title: Věc T-755/19: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2019 – BBA International Investments v. Komise

text:
               27.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/54

      Žaloba podaná dne 6. listopadu 2019 – BBA International Investments v. Komise
      (Věc T-755/19)
      (2020/C 27/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BBA International Investments Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: N. Niejahr a B. Hoorelbeke, advokáti, A. Stratakis a P. O’Gara, solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2019/1352 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, poskytnuté Spojeným královstvím v souvislosti s osvobozením financování skupin kontrolovaných zahraničních společností (Úř. věst. 2019, L 216, s. 1), v rozsahu, v němž konstatuje, že údajná podpora představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a ukládá dožadovat se vrácení podpory včetně úroků, mj. od žalobkyně,

                  —

                  podpůrně, zrušil články 2, 3 a 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládají dožadovat se vrácení údajné protiprávní státní podpory, mj. od žalobkyně,

                  —

                  rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že konstatovala, že údajná státní podpora poskytuje selektivní výhodu:

                              a)

                              společnostem využívajícím 75 % osvobození od daně pro nízkorizikové úvěrové vztahy, jelikož Komise:

                                          —

                                          nesprávně označila britský režim kontrolovaných zahraničních společností za referenční systém,

                                          —

                                          se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že došla k závěru, že 75 % osvobození představuje výjimku z referenčního daňového režimu, jelikož:

                                                      i.

                                                      závěr o výjimce je založen na nesprávné právní technice;

                                                      ii.

                                                      kritérium významných rozhodovacích funkcí není hlavním kritériem britského režimu kontrolovaných zahraničních společností, a

                                                      iii.

                                                      způsobilé a nezpůsobilé úvěrové vztahy nejsou ve stejné právní a věcné situaci, a každopádně se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že analogicky nebo bezdůvodně použila ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1),

                                          —

                                          se dopustila nesprávného právního a věcného posouzení tím, že došla k závěru, že 75 % osvobození od daně není odůvodněno povahou a celkovou systematikou daňového systému jako osvobození financování skupin, které se uplatní na neobchodní finanční zisky spadající do oddílu 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o (mezinárodních a jiných) daňových ustanoveních z roku 2010];

                              b)

                              společnostem využívajícím kombinaci osvobození pro úroky a pro způsobilé zdroje, jelikož Komise:

                                          —

                                          nesprávně označila britský režim kontrolovaných zahraničních společností za referenční systém,

                                          —

                                          se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že došla k závěru, že kombinace osvobození pro úroky a pro způsobilé zdroje představuje výjimku z referenčního daňového režimu, jelikož:

                                                      i.

                                                      závěr o výjimce je založen na nesprávné právní technice a kritérium významných rozhodovacích funkcí není hlavním kritériem britského režimu kontrolovaných zahraničních společností;

                                                      ii.

                                                      plátci daně, kteří mají nárok na kombinaci osvobození pro úroky a pro způsobilé zdroje, nejsou ve stejné právní a věcné situaci jako plátci daně, kteří tento nárok nemají,

                                          —

                                          se dopustila nesprávného právního a věcného posouzení tím, že došla k závěru, že kombinace osvobození pro úroky a pro způsobilé zdroje není odůvodněna povahou a celkovou systematikou daňového systému.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že neprokázala, že by údajná podpora mohla ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod podpůrně vychází z toho, že Komise porušila článek 49 SFEU tím, že údajnou podporu označila za neslučitelnou státní podporu, která neporušuje svobodu usazování zaručenou článkem 49 SFEU.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila základní zásadu rovného zacházení/nediskriminace tím, že:

                              —

                              zachází s neobchodními finančními zisky pocházejícími ze způsobilých úvěrů stejně jako s těmi pocházejícími z nezpůsobilých úvěrů, a

                              —

                              zachází s osvobozením financování skupin rozdílně v závislosti na tom, zda neobchodními finančními zisky spadají do oddílu 371EB zákona o (mezinárodních a jiných) daňových ustanoveních z roku 2010, nebo do jeho oddílu 371EC.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází podpůrně z toho, že i kdyby údajná podpora spadala do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, porušila Komise čl. 16 odst. 1 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) tím, že ukládá vrácení částek údajně neslučitelné podpory od jejích příjemců, jelikož takový požadavek porušuje základní zásady unijního práva, zejména zásadu legitimního očekávání a právní jistoty.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc T-730/19: Žaloba podaná dne 25. října 2019 – PNB Banka a další v. ECB

text:
               27.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/35

      Žaloba podaná dne 25. října 2019 – PNB Banka a další v. ECB
      (Věc T-730/19)
      (2020/C 27/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: PNB Banka AS (Riga, Lotyšsko) a 10 dalších žalobců (zástupce: O. Behrends, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB ze dne 15. srpna 2019, že Banka X je v selhání nebo je její selhání pravděpodobné; a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci třináct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že ECB neměla pravomoc přijmout sporné rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí je nepovoleným typem rozhodnutí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že ECB zkreslila skutkový stav a porušila povinnost nestranně a objektivně posoudit všechny relevantní skutečnosti.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí je stiženo procesními vadami, neboť vychází z nelegální inspekce na místě.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí porušuje zásadu proporcionality.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí neobsahuje příslušné odůvodnění.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí porušuje právo žalobců na to být vyslechnut.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí vychází z nelegálního nesouhlasu ECB s akvizicí Banky X.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí porušuje zásadu rovného zacházení.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí porušuje zásadu právní jistoty a zásadu legitimního očekávání.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí porušuje zásadu nemo auditur.

                  12.

                  Dvanáctý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí je stiženo procesními vadami, neboť ECB neučinila příslušné kroky k tomu, aby zabránila vlivu úředníků se střetem zájmů.

                  13.

                  Třináctý žalobní důvod vychází z toho, že se ECB dopustila zneužití pravomoci (détournement de pouvoir).


title: Věc T-756/19: Žaloba podaná dne 7. listopadu 2019 – WPP Jubilee a další v. Komise

text:
               27.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/56

      Žaloba podaná dne 7. listopadu 2019 – WPP Jubilee a další v. Komise
      (Věc T-756/19)
      (2020/C 27/57)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: WPP Jubilee Ltd (Londýn, Spojené království) a 11 dalších žalobkyň (zástupci: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, advokát, a K. Desai, Solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  konstatoval neexistenci protiprávní státní podpory, zrušil článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností, v rozsahu, v němž konstatuje existenci protiprávní státní podpory, a zrušil povinnost Spojeného království získat zpět údajnou protiprávní státní podporu, kterou v tomto kontextu obdržely žalobkyně (články 2 a 3 napadeného rozhodnutí);

                  —

                  podpůrně zrušil články 2 a 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž požadují, aby Spojené království získalo od žalobkyň zpět údajnou státní podporu, a

                  —

                  každopádně uložil Komisi náhradu nákladů vynaložených žalobkyněmi v tomto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávnými posouzeními relevantních skutkových nebo právních okolností. Žalobkyně zejména tvrdí, že Komise nesprávně chápe fungování sporných pravidel Spojeného království týkajících se ovládaných zahraničních společností, pokud jde o zacházení s neobchodními finančními zisky. Žalobkyně navíc tvrdí, že napadené rozhodnutí chybně považuje osvobození příjmů z financování v rámci skupiny za daňové osvobození. Je to evidentní zejména vzhledem k tomu, že některé půjčky, které jsou předmětem této žaloby, byly financovány ze způsobilých zdrojů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně konstatovala, že pravidla týkající se ovládaných zahraničních společností představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a tedy že tato pravidla poskytují určitým hospodářským subjektům selektivní výhodu. Konkrétně žalobkyně tvrdí, že Komise špatně určila referenční rámec pro posouzení účinků pravidel týkajících se ovládaných zahraničních společností a měla nesprávně za to, že dvě různé situace jsou srovnatelné se situací, v níž se použije daňové osvobození příjmů z financování v rámci skupiny. V důsledku obou těchto pochybení nebo jednoho z nich měla Komise nesprávně za to, že tato pravidla poskytují určitým tržním subjektům selektivní výhodu. Žalobkyně navíc tvrdí, že Komise měla nesprávně za to, že pravidla týkající se ovládaných zahraničních společností tvoří soubor pravidel lišících se od obecného systému korporátní daně ve Spojeném království, přičemž nevzala v potaz další charakteristiky tohoto systému, které se uplatní ve spojení s pravidly týkajícími se ovládaných zahraničních společností. V důsledku toho je analýza Komise týkající se srovnatelnosti a selektivity stižena zjevně nesprávnými posouzeními relevantních skutkových okolností a nesprávnými právními posouzeními.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že i za předpokladu, že by sporná opatření týkající se ovládaných zahraničních společností představovala podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, je v napadeném rozhodnutí učiněn chybný závěr, že nic nemůže odůvodnit slučitelnost sporných opatření s unijními pravidly v oblasti státních podpor. Napadené rozhodnutí je navíc iracionální a nekonzistentní, jelikož Komise správně uznala, že kapitola 9 části 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o (mezinárodních a jiných) daňových ustanoveních z roku 2010] je odůvodněná, pokud jediným důvodem uplatnění daně z ovládaných zahraničních společností je kritérium „kapitálu spojeného se Spojeným královstvím“, z důvodu, že toto kritérium může být v praxi nadmíru obtížně použitelné, avšak současně bez jakéhokoliv vhodného odůvodnění tvrdí, že uvedená kapitola 9 nemůže být nikdy odůvodněná v případech, kdy kritérium významných rozhodovacích funkcí vyvolá uplatnění daně z ovládaných zahraničních společností. Ve skutečnosti, ačkoli je s ohledem na skutečnosti vztahující se k žalobkyním situace jasná, je obvykle nadmíru obtížné použít kritérium významných rozhodovacích funkcí v praxi, takže Komise měla konstatovat, že uvedená kapitola 9 je také odůvodněna s ohledem na toto kritérium, a měla tedy dospět k závěru, že se nejedná o státní podporu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že výkon napadeného rozhodnutí prostřednictvím vrácení údajné státní podpory žalobkyněmi, bude-li toto rozhodnutí potvrzeno, by porušilo základní zásady unijního práva, mj. svobodu usazování a svobodu poskytování služeb, jelikož v případě žalobkyň jsou dotčené ovládané zahraniční společnosti usazené v jiných členských státech.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že inkasní příkaz založený na napadeném rozhodnutí není opodstatněný a je v rozporu se základními unijními zásadami.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Komise neposkytla dostatečné odůvodnění základních prvků napadeného rozhodnutí. Žalobkyně tvrdí, že Komise nezohlednila osvobození „způsobilých zdrojů“ v podstatné míře a neprovedla analýzu jeho důvodů nebo odůvodnění. Jiné příklady zahrnují závěr, že daň z ovládaných zahraničních společností stanovená v uvedené kapitole 5 by mohla být bez problémů nebo bez nadměrné zátěže použita na základě kritéria významných rozhodovacích funkcí.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje rovněž zásadu řádné správy, která Komisi ukládá transparentnost a předvídatelnost v rámci správních řízení a vydání rozhodnutí v přiměřené lhůtě. Ze strany Komise je nepřiměřené, aby své rozhodnutí o zahájení šetření v projednávaném případě přijala po více než čtyřech letech a konečné rozhodnutí vydala více než šest let poté, co sporné opatření nabylo účinnosti.


title: Věc T-732/19: Žaloba podaná dne 25. října 2019 – PNB Banka a další v. SRB

text:
               27.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/36

      Žaloba podaná dne 25. října 2019 – PNB Banka a další v. SRB
      (Věc T-732/19)
      (2020/C 27/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: PNB Banka AS (Riga, Lotyšsko) a 10 dalších žalobců (zástupce: O. Behrends, advokát)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SRB ze dne 15. srpna 2019 týkající se Banky X, zveřejněné prostřednictvím tiskové zprávy a oznámení z téhož data shrnujícího rozhodnutí;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci čtrnáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že SRB neměl pravomoc přijmout sporné rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí je nepovoleným typem rozhodnutí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je stiženo množstvím vad ve spojení s posouzením ECB týkajícím se statusu „je v selhání nebo je její selhání pravděpodobné“.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí je stiženo procesními vadami v souvislosti s dalšími rozhodnutími SRB.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí je stiženo procesními vadami, neboť vychází z nelegální inspekce na místě.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí porušuje zásadu proporcionality.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí neobsahuje příslušné odůvodnění.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí porušuje právo žalobců na to být vyslechnut.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí vychází z nelegálního nesouhlasu ECB s akvizicí Banky X.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí porušuje zásadu rovného zacházení.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí porušuje zásadu právní jistoty a zásadu legitimního očekávání.

                  12.

                  Dvanáctý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí nezohledňuje to, že postavení žalobců je dáno do velké míry nesprávným jednáním ECB.

                  13.

                  Třináctý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí je stiženo procesními vadami, neboť je založeno na posouzení ECB a ECB neučinila příslušné kroky k tomu, aby zabránila vlivu úředníků se střetem zájmů.

                  14.

                  Čtrnáctý žalobní důvod vychází z toho, že se SRB dopustil zneužití pravomoci (détournement de pouvoir).


title: Věc T-758/19: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2019 – W.S. Atkins International v. Komise

text:
               27.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/57

      Žaloba podaná dne 8. listopadu 2019 – W.S. Atkins International v. Komise
      (Věc T-758/19)
      (2020/C 27/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: W.S. Atkins International Ltd (Epsom, Spojené království) (zástupci: M. Whitehouse a P. Halford, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2019/1352 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností (Úř. věst. 2019, L 216, s. 1);

                  —

                  podpůrně zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž porušuje svobodu usazování žalobkyně podle článku 49 SFEU, a

                  —

                  v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když vyslovila závěr, že systém osvobození příjmů z financování v rámci skupiny („napadené opatření“) zakládá hospodářské zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a spadající do působnosti tohoto článku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení při identifikaci referenčního systému pro účely analýzy „selektivnosti“.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně či neúplně identifikovala a nesprávně pochopila relevantní cíle jejího zvoleného referenčního systému.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když napadené opatření identifikovala jako opatření představující odchylku od jejího zvoleného referenčního systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně kvalifikovala napadené opatření jako prima facie selektivní, přičemž nesprávně určila, že obnáší rozdílné zacházení s podniky nacházejícími se v právně i fakticky srovnatelné situaci.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, kdy při posuzování selektivnosti napadeného opatření vzala v úvahu směrnici Rady (EU) 2016/1164 (1), ačkoli tento předpis vstoupil v platnost až po skončení období, během kterého dle rozhodnutí Komise napadené opatření představovalo státní podporu.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí představuje zneužití pravomoci Komisí, které je v rozporu s daňovou svrchovaností Spojeného království.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že tvrzená odchylka není odůvodněná ve vztahu ke zdanění neobchodních finančních zisků ze způsobilých úvěrových vztahů, které prima facie spadají pod článek 371EB („činnosti ve Spojeném království“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010]. V souvislosti s daňovým osvobozením v případě „způsobilých zdrojů“ a „zisků z odpovídajícího úroku“ je rozhodnutí Komise rovněž vadné v důsledku toho, že neuvedla žádné odůvodnění, pokud jde o jejich odůvodněnost či neodůvodněnost.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise jednala v rozporu s čl. 108 odst. 2 SFEU a článkem 6 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) a v rozporu s povinností řádné správy podle článku 41 Listiny základních práv. Konkrétně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuvedla, že má pochybnosti ohledně odůvodněnosti „75% osvobození“ podle článku 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, aby se tak vyhnula praktickým obtížím s provedením analýzy významných rozhodovacích funkcí ve vztahu k vnitroskupinové úvěrové činnosti, kterážto analýza by zúčastněným stranám poskytla přiměřenou příležitost se k tomu vyjádřit; v průběhu svého vyšetřování si v tomto ohledu nevyžádala vyjádření zúčastněných stran a v napadeném rozhodnutí ponechala taková vyjádření, jež byla ve skutečnosti zúčastněnými stranami v tomto ohledu poskytnuta, bez povšimnutí. V důsledku toho je napadené rozhodnutí neplatné.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když rozhodla, že zdanění společnosti ze Spojeného království ze zisků zahraničních dceřiných společností „v rozsahu, v jakém je lze připsat domácím aktivům a činnostem“ neomezuje svobodu usazování a že sporné opatření není zapotřebí k zajištění souladu se svobodami zakotvenými ve Smlouvě.
                  Na podporu svého podpůrného návrhového žádání znějícího na zrušení článku 2 napadeného rozhodnutí předkládá žalobkyně následující žalobní důvod:

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z toho, že i kdyby (což je popíráno) sporné opatření představovalo režim státní podpory, dopustila se Komise nesprávného právního posouzení, když určila, že by navrácení podpory neporušovalo základní zásady unijního práva, a když nařídila navrácení bez ohledu na to, zda zřízení ovládané zahraniční společnosti a poskytování jejích úvěrů společnostem ve skupině-nerezidentům ve skutečnosti obnášelo výkon svobody usazování. V projednávané věci by navrácení konkrétně porušilo svobodu usazování žalobkyně podle článku 49 SFEU. V rozsahu tohoto porušení musí být příkaz k navrácení obsažený v článku 2 napadeného rozhodnutí zrušen.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. L 193, 19.7.2016, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).


title: Věc T-759/19: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2019 – Yalwen v. Komise

text:
               27.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/59

      Žaloba podaná dne 8. listopadu 2019 – Yalwen v. Komise
      (Věc T-759/19)
      (2020/C 27/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Yalwen Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupci: M. Whitehouse a P. Halford, Solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2019/1352 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností (Úř. věst. 2019, L 216, s. 1);

                  —

                  podpůrně zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž porušuje svobodu usazování žalobkyně podle článku 49 SFEU, a

                  —

                  v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když vyslovila závěr, že systém osvobození příjmů z financování v rámci skupiny („napadené opatření“) zakládá hospodářské zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a spadající do působnosti tohoto článku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení při identifikaci referenčního systému pro účely analýzy „selektivnosti“.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně či neúplně identifikovala a nesprávně pochopila relevantní cíle jejího zvoleného referenčního systému.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když napadené opatření identifikovala jako opatření představující odchylku od jejího zvoleného referenčního systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech nesprávného právního posouzení či zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně kvalifikovala napadené opatření jako prima facie selektivní, přičemž nesprávně určila, že obnáší rozdílné zacházení s podniky nacházejícími se v právně i fakticky srovnatelné situaci.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, kdy při posuzování selektivnosti napadeného opatření vzala v úvahu směrnici Rady (EU) 2016/1164 (1), ačkoli tento předpis vstoupil v platnost až po skončení období, během kterého dle rozhodnutí Komise napadené opatření představovalo státní podporu.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí představuje zneužití pravomoci Komisí, které je v rozporu s daňovou svrchovaností Spojeného království.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že tvrzená odchylka není odůvodněná ve vztahu ke zdanění neobchodních finančních zisků ze způsobilých úvěrových vztahů, které prima facie spadají pod článek 371EB („činnosti ve Spojeném království“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010]. V souvislosti s daňovým osvobozením v případě „způsobilých zdrojů“ a „zisků z odpovídajícího úroku“ je rozhodnutí Komise rovněž vadné v důsledku toho, že neuvedla žádné odůvodnění, pokud jde o jejich odůvodněnost či neodůvodněnost.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise jednala v rozporu s čl. 108 odst. 2 SFEU a článkem 6 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) a v rozporu s povinností řádné správy podle článku 41 Listiny základních práv. Konkrétně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuvedla, že má pochybnosti ohledně odůvodněnosti „75% osvobození“ podle článku 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, aby se tak vyhnula praktickým obtížím s provedením analýzy významných rozhodovacích funkcí ve vztahu k vnitroskupinové úvěrové činnosti, kterážto analýza by zúčastněným stranám poskytla přiměřenou příležitost se k tomu vyjádřit; v průběhu svého vyšetřování si v tomto ohledu nevyžádala vyjádření zúčastněných stran a v napadeném rozhodnutí ponechala taková vyjádření, jež byla ve skutečnosti zúčastněnými stranami v tomto ohledu poskytnuta, bez povšimnutí. V důsledku toho je napadené rozhodnutí neplatné.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když rozhodla, že zdanění společnosti ze Spojeného království ze zisků zahraničních dceřiných společností „v rozsahu, v jakém je lze připsat domácím aktivům a činnostem“ neomezuje svobodu usazování a že sporné opatření není zapotřebí k zajištění souladu se svobodami zakotvenými ve Smlouvě.
                  Na podporu svého podpůrného návrhového žádání znějícího na zrušení článku 2 napadeného rozhodnutí předkládá žalobkyně následující žalobní důvod:

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z toho, že i kdyby (což je popíráno) sporné opatření představovalo režim státní podpory, dopustila se Komise nesprávného právního posouzení, když určila, že by navrácení podpory neporušovalo základní zásady unijního práva, a když nařídila navrácení bez ohledu na to, zda zřízení ovládané zahraniční společnosti a poskytování jejích úvěrů společnostem ve skupině-nerezidentům ve skutečnosti obnášelo výkon svobody usazování. V projednávané věci by navrácení konkrétně porušilo svobodu usazování žalobkyně podle článku 49 SFEU. V rozsahu tohoto porušení musí být příkaz k navrácení obsažený v článku 2 napadeného rozhodnutí zrušen.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. L 193, 19.7.2016, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).


title: Věc T-777/19: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2019 – CAPA a další v. Komise

text:
               27.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/61

      Žaloba podaná dne 12. listopadu 2019 – CAPA a další v. Komise
      (Věc T-777/19)
      (2020/C 27/60)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnici řízení

         Žalobci: Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA) (Le Tréport, Francie) a 10 dalších žalobců (zástupce: M. Le Berre, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

            a v důsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2019)5498 final ze dne 26. července 2019;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení procesních práv žalobců podle čl. 108 odst. 2 SFEU, neboť okolnosti přijetí a obsah napadeného rozhodnutí prokazují, že Komise byla objektivně konfrontována s pochybnostmi, které měly vést k zahájení formálního vyšetřovacího řízení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.


title: Věc C-360/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf - Německo) – Cargill Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Krefeld („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 1360/2013 – Zemědělství – Společná organizace trhů – Odvětví cukru – Dávky z výroby – Užitečný účinek – Nárok na vrácení neodůvodněných přeplatků na dávkách – Použitelnost vnitrostátní právní úpravy promlčení – Zásada efektivity“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/5

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf - Německo) – Cargill Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Krefeld
      (Věc C-360/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 1360/2013 - Zemědělství - Společná organizace trhů - Odvětví cukru - Dávky z výroby - Užitečný účinek - Nárok na vrácení neodůvodněných přeplatků na dávkách - Použitelnost vnitrostátní právní úpravy promlčení - Zásada efektivity“)
      (2020/C 61/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Cargill Deutschland GmbH

         Žalovaný: Hauptzollamt Krefeld

         Výrok

      Nařízení Rady (EU) č. 1360/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06, koeficient nezbytný k výpočtu doplňkové dávky pro hospodářské roky 2001/02 a 2004/05 a částky, jež mají hradit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální dávkou a dávkou, jež má být účtována za hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06 musí být vykládáno v tom smyslu, že:

                  —

                  vrácení přeplatků neodůvodněně zaplacených hospodářskými subjekty z titulu těchto dávek musí být provedeno v souladu se zásadou rovnocennosti a efektivity podle vnitrostátního práva, zejména v promlčecích lhůtách stanovených tímto vnitrostátním právem;

                  —

                  brání vnitrostátním pravidlům, která tak, jak jsou vykládána příslušnými vnitrostátními soudy, stanoví, že promlčecí lhůta použitelná pro žádost o vrácení neodůvodněně zaplacených přeplatků na výrobu cukru uplyne před vstupem tohoto nařízení v platnost, což prakticky znemožňuje uplatnění nároku, který unijní právní řád přiznává těmto hospodářským subjektům, na získání zpět těchto přeplatků na dávky za hospodářské roky, na které se vztahuje uvedené nařízení.

         (1)  Úř. věst. C 328, 17.9.2018.


title: Věc C-386/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Nizozemsko) – Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit („Řízení o předběžné otázce – Společná rybářská politika – Nařízení (EU) č. 1303/2013, 1379/2013 a 508/2014 – Organizace producentů v odvětví rybolovu a akvakultury – Plány produkce a uvádění produktů na trh – Finanční podpora na přípravu a provádění těchto plánů – Podmínky pro způsobilost výdajů – Prostor členských států pro uvážení – Neexistence možnosti podat žádost o finanční podporu ve vnitrostátním právu“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Nizozemsko) – Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Věc C-386/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná rybářská politika - Nařízení (EU) č. 1303/2013, 1379/2013 a 508/2014 - Organizace producentů v odvětví rybolovu a akvakultury - Plány produkce a uvádění produktů na trh - Finanční podpora na přípravu a provádění těchto plánů - Podmínky pro způsobilost výdajů - Prostor členských států pro uvážení - Neexistence možnosti podat žádost o finanční podporu ve vnitrostátním právu“)
      (2020/C 61/07)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA

         Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Výrok

                  1)

                  Článek 66 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 ze dne 15. května 2014 o Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2328/2003, (ES) č. 861/2006, (ES) č. 1198/2006 a (ES) č. 791/2007 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1255/2011 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát odmítl vyhovět žádosti organizace producentů v odvětví rybolovu a akvakultury o finanční podporu na výdaje, které vynaložila na přípravu a provádění plánu produkce a uvádění produktů na trh, z důvodu, že ke dni předložení této žádosti tento stát ve svém vnitrostátním právním řádu dosud nestanovil možnost vyřizovat takové žádosti.

                  2)

                  Článek 66 odst. 1 nařízení č. 508/2014 musí být vykládán v tom smyslu, že organizacím producentů v odvětví rybolovu a akvakultury nezakládá přímé právo na finanční podporu z Evropského námořního a rybářského fondu na výdaje, které tyto organizace vynaložily na přípravu a provádění plánu produkce a uvádění produktů na trh.

                  3)

                  Článek 65 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání poskytnutí finanční podpory z Evropského námořního a rybářského fondu na přípravu a provádění plánu produkce a uvádění produktů na trh v případě, že byla žádost o podporu podána po připravení a provedení takového plánu.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc C-389/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance francophone de Bruxelles - Belgie) – Brussels Securities SA v. État belge („Řízení o předběžné otázce – Společný systém zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států – Směrnice 90/435/EHS – Zamezení dvojímu zdanění – Článek 4 odst. 1 první odrážka – Zákaz zdanění obdržených zisků – Zahrnutí dividendy vyplacené dceřinou společností do daňového základu mateřské společnosti – Odpočet vyplacených dividend od základu daně mateřské společnosti a časově neomezená možnost převodu zbývající části do následujících zdaňovacích období – Pořadí uplatnění daňových odpočtů ze zisku – Ztráta daňového zvýhodnění“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/7

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance francophone de Bruxelles - Belgie) – Brussels Securities SA v. État belge
      (Věc C-389/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států - Směrnice 90/435/EHS - Zamezení dvojímu zdanění - Článek 4 odst. 1 první odrážka - Zákaz zdanění obdržených zisků - Zahrnutí dividendy vyplacené dceřinou společností do daňového základu mateřské společnosti - Odpočet vyplacených dividend od základu daně mateřské společnosti a časově neomezená možnost převodu zbývající části do následujících zdaňovacích období - Pořadí uplatnění daňových odpočtů ze zisku - Ztráta daňového zvýhodnění“)
      (2020/C 61/08)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Brussels Securities SA

         Žalovaný: État belge

         Výrok

      Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států ve znění směrnice Rady 2003/123/ES ze dne 22. prosince 2003 musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která stanoví, že dividendy vyplacené mateřské společnosti dceřinou společností musí být nejprve zahrnuty do základu daně prvně uvedené společnosti, než je možné provést v druhém kroku odpočet 95 % jejich výše, přičemž přebytek může být časově neomezeně převáděn do následujících zdaňovacích období s tím, že tento odpočet má přednost před jinými daňovými odpočty, jejichž možnost převodu je časově omezená.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc T-627/19 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 31. ledna 2020 – Shindler a další v. Komise („Předběžné opatření – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Vystoupení Spojeného království z Unie – Občané Spojeného království pobývající v jiném členském státě – Ztráta občanství Unie – Žaloba pro nečinnost – Nepřípustnost návrhu na nařízení předběžných opatření“)

text:
               23.3.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/33

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 31. ledna 2020 – Shindler a další v. Komise
      (Věc T-627/19 R)
      („Předběžné opatření - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Vystoupení Spojeného království z Unie - Občané Spojeného království pobývající v jiném členském státě - Ztráta občanství Unie - Žaloba pro nečinnost - Nepřípustnost návrhu na nařízení předběžných opatření“)
      (2020/C 95/42)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Itálie) a pět dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher, C. Giolito a E. Montaguti, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 279 SFEU a článku 156 jednacího řádu Tribunálu a směřující k pozastavení výslovného rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2019 neuznat svou nečinnost a dále k uložení povinnosti Komisi přijmout určitá předběžná opatření k zachování občanství Unie žalobců po datu vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a přijmout prozatímní rozhodnutí o postavení alternativním k občanství Unie a sestávajícím z různých opatření týkajících se vstupu, pobytu, sociálních práv a profesní činnosti v případě, že nedojde k dohodě o vystoupení Spojeného království z Unie.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-874/19: Žaloba podaná dne 23. prosince 2019 – Impera v. EUIPO – Euro Games Technology (Flaming Forties)

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/2

      Žaloba podaná dne 23. prosince 2019 – Impera v. EUIPO – Euro Games Technology (Flaming Forties)
      (Věc T-874/19)
      (2020/C 129/02)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Impera GmbH (Steinhaus, Rakousko) (zástupce: C. Straberger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Euro Games Technology Ltd (Vranya-Lozen-Triugulnika, Bulharsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Flaming Forties – Přihláška č. 16 729 154

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. října 2019 ve věci R 2304/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  v plném rozsahu vyhověl přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 16 729 154 podané žalobkyní nebo podpůrně vrátil věc odvolacímu senátu;

                  —

                  uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem, pokud jedná jako vedlejší účastnice řízení, náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, pokud to nebude uloženo další účastnici řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-109/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Numbi v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/14

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Numbi v. Rada
      (Věc T-109/20)
      (2020/C 129/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: John Numbi (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 5 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 5 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-114/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Alvargonzález Ramos v. EUIPO – Ursus-3 Capital, A.V. (URSUS Kapital)

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/17

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Alvargonzález Ramos v. EUIPO – Ursus-3 Capital, A.V. (URSUS Kapital)
      (Věc T-114/20)
      (2020/C 129/22)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Pablo Erik Alvargonzález Ramos (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: E. Sugrañes Coca, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ursus-3 Capital, A.V., SA (Madrid, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka URSUS Kapital – Ochranná známka Evropské unie č. 5 641 303

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. prosince 2019 ve věci R 711/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vynesl rozsudek, kterým změní napadené rozhodnutí a zamítne návrh na zrušení pro neužívání podaný proti zapsané (obrazové) ochranné známce Evropské unie č. 5 641 303 URSUS Kapital ve vztahu ke službám „finanční obchody“ spadajícím do třídy 36, a rozhodl, že ochranná známka č. 5 641 303 byla řádně užívána pro „finanční obchody“;

                  —

                  podpůrně, vynesl rozsudek, kterým změní napadené rozhodnutí a zamítne návrh na zrušení pro neužívání podaný proti zapsané (obrazové) ochranné známce Evropské unie č. 5 641 303 URSUS Kapital ve vztahu ke službám „finanční obchody“ spadajícím do třídy 36, rozhodl, že ochranná známka č. 5 641 303 byla řádně užívána přinejmenším pro „finanční obchody, a sice investiční služby, investiční fondy, investiční analýzy, řízení a správa investic, investiční poradenství a služby investování do nemovitostí“;

                  —

                  podpůrně, zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení;

         Dovolávané žalobní důvody

      Porušení článků 18 a 58 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 a článku 10 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625


title: Věc T-115/20: Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Puigdemont i Casamajó a Comín i Oliveres v. Parlament

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/18

      Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Puigdemont i Casamajó a Comín i Oliveres v. Parlament
      (Věc T-115/20)
      (2020/C 129/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgie) a Antoni Comín i Oliveres (Waterloo) (zástupci: P. Bekaert, G. Boye a S. Bekaert, advokáti, jakož i B. Emmerson, QC)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu, tak jak plyne z jeho dopisu ze dne 10. prosince 2019, neoznámit Parlamentu žádost o ochranu imunity žalobců předloženou dne 10. října 2019 jejich jménem Dianou Riba i Giner v souladu s čl. 7 odst. 1 a 2 a čl. 9 odst. 1 jednacího řádu Evropského parlamentu a postoupit ji příslušné komisi, a

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňují žalobci jeden žalobní důvod, vycházející z toho, že rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu neoznámit Parlamentu žádost o ochranu imunity žalobců a postoupit ji příslušné komisi porušilo čl. 9 odst. 1 jednacího řádu Evropského parlamentu ve spojení s článkem 343 Smlouvy o fungování Evropské unie, články 9 a 18 protokolu (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie (1), článkem 6, čl. 39 odst. 2 a články 41 a 45 Listiny základních práv, čl. 2 odst. 1 statutu poslanců Evropského parlamentu (2) a čl. 5 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu.

         (1)  Úř. věst. 2012, C 326, s. 266.

         (2)  Rozhodnutí Evropského parlamentu 2005/684/ES, Euratom ze dne 28. září 2005 o přijetí statutu poslanců Evropského parlamentu (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1).


title: Spojené věci C-267/19 a 323/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Trgovački sud u Zagrebu – Chorvatsko) – PARKING d.o.o. v. SAWAL d.o.o. (C-267/19), Interplastics s. r. o. v. Letifico d.o.o. (C-323/19) („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Soudní spolupráce v občanských věcech – Notáři, kteří jednají v rámci exekučních řízení na základě veřejné listiny – Nesporné řízení – Zásada zákazu diskriminace – Článek 18 SFEU – Právo na spravedlivý proces – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie“)

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/25

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Trgovački sud u Zagrebu – Chorvatsko) – PARKING d.o.o. v. SAWAL d.o.o. (C-267/19), Interplastics s. r. o. v. Letifico d.o.o. (C-323/19)
      (Spojené věci C-267/19 a 323/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Soudní spolupráce v občanských věcech - Notáři, kteří jednají v rámci exekučních řízení na základě veřejné listiny - Nesporné řízení - Zásada zákazu diskriminace - Článek 18 SFEU - Právo na spravedlivý proces - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2020/C 240/33)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Trgovački sud u Zagrebu

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: PARKING d.o.o. (C-267/19), Interplastics s. r. o. (C-323/19)

         Žalované: SAWAL d.o.o. (C-267/19), Letifico d.o.o. (C-323/19)

         Výrok

      Článek 18 SFEU a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, která opravňuje notáře, kteří v mezích pravomocí, které jsou jim svěřeny, jednají v exekučních řízeních na základě veřejné listiny, k vydávání usnesení o nařízení exekuce, která – jak vyplývá z rozsudku ze dne 9. března 2017, Pula Parking (C- 551/15, EU:C:2017:193) – nemohou být uznána a vykonána v jiném členském státě.

         (1)  Úř. věst. C 263, 5.8.2019.


title: Věc T-603/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2020 – ZE v. Parlament

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2020 – ZE v. Parlament
      (Věc T-603/18) (1)

      (2020/C 240/48)
      Jednací jazyk: řečtina
      Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-237/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. června 2020 – Federatie Nederlandse Vakbeweging v. Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. června 2020 – Federatie Nederlandse Vakbeweging v. Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV
      (Věc C-237/20)
      (2020/C 297/34)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Žalované: Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/23/ES (1) vykládán v tom smyslu, že je splněna podmínka „konkursního řízení nebo obdobného úpadkového řízení, které bylo zahájeno s cílem likvidace majetku převodce“, pokud

                              i)

                              je úpadek převodce neodvratný a převodce je tak skutečně v platební neschopnosti,

                              ii)

                              cílem konkurzního řízení podle nizozemského práva je dosáhnout co nejvyššího výnosu pro všechny věřitele likvidací majetku dlužníka, a

                              iii)

                              se tzv. postupem pre-pack před vyhlášením úpadku připraví převod (části) podniku, který je pak uskutečněn až po vyhlášení úpadku, přičemž

                              iv)

                              se soudem ustanovený zamýšlený insolvenční správce před vyhlášením úpadku musí řídit zájmy všech věřitelů, jakož i společenskými zájmy, jako například zájmem o zachování pracovních míst, na což musí dohlížet také soudem ustanovený zamýšlený insolvenční soudce,

                              v)

                              je cílem postupu pre-pack umožnit v následujícím konkursním řízení takový způsob likvidace, kdy je prodán pokračující fungující podnik (nebo jeho část) patřící do majetku převodce, takže je dosaženo nejvyššího možného výnosu pro všechny věřitele a pracovní místa zůstanou pokud možno zachována, a

                              vi)

                              je podoba řízení zárukou, že tento cíl je skutečně rozhodující?

                  2)

                  Musí být čl. 5 odst. 1 směrnice vykládán v tom smyslu, že je splněna podmínka „konkursního řízení nebo obdobného úpadkového řízení, které probíhá pod dohledem příslušného orgánu veřejné moci“, pokud je převod (části) podniku připraven postupem pre-pack před vyhlášením úpadku a uskutečněn po vyhlášení úpadku a

                              i)

                              na její dodržování před vyhlášením úpadku dohlíží zamýšlený insolvenční správce a zamýšlený insolvenční soudce, kteří byli ustanoveni soudem, avšak nedisponují právními pravomocemi,

                              ii)

                              zamýšlený insolvenční správce podle nizozemského práva se před vyhlášením úpadku musí řídit zájmy všech věřitelů a jinými společenskými zájmy, jako například zájmem o zachování pracovních míst, na což musí také dohlížet zamýšlený insolvenční soudce,

                              iii)

                              úkoly zamýšleného insolvenčního správce a zamýšleného insolvenčního soudce se neliší od úkolů insolvenčního správce a insolvenčního soudce,

                              iv)

                              smlouva, na jejímž základě se podnik převádí a která byla připravena během postupu pre-pack, byla uzavřena a splněna až po vyhlášení úpadku,

                              v)

                              soud může při vyhlášení úpadku ustanovit insolvenčním správcem jiného než zamýšleného insolvenčního správce a insolvenčním soudcem jiného, než zamýšleného insolvenčního soudce, a

                              vi)

                              pro insolvenčního správce a insolvenčního soudce platí stejné nároky na objektivitu a nezávislost, které platí pro insolvenčního správce a insolvenčního soudce v konkurzním řízení, jemuž nepředcházel pre-pack, a ti jsou nehledě na míru svého zapojení před vyhlášením úpadku na základě svých právních pravomocí povinni přezkoumat, zda převod (části) podniku připravovaný před vyhlášením úpadku je v zájmu všech věřitelů a – v případě záporné odpovědi na tuto otázku – rozhodnout, že se převod neuskuteční, zatímco jsou i nadále oprávněni z jiných důvodů – například, protože tomu brání jiné společenské zájmy, jako je hodnota zaměstnání – rozhodnout o tom, že převod (části) podniku připravovaný před vyhlášením úpadku nebude uskutečněn?

         (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, 22.3.2001, s. 16).


title: Věc C-241/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance du Luxembourg (Belgie) dne 5. června 2020 – BJ v. État belge (Belgické království)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance du Luxembourg (Belgie) dne 5. června 2020 – BJ v. État belge (Belgické království)
      (Věc C-241/20)
      (2020/C 297/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance du Luxembourg

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: BJ

         Žalovaný: État belge (Belgické království)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání článek 45 SFEU takové právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, ať již byla nebyla převzata do smlouvy o zamezení dvojímu zdanění, podle níž daňový poplatník ztrácí při výpočtu daně z příjmu ve státě bydliště část nároku na nezdanitelnou částku z uvedeného příjmu a na jiná osobní daňová zvýhodnění (jako je sleva na dani z titulu dlouhodobého spoření, konkrétně pojistného placeného na základě plnění individuální smlouvy o životním pojištění, a sleva z titulu výdajů vynaložených za účelem úspor energie), z toho důvodu, že mu během posuzovaného zdaňovacího období plynuly příjmy i v jiném členském státě, v němž byly tyto příjmy zdaněny?

                  2)

                  Je-li odpověď na první otázku kladná, zůstane odpověď kladná, pokud daňový poplatník nepobírá významnější příjem – kvantitativně nebo poměrně – ve státě, kde má bydliště, ale tento stát mu nicméně může tato daňová zvýhodnění přiznat?

                  3)

                  Je-li odpověď na druhou otázku kladná, zůstane odpověď kladná, pokud na základě smlouvy o zamezení dvojímu zdanění mezi státem bydliště a jiným státem daňový poplatník požíval v tomto jiném státě z příjmů zdanitelných v tomto jiném státě osobní daňová zvýhodnění stanovená daňovými právními předpisy tohoto jiného státu, avšak tato daňová zvýhodnění nezahrnují určitá daňová zvýhodnění, na která má daňový poplatník v zásadě nárok ve státě bydliště?

                  4)

                  Je-li odpověď na třetí otázku kladná, zůstane odpověď kladná, jestliže i přes tento posledně uvedený rozdíl tak daňový poplatník získá v tomto jiném státě částku snížení daně rovnající se přinejmenším částce, kterou ztratil ve státě svého bydliště?

                  5)

                  Jsou odpovědi na otázky totožné s ohledem na čl. 63 odst. 1 a čl. 65 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie ve vztahu k takové právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která byla či nebyla převzata do smlouvy o zamezení dvojímu zdanění, podle níž daňový poplatník ztrácí při výpočtu daně z příjmu ve státě bydliště část nároku na nezdanitelnou částku z tohoto příjmu a na jiná osobní daňová zvýhodnění (jako je sleva na dani z titulu dlouhodobého spoření, konkrétně pojistného placeného na základě plnění individuální smlouvy o životním pojištění, a sleva z titulu výdajů vynaložených za účelem úspor energie) z toho důvodu, že mu během posuzovaného zdaňovacího období plynuly příjmy z pronájmu nemovitosti, kterou v jiném členském státě vlastní, přičemž tyto příjmy byly v jiném členském státě zdaněny?“.


title: Věc C-283/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgie) dne 25. června 2020 – CO, ME, GC a 42 dalších žalobců v. MJ, Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie, Eulex Kosovo

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgie) dne 25. června 2020 – CO, ME, GC a 42 dalších žalobců v. MJ, Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie, Eulex Kosovo
      (Věc C-283/20)
      (2020/C 297/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: CO, ME, GC, a 42 dalších žalobců

         Žalovaní: MJ, Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie, Eulex Kosovo

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 8 odst. 3 a čl. 10 odst. 3 společné akce Rady 2008/124/SZBP ze dne 4. února 2008 o Misi Evropské unie v Kosovu na podporu právního státu (EULEX KOSOVO) (1) před jejich změnou rozhodnutím Rady 2014/349/SZBP ze dne 12. června 2014 (2), případně ve spojení s jinými v úvahu přicházejícími relevantními ustanoveními, vykládány v tom smyslu, že vedoucímu mise, jednajícímu svým osobním jménem a na svůj vlastní účet, přiznávají pro období před 12. červnem 2014 postavení zaměstnavatele mezinárodního civilního personálu pracujícího pro misi EULEX KOSOVO, nebo – zejména s ohledem na čl. 8 odst. 5 a čl. 9 odst. 3 společné akce 2008/124/SZBP před jejich změnou k 12. červnu 2014 – v tom smyslu, že postavení zaměstnavatele přiznávají Evropské unii nebo některému z orgánů Evropské unie, jako je Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie nebo případně kterýkoli jiný orgán, na jehož účet jednal až do uvedeného data vedoucí mise na základě zmocnění, delegování pravomoci nebo jakékoli jiné formy zastoupení, kterou bude případně třeba určit?

         (1)  Úř. věst. 2008, L 42, s. 92.

         (2)  Rozhodnutí Rady, kterým se mění společná akce 2008/124/SZBP o Misi Evropské unie v Kosovu na podporu právního státu (EULEX KOSOVO) (Úř. věst. 2014, L 174, s. 42).


title: Věc C-628/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 23. listopadu 2020 – Deutsche Lufthansa AG v. BA

text:
               1.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 23. listopadu 2020 – Deutsche Lufthansa AG v. BA
      (Věc C-628/20)
      (2021/C 72/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka: Deutsche Lufthansa AG

         Odpůrkyně: BA

         Předběžná otázka

      Představuje stávka vlastních zaměstnanců leteckého dopravce uskutečněná na základě výzvy odborové organizace mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-664/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. března 2021 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem – Životní prostředí – Směrnice 2008/50/ES – Kvalita vnějšího ovzduší – Článek13 odst. 1 a příloha XI – Systematické a trvající překračování mezních hodnot pro oxid dusičitý (NO2) v některých zónách na území Spojeného království – Článek 23 odst. 1 – Příloha XV – „Co možná nejkratší“ období překračování hodnot – Náležitá opatření)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/2

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. března 2021 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
      (Věc C-664/18) (1)

      (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/50/ES - Kvalita vnějšího ovzduší - Článek13 odst. 1 a příloha XI - Systematické a trvající překračování mezních hodnot pro oxid dusičitý (NO2) v některých zónách na území Spojeného království - Článek 23 odst. 1 - Příloha XV - „Co možná nejkratší“ období překračování hodnot - Náležitá opatření)
      (2021/C 163/02)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně J. Norris a K. Petersen, poté E. Manhaeve a J. Norris, zmocněnci)

         Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: F. Shibli, zmocněnec, ve spolupráci s J. Morrison, Barrister)

         Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Spolková republika Německo (zástupci: původně T. Henze a S. Eisenberg, poté J. Möller a S. Eisenberg, zmocněnci, ve spolupráci s U. Karpensteinem, F. Fellenbergem a K. Dingemann, Rechtsanwälte)

         Výrok

                  1)

                  určil, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že systematicky pokračovalo v překračování ročních prahových hodnot NO2 v zónách UK0001 (městská oblast Greater London); UK0002 (městská oblast West Midlands); UK0003 (městská oblast Greater Manchester); UK 0004 (městská oblast West Yorkshire); UK 0013 (městská oblast Teesside); UK0014 (The Potteries); UK0018 (Kingston upon Hull); UK0019 (městská oblast Southampton); UK0024 (městská oblast Glasgow); UK0029 (Eastern); UK0031 (South East); UK0032 (East Midlands); UK0033 (North West & Merseyside); UK0034 (Yorkshire & Humberside); UK0035 (West Midlands) a UK0036 (North East), jakož i hodinové prahové hodnoty NO2 v zóně UK0001 (městská oblast Greater London) od 1. ledna 2010 do roku 2017 včetně, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 13 odst. 1 a přílohy XI směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu;
                  a
                  tím, že od 11. června 2010 nepřijalo přiměřená opatření k tomu, aby bylo zaručeno dodržování prahových hodnot NO2 ve výše uvedených zónách, nesplnilo povinnosti vyplývající z čl. 23 odst. 1 samotného a ve spojení s přílohou XV směrnice 2008/50, a konkrétně povinnost zkrátit dobu překračování hodnot na minimum stanovenou v čl. 23 odst. 1 druhém pododstavci této směrnice.

                  2)

                  Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 445, 10.12.2018.


title: Věc C-193/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Malmö – Švédsko) – A v. Migrationsverket („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Úmluva k provedení Schengenské dohody – Vyhledávání informací v Schengenském informačním systému (SIS) při přezkumu žádosti o povolení k pobytu podané státním příslušníkem třetí země, který je v tomto systému veden jako osoba, které má být odepřen vstup – Článek 25 odst. 1 – Schengenský hraniční kodex – Podmínky vstupu pro státní příslušníky třetích zemí – Článek 6 odst. 1 a 5 – Listina základních práv Evropské unie – Článek 7 a čl. 24 odst. 2 – Odmítnutí obnovit povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny z důvodu, že totožnost žadatele není jednoznačně prokázána“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Malmö – Švédsko) – A v. Migrationsverket
      (Věc C-193/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví - Úmluva k provedení Schengenské dohody - Vyhledávání informací v Schengenském informačním systému (SIS) při přezkumu žádosti o povolení k pobytu podané státním příslušníkem třetí země, který je v tomto systému veden jako osoba, které má být odepřen vstup - Článek 25 odst. 1 - Schengenský hraniční kodex - Podmínky vstupu pro státní příslušníky třetích zemí - Článek 6 odst. 1 a 5 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 7 a čl. 24 odst. 2 - Odmítnutí obnovit povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny z důvodu, že totožnost žadatele není jednoznačně prokázána“)
      (2021/C 163/03)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Förvaltningsrätten i Malmö

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: A

         Žalovaný: Migrationsverket

         Výrok

      Článek 25 odst. 1 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, která byla dne 19. června 1990 podepsána v Schengenu (Lucembursko) a vstoupila v platnost dne 26. března 1995, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 265/2010 ze dne 25. března 2010, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která umožňuje vydání, prodloužení nebo obnovení povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny, o které z území tohoto členského státu požádal státní příslušník třetí země, který je v Schengenském informačním systému veden jako osoba, které má být odepřen vstup do Schengenského prostoru, a jehož totožnost nemohla být prokázána prostřednictvím platného cestovního dokladu, pokud bylo přihlédnuto k zájmům členského státu, který záznam pořídil a se kterým byla věc předem konzultována, a povolení k pobytu je vydáno, prodlouženo či obnoveno pouze ze „závažných důvodů“ ve smyslu tohoto ustanovení.
      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), zejména jeho čl. 6 odst. 1 písm. a), musí být vykládáno v tom smyslu, že se nevztahuje na státního příslušníka třetí země, který se nachází v takové situaci.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Věc C-220/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Španělsko) – Promociones Oliva Park SL v. Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2008/118/ES – Obecná úprava spotřebních daní – Článek 1 odst. 2 – Další nepřímé daně na zboží podléhající spotřební dani – Směrnice 2009/28/ES – Podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů – Článek 1, čl. 3 odst. 1 a 2 a čl. 3 odst. 3 písm. a), přičemž ten ve spojení s čl. 2 písm. k) – Směrnice 2009/72/ES – Společná pravidla pro vnitřní trh s elektřinou – Daň z výrobní hodnoty elektrické energie – Povaha a struktura daně – Daň zatěžující stejným způsobem elektřinu vyrobenou z obnovitelných i z neobnovitelných zdrojů“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/4

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Španělsko) – Promociones Oliva Park SL v. Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana
      (Věc C-220/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2008/118/ES - Obecná úprava spotřebních daní - Článek 1 odst. 2 - Další nepřímé daně na zboží podléhající spotřební dani - Směrnice 2009/28/ES - Podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů - Článek 1, čl. 3 odst. 1 a 2 a čl. 3 odst. 3 písm. a), přičemž ten ve spojení s čl. 2 písm. k) - Směrnice 2009/72/ES - Společná pravidla pro vnitřní trh s elektřinou - Daň z výrobní hodnoty elektrické energie - Povaha a struktura daně - Daň zatěžující stejným způsobem elektřinu vyrobenou z obnovitelných i z neobnovitelných zdrojů“)
      (2021/C 163/04)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Promociones Oliva Park SL

         Žalovaný: Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví odvod daně, která zatěžuje výrobu elektrické energie a její dodávky do elektrické sítě na vnitrostátním území a jejíž základ tvoří celková výše příjmů daňového poplatníka plynoucích z těchto činností, aniž by zohledňovala množství skutečně vyrobené a do uvedené sítě dodané elektřiny.

                  2)

                  Článek 1, čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i čl. 3 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES, přičemž ten ve spojení s jejím čl. 2 druhým pododstavcem písm. k), musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví výběr daně, jež zatěžuje jednotnou sazbou výrobu elektřiny a její dodávky do elektrické sítě, včetně situace, kdy je tato elektřina vyráběna z obnovitelných zdrojů, a jejímž cílem je nikoli ochrana životního prostředí, ale zvýšení rozpočtových příjmů.

                  3)

                  Článek 107 odst. 1 SFEU a články 32 až 34 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví odvod vnitrostátní daně, jež zatěžuje výrobu elektřiny a její dodávky do elektrické sítě na území členského státu, v případě, že se tato daň neuplatní na dodávky elektřiny vyrobené v jiných členských státech do této sítě.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc C-362/19 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. března 2021 – Evropská komise v. Fútbol Club Barcelona, Španělské království („Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Podpora poskytnutá ve prospěch některých profesionálních fotbalových klubů – Článek 107 odst. 1 SFEU – Pojem ‚výhoda‘ – Režim podpory – Nařízení (EU) 2015/1589 – Článek 1 písm. d) – Snížená daňová sazba – Neziskové organizace – Méně výhodný daňový odpočet – Dopad – Vedlejší kasační opravný prostředek – Články 169 a 178 jednacího řádu Soudního dvora“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/5

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. března 2021 – Evropská komise v. Fútbol Club Barcelona, Španělské království
      (Věc C-362/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Podpora poskytnutá ve prospěch některých profesionálních fotbalových klubů - Článek 107 odst. 1 SFEU - Pojem ‚výhoda‘ - Režim podpory - Nařízení (EU) 2015/1589 - Článek 1 písm. d) - Snížená daňová sazba - Neziskové organizace - Méně výhodný daňový odpočet - Dopad - Vedlejší kasační opravný prostředek - Články 169 a 178 jednacího řádu Soudního dvora“)
      (2021/C 163/05)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Němečková, B. Stromsky a G. Luengo, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Fútbol Club Barcelona (zástupci: R. Vallina Hoset, J. Roca Sagarra, J. del Saz Cordero, A. Sellés Marco a R. Salas Lúcia, abogados), Španělské království (zástupci: Centeno Huerta, J. Ruiz Sánchez a A. Rubio González, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 26. února 2019, Fútbol Club Barcelona v. Komise (T 865/16, EU:T:2019:113), se zrušuje v rozsahu, v němž vyhovuje druhému žalobnímu důvodu předloženému v řízení v prvním stupni a zrušuje rozhodnutí Komise (EU) 2016/2391 ze dne 4. července 2016 o státní podpoře SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), kterou poskytlo Španělsko některým fotbalovým klubům.

                  2)

                  Žaloba podaná Fútbol Club Barcelona ve věci T 865/16 znějící na zrušení rozhodnutí 2016/2391 se zamítá.

                  3)

                  Fútbol Club Barcelona ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci řízení před Tribunálem Evropské unie.

                  4)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení vynaložené v rámci tohoto řízení o kasačním opravném prostředku.

                  5)

                  Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 238, 15.7.2019.


title: Spojené věci C-434/19 a C-435/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Poste Italiane SpA (C-434/19), Agenzia delle entrate – Riscossione (C-435/19) v. Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane (C-434/19), Poste Italiane SpA (C-435/19) („Řízení o předběžné otázce – Státní podpory – Hospodářská soutěž – Článek 107 odst. 1 SFEU – Podmínky použití – Článek 106 odst. 2 SFEU – Služby obecného hospodářského zájmu – Poskytování služby vedení běžného poštovního účtu za účelem výběru místní daně z nemovitostí – Podniky se zvláštními nebo výlučnými právy přiznanými členskými státy – Poplatky stanovené jednostranně podnikem, který je příjemcem – Zneužití dominantního postavení – Článek 102 SFEU – Nepřípustnost“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/5

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Poste Italiane SpA (C-434/19), Agenzia delle entrate – Riscossione (C-435/19) v. Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane (C-434/19), Poste Italiane SpA (C-435/19)
      (Spojené věci C-434/19 a C-435/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Hospodářská soutěž - Článek 107 odst. 1 SFEU - Podmínky použití - Článek 106 odst. 2 SFEU - Služby obecného hospodářského zájmu - Poskytování služby vedení běžného poštovního účtu za účelem výběru místní daně z nemovitostí - Podniky se zvláštními nebo výlučnými právy přiznanými členskými státy - Poplatky stanovené jednostranně podnikem, který je příjemcem - Zneužití dominantního postavení - Článek 102 SFEU - Nepřípustnost“)
      (2021/C 163/06)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Poste Italiane SpA (C-434/19), Agenzia delle entrate – Riscossione (C-435/19)

         Žalované: Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e zelle altre provincie siciliane (C-434/19), Poste Italiane SpA (C-435/20)

         za přítomnosti: Poste italiane SpA – Bancoposta (C-435/19)

         Výrok

      Článek 107 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní opatření, kterým jsou koncesionáři pověření výběrem imposta comunale sugli immobili (místní daň z nemovitostí) povinni disponovat běžným účtem založeným na jejich jméno u společnosti Poste Italiane SpA, aby umožnili zaplacení této daně daňovými poplatníky, a zaplatit poplatek za vedení tohoto běžného účtu, představuje „státní podporu“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud je toto opatření přičitatelné státu, poskytuje společnosti Poste Italiane selektivní výhodu prostřednictvím státních prostředků a může narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 328, 30.9.2019.


title: Spojené věci C-473/19 a C-474/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen – Švédsko) – Föreningen Skydda Skogen (C-473/19), Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening (C-474/19) v. Länsstyrelsen i Västra Götalands län, B.A.B. (C-473/19), U.T.B. (C-474/19) („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Směrnice 92/43/EHS – Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin – Článek 12 odst. 1 – Směrnice 2009/147/ES – Ochrana volně žijících ptáků – Článek 5 – Lesní hospodářství – Zákazy zaměřené na zajištění ochrany chráněných druhů – Projekt vykácení lesa – Místo poskytující úkryt chráněným druhům“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen – Švédsko) – Föreningen Skydda Skogen (C-473/19), Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening (C-474/19) v. Länsstyrelsen i Västra Götalands län, B.A.B. (C-473/19), U.T.B. (C-474/19)
      (Spojené věci C-473/19 a C-474/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Článek 12 odst. 1 - Směrnice 2009/147/ES - Ochrana volně žijících ptáků - Článek 5 - Lesní hospodářství - Zákazy zaměřené na zajištění ochrany chráněných druhů - Projekt vykácení lesa - Místo poskytující úkryt chráněným druhům“)
      (2021/C 163/07)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Föreningen Skydda Skogen (C-473/19), Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening (C-474/19)

         Žalovaní: Länsstyrelsen i Västra Götalands län, B.A.B. (C-473/19), U.T.B. (C-474/19)

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle níž se zákazy stanovené v tomto ustanovení týkají pouze druhů uvedených v příloze I této směrnice, druhů ohrožených na určité úrovni nebo druhů trpících dlouhodobým poklesem populace.

                  2)

                  Článek 12 odst. 1 písm. a) až c) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle níž se v případě, že je účel určité lidské činnosti, například lesnické činnosti nebo činnosti využívání půdy, zjevně jiný než usmrcování nebo vyrušování živočišných druhů, se zákazy stanovené v tomto ustanovení uplatní pouze v případě rizika nepříznivých účinků na stav dotčených druhů z hlediska ochrany, a že ochrana poskytovaná tímto ustanovením nepřestává platit pro druhy, u nichž bylo dosaženo příznivého stavu z hlediska ochrany.

                  3)

                  Článek 12 odst. 1 písm. d) směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, v důsledku které navzdory přijatým preventivním opatřením dochází v důsledku dotčené činnosti posuzované samostatně nebo v kombinaci s jinými činnostmi ke ztrátě trvalé ekologické funkčnosti přírodního stanoviště dotyčného druhu v určité oblasti, ať již v důsledku poškozování, ničení nebo zhoršování, přímo či nepřímo, se zákaz stanovený v tomto ustanovení uplatní pouze tehdy, je-li pravděpodobné zhoršení stavu dotčeného druhu z hlediska ochrany.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc C-581/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Frenetikexito – Unipessoal Lda v. Autoridade Tributária e Aduaneira („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 2 odst. 1 písm. c) – Plnění, která jsou předmětem DPH – Osvobození – Článek 132 odst. 1 písm. c) – Poskytnutí péče při výkonu lékařských a nelékařských zdravotnických povolání – Nutriční poradenství a monitoring – Sportovní, tréninkové a wellness aktivity – Pojmy ‚jediné komplexní plnění‘, ‚vedlejší plnění k hlavnímu plnění‘ a ‚samostatnost plnění‘ – Kritéria“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/7

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Frenetikexito – Unipessoal Lda v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-581/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 2 odst. 1 písm. c) - Plnění, která jsou předmětem DPH - Osvobození - Článek 132 odst. 1 písm. c) - Poskytnutí péče při výkonu lékařských a nelékařských zdravotnických povolání - Nutriční poradenství a monitoring - Sportovní, tréninkové a wellness aktivity - Pojmy ‚jediné komplexní plnění‘, ‚vedlejší plnění k hlavnímu plnění‘ a ‚samostatnost plnění‘ - Kritéria“)
      (2021/C 163/08)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně v rozhodčím řízení: Frenetikexito – Unipessoal Lda

         Žalovaný v rozhodčím řízení: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána v tom smyslu, že – s výhradou ověření předkládajícím soudem – služba nutričního monitoringu poskytovaná certifikovaným a oprávněným odborníkem ve sportovních zařízeních, a případně v rámci programů zahrnujících i služby sportovního tréninku a wellness, představuje oddělené a samostatné poskytování služeb a nemůže se na ni vztahovat osvobození od daně stanovené v čl. 132 odst. 1 písm. c) této směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 383, 11.11.2019.


title: Věc C-912/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Agrimotion S.A. v. ADAMA Deutschland GmbH („Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Článek 52 odst. 1 – Povolení k souběžnému obchodu – Osobní povaha tohoto povolení“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/7

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Agrimotion S.A. v. ADAMA Deutschland GmbH
      (Věc C-912/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Článek 52 odst. 1 - Povolení k souběžnému obchodu - Osobní povaha tohoto povolení“)
      (2021/C 163/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Agrimotion S.A.

         Žalovaná: ADAMA Deutschland GmbH

         Výrok

      Článek 52 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že pouze držitel povolení k souběžnému obchodu může na trh členského státu, který vydal toto povolení, uvést přípravek na ochranu rostlin.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23. 3. 2020.


title: Věc C-7/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – VS v. Hauptzollamt Münster („Řízení o předběžné otázce – Celní unie – Celní kodex Unie – Nařízení (EU) č. 952/2013 – Článek 87 odst. 4 – Místo vzniku daňového dluhu – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 2 odst. 1 – Články 70 a 71 – Uskutečnění zdanitelného plnění a vznik daňové povinnosti k DPH při dovozu – Místo vzniku daňového dluhu – Zjištění nesplnění povinnosti uložené unijními celními právními předpisy – Zboží, které bylo fyzicky uvedeno na celní území Unie v členském státě, které však vstoupilo do hospodářského oběhu Unie v členském státě, kde bylo toto zjištění učiněno“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/9

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – VS v. Hauptzollamt Münster
      (Věc C-7/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Celní kodex Unie - Nařízení (EU) č. 952/2013 - Článek 87 odst. 4 - Místo vzniku daňového dluhu - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 2 odst. 1 - Články 70 a 71 - Uskutečnění zdanitelného plnění a vznik daňové povinnosti k DPH při dovozu - Místo vzniku daňového dluhu - Zjištění nesplnění povinnosti uložené unijními celními právními předpisy - Zboží, které bylo fyzicky uvedeno na celní území Unie v členském státě, které však vstoupilo do hospodářského oběhu Unie v členském státě, kde bylo toto zjištění učiněno“)
      (2021/C 163/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: VS

         Žalovaný: Hauptzollamt Münster

         Výrok

      Článek 71 odst. 1 druhý pododstavec směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že daň z přidané hodnoty při dovozu zboží podléhajícího clu vzniká v členském státě, v němž bylo zjištěno nesplnění povinnosti uložené unijními celními právními předpisy, jestliže dotčené zboží, i když bylo fyzicky uvedeno na celní území Unie v jiném členském státě, vstoupilo do hospodářského oběhu Unie v členském státě, v němž bylo uvedené zjištění učiněno.

         (1)  Úř. věst. C 137, 27.4.2020.


title: Věc C-403/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2020 CF, TB, LO S.A. a UM S.L. proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 25. června 2020 ve věci T-22/19, Noguer Enríquez a další v. Komise

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/9

      Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2020 CF, TB, LO S.A. a UM S.L. proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 25. června 2020 ve věci T-22/19, Noguer Enríquez a další v. Komise
      (Věc C-403/20 P)
      (2021/C 163/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: CF, TB, LO S.A. a UM S.L. (zástupci: J. Álvarez González a S. San Felipe Menéndez, abogados)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Usnesením ze dne 3. března 2021 Soudní dvůr (sedmý senát) kasační opravný prostředek zčásti odmítl jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítl jako zjevně neopodstatněný a rozhodl, že CF, TB, LO S.A. a UM S.L. ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-557/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal correctionnel de Limoges (Francie) dne 23. října 2020 – Trestní řízení proti DS

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal correctionnel de Limoges (Francie) dne 23. října 2020 – Trestní řízení proti DS
      (Věc C-557/20)
      (2021/C 163/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal correctionnel de Limoges

         Účastníci původního řízení

      DS

         Za přítomnosti: Union française des maréchaux-ferrants
      Usnesením ze dne 16. března 2021 prohlásil Soudní dvůr (šestý senát) žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podanou tribunal correctionnel de Limoges (trestní soud v Limoges, Francie) rozhodnutím ze dne 11. září 2020 za zjevně nepřípustnou.