch-Iranische Handelsbank v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Zjevně nesprávné posouzení — Právo vlastnit majetek — Proporcionalita“ )

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Europäisch-Iranische Handelsbank v. Rada
   (Věc T-434/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Zjevně nesprávné posouzení - Právo vlastnit majetek - Proporcionalita)
   2013/C 304/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (Hamburk, Německo) (zástupci: původně S. Ashley, S. Gadhia, solicitors, H. Hohmann, advokát, D. Wyatt, QC, a R. Blakeley, barrister, poté S. Ashley, H. Hohmann, D. Wyatt, R. Blakeley, S. Jeffrey a A. Irvine, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně E. Paasivirta a S. Boelaert, poté E. Paasivirta a M. Konstantinidis, zmocněnci); a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Behzadi-Spencer, A. Robinson a C. Murrell, zmocněnci, ve spolupráci J. Swiftem, QC, a R. Palmerem, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení zaprvé rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 65), zadruhé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 26), zatřetí rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), začtvrté prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), a zapáté nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1) v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, a rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušují v rozsahu, v němž se tyto akty týkají společnosti Europäisch-Iranische Handelsbank AG.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Europäisch-Iranische Handelsbank ponese tři pětiny vlastních nákladů řízení a nahradí tři pětiny nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie.

               4)

               Rada ponese dvě pětiny vlastních nákladů řízení a nahradí dvě pětiny nákladů řízení vynaložených společností Europäisch-Iranische Handelsbank.

               5)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011


title: Věc T-304/04: Žaloba podaná dne 22. července 2004 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/27

         Žaloba podaná dne 22. července 2004 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-304/04)
   (2004/C 251/51)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Antoniem Cingolem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise č. K(2004) 1812 konečné ze dne 19. května 2004, kterým se prohlašují podpory poskytnuté Itálií (podle zákona č. 394 z roku 1981) ve formě úrokového zvýhodnění ve prospěch WAM SpA ve výši 104 313,20 euro počínaje 24. dubnem 1996 a 106 366,60 euro počínaje 9. listopadem 2000 (státní podpora č. C 4/2003/ (ex NN 102/2002) za protiprávní, s výzvou k navrácení částky;

               —

               zrušil všechny související akty a všechna případně existující předpokládaná opatření a následně uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Italská republika napadla u Soudu prvního stupně Evropských společenství rozhodnutí Komise Evropských společenství č. K(2004) 1812 konečné ze dne 19. května 2004, kterým se prohlašují podpory poskytnuté Itálií (podle zákona č. 394 z roku 1981) ve formě úrokového zvýhodnění ve prospěch WAM SpA ve výši 104 313,20 euro, počínaje 24. dubnem 1996 a 106 366,60 euro počínaje 9. listopadem 2000 (státní podpora č. C 4/2003/ (ex NN 102/2002) za protiprávní, s výzvou k navrácení částky. Zákon č. 394 z roku 1981 podporuje zejména italské podniky, které hodlají zřídit dceřinou společnost, kanceláře zastoupení, obchody a sklady.
   Na podporu svých tvrzení Italská republika uplatňuje:

               A)

               Porušení podstatných formálních náležitostí pro porušení práva na obhajobu, zásady transparentnosti a zásady kontradiktornosti tím, že Komise nikdy nezaslala Itálii kopii stížnosti, která vedla k zahájení řízení.

               B)

               Porušení podstatných formálních náležitostí pro porušení práva na obhajobu a nedostatek odůvodnění pro neexistenci šetření tím, že Komise neprovedla nezbytná zjištění pro stížnost a následující opatření prostřednictvím pravomocí, které jsou jí svěřeny procesním nařízením č. 659/1999 (1).

               C)

               Nesprávná kvalifikace skutkových okolností a porušení čl. 1 písm. b) nařízení Komise č. 69/2001 (2) a č. 70/2001 (3) tím, že Komise chybně kvalifikovala dotyčnou podporu jako „vývozní podporu“.

               D)

               Porušení zásady ochrany legitimního očekávání a dobré víry tím, že Komise napadla neoznámení podpory, ačkoliv byla informována o vnitrostátním zákonu č. 394/1981. Naopak účel dotyčné podpory se nevztahuje přímo k vývozu, avšak jejím hlavním účelem je internacionalizace prostřednictvím vytvoření pevné výrobní základny v zahraničí.

               E)

               Porušení článku 87 an. Smlouvy o ES a nedostatek odůvodnění. Je uplatňováno, že v napadeném rozhodnutí Komise vůbec nevysvětluje, proč a v jakém rozsahu podpora, jako je dotyčná podpora, jež je individuální a dosti nízká, může mít vliv na obchod mezi členskými státy. Žalovaná ani nijak nevysvětluje, na jakých důkazech zakládá své tvrzení o narušení hospodářské soutěže ve Společenství, zejména s ohledem na podporu, jejíž částka je dosti omezená.

               F)

               Porušení článku 4 nařízení č. 69/2001 a nedostatek odůvodnění tím, že Komise použila toto ustanovení zpětně na skutečnosti, které se řídí dříve platnými pravidly.

               G)

               Nedostatek odůvodnění, nelogičnost, porušení zásady spravedlivého posouzení a nesprávné použití nařízení č. 69/2001 a nařízení č. 70/2001 tím, že Komise vyměřila částku podpory, která má být navrácena, podle kritérií, která by měla být považována za irelevantní a chybná.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (Úř. věst. L 10, 13.1.2001, s. 30).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (Úř. věst. L 10, 13.1.2001, s. 33).


title: Věc C-32/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága — Maďarsko) — Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt., právní nástupkyně Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. v. Gazdasági Versenyhivatal ( „Hospodářská soutěž — Článek 101 odst. 1 SFEU — Použití obdobné vnitrostátní právní úpravy — Pravomoc Soudního dvora — Dvoustranné dohody uzavřené mezi pojišťovnou a autorizovanými autoopravnami a týkající se hodinových sazeb za opravu — Sazby zvýšené v závislosti na počtu pojistných smluv, které tyto autoopravny sjednají jako zprostředkovatelé dané pojišťovny — Pojem „dohody, jejichž účelem je omezení hospodářské soutěže“ “ )

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága — Maďarsko) — Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt., právní nástupkyně Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. v. Gazdasági Versenyhivatal
   (Věc C-32/11) (1)

   (Hospodářská soutěž - Článek 101 odst. 1 SFEU - Použití obdobné vnitrostátní právní úpravy - Pravomoc Soudního dvora - Dvoustranné dohody uzavřené mezi pojišťovnou a autorizovanými autoopravnami a týkající se hodinových sazeb za opravu - Sazby zvýšené v závislosti na počtu pojistných smluv, které tyto autoopravny sjednají jako zprostředkovatelé dané pojišťovny - Pojem „dohody, jejichž účelem je omezení hospodářské soutěže“)
   2013/C 141/03
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt., právní nástupkyně Magyar Opelkereskedők Bróker Kft.

      Odpůrce: Gazdasági Versenyhivatal

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága — Výklad čl. 101 odst. 1 SFEU — Dvoustranné dohody uzavřené mezi pojišťovnou a některými autoopravnami, podle nichž hodinová sazba za opravu hrazená pojišťovnou autoopravně závisí na množství a procentu pojištění sjednaných pro tuto pojišťovnu prostřednictvím autoopravny, která jedná jako pojišťovací agent uvedené pojišťovny — Vnitrostátní právní úprava používající obdobný pojem jako unijní právo — Pojem „dohody, jejichž účelem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže“

      Výrok

   Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán tak, že dvoustranné dohody, jejichž prostřednictvím se pojišťovny poskytující pojištění motorových vozidel dohodnou buď s autorizovanými prodejci motorových vozidel působícími i jako autoopravny, nebo se sdružením, které takové prodejce reprezentuje, na tom, že hodinová sazba, kterou má hradit pojišťovna za opravu vozidel u ní pojištěných, bude záviset mimo jiné na množství a procentním podílu pojistných smluv, které autorizovaný prodejce coby zprostředkovatel sjedná pro tuto pojišťovnu, lze považovat za omezení hospodářské soutěže „na základě účelu“ ve smyslu tohoto ustanovení tehdy, jestliže se po individuálním a konkrétním přezkumu znění i cíle těchto dohod a hospodářského i právního kontextu, do kterého spadají, jeví, že na některém z obou dotčených trhů jsou tyto dohody již ze své povahy škodlivé pro řádné fungování normální hospodářské soutěže.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Přidělení soudců k senátům

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/12

         Přidělení soudců k senátům
   (2004/C 251/23)
   Dne 13. září 2004 Soud rozhodl zřídit pět senátů složených z pěti soudců a pět senátů složených ze tří soudců na dobu od 13. září 2004 do 30. září 2004 a přidělit k nim následující soudce:
   První rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   p. Vesterdorf, předseda p. Cooke, p. García-Valdecasas, pí Labucka a pí Trstenjak, soudci
   První senát, v němž zasedající tři soudci:
   p. Cooke, předseda senátu p. García-Valdecasas, pí Labucka a pí Trstenjak, soudci
   Druhý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   p. Pirrung, předseda senátu p. Meij, p. Forwood, pí Pelikánová a p. Papasavvas, soudci
   Druhý senát, v němž zasedající tři soudci:
   p. Pirrung, předseda senátu

               a)

               p. Meij a pí Pelikánová, soudci

               b)

               p. Forwood a p. Papasavvas, soudci

         Třetí rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   p. Jaeger, předseda senátu pí Tiili, p. Azizi, pí Cremona a p. Czúcz, soudci
   Třetí senát, v němž zasedají tři soudci:
   p. Jaeger, předseda senátu

               a)

               pí Tiili a p. Czúcz, soudci

               b)

               p. Azizi a pí Cremona, soudci

         Čtvrtý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   p. Legal, předseda senátu pí Lindh, p. Mengozzi, pí Wiszniewska-Białecka a p. Vadapalas, soudci
   Čtvrtý senát, v němž zasedají tři soudci:
   p. Legal, předseda senátu

               a)

               pí Lindh a p. Vadapalas, soudci

               b)

               p. Mengozzi a pí Wiszniewska-Białecka, soudci

         Pátý rozšířený senát, v němž zasad pět soudců:
   p. Vilaras, předseda senátu pí Martins Ribeiro, p. Dehousse, p. Šváby a pí Jürimäe, soudci
   Pátý senát, v němž zasedají tři soudci:
   p. Vilaras, předseda senátu

               a)

               pí Martins Ribeiro a pí Jürimäe, soudkyně

               b)

               p. Dehousse a p. Šváby, soudci

         V prvním senátu, v němž zasedají tři soudci, jsou soudci, kteří zasedají s předsedou senátu jako kolegium složené ze tří soudců, určeni postupně podle pořadí podle článku 6 jednacího řádu Soudu, aniž je dotčena souvislost věcí. V druhém až pátém senátu, v němž zasedají tři soudci, předseda senátu zasedá buď se soudci uvedenými pod písm. a) nebo se soudci uvedenými pod písm. b), podle kolegia, ke kterému přísluší soudce zpravodaj. Ve věcech, v nichž je předseda senátu soudcem zpravodajem, zasedá předseda senátu se soudci jednoho z těchto kolegií alternativně podle pořadí zápisu věcí do rejstříku Soudu, aniž je dotčena souvislost věcí.
   Věci, u nichž je soudce zpravodaj přidělen k jinému senátu v návaznosti na změnu složení senátů, jsou nově přiděleny s účinností od 13. září 2004 senátu, ke kterému přísluší soudce zpravodaj od tohoto data.
   Ve věcech, v nichž byla před 13. zářím 2004 písemná část řízení ukončena a jednání k ústní části řízení se konalo nebo bylo stanoveno, senáty nadále zasedají pro účely ústní části řízení, porady a rozsudku ve svém předchozím složení.
   Složení velkého senátu
   Dne 13. září 2004 Soud rozhodl v souladu s čl. 10 odst. 1 jednacího řádu, že na dobu od 13. září 2004 do 30. září 2005 bude složení velkého senátu následující: předseda p. Vesterdorf, předsedové senátů p. Jaeger, p. Pirrung, p. Vilaras a p. Legal, soudci rozšířeného senátu, který by rozhodoval v dotčené věci, kdyby byla tato věc přidělena senátu složenému z pěti soudců, jakož i čtyři další soudci určení předsedou Soudu postupně ze soudců z každého z ostatních senátů podle pořadí, které tito soudci zaujímají ve svých senátech podle délky doby ve funkci v souladu s článkem 6 jednacího řádu Soudu.
   Ve věcech, v nichž byla před 13. zářím 2004 písemná část řízení ukončena a jednání k ústní části řízení se konalo nebo bylo stanoveno před velkým senátem, zasedá velký senát nadále pro účely ústní části řízení, porady a rozsudku ve svém předchozím složení.
   Plénum
   Dne 13. září 2004 Soud rozhodl v souladu s čl. 32 odst. 1 druhým pododstavcem jednacího řádu, že pokud je v návaznosti na určení generálního advokáta na základě článku 17 jednacího řádu počet soudců pléna Soudu sudý, předem stanovené pořadí, podle kterého předseda Soudu určí soudce, který se nezúčastní rozhodování o dotyčné věci, je opačným pořadím, než které soudci zastávají podle délky doby ve funkci v souladu s článkem 6 jednacího řádu, ledaže soudce, který je takto určený, je soudcem zpravodajem. V tomto případě je určen soudce, který mu v pořadí podle délky doby ve funkci bezprostředně předchází.
   Určení soudce, který nahradí předsedu Soudu jako soudce určeného pro účely rozhodování o předběžném opatření
   Dne 13. září 2004 Soud rozhodl v souladu s článkem 106 jednacího řádu určit soudce p. Garcíu-Valdecasase, aby nahradil předsedu Soudu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně jako soudce určeného pro účely rozhodování o předběžném opatření na dobu od 13. září 2004 do 30. září 2005.
   Kritéria přidělování věcí senátům
   Dne 13. září 2004 Soud stanovil následující kritéria přidělování věcí senátům na dobu od 13. září 2004 do 30. září 2005 v souladu s článkem 12 jednacího řádu.

               1.

               Věci jsou přidělovány, po podání návrhu nebo žaloby a aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, senátům složeným ze tří soudců.

               2.

               Věci jsou přidělovány mezi senáty podle čtyř různých pořadí stanovených v závislosti na pořadí zápisu věcí v soudní kanceláři:

                           —

                           ve věcech týkajících se provádění soutěžních pravidel použitelných na podniky, pravidel ohledně podpor poskytnutých státy a pravidel vztahujících se na ochranná obchodní opatření;

                           —

                           ve věcech uvedených v článku 236 Smlouvy o ES a v článku 152 Smlouvy o ESAE;

                           —

                           ve věcech týkajících se práv duševního vlastnictví uvedených v čl. 130 odst. 1 jednacího řádu;

                           —

                           ve všech ostatních věcech.

         V rámci těchto pořadí nebude brán v úvahu první senát při každém pátém kole.
   Předseda Soudu se může odchýlit od těchto pořadí, aby přihlédl k souvislosti některých věcí nebo aby zajistil vyvážené rozdělení pracovního zatížení.


title: Věc T-81/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. dubna 2009 — Enercon v. OHIM (E-Ship) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství E-Ship — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. dubna 2009 — Enercon v. OHIM (E-Ship)
   (Věc T-81/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství E-Ship - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   2009/C 141/83
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupci: R. Böhm a V. Henke, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. prosince 2007 (věc R 319/2007-1), týkajícímu se přihlášky označení E-Ship jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Enercon GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc C-288/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Unabhängiger Finanzsenat, Aussenstelle Wien ze dne 28. června 2004 ve věci AB proti Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Unabhängiger Finanzsenat, Aussenstelle Wien ze dne 28. června 2004 ve věci AB proti Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk
   (Věc C-288/04)
   (2004/C 251/04)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Unabhängiger Finanzsenat, Aussenstelle Wien ze dne 28. června 2004 ve věci AB proti Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 6. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Unabhängiger Finanzsenat, Aussenstelle Wien žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Brání čl. 13 odst. 1 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství zdanění platů, mezd a požitků, které Společenství poskytují svým úředníkům a jiným zaměstnancům, v členských státech jen tehdy, když Evropská společenství využijí svého práva na zdanění?

               2)

               Brání čl. 16 odst. 1 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství zdanění platů, mezd a požitků, které Společenství poskytují svým úředníkům a jiným zaměstnancům, v členských státech jen tehdy, když je úředník nebo jiný zaměstnanec uveden ve sdělení ve smyslu tohoto článku, a opravňuje sdělení učiněné na základě tohoto článku finanční úřady členského státu automaticky, aby vykonávaly právo na vnitrostátní zdanění ohledně úředníků a jiných zaměstnanců, kteří v tomto sdělení nejsou uvedeni, a tudíž ohledně těch zaměstnanců, které Evropská společenství považují za místní zaměstnance?


title: Věc C-125/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada (Španělsko) dne 8. března 2012 — Promociones y Construcciones BJ 200 S.L. a další

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada (Španělsko) dne 8. března 2012 — Promociones y Construcciones BJ 200 S.L. a další
   (Věc C-125/12)
   2012/C 174/22
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada

      Účastníci původního řízení

   Promociones y Construcciones BJ 200 S.L., Ignacio Alba Muñoz, insolvenční správce společnosti Promociones y Construcciones BJ 200 S.L., a Agencia Estatal de la Administración Tributaria

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 199 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, který stanoví, že „1. Členské státy mohou stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je dodáno některé z dále uvedeného zboží nebo poskytnuta některá z dále uvedených služeb: (...) g) dodání nemovitosti prodávané dlužníkem z rozhodnutí soudu v řízení o nuceném prodeji“, v případě, kdy soudním řízením je řízení o konkurzu zahájené na základě prohlášení o úpadku daného dlužníka, vykládán v tom smyslu, že se vztahuje pouze na převody vlastnictví striktně dodržující vlastní likvidační povahu řízení nebo fázi likvidace, ve které se toto řízení nachází, a zcizení uvedených nemovitostí musí být tedy důsledkem celkového zpeněžení majetku dlužníka, nebo vzhledem k tomu, že řízení o konkurzu může skončit mimo jiné likvidací podniku v konkurzu, zahrnuje tento pojem také jakýkoliv převod vlastnictví k nemovitému majetku uskutečněný dlužníkem, na něhož byl prohlášen konkurz, v průběhu řízení o konkurzu?

               2)

               Musí být čl. 199 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán v tom smyslu, že „řízení o nuceném prodeji“, na které odkazuje, zahrnuje kolektivní úpadkové řízení projednávané soudem, v němž byl uskutečněn dobrovolný prodej některé či některých součástí majetku, nesouvisející s žádnou fází nuceného prodeje majetku a čistě z důvodu vhodnosti; nebo se naopak vztahuje pouze na nucené výkony rozhodnutí určené ke zpeněžení majetku dlužníka z rozhodnutí soudu?

               3)

               V tomto posledním případě, jestliže se čl. 199 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vztahuje striktně na nucené výkony rozhodnutí určené ke zpeněžení majetku dlužníka z rozhodnutí soudu, může být citované ustanovení vykládáno v tom smyslu, že vylučuje přenesení daňové povinnosti k DPH ve všech případech převodu vlastnictví k nemovitosti dlužníkem, na něhož byl prohlášen konkurz, z důvodu vhodnosti a účelnosti pro zájmy konkursu, uskutečněného mimo proces celkového zpeněžení jeho majetku, a je tedy třeba nepoužít vnitrostátní předpis, který rozšířil podmínky čl. 199 odst. 1 písm. g) směrnice 2006/112 na případy, které toto ustanovení nezahrnuje?


title: Věc C-47/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. ledna 2013 — Martin Grund v. Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. ledna 2013 — Martin Grund v. Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
   (Věc C-47/13)
   2013/C 108/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Martin Grund

      Žalovaný: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Zúčastněná osoba: zástupce zájmu Spolku u Bundesverwaltungsgericht

      Předběžné otázky

   Je zemědělská půda stálou pastvinou ve smyslu čl. 2 bodu 2 nařízení č.796/2004 (1), pokud je v současné době a již nejméně pět let využívána k pěstování trav nebo jiných zelených pícnin, avšak tato půda byla v tomto období přeorána a namísto původní zelené pícniny (v daném případě jetelová tráva) je oseta jiná zelená pícnina (v daném případě polní tráva), nebo se v těchto případech jedná o střídání plodin, které vznik stálé pastviny vylučuje?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243).


title: Věc C-30/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Ryanair Ltd v. PR Aviation BV („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 96/9/ES – Právní ochrana databází – Databáze, která není chráněná autorským právem ani zvláštním právem – Smluvní omezení práv uživatelů databáze“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/8

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Ryanair Ltd v. PR Aviation BV
      (Věc C-30/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 96/9/ES - Právní ochrana databází - Databáze, která není chráněná autorským právem ani zvláštním právem - Smluvní omezení práv uživatelů databáze“)
      (2015/C 073/10)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Ryanair Ltd

         Žalovaná: PR Aviation BV

         Výrok

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází musí být vykládána v tom smyslu, že se nevztahuje na databázi, která není chráněna ani autorským právem, ani zvláštním právem na základě této směrnice, takže čl. 6 odst. 1, články 8 a 15 uvedené směrnice nepředstavují překážku tomu, aby autor takové databáze stanovil smluvní omezení jejího používání ze strany třetích osob, aniž je přitom dotčeno použitelné vnitrostátní právo.

         (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc C-165/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Alfredo Rendón Marín v. Administración del Estado „Řízení o předběžné otázce — Občanství Unie — Články 20 a 21 SFEU — Směrnice 2004/38/ES — Právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který má záznam v rejstříku trestů, v členském státě — Rodič, který má ve výlučné péči dvě nezletilé děti, jež jsou občany Unie — První dítě, které má státní příslušnost členského státu pobytu — Druhé dítě, které má státní příslušnost jiného členského státu — Vnitrostátní právní předpisy vylučující udělení povolení k pobytu tomuto předkovi z důvodu jeho záznamu v rejstříku trestů — Odepření pobytu, které může vést k povinnosti dětí opustit území Unie“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Alfredo Rendón Marín v. Administración del Estado
   (Věc C-165/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Články 20 a 21 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který má záznam v rejstříku trestů, v členském státě - Rodič, který má ve výlučné péči dvě nezletilé děti, jež jsou občany Unie - První dítě, které má státní příslušnost členského státu pobytu - Druhé dítě, které má státní příslušnost jiného členského státu - Vnitrostátní právní předpisy vylučující udělení povolení k pobytu tomuto předkovi z důvodu jeho záznamu v rejstříku trestů - Odepření pobytu, které může vést k povinnosti dětí opustit území Unie“)
   (2016/C 419/02)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Alfredo Rendón Marín

      Žalovaná: Administración del Estado

      Výrok

   Článek 21 SFEU a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví automatické odmítnutí udělit povolení k pobytu státnímu příslušníkovi třetího státu, jenž je rodičem nezletilého dítěte, občana Unie se státní příslušností jiného členského státu než hostitelského členského státu, které vyživuje a jež s ním pobývá v hostitelském členském státě, jen z toho důvodu, že tento rodič má záznam v rejstříku trestů.
   Článek 20 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že téže vnitrostátní právní úpravě, která stanoví automatické odmítnutí udělit povolení k pobytu státnímu příslušníkovi třetího státu, jenž je rodičem nezletilých dětí, občanů Unie, které má ve výlučné péči, jen z toho důvodu, že tento rodič má záznam v rejstříku trestů, brání, jestliže by tyto děti musely v důsledku tohoto odmítnutí opustit území Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


title: Věc C-590/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 15. prosince 2010 — Wolfgang Köppl v. Freistaat Bayern

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 15. prosince 2010 — Wolfgang Köppl v. Freistaat Bayern
   (Věc C-590/10)
   2011/C 95/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Wolfgang Köppl

      Žalovaný: Svobodný stát Bavorsko

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 1 odst. 2, jakož i čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice 91/439/EHS (1) — zejména vzhledem k čl. 2 odst. 1 a čl. 3 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie — vykládat v tom smyslu, že členskému státu („hostitelskému členskému státu“) umožňují neuznat řidičské oprávnění skupiny B, které bylo — za nedodržení podmínky bydliště uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 91/439/EHS, jež je zjevné ze samotného řidičského průkazu — vydáno jiným členským státem („vydávající členský stát“),osobě, vůči které hostitelský členský stát dříve uplatňoval opatření ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 91/439/EHS, pokud tato osoba později získala ve vydávajícím členském státě řidičské oprávnění skupiny C, aniž by z řidičského průkazu vyplývalo nedodržení podmínky bydliště?

               2)

               Může hostitelský členský stát v případě kladné odpovědi na tuto otázku rovněž odmítnout uznat řidičské oprávnění skupiny C, které bylo této osobě vydáno?

      (1)  Směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317).


title: Věc C-514/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2007 Švédským královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (velkého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-36/04, Association de la presse internationale ASBL (API) v. Komise Evropských společenství

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2007 Švédským královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (velkého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-36/04, Association de la presse internationale ASBL (API) v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-514/07 P)
   (2008/C 51/54)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Švédské království (zástupci: A. Falk a S. Johannesson, advokáti)

      Další účastnice řízení: Association de la presse internationale ASBL (API) a Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

               —

               Zrušil bod 2 výroku rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 ve věci T-36/04;

               —

               zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Komise ze dne 20. listopadu 2003, v souladu s návrhovými žádáními předloženými API Soudu prvního stupně, a tedy rovněž ve vztahu k zamítnutému přístupu k podáním předloženým Komisí ve věci T-209/01 Honeywell v. Komise, věci T-210/01 General Electric v. Komise a věci C-203/03 Komise v. Rakousko, a

               —

               nařídil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               V rozsudku, proti kterému je podán kasační opravný prostředek, Soud prvního stupně nesprávně použil právo Společenství tím, že nezrušil rozhodnutí Komise v plném rozsahu.

               2.

               Na straně jedné Soud prvního stupně shledal, že v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1) jsou orgány povinny posoudit, zda by zpřístupnění specificky a konkrétním způsobem poškodilo zájem chráněný výjimkou. Pouze v případě, kdy tomu tak je, může být výjimka základem pro zamítnutí zpřístupnění dokumentu. Toto posouzení musí být provedeno ve vztahu ke každému jednotlivému dokumentu. Navrhovatel podporuje tento závěr.

               3.

               Na druhé straně nicméně Soud prvního stupně došel k závěru, že přesně v tomto případě Komise nebyla povinna provést takové posouzení vzhledem k tomu, že existuje obecný požadavek na důvěrnost dokumentů předložených v probíhajících věcech, dokud se ve věci nekonalo jednání. Tento obecný požadavek na důvěrnost je založen jednak na právu na spravedlivý proces před nestranným soudem a jednak na skutečnosti, že Komisi musí být umožněno chránit své zájmy jako účastníku řízení ve věci. V tomto ohledu Soud prvního stupně shledal, že Komise neprovedla nesprávné posouzení, když zamítla přístup k předloženým dokumentům.

               4.

               Podle navrhovatele je tento poslední závěr neslučitelný s povinností posoudit otázku zpřístupnění vzhledem k obsahu specifického dokumentu. Ve svém rozsudku tak Soud prvního stupně nesprávně použil právo Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 43.


title: Věc T-345/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise ( Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Poskytování služeb týkajících se vývoje a poskytování služeb na podporu informační služby Společenství pro výzkum a vývoj Společenství (CORDIS) — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zásada rovného zacházení s uchazeči a zásada transparentnosti )

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-345/03) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Poskytování služeb týkajících se vývoje a poskytování služeb na podporu informační služby Společenství pro výzkum a vývoj Společenství (CORDIS) - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zásada rovného zacházení s uchazeči a zásada transparentnosti“)
   (2008/C 107/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: původně S. Pappas, poté N. Korogiannakis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. O'Reilly a L. Parpala, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh žalobkyně na zrušení rozhodnutí Komise o zadání zakázky, která je předmětem nabídkového řízení č. ENTR/02/055 – CORDIS č. 2 a která se týká vývoje a poskytování služeb na podporu informační služby Společenství pro výzkum a vývoj Společenství (CORDIS)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2003 o zadání zakázky, která je předmětem nabídkového řízení č. ENTR/02/055 – CORDIS č. 2, se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Výmaz věci C-548/03

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/22

         Výmaz věci C-548/03 (1)

   (2005/C 106/50)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 16. prosince 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-548/03: Evropský parlament proti Radě Evropské unie podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Irskem.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.02.2004


title: Věc T-378/17: Žaloba podaná dne 8. června 2017 – La Zaragozana v. EUIPO – Heineken Italia (CERVISIA)

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/39

         Žaloba podaná dne 8. června 2017 – La Zaragozana v. EUIPO – Heineken Italia (CERVISIA)
   (Věc T-378/17)
   (2017/C 256/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: La Zaragozana, SA (Zaragoza, Španělsko) (zástupce: L. Broschat García, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Heineken Italia SpA (Pollein, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „CERVISIA“ – přihláška č. 13 395 397

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. března 2017 ve věci R 1241/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-179/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 15. května 2009 — Poumon vert de la Hulpe ASBL, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh v. Région wallonne

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 15. května 2009 — Poumon vert de la Hulpe ASBL, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh v. Région wallonne
   (Věc C-179/09)
   2009/C 180/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Poumon vert de la Hulpe ASBL, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh

      Žalovaný: Région wallonne

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 1 odst. 5 směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1) vykládán tak, že vylučuje ze své působnosti takové právní předpisy — jako je nařízení Valonského regionu ze dne 17. července 2008 o některých povoleních, u kterých existují naléhavé důvody obecného zájmu —, které se omezují na stanovení, že „existují důvody naléhavého zájmu“ pro vydání povolení v oblasti územního plánování, v oblasti životního prostředí a individuálních povolení týkajících se úkonů a prací, které uvádí, a které „schvalují“ povolení, u kterých je uvedeno, že „existují naléhavé důvody obecného zájmu“?

               2)

                           a)

                           Brání články 1, 5, 6, 7, 8 a 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice Rady 97/11/ES (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (3), právnímu režimu, kdy je povolení provést záměr podléhající posouzení vlivů vydáno legislativním aktem, proti kterému není možné podat opravný prostředek u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění hmotněprávní nebo procesní legality rozhodnutí, kterým se vydává povolení k uskutečnění záměru?

                           b)

                           Musí být článek 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (4), vykládán tak, že členským státům ukládá stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?

                           c)

                           Musí být článek 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 2003/35/ES, vykládán vzhledem k Aarhuské úmluvě o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005, vykládán tak, že ukládá členským státům stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti pro každou hmotněprávní nebo procesní otázku týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. 175, s.40; Zvl. vyd. 15/01 s. 248).

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03 s. 151).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07 s. 466).

      (4)  Rozhodnutí Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 124, s. 1).


title: Věc C-232/08: Žaloba podaná dne 29. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/25

         Žaloba podaná dne 29. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-232/08)
   (2008/C 209/37)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn a K. Banks, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že povolilo rybářská plavidla s vyšším výkonem motoru, než jaký je povolen podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 850/98 (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 23 nařízení (ES) č. 2371/2002 (2) a z čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93 (3);

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise uplatňuje, že nizozemská vláda neplní svou prováděcí povinnost, protože zcela vědomě připouští porušování ustanovení, které upravuje maximální výkon motoru, se kterým může být prováděn rybolov v oblasti omezení lovu platýse velkého.
   Jednak podle údajů nizozemské vlády, ty nizozemské lodě „Eurokutter“, které se řídí interní dohodou (Nijpelsovy komise) musí dodržovat maximální povolený výkon motoru 300 koňský sil teprve od 1. května 2009. Z těchto údajů dále vyplývá, že při kontrole dodržování příslušného ustanovení systematicky platí toleranční rámec ve výši 12,5 %, a proto překročení maximálního výkonu motoru v rámci tohoto rámce není trestáno.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů (Úř. věst. L 125, s. 1; Zvl. vyd. 04/03, s. 217).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 261, s. 1; Zvl. vyd. 04/02, s. 70).


title: Věc C-82/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-82/08) (1)

   (2009/C 69/65)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-646/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Ipatau v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Bělorusku — Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů — Omezení vstupu a průjezdu přes území Unie — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Přípustnost — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Nesprávné posouzení“

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Ipatau v. Rada
   (Věc T-646/11) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Bělorusku - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů - Omezení vstupu a průjezdu přes území Unie - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Nesprávné posouzení“)
   2014/C 388/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vadzim Ipatau (Minsk, Bělorusko) (zástupce: M Michalauskas, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a B. Driessen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/666/SZBP ze dne 10. října 2011, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 265, s. 17) v rozsahu, v němž se týká žalobce, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1000/2011 ze dne 10. října 2011, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 265, s. 8) v rozsahu, v němž se týká žalobce, rozhodnutí Rady ze dne 14. listopadu 2011, kterým se zamítá žádost žalobce o odstranění jeho jména z rozhodnutí Rady 2011/69/SZBP ze dne 31. ledna 2011, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 28, s. 40), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 84/2011 ze dne 31. ledna 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska Rady (EU) č. 84/2011 ze dne 31. ledna 2011, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 28, s. 17), a na zrušení rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 285, s. 1) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 307, s. 7) v rozsahu, v němž se týkají žalobce.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Vadzim Ipatau ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012.


title: Věc T-309/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. března 2008 – Nizozemsko v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/43

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. března 2008 – Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-309/07) (1)

   (2008/C 107/74)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc C-131/16: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajowa Izba Odwoławcza – Polsko) – Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik v. Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/17/ES — Zásady zadávání zakázek — Článek 10 — Zásada rovného zacházení s uchazeči — Povinnost zadavatele požadovat po uchazečích, aby změnili nebo doplnili svou nabídku — Právo zadavatele ponechat si bankovní záruku v případě odmítnutí — Směrnice 92/13/EHS — Článek 1 odst. 3 — Přezkumné řízení — Rozhodnutí o zadání veřejné zakázky — Vyloučení uchazeče — Návrh na přezkum domáhající se zrušení — Právní zájem“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/13

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajowa Izba Odwoławcza – Polsko) – Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik v. Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.
   (Věc C-131/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/17/ES - Zásady zadávání zakázek - Článek 10 - Zásada rovného zacházení s uchazeči - Povinnost zadavatele požadovat po uchazečích, aby změnili nebo doplnili svou nabídku - Právo zadavatele ponechat si bankovní záruku v případě odmítnutí - Směrnice 92/13/EHS - Článek 1 odst. 3 - Přezkumné řízení - Rozhodnutí o zadání veřejné zakázky - Vyloučení uchazeče - Návrh na přezkum domáhající se zrušení - Právní zájem“)
   (2017/C 239/17)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik

      Žalovaná: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.
   za přítomnosti: Digital-Center sp. z o.o.

      Výrok

               1)

               Zásada rovného zacházení s hospodářskými subjekty, která je stanovena v článku 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby veřejný zadavatel v rámci zadávacího řízení vyzval uchazeče, aby předložil požadovaná prohlášení nebo dokumenty, jejichž předložení bylo vyžadováno podle zadávací dokumentace a které nebyly předloženy ve lhůtě stanovené k podání nabídek. Tento článek naopak nebrání tomu, aby veřejný zadavatel vyzval uchazeče, aby objasnil nabídku nebo opravil zjevnou chybu v psaní, kterou je taková nabídka stižena, avšak s výhradou, že taková výzva musí být adresována všem uchazečům, kteří se nacházejí ve stejné situaci, se všemi uchazeči musí být zacházeno stejně a korektně a toto objasnění nebo oprava nemohou představovat novou nabídku, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, musí být vykládána v tom smyslu, že v takové situaci, jaká nastala ve věci v původním řízení, v níž v rámci zadávacího řízení, v němž byly předloženy dvě nabídky a v rámci něhož přijal veřejný zadavatel zároveň dvě rozhodnutí, z nichž prvním se zamítá nabídka jednoho z uchazečů a druhým se uděluje zakázka druhému z nich, musí mít vyloučený uchazeč, který podal návrh na přezkum směřující proti těmto dvěma rozhodnutím, možnost domáhat se vyloučení nabídky úspěšného uchazeče, takže pojem „určitá zakázka“ ve smyslu čl. 1 odst. 3 směrnice 92/13, ve znění směrnice 2007/66, se v případě potřeby může týkat případného zahájení nového zadávacího řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  9. února 2006  ve spojených věcech C-23/04 až C-25/04 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Protodikeio Athinon): Sfakianakis AEVE proti Elliniko Dimosio (Dohoda o přidružení EHS Maďarsko — Povinnost vzájemné pomoci celních orgánů — Vybrání dovozního cla po propuštění zboží v důsledku odvolání průvodních osvědčení pro dovezené výrobky ve vývozním státě)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 9. února 2006
   ve spojených věcech C-23/04 až C-25/04 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Protodikeio Athinon): Sfakianakis AEVE proti Elliniko Dimosio (1)

   (Dohoda o přidružení EHS Maďarsko - Povinnost vzájemné pomoci celních orgánů - Vybrání dovozního cla po propuštění zboží v důsledku odvolání průvodních osvědčení pro dovezené výrobky ve vývozním státě)
   (2006/C 86/08)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve spojených věcech C-23/04 až C-25/04, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími Dioikitiko Protodikeio Athinon (Řecko) ze dne 30. září 2003, došlými Soudnímu dvoru dne 26. ledna 2004, v řízeních Sfakianakis AEVE proti Elliniko Dimosio, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J. Makarczyk, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 9. února 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 31 odst. 2 a článek 32 protokolu č. 4 Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na druhé straně, ve znění rozhodnutí Rady přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na druhé straně č. 3/96 ze dne 28. prosince 1996, musí být vykládány v tom smyslu, že celní orgány dovozního státu jsou povinny zohlednit soudní rozhodnutí vydaná ve vývozním státě o žalobách podaných proti výsledkům kontroly platnosti průvodních osvědčení vydaných celními orgány vývozního státu, pokud byly o existenci těchto žalob a obsahu těchto rozhodnutí, a to nezávisle na skutečnosti, zda kontrola platnosti průvodních osvědčení byla, či nebyla provedena na žádost celních orgánů dovozního státu.

               2.

               Třebaže nebyla rozhodnutí orgánů vývozního státu, jež původně vydaly osvědčení EUR.1, odvolána nebo zrušena, brání užitečný účinek zrušení cel stanoveného v Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na druhé straně, uzavřené a schválené rozhodnutím Rady a Komise ze dne 13. prosince 1993, tomu, aby celní orgány dovozního státu vydaly předtím, než jim bude sdělen konečný výsledek žalob podaných proti závěrům kontroly po propuštění zboží, správní rozhodnutí ukládající zaplacení cla, zvýšeného o daně a pokuty.

               3.

               Odpověď na první tři položené otázky nemůže být ovlivněna skutečností, že ani řecké celní orgány, ani maďarské celní orgány podle článku 33 uvedeného protokolu č. 4, ve znění rozhodnutí č. 3/96, nepožádaly o zasedání Výboru přidružení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004

      Úř. věst. C 85, 3.4.2004.


title: Věc T-74/09: Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2010 — Francie v. Komise

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2010 — Francie v. Komise
   (Věc T-74/09) (1)

   2010/C 195/52

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc F-67/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 25. června 2015 – Mikulik v. Rada „Veřejná služba — Úředníci — Zkušební doba — Prodloužení zkušební doby — Propuštění na konci zkušební doby — Zkušební doba uskutečněná za nezákonných podmínek“

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/24

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 25. června 2015 – Mikulik v. Rada
   (Věc F-67/14) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Zkušební doba - Prodloužení zkušební doby - Propuštění na konci zkušební doby - Zkušební doba uskutečněná za nezákonných podmínek“)
   (2015/C 254/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Filip Mikulik (Praha, Česká republika) (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o propuštění žalobce na konci jeho zkušební doby a na náhradu nemajetkové újmy, kterou údajně utrpěl.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Filip Mikulik ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 380, 27.10.2014, s. 26.


title: Věc C-494/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Heintz van Landewijck SARL v. Staatssecretaris van Financiën (Daňové předpisy — Sbližování právních předpisů — Směrnice 92/12/EHS — Spotřební daň — Daňové značení — Šestá směrnice o DPH — Články 2 a 27 — Zmizení daňových kolků)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Heintz van Landewijck SARL v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-494/04) (1)

   (Daňové předpisy - Sbližování právních předpisů - Směrnice 92/12/EHS - Spotřební daň - Daňové značení - Šestá směrnice o DPH - Články 2 a 27 - Zmizení daňových kolků)
   (2006/C 212/09)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Heintz van Landewijck SARL

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad čl. 27 odst. 1 a 5 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), ve znění deváté směrnice 78/583/EHS (Úř. věst. L 194, s. 16; Zvl. vyd. 09/01, s. 69 ) – Výklad směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s.1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179) – Slučitelnost vnitrostátních právních předpisů s právní úpravou Společenství – Daňové kolky na tabákové výrobky – Zmizení před použitím
   Výrok

               1)

               Ani směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ani zásada proporcionality nebrání tomu, aby členské státy přijaly právní předpisy, které neupravují vrácení částky odvedené spotřební daně, jestliže daňové kolky zmizely před jejich umístěním na tabákové výrobky, pokud toto zmizení není přičitatelné vyšší moci nebo nahodilé události a pokud není prokázáno, že tyto kolky byly zničeny nebo znehodnoceny, a ukládají tak finanční odpovědnost za ztrátu daňových kolků jejich nabyvateli.

               2)

               Článek 27 odst. 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně je třeba vykládat v tom smyslu, že nedodržení lhůty pro oznámení není podstatnou vadou řízení, která by mohla vést k nepoužitelnosti opožděně oznámeného odchylujícího se opatření.

               3)

               Článek 27 odst. 1 a 5 šesté směrnice 77/388 je třeba vykládat v tom smyslu, že takový odchylující se režim vybírání DPH prostřednictvím daňových kolků, jako je režim zavedený článkem 28 zákona o dani z obratu ze dne 28. června 1968 (Wet op de omzetbelasting), je slučitelný s požadavky stanovenými těmito ustanoveními směrnice a nepřekračuje to, co je nezbytné za účelem zjednodušení postupu vybírání daně.

               4)

               Neexistence povinnosti vrácení částek zaplacených za získání daňových kolků, které odpovídají dani z přidané hodnoty, není neslučitelná se šestou směrnicí 77/388, a zejména s jejím čl. 27 odst. 1 a 5, jestliže daňové kolky zmizely před jejich umístěním na tabákové výrobky, toto zmizení není přičitatelné vyšší moci nebo nahodilé události a není prokázáno, že tyto kolky byly zničeny nebo znehodnoceny.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Věc C-296/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Montpellier (Francie) dne 3. července 2008 – Ministère public v. Ignacio Pédro Santesteban Goicoechea

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Montpellier (Francie) dne 3. července 2008 – Ministère public v. Ignacio Pédro Santesteban Goicoechea
   (Věc C-296/08)
   (2008/C 223/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Montpellier
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministère public

      Žalovaný: Ignacio Pédro Santesteban Goicoechea
   Předběžné otázky

               1)

               Jestliže členský stát, v daném případě Španělsko, podle čl. 31 odst. 2 rámcového rozhodnutí ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (1) neoznámil, že hodlá i nadále postupovat podle dvoustranných nebo mnohostranných dohod, je v důsledku toho vzhledem k výrazu „nahrazuje“ obsaženému v článku 31 tohoto rámcového rozhodnutí nepřípustné, aby tento členský stát použil ve vztahu k jinému členskému státu, v daném případě Francii, který učinil prohlášení podle článku 32 rámcového rozhodnutí, jiné postupy než evropský zatýkací rozkaz?

               2)

               Je přípustné, aby vykonávající členský stát, který učinil výhrady, postupoval podle úmluvy ze dne 27. září 1996, tedy úmluvy předcházející 1. lednu 2004, která však v tomto vykonávajícím státě vstoupila v platnost až po 1. lednu 2004, tj. datu uvedeném v článku 32 rámcového rozhodnutí?

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1).


title: Věc C-470/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 14. září 2011 — SIA Garkalns v. Rīgas dome

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 14. září 2011 — SIA „Garkalns“ v. Rīgas dome
   (Věc C-470/11)
   2011/C 331/23
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: SIA „Garkalns“

      Odpůrkyně: Rīgas dome

      Předběžná otázka

   Je třeba článek 49 Smlouvy o založení Evropského společenství a povinnost transparentnosti, která je s ním spojena, vykládat v tom smyslu, že s přípustnými omezeními volného pohybu služeb je slučitelné to, že předem veřejně vyhlášený zákon používá neurčitý právní pojem, jako je „podstatná újma zájmům státu a obyvatel dotčeného správního území“, který je nutno konkretizovat při každém jednotlivém použití prostřednictvím výkladových kritérií, který ale současně umožňuje určitou pružnost při posouzení zásahu do svobody?


title: Věc T-194/12: Žaloba podaná dne 30. dubna 2012 — Advance Magazine Publishers v. OHIM — Bauer Consumer Media (GOLF WORLD)

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/8

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2012 — Advance Magazine Publishers v. OHIM — Bauer Consumer Media (GOLF WORLD)
   (Věc T-194/12)
   2012/C 209/13
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Advance Magazine Publisher, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupce: R. Hacon, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bauer Consumer Media Ltd (Peterborough, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 9. února 2012 ve věci R 239/2011-1;

               —

               zamítl předmětnou přihlášku pro všechny výrobky a služby, pro které byla zveřejněna pro účely podání námitek;

               —

               alternativně, rozhodl, že důkazy o užívání jsou dostatečné a že námitky se vrací zpět námitkovému oddělení k rozhodnutí o sporu mezi předmětnými ochrannými známkami a

               —

               přiznal osobě, která podala námitky, náhradu nákladů námitkového řízení, nákladů řízení před odvolacím senátem, nákladů vynaložených v tomto řízení a nařídil vrácení poplatku za odvolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „GOLF WORLD“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 38 a 41 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 7070147

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Beneluxu „GOLF WORLD“ zapsaná pod číslem 465586 pro výrobky zařazené do třídy 16; dánská slovní ochranná známka „GOLF WORLD“ zapsaná pod číslem 541/1991 pro výrobky zařazené do třídy 16; francouzská slovní ochranná známka „GOLF WORLD“ zapsaná pod číslem 1551025 pro výrobky zařazené do třídy 16; řecká slovní ochranná známka „GOLF WORLD“ zapsaná pod číslem 96430 pro výrobky zařazené do třídy 16; italská slovní ochranná známka „GOLF WORLD“ zapsaná pod číslem 575282 pro výrobky zařazené do třídy 16; španělská slovní ochranná známka „GOLF WORLD“ zapsaná pod číslem 1308477 pro výrobky zařazené do třídy 16; švédská slovní ochranná známka „GOLF WORLD“ zapsaná pod číslem 229611 pro výrobky zařazené do třídy 16; portugalská slovní ochranná známka „GOLF WORLD“ zapsaná pod číslem 259281 pro výrobky zařazené do třídy 16; irská slovní ochranná známka „GOLF WORLD“ zapsaná pod číslem 113474 pro výrobky zařazené do třídy 16

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 42 nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc C-123/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/22

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-123/07) (1)

   (2008/C 142/38)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-215/06: Žaloba podaná dne 8. srpna 2006 – American Clothing Associates v. OHIM (obrazová ochranná známka – javorový list a písmena RW)

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/12

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2006 – American Clothing Associates v. OHIM (obrazová ochranná známka – javorový list a písmena RW)
   (Věc T-215/06)
   (2006/C 249/31)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: American Clothing Associates (Evergem, Belgie) (zástupci: P. Maeyaert a N. Clarembeaux, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2006 ve věci R 1463/2005-1;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka složená z javorového listu a písmen RW pro výrobky a služby tříd 18, 25 a 40 (přihláška č. 2 785 368)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně uplatňuje nejprve porušení čl. 7 odst. 1 písm. h) nařízení Rady č. 40/94 a článku 6b Pařížské úmluvy, jelikož odvolací senát OHIM nezohlednil celkový dojem přihlašované ochranné známky a dopustil se nesprávného posouzení charakteru heraldického napodobení javorového listu, který obsahuje tato ochranná známka. Žalobkyně rovněž uplatňuje, že odvolací senát nesprávně odmítl zohlednit dobré jméno ochranné známky v rámci absolutního důvodu pro zamítnutí zápisu stanoveného čl. 7 odst. 1 písm. h) nařízení č. 40/94.


title: Věc C-378/13: Žaloba podaná dne 2. července 2013 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/31

         Žaloba podaná dne 2. července 2013 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-378/13)
   2013/C 260/58
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: M. Patakia e A. Alcover San Pedro)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání

               —

               Určit, že Řecká republika tím, že nepřijala opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora ze dne 6. října 2005 vydaného ve věci C-502/03, Komise v. Řecká republika, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU;

               —

               uložit Řecké republice, aby zaplatila Komisi penále v navrhované výši 71 193,60 eur za každý den prodlení s plněním povinností vyplývajících z rozsudku vydanému ve věci C-502/03, a to ode dne vyhlášení rozsudku, který bude vydán v projednávané věci, až do dne splnění povinností vyplývajících z rozsudku vydaného ve věci C-502/03;

               —

               uložit Řecké republice, aby zaplatila Komisi paušální částku ve výši 7 786,80 eur za den, a to ode dne vyhlášení rozsudku ve věci C-502/03 až do dne vyhlášení rozsudku, který bude vydán v projednávané věci, nebo do dne splnění povinností vyplývajících z rozsudku C-502/03, dojde-li k němu dříve;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               V rozsudku vydanému dne 6. října 2005 ve věci C-502/03, Komise v. Řecká republika, Soudní dvůr rozhodl takto:

                           „1)

                           Řecká republika tím, že nepřijala opatření nezbytná pro zajištění dodržování článků 4, 8 a 9 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

                           2)

                           Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.“

               2)

               Článek 260 odst. 1 SFEU stanoví, že shledá-li Soudní dvůr, že členský stát nesplnil povinnost, která pro něj vyplývá z výše uvedené Smlouvy, je tento stát povinen přijmout opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora.

               3)

               Komise poté, co dodržela postup před zahájením soudního řízení, jenž je upraven v článku 260 SFEU, zaslala Řecké republice výzvu dopisem a doplňující výzvu dopisem, v nichž jí umožnila předložit své vyjádření k přijetí opatření ke splnění povinností vyplývajících z výše uvedeného rozsudku.

               4)

               Komise poté, co provedla analýzu odpovědí Řecké republiky na výše uvedené dopisy a zvláště osmi zpráv o pokroku předložených Řeckou republikou, konstatovala, že Řecká republika více než sedm let po vydání výše uvedeného rozsudku stále nepřijala veškerá nezbytná opatření vyžadovaná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 6. října 2005 vydaného ve věci C-502/03, a rozhodla se podat žalobu podle čl. 260 odst. 2 SFEU.


title: Věc C-96/05: Žaloba podaná dne 21. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/21

         Žaloba podaná dne 21. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-96/05)
   (2005/C 93/39)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. února 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Geraldem Braunem a Georgiosem Zavvosem, členy právní služby Komise, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/65/ES ze dne 27. září 2001, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS a 86/635/EHS, pokud se jedná o pravidla oceňování pro roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky některých forem společností, bank a ostatních finančních institucí (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená k provedení směrnice uplynula dne 1. ledna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 283, 27.10.2001, s. 28.


               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/1

         2009/C 220/01
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 205, 29.8.2009

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 193, 15.8.2009

      Úř. věst. C 180, 1.8.2009

      Úř. věst. C 167, 18.7.2009

      Úř. věst. C 153, 4.7.2009

      Úř. věst. C 141, 20.6.2009

      Úř. věst. C 129, 6.6.2009

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu