title: Věc T-545/17: Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Afectados Banco Popular v. SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/38

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Afectados Banco Popular v. SRB
   (Věc T-545/17)
   (2017/C 424/56)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Afectados Banco Popular (Madrid, Španělsko) (zástupce: I. Ferrer-Bonsoms Millet, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil neplatnost napadeného rozhodnutí a zneplatnil úkony již učiněné, čímž vrátí dotčeným akcionářům a majitelům dluhopisů vlastnictví Banco Popular Español S.A. do stavu předcházejícímu investici;

               —

               nebude-li to možné, zneplatnil přeměnu dluhopisů na akcie, čímž majitelům dluhopisů zachová postavení, které měli k 6. červnu 2017; a přiznal majitelům akcií náhradu škody v podobě vyplacení reálné hodnoty banky, a tudíž akcií, k 30. červnu 2016.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-431/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2017 – VIMC v. Komise „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Trh se soukromou lékařskou péčí — Článek 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003 — Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti — Vyřízení věci orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2017 – VIMC v. Komise
   (Věc T-431/16) (1)

   („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh se soukromou lékařskou péčí - Článek 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003 - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Vyřízení věci orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu“)
   (2017/C 424/45)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH (Kulmbach, Německo) (zástupci: R. Bramerdorfer a H. Grubmüller, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Dawes a C. Vollrath, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 3351 final ze dne 27. května 2016 o zamítnutí stížnosti žalobkyně ohledně protiprávního jednání odporujícího článku 102 SFEU, kterého se měly údajně dopustit Wirtschaftskammer Österreich (WKO, Hospodářská komora Rakouska) či Fachverband der Gesundheitsbetriebe (profesní sdružení podniků v odvětví zdravotnictví, Rakousko) (věc AT.40231 – VIMC/WK&FGB).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 371, 10.10.2016.


title: Věc C-524/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2017 společností L’Oréal proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 26. června 2017 ve věci T-182/16, L’Oréal v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2017 společností L’Oréal proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 26. června 2017 ve věci T-182/16, L’Oréal v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-524/17 P)
   (2017/C 424/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: L’Oréal (zástupci: T. de Haan, P. Péters, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 26. června 2017 ve věci T-182/16, EU:T:2017:448;

               —

               vrátil věc zpět Tribunálu Evropské unie; a

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později; podpůrně uložil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví náhradu veškerých nákladů řízení navrhovatelky v řízení o kasačním opravném prostředku i v řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka má za to, že Tribunál zkreslil skutečnosti a argumentaci, kterou před ním vznesla, a porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-702/17: Žaloba podaná dne 12. října 2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO– Papouis Dairies (Papouis Halloumi)

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/53

         Žaloba podaná dne 12. října 2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO– Papouis Dairies (Papouis Halloumi)
   (Věc T-702/17)
   (2017/C 424/76)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikósie, Kypr) (zástupci: V. Marsland, Solicitor a S. Malynicz, QC)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Papouis Dairies LTD (Nikósie, Kypr)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová barevná ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Papouis Halloumi“ – Přihláška č. 11 176 344

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. Srpna 2017, ve věci R 2782/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-231/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Merck KGaA v. Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Ochranná známka Evropské unie — Článek 109 odst. 1 — Občanskoprávní žaloby ve věci ochranných známek Evropské unie a národních ochranných známek — Překážka věci zahájené — Pojem ‚stejná skutková podstata‘ — Užívání výrazu ‚Merck‘ v názvech domén a na platformách sociálních médií na internetu — Žaloba založená na národní ochranné známce, po níž následovala žaloba založená na ochranné známce Evropské unie — Prohlášení nepříslušnosti — Rozsah“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Merck KGaA v. Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH
   (Věc C-231/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Ochranná známka Evropské unie - Článek 109 odst. 1 - Občanskoprávní žaloby ve věci ochranných známek Evropské unie a národních ochranných známek - Překážka věci zahájené - Pojem ‚stejná skutková podstata‘ - Užívání výrazu ‚Merck‘ v názvech domén a na platformách sociálních médií na internetu - Žaloba založená na národní ochranné známce, po níž následovala žaloba založená na ochranné známce Evropské unie - Prohlášení nepříslušnosti - Rozsah“)
   (2017/C 424/08)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Landgericht Hamburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Merck KGaA

      Žalované: Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH

      Výrok

               1)

               Článek 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že v něm stanovená podmínka týkající se existence „stejné skutkové podstaty“ je splněna, když jsou podány mezi stejnými účastníky řízení u soudů různých členských států žaloby pro porušení založené na národní ochranné známce a na ochranné známce Evropské unie, pouze tehdy, pokud se tyto žaloby týkají údajného porušení, na území stejných členských států, národní ochranné známky a ochranné známky Evropské unie, které jsou totožné.

               2)

               Článek 109 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že jsou žaloby pro porušení podány mezi stejnými účastníky řízení u soudů různých členských států, přičemž první z nich je založena na národní ochranné známce a týká se údajného porušení na území jednoho členského státu a druhá je založena na ochranné známce Evropské unie a týká se údajného porušení na celém území Evropské unie, soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, se musí prohlásit za nepříslušný k projednání části sporu týkající se území členského státu, jehož se týká žaloba pro porušení podaná k prvnímu soudu.

               3)

               Článek 109 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že v něm stanovená podmínka týkající se existence „stejné skutkové podstaty“ není nadále splněna, když poté, co žalobce přistoupil k částečnému zpětvzetí žaloby pro porušení založené na ochranné známce Evropské unie, jejímž původním cílem bylo zakázat užívání této ochranné známky na unijním území, je-li toto zpětvzetí platně podáno, přičemž se toto zpětvzetí týká území členského státu, kde byla k prvnímu soudu podána žaloba založená na národní ochranné známce s cílem zakázat užívání této ochranné známky na vnitrostátním území, se dotčené žaloby již nadále netýkají údajného porušení, na území stejných členských států, národní ochranné známky a ochranné známky Evropské unie, které jsou totožné.

               4)

               Článek 109 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě totožnosti ochranných známek se soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, prohlásí za nepříslušný ve prospěch prvního soudu pouze v rozsahu, v němž uvedené ochranné známky platí pro stejné výrobky nebo služby.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016


title: Věc T-555/17: Žaloba podaná dne 16. srpna 2017 – TW a další v. SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/39

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2017 – TW a další v. SRB
   (Věc T-555/17)
   (2017/C 424/57)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: TW, TY, UA a UB (zástupce: L. Chen Chen, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               přijal tuto žalobu na neplatnost rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí o odpisu veškerého základního kapitálu Banco Popular Español S.A., a snížení jeho hodnoty na nulu eur, jakož i o prodeji této banky bance Banco de Santander S.A. za jedno euro, a po posouzení veškeré oficiálně dostupné dokumentace a vznesených důvodů prohlásil rozhodnutí tohoto výboru zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dne 7. června 2017 za neplatné nebo jej zrušil.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc C-281/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Vereniging Hoekschewaards Landschap v. Staatssecretaris van Economische Zaken „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Prováděcí rozhodnutí (EU) 2015/72 — Seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti — Zmenšení rozlohy lokality — Vědecký omyl — Platnost“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Vereniging Hoekschewaards Landschap v. Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Věc C-281/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Prováděcí rozhodnutí (EU) 2015/72 - Seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti - Zmenšení rozlohy lokality - Vědecký omyl - Platnost“)
   (2017/C 424/09)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vereniging Hoekschewaards Landschap

      Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Výrok

   Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/72 ze dne 3. prosince 2014, kterým se přijímá osmá aktualizace seznamu lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti, je neplatné v části, v níž byla tímto rozhodnutím do tohoto seznamu zařazena lokalita Haringvliet (NL 1000015), aniž by byl Leenheerenpolder její součástí.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc C-525/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2017 společností L’Oréal proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 26. června 2017 ve věci T-181/16, L’Oréal v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2017 společností L’Oréal proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 26. června 2017 ve věci T-181/16, L’Oréal v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-525/17 P)
   (2017/C 424/28)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: L’Oréal (zástupci: T. de Haan, P. Péters, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 26. června 2017 ve věci T-183/16, EU:T:2017:449;

               —

               vrátil věc zpět Tribunálu Evropské unie; a

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později; podpůrně uložil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví náhradu veškerých nákladů řízení navrhovatelky v řízení o kasačním opravném prostředku i v řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka má za to, že Tribunál zkreslil skutečnosti a argumentaci, kterou před ním vznesla, a porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-295/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia – Španělsko) – Europamur Alimentación SA v. Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia „Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitele — Směrnice 2005/29/ES — Nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům — Působnost této směrnice — Prodej ze strany velkoobchodníka maloobchodníkům — Pravomoc Soudního dvora — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví všeobecný zákaz prodeje se ztrátou — Výjimky založené na kritériích, která nejsou uvedenou směrnicí upravena“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia – Španělsko) – Europamur Alimentación SA v. Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia
   (Věc C-295/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům - Působnost této směrnice - Prodej ze strany velkoobchodníka maloobchodníkům - Pravomoc Soudního dvora - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví všeobecný zákaz prodeje se ztrátou - Výjimky založené na kritériích, která nejsou uvedenou směrnicí upravena“)
   (2017/C 424/10)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Europamur Alimentación SA

      Žalovaný: Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) musí být vykládána v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které obsahuje všeobecný zákaz nabízet ke koupi nebo prodávat zboží se ztrátou, v němž jsou obsaženy důvody, pro které se lze od tohoto zákazu odchýlit a které jsou založeny na kritériích, jež v této směrnici nejsou uvedena.

      (1)  Úř. věst. C 305, 22. 8. 2016.


title: Věc T-551/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2017 – Lucaccioni v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Vystavení účinkům azbestu a jiných látek — Nemoc z povolání — Článek 73 služebního řádu — Společná pravidla o pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání — Článek 14 — Článek 266 SFEU — Zneužití pravomoci — Lékařská komise — Zásada kolegiality — Porušení mandátu lékařské komise — Povinnost uvést odůvodnění — Žaloba na náhradu škody — Doba trvání řízení — Nemajetková újma“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2017 – Lucaccioni v. Komise
   (Věc T-551/16) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Vystavení účinkům azbestu a jiných látek - Nemoc z povolání - Článek 73 služebního řádu - Společná pravidla o pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání - Článek 14 - Článek 266 SFEU - Zneužití pravomoci - Lékařská komise - Zásada kolegiality - Porušení mandátu lékařské komise - Povinnost uvést odůvodnění - Žaloba na náhradu škody - Doba trvání řízení - Nemajetková újma“)
   (2017/C 424/46)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Arnaldo Lucaccioni (San Benedetto del Tronto, Itálie) (zástupci: původně M. Velardo, poté L. Gialluca, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Bohr a G. Gattinara, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 26. června 2014, kterým bylo žalobci na základě jeho žádosti ze dne 7. června 2000 přiznáno pouze 20 % navýšení příspěvku podle článku 14 Společných pravidel o pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání úředníků Evropských společenství, a na náhradu nemajetkové újmy, která žalobci údajně vznikla.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 26. června 2014, kterým bylo panu Arnaldu Lucaccionimu přiznáno 20 % navýšení příspěvku podle článku 14 Společných pravidel o pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání úředníků Evropských společenství, se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá uhradit A. Lucaccionimu částku ve výši 5 000 eur z důvodu vzniklé nemajetkové újmy.

               3)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015 (věc původně zapsaná u Tribunálu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-74/15 a postoupena Soudnímu dvoru Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-303/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d’État – Francie) – Solar Electric Martinique v. Ministre des Finances et des Comptes publics „Řízení o předběžné otázce — Šestá směrnice o DPH — Směrnice 2006/112/ES — Stavební práce — Francouzské zámořské departementy — Ustanovení použitelná na základě vnitrostátního práva — Plnění spočívající v prodeji a instalaci na budovy — Kvalifikace jako jediné plnění — Nedostatek pravomoci“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d’État – Francie) – Solar Electric Martinique v. Ministre des Finances et des Comptes publics
   (Věc C-303/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Šestá směrnice o DPH - Směrnice 2006/112/ES - Stavební práce - Francouzské zámořské departementy - Ustanovení použitelná na základě vnitrostátního práva - Plnění spočívající v prodeji a instalaci na budovy - Kvalifikace jako jediné plnění - Nedostatek pravomoci“)
   (2017/C 424/11)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d’État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Solar Electric Martinique

      Žalovaný: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc odpovědět na otázku, kterou Conseil d’État (Státní rada, Francie) položila rozhodnutím ze dne 20. května 2016.

      (1)  Úř. věst. C 287, 8.8.2016.


title: Věc T-704/17: Žaloba podaná dne 9. října 2017 – Španělsko v. Komise

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/53

         Žaloba podaná dne 9. října 2017 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-704/17)
   (2017/C 424/77)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupkyně: M. García-Valdecasas Dorrego, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.-

               První žalobní důvod: porušení článků 1 a 2 nařízení č. 1/58, článku 22 LZPEU a článku 1d služebního řádu, neboť byl omezen režim komunikace mezi EPSO a uchazečem, která probíhá jen v anglickém, francouzském a německém jazyce, což se promítá do přihlášky.

               2.-

               Druhý žalobní důvod: porušení článků 1 a 6 nařízení č. 1/58, článku 22 LZPEU, čl. 1d odst. 1 a 6 služebního řádu, neboť volba druhého jazyka je bezdůvodně omezena na tři jazyky, jimiž jsou angličtina, francouzština a němčina, a ostatní úřední jazyky Evropské unie jsou vyloučeny, a proto, že v možnosti 1 je jazyk 3 omezen na tři jazyky, jimiž jsou angličtina, francouzština a němčina, a ostatní úřední jazyky Evropské unie jsou vyloučeny.

               3.-

               Třetí žalobní důvod: volba anglického, francouzského a německého jazyka je arbitrérní a vede k diskriminaci na základě jazyka, která je článkem 1 nařízení č. 1/58, článkem 22 LZPEU i článkem 1d odst. 1 a 6 služebního řádu zakázána.


title: Věc C-533/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 11. září 2017 – Anja Oehlke a Wolfgang Oehlke v. TUIfly GmbH

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 11. září 2017 – Anja Oehlke a Wolfgang Oehlke v. TUIfly GmbH
   (Věc C-533/17)
   (2017/C 424/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Anja Oehlke, Wolfgang Oehlke

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 (1) s ohledem na bod 15 odůvodnění vykládat v tom smyslu, že se provozující letecký dopravce může zprostit své povinnosti platit náhradu pouze s odvoláním na takové mimořádné okolnosti, které nastaly až v den letu, nebo mohou také mimořádné okolnosti, které nastaly již předchozí den, odůvodnit zrušení nebo velké zpoždění letu v následující den?

               2)

               Pokud mohou také mimořádné okolnosti, které nastaly již předchozí den, odůvodnit zrušení nebo velké zpoždění letu následující den, je třeba čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 vykládat v tom smyslu, že letecký dopravce musí v rámci opatření, jejichž přijetí lze po něm rozumně požadovat k zabránění mimořádným okolnostem, přijmout již předem přiměřená opatření pro odpovídající nepředvídatelné události a v každém případě mít na svém domovském letišti také k dispozici přiměřený počet náhradních letadel?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91; Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.


title: Věc T-613/17: Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – La Guirigaña a další v. ECB a SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/40

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – La Guirigaña a další v. ECB a SRB
   (Věc T-613/17)
   (2017/C 424/58)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: La Guirigaña, S.L. (Madrid, Španělsko) a dalších 7 žalobců (zástupce: J. Díaz-Patón Porras, advokát)

      Žalovaní: Evropská centrální banka a Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál přijal návrh na určení finanční odpovědnosti Evropské unie za úkony a opomenutí přičitatelné Evropské centrální bance a zároveň s ním žalobu proti rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 a po řádném projednání věci vydal rozhodnutí, kterým:

               —

               určí finanční odpovědnost Evropské unie vůči žalobcům;

               —

               zruší rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 a zruší účinky tohoto rozhodnutí;

               —

               pro případ, že shora vyjmenovaným návrhovým žádáním nebude vyhověno, přiznal žalobcům náhradu škody k tíži Jednotného fondu pro řešení krizí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-705/17: Žaloba podaná dne 5. října 2017 – Temes Rial a další v. SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/54

         Žaloba podaná dne 5. října 2017 – Temes Rial a další v. SRB
   (Věc T-705/17)
   (2017/C 424/78)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Enrique Manuel Temes Rial (Vilagarcía de Arousa, Španělsko), Jon Nuñes Baracaldo (Erandio Astraburua, Španělsko), Maria Luisa Muniente Pallas (Madrid, Španělsko), Alfonso Velasco Nieto (Madrid) a Gloria María Zarco Martínez (Guarnizo el Astillero, Španělsko) (zástupce: P. Rúa Sobrino, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB/EES/2017/08) a ocenění provedené nezávislým znalcem, ze kterého v souladu s čl. 20 odst. 15 nařízení č. 806/2014 vychází;

               —

               určil, že články 18 a 29 nařízení (EU) č. 806/2014 jsou protiprávní a nepoužitelné;

               —

               uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-707/17: Žaloba podaná dne 11. října 2017 – Euroways v. SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/55

         Žaloba podaná dne 11. října 2017 – Euroways v. SRB
   (Věc T-707/17)
   (2017/C 424/79)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Španělsko) (zástupci: R. Vallina Hoset a C. Iglesias Megías, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil mimosmluvní odpovědnost Jednotného výboru pro řešení krizí a uložil tomuto Výboru povinnost nahradit škodu způsobenou žalobkyni v důsledku veškerých jeho jednání a opomenutí, která ji připravila o dluhopisy a cenné papíry BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A., jichž byla majitelkou;

               —

               uložil Výboru povinnost zaplatit žalobkyni částku z titulu náhrady způsobené škody (dále jen „nárokovatelná částka“);

                           —

                           uložil povinnost refundovat realizované investice do akcií Banco Popular [Español] ve výši 543 242,11 eura, nebo

                           —

                           podpůrně k výše uvedenému, ve výši 44 055,19 eura;

               —

               rozhodl, že nárokovatelná částka se navyšuje o vyrovnávací úroky plynoucí od 7. června 2017 do vyhlášení rozsudku, jímž bude rozhodnuto v tomto řízení;

               —

               rozhodl, že nárokovatelná částka se navyšuje o příslušné úroky z prodlení plynoucí ode dne vyhlášení tohoto rozsudku do úplného zaplacení nárokovatelné částky a v sazbě, kterou ECB stanoví pro své operace refinancování, zvýšené o dva procentní body;

               —

               uložil Výboru náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věci T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB.


title: Věc T-601/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2017 – Paraskevaidis v. Cedefop „Veřejná služba — Úředníci — Cedefop — Povýšení — Povyšování za rok 2015 — Rozhodnutí, že žalobce nebude povýšen do platové třídy AD 12 — Články 44 a 45 služebního řádu — Srovnání zásluh — Povinnost uvést odůvodnění — Implicitní zamítnutí stížnosti — Odpovědnost“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2017 – Paraskevaidis v. Cedefop
   (Věc T-601/16) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Cedefop - Povýšení - Povyšování za rok 2015 - Rozhodnutí, že žalobce nebude povýšen do platové třídy AD 12 - Články 44 a 45 služebního řádu - Srovnání zásluh - Povinnost uvést odůvodnění - Implicitní zamítnutí stížnosti - Odpovědnost“)
   (2017/C 424/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Georges Paraskevaidis (Auderghem, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaný: Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop), (zástupkyně: M. Fuchs, zmocněnkyně, ve spolupráci s A. Duron, advokátkou)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí ředitele Cedefop ze dne 4. listopadu 2015, že žalobce nebude v rámci povyšování za rok 2015 povýšen do platové třídy AD 12, a na náhradu újmy, která měla žalobci tímto rozhodnutím údajně vzniknout.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ředitele Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop) ze dne 4. listopadu 2015, že Georges Paraskevaidis nebude v rámci povyšování za rok 2015 povýšen do platové třídy AD 12, se zrušuje.

               2)

               Středisku Cedefop se ukládá povinnost zaplatit G. Paraskevaidisovi částku 2 000 eur jako náhradu jemu vzniklé újmy.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Středisku Cedefop se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-31/16 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1. září 2016).


title: Věc C-537/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Berlin (Německo) dne 12. září 2017 – Claudia Wegener v. Royal Air Maroc SA

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Berlin (Německo) dne 12. září 2017 – Claudia Wegener v. Royal Air Maroc SA
   (Věc C-537/17)
   (2017/C 424/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Claudia Wegener

      Žalovaná: Royal Air Maroc SA

      Předběžná otázka

   Jedná se o let ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů, pokud přepravní postup leteckého dopravce zahrnuje plánovaná přerušení (mezipřistání) mimo území Evropského společenství s výměnou letadla?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).


title: Věc C-383/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – Vion Livestock BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken „Řízení o předběžné otázce — Společná organizace trhů — Ochrana zvířat během přepravy — Vývozní náhrady — Nařízení (EU) č. 817/2010 — Nařízení (ES) č. 1/2005 — Povinnost aktualizovat kopii knihy jízd až do dovezení zvířat do místa první vykládky ve třetí zemi konečného určení — Zpětné získání neoprávněně vyplacených částek“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – Vion Livestock BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Věc C-383/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společná organizace trhů - Ochrana zvířat během přepravy - Vývozní náhrady - Nařízení (EU) č. 817/2010 - Nařízení (ES) č. 1/2005 - Povinnost aktualizovat kopii knihy jízd až do dovezení zvířat do místa první vykládky ve třetí zemi konečného určení - Zpětné získání neoprávněně vyplacených částek“)
   (2017/C 424/12)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vion Livestock BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Výrok

   Článek 7 nařízení Komise (EU) č. 817/2010 ze dne 16. září 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy, ve spojení s čl. 3 odst. 1 a 2 a čl. 2 odst. 2 nařízení č. 817/2010, jakož i body 3, 7 a 8 přílohy II nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č. 1255/97 musí být vykládán v tom smyslu, že je možné vyžadovat zpětné vrácení vývozních náhrad na základě nařízení č. 817/2010, jestliže přepravce skotu nevedl kopii knihy jízd stanovenou v příloze II nařízení č. 1/2005 až do místa první vykládky ve třetí zemi konečného určení.

      (1)  Úř. věst. C 371, 10.10.2016.


title: Věc C-563/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 25. září 2017 – Associação Peço a Palavra a další v. Conselho de Ministros

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 25. září 2017 – Associação Peço a Palavra a další v. Conselho de Ministros
   (Věc C-563/17)
   (2017/C 424/32)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Associação Peço a Palavra, João Carlos Constantino Pereira Osório, Maria Clara Marques Pires Sarmento Franco, Sofia da Silva Santos Arauz y Maria João Galhardas Fitas

      Žalovaný: Conselho de Ministros

      Další účastnice: PARPÚBLICA — Participações Públicas, SGPS, SA a TAP, SGPS, SA

      Předběžné otázky

               1)

               Brání unijní právo, zejména články 49 a 54 SFEU, jakož i zásady v nich zakotvené, tomu, aby při provádění procesu nepřímé reprivatizace kapitálu společnosti s veřejným kapitálem, která působí v oblasti letecké dopravy, byl v dokumentaci, jíž se tento proces upravuje, uveden požadavek, aby bylo sídlo a skutečné vedení této společnosti ponecháno v členském státě, v němž byla tato společnost zřízena, a to jako kritérium pro posuzování nabídek, jež předloží případní investoři za účelem nabytí dané společnosti, a pro výběr nabídek, které v daném procesu uspějí?

               2)

               Brání unijní právo, zejména články 56 a 57 SFEU, jakož i zásady v nich zakotvené, spolu se zásadami zákazu diskriminace, proporcionality a nezbytnosti, tomu, aby při provádění procesu nepřímé reprivatizace kapitálu výše uvedené společnosti byl v dokumentaci, jíž se tento proces upravuje, uveden požadavek, aby nabyvatel splnil povinnosti veřejné služby, a to jako kritérium pro posuzování nabídek, jež předloží případní investoři za účelem nabytí dané společnosti, a pro výběr nabídek, které v daném procesu uspějí?

               3)

               Brání unijní právo, zejména články 56 a 57 SFEU, jakož i zásady v nich zakotvené, tomu, aby při provádění procesu nepřímé reprivatizace kapitálu výše uvedené společnosti byl v dokumentaci, jíž se tento proces upravuje, uveden požadavek, aby nabyvatel zachoval a rozvíjel stávající národní operační středisko (hub), a to jako kritérium pro posuzování nabídek, jež předloží případní investoři za účelem nabytí dané společnosti, a pro výběr nabídek, které v daném procesu uspějí?

               4)

               S ohledem na činnost, kterou provádí výše uvedená společnost, a na skutečnost, že její kapitál je převáděn v rámci procesu reprivatizace, musí být tato činnost považována za službu na vnitřním trhu, která spadá do působnosti směrnice 2006/123/ES (1), pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění výjimky, kterou stanoví čl. 2 bod 2 písm. d) této směrnice pro služby v oblasti dopravy? Spadá výše uvedený proces do působnosti této směrnice i v takovém případě?

               5)

               Bude-li odpověď na čtvrtou otázku kladná, brání články 16 a 17 výše uvedené směrnice tomu, aby při provádění procesu nepřímé reprivatizace kapitálu výše uvedené společnosti byl v dokumentaci, jíž se tento proces upravuje, uveden požadavek, aby nabyvatel plnil povinnosti veřejné služby, a to jako kritérium pro posuzování nabídek, jež předloží případní investoři za účelem nabytí dané společnosti, a pro výběr nabídek, které v daném procesu uspějí?

               6)

               Bude-li odpověď na čtvrtou otázku kladná, brání články 16 a 17 výše uvedené směrnice tomu, aby při provádění procesu nepřímé reprivatizace kapitálu výše uvedené společnosti byl v dokumentaci, jíž se tento proces upravuje, uveden požadavek, aby nabyvatel zachoval a rozvíjel stávající národní operační středisko (hub), a to jako kritérium pro posuzování nabídek, jež předloží případní investoři za účelem nabytí dané společnosti, a pro výběr nabídek, které v daném procesu uspějí?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. 2006, L 376, s. 36).


title: Věc T-718/17: Žaloba podaná dne 19. října 2017 – Itálie v. Komise

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/55

         Žaloba podaná dne 19. října 2017 – Itálie v. Komise
   (Věc T-718/17)
   (2017/C 424/80)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně a P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil Oznámení o otevřených výběrových řízeních – Administrátoři a asistenti v sektoru budov EPSO/AD/342/17 (AD 6) – Inženýři v oboru správy budov (včetně inženýrů zaměřených na environmentální aspekty a na zařízení budov) – EPSO/ AST/141/17 (AST 3) – Profil 1: Koordinátoři/technici v oboru výstavby budov – Profil 2: Koordinátoři/technici v oboru klimatizace, elektromechaniky a elektrotechniky budov – Profil 3: Asistenti v oboru bezpečnosti při práci/bezpečnosti budov, zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 27. července 2017, č. C 242 A;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-695/17, Italská republika v. Komise.


title: Věc T-640/17: Žaloba podaná dne 20. září 2017 – Escriba Serra a další v. Komise a SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/40

         Žaloba podaná dne 20. září 2017 – Escriba Serra a další v. Komise a SRB
   (Věc T-640/17)
   (2017/C 424/59)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Juan Escriba Serra (Girona, Španělsko) a dalších 7 žalobců (zástupci: R. Vallina Hoset a C. Iglesias Megías, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

               —

               Žalobci navrhují, aby Tribunál primárně a z důvodů hospodárnosti řízení:

                           —

                           částečně zrušil (odvolal) rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 SRB/EES/2017/08, kterým se přijímá program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A., a to v rozsahu, v němž je jím rozhodnuto o odpisu a konverzi podřízených dluhopisů Banco Popular [Español]; a

                           —

                           částečně zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español, S.A., a to v rozsahu, v němž je jím rozhodnuto o konverzi podřízených dluhopisů Banco Popular [Español];

               —

               alternativně a podpůrně aby:

                           —

                           zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 SRB/EES/2017/08, kterým se přijímá program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A., v celém rozsahu;

                           —

                           zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español, S.A., v celém rozsahu;

               —

               případně v souladu s článkem 277 SFEU rozhodl, že články 15, 18, 20, 21, 22, respektive 24 nařízení č. 806/2014 se neuplatní, a

               —

               uložil Jednotnému výboru a Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc C-425/16: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Hansruedi Raimund v. Michaela Aigner „Řízení o předběžné otázce — Duševní a průmyslové vlastnictví — Ochranná známka Evropské unie — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 96 písm. a) — Žaloba pro porušení — Článek 99 odst. 1 — Domněnka platnosti — Článek 100 — Protinávrh na neplatnost — Vztah mezi žalobou pro porušení a protinávrhem na neplatnost — Procesní autonomie“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/10

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Hansruedi Raimund v. Michaela Aigner
   (Věc C-425/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Duševní a průmyslové vlastnictví - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 96 písm. a) - Žaloba pro porušení - Článek 99 odst. 1 - Domněnka platnosti - Článek 100 - Protinávrh na neplatnost - Vztah mezi žalobou pro porušení a protinávrhem na neplatnost - Procesní autonomie“)
   (2017/C 424/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hansruedi Raimund

      Žalovaná: Michaela Aigner

      Výrok

               1)

               Článek 99 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že žaloba pro porušení podaná k soudu pro ochranné známky EU podle čl. 96 písm. a) tohoto nařízení nemůže být zamítnuta z některého z absolutních důvodů neplatnosti podle čl. 52 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, aniž týž soud již vyhověl protinávrhu na neplatnost podanému žalovaným proti této žalobě pro porušení na základě čl. 100 odst. 1 téhož nařízení a vycházejícímu z téhož důvodu neplatnosti.

               2)

               Ustanovení nařízení č. 207/2009 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání možnosti soudu pro ochranné známky EU zamítnout žalobu pro porušení ve smyslu čl. 96 písm. a) tohoto nařízení z některého z absolutních důvodů neplatnosti uvedených v čl. 52 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, i když rozhodnutí o protinávrhu na neplatnost podaném podle čl. 100 odst. 1 téhož nařízení a vycházejícím z téhož důvodu neplatnosti zatím nenabylo právní moci.

      (1)  Úř. věst. C 402, 31.10.2016.


title: Věc T-643/17: Žaloba podaná dne 21. září 2017 – Euroways v. Komise a SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/41

         Žaloba podaná dne 21. září 2017 – Euroways v. Komise a SRB
   (Věc T-643/17)
   (2017/C 424/60)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Španělsko) (zástupci: R. Vallina Hoset a C. Iglesias Megías, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 SRB/EES/2017/08, kterým se přijímá program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español, S.A.;

               —

               případně v souladu s článkem 277 SFEU rozhodl, že články 15, 18, 20, 21, 22, respektive 24 nařízení č. 806/2014 se neuplatní, a

               —

               uložil Jednotnému výboru a Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-706/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2017 – HB v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povyšování — Povyšování za rok 2014 — Srovnávací přezkum zásluh — Diskriminace na základě pohlaví — Nesprávné právní posouzení“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2017 – HB v. Komise
   (Věc T-706/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Povyšování za rok 2014 - Srovnávací přezkum zásluh - Diskriminace na základě pohlaví - Nesprávné právní posouzení“)
   (2017/C 424/48)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: HB (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 21. července 2016, HB v. Komise (F-125/15, EU:F:2016:164) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               HB ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni řízení.

               3)

               Náklady řízení týkající se řízení v prvním stupni zůstávají rozděleny v souladu s body 2 a 3 výroku rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 21. července 2016, HB v. Komise (F-125/15).

      (1)  Úř. věst. C 454, 5.12.2016.


title: Věc C-522/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – A v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Celní unie a společný celní sazebník — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Článek 201 odst. 3 druhý pododstavec, jakož i čl. 221 odst. 3 a 4 — Nařízení (EHS) č. 2777/75 — Nařízení (ES) č. 1484/95 — Dodatečná dovozní cla — Umělá konstrukce určená k vyhnutí se dlužnému dodatečnému clu — Nepravdivá povaha údajů, které jsou základem celního prohlášení — Osoby, které mohou být činěny odpovědnými za celní dluh — Promlčecí lhůta“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – A v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-522/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie a společný celní sazebník - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 201 odst. 3 druhý pododstavec, jakož i čl. 221 odst. 3 a 4 - Nařízení (EHS) č. 2777/75 - Nařízení (ES) č. 1484/95 - Dodatečná dovozní cla - Umělá konstrukce určená k vyhnutí se dlužnému dodatečnému clu - Nepravdivá povaha údajů, které jsou základem celního prohlášení - Osoby, které mohou být činěny odpovědnými za celní dluh - Promlčecí lhůta“)
   (2017/C 424/15)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: A

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

               1)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, musí být čl. 201 odst. 3 druhý pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, vykládán v tom smyslu, že dokumenty, jejichž předložení vyžaduje čl. 3 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1484/95 ze dne 28. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určují dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se zrušuje nařízení č. 163/67/EHS, ve znění nařízení Komise (ES) č. 684/1999 ze dne 29. března 1999, představují údaje nezbytné pro sestavení celního prohlášení ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 201 odst. 3 druhý pododstavec nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, musí být vykládán v tom smyslu, že pod pojem „dlužník“ celního dluhu ve smyslu tohoto ustanovení spadá fyzická osoba, která se úzce a vědomě podílela na koncepci a umělém vytvoření takové struktury obchodních transakcí, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, které vedly ke snížení dovozního cla splatného v souladu s právními předpisy, i když tato osoba sama nepředložila nepravdivé údaje, které byly použity jako základ pro sestavení celního prohlášení, pokud z okolností vyplývá, že tato osoba si byla nebo měla být vědoma, že operace, kterých se tato struktura týká, nebyly uskutečněny v rámci běžných obchodních transakcí, nýbrž pouze s cílem získat zneužívajícím způsobem výhody stanovené unijním právem. Okolnost, že uvedená osoba začala s koncepcí a umělým vytvářením této struktury až poté, co byla znalci celního práva ujištěna o její legalitě, je v tomto ohledu irelevantní.

               3)

               Článek 221 odst. 4 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, není skutečnost, že celní dluh při dovozu vznikl podle čl. 201 odst. 1 nařízení č. 2913/92 propuštěním zboží podléhajícího dovoznímu clu do volného oběhu, sama o sobě způsobilá vyloučit možnost oznámit dlužníkovi výši dlužného dovozního cla za toto zboží po uplynutí lhůty, která je stanovena v čl. 221 odst. 3 tohoto nařízení, ve znění změn.

      (1)  Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


title: Věc T-659/17: Žaloba podaná dne 28. září 2017 – Vallina Fonseca v. SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/42

         Žaloba podaná dne 28. září 2017 – Vallina Fonseca v. SRB
   (Věc T-659/17)
   (2017/C 424/61)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José Antonio Vallina Fonseca (Madrid, Španělsko) (zástupci: R. Vallina Hoset a A. Sellés Marco, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil mimosmluvní odpovědnost Jednotného výboru pro řešení krizí a uložil tomuto Výboru povinnost nahradit škodu způsobenou Josému Antoniovi Vallina Fonsecovi v důsledku veškerých jeho jednání a opomenutí, která žalobce připravila o dluhopisy a cenné papíry BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A., jichž byl majitelem;

               —

               uložil Výboru povinnost zaplatit tomuto žalobci částku 50 000 € z titulu náhrady způsobené škody (dále jen „nárokovatelná částka“);

               —

               rozhodl, že nárokovatelná částka se navyšuje o vyrovnávací úroky plynoucí od 7. června 2017 do vyhlášení rozsudku, jímž bude rozhodnuto o této žalobě;

               —

               rozhodl, že nárokovatelná částka se navyšuje o příslušné úroky z prodlení plynoucí ode dne vyhlášení tohoto rozsudku do úplného zaplacení nárokovatelné částky a v sazbě, kterou ECB stanoví pro své operace refinancování, zvýšené o dva procentní body;

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z toho, že rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017, o programu řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A., je vzhledem k tomu, že se jím schvaluje akt, který nepříznivě zasahuje do právního postavení Banco Popular a jejích akcionářů v důsledku krize, již vyvolal samotný Jednotný výbor, v rozporu se zásadou nemo auditur turpitudinem opropiam allegans, jakož i s článkem 88 nařízení č. 806/2014.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že Jednotný výbor tím, že přijal dané rozhodnutí, porušil povinnost postupovat s řádnou péčí, zásadu řádné správy podle článku 296 SFEU, zásadu zákazu svévole a zásady nemo auditur turpitudinem suam allegans.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení článků 17 a 41 Listiny základních práv Evropské unie spočívajícího v tom, že žalobce byl přinucen vzdát se svého majetku, aniž mu předtím nebo poté byla poskytnuta možnost se vyjádřit.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že Jednotný výbor tím, že žalobce zbavil majetku, přestože byly k dispozici méně omezující alternativní opatření, porušil článek 17 Listiny základních práv Evropské unie a článek 54 Smlouvy o Evropské unii.


title: Věc T-721/17: Žaloba podaná dne 17. října 2017 – Topor-Gilka v. Rada

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/56

         Žaloba podaná dne 17. října 2017 – Topor-Gilka v. Rada
   (Věc T-721/17)
   (2017/C 424/81)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Sergey Topor-Gilka (Moskva, Rusko) (zástupce: N. Meyer, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1418 (1) ze dne 4. srpna 2017;

               —

               podpůrně, v každém případě zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1418 v rozsahu, v němž byl žalobce v bodu 160 zařazen na seznam osob a subjektů uvedených v článku 1 rozhodnutí; jakož i

               —

               spojil toto řízení se souběžně probíhajícím řízením ve věci OOO WO Technopromexport podle čl. 68 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z opakovaného zjevně nesprávného právního posouzení

                           —

                           odkaz na nařízení Rady (EU) č. 1351/2014 (2).
                           Toto nařízení se vztahuje na jiné osoby než je žalobce a proto nemůže odůvodnit zařazení žalobce na sporný seznam.

                           —

                           námitka nesplnění povinnosti
                           Rada odůvodňuje rozhodnutí o zařazení žalobce na sporný seznam mimo jiné tím, že vedl jednání se společností Siemens Gas Turbine Technology OOO o původní dodavatelské smlouvě, přičemž následně došlo k porušení ustanovení této původní dodavatelské smlouvy. Posouzení, zda došlo skutečně k porušení smlouvy, spadá do působnosti ruského práva. Strany dodavatelské smlouvy se obrátily na moskevský rozhodčí soud. Dokud tento rozhodčí soud nerozhodne ve věci, nepředstavuje nesplnění povinnosti dostatečně spolehlivý skutkový základ a nelze jím odůvodnit rozhodnutí Rady 2017/1418 (SZBP).

                           —

                           Přeprava plynových turbín na Krym
                           Žalobci se vytýká, že dodal plynové turbíny na Krym. Uveřejněné tiskové zprávy nejsou jednoznačné a opírají se o anonymní zdroje. Je věcí příslušných orgánů Unie, aby prokázaly relevantnost uvedených důvodů, a dotčený podnik není povinen prokázat, že tyto důvody nejsou relevantní.

                           —

                           Porušení zásad mezinárodního humanitárního práva
                           Rusko se mezinárodně zavázalo k obnově a udržování veřejného pořádku na Krymu, což dnes zahrnuje i bezpečnou a konzistentní dodávku energie. V odůvodnění rozhodnutí Rady 2017/1418 (SZBP) je minimálně zohledněna humanitární potřeba tohoto zásobování energií stejně jako pravidla mezinárodního humanitárního práva.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění vyplývající z čl. 296 odst. 2 SFEU
               Rozhodnutí 2017/1418 je v rozporu s povinností uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU. Odůvodnění uvedené v bodě 160 přílohy rozhodnutí je celkově nejasné a nedostatečně podrobné. Neuvádí konkrétní důvody, proč se Rada v rámci své pravomoci rozhodla uplatnit na žalobce restriktivní opatření a celkově tak nesplňuje požadavky na povinnost uvést odůvodnění v čl. 296 odst. 2 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a účinnou právní ochranu
               Tím, že Rada nesplnila požadavek uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU, bylo porušeno práva žalobce na obhajobu a účinnou právní ochranu, neboť žalobce nemohl z důvodu neznalosti podstatných důvodů svého zařazení na sporný seznam zformulovat co možná nejúčinnější obhajobu.

      (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1418 ze dne 4. srpna 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2017, L 203I, s. 5).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 1351/2014 ze dne 18. prosince 2014, kterým se mění nařízení (EU) č. 692/2014 o omezujících opatřeních v reakci na protiprávní anexi Krymu a Sevastopolu (Úř. věst. 2014, L 365, s. 46).


title: Věc C-556/16: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Lutz GmbH v. Hauptzollamt Hannover „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Celní unie — Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Položky sazebníku — Podpoložka 6212 20 00 (Podvazkové kalhotky) — Vysvětlivky ke kombinované nomenklatuře — Vysvětlivky k harmonizovanému systému“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/12

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 19. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Lutz GmbH v. Hauptzollamt Hannover
   (Věc C-556/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Celní unie - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Položky sazebníku - Podpoložka 6212 20 00 (Podvazkové kalhotky) - Vysvětlivky ke kombinované nomenklatuře - Vysvětlivky k harmonizovanému systému“)
   (2017/C 424/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lutz GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hannover

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura obsažená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění prováděcího nařízení Komise (ES) č. 927/2012 ze dne 9. října 2012, musí být vykládána v tom smyslu, že kalhotky vyznačující se omezenou horizontální pružností, které však neobsahují nepružné prvky zapracované v horizontálním směru, mohou být zařazeny do podpoložky 6212 20 00 kombinované nomenklatury, pokud zkoumání prokáže, že kalhotky mají výrazně omezenou horizontální pružnost za účelem podpory lidského těla a dosažení efektu zeštíhlení postavy.

      (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc T-660/17: Žaloba podaná dne 28. září 2017 – Miralla Inversiones v. Komise a SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/42

         Žaloba podaná dne 28. září 2017 – Miralla Inversiones v. Komise a SRB
   (Věc T-660/17)
   (2017/C 424/62)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Miralla Inversiones, S.L. (Madrid, Španělsko) (zástupci: R. Vallina Hoset a A. Lois Perreau de Pinninck, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 SRB/EES/2017/08, kterým se přijímá program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español, S.A.;

               —

               případně v souladu s článkem 277 SFEU rozhodl, že články 15, 18, 20, 21, 22, respektive 24 nařízení č. 806/2014 se neuplatní, a

               —

               uložil Jednotnému výboru a Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-722/17: Žaloba podaná dne 17. října 2017 – WO Technopromexport v. Rada

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/57

         Žaloba podaná dne 17. října 2017 – WO Technopromexport v. Rada
   (Věc T-722/17)
   (2017/C 424/82)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: OOO WO Technopromexport (Moskva, Rusko) (zástupce: N. Meyer, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1418 (1) ze dne 4. srpna 2017,

               —

               nebo každopádně zrušil napadené rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1418 v rozsahu, v němž jím žalobkyně byla v bodě 39 zařazena na seznam osob a subjektů uvedených v článku 1 tohoto rozhodnutí, a

               —

               spojil na základě čl. 68 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu řízení ve věci se souběžně probíhajícím řízením ve věci S. A. Topor-Gilka.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody:

               1.

               První žalobní důvod vychází z několika zjevně nesprávných posouzení.

                           —

                           Odkaz na nařízení Rady (EU) č. 1351/2014 (2)

                           Toto nařízení se týká jiné skupiny osob, než ke které žalobkyně náleží, a neexistuje tudíž žádný důvod, aby byla na sporný seznam zapsána.

                           —

                           Porušení smluvních povinností
                           Rada své rozhodnutí zapsat žalobkyni na sporný seznam zdůvodňuje tím, že na Krym byly dodány plynové turbíny, čímž došlo k porušení původní dodavatelské smlouvy uzavřené se společností Siemens Gas Turbine Technology OOO. To, zda skutečně došlo k porušení smlouvy, je třeba zkoumat na základě ruského práva. Smluvní strany předložily věc moskevskému rozhodčímu soudu. Do doby, než uvedený soud ve věci rozhodne, není tvrzení o porušení smlouvy dostatečně skutkově podloženo a nepostačuje pro odůvodnění rozhodnutí 2017/1418 (SZBP).

                           —

                           Doprava plynových turbín na Krym
                           Žalobkyni je vytýkána dodávka plynových turbín na Krym. Zveřejněné novinové zprávy nejsou jasné a vycházejí z anonymních zdrojů. Příslušným unijním orgánům přísluší prokázat, že uvedené důvody jsou podložené, jelikož není na dotčené společnosti, aby předložila důkaz opaku, zejména když uvedené důvody jsou nepodložené.

                           —

                           Porušení zásad mezinárodního humanitárního práva
                           Rusko má v souladu s mezinárodním právem na Krymu obnovit a udržovat veřejný pořádek, což v současnosti zahrnuje i zajištění bezpečných a plynulých dodávek energií. Humanitární potřeby spojené s těmito dodávkami energií ani pravidla mezinárodního humanitárního práva nejsou v odůvodnění rozhodnutí 2017/1418 (SZBP) zohledněny.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti odůvodnění podle článku 296 SFEU
               Rozhodnutí 2017/1418 porušuje povinnost odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU. Důvody uvedené v bodě 39 přílohy rozhodnutí jsou ve výsledku vágní a nepříliš podrobné. Nefigurují mezi nimi zvláštní důvody, které vedly Radu k tomu, že se v rámci výkonu své diskreční pravomoci rozhodla uplatnit na žalobkyni omezující opatření, a nemohou tak splňovat požadavky plynoucí z povinnosti odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu
               Rada tím, že porušila povinnost odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU, porušila právo žalobkyně na obhajobu a její právo na účinnou soudní ochranu, jelikož ta se tak nemůže seznámit s hlavními důvody svého zařazení na sporný seznam a zvolit co nejlepší obhajobu.

      (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1418 ze dne 4. srpna 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2017, L 203I, s. 5).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 1351/2014 ze dne 18. prosince 2014, kterým se mění nařízení (EU) č. 692/2014 o omezujících opatřeních v reakci na protiprávní anexi Krymu a Sevastopolu (Úř. věst. 2014, L 365, s. 46).


title: Věc T-661/17: Žaloba podaná dne 29. září 2017 – Fundación Agustín de Betancourt v. SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/43

         Žaloba podaná dne 29. září 2017 – Fundación Agustín de Betancourt v. SRB
   (Věc T-661/17)
   (2017/C 424/63)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fundación Agustín de Betancourt (Madrid, Španělsko) (zástupce: I. Salama Salama, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě ustanovení článku 263 SFEU prohlásil neplatnost rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017, kterým bylo rozhodnuto o přijetí programu řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.;

               —

               v souladu s čl. 340 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí povinnost zaplatit žalobkyni náhradu utrpěné škody, jejíž přesná výše bude určena poté, co její právní zastoupení obdrží všechny požadované informace, zejména předběžnou zprávu vypracovanou společností Deloitte a zprávy vypracované osobami, které působily jako nezávislí znalci podle nařízení EU č. 806/2014, o jejichž zpřístupnění bylo požádáno.

               —

               v souladu s články 133 a 134 jednacího řádu Tribunálu uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-243/17: Usnesení Tribunálu ze dne 18. října 2017 – Ecolab Deutschland a Lysoform Dr. Hans Rosemann v. ECHA

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/59

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. října 2017 – Ecolab Deutschland a Lysoform Dr. Hans Rosemann v. ECHA
   (Věc T-243/17) (1)

   (2017/C 424/83)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 221, 10.7.2017.


title: Věc T-662/17: Žaloba podaná dne 28. září 2017 – Link Flexible a další v. SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/44

         Žaloba podaná dne 28. září 2017 – Link Flexible a další v. SRB
   (Věc T-662/17)
   (2017/C 424/64)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Link Flexible Sicav, SA (Madrid, Španělsko) a dalších 20 žalobců (zástupci: M. Romero Rey a I. Salama Salama, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               na základě ustanovení článku 263 SFEU prohlásil neplatnost rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017, kterým bylo rozhodnuto o přijetí programu řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.;

               —

               v souladu s čl. 340 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí povinnost zaplatit žalobkyni náhradu utrpěné škody, jejíž přesná výše bude určena poté, co její právní zastoupení obdrží všechny požadované informace, zejména předběžnou zprávu vypracovanou společností Deloitte a zprávy vypracované osobami, které působily jako nezávislí znalci podle nařízení EU č. 806/2014, o jejichž zpřístupnění bylo požádáno;

               —

               v souladu s články 133 a 134 jednacího řádu Tribunálu uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 27. listopadu 2017 ve věci E-12/16 společnost Marine Harvest ASA podporovaná Svazem norského průmyslu (Norsk Industri) v. Kontrolní úřad ESVO podporovaný Norským královstvím (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – Státní podpora – Ryby a jiné mořské produkty – Věcná působnost Dohody o EHP – Protokol č. 9 – Kontrolní pravomoci)

text:
               5.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 119/9

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 27. listopadu 2017
   ve věci E-12/16
   společnost Marine Harvest ASA podporovaná Svazem norského průmyslu (Norsk Industri) v. Kontrolní úřad ESVO podporovaný Norským královstvím

      (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – Státní podpora – Ryby a jiné mořské produkty – Věcná působnost Dohody o EHP – Protokol č. 9 – Kontrolní pravomoci)

   (2018/C 119/10)
   Ve věci E-12/16, společnost Marine Harvest ASA podporovaná Svazem norského průmyslu (Norsk Industri) v. Kontrolní úřad ESVO podporovaný Norským královstvím – ŽALOBA na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ze dne 27. července 2016 ve věci č. 79116 a prohlášení, že Kontrolní úřad ESVO má pravomoc a povinnost vykonávat kontrolu nad státní podporou v odvětví rybolovu, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 27. listopadu 2017 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Zamítá žalobu jako neopodstatněnou.

               2.

               Ukládá společnosti Marine Harvest ASA nést vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Kontrolním úřadem ESVO.

               3.

               Ukládá vedlejším účastníkům nést vlastní náklady řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 27. listopadu 2017 ve věci E-19/16 – Thorbjørn Selstad Thue podporovaný Norskou policejní federací (Politiets Fellesforbund) v. norská vláda (Směrnice 2003/88/ES – Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků – Pracovní doba – Cestování na určené místo výkonu práce, které není obvyklým místem výkonu práce pracovníka, nebo cestování z tohoto místa)

text:
               5.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 119/10

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 27. listopadu 2017
   ve věci E-19/16
   Thorbjørn Selstad Thue podporovaný Norskou policejní federací (Politiets Fellesforbund) v. norská vláda

      (Směrnice 2003/88/ES – Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků – Pracovní doba – Cestování na určené místo výkonu práce, které není obvyklým místem výkonu práce pracovníka, nebo cestování z tohoto místa)

   (2018/C 119/11)
   Ve věci E-19/16, Thorbjørn Selstad Thue podporovaný Norskou policejní federací (Politiets Fellesforbund) v. norská vláda – ŽÁDOST podaná Soudnímu dvoru Nejvyšším soudem Norska (Norges Høyesterett) podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora týkající se výkladu článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Ása Ólafsdóttir (ad hoc), soudci, vynesl dne 27. listopadu 2017 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Nezbytná doba, kterou pracovník, kterým je odvolávající se, strávil mimo svou běžnou pracovní dobu cestováním z místa nebo na místo výkonu práce, které nebylo jeho pevným ani obvyklým místem výkonu práce, aby v tomto jiném místě vykonával svou činnost nebo své povinnosti, jak požadoval jeho zaměstnavatel, představuje „pracovní dobu“ ve smyslu článku 2 směrnice 2003/88/ES.

               2.

               Posouzení intenzity objemu práce vykonané během cestování se nevyžaduje.

               3.

               Četnost těchto cest není podstatná, pokud není výsledkem přesun místa výkonu práce daného pracovníka na nové pevné nebo obvyklé místo výkonu práce.


               5.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 119/11

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Borgarting lagmannsrett dne 23. listopadu 2017 ve věci Nye Kystlink AS v. Color Group AS a Color Line AS
   (Věc E-10/17)
   (2018/C 119/12)
   Dopisem ze dne 23. listopadu 2017, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 24. listopadu 2017, požádal Borgarting lagmannsrett (odvolací soud Borgarting) Soudní dvůr ESVO ve věci Nye Kystlink AS v. Color Group AS a Color Line AS o poradní stanovisko k následujícím otázkám:

               1.

               Vyplývá ze zásady rovnocennosti práva EHP, že vnitrostátní pravidlo týkající se promlčení, které stanoví zvláštní promlčecí lhůtu v délce jednoho roku pro podání žaloby na náhradu škody vzniklé v důsledku spáchání trestného činu, o němž bylo rozhodnuto v pravomocném odsuzujícím rozsudku, musí být odpovídajícím způsobem použito v souvislosti s řízením o náhradu škody za porušení článků 53 a 54 Dohody o EHP stanovené v pravomocném rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO o uložení pokuty?

               2.

               Omezuje zásada účinnosti práva EHP právo států EHP uplatňovat promlčecí lhůtu v délce tří let pro podání žaloby o náhradu škody za porušení článků 53 a 54 Dohody o EHP, pokud je tato promlčecí lhůta spojena s povinností šetření na straně poškozené strany a tato povinnost by mohla vést k tomu, že by uvedená promlčecí lhůta vypršela dříve, než Kontrolní úřad ESVO dospěje ve věci týkající se porušení článků 53 a 54 Dohody o EHP na základě stížnosti poškozené strany k rozhodnutí?

               3.

               Jakým prvkům by měla být přikládána váha při posuzování, zda je uplatňování vnitrostátní promlčecí lhůty, jak je uvedeno v otázce 2, slučitelné se zásadou účinnosti práva EHP ve věcech hospodářské soutěže v případech, které se povahou a rozsahem podobají výše popsané situaci?


title: Věc C-304/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – The Queen, na žádost: American Express Co. v. The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EU) 2015/751 — Mezibankovní poplatky za karetní platební transakce — Článek 1 odst. 5 — Postavení třístranného schématu platebních karet na roveň čtyřstrannému schématu platebních karet — Podmínky — Vydávání karetních platebních prostředků třístranným schématem platebních karet ‚s partnerem v rámci společného označování (»co-branding«) nebo prostřednictvím zástupce‘ — Článek 2 bod 18 — Pojem ‚třístranné schéma platebních karet‘ — Platnost“

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – The Queen, na žádost: American Express Co. v. The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
   (Věc C-304/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) 2015/751 - Mezibankovní poplatky za karetní platební transakce - Článek 1 odst. 5 - Postavení třístranného schématu platebních karet na roveň čtyřstrannému schématu platebních karet - Podmínky - Vydávání karetních platebních prostředků třístranným schématem platebních karet ‚s partnerem v rámci společného označování (»co-branding«) nebo prostřednictvím zástupce‘ - Článek 2 bod 18 - Pojem ‚třístranné schéma platebních karet‘ - Platnost“)
   (2018/C 123/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: The Queen, na žádost: American Express Co.

      Žalovaní: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

      za přítomnosti: Diners Club International Limited, MasterCard Europe SA

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 5 nařízení (EU) 2015/751 Evropského parlamentu a Rady ze dne 29. dubna 2015 o mezibankovních poplatcích za karetní platební transakce musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci dohody, kterou uzavřel partner v rámci společného označování nebo zástupce s třístranným schématem platebních karet, není nezbytné, aby tento partner v rámci společného označování nebo tento zástupce jednal jako vydavatel ve smyslu čl. 2 bodu 2 tohoto nařízení k tomu, aby uvedené schéma bylo považováno za vydávající karetní platební prostředky s partnerem v rámci společného označování nebo prostřednictvím zástupce, a tedy aby bylo považováno za čtyřstranné schéma platebních karet ve smyslu prvního z těchto ustanovení.

               2)

               Přezkum druhé otázky neodhalil nic, co by mohlo ovlivnit platnost čl. 1 odst. 5 a čl. 2 bodu 18 nařízení 2015/751.

      (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Věc C-17/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Mureş (Rumunsko) dne 9. ledna 2018 – trestní řízení proti Virgilovi Mailatovi, Delii Eleně Mailat a Apcom Select SA

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Mureş (Rumunsko) dne 9. ledna 2018 – trestní řízení proti Virgilovi Mailatovi, Delii Eleně Mailat a Apcom Select SA
   (Věc C-17/18)
   (2018/C 123/16)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Mureş

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje uzavření smlouvy, kterou společnost pronajme jiné společnosti nemovitost, v níž byly dříve vykonávány specifické činnosti stravování veřejnosti v restauraci, včetně všech fixních aktiv a inventárních položek, pokud společnost, jež je nájemcem, vykonává tutéž činnost stravování veřejnosti v restauraci pod tímtéž názvem užívaným dříve, převod podniku ve smyslu článku 19 a článku 29 směrnice 2006/112/ES (1)?

               2)

               Pokud je odpověď na první otázku záporná, představuje popsaná transakce poskytování služeb, které lze považovat za nájem nemovitosti ve smyslu čl. 135 odst. 1 písm. l) směrnice o DPH, nebo komplexní poskytování služeb, které nelze kvalifikovat jako nájem nemovitosti podléhající dani ze zákona?

      (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc T-118/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. února 2018 – Deutsche Post v. EUIPO – bpost (BEPOST) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BEPOST — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie ePost a starší národní slovní ochranná známka POST — Nezapsaná ochranná známka nebo označení užívané v obchodním styku POST — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 8 odstavec 4 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 8 odstavec 4 nařízení 2017/1001) — Neexistence poškození dobrého jména a neexistence oslabení — Článek 8 odstavec 5 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 8 odstavec 5 nařízení 2017/1001) — Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. února 2018 – Deutsche Post v. EUIPO – bpost (BEPOST)
   (Věc T-118/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BEPOST - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie ePost a starší národní slovní ochranná známka POST - Nezapsaná ochranná známka nebo označení užívané v obchodním styku POST - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Článek 8 odstavec 4 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 8 odstavec 4 nařízení 2017/1001) - Neexistence poškození dobrého jména a neexistence oslabení - Článek 8 odstavec 5 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 8 odstavec 5 nařízení 2017/1001) - Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“)
   (2018/C 123/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: K. Hamacher a G. Müllejans, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral, G. Sakalaite-Orlovskiene a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: bpost NV (Brusel. Belgie) (zástupci: původně L. Hubert a K. Ongena, poté H. Dhondt a J. Cassiman, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2016 (věc R 3107/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Deutsche Post a bpost.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Deutsche Post AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 10.5.2016.


title: Věc T-919/16: Usnesení Tribunálu ze dne 1. února 2018 – Collins v. Parlament „Výsady a imunity — Člen Evropského parlamentu — Rozhodnutí nechránit výsady a imunity — Zjevně nepřípustná žaloba — Zjevná nepříslušnost — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. února 2018 – Collins v. Parlament
   (Věc T-919/16) (1)

   („Výsady a imunity - Člen Evropského parlamentu - Rozhodnutí nechránit výsady a imunity - Zjevně nepřípustná žaloba - Zjevná nepříslušnost - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2018/C 123/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jane Maria Collins (Hotham, Spojené království) (zástupce: I. Anderson, solicitor)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: S. Alonso de León a M. Dean, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 25. října 2016 nechránit imunity a výsady žalobkyně, zadruhé návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na náhradu újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku tohoto rozhodnutí a zatřetí, návrh znějící na vydání rozhodnutí Tribunálu o žádosti o ochranu imunity a výsad žalobkyně.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Jane Maria Collins ponese vlastní náklady řízení včetně nákladů vynaložených Evropským parlamentem.

      (1)  Úř. věst. C 70, 6.3.2017.


title: Věc T-436/16: Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2018 – AEIM a Kazenas v. Komise „Žaloba na náhradu škody — Promlčení — Absence důkazů o škodě — Zjevně zamítnutelná žaloba“

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2018 – AEIM a Kazenas v. Komise
   (Věc T-436/16) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Promlčení - Absence důkazů o škodě - Zjevně zamítnutelná žaloba“)
   (2018/C 123/28)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: L’application électronique industrielle moderne (AEIM) (Algrange, Francie) a Philippe Kazenas (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: B. Wizel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Delaude a S. Lejeune, poté S. Delaude, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody, která žalobcům údajně vznikla v důsledku korupčního jednání, kterého se měl dopustit zástupce Komise.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               L’Application électronique industrielle moderne (AEIM) a Philippe Kazenasovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 371, 10.10.2016.