title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci C-448/17 (Úř. věst. C 382, 13.11.2017)

text:
               8.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 5/53

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci C-448/17
   (
         Úřední věstník Evropské unie C 382 ze dne 13. listopadu 2017
      )
   (2018/C 005/71)
   Ve sdělení v Úř. věst. ve věci C-448/17 EOS KSI Slovensko s.r.o. proti Jánu Dankovi a Margitě Jalčové musí být text nahrazen následujícím způsobem:

         „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove (Slovensko) dne 25. července 2017 – EOS KSI Slovensko s.r.o. v. Ján Danko, Margita Danková
         (Věc C-448/17)
         (2017/C 382/35)
         Jednací jazyk: slovenština

            Předkládající soud

         Krajský súd v Prešove

            Účastníci původního řízení

            Žalobkyně: EOS KSI Slovensko s.r.o.

            Žalovaní: Ján Danko, Margita Danková

            Předběžné otázky

                     1)

                     Je s ohledem na rozsudek ve věci C-470/12 Pohotovosť a úvahy Soudního dvora EU vyjádřené i v bodě 46 jeho odůvodnění v rozporu se zásadou rovnocennosti zakotvenou v unijním právu taková právní úprava, která při rovnocennosti i) právem chráněných zájmů a ii) ochrany práv spotřebitele před zneužívajícími smluvními ujednáními na jedné straně neumožňuje právnické osobě, jejímž předmětem činnosti je kolektivní ochrana spotřebitelů před zneužívajícími smluvními ujednáními a která sleduje naplnění čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (1) provedený v ustanovení § 53a odst. 1 a 2 Občianskeho zákonníka, aby se bez souhlasu spotřebitele účastnila soudního řízení jako vedlejší účastník od jeho počátku a uplatnila ve prospěch tohoto spotřebitele účinně prostředky procesní obrany a útoku, jenž mají poskytovat ochranu před dalším používáním zneužívajících ujednání, v tomto řízení, ačkoli v jiném případě vedlejší účastník, který má zájem na majetkovém vypořádání předmětu řízení a v řízení vystupuje na straně žalovaného, vůbec nepotřebuje souhlas žalovaného k účasti v soudním řízení od jeho počátku a k účinnému uplatnění prostředků procesní obrany a útoku ve prospěch žalovaného, na jehož straně vystupuje[?]

                     2)

                     Musí být pojem ‚srozumitelný‘ v čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 vykládán vzhledem k rozsudkům Soudního dvora C-26/13 a C-96/14 v tom smyslu, že ujednání lze považovat za nesrozumitelné – v důsledku čehož soud z moci úřední zkoumá nepřijatelnost smluvní podmínky – i tehdy, pokud právní institut (nástroj), který toto smluvní ujednání upravuje, je sám o sobě komplikovaný, jeho právní důsledky jsou pro průměrného spotřebitele obtížně předvídatelné a k jeho pochopení je zpravidla třeba odborné právní poradenství, jehož náklady jsou neúměrné hodnotě plnění, které spotřebitel podle smlouvy dostává?

                     3)

                     Pokud soud rozhoduje platebním rozkazem ve zkráceném řízení o nárocích ze spotřebitelské smlouvy uplatněných proti spotřebiteli jako žalované straně čistě na základě tvrzení žalobce, přičemž v řízení vůbec neuplatní ustanovení § 172 odst. 9 Občianskeho súdneho poriadku o nevydaní platebního rozkazu z důvodu existence zneužívajících ujednání ve spotřebitelské smlouvě, odporuje unijnímu právu právní úprava členského státu, která v případě, že soud nesplní povinnosti podle § 172 odst. 9 Občianskeho súdneho poriadku, neumožňuje, aby sdružení na ochranu spotřebitelů, které je způsobilé a je povoláno k tomu naplnit čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS provedený v ustanovení § 53a odst. 1 a 2 Občianskeho zákonníka, uplatnilo účinně bez souhlasu spotřebitele (bez vyjádření nesouhlasu spotřebitele) jedinou možnou obranu spotřebitele ve formě odporu proti platebnímu rozkazu vzhledem ke krátké časové lhůtě pro podání odporu a k tomu, že spotřebitel nereaguje[?]

                     4)

                     Lze pro účely odpovědi na druhou a třetí otázku považovat za relevantní, že spotřebitel nemá podle právní úpravy právo na povinné právní zastoupení a bez právního zastoupení vyvolává jeho neznalost nezanedbatelné riziko, že nepoukáže na nepřijatelnost smluvních ujednání a neučiní úkon, jímž by umožnil sdružení na ochranu spotřebitelů, které je způsobilé a je povoláno k tomu naplnit čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS provedený v ustanovení § 53a odst. 1 a 2 Občianskeho zákonníka, účast v soudním řízení na straně tohoto spotřebitele[?]

                     5)

                     Je v rozporu s unijním právem a konkrétně s požadavkem, aby byly všechny okolnosti případu posouzeny podle čl. 4 odst. 1 směrnice 93/13/EHS, taková právní úprava, jakou je zkrácené řízení o vydání platebního rozkazu (podle § 172 odst. 1 OSP a násl.), která umožňuje přiznat podnikateli s účinky rozsudku peněžité plnění a) ve zkráceném řízení, b) administrativním zaměstnancem soudu, c) jen na základě tvrzení podnikatele a d) bez dokazování, přičemž e) spotřebitel není zastoupení advokátem a f) obrana spotřebitele nemůže být bez jeho souhlasu účinně uplatněna ani sdružením na ochranu spotřebitele, které je způsobilé a je povoláno k tomu naplnit čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS provedený v ustanovení § 53a odst. 1 a 2 Občianskeho zákonníka[?]“

      (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29.


title: Věc T-767/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2017 – Nanogate v. EUIPO (metals) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie metals — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               8.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 5/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2017 – Nanogate v. EUIPO (metals)
   (Věc T-767/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie metals - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 005/53)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nanogate AG (Quierschied, Německo) (zástupce: A. Theis, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Fischer a D. Walicka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. srpna 2016 (věc R 2361/2015-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení metals jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Nanogate AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 475, 19. 12. 2016.


title: Věc T-802/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. listopadu 2017 – Endoceutics v. EUIPO – Merck (FEMIBION) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Evropské unie FEMIBION — Částečné zrušení — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] — Důkaz o řádném využívání ochranné známky — Kvalifikace výrobků, u nichž bylo prokázáno řádné využívání“

text:
               8.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 5/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. listopadu 2017 – Endoceutics v. EUIPO – Merck (FEMIBION)
   (Věc T-802/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie FEMIBION - Částečné zrušení - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Důkaz o řádném využívání ochranné známky - Kvalifikace výrobků, u nichž bylo prokázáno řádné využívání“)
   (2018/C 005/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Endoceutics, Inc. (Quebec, Kanada) (zástupce: M. Wahlin, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Vuijst a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Merck KGaA (Darmstadt, Německo) (zástupci: M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. července 2016 (věc R 1608/2015-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Endoceutics a Merck.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 14. července 2016 (věc R 1608/2015-1) se zrušuje v rozsahu, v němž jím byl potvrzen zápis ochranné známky Evropské unie pro „léčivé přípravky na posílení imunitního systému, pro menopauzu, menstruaci, průběh a zvládání těhotenství, prevenci a zvládání stresu, prevenci a zvládání stresu způsobeného nevyváženou či deficitní výživou“.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Merck KGaA ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Endoceutics Inc. v řízení před Tribunálem, jakož i před odvolacím senátem.

               4.

               Endoceutics ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               5.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-271/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2017 – Pempe v. EUIPO – Marshall Amplification (THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS — Starší slovní ochranná známka Evropské unie MARSHALL a starší obrazová ochranná známka Evropské unie Marshall AMPLIFICATION — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001] — Přípustnost žádosti o podání důkazu o skutečném užívání starších ochranných známek — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               8.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 5/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2017 – Pempe v. EUIPO – Marshall Amplification (THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS)
   (Věc T-271/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS - Starší slovní ochranná známka Evropské unie MARSHALL a starší obrazová ochranná známka Evropské unie Marshall AMPLIFICATION - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001] - Přípustnost žádosti o podání důkazu o skutečném užívání starších ochranných známek - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 005/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Yusuf Pempe (Créteil, Francie) (zástupce: A. Vivès-Albertini, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Marshall Amplification plc (Milton Keynes, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. března 2016 (věc R 376/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Marshall Amplification a Y. Pempem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Yusufovi Pempemu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc T-511/14: Usnesení Tribunálu ze dne 25. října 2017 – Novartis Europharm v. Komise „Humánní léčivé přípravky — Registrace léčivého přípravku Zoledronic acid Teva Generics — Kyselina zoledronová — Doba ochrany léčivého přípravku Aclasta obsahujícího účinnou látku kyselinu zoledronovou — Zrušení napadeného aktu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               8.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 5/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. října 2017 – Novartis Europharm v. Komise
   (Věc T-511/14) (1)

   („Humánní léčivé přípravky - Registrace léčivého přípravku Zoledronic acid Teva Generics - Kyselina zoledronová - Doba ochrany léčivého přípravku Aclasta obsahujícího účinnou látku kyselinu zoledronovou - Zrušení napadeného aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2018/C 005/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Spojené království) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a M. Wilderspin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2014)2155 final ze dne 27. března 2014 o registraci humánního léčivého přípravku Zoledronic acid Teva Generics – kyselina zoledronová, udělené Teva Generics BV podle článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004, L 136, s. 1).

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               O návrhu na vstup Teva BV do řízení jako vedlejší účastnice již není třeba rozhodnout.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3.11.2014.


title: Věc C-132/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Peugeot Deutschland GmbH v. Deutsche Umwelthilfe eV „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb služeb — Směrnice 2010/13/EU — Definice — Pojem ‚audiovizuální mediální služba‘ — Oblast působnosti — Kanál propagačních videí na modely nových osobních automobilů dostupný na YouTube“

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/10

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Peugeot Deutschland GmbH v. Deutsche Umwelthilfe eV
   (Věc C-132/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Směrnice 2010/13/EU - Definice - Pojem ‚audiovizuální mediální služba‘ - Oblast působnosti - Kanál propagačních videí na modely nových osobních automobilů dostupný na YouTube“)
   (2018/C 134/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Peugeot Deutschland GmbH

      Žalovaný: Deutsche Umwelthilfe eV

      Výrok

   Článek 1 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) musí být vykládán v tom smyslu, že se definice pojmu „audiovizuální mediální služba“ nevztahuje na takový videokanál, jaký je dotčen ve věci v původním řízení, na němž si internetoví uživatelé mohou vyvolat krátká propagační videa na modely nových osobních automobilů, ani na jediné z těchto videí samostatně.

      (1)  Úř. věst. C 213, 3.7.2017.


201806080341931382018/C 221/293542015TC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL20180419242521Věc T-354/15: Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2018 – Allergopharma v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Režim podpory stanovující osvobození od povinných slev na určité léčivé přípravky — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za slučitelný s vnitřním trhem — Neexistence osobního dotčení — Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“
 ---documentbreak--- C2212018CS2410120180419CS0029241252Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2018 – Allergopharma v. Komise
   (Věc T-354/15) (
         1
      )
   „„Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Režim podpory stanovující osvobození od povinných slev na určité léčivé přípravky — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za slučitelný s vnitřním trhem — Neexistence osobního dotčení — Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost““2018/C 221/29Jednací jazyk: němčina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Allergopharma GmbH & Co. KG (Reinbek, Německo) (zástupci: T. Müller-Ibold a F.-C. Laprévote, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Bencard Allergie GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: J. Fiegler, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/1300 ze dne 27. března 2015 o režimu podpory poskytované Německem – podpora německým farmaceutickým společnostem ve finančních obtížích formou osvobození od povinných slev SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP) (Úř. věst. 2015, L 199, s. 27).

      Výrok

            1)

            Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

            2)

            Společnost Allergopharma GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

            3)

            Společnost Bencard Allergie GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


201806080111931412018/C 221/392512018TC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL20180423333311Věc T-251/18: Žaloba podaná dne 23. dubna 2018 – IFSUA v. Rada
 ---documentbreak--- C2212018CS3310120180423CS0039331331Žaloba podaná dne 23. dubna 2018 – IFSUA v. Rada
   (Věc T-251/18)2018/C 221/39Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobce: International Forum for Sustainable Underwater Activities (IFSUA) (Barcelona, Španělsko) (zástupce: T. Gui Mori, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Na základě čl. 263 čtvrtého pododstavce in fine SFEU žalobce, IFSUA, který je bezprostředně dotčen, navrhuje, aby Tribunál zrušil, na základě jasné oddělitelnosti těchto ustanovení, čl. 2 odst. 2 a čl. 9 odst. 4 a 5 nařízení Rady (EU) ze dne 23. ledna 2018 (Úř. věst. 2018, L 27, s. 1), který je třeba považovat za „nařizovací akt“ provádějící restriktivní opatření a celkový přípustný odlov (TAC) v souvislosti s rekreačním rybolovem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti nařízení Rady (EU) 2018/120 (
         1
      ) a požaduje jeho částečné zrušení.
   Žalobce v tomto ohledu upřesňuje, že požaduje zrušení výše uvedených ustanovení, jelikož jejich uplatnění na různé způsoby rekreačního rybolovu, což jsou činnosti, které nejsou součástí společné rybářské politiky, znamenají úplný zákaz lovu mořčáka evropského (Dicentrarchus labrax), který se vztahuje pouze na podmořské rybáře, čímž je ohroženo přežití této činnosti, samotného sportu a souvisejícího průmyslu.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 2 odst. 5 a čl. 3 písm. d), čl. 4 písm. d) a čl. 6 písm. d) SFEU, jelikož napadená ustanovení představují opatření přímo zakazující podmořský rekreační a sportovní rybolov mořčáka evropského, ačkoliv Rada k tomu nemá pravomoc, a to ani sdílenou.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 2 a čl. 9 odst. 4 a 5 nařízení Rady (EU) 2018/120 a zásad právní jistoty a legitimního očekávání, jelikož jdou jasně nad rámec přiznaných pravomocí a jeho historický vývoj.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 2 a čl. 9 odst. 4 a 5 nařízení Rady (EU) 2018/120 a zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace obsažených v článcích 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie, vzhledem k tomu, že v témže prováděcím aktu upravujícím rybolovná práva v případě mořčáka evropského, avšak s odlišnými kritérii, jsou uvedena ustanovení vztahující se jak na komerční rybolov, tak na rekreační rybolov. Obě kategorie přitom nejsou striktně srovnatelné jako adresáti téhož souboru opatření.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 2 a čl. 9 odst. 4 a 5 nařízení Rady (EU) 2018/120 a zásady proporcionality v souvislosti s prováděním čl. 43 odst. 3 SFEU. V tomto ohledu žalobce tvrdí, že v nařízení, které je předmětem tohoto sporu, stanovení rybolovných práv u mořčáka evropského, jak v případě komerčního rybolovu, tak v případě rekreačního rybolovu, odpovídá cíli snížit výrazně úmrtnost severní populace, aby mohlo dojít k malému nárůstu biomasy, a že tohoto cíle lze dosáhnout méně omezujícím opatřením, než je radikální zákaz podvodního rybolovu mořčáka evropského. V rámci tohoto důvodu poukazuje žalobce rovněž na porušení článků 12, 16, 37 a 52 Listiny základních práv Evropské unie.

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (EU) 2018/120 ze dne 23. ledna 2018, kterým se pro rok 2018 stanoví rybolovná práva ve vodách Unie a rybolovná práva, jimiž disponují rybářská plavidla Unie v některých vodách mimo Unii, pro některé rybí populace a skupiny rybích populací a kterým se mění nařízení (EU) 2017/127 (Úř. věst. 2018, L 27, s. 1).


201806080271931312018/C 221/312342017TC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL20180503252622Věc T-234/17: Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2018 – Siberian Vodka v. EUIPO – Schwarze und Schlichte (DIAMOND ICE) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka DIAMOND ICE — Starší slovní ochranná známka Evropské unie DIAMOND CUT — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“
 ---documentbreak--- C2212018CS2520120180503CS0031252262Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2018 – Siberian Vodka v. EUIPO – Schwarze und Schlichte (DIAMOND ICE)
   (Věc T-234/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka DIAMOND ICE — Starší slovní ochranná známka Evropské unie DIAMOND CUT — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná““2018/C 221/31Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Siberian Vodka AG (Herisau, Švýcarsko) (zástupce: O. Bischof, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Schwarze und Schlichte Markenvertrieb GmbH & Co. KG (Oelde, Německo) (zástupce: A. Zafar, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. února 2017 (věc R 1171/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Schwarze und Schlichte Markenvertrieb a Siberian Vodka

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá

            2.

            Společnosti Siberian Vodka AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


201806150331954932018/C 231/03822016CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL201805083421Věc C-82/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgique) – K. A. a další v. Belgische Staat „Řízení o předběžné otázce — Ochrana hranic, azyl, přistěhovalectví — Článek 20 SFEU — Listina základních práv Evropské unie — Články 7 a 24 — Směrnice 2008/115/ES — Články 5 a 11 — Státní příslušník třetí země, na kterého se vztahuje zákaz vstupu na území — Žádost o povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny s občanem Unie, který nikdy nevyužil svobody pohybu — Odmítnutí zabývat se žádostí“
 ---documentbreak--- C2312018CS310120180508CS00033142Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgique) – K. A. a další v. Belgische Staat
   (Věc C-82/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Ochrana hranic, azyl, přistěhovalectví — Článek 20 SFEU — Listina základních práv Evropské unie — Články 7 a 24 — Směrnice 2008/115/ES — Články 5 a 11 — Státní příslušník třetí země, na kterého se vztahuje zákaz vstupu na území — Žádost o povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny s občanem Unie, který nikdy nevyužil svobody pohybu — Odmítnutí zabývat se žádostí““2018/C 231/03Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: K. A., M. Z., M. J., N. N. N., O. I. O., R. I., B. A.

      Žalovaný: Belgische Staat

      Výrok

            1)

            Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, a zejména její články 5 a 11, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání praxi členského státu spočívající v nezabývání se žádostí o povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny podanou na jeho území státním příslušníkem třetí země, jenž je rodinným příslušníkem občana Unie, který má státní příslušnost tohoto členského státu a nikdy nevyužil svobody pohybu, pouze z toho důvodu, že se na tohoto státního příslušníka třetí země vztahuje zákazu vstupu na uvedené území.

            2)

            Článek 20 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že:

                     —

                     brání praxi členského státu spočívající v nezabývání se takovou žádosti pouze z tohoto důvodu, aniž je zkoumáno, zda mezi tímto občanem Unie a tímto státním příslušníkem třetí země existuje vztah závislosti takové povahy, že v případě odmítnutí udělení odvozeného práva pobytu posledně uvedenému by uvedený občan Unie byl de facto nucen opustit území Unie jako celek, a byl by tak zbaven možnosti skutečně využívat podstatné části práv plynoucích z jeho statusu;

                     —

                     je-li občan Unie zletilý, o vztahu závislosti, který může odůvodňovat přiznání odvozeného práva pobytu na základě tohoto článku dotyčnému státnímu příslušníkovi třetí země, lze uvažovat pouze ve výjimečných případech, kdy s přihlédnutím ke všem relevantním okolnostem nemůže být dotyčná osoba žádným způsobem odloučena od rodinného příslušníka, na kterém je závislá;

                     —

                     je-li občan Unie nezletilý, posouzení existence takového vztahu závislosti musí být v nejvlastnějším zájmu dítěte založeno na zohlednění všech okolností daného případu, zejména věku dítěte, jeho fyzického a emočního vývoje, míry jeho citové vazby na každého z rodičů, jakož i rizika, že by odloučení od rodiče, který je státním příslušníkem třetí země, ohrozilo psychickou rovnováhu dítěte; existence rodinného vztahu s tímto státním příslušníkem, ať už biologické či právní povahy, není dostačující a soužití s posledně uvedeným není pro účely konstatování takového vztahu závislosti nezbytné;

                     —

                     je nerozhodné, že vztah závislosti, kterého se dovolává státní příslušník třetí země na podporu své žádosti o povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny, vznikl poté, co vůči němu bylo přijato rozhodnutí o zákazu vstupu na území;

                     —

                     je nerozhodné, že rozhodnutí o zákazu vstupu na území, které se vztahuje na státního příslušníka třetí země, bylo v okamžiku, kdy podal žádost o povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny, pravomocné, a

                     —

                     je nerozhodné, že rozhodnutí o zákazu vstupu na území, které se vztahuje na státního příslušníka třetí země, jenž požádal o povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny, je odůvodněno nesplněním povinnosti návratu; pokud takové rozhodnutí bylo odůvodněno důvody veřejného pořádku, mohou tyto důvody vést k odmítnutí přiznat tomuto státnímu příslušníkovi třetí země odvozené právo pobytu na základě tohoto článku pouze tehdy, pokud z konkrétního posouzení všech okolností daného případu, s ohledem na zásadu proporcionality, nejvlastnějšího zájmu případně dotčených dětí a základních práv vyplývá, že dotčená osoba představuje skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení veřejného pořádku.

            3)

            Článek 5 směrnice 2008/115 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle které se vůči státnímu příslušníkovi třetí země, vůči kterému již bylo vydáno rozhodnutí o navrácení spojené s rozhodnutím o zákazu vstupu na území, který je dosud platný, vydá rozhodnutí o navrácení, aniž jsou zohledněny okolnosti jeho rodinného života, a zejména zájem jeho nezletilého dítěte, uvedené v žádosti o povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny, která byla podána po přijetí takového zákazu vstupu na území, ledaže mohl dotčený takové okolnosti uplatnit již dříve.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 145, 25.4.2016.


201806150301954912018/C 231/081682018CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL201803057822Věc C-168/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 5. března 2018 – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG v. Günther Bauer
 ---documentbreak--- C2312018CS720120180305CS00087282Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 5. března 2018 – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG v. Günther Bauer
   (Věc C-168/18)2018/C 231/08Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Pensions-Sicherungs-Verein VVaG

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Günther Bauer

      Předběžné otázky

            1.

            Je třeba použít článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října o ochraně zaměstnanců při platební neschopnosti zaměstnavatele (
                  1
               ), pokud jsou dávky zaměstnaneckého penzijního pojištění poskytovány prostřednictvím mezioborové instituce sociálního zabezpečení podléhající státnímu dohledu nad finančními službami, která z finančních důvodů se souhlasem dohledového orgánu oprávněně zkrátí svá plnění a zaměstnavatel podle vnitrostátního práva sice vůči svým bývalým zaměstnancům za zkrácené dávky ručí, avšak v důsledku své platební neschopnosti nemůže tuto svou povinnost splnit?

            2.

            V případě kladné odpovědi na první otázku:
            Za jakých okolností lze ztráty na dávkách zaměstnaneckého penzijního pojištění, které bývalý zaměstnanec utrpěl z důvodu platební neschopnosti zaměstnavatele, považovat za zjevně nepřiměřené a založit tak povinnost členských států zajistit minimální ochranu, ačkoli bývalý zaměstnanec dostává minimálně polovinu dávek, které vyplývají ze získaných penzijních nároků?

            3.

            V případě kladné odpovědi na první otázku:
            Má článek 8 směrnice 2008/94/ES přímý účinek a přiznává jeho ustanovení, pokud členský stát tuto směrnici neprovede do vnitrostátního práva nebo ji provede pouze nedostatečně, jednotlivci práva, která může uplatnit vůči tomuto členskému státu u vnitrostátního soudu?

            4.

            V případě kladné odpovědi na třetí otázku:
            Je soukromoprávní instituce, která je členským státem – pro zaměstnavatele povinně – určena jako instituce pro pojištění proti platební neschopnosti v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění, která podléhá státnímu dohledu nad finančními službami a která z moci veřejného práva vybírá od zaměstnavatelů příspěvky na pojištění proti platební neschopnosti a může jako orgán vytvářet podmínky pro nucený výkon rozhodnutí prostřednictvím správního aktu, orgánem veřejné moci členského státu?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2008, L 283, s. 36.


201808030412050342018/C 294/273542018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180530202121Věc C-354/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Bacău (Rumunsko) dne 30. května 2018 – Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu v. SC Blue Air – Airline Management Solutions Srl
 ---documentbreak--- C2942018CS2010120180530CS0027201212Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Bacău (Rumunsko) dne 30. května 2018 – Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu v. SC Blue Air – Airline Management Solutions Srl
   (Věc C-354/18)2018/C 294/27Jednací jazyk: rumunština
      Předkládající soud

   Tribunalul Bacău

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé, žalobci v řízení v prvním stupni: Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu

      Odvolatelka, žalovaná v řízení v prvním stupni: SC Blue Air – Airline Management Solutions Srl

      Předběžné otázky

            1)

            Má částka 400 eur stanovená v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 261/2004 (
                  1
               ) zajistit především na náhradu majetkové újmy, zatímco nemajetková újma musí být posouzena z hlediska článku 12, anebo se čl. 7 odst. 1 písm. b) vztahuje především nemajetkovou újmu a majetkovou újmu upravují ustanovení uvedená v článku 12?

            2)

            Spadá částka, jež představuje ušlou mzdu a která přesahuje částku 400 eur stanovenou v čl. 7 odst. 1 písm. b), pod pojem „další náhrady“ uvedený v článku 12?

            3)

            Podle čl. 12 [odst. 1] druhé věty „náhrady poskytnuté podle tohoto nařízení mohou být od dalších náhrad odečteny“. Má být tento článek nařízení vykládán v tom smyslu, že ponechává odečtení částky poskytnuté podle čl. 7 odst. 1 písm. b) od dalších náhrad na volném uvážení vnitrostátního soudu, anebo je toto odečtení povinné?

            4)

            Pokud odečtení částky není povinné, na základě jakých skutečností vnitrostátní soud rozhodne o tom, zda částku uvedenou v čl. 7 odst. 1 písm. b) odečte z dalších náhrad?

            5)

            Musí být škoda vyplývající z nevyplacení mzdy, jež nastalo v důsledku skutečnosti, že pracovník se nemohl dostavit na pracoviště kvůli zpožděnému příletu na místo určení, a to z důvodu přesměrování, posouzena z hlediska plnění povinností podle článku 8, anebo podle článku 12 ve spojení s článkem 4?

            6)

            Vyžaduje splnění povinnosti leteckého dopravce spočívající v poskytnutí pomoci podle čl. 4 odst. 3 a článku 8 nařízení č. 261/2004, aby byl cestující plně informován o všech možnostech přesměrování, které jsou stanoveny v čl. 8 odst. 1 písm. a), b) a c) tohoto nařízení?

            7)

            Kdo musí pro účely článku 8 nařízení č. 261/2004 prokázat, že přesměrování bylo uskutečněno při nejbližší příležitosti?

            8)

            Ukládá toto nařízení cestujícím povinnost hledat další lety na místo určení a požádat leteckou společnost, aby na těchto linkách nalezla volná místa, anebo je povinností letecké společnosti, aby sama vyhledala variantu, která je pro přepravu cestujícího do místa určení pro cestujícího nejvýhodnější?

            9)

            Je při stanovení výše škody, kterou cestující utrpěli, důležitá skutečnost, že tito cestující souhlasili s nabídkou letecké společnosti spočívající v poskytnutí letu na 11. září 2016, ačkoli mohli předpokládat, že jim za dobu nepřítomnosti v práci nebude vyplacena mzda?

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


201808030602050782018/C 294/58982017TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180530444411Věc T-98/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2018 – RT v. Parlament „Veřejná služba – Úředníci – Volno z důvodu nemoci – Článek 59 odst. 1 služebního řádu – Interní pravidla pro kontroly pracovních absencí a pro pravidelné kontroly trvání pracovní neschopnosti – Lékařské potvrzení – Chybějící podpis a razítko lékaře – Lékařské vyšetření provedené na dálku přes internet – Neschválení“
 ---documentbreak--- C2942018CS4410120180530CS0058441441Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2018 – RT v. Parlament
   (Věc T-98/17) (
         1
      )
   „„Veřejná služba — Úředníci — Volno z důvodu nemoci — Článek 59 odst. 1 služebního řádu — Interní pravidla pro kontroly pracovních absencí a pro pravidelné kontroly trvání pracovní neschopnosti — Lékařské potvrzení — Chybějící podpis a razítko lékaře — Lékařské vyšetření provedené na dálku přes internet — Neschválení““2018/C 294/58Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: RT (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: J. Steele a E. Taneva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 30. června 2016, kterým byl dokument předložený žalobcem dne 27. června 2016 odmítnut jako nepřípustné lékařské potvrzení předepisující volno z důvodu nemoci.

      Výrok rozsudku

            1)

            Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 30. června 2016, kterým byl dokument předložený RT dne 27. června 2016 odmítnut jako nepřípustné lékařské potvrzení předepisující volno z důvodu nemoci, se zrušuje.

            2)

            Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 129, 24.4.2017.


201808030502050222018/C 294/413832018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180611303011Věc C-383/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Polsko) dne 11. června 2018 – Lexitor Sp. z o.o v. Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka z siedzibą w Gdyni, Santander Consumer Bank S.A. z siedzibą we Wrocławiu, mBank S.A. z siedzibą w Warszawie
 ---documentbreak--- C2942018CS3010120180611CS0041301301Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Polsko) dne 11. června 2018 – Lexitor Sp. z o.o v. Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka z siedzibą w Gdyni, Santander Consumer Bank S.A. z siedzibą we Wrocławiu, mBank S.A. z siedzibą w Warszawie
   (Věc C-383/18)2018/C 294/41Jednací jazyk: polština
      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Lexitor Sp. z o.o

      Žalované: Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowej im. Franciszka Stefczyka z siedzibą w Gdyni, Santander Consumer Bank S.A. z siedzibą we Wrocławiu, mBank S.A. z siedzibą w Warszawie

      Předběžné otázky

   Musí být čl. 16 odst. 1 ve spojení s čl. 3 [písm.] g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (
         1
      ) (ve znění pozdějších předpisů) vykládán v tom smyslu, že spotřebitel má v případě předčasného splacení svých závazků vyplývajících z úvěrové smlouvy nárok na snížení celkových nákladů úvěru, včetně nákladů, jejichž výše není závislá na délce doby trvání uvedené úvěrové smlouvy?
   (
         1
      ) – Úř. věst. 2008, L 133, s. 660.


201808030682050932018/C 294/754122018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180702606121Věc T-412/18: Žaloba podaná dne 2. července 2018 – mobile.de v. EUIPO – Družestvo s ograničéna otgavórnost „Rezon“ (mobile.ro)
 ---documentbreak--- C2942018CS6010120180702CS0075601612Žaloba podaná dne 2. července 2018 – mobile.de v. EUIPO – Družestvo s ograničéna otgavórnost „Rezon“ (mobile.ro)
   (Věc T-412/18)2018/C 294/75Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: mobile.de GmbH (Dreilinden, Německo) (zástupce: T. Lührig, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Družestvo s ograničéna otgavórnost „Rezon“ (Sofie, Bulharsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie mobile.ro –
   ochranná známka Evropské unie č. 8 838 542

      Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2018 ve věci R 111/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí,

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Porušení čl. 18 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s jeho čl. 64 odst. 2 a 3,

            —

            porušení čl. 19 odst. 2 a čl. 10 odst. 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625 ve spojení s čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

            —

            porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s jeho čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 2 písm. a) bodem ii,

            —

            porušení čl. 4 odst. 3 SEU ve spojení s právní zásadou zakotvenou v čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 a čl. 61 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


201808030382049942018/C 294/423852018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180611303122Věc C-385/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. června 2018 – Arriva Italia Srl a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
 ---documentbreak--- C2942018CS3020120180611CS0042302312Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. června 2018 – Arriva Italia Srl a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Věc C-385/18)2018/C 294/42Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Arriva Italia Srl, Ferrotramviairia SpA, Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)

      Odpůrce: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

      Předběžná otázka

   Představuje, za uvedených právních a skutkových okolností, opatření spočívající ve vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur ve prospěch subjektu činného v odvětví železniční přepravy, za podmínek stanovených zákonem č. 208 ze dne 28. prosince 2015 (čl. 1 odst. 867), ve znění nařízení vlády s mocí zákona č. 50 ze dne 24. dubna 2017, a následné převedení tohoto subjektu na jiný hospodářský subjekt, bez zadávacího řízení a bezplatně, státní podporu podle článku 107 Smlouvy o fungování Evropské unie?
   V případě kladné odpovědi, je předmětná podpora přesto slučitelná s unijním právem a jaké jsou důsledky jejího neoznámení podle čl. 10[8] odst. 3 SFEU?


201808030542050252018/C 294/283552018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180531212221Věc C-355/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 31. května 2018 – Barbara Rust-Hackner v. Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
 ---documentbreak--- C2942018CS2110120180531CS0028211222Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 31. května 2018 – Barbara Rust-Hackner v. Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
   (Věc C-355/18)2018/C 294/28Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Landesgericht Salzburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Barbara Rust-Hackner

      Odpůrkyně: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

      Předběžné otázky

            1)

            Je třeba čl. 15 odst. 1 směrnice 90/619/EHS (druhá směrnice o životním pojištění) (
                  1
               ), ve znění směrnice 92/96/EHS (třetí směrnice o životním pojištění) (
                  2
               ), ve spojení s článkem 31 směrnice 92/96/EHS vykládat v tom smyslu, že sdělení o možnosti odstoupení od smlouvy musí obsahovat rovněž informaci, že odstoupení nevyžaduje určitou formu?

            2)

            Lze učinit prohlášení o odstoupení od smlouvy z důvodu chybné informace o právu na odstoupení i po ukončení smlouvy o životním pojištění výpovědí (a odkupu) pojistníkem?

      (
         1
      ) – Druhá směrnice Rady 90/619/EHS ze dne 8. listopadu 1990 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění (životního pojištění), kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 79/267/EHS, Úř. věst. 1990, L 330, s. 50.
   (
         2
      ) – Směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění, Úř. věst. 1992, L 360 s. 1.


201808030612050802018/C 294/592182017TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180629454511Věc T-218/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2018 – HF v. Parlament „Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Článek 24 služebního řádu – Žádost o pomoc – Článek 12a služebního řádu – Psychické obtěžování – Poradní výbor pro obtěžování a jeho prevenci na pracovišti – Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pomoc – Právo na to být vyslechnut – Zásada kontradiktornosti – Odmítnutí poskytnout stanovisko poradního výboru a zápisy z výslechu svědků – Délka administrativního řízení – Přiměřená délka“
 ---documentbreak--- C2942018CS4510120180629CS0059451451Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2018 – HF v. Parlament
   (Věc T-218/17) (
         1
      )
   „„Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Článek 24 služebního řádu — Žádost o pomoc — Článek 12a služebního řádu — Psychické obtěžování — Poradní výbor pro obtěžování a jeho prevenci na pracovišti — Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pomoc — Právo na to být vyslechnut — Zásada kontradiktornosti — Odmítnutí poskytnout stanovisko poradního výboru a zápisy z výslechu svědků — Délka administrativního řízení — Přiměřená délka““2018/C 294/59Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: HF (zástupce: A. Tymen, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: E. Taneva a M. Ecker, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na základě článku 270 SFEU znějící jednak na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 3. června 2016, kterým orgán Parlamentu pověřený uzavíráním pracovních smluv zamítl žádost o pomoc podanou žalobkyní dne 11. prosince 2014, a dále na náhradu újmy, která jí údajně vznikla v důsledku protiprávního jednání tohoto orgánu při vyřizování uvedené žádosti o pomoc.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu čtvrtinu nákladů řízení vynaložených HF.

            3)

            HF ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


title: Věc C-14/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM) v. Iveco Orecchia SpA „Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Směrnice 2004/17/ES – Článek 34 – Dodávka náhradních dílů pro autobusy a trolejbusy – Technické specifikace – Rovnocenné výrobky – Možnost prokázat rovnocennost po zadání zakázky“

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM) v. Iveco Orecchia SpA
      (Věc C-14/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/17/ES - Článek 34 - Dodávka náhradních dílů pro autobusy a trolejbusy - Technické specifikace - Rovnocenné výrobky - Možnost prokázat rovnocennost po zadání zakázky“)
      (2018/C 319/05)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM)

         Žalovaná: Iveco Orecchia SpA

         Výrok

      Článek 34 odst. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb musí být vykládán v tom smyslu, že pokud technické specifikace uvedené v zadávací dokumentaci odkazují na určitou značku, určitý původ či výrobu, musí zadavatel vyžadovat, aby uchazeč již v nabídce předložil důkaz o rovnocennosti navrhovaných výrobků s výrobky definovanými v uvedené technické specifikaci.

         (1)  Úř. věst. C 168, 29.5.2017.


title: Věc T-372/18: Žaloba podaná dne 20. června 2018 – Colombani v. ESVČ

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/16

      Žaloba podaná dne 20. června 2018 – Colombani v. ESVČ
      (Věc T-372/18)
      (2018/C 319/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-Marc Colombani (Brusel, Belgie) (zástupce: N. de Montigny, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního ředitele pro rozpočet a administrativu ESVČ ze dne 9. listopadu 2017 (ADMIN(2017)21), kterým se stanoví seznam povýšených úředníků za povyšovací období 2017, v rozsahu, v němž na tomto seznamu není uvedeno jméno žalobce.

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z námitky protiprávnosti obecných prováděcích ustanovení, která ESVČ uplatňuje na povyšovací postup.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze služebního pochybení, z nedodržení postupu před přijetím seznamu osob navržených na povýšení a z nerovného zacházení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení obecných prováděcích ustanovení ESVČ k článku 45 služebního řádu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení zásluh žalobce a z nerovného zacházení při posouzení kritéria odpracovaných let služby.


title: Věc C-15/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp. v. Rajavartiolaitos „Řízení o předběžné otázce – Úmluva z Montego Bay – Článek 220 odst. 6 – Pravomoc pobřežního státu – Pravomoc Soudního dvora vykládat ustanovení mezinárodního práva – Směrnice 2005/35/ES – Znečištění z lodí – Článek 7 odst. 2 – Úmluva Marpol 73/78 – Vypouštění ropných látek z cizí lodě proplouvající výlučnou ekonomickou zónou – Okolnosti, za kterých může pobřežní stát zahájit řízení proti cizí lodi – Svoboda plavby – Ochrana mořského prostředí – Významné poškození nebo riziko významného poškození pobřeží, s ním spojených zájmů nebo jakýchkoli jiných zdrojů teritoriálního moře či výlučné ekonomické zóny – Zřejmé objektivní důkazy“

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/5

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp. v. Rajavartiolaitos
      (Věc C-15/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Úmluva z Montego Bay - Článek 220 odst. 6 - Pravomoc pobřežního státu - Pravomoc Soudního dvora vykládat ustanovení mezinárodního práva - Směrnice 2005/35/ES - Znečištění z lodí - Článek 7 odst. 2 - Úmluva Marpol 73/78 - Vypouštění ropných látek z cizí lodě proplouvající výlučnou ekonomickou zónou - Okolnosti, za kterých může pobřežní stát zahájit řízení proti cizí lodi - Svoboda plavby - Ochrana mořského prostředí - Významné poškození nebo riziko významného poškození pobřeží, s ním spojených zájmů nebo jakýchkoli jiných zdrojů teritoriálního moře či výlučné ekonomické zóny - Zřejmé objektivní důkazy“)
      (2018/C 319/06)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp.

         Odpůrkyně: Rajavartiolaitos

         Výrok

                  1)

                  Článek 220 odst. 6 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, podepsané v Montego Bay dne 10. prosince 1982, a čl. 7 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí, včetně trestních sankcí, za protiprávní jednání v oblasti znečišťování, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/123/ES ze dne 21. října 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že se výraz „zřejmé objektivní důkazy“ ve smyslu těchto ustanovení vztahuje nejen na to, zda došlo k porušení, ale i na prokázání důsledků tohoto porušení.

                  2)

                  Výrazy „pobřeží nebo s ním spojené zájmy“, které jsou uvedeny v čl. 220 odst. 6 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu a v čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35, ve znění směrnice 2009/123, musejí být vykládány v tom smyslu, že mají v zásadě stejný význam jako výrazy „pobřeží nebo s ním související zájmy“, které jsou uvedeny v čl. I odst. 1 a v čl. II odst. 4 mezinárodní úmluvy o zásazích na volném moři při nehodách způsobujících znečištění ropou, uzavřené v Bruselu dne 29. listopadu 1969, přičemž čl. 220 odst. 6 se vztahuje i na neživé zdroje teritoriálního moře pobřežního státu a na veškeré zdroje jeho výlučné ekonomické zóny.

                  3)

                  Článek 220 odst. 6 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu a čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35, ve znění směrnice 2009/123, musí být vykládány v tom smyslu, že zdroje teritoriálního moře nebo výlučné ekonomické zóny pobřežního státu ve smyslu těchto ustanovení zahrnují lovné druhy, ale i ty druhy, které žijí v symbióze s lovnými druhy anebo jsou na nich závislé, jako například živočišné a rostlinné druhy, které lovné druhy využívají jako potravu.

                  4)

                  Pojem „vážné znečištění“, který je uveden v čl. 220 odst. 5 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, není nutno v zásadě zohlednit při použití čl. 220 odst. 6 této úmluvy a čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35, ve znění směrnice 2009/123, a zejména při posuzování důsledků porušení, které jsou definovány v těchto ustanoveních.

                  5)

                  Za účelem posouzení důsledků porušení, které jsou definovány v čl. 220 odst. 6 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu a v čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35, ve znění směrnice 2009/123, je nutno zohlednit všechny indicie, které umožňují prokázat, že statkům a s nimi spojeným zájmům pobřežního státu byla způsobena škoda nebo že hrozilo její způsobení, jakož i posoudit závažnost škody, která byla těmto statkům nebo zájmům způsobena, nebo hrozilo její způsobení, přičemž se zohlední zejména:

                              —

                              kumulativní povaha poškození více, nebo dokonce všech těchto statků a s nimi spojených zájmů, jakož i rozdíly, pokud jde o zranitelnost pobřežního státu v souvislosti s poškozením různých statků a s nimi spojených zájmů;

                              —

                              předvídatelné škodlivé důsledky vypuštěného odpadu na uvedené statky a s nimi spojené zájmy nejen na základě dostupných vědeckých údajů, ale i na základě povahy škodlivé látky nebo škodlivých látek obsažených v dotčeném vypuštěném odpadu, jakož i množství, směru, rychlosti a doby trvání šíření uvedeného odpadu.

                  6)

                  Zvláštní geografické a ekologické charakteristiky a citlivost oblasti Baltského moře mají dopad na podmínky použití čl. 220 odst. 6 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu a čl. 7 odst. 2 směrnice 2005/35, ve znění směrnice 2009/123, pokud jde o definování a klasifikaci porušení, jakož i, nicméně ne automaticky, na posouzení rozsahu škody, kterou toto porušení způsobilo statkům a s nimi spojeným zájmům pobřežního státu.

                  7)

                  Článek 1 odst. 2 směrnice 2005/35, ve znění směrnice 2009/123, musí být vykládán v tom smyslu, že při použití čl. 7 odst. 2 této směrnice neumožňuje členským státům uložit přísnější opatření, která jsou v souladu s mezinárodním právem, než jsou ta, která jsou v něm uvedena, přičemž pobřežní státy jsou oprávněny přijmout jiná opatření s dosahem, který je rovnocenný dosahu těch opatření, která jsou stanovena v uvedeném čl. 220 odst. 6.

         (1)  Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


title: Věc T-238/18: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. července 2018 – Netflix International a Netflix v. Komise

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/27

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. července 2018 – Netflix International a Netflix v. Komise
      (Věc T-238/18) (1)

      (2018/C 319/36)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda Tribunálu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Věc C-25/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájené na návrh Tietosuojavaltuutettu „Řízení o předběžné otázce – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů – Směrnice 95/46/ES – Oblast působnosti směrnice – Článek 3 – Shromažďování osobních údajů členy náboženské společnosti v rámci jejich podomní kazatelské činnosti – Článek 2 písm. c) – Pojem ‚rejstřík osobních údajů‘ – Článek 2 písm. d) – Pojem ‚správce‘ – Článek 10 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie“

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/7

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájené na návrh Tietosuojavaltuutettu
      (Věc C-25/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů - Směrnice 95/46/ES - Oblast působnosti směrnice - Článek 3 - Shromažďování osobních údajů členy náboženské společnosti v rámci jejich podomní kazatelské činnosti - Článek 2 písm. c) - Pojem ‚rejstřík osobních údajů‘ - Článek 2 písm. d) - Pojem ‚správce‘ - Článek 10 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2018/C 319/07)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci původního řízení

      Tietosuojavaltuutettu

         Za účasti: Jehovan todistajat – uskonnollinen yhdyskunta

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů ve spojení s čl. 10 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že shromažďování osobních údajů členy náboženské společnosti v rámci podomní kazatelské činnosti a následná zpracování těchto údajů nepředstavují ani zpracování osobních údajů prováděná pro výkon činností uvedených v čl. 3 odst. 2 první odrážce této směrnice, ani zpracování osobních údajů prováděná fyzickými osobami pro výkon výlučně osobních či domácích činností ve smyslu čl. 3 odst. 2 druhé odrážky uvedené směrnice.

                  2)

                  Článek 2 písm. c) směrnice 95/46 musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „rejstřík“, uvedený v tomto ustanovení, se vztahuje na soubor osobních údajů shromážděných v rámci podomní kazatelské činnosti, zahrnující jména a adresy, jakož i jiné informace o navštívených osobách, jestliže jsou tyto údaje uspořádány podle určených kritérií, na jejichž základě jsou v praxi snadno dohledatelné pro účely pozdějšího použití. K tomu, aby takový soubor spadal pod uvedený pojem, není nezbytné, aby obsahoval specifické kartotéky nebo seznamy anebo jiné systémy sloužící k vyhledávání.

                  3)

                  Článek 2 písm. d) směrnice 95/46 ve spojení s čl. 10 odst. 1 Listiny základních práv musí být vykládán v tom smyslu, že na jeho základě lze náboženskou společnost společně se zvěstovateli, kteří jsou jejími členy, považovat za správce osobních údajů zpracovávaných těmito členy v rámci podomní kazatelské činnosti, kterou tato společnost organizuje, koordinuje a podporuje, přičemž není nezbytné, aby uvedená společnost měla přístup k údajům, ani nemusí být prokázáno, že v souvislosti s tímto zpracováváním udělovala svým členům písemné příkazy nebo pokyny.

         (1)  Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


title: Věc T-904/16: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Labiri v. EHSV a Výbor regionů „Veřejná služba – Úředníci – Psychické obtěžování – Smírné narovnání – Provádění dohody – [důvěrné] – Zneužití pravomoci – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/48

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Labiri v. EHSV a Výbor regionů
      (Věc T-904/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Psychické obtěžování - Smírné narovnání - Provádění dohody - [důvěrné] - Zneužití pravomoci - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2018/C 328/64)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vassiliki Labiri (Brusel, Belgie) (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

         Žalovaní: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka a L. Camarena Januzec, zmocněnci, ve spolupráci s M. Troncoso Ferrerem a F.-M. Hislairem, advokáty) a Výbor regionů (zástupci: S. Bachotet a M. Antonini, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 11. května 2016 přijatého generálním tajemníkem Výboru regionů po dohodě s EHSV [důvěrné] na základě smírného narovnání ve věci F-33/15.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Vassiliki Labiri se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc C-135/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Německo) – Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH v. Bundesrepublik Deutschland „Řízení o předběžné otázce – Státní podpory – Režim na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů a uživatelů s vysokou spotřebou energie – Rozhodnutí (EU) 2015/1585 – Platnost s ohledem na článek 107 SFEU – Přípustnost – Nepodání žaloby na neplatnost žalobci v původním řízení“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Německo) – Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH v. Bundesrepublik Deutschland
      (Věc C-135/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Režim na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů a uživatelů s vysokou spotřebou energie - Rozhodnutí (EU) 2015/1585 - Platnost s ohledem na článek 107 SFEU - Přípustnost - Nepodání žaloby na neplatnost žalobci v původním řízení“)
      (2018/C 328/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH

         Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (správní soud ve Frankfurtu nad Mohanem, Německo) rozhodnutím ze dne 23. února 2016 je nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc C-388/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 13. června 2018 – Finanzamt A v. B

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 13. června 2018 – Finanzamt A v. B
      (Věc C-388/18)
      (2018/C 328/35)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanzamt A

         Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: B

         Předběžné otázky

      Je třeba v případech režimu ziskové přirážky podle čl. 311 a násl. směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládat ustanovení čl. 288 první věty bodu 1 směrnice 2006/112/ES v tom smyslu, že se při stanovení relevantního obratu při dodáních zboží uvedených v článku 314 směrnice 2006/112/ES vychází podle článku 315 směrnice 2006/112/ES z rozdílu mezi požadovanou prodejní cenou a kupní cenou (zisková přirážka)?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-205/17: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. července 2018 – Evropská komise v. Španělské království „Nesplnění povinnosti státem – Sběr a čištění městských odpadních vod – Směrnice 91/271/EHS – Články 3 a 4 – Rozsudek Soudního dvora konstatující nesplnění povinnosti – Nevyhovění rozsudku – Článek 260 odst. 2 SFEU – Peněžité sankce – Penále a paušální částka“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/17

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. července 2018 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-205/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Sběr a čištění městských odpadních vod - Směrnice 91/271/EHS - Články 3 a 4 - Rozsudek Soudního dvora konstatující nesplnění povinnosti - Nevyhovění rozsudku - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžité sankce - Penále a paušální částka“)
      (2018/C 328/20)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)

         Žalované: Španělské království (zástupce: A. Gavela Llopis, zmocněnec)

         Výrok

                  1.

                  Španělské království tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k vyhovění rozsudku ze dne 14. dubna 2011, Komise v. Španělsko, (C-343/10, nezveřejněný, EU:C:2011:260), nesplnilo povinnosti, které pro něj plynou z čl. 260 odst. 1 SFEU.

                  2.

                  Pokud bude nesplnění povinnosti konstatované v bodě 1 přetrvávat i v okamžiku vyhlášení tohoto rozsudku, ukládá se Španělskému království povinnost zaplatit Evropské komisi pokutu ve výši 10 950 000 eur za každé pololetí prodlení při provádění opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 14. dubna 2011, Komise. Španělsko (C-343/10, nezveřejněný, EU:C:2011:260), a to ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do úplného splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 14. dubna 2011, Komise. Španělsko (C-343/10, nezveřejněný, EU:C:2011:260), přičemž jeho skutečná výše bude stanovena na konci každého šestiměsíčního období snížením celkové výše za dané období o podíl představující poměr počtu populačních ekvivalentů aglomerací, jejichž systém stokových soustav a čištění městských odpadních vod byl ke konci posuzovaného období v souladu s povinnostmi vyplývajícími z rozsudku ze dne 14. dubna 2011, Komise. Španělsko (C-343/10, nezveřejněný, EU:C:2011:260), k počtu populačních ekvivalentů aglomerací, v nichž k témuž okamžiku takový systém zaveden nebyl.

                  3.

                  Španělské království zaplatí Evropské komisi paušální částku 12 milionů eur.

                  4.

                  Španělské království ponese náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


title: Věc C-528/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Confédération paysanne a další v. Premier ministre a Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt „Řízení o předběžné otázce – Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí – Mutageneze – Směrnice 2001/18/ES – Články 2 a 3 – Přílohy I A a I B – Pojem ‚geneticky modifikovaný organismus‘ – Dlouho používané techniky/metody genetické modifikace, které jsou považovány za bezpečné – Nové techniky/metody mutageneze – Nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí – Prostor členských států pro uvážení při provádění směrnice – Směrnice 2002/53/ES – Společný katalog odrůd druhů zemědělských rostlin – Odrůdy rostlin odolných proti herbicidům – Článek 4 – Způsobilost geneticky modifikovaných odrůd získaných mutagenezí pro zápis do společného katalogu – Požadavky v oblasti ochrany lidského zdraví a životního prostředí – Výjimka“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Confédération paysanne a další v. Premier ministre a Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt
      (Věc C-528/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí - Mutageneze - Směrnice 2001/18/ES - Články 2 a 3 - Přílohy I A a I B - Pojem ‚geneticky modifikovaný organismus‘ - Dlouho používané techniky/metody genetické modifikace, které jsou považovány za bezpečné - Nové techniky/metody mutageneze - Nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí - Prostor členských států pro uvážení při provádění směrnice - Směrnice 2002/53/ES - Společný katalog odrůd druhů zemědělských rostlin - Odrůdy rostlin odolných proti herbicidům - Článek 4 - Způsobilost geneticky modifikovaných odrůd získaných mutagenezí pro zápis do společného katalogu - Požadavky v oblasti ochrany lidského zdraví a životního prostředí - Výjimka“)
      (2018/C 328/05)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33 a Fédération Nature et Progrès

         Žalovaní: Premier ministre a Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že organismy získané technikami/metodami mutageneze představují geneticky modifikované organismy ve smyslu uvedeného ustanovení.
                  Článek 3 odst. 1 směrnice 2001/18 ve spojení s její přílohou I B bodem 1 a ve světle bodu 17 jejího odůvodnění musí být vykládán v tom smyslu, že z působnosti uvedené směrnice jsou vyloučeny pouze organismy získané technikami mutageneze, které jsou již dlouho běžně používány a u kterých je dlouhodobě dokumentována bezpečnost.

                  2)

                  Článek 4 odst. 4 směrnice Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 musí být vykládán v tom smyslu, že z povinností určených uvedeným ustanovením jsou vyňaty geneticky modifikované odrůdy získané pomocí technik/metod mutageneze, které jsou již dlouho běžně používány a u kterých je dlouhodobě dokumentována bezpečnost.

                  3)

                  Článek 3 odst. 1 směrnice 2001/18 ve spojení s její přílohou I B bodem 1 musí být vzhledem k tomu, že z působnosti uvedené směrnice vylučuje organismy získané technikami/metodami mutageneze, které jsou již dlouho běžně používány a u kterých je dlouhodobě dokumentována bezpečnost, vykládán v tom smyslu, že na jeho základě nejsou členské státy zbaveny možnosti na takové organismy při dodržení unijního práva vztáhnout zejména pravidla týkající se volného pohybu zboží stanovená v článcích 34 až 36 SFEU, povinnosti stanovené uvedenou směrnicí nebo jiné povinnosti.

         (1)  Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


title: Věc C-446/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 9. července 2018 – AGROBET CZ, s.r.o. v. Finanční úřad pro Středočeský kraj

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 9. července 2018 – AGROBET CZ, s.r.o. v. Finanční úřad pro Středočeský kraj
      (Věc C-446/18)
      (2018/C 328/36)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Nejvyšší správní soud

         Účastníci původního řízení

         Žalobce (stěžovatel): AGROBET CZ, s.r.o.

         Žalovaný: Finanční úřad pro Středočeský kraj

         Předběžná otázka

      Je v souladu s unijním právem, a především s principem neutrality DPH, opatření členského státu, které podmiňuje vyměření a výplatu části nárokovaného odpočtu DPH ukončením řízení o všech zdanitelných plněních v daném zdaňovacím období?


title: Věc T-448/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Hitachi Metals v. Komise „Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh s elektrickými kabely – Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU – Jediné a trvající protiprávní jednání – Důkaz o protiprávním jednání – Doba trvání účasti – Veřejné distancování se – Výpočet pokuty – Závažnost protiprávního jednání – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Hitachi Metals v. Komise
      (Věc T-448/14) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s elektrickými kabely - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU - Jediné a trvající protiprávní jednání - Důkaz o protiprávním jednání - Doba trvání účasti - Veřejné distancování se - Výpočet pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2018/C 328/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Hitachi Metals Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: P. Crowther a C. Drew, solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, H. van Vliet a J. Norris-Usher, zmocněnci, ve spolupráci s M. Gray, barrister)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o [EHP] (věc AT.39610 – Silové kabely) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, jakož i na snížení částky pokuty, která jí byla uložena.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Hitachi Metals Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 282, 25.8.2014.


title: Věc C-447/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 9. července 2018 – UB v. Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 9. července 2018 – UB v. Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava
      (Věc C-447/18)
      (2018/C 328/37)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: UB

         Žalovaný: Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

         Předběžné otázky

      Lze čl. 1 písm. w) a články 4 a 5 nařízení (1) Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení ve spojení s nárokem na dávky sociálního zabezpečení a na sociální výhody, zakotveným v čl. 34 odst. 1 a 2 Listiny základních práv Evropské unie, za takových okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení, vykládat tak, že brání uplatnění vnitrostátního pravidla, podle kterého slovenská instituce sociálního zabezpečení hodnotí v souvislosti s nárokem na příspěvek sportovnímu reprezentantovi ke starobnímu důchodu dávku jako základní podmínku státní příslušnost žadatele, přestože jiná zákonná podmínka, a sice státní reprezentace právních předchůdců[,] tedy i Československé socialistické republiky[,] je nadále součástí vnitrostátního předpisu?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 166, s. 1.


title: Věc C-585/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Serin Alheto v. Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite „Řízení o předběžné otázce – Společná politika v oblasti azylu a doplňkové ochrany – Normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany – Směrnice 2011/95/EU – Článek 12 – Vyloučení z postavení uprchlíka – Osoby zaregistrované u Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) – Existence ‚první země azylu‘ pro palestinského uprchlíka v oblasti působení UNRWA – Společná řízení pro přiznávání mezinárodní ochrany – Směrnice 2013/32/EU – Článek 46 – Právo na účinný opravný prostředek – Úplné a ex nunc posouzení – Rozsah pravomoci soudu prvního stupně – Přezkum potřeby mezinárodní ochrany ze strany soudu – Přezkum důvodů nepřípustnosti“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/6

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Serin Alheto v. Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite
      (Věc C-585/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná politika v oblasti azylu a doplňkové ochrany - Normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany - Směrnice 2011/95/EU - Článek 12 - Vyloučení z postavení uprchlíka - Osoby zaregistrované u Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) - Existence ‚první země azylu‘ pro palestinského uprchlíka v oblasti působení UNRWA - Společná řízení pro přiznávání mezinárodní ochrany - Směrnice 2013/32/EU - Článek 46 - Právo na účinný opravný prostředek - Úplné a ex nunc posouzení - Rozsah pravomoci soudu prvního stupně - Přezkum potřeby mezinárodní ochrany ze strany soudu - Přezkum důvodů nepřípustnosti“)
      (2018/C 328/07)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Sofia-grad

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Serin Alheto

         Žalovaný: Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite

         Výrok

                  1)

                  Článek 12 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany, ve spojení s čl. 10 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany, musí být vykládán v tom smyslu, že vyřízení žádosti o mezinárodní ochranu podané osobou, která je zaregistrována u Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA), vyžaduje posouzení toho, zda tato osoba požívá účinné ochrany nebo podpory ze strany této organizace, pokud tato žádost nebyla předem zamítnuta na základě důvodu nepřípustnosti nebo na základě jiného důvodu vyloučení, než je důvod uvedený v čl. 12 odst. 1 písm. a) první větě směrnice 2011/95.

                  2)

                  Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, a čl. 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice 2011/95 musí být vykládány v tom smyslu, že:

                              —

                              brání vnitrostátní právní úpravě, která nestanoví důvod ukončení uplatňování důvodu vyloučení z postavení uprchlíka obsažený v těchto ustanoveních, nebo tento důvod provádí nesprávně,

                              —

                              mají přímý účinek a

                              —

                              lze je uplatnit i v případě, že na ně žadatel o mezinárodní ochranu výslovně neodkázal.

                  3)

                  Článek 46 odst. 3 směrnice 2013/32 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že soud členského státu, který projednává v prvním stupni opravný prostředek proti rozhodnutí o žádosti o mezinárodní ochranu, musí posoudit jak skutkové a právní okolnosti, jako je použitelnost čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95 na situaci žadatele, které orgán, jenž toto rozhodnutí přijal, zohlednil nebo mohl zohlednit, tak okolnosti, které nastaly po přijetí uvedeného rozhodnutí.

                  4)

                  Článek 46 odst. 3 směrnice 2013/32 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv musí být vykládán v tom smyslu, že požadavek úplného a ex nunc posouzení jak skutkové, tak právní stránky se může vztahovat rovněž na důvody nepřípustnosti žádosti o mezinárodní ochranu uvedené v čl. 33 odst. 2 této směrnice, pokud to umožňuje vnitrostátní právo, a v případě, že soud projednávající opravný prostředek zamýšlí přezkoumat důvod nepřípustnosti, který nebyl posouzen rozhodujícím orgánem, musí vyslechnout žadatele s cílem umožnit mu, aby osobně v jazyce, který ovládá, vyjádřil svůj názor na použitelnost uvedeného důvodu na jeho konkrétní situaci.

                  5)

                  Článek 35 první pododstavec písm. b) směrnice 2013/32 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě osoby registrované u Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA), požívá-li skutečné ochrany nebo podpory ze strany této organizace ve třetí zemi, která neodpovídá území, kde má obvyklé bydliště, ale která je součástí oblasti působení uvedené organizace, je třeba mít za to, že požívá v této třetí zemi dostatečné ochrany ve smyslu tohoto ustanovení, pokud tato země:

                              —

                              se zavazuje přijmout dotyčnou osobu zpět poté, co opustila její území s cílem požádat o mezinárodní ochranu v Evropské unii, a

                              —

                              uznává uvedenou ochranu nebo podporu ze strany UNRWA a dodržuje zásadu nenavracení, a umožňuje tak dotyčné osobě pobývat na jejím území v bezpečí, za důstojných životních podmínek a tak dlouho, dokud to vyžadují rizika hrozící na území obvyklého bydliště.

                  6)

                  Článek 46 odst. 3 směrnice 2013/32 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv musí být vykládán v tom smyslu, že nezavádí společné procesní normy, pokud jde o příslušnost k přijetí nového rozhodnutí o žádosti o mezinárodní ochranu po zrušení původního rozhodnutí o této žádosti soudem rozhodujícím o opravném prostředku. Nicméně potřeba zajistit užitečný účinek čl. 46 odst. 3 této směrnice a zaručit účinný opravný prostředek v souladu s článkem 47 Listiny základních práv vyžaduje, aby v případě vrácení věci kvazisoudnímu nebo správnímu orgánu podle čl. 2 písm. f) uvedené směrnice bylo nové rozhodnutí přijato v krátké lhůtě a aby bylo v souladu s posouzením obsaženým ve zrušujícím rozsudku.

         (1)  Úř. věst. C 46, 13.2.2017.


title: Věc C-239/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S v. Fødevareministeriets Klagecenter „Řízení o předběžné otázce – Společná zemědělská politika – Režimy podpory ve prospěch zemědělců – Nařízení (ES) č. 1782/2003 – Článek 6 odst. 1 – Nařízení (ES) č. 73/2009 – Článek 23 odst. 1 – Nařízení (ES) č. 796/2004 – Článek 66 odst. 1 – Nařízení (ES) č. 1122/2009 – Článek 70 odst. 8 písm. a) – Podmíněnost – Snížení přímých plateb z důvodu nedodržení povinných požadavků na hospodaření nebo požadavků týkajících se dobrého zemědělského a environmentálního stavu – Určení roku, který je třeba zohlednit pro účely stanovení procentního podílu snížení – Rok, kdy došlo k nedodržení požadavků“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/17

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S v. Fødevareministeriets Klagecenter
      (Věc C-239/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Režimy podpory ve prospěch zemědělců - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Článek 6 odst. 1 - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Článek 23 odst. 1 - Nařízení (ES) č. 796/2004 - Článek 66 odst. 1 - Nařízení (ES) č. 1122/2009 - Článek 70 odst. 8 písm. a) - Podmíněnost - Snížení přímých plateb z důvodu nedodržení povinných požadavků na hospodaření nebo požadavků týkajících se dobrého zemědělského a environmentálního stavu - Určení roku, který je třeba zohlednit pro účely stanovení procentního podílu snížení - Rok, kdy došlo k nedodržení požadavků“)
      (2018/C 328/21)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Østre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S

         Žalovaný: Fødevareministeriets Klagecenter

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, čl. 6 odst. 1 nařízení č. 1782/2003, ve znění nařízení Rady (ES) č. 146/2008 ze dne 14. února 2008 a čl. 23 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor pro zemědělce v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006 a (ES) č. 378/2007 a o zrušení nařízení č. 1782/2003 je třeba vykládat v tom smyslu, že snížení přímých plateb z důvodu nedodržení pravidel podmíněnosti musí být vypočítána na základě plateb, které byly nebo mají být poskytnuty za kalendářní rok, ve kterém k tomuto nedodržení došlo.
                  Článek 66 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení č. 1782/2003 a čl. 70 odst. 8 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v tomto nařízení, jakož i prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o podmíněnost v rámci režimu podpory pro odvětví vína, je třeba vykládat v tom smyslu, že takto vypočítaná snížení přímých plateb se odečtou od plateb, které byly nebo mají být přijaty za kalendářní rok, v jehož průběhu bylo nedodržení pravidel podmíněnosti zjištěno.

                  2)

                  Unijní právní úpravou použitelnou pro výpočet snížení přímých plateb v případě, že zemědělec nedodržel pravidla podmíněnosti v letech 2007–2008, ale toto nedodržení bylo zjištěno až v průběhu roku 2011, je čl. 6 odst. 1 nařízení č. 1782/2003 za rok 2007 a za první tři měsíce roku 2008 a čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení, ve znění nařízení č. 146/2008, za období od měsíce dubna do měsíce prosince 2008.

         (1)  Úř. věst. C 221, 10.7.2017.


title: Věc T-256/17: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Labiri v. EHSV „Veřejná služba – Úředníci – Psychické obtěžování – Smírné narovnání – Provádění dohody – Nesprávné právní posouzení – Nesprávné posouzení – Zneužití pravomoci – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/48

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Labiri v. EHSV
      (Věc T-256/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Psychické obtěžování - Smírné narovnání - Provádění dohody - Nesprávné právní posouzení - Nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2018/C 328/65)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vassiliki Labiri (Brusel, Belgie) (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

         Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: M. Pascua Mateo, K. Gambino a L. Camarena Januzec, zmocněnci, ve spolupráci s M. Troncoso Ferrerem a F.-M. Hislairem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí EHSV ze dne 23. června 2016„neprovést bod dohody o narovnání uzavřené mezi stranami před Soudem pro veřejnou službu“ ve věci F-33/15 a na zaplacení 250 000 eur jako náhrady za majetkovou a nemajetkovou újmu

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Vassiliki Labiri se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 3.7.2017.


title: Věc T-606/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Pereira v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Nepovýšení – Povyšovací řízení za rok 2015 – Rozhodnutí, že žalobce nebude povýšen do platové třídy AST 7 – Povinnost uvést odůvodnění – Srovnání zásluh – Počet odpracovaných let v platové třídě – Shromážděné zásluhy – Zjevně nesprávná posouzení“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Pereira v. Komise
      (Věc T-606/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Nepovýšení - Povyšovací řízení za rok 2015 - Rozhodnutí, že žalobce nebude povýšen do platové třídy AST 7 - Povinnost uvést odůvodnění - Srovnání zásluh - Počet odpracovaných let v platové třídě - Shromážděné zásluhy - Zjevně nesprávná posouzení“)
      (2018/C 328/56)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Felismino Pereira (Wavre, Belgie) (zástupci: původně N. de Montigny a J.-N. Louis, poté N. de Montigny, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, poté G. Berscheid a L. Radu Bouyon, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise, že žalobce nebude povýšen v rámci povyšovacího řízení za rok 2015 a v případě potřeby rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Panu Felisminu Pereirovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 335, 12.9.2016 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-36/16 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-441/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Brugg Kabel a Kabelwerke Brugg v. Komise „Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh se silovými kabely – Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU – Jediné a trvající protiprávní jednání – Důkaz o protiprávním jednání – Doba trvání účasti – Veřejné distancování se – Výpočet částky pokuty – Závažnost protiprávního jednání – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Brugg Kabel a Kabelwerke Brugg v. Komise
      (Věc T-441/14) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh se silovými kabely - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU - Jediné a trvající protiprávní jednání - Důkaz o protiprávním jednání - Doba trvání účasti - Veřejné distancování se - Výpočet částky pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2018/C 328/45)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Brugg Kabel AG (Brugg, Švýcarsko) a Kabelwerke Brugg AG Holding (Brugg) (zástupci: A. Rinne, A. Boos a M. Lichtenegger, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Leupold, H. van Vliet a C. Vollrath, zmocněnci, ve spolupráci s A. Israelem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU, který zní primárně na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o [EHP] (věc AT.39610 – Silové kabely) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a podpůrně na snížení částky pokut, které jim byly uloženy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Brugg Kabel AG a Kabelwerke Brugg AG Holding se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-250/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2018 – RATP v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních – Přístup k dokumentům – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/51

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2018 – RATP v. Komise
      (Věc T-250/18 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Přístup k dokumentům - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2018/C 328/70)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Paříž, Francie) (zástupci: Morgan de Rivery, P. Delelis a C. Lavin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Buchet, W. Mölls a C. Ehrbar, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobce: Francouzská republika (zástupci: E. de Moustier, I. Cohen a B. Fodda, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C(2018) 1865 final ze dne 21. března 2018, Gestdem 2017/4598, týkajícího se částečného přístupu k dokumentům.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-588/17 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. července 2018 – Španělské království v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování Evropské unie – Výdaje uskutečněné Španělským královstvím – Podpora oblastem s přírodním znevýhodněním a agroenvironmentálním opatřením programu rozvoje venkova pro oblast autonomního společenství Kastilie a León“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/21

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. července 2018 – Španělské království v. Evropská komise
      (Věc C-588/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Evropské unie - Výdaje uskutečněné Španělským královstvím - Podpora oblastem s přírodním znevýhodněním a agroenvironmentálním opatřením programu rozvoje venkova pro oblast autonomního společenství Kastilie a León“)
      (2018/C 328/27)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: M. J. García-Valdecasas Dorrego, zmocněnec)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a I. Galindo Martín, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 5, 8.1.2018.