title: Věc C-486/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovinsko) dne 9. srpna 2021 – SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o v. Mestna občina Ljubljana

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovinsko) dne 9. srpna 2021 – SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o v. Mestna občina Ljubljana
      (Věc C-486/21)
      (2021/C 471/29)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o

         Žalovaná: Mestna občina Ljubljana

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být nařízení (ES) č. 2195/2002 [ze dne 5. listopadu 2002 o společném slovníku pro veřejné zakázky (CPV)] (1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 213/2008 [ze dne 28. listopadu 2007, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002 o společném slovníku pro veřejné zakázky (CPV) (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (3) a 2004/18/ES (4) pokud jde o přezkum CPV] vykládáno v tom smyslu, že pronájem motorových vozidel pro přepravu cestujících bez řidiče nespadá do skupiny 601 společného slovníku CPV, ale do skupiny 341 společného slovníku CPV, s přidáním kódu CPV PA01-7, uvedeného v doplňkovém slovníku, Pronájem, k doplnění popisu, a která není ovlivněna kódem PB04-7 Bez řidiče doplňkového slovníku CPV, tudíž z kódů skupiny 341 společného slovníku CPV ve spojení s kódem PA01-7 Pronájem doplňkového slovníku CPV vyplývá, že je nutné považovat pronájem motorových vozidel pro přepravu cestujících bez řidiče za veřejnou zakázku na dodávky, a nikoli za veřejnou zakázku na služby, a v důsledku toho v případě, že hlavní složka investice hospodářského subjektu k realizaci projektu na vytvoření veřejného systému pronájmu a sdílení elektrických vozidel spočívá v dodávce elektrických vozidel, a tato investice je také větší než investice veřejného zadavatele na realizaci projektu, není naplněn prvek „služby“ uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2014/23 [ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí] (5) a smlouva o realizaci tohoto projektu tedy není koncesí na služby ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2014/23?

                  2.

                  Musí být pojem „poskytování a řízení služeb“ uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2014/23/EU vykládán v tom smyslu, že:

                              a)

                              pojem „poskytování služeb“ uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2014/23/EU má stejný význam jako pojem „poskytování služeb“ uvedený v čl. 2 odst. 1 bodu 9 směrnice 2014/24/EU [ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES] (6) takže pojem „poskytování služeb“ uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2014/23/EU znamená, že v případě vytvoření veřejného systému pronájmu a sdílení elektrických vozidel poskytuje hospodářský subjekt služby související s pronájmem a sdílením elektrických vozidel a provádí činnosti, které jdou nad rámec pronájmu a sdílení elektrických vozidel,
                              a

                              b)

                              pojem „řízení služeb“ uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2014/23/EU znamená, že hospodářský subjekt vykonává „právo brát užitky vyplývající z poskytování služeb“, uvedené dále v čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2014/23/EU, že toto řízení vytváří příjmy, tudíž pojem „řízení služeb“ uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2014/23/EU znamená, že v případě vytvoření veřejného systému pronájmu a sdílení elektrických vozidel, z důvodu poskytování služeb souvisejících s pronájmem a sdílením elektrických vozidel a výkonem činností, které jdou nad rámec pronájmu a sdílení elektrických vozidel, má hospodářský subjekt právo účtovat uživatelům poplatky za poskytování služeb a není povinen platit obci poplatek za parkoviště a náklady na pravidelnou údržbu parkovišť, a je tedy legitimní, že na tomto základě vytváří příjmy?

                  3.

                  Musí být pojem „celkový obrat koncesionáře bez DPH za dobu trvání koncese, odhadnutý veřejným zadavatelem nebo zadavatelem, jako protiplnění za […] služby, jež jsou předmětem koncese“, uvedený v čl. 8 odst. 2 prvním pododstavci směrnice 2014/23/EU, vykládán v tom smyslu, že „celkový obrat koncesionáře“ zahrnuje také platby uživatelů samotnému koncesionáři, a že tedy také tyto platby představují „protiplnění za […] služby, jež jsou předmětem koncese“?

                  4.

                  Musí být čl. 8 odst. 1 směrnice 2014/23/EU vykládán v tom smyslu, že směrnice 2014/23/EU se použije, pokud hodnota investic nebo hodnota investic a výdajů vynaložených hospodářským subjektem v souvislosti s koncesí na služby nebo hospodářským subjektem a veřejným zadavatelem v souvislosti s koncesí na služby (zjevně) přesahuje hodnotu 5 350 000 eur bez DPH?

                  5.

                  Musí být čl. 38 odst. 1 směrnice 2014/23/EU vykládán v tom smyslu, že umožňuje veřejnému zadavateli uložit podmínku účasti související s odbornou činností a požadovat, aby hospodářské subjekty předložily důkazy prokazující splnění takové podmínky, rovněž v souladu s prováděcím nařízením 2015/1986 [ze dne 11. listopadu 2015, kterým se stanoví standardní formuláře pro uveřejňování oznámení v oblasti zadávání veřejných zakázek a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) č. 842/2011] (7) a opravou [prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1986 (8) ze dne 11. listopadu 2015, kterým se stanoví standardní formuláře pro uveřejňování oznámení v oblasti zadávání veřejných zakázek a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) č. 842/2011], které v příloze XXI stanoví oznámení o zahájení koncesního řízení (standardní formulář 24), jehož součástí je i oddíl III.1.1. Profesní kvalifikační předpoklady dodavatelů, včetně požadavků týkajících se registrace v profesních nebo jiných rejstřících?

                  6.

                  V případě kladné odpovědi na pátou otázku, musí být čl. 38 odst. 1 směrnice 2014/23/EU ve spojení se zásadami rovného zacházení a zákazu diskriminace uvedenými v čl. 3 odst. 1 směrnice 2014/23/EU vykládán v tom smyslu, že za účelem stanovení podmínky účasti související s odbornou činností může veřejný zadavatel odkázat na vnitrostátní údaj NACE 77.110 k popisu činnosti Pronájem a leasing automobilů a jiných lehkých motorových vozidel, kromě motocyklů, který má stejný význam jako ustanovení nařízení 1893/2006 [ze dne 20. prosince 2006, kterým se zavádí statistická klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2 a kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 a některá nařízení ES o specifických statistických oblastech] (9) v příloze I, NACE REV 2, třída 77.11 Pronájem a leasing automobilů a lehkých motorových vozidel?

                  7.

                  V případě kladné odpovědi na pátou otázku, musí být čl. 38 odst. 1 směrnice 2014/23/EU, zejména pokud jde o požadavek proporcionality, ve spojení se zásadami rovného zacházení a zákazu diskriminace uvedenými v čl. 3 odst. 1 směrnice 2014/23/EU, vykládán v tom smyslu, že veřejný zadavatel může požadovat splnění podmínky registrace výkonu činnosti Pronájem a leasing automobilů a jiných lehkých motorových vozidel, kromě motocyklů každým z partnerů?

                  8.

                  Musí být čl. 2 odst. 1 bod 8 směrnice 2014/24/EU vykládán v tom smyslu, že se jedná o veřejnou zakázku na dodávky, když (v závislosti na hodnotě investice hospodářského subjektu) podstatná část budoucího smluvního vztahu mezi obcí a hospodářským subjektem souvisí s pronájmem a sdílením elektrických vozidel určených pro uživatele veřejného systému pronájmu a sdílení elektrických vozidel, když obec neinvestuje do realizace projektu vytvoření veřejného systému pronájmu a sdílení elektrických vozidel přímo formou převodu peněžních prostředků hospodářskému subjektu, ale nepřímo prostřednictvím prominutí poplatků za parkování po dobu 20 let a prostřednictvím zajištění pravidelné údržby parkovacích míst, a hodnota této investice v souhrnu přesahuje hodnotu uvedenou v čl. 4 písm. b), resp. c) směrnice 2014/24/EU, s přihlédnutím k nařízení v přenesené pravomoci 2019/1828 [ze dne 30. října 2019, kterým se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ohledně finančních limitů pro veřejné zakázky na dodávky, na služby a na stavební práce a pro soutěže o návrh] (10) avšak investice obce je (podstatně) nižší než celková investice hospodářského subjektu na projekt vytvoření veřejného systému pronájmu a sdílení elektrických vozidel i než investice hospodářského subjektu na část tohoto projektu, která se týká elektrických vozidel, a to bez ohledu na to, že uživatelé budou hospodářskému subjektu platit za užívání elektrických vozidel a že závisí na poptávce uživatelů, zda bude hospodářský subjekt schopen získat takové příjmy, které prokáží finanční úspěšnost vytvoření veřejného systému pronájmu a sdílení elektrických vozidel, a že tedy hospodářský subjekt nese provozní riziko při realizaci projektu, což je znakem koncese na služby ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2014/23/EU, a nikoliv veřejné zakázky ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 5 směrnice 2014/24/EU?

                  9.

                  Musí být čl. 3 odst. 4 třetí pododstavec směrnice 2014/24/EU vykládán v tom smyslu, že představuje právní základ pro použití režimu stanoveného směrnicí 2014/24/EU pro zadání budoucí smlouvy mezi obcí a hospodářským subjektem na projekt vytvoření veřejného systému pronájmu a sdílení elektrických vozidel, neboť tato smlouva musí být považována za smíšenou smlouvu, která obsahuje prvky veřejných zakázek na dodávky a služby a koncese na služby, a to vzhledem k tomu, že hodnota investice obce při realizaci tohoto projektu přesahuje investici uvedenou v čl. 4 písm. c) směrnice 2014/24/EU, s přihlédnutím k nařízení v přenesené pravomoci 2019/1828?

                  10.

                  Musí být čl. 58 odst. 1 a 2 směrnice 2014/24/EU ve spojení se zásadami rovného zacházení a zákazu diskriminace uvedenými v čl. 18 odst. 1 směrnice 2014/24/EU vykládány v tom smyslu, že za účelem stanovení podmínky účasti související s odbornou činností může veřejný zadavatel odkázat na vnitrostátní údaj NACE 77.110 k popisu činnosti Pronájem a leasing automobilů a jiných lehkých motorových vozidel, kromě motocyklů, který má stejný význam jako ustanovení nařízení 1893/2006 v jeho příloze I, NACE REV 2, třída 77.11 Pronájem a leasing automobilů a jiných lehkých motorových vozidel, kromě motocyklů?

                  11.

                  Musí být čl. 58 odst. 1 směrnice 2014/24/EU, zejména pokud jde o požadavek proporcionality, a čl. 58 odst. 2 směrnice 2014/24/EU ve spojení se zásadami rovného zacházení, zákazu diskriminace a proporcionality uvedenými v čl. 18 odst. 1 směrnice 2014/24/EU vykládány v tom smyslu, že veřejný zadavatel může požadovat splnění podmínky registrace výkonu činnosti Pronájem a leasing automobilů a jiných lehkých motorových vozidel, kromě motocyklů každým z partnerů?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002 ze dne 5. listopadu 2002 o společném slovníku pro veřejné zakázky (CPV) (Úř. věst. 2002, L 340, s. 1). Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 06, svazek 005, s. 3.

         (2)  Nařízení Komise (ES) č. 213/2008 ze dne 28. listopadu 2007 , kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002 o společném slovníku pro veřejné zakázky (CPV) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES a 2004/18/ES o postupech při zadávání zakázek, pokud jde o přezkum CPV (Úř. věst. 2008, L 74, s. 1).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. 2004, L 134, s. 1). Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 06, svazek 007, s. 19.

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004, L 134, s. 114). Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 06, svazek 007, s. 132.

         (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí (Úř. věst. 2014, L 94, s. 1).

         (6)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).

         (7)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 842/2011 ze dne 19. srpna 2011 , kterým se stanoví standardní formuláře pro zveřejňování oznámení v oblasti zadávání veřejných zakázek a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1564/2005 (Úř. věst. 2011, L 222, s. 1).

         (8)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1986 ze dne 11. listopadu 2015, kterým se stanoví standardní formuláře pro uveřejňování oznámení v oblasti zadávání veřejných zakázek a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) č. 842/2011 (Úř. věst. 2015, L 296, s. 1).

         (9)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 ze dne 20. prosince 2006 , kterým se zavádí statistická klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2 a kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 a některá nařízení ES o specifických statistických oblastech (Úř. věst. 2006, L 393, s. 1).

         (10)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/1828 ze dne 30. října 2019, kterým se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ohledně finančních limitů pro veřejné zakázky na dodávky, na služby a na stavební práce a pro soutěže o návrh (Úř. věst. 2019, L 279, s. 25).


title: Věc C-492/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. srpna 2021 Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 2. června 2021 ve věci T-223/18, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo v. Evropská komise

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/23

      Kasační opravný prostředek podaný dne 9. srpna 2021 Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 2. června 2021 ve věci T-223/18, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo v. Evropská komise
      (Věc C-492/21 P)
      (2021/C 471/30)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo (zástupce: F. Rosi, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek vydaný Tribunálem dne 2. června 2021 ve věci T-223/18, jehož předmětem je návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 7973 final ze dne 4. prosince 2017 o státní podpoře SA.39913 (2017/NN) – Itálie – Údajná kompenzace veřejných nemocnic v regionu Lazio;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Žalobkyně zpochybňuje porušení povinnosti odůvodnění a povinnosti prošetření, nesprávný výklad pojmu solidární činnost, pojmu podnik a hospodářská činnost ve smyslu článku 106 SFEU a zejména z hlediska italské právní úpravy obsažené v legislativním nařízení č. 229/1999 a zdůrazňuje, že systém financování, který italský stát přenesl na regiony, není součástí solidárního systému, ale hospodářského systému v souladu s pravidly platnými pro režim služeb obecného hospodářského zájmu (SOHZ).
      Navrhovatelka zejména zpochybňuje pojem solidární činnosti, který Tribunál uvedl v napadeném rozsudku, který zůstal zcela obecný a nesouvisel s platnou právní úpravou v Itálii týkající se služeb zdravotní péče. Tribunál se totiž domníval, že rozsudek Soudního dvora ze dne 11. června 2020 ve věci Dovera se uplatní na projednávanou věc, přičemž není třeba provést podrobnou analýzu reformy z roku 1999 v Itálii a především ji porovnat s právní úpravou systému poskytování zdravotní péče na Slovensku.
      Krom toho navrhovatelka zpochybňuje skutečnost, že pojem univerzální činnosti může vyloučit použitelnost režimu uvedeného v článku 106 SFEU, jelikož služba poskytovaná univerzálně, i když neúplně, může být považována za hospodářskou službu stejně jako jiné služby, jako je multimodální doprava, elektřina, voda, telefonické služby atd. a patří pod samotný pojem SOHZ.
      Stejně Tribunál neuvádí, že stát převede určitou část finančních prostředků na regiony a že následně přísluší regionu, aby zaplatil za služby různým veřejným a soukromým zdravotnickým společnostem na základě stupnice podle výběru pacienta/uživatelů.
      Regiony proto uzavírají koncesní smlouvy na služby ve veřejném zájmu se všemi veřejnými a soukromými provozovateli a platí za služby na základě předem stanovených tarifů. Každé zdravotnické zařízení organizuje svou činnost specifickým a autonomním způsobem s cílem přilákat pacienty do svého zařízení.
      Krom toho pacient může požádat o soukromou službu buď veřejné zdravotnické zařízení, nebo soukromé zařízení, čímž se vyhne čekacím listinám, které existují v takzvaném smluvním systému. Navrhovatelka tedy zpochybňuje to, co Tribunál uvádí na začátku rozsudku, a sice, že „1. V Itálii je systém zdravotní péče organizovaný v rámci Servizio sanitario nazionale (Národní služby zdravotní péče, dále jen ‚SSN‘). V tomto rámci je zdravotní péče financovaná přímo z příspěvků na sociální zabezpečení členů a ze státních prostředků, takže tyto služby jsou poskytované bezplatně nebo téměř bezplatně všem pacientům, kteří jsou členy SSN, veřejnými orgány nebo soukromými subjekty na základě smlouvy. Správu SSN vykonávají zejména regiony“.
      Tato argumentace neodpovídá skutečné organizaci zdravotní péče v Itálii ani obsahu platných právních předpisů. Krom toho Soudní dvůr neobjasňuje tvrzení, že „zdravotní péče je financovaná přímo z příspěvků na sociální zabezpečení členů a ze státních prostředků“, což je abstraktní tvrzení vytržené z kontextu.
      Jinými slovy Tribunál neuvedl, co jsou „příspěvky na sociální zabezpečení členů“ a co tvoří „státní prostředky“. Konkrétně Tribunál neprovedl hloubkovou analýzu obsahu ustanovení upravujících SOHZ ve smyslu článku 106 SFEU s ohledem na rozsudek Soudního dvora ve věci Altmark z roku 2003.
      Nejprve Komise a pak Tribunál měli provést podrobnou analýzu systému, přičemž měli zohlednit i znění přílohy 26 Smlouvy, které se vztahuje na SOHZ a skutečnost, že nebyl vypracován žádný zvláštní pojem identifikující tento konkrétní sektor služeb.
      Napadený rozsudek přijetý Tribunálem nakonec není ničím jiným než převzetím obsahu rozhodnutí Komise, které Tribunál považoval za nedostatečně odůvodněné.
      V důsledku toho výhrady podrobně uvedené navrhovatelkou zůstávají nezměněné, přičemž se upřesňuje, že na rozdíl od tvrzení tribunálu navrhovatelka napadla rozhodnutí Komise z důvodu, že je zcela obecné a nezohledňuje platnou právní úpravu v Itálii.
      Není možné ani pouze převzít obsah rozhodnutí Soudního dvora ve věci Dovera.
      Krom toho meritorní námitka navrhovatelky, která byla předložena k přezkumu nejprve Komisi a pak Tribunálu, směřuje právě k určení, zda italský systém zdravotní péče patří do působnosti článku 106 SFEU a tedy do režimu SOHZ.
      V této souvislosti navrhovatelka vytýká Tribunálu, že nerozhodl a tedy ani neodůvodnil své rozhodnutí.


title: Věc C-495/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 12. srpna 2021 – L. GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 12. srpna 2021 – L. GmbH v. Spolková republika Německo
      (Věc C-495/21)
      (2021/C 471/31)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: L. GmbH

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Spolková republika Německo

         Předběžné otázky

                  1.

                  Může být hlavní zamýšlená funkce látky ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 93/42/EHS (1) farmakologická i tehdy, když její účinkování neprobíhá prostřednictvím receptorů a tato není ani lidským tělem absorbována, ale zůstává na povrchu například sliznic a tam reaguje? Na základě jakých kritérií je v takovém případě třeba rozlišovat farmakologické a nefarmakologické výrobky, zejména pak fyzikálně-chemické prostředky?

                  2.

                  Lze výrobek považovat za látkový zdravotnický prostředek ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 93/42/EHS, pokud za současného stavu vědeckého poznání není přesně zmapováno jeho působení, a není proto možné s konečnou platností určit, zda je hlavního požadovaného účinku dosahováno farmakologickým, nebo fyzikálně-chemickým způsobem?

                  3.

                  Musí být v takovém případě kvalifikace výrobku jako léčivého přípravku, nebo zdravotnického prostředku provedena také na základě celkového posouzení jeho dalších vlastností a všech dalších okolností, nebo, je-li určen k prevenci, léčbě nebo mírnění onemocnění, musí být považován za léčivý přípravek podle své prezentace ve smyslu čl. 1 bodu 2 písm. a) směrnice 2001/83/ES (2) bez ohledu na to, zda je, či není využíván zvláštní terapeutický účinek?

                  4.

                  Má i v takovém případě mít přednost režim léčivých přípravků podle čl. 2 odst. 2 směrnice 2001/83/ES?

         (1)  Směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82), naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/47/ES ze dne 5. září 2007 (Úř. věst. L 247, s. 21).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/26, s. 69) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012 (Úř. věst. 2012, L 299, s. 1) použitelném v projednávané věci.


title: Věc C-496/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 12. srpna 2021 – H. Ltd. v. Spolková republika Německo

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 12. srpna 2021 – H. Ltd. v. Spolková republika Německo
      (Věc C-496/21)
      (2021/C 471/32)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: H. Ltd.

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Spolková republika Německo

         Předběžné otázky

                  1.

                  Může být hlavní zamýšlená funkce látky ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 93/42/EHS (1) farmakologická i tehdy, když její účinkování neprobíhá prostřednictvím receptorů a tato není ani lidským tělem absorbována, ale zůstává na povrchu například sliznic a tam reaguje? Na základě jakých kritérií je v takovém případě třeba rozlišovat farmakologické a nefarmakologické výrobky, zejména pak fyzikálně-chemické prostředky?

                  2.

                  Lze výrobek považovat za látkový zdravotnický prostředek ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 93/42/EHS, pokud za současného stavu vědeckého poznání není přesně zmapováno jeho působení, a není proto možné s konečnou platností určit, zda je hlavního požadovaného účinku dosahováno farmakologickým, nebo fyzikálně-chemickým způsobem?

                  3.

                  Musí být v takovém případě kvalifikace výrobku jako léčivého přípravku, nebo zdravotnického prostředku provedena také na základě celkového posouzení jeho dalších vlastností a všech dalších okolností, nebo, je-li určen k prevenci, léčbě nebo mírnění onemocnění, musí být považován za léčivý přípravek podle své prezentace ve smyslu čl. 1 bodu 2 písm. a) směrnice 2001/83/ES (2) bez ohledu na to, zda je, či není využíván zvláštní terapeutický účinek?

                  4.

                  Má i v takovém případě mít přednost režim léčivých přípravků podle čl. 2 odst. 2 směrnice 2001/83/ES?

         (1)  Směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82), naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/47/ES ze dne 5. září 2007 (Úř. věst. L 247, s. 21).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/26, s. 69) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012 (Úř. věst. 2012, L 299, s. 1) použitelném v projednávané věci.


title: Věc C-512/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 17. srpna 2021 – Aquila Part Prod Com S.A. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 17. srpna 2021 – Aquila Part Prod Com S.A. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-512/21)
      (2021/C 471/33)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Aquila Part Prod Com S.A.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je praxe správce daně, která spočívá v tom, že z vědomého jednání fyzické osoby, která má právní vztah s právnickou osobou jednající jakožto zmocněnec, která je nezávislá na osobě povinné k dani jednající jakožto zmocnitel a která je nadána vlastní právní subjektivitou, přičemž tato fyzická osoba nemá žádné právní vazby s osobou povinnou k dani, správce daně automaticky a bez jakéhokoli ověření vyvodí závěr ve smyslu vědomého jednání osoby povinné k dani, přičemž nebere v potaz ujednání obsažená ve smlouvě uzavřené mezi zmocnitelem a zmocněncem ani zahraniční právo, jímž se upravuje právní vztah obchodního zastoupení, slučitelná s unijním právem, konkrétně s čl. 9 odst. 1 a s článkem 10 směrnice o DPH (1), jakož i se zásadou daňové neutrality?

                  2)

                  Musí být článek 167, čl. 168 písm. a) a čl. 178 písm. a) směrnice o DPH vykládány v tom smyslu, že pokud správce daně zjistí existenci kruhového fakturačního řetězce, postačuje tato skutečnost, jakožto objektivní okolnost, sama o sobě k prokázání daňového podvodu, nebo musí v takovém případě správce daně rovněž uvést, který člen nebo kteří členové řetězce se dopustili daňového podvodu a jaký byl jejich modus operandi?

                  3)

                  Musí být výše uvedené články směrnice o DPH ve světle požadavků proporcionality a odůvodněnosti vykládány v tom smyslu, že ani v případě, že správce daně dospěl na základě konkrétních okolností daného případu k závěru, že měla osoba povinná k dani postupovat obezřetněji, nelze na této osobě povinné k dani vyžadovat, aby ověřila okolnosti, jež byl správce daně schopen odhalit až na základě přibližně pět let trvající kontroly, která si žádala mnohá vedlejší ověření s využitím nástrojů práva veřejného, takže ochrana obchodního tajemství osob povinných k dani nebyla překážkou tohoto ověření? Pokud by byla vyžadována větší obezřetnost, postačí k prokázání řádné péče to, že osoba povinná k dani rozšířila v souvislosti s možnými obchodními partnery kontrolu, kterou provádí, rovněž na okolnosti překračující rámec okolností vymezený v rozsudku Mahagében, takže má vnitřní pravidla pro dodávky za účelem prověření těchto obchodních partnerů, nepřijímá platby v hotovosti, zahrnuje do uzavíraných smluv ujednání o možných rizicích a ověřuje během transakce i další okolnosti?

                  4)

                  Musí být výše uvedené články směrnice o DPH vykládány v tom smyslu, že zjistí-li správce daně, že se osoba povinná k dani aktivně podílela na daňovém podvodu, je v tomto ohledu postačující, že důkazy, jež správce daně odhalil, svědčí o tom, že pokud by osoba povinná k dani postupovala s řádnou péčí, mohla si uvědomit, že se podílí na daňovém podvodu, nikoli však již o tom, že si byla vědoma své účasti na daňovém podvodu vzhledem k tomu, že se na něm aktivně podílela? Pokud se prokáže aktivní podíl na daňovém podvodu, tj. vědomá účast, je správce daně povinen prokázat podvodné jednání osoby povinné k dani, jež má podobu jednání ve shodě s členy, kteří jsou v řetězci před ní, nebo postačuje, bude-li vycházet z objektivních důkazů vzájemné známosti mezi členy řetězce?

                  5)

                  Je praxe správce daně, která spočívá v tom, že správce daně odůvodní své rozhodnutí domnělým porušením právních předpisů v oblasti bezpečnosti potravinového řetězce, jež nemají žádný dopad na to, zda osoba povinná k dani plní své daňové povinnosti, ani na oběh jejích faktur, které právní předpisy v oblasti daní ve vztahu k osobě povinné k dani nestanoví, a jež nemají žádný vliv na skutečnou existenci transakcí kontrolovaných správcem daně ani na vědomí osoby povinné k dani posuzované v daňovém řízení, slučitelná s výše uvedenými články směrnice o DPH, jakož i s právem na spravedlivý proces, které představuje obecnou zásadu zakotvenou v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, a se zásadou právní jistoty?
                  V případě kladné odpovědi na předchozí předběžnou otázku:

                  6)

                  Je praxe správce daně, která spočívá v tom, že bez účasti úředního orgánu, který má věcnou a územní pravomoc v oblasti bezpečnosti potravinového řetězce, provádí správce daně v rámci svého rozhodnutí určitá posouzení osoby povinné k dani, jež spadají do pravomoci zmíněného úředního orgánu, přičemž z porušení právních předpisů zjištěných v souvislosti s bezpečností potravinového řetězce – tj. s otázkou, která nespadá do jeho pravomoci – vyvozuje pro osobu povinnou k dani důsledky v oblasti daní, aniž je osobě povinné k dani umožněno, aby zmíněné konstatování týkající se porušení právních předpisů v oblasti bezpečnosti potravinového řetězce napadla v řízení, které nesouvisí s daňovým řízením a v němž jsou dodrženy základní záruky a práva účastníků řízení, slučitelná s výše uvedenými články směrnice o DPH, jakož i s právem na spravedlivý proces, které představuje obecnou zásadu zakotvenou v článku 47 Listiny, a se zásadou právní jistoty?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-517/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 20. srpna 2021 – Laudamotion GmbH v. TG, QN, AirHelp Germany GmbH

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 20. srpna 2021 – Laudamotion GmbH v. TG, QN, AirHelp Germany GmbH
      (Věc C-517/21)
      (2021/C 471/34)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Korneuburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Laudamotion GmbH

         Žalovaní: TG, QN, AirHelp Germany GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že nařízení platí pro cestujícího, který se odbaví online, nedostaví se však v dobu stanovenou v uvedeném ustanovení k přepážce pro registraci k přepravě?

                  2.

                  Musí být článek 5 ve spojení se článkem 7 nařízení (ES) č. 261/2004 s přihlédnutím k rozsudku Sturgeon a další (2) vykládán v tom smyslu, že pokud se provozující letecký dopravce nemůže zprostit odpovědnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004, má cestující nárok na náhradu škodu, jestliže

                              —

                              má let v cílovém místě určení zpoždění nejméně tři hodiny,

                              —

                              již před nástupem do letadla bylo zřejmé, že svého cílového místa určení dosáhne se zpožděním alespoň tři hodiny, a

                              —

                              cestující se nedostaví k nástupu do letadla k tomuto letu?

                        V případě kladné odpovědi na druhou otázku:

                  3.

                  Platí to rovněž v případě, že si cestující bez součinnosti provozujícího leteckého dopravce rezervuje alternativní letecké spojení, jímž se na jiné letiště, které obsluhuje stejné město resp. stejný region (čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004), jako jeho původně rezervovaný let, dopraví pouze s nevýznamným zpožděním v porovnání s časem, kdy by podle plánu dosáhl cílového místa určení původně rezervovaným letem?
                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku:

                  4.

                  Platí to rovněž v případě, že je rezervace cestujícího na jeho žádost změněna provozujícím leteckým dopravcem na alternativní letecké spojení, jímž dosáhne svého cílového místa určení sice dříve, než zpožděným, původně rezervovaným letem, ale přesto později, než by jej podle plánu dosáhl původně plánovaným letem (přičemž samotný let, na nějž byl cestující přesměrován, nemá „velké zpoždění“)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1) (Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 07 Svazek 008 s. 10).

         (2)  Rozsudek ze dne 19. listopadu 2009, C-402/07 a C-432/07, EU:C:2009:716.


title: Věc C-556/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 10. září 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. E.N., S.S. a J.Y.

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 10. září 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. E.N., S.S. a J.Y.
      (Věc C-556/21)
      (2021/C 471/35)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Odpůrci: E.N., S.S. a J.Y.

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 27 odst. 3 a článek 29 nařízení (EU) č. 604/2013 Evropského parlamentu a Rady ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180 (1)), vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v případě, že právní řád členského státu stanoví pro takové věci, jako je projednávaná věc, dvoustupňové řízení, přijal soudce v odvolacím řízení při přezkumu věci na návrh příslušného orgánu členského státu předběžné opatření, které vede k pozastavení lhůty pro přemístění?

         (1)  s. 31


title: Věc C-567/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 15. září 2021 – BNP Paribas SA v. TR

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 15. září 2021 – BNP Paribas SA v. TR
      (Věc C-567/21)
      (2021/C 471/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: BNP Paribas SA

         Odpůrce: TR

         Předběžné otázky

                  „1o/

                  Musí být články 33 a 36 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládány v tom smyslu, že pokud právo členského státu původu rozhodnutí spojuje s tímto rozhodnutím takové účinky, že toto rozhodnutí brání tomu, aby tytéž strany podaly novou žalobu za účelem rozhodnutí o návrzích, které mohly být předloženy již v původním řízení, účinky spojené s tímto rozhodnutím v členském státě, v němž se o uznání žádá, brání tomu, aby soud v posledně uvedeném státě, jehož pracovněprávní předpisy ratione temporis stanovily obdobnou povinnost koncentrace nároků, o takových nárocích rozhodl?

                  2o/

                  Musí být články 33 a 36 nařízení Rady č. 44/2001 v případě záporné odpovědi na první otázku vykládány v tom smyslu, že taková žaloba, jako je žaloba na ‚unfair dismissal‘ ve Spojeném království, má stejný předmět a základ jako taková žaloba, jako je žaloba týkající se propuštění bez skutečného a závažného důvodu ve francouzském právu, takže nároky vznesené zaměstnancem na odškodnění za propuštění bez skutečného a závažného důvodu, na odstupné za výpověď a na odstupné při propuštění u francouzského soudu poté, co zaměstnanec obdržel ve Spojeném království rozhodnutí konstatující ‚unfair dismissal‘ a přiznávající z tohoto titulu náhrady (compensatory award), jsou nepřípustné? Je třeba v tomto ohledu rozlišovat mezi odškodněním za propuštění bez skutečného a závažného důvodu, které by mohlo mít stejný základ a stejný předmět jako ‚compensatory award‘, a odstupným při propuštění a odstupným za výpověď, které podle francouzského práva náleží v případě propuštění založeného na skutečném a závažném důvodu, ale nenáleží v případě propuštění založeného na závažném pochybení?

                  3o/

                  Musí být články 33 a 36 nařízení Rady č. 44/2001 vykládány v tom smyslu, že taková žaloba, jako je žaloba na ‚unfair dismissal‘ ve Spojeném království, a žaloba na vyplacení bonusů nebo prémií ujednaných v pracovní smlouvě mají tentýž základ a tentýž předmět, pokud jsou tyto žaloby založeny na tomtéž smluvním vztahu mezi stranami?“

         (1)  Úř. věst. 2001, L 12, s. 1.


title: Věc C-576/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. září 2021 Anou Carlou Mendes de Almeida proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. července 2021 ve věci T-75/21, Ana Carla Mendes de Almeida v. Rada Evropské unie

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 17. září 2021 Anou Carlou Mendes de Almeida proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. července 2021 ve věci T-75/21, Ana Carla Mendes de Almeida v. Rada Evropské unie
      (Věc C-576/21 P)
      (2021/C 471/37)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ana Carla Mendes de Almeida (zástupci: R. Leandro Vasconcelos, M. Marques de Carvalho a P. Almeida Sande, advogados)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu (devátého senátu) ze dne 8. července 2021 ve věci T-75/21, kterým byla pro opožděnost odmítnuta žaloba navrhovatelky podaná na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady Evropské unie (EU) 2020/1117 (1) ze dne 27. července 2020 o jmenování evropských žalobců Úřadu evropského veřejného žalobce v rozsahu, v němž je evropským žalobcem Úřadu evropského veřejného žalobce jako dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy AD 13 na neobnovitelné funkční období tří let ode dne 29. července 2020 jmenován José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra;

                  —

                  sám vydal konečné rozhodnutí ve věci, jak stanoví článek 61 Statutu Soudního dvora, protože není důvodné se domnívat, že by to soudní řízení nedovolovalo, a disponuje veškerými skutkovými a právními okolnostmi nezbytnými pro takový postup;

                  —

                  rozhodl o nákladech řízení na základě článku 38 Statutu Soudního dvora tak, že Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené navrhovatelkou, jak stanoví článek 138 jednacího řádu Soudního dvora, a to jak v souvislosti s řízením před Tribunálem, tak v souvislosti s řízením před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku vznáší navrhovatelka tři důvody:

         První důvod kasačního opravného prostředku, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a z nesprávného právního posouzení spočívajících v závěru Tribunálu, podle kterého začala lhůta pro podání žaloby plynout dnem zveřejnění napadeného rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie, a založený na porušení obecné zásady unijního práva týkající se práva na účinnou soudní ochranu, jakož i na porušení článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (2)
         a příslušných ustanovení nařízení (EU) 2017/1939 (3)
         zaručujících ochranu práv kandidátů, jak plyne z vnitřní logiky uvedeného nařízení a ze zásady nezávislosti Úřadu evropského veřejného žalobce zakotvené v článku 6 tohoto nařízení

      Navrhovatelka namítá zjevně nesprávné posouzení a nesprávné právní posouzení spočívající v závěru Tribunálu, podle kterého začala lhůta pro podání žaloby plynout dnem zveřejnění napadeného rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie. Navrhovatelka neměla k uvedenému dni k dispozici informace, které by ji dovolovaly podat žalobu proti napadenému rozhodnutí v souladu s článkem 263 SFEU, jak plyne z odůvodnění žaloby k Tribunálu vyplývajícího z dopisu portugalské vlády zaslaného Radě Evropské unie dne 29. listopadu 2019 v odpověď na pořadí kandidátů vypracované výběrovou komisí podle čl. 14 odst. 3 nařízení (EU) 2017/1939, přičemž tyto kandidáty navrhla sama vláda, s uvedením jiného jí upřednostňovaného kandidáta, a jeho schválení Radou. Tento dopis, na kterém bylo napadené rozhodnutí založeno a k jehož existenci Tribunál ve svém rozhodnutí nepřihlíží, obsahoval dvě věcné chyby a zpochybňuje systematiku procesu jmenování evropských žalobců a jejich nezávislost. Rada přitom navrhovatelku o uvedeném dopise vyrozuměla teprve dne 27. listopadu 2020, výslovně proto, aby mohla vykonat své právo na opravný prostředek. Navrhovatelka odmítá, že by lhůta pro podání žaloby mohla začít plynout dříve než v uvedený den, což se domnívá Tribunál v napadeném usnesení, protože tím by podle jejího názoru došlo k porušení obecné právní zásady týkající se práva na účinnou soudní ochranu a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i k porušení zásady nezávislosti Úřadu evropského veřejného žalobce zakotvené v článku 6 nařízení (EU) 2017/1939.

         Druhý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a z nesprávného právního posouzení spočívajících v závěru Tribunálu, podle kterého Rada sdělila jednotlivé důvody napadeného rozhodnutí dne 7. října 2020, v rozporu s obecnou zásadou unijního práva týkající se účinné soudní ochrany a s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie

      Navrhovatelka namítá zjevně nesprávné posouzení a nesprávné právní posouzení spočívající v závěru Tribunálu, podle kterého se navrhovatelka o napadeném rozhodnutí v každém případě dověděla z dopisu ze dne 7. října 2020, ve kterém jí Rada údajně sdělila jednotlivé důvody uvedeného rozhodnutí. Rada se ovšem v tomto dopise nezmínila o tom, že existuje dopis portugalské vlády zaslaný Radě dne 29. listopadu 2019, bez kterého by neexistoval důvod žalovat, jenž odůvodňoval podání žaloby proti napadenému rozhodnutí.

         Třetí důvod kasačního opravného prostředku, vznesený podpůrně a vycházející z neuplatnění, resp. z příliš restriktivního uplatnění judikatury týkající se omluvitelného omylu a z neprojednání žalobního důvodu týkajícího se působení náhody nebo vyšší moci

      Podle ustálené judikatury plné seznámení se s konečnou povahou rozhodnutí, jakož i se lhůtou pro podání žaloby použitelnou na základě článku 263 SFEU, samo o sobě nevylučuje, že se procesní subjekt může dovolávat omluvitelného omylu, který může odůvodnit pozdní podání jeho žaloby. Tribunál v napadeném usnesení nepřihlédl ke skutečnosti, že Rada zatajila dopis portugalské vlády a navrhovatelku o něm vyrozuměla teprve dne 27. listopadu 2020. Taková situace může podle judikatury Soudního dvora představovat omluvitelný omyl, který může odůvodnit pozdní podání žaloby. Tribunál dále ignoroval tvrzení o působení náhody nebo vyšší moci coby argument pro neuplatnění unijních pravidel upravujících procesní lhůty.

         (1)  Úř. věst. 2020, L 244, s. 18.

         (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.

         (3)  Nařízení Rady (EU) 2017/1939 ze dne 12. října 2017, kterým se provádí posílená spolupráce za účelem zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce (Úř. věst. 2017, L 283, s. 1).


title: Věc C-500/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. srpna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Puls 4 TV GmbH & Co. KG v. YouTube LLC, Google Austria GmbH

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/31

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. srpna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Puls 4 TV GmbH & Co. KG v. YouTube LLC, Google Austria GmbH
      (Věc C-500/19) (1)

      (2021/C 471/38)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 295, 2.9.2019.


title: Věc C-806/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. září 2021 – Evropská komise v. HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc a HSBC Continental Europe, dříve HSBC France

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/31

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. září 2021 – Evropská komise v. HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc a HSBC Continental Europe, dříve HSBC France
      (Věc C-806/19) (1)

      (2021/C 471/39)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 432, 23.12.2019.


title: Věc C-919/19: Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 13. srpna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššího súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – Generálna prokuratura Slovenskej republiky v. X.Y.

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/31

      Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 13. srpna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššího súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – Generálna prokuratura Slovenskej republiky v. X.Y.
      (Věc C-919/19) (1)

      (2021/C 471/40)
      Jednací jazyk: slovenština
      Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16.3.2020.


title: Věc C-78/20: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 1. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššieho súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – Generálna prokuratura Slovenskej republiky v. M.B.

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/32

      Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 1. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššieho súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – Generálna prokuratura Slovenskej republiky v. M.B.
      (Věc C-78/20) (1)

      (2021/C 471/41)
      Jednací jazyk: slovenština
      Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 137, 27.4.2020.


title: Věc C-126/20: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 19. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – ExxonMobil Production Deutschland GmbH v. Bundesrepublik Deutschland vertreten durch das Umweltbundesamt

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/32

      Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 19. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – ExxonMobil Production Deutschland GmbH v. Bundesrepublik Deutschland vertreten durch das Umweltbundesamt
      (Věc C-126/20) (1)

      (2021/C 471/42)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 215, 29.6.2020.


title: Spojené věci C-380/20 až 384/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. srpna 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – BQ (C-380/20), VR (C-381/20), AL (C-382/20), LK (C-383/20), DP (C-384/20) v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/32

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. srpna 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – BQ (C-380/20), VR (C-381/20), AL (C-382/20), LK (C-383/20), DP (C-384/20) v. Deutsche Lufthansa AG
      (Spojené věci C-380/20 až 384/20) (1)

      (2021/C 471/43)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věcí.

         (1)  Úř. věst. C 423, 7.12.2020.


title: Věc C-435/20: Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 9. srpna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht – Německo) – C. v. Spolková republika Německo

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/32

      Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 9. srpna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht – Německo) – C. v. Spolková republika Německo
      (Věc C-435/20) (1)

      (2021/C 471/44)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda devátého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc C-298/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. srpna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Braşov – Rumunsko) – S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS v. U.A.T. Comuna Dalnic

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/33

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. srpna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Braşov – Rumunsko) – S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS v. U.A.T. Comuna Dalnic
      (Věc C-298/21) (1)

      (2021/C 471/45)
      Jednací jazyk: rumunština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 329, 16.8.2021.


title: Věc T-341/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Nec v. Komise („Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s hliníkovými a tantalovými elektrolytickými kondenzátory – Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP – Koordinace cen v rámci celého EHP – Přičtení protiprávního jednání, kterého se dopustila její dceřiná společnost, mateřské společnosti – Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 – Závažnost protiprávního jednání – Zvýšení pokuty z důvodu opakování protiprávního jednání – Přiměřenost – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Nec v. Komise
      (Věc T-341/18) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s hliníkovými a tantalovými elektrolytickými kondenzátory - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace cen v rámci celého EHP - Přičtení protiprávního jednání, kterého se dopustila její dceřiná společnost, mateřské společnosti - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Závažnost protiprávního jednání - Zvýšení pokuty z důvodu opakování protiprávního jednání - Přiměřenost - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2021/C 471/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Nec Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: O. Brouwer, A. Pliego Selie, advokáti a R. Bachour, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: A. Cleenewerck de Crayencour, L. Wildpanner a F. van Schaik, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2018) 1768 final ze dne 21. března 2018 týkajícího se řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.40136 – kondenzátory) v rozsahu, v němž toto rozhodnutí uvádí, že se žalobkyně osobně zúčastnila protiprávního jednání, a podpůrně na zrušení nebo snížení pokut, které jí byly uloženy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Nec Corp. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc T-343/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Tokin v. Komise („Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s hliníkovými a tantalovými elektrolytickými kondenzátory – Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP – Koordinace cen v rámci celého EHP – Oznámení námitek – Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 – Hodnota tržeb – Proporcionalita – Rovné zacházení – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Tokin v. Komise
      (Věc T-343/18) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s hliníkovými a tantalovými elektrolytickými kondenzátory - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace cen v rámci celého EHP - Oznámení námitek - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Hodnota tržeb - Proporcionalita - Rovné zacházení - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti“)
      (2021/C 471/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Tokin Corp. (Sendai, Japonsko) (zástupci: C. Thomas, advokát a T. Yuen, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: A. Cleenewerck de Crayencour, F. van Schaik a L. Wildpanner, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2018) 1768 final ze dne 21. března 2018 týkajícího se řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.40136 – kondenzátory) v rozsahu, v němž ukládá žalobkyni pokuty, a podpůrně na snížení výše těchto pokut.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Tokin Corp. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc T-342/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Nichicon Corporation v. Komise („Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s hliníkovými a tantalovými elektrolytickými kondenzátory – Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP – Koordinace cen v rámci celého EHP – Jednání ve vzájemné shodě – Výměna citlivých obchodních informací – Místní pravomoc Komise – Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu – Oznámení námitek – Bod 13 pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 – Tržby – Povinnost odůvodnění – Přiměřenost – Rovné zacházení – Jediné a trvající protiprávní jednání – Závažnost protiprávního jednání – Veřejné distancování se – Polehčující okolnosti – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Nichicon Corporation v. Komise
      (Věc T-342/18) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s hliníkovými a tantalovými elektrolytickými kondenzátory - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace cen v rámci celého EHP - Jednání ve vzájemné shodě - Výměna citlivých obchodních informací - Místní pravomoc Komise - Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu - Oznámení námitek - Bod 13 pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 - Tržby - Povinnost odůvodnění - Přiměřenost - Rovné zacházení - Jediné a trvající protiprávní jednání - Závažnost protiprávního jednání - Veřejné distancování se - Polehčující okolnosti - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2021/C 471/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Nichicon Corporation (Kjóto, Japonsko) (zástupci: A. Ablasser Neuhuber, F. Neumayr, G. Fussenegger a H. Kühnert, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Ernst, T. Franchoo, C. Sjödin a F. van Schaik, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2018) 1768 final ze dne 21. března 2018 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.40136 – kondenzátory) v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká žalobkyně, a, podpůrně, na snížení pokuty, která jí byla uložena

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Nichicon Corporation ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc T-344/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Rubycon a Rubycon Holdings v. Komise („Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s hliníkovými a tantalovými elektrolytickými kondenzátory – Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP – Koordinace cen v rámci celého EHP – Pokuty – Částečná ochrana před pokutou – Bod 26 oznámení o spolupráci z roku 2006 – Snížení pokuty – Bod 37 pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 – Horní hranice 10 % obratu – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Rubycon a Rubycon Holdings v. Komise
      (Věc T-344/18) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s hliníkovými a tantalovými elektrolytickými kondenzátory - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace cen v rámci celého EHP - Pokuty - Částečná ochrana před pokutou - Bod 26 oznámení o spolupráci z roku 2006 - Snížení pokuty - Bod 37 pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 - Horní hranice 10 % obratu - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2021/C 471/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Rubycon Corp. (Ina, Japonsko), Rubycon Holdings Co. Ltd (Ina) (zástupci: J. Rivas Andrés a A. Federle, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: B. Ernst, L. Wildpanner a F. van Schaik, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 1768 final ze dne 21. března 2018 týkajícího se řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.40136 – kondenzátory) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a na snížení pokut, které jim byly uloženy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Rubycon Corp. a Rubycon Holdings Co. Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc T-363/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Nippon Chemi Con Corporation v. Komise („Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s hliníkovými a tantalovými elektrolytickými kondenzátory – Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP – Koordinace cen v rámci celého EHP – Jednání ve vzájemné shodě – Výměna citlivých obchodních informací – Místní pravomoc Komise – Právo na obhajobu a právo být vyslechnut – Nedotknutelnost aktu – Jediné a trvající protiprávní jednání – Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu – Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 – Tržby – Povinnost odůvodnění – Přiměřenost – Rovné zacházení – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Odstavec 37 pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Nippon Chemi Con Corporation v. Komise
      (Věc T-363/18) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s hliníkovými a tantalovými elektrolytickými kondenzátory - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace cen v rámci celého EHP - Jednání ve vzájemné shodě - Výměna citlivých obchodních informací - Místní pravomoc Komise - Právo na obhajobu a právo být vyslechnut - Nedotknutelnost aktu - Jediné a trvající protiprávní jednání - Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Tržby - Povinnost odůvodnění - Přiměřenost - Rovné zacházení - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Odstavec 37 pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2021/C 471/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Nippon Chemi-Con Corporation (Tokio, Japonsko) (zástupci: H. J. Niemeyer, M. Röhrig, I. L. Stoicescu a P. Neideck, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Cleenewerck de Crayencour, B. Ernst, T. Franchoo, C. Sjödin a L. Wildpanner, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2018) 1768 final ze dne 21. března 2018 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.40136 – kondenzátory) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a, podpůrně, na zrušení nebo snížení pokuty, která jí byla uvedeným rozhodnutím uložena

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Nippon Chemi-Con Corporation ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc T-447/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – TUIfly v. Komise („Státní podpory – Dohody uzavřené Kärntner Flughafen Betriebsgesellschaft s leteckými společnostmi Hapag Lloyd Express a TUIfly – Letištní služby – Marketingové služby – Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a ukládající jejich navrácení – Výhoda – Kritérium soukromého investora – Článek 41 Listiny základních práv – Právo na přístup ke spisu – Právo být vyslechnut“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – TUIfly v. Komise
      (Věc T-447/18) (1)

      („Státní podpory - Dohody uzavřené Kärntner Flughafen Betriebsgesellschaft s leteckými společnostmi Hapag Lloyd Express a TUIfly - Letištní služby - Marketingové služby - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a ukládající jejich navrácení - Výhoda - Kritérium soukromého investora - Článek 41 Listiny základních práv - Právo na přístup ke spisu - Právo být vyslechnut“)
      (2021/C 471/51)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: TUIfly GmbH (Langenhagen, Německo) (zástupci: L. Giesberts a M. Gayger, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Blanck, A. Bouchagiar a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2018/628 ze dne 11. listopadu 2016 o státní podpoře SA.24221 (2011/C) (ex 2011/NN) poskytnuté Rakouskem ve prospěch letiště Klagenfurt, společnosti Ryanair a dalších leteckých společností využívajících toto letiště (Úř. věst. 2018, L 107, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost TUIfly GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 301, 27.8.2018.


title: Věc T-448/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Ryanair a další v. Komise („Státní podpory – Dohody uzavřené Kärntner Flughafen Betriebsgesellschaft se společností Ryanair a jejími dceřinými společnostmi Airport Marketing Services a Leading Verge.com – Letištní služby – Marketingové služby – Rozhodnutí, kterým byly prohlášeny podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a kterým bylo nařízeno jejich navrácení – Pojem státní podpora – Přičitatelnost státu – Výhoda – Kritérium soukromého investora – Vrácení – Článek 41 Listiny základních práv – Právo na přístup ke spisu – Právo být vyslechnut“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Ryanair a další v. Komise
      (Věc T-448/18) (1)

      („Státní podpory - Dohody uzavřené Kärntner Flughafen Betriebsgesellschaft se společností Ryanair a jejími dceřinými společnostmi Airport Marketing Services a Leading Verge.com - Letištní služby - Marketingové služby - Rozhodnutí, kterým byly prohlášeny podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a kterým bylo nařízeno jejich navrácení - Pojem státní podpora - Přičitatelnost státu - Výhoda - Kritérium soukromého investora - Vrácení - Článek 41 Listiny základních práv - Právo na přístup ke spisu - Právo být vyslechnut“)
      (2021/C 471/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko), Airport Marketing Services Ltd (Dublin, Irsko), FR Financing (Malta) Ltd (Douglas, Ostrov Man) (zástupci: E. Vahida et I. G. Metaxas Maranghidis, advokáti a B. Byrne, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Blanck, A. Bouchagiar a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2018/628 ze dne 11. listopadu 2016 o státní podpoře SA.24221 (2011/C) (ex 2011/NN) poskytnuté Rakouskem ve prospěch letiště Klagenfurt, společnosti Ryanair a dalších leteckých společností využívajících toto letiště (Úř. věst. 2018, L 107, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Ryanair DAC, Airport Marketing Services Ltd a FR Financing (Malta) Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 319, 10.9.2018.


title: Věc T-619/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – TUIfly v. Komise („Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor – Odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu – Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby – Převažující veřejný zájem“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – TUIfly v. Komise
      (Věc T-619/18) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby - Převažující veřejný zájem“)
      (2021/C 471/53)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: TUIfly GmbH (Langenhagen, Německo) (zástupci: L. Giesberts a M. Gayger, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Blanck a F. Erlbacher, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 5432 final ze dne 3. srpna 2018, jímž byla odmítnuta žádost žalobkyně o přístup k dokumentům souvisejícím se správním řízením o státní podpoře SA.24221 (2011/C) (ex 2011/NN) poskytnuté Rakouskem ve prospěch letiště Klagenfurt, společnosti Ryanair a dalších leteckých společností využívajících toto letiště.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost TUIfly GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc T-745/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – Covestro Deutschland v. Komise („Státní podpory – Režim podpor zavedený Německem ve prospěch některých velkých spotřebitelů elektřiny – Osvobození od síťových poplatků v období 2012 – 2013 – Rozhodnutí, který se prohlašuje režim podpor za neslučitelný s vnitřním trhem a protiprávní a nařizuje navrácení vyplacených podpor – Žaloba na neplatnost – Lhůta k podání žaloby – Přípustnost – Pojem podpory – Státní prostředky – Rovné zacházení – Legitimní očekávání“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – Covestro Deutschland v. Komise
      (Věc T-745/18) (1)

      („Státní podpory - Režim podpor zavedený Německem ve prospěch některých velkých spotřebitelů elektřiny - Osvobození od síťových poplatků v období 2012 – 2013 - Rozhodnutí, který se prohlašuje režim podpor za neslučitelný s vnitřním trhem a protiprávní a nařizuje navrácení vyplacených podpor - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Přípustnost - Pojem podpory - Státní prostředky - Rovné zacházení - Legitimní očekávání“)
      (2021/C 471/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Covestro Deutschland AG (Leverkusen, Německo) (zástupci: M. Küper, J. Otter, C. Anger a M. Goldberg, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a K. Herrmann, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller, R. Kanitz, S. Heimerl a S. Costanzo, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2019/56 ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), o režimu podpory SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 StromNEV (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Covestro Deutschland AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 82, 4.3.2019.


title: Věc T-167/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – Tempus Energy Germany a T Energy Sweden v. Komise („Státní podpory – Polský trh s elektřinou – Kapacitní mechanismus – Rozhodnutí nevznášet námitky – Režim podpor – Článek 108 odst. 2 a 3 SFEU – Pojem pochybností – Článek 4 odst. 3 a 4 nařízení (EU) 2015/1589 – Závažné obtíže – Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014 – 2020 – Procesní práva zúčastněných stran – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – Tempus Energy Germany a T Energy Sweden v. Komise
      (Věc T-167/19) (1)

      („Státní podpory - Polský trh s elektřinou - Kapacitní mechanismus - Rozhodnutí nevznášet námitky - Režim podpor - Článek 108 odst. 2 a 3 SFEU - Pojem pochybností - Článek 4 odst. 3 a 4 nařízení (EU) 2015/1589 - Závažné obtíže - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014 – 2020 - Procesní práva zúčastněných stran - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 471/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Tempus Energy Germany GmbH (Berlín, Německo), T Energy Sweden AB (Göteborg, Švédsko) (zástupci: D. Fouquet a J. Derenne, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: K. Herrmann a P. Němečková, zmocněnkyně)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, zmocněnec), PGE Polska Grupa Energetyczna S.A. (Varšava, Polsko) (zástupci: A. Ryan, A. Klosok, solicitors, T. Janssens a K. Bojarojć-Bartnicka, advokáti), Enel X Polska z o.o. (Varšava) (zástupci: V. Cannizzaro, S. Ventura a L. Caroli, advokáti), Enspirion sp. z o.o. (Gdaňsk, Polsko) (zástupce: A. Czech, advokát)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 601 final ze dne 7. února 2018 nevznášet námitky proti režimu podpor týkajícímu se kapacitního mechanismu v Polsku, z důvodu, že uvedený režim je slučitelný s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU [státní podpora SA.46100 (2017/N)].

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Tempus Energy Germany GmbH a T Energy Sweden AB ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společnostmi PGE Polska Grupa Energetyczna S. A., Enel X Polska z o.o. a Enspirion sp. z o.o.

                  3)

                  Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Věc T-196/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – AZ v. Komise („Státní podpory – Režim podpor poskytnutý Německem některým velkoodběratelům elektřiny – Osvobození od síťových poplatků za období let 2012-2013 – Rozhodnutí, kterým se režim podpor prohlašuje za neslučitelný s vnitřním trhem a za protiprávní a kterým se nařizuje navrácení vyplacených podpor – Žaloba na neplatnost – Lhůta k podání žaloby – Přípustnost – Pojem ‚podpora‘ – Státní prostředky – Selektivita – Rovné zacházení – Legitimní očekávání“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – AZ v. Komise
      (Věc T-196/19) (1)

      („Státní podpory - Režim podpor poskytnutý Německem některým velkoodběratelům elektřiny - Osvobození od síťových poplatků za období let 2012-2013 - Rozhodnutí, kterým se režim podpor prohlašuje za neslučitelný s vnitřním trhem a za protiprávní a kterým se nařizuje navrácení vyplacených podpor - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Přípustnost - Pojem ‚podpora‘ - Státní prostředky - Selektivita - Rovné zacházení - Legitimní očekávání“)
      (2021/C 471/56)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: AZ (zástupci: F. Wagner, D. Fouquet, T. Hartmann a M. Kachel, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a K. Herrmann, zmocněnci, ve spolupráci s G. Quardt a C. von Donatem, advokáty)

         Vedlejší účastnice podporující žalobce: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller, R. Kanitz, S. Heimerl a S. Costanzo, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2019/56 ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 StromNEV (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  AZ ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Spojené věci T-233/19 a T-234/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – Infineon Technologies Dresden a Infineon Technologies v. Komise („Státní podpory – Režim podpor zavedený Německem ve prospěch některých velkých spotřebitelů elektřiny – Osvobození od síťových poplatků v období 2012 – 2013 – Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný s vnitřním trhem a protiprávní a nařizuje navrácení vyplacených podpor – Žaloba na neplatnost – Lhůta k podání žaloby – Přípustnost – Pojem podpory – Státní prostředky“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – Infineon Technologies Dresden a Infineon Technologies v. Komise
      (Spojené věci T-233/19 a T-234/19) (1)

      („Státní podpory - Režim podpor zavedený Německem ve prospěch některých velkých spotřebitelů elektřiny - Osvobození od síťových poplatků v období 2012 – 2013 - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný s vnitřním trhem a protiprávní a nařizuje navrácení vyplacených podpor - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Přípustnost - Pojem podpory - Státní prostředky“)
      (2021/C 471/57)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně ve věci T-233/19: Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG (Drážďany, Německo) (zástupci: L. Assmann a M. Peiffer, advokáti)

         Žalobkyně ve věci T-234/19: Infineon Technologies AG (Neubiberg, Německo) (zástupci: L. Assmann a M. Peiffer, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a K. Herrmann, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: D. Klebs, J. Möller, R. Kanitz, S. Heimerl a S. Costanzo, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2019/56 ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 StromNEV (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloby se zamítají.

                  2)

                  Společnosti Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG a Infineon Technologies AG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-238/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – Wepa Hygieneprodukte a další v. Komise („Státní podpory – Režim podpory zavedený Německem ve prospěch některých velkých spotřebitelů elektřiny – Osvobození od síťových poplatků v období 2012-2013 – Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný s vnitřním trhem a protiprávní a nařizuje navrácení vyplacených podpor – Žaloba na neplatnost – Lhůta k podání žaloby – Přípustnost – Pojem podpory – Státní prostředky – Selektivita“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – Wepa Hygieneprodukte a další v. Komise
      (Věc T-238/19) (1)

      („Státní podpory - Režim podpory zavedený Německem ve prospěch některých velkých spotřebitelů elektřiny - Osvobození od síťových poplatků v období 2012-2013 - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný s vnitřním trhem a protiprávní a nařizuje navrácení vyplacených podpor - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Přípustnost - Pojem podpory - Státní prostředky - Selektivita“)
      (2021/C 471/58)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Wepa Hygieneprodukte GmbH (Arnsberg, Německo), Wepa Leuna GmbH (Leuna, Německo), Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH (Arnsberg) (zástupci: H. Janssen, A. Vallone a L. Kienzle, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: D. Klebs, J. Möller, R. Kanitz, S. Heimerl a S. Costanzo, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2019/56 ze dne 28. května 2018 o režimu podpory SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 StromNEV (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Wepa Hygieneprodukte GmbH, Wepa Leuna GmbH et Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-384/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Parlament v. Axa Assurances Luxembourg a další („Rozhodčí doložka – Pojistná smlouva ‚Stavební pojištění‘ – Rozšíření a rekonstrukce budovy Konrad Adenauer v Lucemburku – Škoda způsobená dešťovou vodou – Žádost o náhradu nákladů a úhradu odškodnění – Rozsah pojištění – Výluka z pojistění – Akcesorické procesní závazky – Řízení částečně bez účasti žalované“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Parlament v. Axa Assurances Luxembourg a další
      (Věc T-384/19) (1)

      („Rozhodčí doložka - Pojistná smlouva ‚Stavební pojištění‘ - Rozšíření a rekonstrukce budovy Konrad Adenauer v Lucemburku - Škoda způsobená dešťovou vodou - Žádost o náhradu nákladů a úhradu odškodnění - Rozsah pojištění - Výluka z pojistění - Akcesorické procesní závazky - Řízení částečně bez účasti žalované“)
      (2021/C 471/59)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Evropský parlament (zástupci: E. Paladini a B. Schäfer, zmocněnkyně, ve spolupráci s C. Pointem a P. Hédouinem, advokáty)

         Žalované: Axa Assurances Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko), Bâloise Assurances Luxembourg SA (Lucembursko), La Luxembourgeoise SA (Lucembursko) (zástupci: C. Collarini a S. Denu, advokáti), Nationale Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU a znějící na to, aby byl žalovaným udělen příkaz k náhradě nákladů souvisejících se škodami způsobenými vodou na budově Konrad Adenauer v Lucemburku, ke kterým došlo v důsledku přívalových dešťů v místě ve dnech 27. a 30. května 2016.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Společnosti Nationale-Nederlanden Schaderverzekering Maatschappij NV se ukládá uhradit Evropskému parlamentu částku 79 653,89 eur a zákonné úroky z prodlení ode dne 22. prosince 2017, jejichž sazba se rovná součtu úrokové sazby pro hlavní refinanční operace použité Evropskou centrální bankou (ECB) během její hlavní refinanční operace a osmi procentních bodů.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Společnost Nationale-Nederlanden Schaderverzekering Maatschappij ponese náklady řízení bez její účasti, které vznikly v souvislosti s ní.

                  4)

                  Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů vynaložených společnostmi Axa Assurances Luxembourg SA, Bâloise Assurances Luxembourg SA a La Luxembourgeoise SA.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc T-569/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – AlzChem Group v. Komise („Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty týkající se řízení o navrácení státní podpory v návaznosti na rozhodnutí, kterým byla tato podpora prohlášena za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení – Odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu – Převažující veřejný zájem – Zásada zákazu diskriminace – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – AlzChem Group v. Komise
      (Věc T-569/19) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o navrácení státní podpory v návaznosti na rozhodnutí, kterým byla tato podpora prohlášena za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Převažující veřejný zájem - Zásada zákazu diskriminace - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 471/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: AlzChem Group AG (Trostberg, Německo) (zástupci: A. Borsos a J. Guerrero Pérez, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: C. Ehrbar a K. Herrmann, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2019) 5602 final ze dne 22. července 2019, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům souvisejícím s řízením o navrácení státní podpory v návaznosti na rozhodnutí, kterým byla tato podpora prohlášena za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti AlzChem Group AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 363, 28.10.2019.


title: Věc T-7/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – Global Translation Solutions v. Parlament („Veřejné zakázky na služby – Zadávací řízení – Překladatelské služby – Odmítnutí nabídky uchazeče – Zadání zakázky jinému uchazeči – Kritéria pro zadání – Formát stažení souboru poskytnutého při zkoušce“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – Global Translation Solutions v. Parlament
      (Věc T-7/20) (1)

      („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Překladatelské služby - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zadání zakázky jinému uchazeči - Kritéria pro zadání - Formát stažení souboru poskytnutého při zkoušce“)
      (2021/C 471/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Global Translation Solutions ltd. (La Valletta, Malta) (zástupce: C. Mifsud Bonnici, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: E. Taneva a K. Wójcik, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí obsaženého v dopise Parlamentu ze dne 28. října 2019, kterým byla zamítnuta nabídka předložená žalobkyní pro část zakázky č. 15 v rámci zadávacího řízení TRA/EU19/2019, jakož i rozhodnutí obsaženého v dopise Parlamentu ze dne 4. prosince 2019, kterým byla zakázka zadána jinému uchazeči

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Global Translation Solutions ltd. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16.3.2020.


title: Věc T-60/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Enosi Mastichoparagogon Chiou v. EUIPO (MASTIHACARE) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka MASTIHACARE – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/45

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Enosi Mastichoparagogon Chiou v. EUIPO (MASTIHACARE)
      (Věc T-60/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka MASTIHACARE - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001“)
      (2021/C 471/62)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Enosi Mastichoparagogon Chiou (Chios, Řecko) (zástupkyně: A. E. Malami, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: E. Markakis, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. listopadu 2019 (věc R 692/2019-1) týkajícímu se mezinárodního zápisu slovní ochranné známky MASTIHACARE s vyznačením Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Enosi Mastichoparagogon Chiou se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 103, 30.3.2020.


title: Věc T-116/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Società agricola Vivai Maiorana a další v. Komise („Zemědělství – Nařízení (EU) 2016/2031 – Ochranná opatření proti škodlivým organismům rostlin – Seznam regulovaných nekaranténních škodlivých organismů pro Unii – Prahová hodnota, po jejímž překročení má výskyt regulovaného nekaranténního škodlivého organismu pro Unii na rostlinách k pěstování nepřijatelný hospodářský dopad – Prováděcí nařízení (EU) 2019/2072 – Profesní spolky – Žaloba na neplatnost – Aktivní legitimace – Přípustnost – Přiměřenost – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/45

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Società agricola Vivai Maiorana a další v. Komise
      (Věc T-116/20) (1)

      („Zemědělství - Nařízení (EU) 2016/2031 - Ochranná opatření proti škodlivým organismům rostlin - Seznam regulovaných nekaranténních škodlivých organismů pro Unii - Prahová hodnota, po jejímž překročení má výskyt regulovaného nekaranténního škodlivého organismu pro Unii na rostlinách k pěstování nepřijatelný hospodářský dopad - Prováděcí nařízení (EU) 2019/2072 - Profesní spolky - Žaloba na neplatnost - Aktivní legitimace - Přípustnost - Přiměřenost - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 471/63)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Società agricola Vivai Maiorana Ss (Curinga, Itálie), Confederazione Italiana Agricoltori – CIA (Řím, Itálie), MIVA – Moltiplicatori Italiani Viticoli Associati (Faenza, Itálie) (zástupci: E. Scoccini a G. Scoccini, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: B. Eggers a F. Moro, zmocněnkyně)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: S. Emmerechts, A. Vitro a S. Barbagallo, zmocněnci), Evropský parlament (zástupci: L. Knudsen a G. Mendola, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení částí A, B, C, F, I a J přílohy IV prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/2072 ze dne 28. listopadu 2019, kterým se stanoví jednotné podmínky pro provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/2031, pokud jde o ochranná opatření proti škodlivým organismům rostlin, a kterým se zrušuje nařízení Komise (ES) č. 690/2008 a mění prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/2019 (Úř. věst. 2019, L 319, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Società agricola Vivai Maiorana Ss, Confederazione Italiana Agricoltori – CIA a MIVA – Moltiplicatori Italiani Viticoli Associati ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 129, 20.4.2020.


title: Věc T-519/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – LP v. Parlament („Veřejná služba – Akreditovaní parlamentní asistenti – Odmítnutí přijetí – Podmínky přijetí – Záruky bezúhonnosti – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost postupovat s řádnou péčí“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2021 – LP v. Parlament
      (Věc T-519/20) (1)

      („Veřejná služba - Akreditovaní parlamentní asistenti - Odmítnutí přijetí - Podmínky přijetí - Záruky bezúhonnosti - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost postupovat s řádnou péčí“)
      (2021/C 471/64)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobce: LP (zástupci: J. Bosquet a G. Op de Beeck, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: C. González Argüelles a J. Van Pottelberge, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 22. října 2019 o odmítnutí přijetí žalobce do zaměstnání

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  LP se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 348, 19.10.2020.


title: Věc T-528/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Kočner v. Europol („Mimosmluvní odpovědnost – Znalecké posudky vypracované Europolem pro účely vnitrostátního trestního řízení – Údajné neoprávněné zveřejnění nebo zpřístupnění údajů – Nařízení (EU) 2016/794 – Článek 50 odst. 1 – Morální újma – Příčinná souvislost“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Kočner v. Europol
      (Věc T-528/20) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Znalecké posudky vypracované Europolem pro účely vnitrostátního trestního řízení - Údajné neoprávněné zveřejnění nebo zpřístupnění údajů - Nařízení (EU) 2016/794 - Článek 50 odst. 1 - Morální újma - Příčinná souvislost“)
      (2021/C 471/65)
      Jednací jazyk: slovenština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Marián Kočner (Bratislava, Slovensko) (zástupci: M. Mandzák a M. Para, advokáti)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro spolupráci v oblasti prosazování práva (zástupci: A. Nunzi, B. De Buck, T. Zwingler a A. van Oostenbrugge, zmocněnci, ve spolupráci s G. Ziegenhornem, M. Kottmannem a S. Schulz-Große, advokáty)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: J. Rodríguez de la Rúa Puig, zmocněnec)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na přiznání náhrady škod, které žalobci údajně vznikly v důsledku toho, že Europol zveřejnil jeho osobní údaje a že Europol zapsal jeho jméno na tzv. „mafiánské seznamy“.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Marián Kočner ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Agenturou Evropské unie pro spolupráci v oblasti prosazování práva (Europol).

                  3)

                  Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 339, 12.10.2020.


title: Věc T-592/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Univers Agro v. EUIPO – Shandong Hengfeng Rubber & Plastic (AGATE) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie AGATE – Absolutní důvod neplatnosti – Nedostatek dobré víry – Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2021 – Univers Agro v. EUIPO – Shandong Hengfeng Rubber & Plastic (AGATE)
      (Věc T-592/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie AGATE - Absolutní důvod neplatnosti - Nedostatek dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 471/66)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Univers Agro EOOD (Sofie, Bulharsko) (zástupkyně: C. Hernández Martí Pérez, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Shandong Hengfeng Rubber & Plastic Co. Ltd (Dongying, Čína) (zástupce: J. Erdozain López, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. července 2020 (věc R 725/2019-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Shandong Hengfeng Rubber & Plastic a Univers Agro.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Univers Agro EOOD se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 390, 16.11.2020.