title: Věc C-456/05: Žaloba podaná dne  23. prosince 2005  Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/10

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-456/05)
   (2006/C 86/17)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. prosince 2005 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Hansem Støvlbækem a Sabine Grünheid, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spolková republika Německo tím, že přechodná opatření, nebo opatření chránící stávající stav, na jejichž základě získají psychoterapeuti registraci popřípadě povolení k výkonu povolání nezávisle na platných ustanoveních o registraci používá pouze pro psychoterapeuty, kteří vykonávali svoji činnost v rámci německých všeobecných zdravotních pojišťoven a nezohledňuje srovnatelnou nebo podobnou pracovní činnost psychoterapeutů v jiných členských státech nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES;

               2.

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Podle německého přechodného opatření týkajícího se registrace psychoterapeutů, která není závislá na potřebě, je psychoterapeut zaregistrován nezávisle na potřebě na jím žádaném místě pouze tehdy, pokud v minulosti vykonával ochrany hodnou předchozí činnost v rámci všeobecného zdravotního pojištění. Podle názoru Komise porušuje toto opatření svobodu usazování zakotvenou v článku 43 Smlouvy o ES tím, že při posuzování ochrany hodné předchozí činnosti je zohledňována výlučně činnost v rámci německého všeobecného zdravotního pojištění a není zkoumáno, zda není nutno považovat terapeutickou péči o pojištěnce na náklady všeobecného zdravotního pojištění v jiných členských státech za rovnocennou, nebo za péči stejného druhu.
   Ustanovení Smlouvy o ES o svobodě usazování jsou v tomto případě použitelná. Okolnost, že sporné opatření je součástí německého práva upravujícího sociální pojištění tomu nebrání. Členské státy sice jsou oprávněny volně vytvářet své systémy sociálního zabezpečení a také upravovat otázku, za jakých předpokladů se psychoterapeuti mohou účastnit péče zajišťované lékaři majícími smlouvu se zdravotní pojišťovnou, tyto podmínky ale musí být v souladu s ustanoveními práva Společenství a zejména se základními svobodami zaručenými Smlouvou o ES. Předmětné německé přechodné opatření neodpovídá těmto požadavkům, poněvadž je způsobilé zabránit osobám chtějícím se usadit z jiných členských států, které dříve zajišťovaly péči o pojištěnce v jiných členských státech, přemístit provozování výkonu jejich povolání (jejich ordinaci nebo jejich praxi) do Německa.
   Předmětné německé opatření nesplňuje předpoklady vyloučení protiprávnosti, které byly Soudním dvorem stanoveny pro vnitrostátní opatření, která omezují Smlouvou zaručenou svobodu usazování. Jednak způsobuje nepřímou diskriminaci, poněvadž se ze své podstaty může projevit spíše na psychoterapeuty z jiných členských států, než na vnitrostátní psychoterapeuty. Zatímco totiž němečtí psychoterapeuti v tuzemsku byli zpravidla také činí na náklady německého zákonného zdravotního pojištění, psychoterapeuti z jiných členských států nedisponují žádnou odpovídající předchozí činností v Německu. Kromě toho je omezení přechodného opatření na ty žadatele, kteří v referenčním období vykonávaly v Německu předchozí činnost nepřiměřené: účel opatření, omezit počet psychoterapeutů zaregistrovaných nezávisle na potřebě totiž není ohrožen, pokud srovnatelné nebo rovnocenné činnosti, které vykonávaly migranti v jiných členských státech budou uznány za ochrany hodnou předchozí činnost. Z těchto důvodů se v tomto případě jedná o omezení svobody usazování, které není možno považovat za odůvodněné.


title: Věc C-188/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation – Francie) – Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH) v. Micropole SA, dříve Micropole Univers SA „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení — Diskriminace na základě náboženského vyznání či víry — Podstatný a určující profesní požadavek — Pojem — Přání zákazníka, aby služby nebyly zajišťovány zaměstnankyní nosící muslimský šátek“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation – Francie) – Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH) v. Micropole SA, dříve Micropole Univers SA
   (Věc C-188/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení - Diskriminace na základě náboženského vyznání či víry - Podstatný a určující profesní požadavek - Pojem - Přání zákazníka, aby služby nebyly zajišťovány zaměstnankyní nosící muslimský šátek“)
   (2017/C 151/05)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH)

      Žalovaná: Micropole SA, dříve Micropole Univers SA

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že vůle zaměstnavatele zohlednit přání zákazníka, aby služby tohoto zaměstnavatele nebyly napříště zajišťovány zaměstnankyní nosící muslimský šátek, nelze považovat za podstatný a určující profesní požadavek ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 221, 6.7.2015.


title: Věc F-9/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. července 2006 – Lacombe v. Rada

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/49

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. července 2006 – Lacombe v. Rada
   (Věc F-9/05) (1)

   (2006/C 212/87)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda pléna rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005 (věc původně zapsána u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-116/05 a postoupena Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc F-131/15: Žaloba podaná dne 9. října 2015 – ZZ v. Komise

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/45

         Žaloba podaná dne 9. října 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-131/15)
   (2015/C 414/57)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martina, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o nepřeřazení žalobce do platové třídy AD13 v rámci přeřazovacího řízení za rok 2013.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí OOUPS o nepřeřazení žalobce do platové třídy AD13 v rámci přeřazovacího řízení za rok 2013;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-265/09 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2010 — Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazového označení „α“ — Absolutní důvody pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Ochranná známka tvořená samostatně stojícím písmenem“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/13

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2010 — Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG
      (Věc C-265/09 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazového označení „α“ - Absolutní důvody pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Ochranná známka tvořená samostatně stojícím písmenem)
      (2010/C 288/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

         Další účastnice řízení: BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH Co. KG (zástupce: M. Wolter, Rechtsanwalt)

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 29. dubna 2009, Borco-Marken-Import Matthiesen v. OHIM (α) (T-23/07), kterým Soud zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. listopadu 2006 zamítající odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta, které zamítá zápis obrazového označení „α“ jako ochranné známky Společenství pro výrobky zařazené do třídy 33 — Rozlišovací způsobilost známky tvořené jediným písmenem

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 233, 26.9.2009.


title: Věc C-662/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. listopadu 2012 — Evropská komise v. Kyperská republika

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. listopadu 2012 — Evropská komise v. Kyperská republika
   (Věc C-662/11) (1)

   2013/C 108/41
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc T-150/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. listopadu 2009 — REWE Zentral v. OHIM — Aldi Einkauf (Clina) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Clina — Starší slovní ochranná známka Společenství CLINAIR — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. listopadu 2009 — REWE Zentral v. OHIM — Aldi Einkauf (Clina)
   (Věc T-150/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Clina - Starší slovní ochranná známka Společenství CLINAIR - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 312/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: REWE-Zentral AG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: M. Kinkeldey, A. Bognár a S. Schäffler, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks a C. Fürsen, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. února 2008 (věc R 1484/2006-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG a REWE-Zentral AG

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               REWE-Zentral AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Věc C-629/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2015 společností Novartis Europharm Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. září 2015 ve věci T-472/12, Novartis Europharm Ltd v. Evropská komise

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2015 společností Novartis Europharm Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. září 2015 ve věci T-472/12, Novartis Europharm Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-629/15 P)
   (2016/C 038/53)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Novartis Europharm Ltd (zástupkyně: C. Schoonderbeek, avocate)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Teva Pharma BV

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál zamítl žalobu na neplatnost ve věci T-472/12,

               —

               vrátil v případě potřeby věc zpět Tribunálu a případně

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Ve své žalobě na neplatnost podané ve věci T-472/12 se Novartis domáhala toho, aby Tribunál zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2012) 8605 C(2012) 5894 final ze dne 16. srpna 2012, kterým se uděluje registrace v souladu s nařízením (ES) č. 726/2004 (1) humánnímu léčivému přípravku „Zoledronic acid Teva – Kyselina zoledronová“, neboť toto rozhodnutí porušuje výlučná práva Novartis týkající se údajů o léčivém přípravku Aclasta podle čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 2309/93 (2) ve spojení s čl. 14 odst. 11 a článkem 89 nařízení (ES) č. 726/2004 a čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES (3). Napadeným rozsudkem byla žaloba na neplatnost zamítnuta.
   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního, když nesprávně vyložil čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES, který zakotvuje koncept globální registrace, a když neposkytl odpovídající odůvodnění napadeného rozsudku.
   V tomto ohledu navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek vychází z nesprávného pochopení znění a účelu čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES a právního rámce pro registraci nových léčebných indikací a z nesprávného předpokladu, že výklad čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES navrhovaný navrhovatelkou by usnadnil manipulaci a obcházení ochrany údajů a prodloužil na neurčito ochranu údajů pro referenční léčivé přípravky.
   Zadruhé, navrhovatelka tvrdí, že závěr Tribunál, podle něhož se čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES uplatní na Aclastu, neboť tento léčivý přípravek mohl být registrován jako varianta či rozšíření léčivého přípravku Zometa, je v rozporu se zásadou právní jistoty a demotivoval by farmaceutické společnosti od investování do výzkumu a vývoje nové léčby, takže není v zájmu veřejného zdraví.
   Na základě tohoto nesprávného výkladu čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES Tribunál neuznal, že prováděcí nařízení komise porušuje práva Novartis na ochranu údajů týkajících se Aclasty podle čl. 13 odst. 4 nařízení 2309/93 ve spojení s čl. 14 odst. 11 a článkem 89 nařízení 726/2004, takže prováděcí nařízení Komise musí být z tohoto důvodu zrušeno.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (Úř. věst. L 214, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 151).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).


title: Věc T-344/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. dubna 2017 – Francie v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty zaslané v rámci řízení upraveného směrnicí 98/34/ES — Dokumenty pocházející od členského státu — Poskytnutí přístupu — Výjimka související s ochranou soudního řízení — Výjimka související s ochranou cílů inspekce, vyšetřování a auditu — Předchozí souhlas členského státu“

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. dubna 2017 – Francie v. Komise
   (Věc T-344/15) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty zaslané v rámci řízení upraveného směrnicí 98/34/ES - Dokumenty pocházející od členského státu - Poskytnutí přístupu - Výjimka související s ochranou soudního řízení - Výjimka související s ochranou cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Předchozí souhlas členského státu“)
   (2017/C 161/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: původně F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas a F. Fize, poté D. Colas a B. Fodda a nakonec D. Colas, B. Fodda a E. de Moustier, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a F. Clotuche Duvieusart, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyni: Česká republika (zástupci: M. Smolek, T. Müller a J. Vláčil, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise Ares(2015) 1681819 ze dne 21. dubna 2015, kterým byly jednomu občanovi zpřístupněny dokumenty zaslané Francouzskou republikou v rámci řízení upraveného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. 1998, L 204, s. 37)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               3)

               Česká republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc T-173/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – WeserWind v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a podniků s energeticky náročným provozem — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – WeserWind v. Komise
   (Věc T-173/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a podniků s energeticky náročným provozem - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 294/61)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Bremerhaven, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci C. Rennerem, advokátem)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Kontrolní úřad ESVO (zástupci: původně X. Lewis, M. Schneider a A. Steinarsdóttir, poté X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali a C. Perrin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, pokud jde o opatření přijatá Spolkovou republikou Německo ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a velkých odběratelů elektřiny [státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               O návrzích na vstup vedlejších účastníků do řízení podaných společnostmi Flachglas Torgau GmbH a Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG a Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH a Ineos Vinyls Deutschland GmbH, jakož i Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG a Wacker Chemie AG již není třeba rozhodnout.

               3)

               Společnost WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc T-376/16: Žaloba podaná dne 14. července 2016 – Oberösterreichische Landesbank v. SRB

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/40

         Žaloba podaná dne 14. července 2016 – Oberösterreichische Landesbank v. SRB
   (Věc T-376/16)
   (2016/C 343/53)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Oberösterreichische Landesbank AG (Linz, Rakousko) (zástupce: G. Eisenberger, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)“, jakož i první rozhodnutí, zřejmě z 15. dubna 2016, které neoddělitelně souvisí s rozhodnutím z 20. května 2016;

               —

               podpůrně zrušil „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)“, v rozsahu, v němž se v něm stanovuje, že k vrácení přeplatku příspěvku má dojít při stanovení výše příspěvku do Jednotného fondu pro řešení krizí na rok 2017;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze závažného porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného odůvodnění napadnutého rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze závažného porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatků úplnosti oznámení napadeného rozhodnutí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nedostatečné opravy příspěvku žalobkyně do Jednotného fondu pro řešení krizí na rok 2016.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z protiprávnosti vrácení přeplatku příspěvku až v roce 2017.


title: Věc C-256/08: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo o mezinárodní ochranu — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/14

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-256/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo o mezinárodní ochranu - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 153/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. O'Reilly a M. Condou-Durande, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: S. Ossowski, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96)

      Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-78/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. února 2009 společností Compagnie des bateaux mouches SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 10. prosince 2008 ve věci T-365/06, Bateaux mouches v. OHIM

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. února 2009 společností Compagnie des bateaux mouches SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 10. prosince 2008 ve věci T-365/06, Bateaux mouches v. OHIM
   (Věc C-78/09 P)
   2009/C 102/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Compagnie des bateaux mouches SA (zástupce: G. Barbaut, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Jean-Noël Castanet

      Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               prohlásit žalobu společnosti Compagnie des bateaux mouches za přípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 10. prosince 2008 (věc T-365/06);

               —

               uložit Soudu prvního stupně Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka se dovolává dvou důvodů na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   Svým prvním důvodem navrhovatelka tvrdí, že Soud popřel smysl čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (1). V tomto ohledu zaprvé vytýká Soudu, že přehlédl vnitřní rozlišovací způsobilost, kterou měla ochranná známka od svého vzniku. Zadruhé tato rozlišovací způsobilost byla časem dokonce zachována a posílena prostřednictvím užívání ochranné známky navrhovatelkou. Ochrannou známkou „BATEAUX MOUCHES“ byly totiž označeny lodě používané pouze navrhovatelkou k turistickým plavbám po Seině, vyhledávače na internetu odkazují přímo na stránku navrhovatelky, a tato posledně uvedená prováděla aktivní politiku ochrany své známky před jakýmkoliv zneužitím.
   Svým druhým důvodem navrhovatelka vytýká Soudu, že nesprávně vyložil kritéria vyplývající z judikatury, která umožňují prokázat nabytí rozlišovací způsobilosti ochranné známky „BATEAUX MOUCHES“ na základě užívání. Skutečnosti, které mohou prokázat rozlišovací způsobilost ochranné známky, jako je podíl na trhu, který ochranná známka zaujímá, intenzita, geografické rozšíření a doba užívání této ochranné známky, výše investic vynaložených podnikem na její propagaci, poměr zúčastněných kruhů, které identifikují výrobek nebo službu pocházející od určitého podniku díky ochranné známce, měly být totiž analyzovány Soudem celkově, a nikoliv odděleně.

      (1)  Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


title: Věc T-309/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Cafés Pont v. EUIPO – Giordano Vini (Art’s Cafè) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Evropské unie Art’s Cafè — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 15 odst. 1 a čl. 51 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Cafés Pont v. EUIPO – Giordano Vini (Art’s Cafè)
   (Věc T-309/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie Art’s Cafè - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 15 odst. 1 a čl. 51 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 293/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně Cafés Pont, SL (Sabadell, (Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Bonne, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Giordano Vini SpA (Diano d’Alba, Itálie) (zástupci: F. Jacobacci a L. Ghedina, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. dubna 2016 (věc R 1110/2015-2) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Giordano Vini a Cafés Pont.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Cafés Pont, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc T-506/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2014 – Urb Rulmenti Suceava v. OHIM – Adiguzel (URB) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství URB — Starší národní kolektivní slovní ochranná známka URB a starší národní kolektivní obrazová ochranná známka URB — Absolutní důvod pro zamítnutí — Dobrá víra majitele ochranné známky Společenství — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence zmocnění majitelem starších ochranných známek — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 — Neexistence porušení článku 72 nařízení č. 207/2009“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2014 – Urb Rulmenti Suceava v. OHIM – Adiguzel (URB)
   (Věc T-506/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství URB - Starší národní kolektivní slovní ochranná známka URB a starší národní kolektivní obrazová ochranná známka URB - Absolutní důvod pro zamítnutí - Dobrá víra majitele ochranné známky Společenství - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence zmocnění majitelem starších ochranných známek - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 - Neexistence porušení článku 72 nařízení č. 207/2009“)
   (2014/C 462/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Rumunsko) (zástupce: I. Burdusel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Harun Adiguzel (Diosd, Maďarsko) (zástupce: G. Bozocea, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. července 2013 (věc R 1309/2012-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Urb Rulmenti Suceava SA a Harun Adiguzel

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Urb Rulmenti Suceava SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3.

               Harun Adiguzel ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 352, 30.11.2013.


title: Věc T-158/17: Usnesení Tribunálu ze dne 8. června 2017 – Post Telecom v. EIB

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/41

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. června 2017 – Post Telecom v. EIB
   (Věc T-158/17) (1)

   (2017/C 256/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda devátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc C-3/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Corte d'Appello di Cagliari ze dne 12. listopadu 2004 ve věci Verdoliva Gaetano proti J.M. Van Der Hoeven B.N.

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Corte d'Appello di Cagliari ze dne 12. listopadu 2004 ve věci Verdoliva Gaetano proti J.M. Van Der Hoeven B.N.
   (Věc C-3/05)
   (2005/C 69/12)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Corte d'Appello di Cagliari (Itálie) ze dne 12. listopadu 2004 ve věci Verdoliva Gaetano proti J.M. Van Der Hoeven B.N., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 6. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Corte d'Appello di Cagliari žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               —

               Stanoví Bruselská úmluva vlastní pojem znalosti procesních úkonů, nebo odkazuje za tímto účelem na právní řády jednotlivých států?

               —

               Vyplývá z úpravy Bruselské úmluvy a zejména z jejího článku 36, že existuje forma, která je postavená na roveň doručení prohlášení vykonatelnosti upravenému v článku 36 Úmluvy?

               —

               Má zejména při neuskutečněném nebo vadném doručení prohlášení vykonatelnosti znalost tohoto prohlášení přesto za následek počátek běhu lhůty uvedené v článku 36 Bruselské úmluvy, nebo vyplývá z Úmluvy samé spíše omezení na určité formy znalosti prohlášení?


title: Věc C-412/12: Žaloba podaná dne 11. září 2012 — Evropská komise v. Kyperská republika

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/24

         Žaloba podaná dne 11. září 2012 — Evropská komise v. Kyperská republika
   (Věc C-412/12)
   2012/C 366/43
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a D. Düsterhaus, zmocněnci)

      Žalovaná: Kyperská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Kyperská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 14 směrnice Rady 1999/31/ES (1) ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, jelikož všechna místa na nekontrolované zneškodňování odpadů, která byla v provozu na kyperském území, nebyla uzavřena nebo upravena v souladu s požadavky směrnice;

               —

               uložit Kyperské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               —

               V souladu s článkem 14 směrnice 1999/31/ES může provoz stávajících skládek, které byly v době provedení směrnice do vnitrostátního práva již v provozu, pokračovat jen tehdy, pokud byla nejpozději do 16. července 2009 přijata opatření vyžadovaná unijním právem; jinak musí být tyto skládky uzavřeny.

               —

               Samotné kyperské orgány přiznaly, že ze 115 míst na nekontrolované zneškodňování odpadů (která z důvodu „nekontrolované“ povahy zneškodňování odpadů a nakládání s nimi nevyhovují kritériím článku 14 směrnic 1999/31/ES a jejich provoz tedy nemůže pokračovat), která byla původně provozována na kyperském území, byla dvě nadále v provozu v provinci Nikosie a Limassol a neočekává se, že budou uzavřená před prvním pololetím roku 2015 nebo začátkem roku 2016.

               —

               Uvádí se, že došlo k určitému zlepšení v rámci nakládáni s odpady na kyperském území, avšak se značnými průtahy, protože v souladu s článkem 14 směrnice 199/31/ES se měla vyžadovat opatření přijatá nejpozději do 16. července 2009, navzdory tomu, jak přiznávají kyperské orgány, byla dvě místa na nekontrolované zneškodňování odpadů nadále v provozu bez kontroly, takže nesplnění povinností vyplývajících z článku 14 směrnice nedále trvá a neočekává se, že by bylo ukončeno během následujících třech let.

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228.


title: Věc C-568/15: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Stuttgart – Německo) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV v. comtech GmbH „Rozhodnutí o předběžné otázce — Ochrana spotřebitelů — Směrnice 2011/83/EU — Článek 21 — Komunikace po telefonu — Provozování telefonní linky obchodníkem s cílem umožnit, aby jej spotřebitel mohl kontaktovat v souvislosti s uzavřenou smlouvou — Zákaz uplatnění vyšší sazby než je základní sazba — Pojem ‚základní sazba‘“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/5

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Stuttgart – Německo) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV v. comtech GmbH
   (Věc C-568/15) (1)

   („Rozhodnutí o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 2011/83/EU - Článek 21 - Komunikace po telefonu - Provozování telefonní linky obchodníkem s cílem umožnit, aby jej spotřebitel mohl kontaktovat v souvislosti s uzavřenou smlouvou - Zákaz uplatnění vyšší sazby než je základní sazba - Pojem ‚základní sazba‘“)
   (2017/C 121/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Stuttgart

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

      Žalovaná: comtech GmbH

      Výrok

   Pojem „běžná [základní] sazba“ uvedený v článku 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že cena za hovor, který se týká uzavřené smlouvy, uskutečňovaný prostřednictvím telefonní linky zákaznického servisu provozované obchodníkem nesmí být vyšší než cena za hovor na běžné zeměpisné číslo pevné linky nebo mobilní sítě. Pokud je dodržena tato hranice, je irelevantní okolnost, zda dotčený obchodník prostřednictvím této telefonní linky zákaznického servisu dosahuje zisku, či nikoli.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-375/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 15. července 2015 – BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG v. Verein für Konsumenteninformation

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 15. července 2015 – BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG v. Verein für Konsumenteninformation
   (Věc C-375/15)
   (2015/C 354/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG

      Odpůrcev řízení o opravném prostředku „Revision“: Verein für Konsumenteninformation

      Předběžné otázky

               1.

               Má být čl. 41 odst. 1 ve spojení s čl. 36 odst. 1 směrnice 2007/64/ES (1) o platebních službách na vnitřním trhu (dále jen „směrnice o platebních službách“) vykládán v tom smyslu, že informace (v elektronické formě), která je bankou poskytnuta do emailové schránky zákazníka v rámci internetového bankovnictví (e-banking), takže zákazník k těmto informacím získá přístup kliknutím poté, co se přihlásí na stránce internetového bankovnictví, je zákazníkovi sdělena na trvalém nosiči?

               2.

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Má být čl. 41 odst. 1 ve spojení s čl. 36 odst. 1 směrnice o platebních službách vykládán v tom smyslu, že v takovém případě

                           a)

                           jsou informace bankou sice poskytnuty k dispozici na trvalém nosiči, avšak nejsou zákazníkovi sděleny, nýbrž je mu pouze poskytnut přístup k nim, anebo

                           b)

                           jde obecně jen o zpřístupnění informací bez použití trvalého nosiče?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES; Úř. věst. L 319, s. 1.


title: Věc C-184/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-184/09) (1)

   2010/C 51/51

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc T-500/08: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/43

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-500/08)
   (2009/C 32/84)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že konkludentní rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 25. června 2008, je neplatné a že rozhodnutí Komise ze dne 31. října 2008, kterým byl odepřen přístup ke stejným dokumentům, je nicotné;

               —

               podpůrně konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že rozhodnutí Komise ze dne 31. října 2008, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 25. června 2008, je neplatné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci řízení a

               —

               přijmout jakékoliv jiné opatření, které by Soud považoval za vhodné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tímto návrhem žádá zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá její žádost na základě nařízení č. 1049/2001 (1) o přístup k dokumentům týkajícím se řízení v oblasti státních podpor týkajících se předpokládané státní podpory poskytnuté dohodou s provozovatelem letiště Tampere-Pirkkala. Tomuto rozhodnutí následovalo výslovné rozhodnutí ze dne 31. října 2008. Žalobkyně v této věci podpůrně navrhuje zrušení výslovného rozhodnutí.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uváděné žalobkyní jsou stejné jako ty, které byly uvedeny ve věci T-494/08 Ryanair v. Komise.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc F-28/06: Žaloba podaná dne  17. března 2006  – Sequeira Wandschneider v. Komise

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/19

         Žaloba podaná dne 17. března 2006 – Sequeira Wandschneider v. Komise
   (Věc F-28/06)
   (2006/C 121/36)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Paulo Sequeira Wandschneider (Brusel, Belgie) (zástupci: G. Vandersanden a C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit hodnotící zprávu o služebním postupu (HZSP) žalobce týkající se referenčního období ode dne 1. ledna 2004 do dne 31. prosince 2004;

               —

               pokud se to ukáže potřebným, zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti, kterou žalobce podal dne 5. září 2005;

               —

               uložit žalované zaplatit náhradu škody a úroky za utrpěnou morální a materiální újmu posouzenou ex aequo et bono na 5 000 eur s výhradou jejího zvýšení;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, který je úředníkem Komise pověřeným zejména vedením šetření v oblasti dumpingových praktik zpochybňuje platnost své HZSP pro hodnotící období 2004.
   Ve své žalobě tvrdí, že jeho nadřízení mu přidělili nižší známky, než si zasloužil, a to z důvodu, že odmítl v rámci svého šetření zvýhodnit zájem průmyslu Společenství.
   Dále uplatňuje, že řízení, které vedlo k vyhotovení jeho HZSP porušilo článek 43 služebního řádu, obecná prováděcí ustanovení k tomuto článku, příručku pro hodnocení, jakož i vnitřní nařízení smíšeného výboru pro vypracovávání posudků. Žalovaná rovněž porušila právo žalobce na obhajobu, jakož i jeho právo na účinný opravný prostředek.
   Žalobce se jednak domnívá, že jeho HZSP je stižena zjevně nesprávným posouzením, jakož i neuvedením odůvodnění a jednak, že žalovaná porušila povinnost péče a řádné správy.
   Konečně se žalobce dovolává zneužití pravomoci v rozsahu, v němž je jeho hodnocení na nedostatečné úrovni pouze prostředkem pokusu vyloučit ho z jeho místa vyšetřovatele.


title: Věc T-642/16: Žaloba podaná dne 12. září 2016 – Iame v. EUIPO – Industrie Aeronautiche Reggiane (Parilla)

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/50

         Žaloba podaná dne 12. září 2016 – Iame v. EUIPO – Industrie Aeronautiche Reggiane (Parilla)
   (Věc T-642/16)
   (2016/C 392/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iame SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: M. Mostardini, G. Galimberti, F. Mellucci, R. Kakkar, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Parilla“ – Ochranná známka Evropské unie č. 3 065 182

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. června 2016, ve věci R 608/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí pro porušení článku 51 nařízení (ES) 207/2009 v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnutím zamítnuto odvolání R0608/2015-1 a potvrzeno zrušení z důvodu neužívání obrazové ochranné známky EU „Parilla“ č. 3065182, jejíž majitelkou je IAME S.p.A. pro všechny výrobky a služby zařazené do tříd 7 a 41;
               a v důsledku toho:

               —

               zamítl na základě článku 51 nařízení (ES) č. 207/2009 návrh na zrušení obrazové ochranné známky EU „Parilla“ č. 3065182, jejíž majitelkou je IAME S.p.A. pro všechny výrobky a služby zařazené do tříd 7 a 41;

               —

               s výhradou jakéhokoli dalšího argumentu nebo důkazu předloženého ve stanovených lhůtách;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení a nesprávné použití článku 51 nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc F-101/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. října 2009 — Pappas v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převod nároků na důchod nabytých před vstupem do služeb Společenství do systému Společenství — Odnětí — Přípustnost — Odchod do důchodu ve služebním zájmu — Výše důchodu )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/64

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. října 2009 — Pappas v. Komise
   (Věc F-101/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převod nároků na důchod nabytých před vstupem do služeb Společenství do systému Společenství - Odnětí - Přípustnost - Odchod do důchodu ve služebním zájmu - Výše důchodu“)
   2009/C 282/120
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spyridon Pappas (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Barattini a G. Mavros, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků, kterým se stanoví žalobcův nárok na starobní důchod, a výpočtu odsloužených let započitatelných pro účely stanovení tohoto nároku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               S. Pappasovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009, s. 77.


title: Věc T-251/04: Žaloba podaná dne 22. června 2004 Řeckou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/34

         Žaloba podaná dne 22. června 2004 Řeckou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-251/04)
   (2004/C 217/61)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Řeckou republikou, zastoupenou V. Kontolaimosem a I. Chalkiasem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2004/457/ES ze dne 29. dubna 2004 (Úř. věst. L 156, 30.4.2004).

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Napadeným rozhodnutím vyloučila Komise v rámci účetní závěrky provedené dle nařízení (EHS) č. 729/70 některé výdaje Řecké republiky v odvětví ovoce a zeleniny a v odvětví veřejného skladování z financování Společenstvím, v důsledku čehož tyto výdaje nebyly uznány za zákonné výdaje Společenství a byly přičteny k tíži Řecké republice.
   Některé tyto výdaje se týkaly veřejného skladování rýže v rozpočtových letech 1999-2001. Komise zdůvodnila jejich neuznání pozdním dodáním částečného množství rýže k intervenci. Řecká republika opírá svou žalobu v souvislosti s těmito výdaji o porušení zásady přiměřenosti, jelikož Komise neuznala stávku řidičů nákladních automobilů za vyšší moc. Dále byla dle žalobkyně porušena zásada legitimního očekávání, neboť útvary Komise nezaujaly včas stanovisko ke sdělení o zamýšlené opožděné intervenční dodávce způsobené vyšší mocí. Dále byla porušena povinnost odůvodnění v souvislosti s nedodržením instrukce VI-5330/97, která upravuje použití paušálních oprav v případě, že nemůže být zjištěna skutečná výše plateb, jež nebyly řádně provedeny.
   Další část výdajů vyloučených z financování souvisí dle tvrzení žalobkyně s opravou provedenou v důsledku nezaplacení minimální ceny producentům broskví. Řecká republika uznává, že platby směřovaly přímo výrobním organizacím a nikoli zpracovatelům, stalo se tak však v důsledku zvláštních okolností, které tento postup, který je slučitelný s cíli společné zemědělské politiky a společné organizace trhu, dle názoru žalobkyně ospravedlňují, zvláště proto, že v důsledku výše uvedeného nevznikla žádná škoda. Kromě toho je výše opravy vypočítána nesprávně.
   Pokud jde o opravu ve výši 2 % týkající se programu podpory pro nejchudší osoby, uplatňuje Řecká republika nesprávný výklad článků 1, 2 a 9 nařízení Komise (EHS) č. 3149/92 (1), nesprávné posouzení skutkového stavu a nedostatečné odůvodnění.
   Pokud jde o opravu týkající se tříletého restrukturalizačního programu pro ovoce a zeleninu, uplatňuje Řecká republika nesprávný výklad článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 3816/92 (2) a nesprávné posouzení skutkového stavu, neboť platit se má dle žalobkyně za to, co bylo vytvořeno během těchto tří let, nikoli však za to, co fungovalo, a rovněž se má platit za restrukturalizační práce, které byly prováděny v půlroce následujícím po tříletém období a zaplaceny v prvním pololetí roku 2000.
   Řecká republika se konečně dovolává obecného důvodu neplatnosti týkajícího se všech částí napadeného rozhodnutí a uplatňuje, že Komise nebyla v uvedené době dle čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 (3) ve spojení s článkem 8 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 (4), na jejímž základě musí sdělení upravené v článku 8 nařízení č. 1663/1995 obsahovat odhad položek určených k opravě, aby bylo možné stanovit období 24 měsíců, které musí předcházet opravám, oprávněna provádět opravy pro příslušná období.

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 3149/92 ze dne 29. října 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství (Úř. věst. L 313, 30.10.1992, s. 50).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 3816/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se v odvětví ovoce a zeleniny zrušuje vyrovnávací mechanismus v obchodu mezi Španělskem a ostatními členskými státy a související opatření (Úř. věst. L 387, 31.12.1992, s. 10).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 103).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (Úř. věst. L 158, 8.7.1995, s. 6).


title: Věc T-754/14: Žaloba podaná dne 10. listopadu 2014 – Efler a další v. Komise

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/39

         Žaloba podaná dne 10. listopadu 2014 – Efler a další v. Komise
   (Věc T-754/14)
   (2015/C 034/47)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Michael Efler (Berlín, Německo), Pedro De Birto E. Abreu Krupenski (Lissabon, Portugalsko), Susan Vance George (Paříž, Francie), Otto Jaako Kronqvist (Helsinki, Finsko), Blanche Léonie Denise Weber (Lucemburk, Lucembursko), John Jephson Hilary (Londýn, Spojené království), Ileana-Lavinia Andrei (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: B. Kempen, profesor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C (2014) 6501 o odmítnutí registrace návrhu Evropské občanské iniciativy „STOP TTIP“ ze dne 10. září 2014,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení, jakož i nákladů případných vedlejších účastníků.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 11 odst. 4 SEU, jakož i čl. 2 bodu 1) a čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 211/2011 (1), jelikož Komise konstatovala, že plánovaná občanská iniciativa nespadá do pravomocí Komise.

                           —

                           Žalobci v této souvislosti tvrdí, že Komise dospěla k nesprávnému závěru, že požadované doporučení komise, podle něhož měla doporučovat zrušení vyjednávacího mandátu na uzavření „Transatlantického obchodního a investičního partnerství“ (TTIP), se netýká „právního aktu“ podle článku 11 odst. 4 SEU. Udělení i odnětí vyjednávacího mandátu jsou totiž rozhodnutí Rady ve smyslu článku 288 čtvrtého pododstavce SFEU, přičemž také představují „právní akty“ ve smyslu článku 11 odst. 4 SEU.

                           —

                           Kromě toho žalobci tvrdí, že Komise rovněž nesprávně uvedla, že prostřednictvím občanské iniciativy namířené proti „Comprehensive Economic and Trade Agreement“ (CETA) a proti TIPP nelze Komisi žádat, aby Radě nedoporučovala přijetí různých vyjednaných mezinárodních dohod, stejně jako není možné ji žádat, aby doporučila uvedené dohody nepřijmout. Z čl. 11 odst. 4 SEU, z čl. 2 bodu 1) ani z čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení č. 211/2011 totiž nijak nevyplývá, že občanská iniciativa je nepřípustná, pokud má vést ke zrušení stávajících právních aktů nebo nepřijetí plánovaných právních aktů.

                           —

                           Žalobci dále tvrdí, že odmítnutí registrace občanské iniciativy „STOP TTIP“ je nezákonné i proto, že uvedená iniciativa občanů není „zjevně“ mimo rámec pravomocí Komise ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení č. 211/2011.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení obecné zásady řádné správy ve smyslu článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a zásady rovného zacházení ve smyslu článku 20 téže Listiny.

                           —

                           Žalobci se domnívají, že Komise tyto zásady nedodržela, když odmítla registraci jejich občanské iniciativy proti TIPP a CETA, ačkoli předtím zaregistrovala občanskou iniciativu („Swiss-Out-Initiative“) zaměřené na odstoupení od smlouvy o volném pohybu uzavřené se Švýcarskem.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 211/2011 ze dne 16. února 2011 o občanské iniciativě (Úř. věst. L 65, s. 1).


title: Věc T-339/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Achten v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/30

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Achten v. Komise
   (Věc T-339/99) (1)

   (2006/C 310/65)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 4.3.2000.


title: Věc T-748/15: Usnesení Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Gauff v. EUIPO – H.P. Gauff Ingenieure (Gauff)

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Gauff v. EUIPO – H.P. Gauff Ingenieure (Gauff)
   (Věc T-748/15) (1)

   (2017/C 300/48)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 78, 29.2.2016.


title: Výmaz věci T- 305/99

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/54

         Výmaz věci T- 305/99 (1)

   (2004/C 300/106)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 5. října 2004 rozhodl předseda druhého rozšířeného senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-305/99, OK Nederland B. V., podporovaná Nizozemským královstvím, proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 63, 4.3.2000.


title: Věc T-377/17: Žaloba podaná dne 15. června 2017 – SQ v. EIB

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/48

         Žaloba podaná dne 15. června 2017 – SQ v. EIB
   (Věc T-377/17)
   (2017/C 277/70)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SQ (zástupci: N. Cambonie a P. Walter, advokáti)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil napadené rozhodnutí, jelikož jím předseda neprávem rozhodl, (i) že postupy používané ředitelem pro komunikaci vůči žalobkyni, které jsou upraveny v bodě 20 až 24, 25, 31, 34, 46, 50 a 51zprávy, nejsou psychickým obtěžováním, (ii) že nebylo třeba zahájit disciplinární řízení proti uvedenému řediteli, a (iii) že napadené rozhodnutí, kterým bylo konstatováno, že žalobkyně byla obětí psychického obtěžování, musí zůstat přísně důvěrné;

               —

               uložil EIB povinnost nahradit škodu z důvodu (i) nemajetkové újmy, kterou žalobkyně utrpěla, jež byla způsobena psychickým obtěžováním ze strany ředitele pro komunikaci potvrzeným v napadeném rozhodnutí, a z tohoto důvodu žalobkyni přiznal 121 992 eur (sto dvacet tisíc devět set devadesát dva euro), (ii) nemajetkové újmy, kterou žalobkyně utrpěla, a která může být oddělena od protiprávnosti zakládající částečné zrušení napadeného rozhodnutí, a z toho důvodu žalobkyni přiznal 25 000 eur (dvacet pět tisíc eur), a (iii) nemajetkové újmy, která byla způsobena porušením nezávislosti řízení o oznámení vykonávaným ředitelem útvaru compliance, kterého se dopustila generální ředitelka pro personál, a dále byla způsobena zastrašováním nebo hrozbou odvetných opatření ze strany generální ředitelky pro personál vůči žalobkyni, a z toho důvodu žalobkyni přiznal 25 000 (dvacet pět tisíc) eur;

               —

               uložil EIB náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávných právních posouzení a nesprávných posouzení skutkového stavu při posouzení některých postupů uvedených žalobkyní, kterými je stiženo rozhodnutí Evropské investiční banky (EIB) ze dne 20. března 2017 (dále jen „napadené rozhodnutí“). Tento žalobní důvod se člení na dvě části:

                           —

                           první část vycházející z nesprávných právních posouzení při uplatnění podmínky opakování psychického obtěžování;

                           —

                           druhou část vycházející z nesprávných posouzení skutkového stavu vyplývajících ze skutečnosti, že některé z uplatňovaných postupů byly objektivně takové, že poškozovaly sebevědomí a sebeúctu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z chyb souvisejících s nezahájením disciplinárního řízení, který se člení na dvě části:

                           —

                           první a hlavní část vycházející z nesprávného právního posouzení;

                           —

                           druhou část uplatňovanou podpůrně vycházející ze zjevně nesprávného posouzení nebo z porušení zásady proporcionality.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení povinnosti žalobkyně zacházet s napadeným rozhodnutím, podle kterého byla obětí psychického obtěžování ze strany ředitele pro komunikaci, jako s důvěrným.


title: Věc C-212/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Monomeles Protodikio Thessalonikis (Řecko) ze dne 8. dubna 2004 ve věci Konstantinos Adeler a další proti Ellinikos Organismos Galaktos

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Monomeles Protodikio Thessalonikis (Řecko) ze dne 8. dubna 2004 ve věci Konstantinos Adeler a další proti Ellinikos Organismos Galaktos
   (Věc C-212/04)
   (2004/C 179/17)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Monomeles Protodikio Thessalonikis (Řecko) ze dne 8. dubna 2004 ve věci Konstantinos Adeler a další proti Ellinikos Organismos Galaktos, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 17. května 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Monomeles Protodikio Thessalonikis žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               musí vnitrostátní soud – pokud je to možné – vykládat svůj vnitrostátní zákon v souladu se směrnicí, která byla do jeho vnitrostátního právního řádu provedena opožděně, od a) okamžiku, kdy směrnice nabyla  účinnosti, nebo b) okamžiku, kdy lhůta pro její provedení do vnitrostátního práva uplynula bez toho, aniž by byla provedena, nebo c) okamžiku, kdy vnitrostátní opatření provádějící tuto směrnici nabylo účinnosti?

               2)

               znamená ust. 5 odst. 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která tvoří nedílnou součást směrnice Rady 1999/70/ES (Úř. věst. 1999 L 175, s. 43) to, že skutečnost, že uzavření smlouvy na dobu určitou je vyžadováno zákonnými předpisy nebo prováděcími předpisy, tvoří, mimo důvodů spojených s povahou, druhem nebo charakteristickými rysy vykonávané práce nebo jiných podobných důvodů, jednoduše objektivní důvod pro trvalé obnovování nebo uzavírání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou?

               3)

               může být ust. 5 odst. 1 a 2 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která tvoří nedílnou součást směrnice Rady 1999/70/ES (Úř. věst. 1999 L 175, s. 43), vykládáno tak, že vnitrostátní předpisy, které stanoví, že pracovní smlouvy nebo poměry na dobu určitou mají být považovány za po sobě jdoucí, pouze v případě, že je od sebe dělí doba nejvýše 20 pracovních dní [nesmí být použity] a dále, že domněnka zavedená ve prospěch pracovníka, že po sobě jdoucí pracovní smlouvy nebo poměry uzavřené na dobu určitou mají být považovány za uzavřené na dobu neurčitou, musí být použita za výše uvedených okolností?

               4)

               je zákaz, v článku 21 řeckého zákona 2190/1994, přeměny po sobě jdoucích pracovních smluv uzavřených na dobu určitou na smlouvy uzavřené na dobu neurčitou, pokud takové smlouvy měly být uzavřeny na dobu určitou za účelem pokrytí výjimečných nebo sezónních potřeb zaměstnavatele, avšak směřují k pokrytí jeho stálých a soustavných a potřeb, slučitelný se zásadou efektivity práva Společenství a účelem ust. 5 odst. 1 a 2 ve spojení s ustanovením 1 dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která tvoří nedílnou součást směrnice Rady 1999/70/ES (Úř. věst. 1999 L 175, s. 43)?


title: Věc C-410/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. ledna 2011 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/10

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. ledna 2011 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-410/10) (1)

   2011/C 120/26
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc F-115/10: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2010 — Jacques Biwer a další v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/66

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2010 — Jacques Biwer a další v. Komise
   (Věc F-115/10)
   ()
   2011/C 30/130
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jacques Biwer (Bascharage, Lucembursko) a další (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, na základě kterého se určité finanční pomoci členského státu studentům vyššího vzdělávání považují za dávky téže povahy jako jsou rodinné přídavky a tyto finanční pomoci se odpočítávají od příspěvku na vzdělání poskytovaného úředníkům, kteří jsou rodiči těchto studentů

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí PMO-Lucemburk (Úřad pro správu a vyplácení individuálních nároků Evropské komise), které nebylo žalobcům oznámeno a na základě kterého budou určité finanční pomoci lucemburského státu poskytované prostřednictvím CEDIES studentům vyššího vzdělávání v této zemi nebo v zahraničí od této chvíle považovány za dávky téže povahy jako jsou dávky vyplácené podle článků 1, 2 a 3 přílohy VII služebního řádu a na základě čl. 67 odst. 2 budou odpočítávány od příspěvků na vzdělání poskytovaných úředníkům, kteří jsou rodiči těchto studentů;

               —

               zrušit výplatní pásky žalobců vyhotovené na základě výše uvedeného rozhodnutí, a to od ledna 2010 a dále a vyhotovit počínaje lednem 2010 nové pozměněné výplatní pásky;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-244/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 30. dubna 2013 — Ewaen Fred Ogieriakhi v. Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General, An Post

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 30. dubna 2013 — Ewaen Fred Ogieriakhi v. Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General, An Post
   (Věc C-244/13)
   2013/C 189/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ewaen Fred Ogieriakhi

      Žalovaní: Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General, An Post

      Předběžné otázky

               1)

               Lze pro účely čl. 16 odst. 2 směrnice 2004/38/ES (1) mít za to, že manžel občana Unie, který v rozhodné době nebyl státním příslušníkem členského státu, „s občanem Unie v hostitelském členském státě nepřetržitě legálně pobýva[l] po dobu pěti let“ za okolností, kdy v květnu 1999 byli manželé sezdáni, v říjnu 1999 bylo uděleno právo pobytu, nejpozději počátkem roku 2002 žili manželé odděleně a koncem roku 2002 již bydleli s jinými partnery?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1 a s ohledem na to, že státní příslušník třetí země, který uplatňuje právo na trvalý pobyt na základě čl. 16 odst. 2 a nepřetržitého pobytu po dobu pěti let před dubnem 2006, musí rovněž prokázat, že jeho pobyt byl mimo jiné v souladu s požadavky čl. 10 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1612/68 (2), znamená skutečnost, že během uvedeného pětiletého období občan Unie opustil společný domov a státní příslušník třetí země začal žít s jinou osobou v jiném společném domově, který nezajišťoval (předchozí) manžel-občan Unie, že nejsou splněny požadavky čl. 10 odst. 3 nařízení 1612/68?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1 a záporné odpovědi na otázku 2, je pro účely posouzení, zda členský stát nesprávně provedl nebo jinak selhal při uplatňování požadavků čl. 16 odst. 2 směrnice 2004/38, skutečnost, že vnitrostátní soud projednávající žalobu na náhradu škody za porušení unijního práva považoval za nutné položit předběžné otázky ohledně nároku žalobce na trvalý pobyt, sama o sobě faktorem, který je třeba zohlednit při určení, zda bylo porušení unijního práva zjevné?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77)

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2)


title: Věc C-436/12 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. června 2013 — Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, v likvidaci v. Evropská komise, Italská republika ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpora — Podpory poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/51

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. června 2013 — Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, v likvidaci v. Evropská komise, Italská republika
   (Věc C-436/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpora - Podpory poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia)
   2013/C 225/91
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, v likvidaci (zástupci: A. Vianello, A. Bortoluzzi a A. Veglianiti, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a D. Grespan, zmocněnci), Italská republika

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2012, Compagnia Generale delle Acque v. Komise (T-264/00), kterým Tribunál zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích (Úř. věst. L 150, s. 50) — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Dopad na hospodářskou soutěž — Rozsah kontroly — Důkazní břemeno — Povinnost uvést odůvodnění

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc T-175/12: Žaloba podaná dne 12. dubna 2012 — Deutche Börse v. Komise

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/25

         Žaloba podaná dne 12. dubna 2012 — Deutche Börse v. Komise
   (Věc T-175/12)
   2012/C 174/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutche Börse AG (Frankfurt am Main, Německo) (zástupci: C. Zschocke, J. Beninca a T. Schwarze, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise COMP/M.6166 Deutsche Börse/NYSE Euronext ze dne 1. února 2012; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná správně neposoudila horizontální soutěžní tlaky, kterým účastníci podléhají, jelikož přezkum obchodování s deriváty „over-the-counter“ (deriváty OTC) ze strany Komise a její tvrzení, že účastníci vytvářejí vzájemně tlak na své burzovní náklady, jsou stiženy nesprávným právním a skutkovým posouzením. Krom toho je tvrzení Komise, podle kterého účastníci vykonávají soutěžní tlak jeden na druhého v oblasti inovace, zjevně nesprávné a její analýza soutěže mezi transakčními platformami není založena na přesvědčivých a koherentních důkazech. Mimoto Komise dostatečně nepřezkoumala omezení spojené s poptávkou, neboť nepřezkoumala a neposoudila zásadní úlohu zákazníků účastníků, mezi kterými jsou hlavní účastníci obchodování s OTC, ani neprovedla jakoukoliv kvantitativní analýzu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že posouzení nárůstu efektivnosti uplatněného účastníky provedené žalovanou je zjevně nesprávné a není podepřeno prokazatelnými a koherentními důkazy. Komise nesprávně uznala, že pouze některý nárůst efektivnosti je ověřitelný, souvisí s fůzí a může vést přímo k zisku pro zákazníky, a nesprávně tvrdila, že nebyl dostatečný pro vyrovnání účinků fůze na soutěž. Pokud jde o její posouzení jak úspor provedených v oblasti záruky tak pozitivních účinků na likviditu, porušila Komise právo účastníků na vyslechnutí, když se opřela o důkazy a argumenty předložené po slyšení, ke kterým se účastníci nemohli vyjádřit. Teorie Komise o „zpětném odebrání“ a její posouzení souvislosti úspor ohledně záruky s fůzí byly založeny na nových teoriích a požadavcích, které se neopírají o pokyny Komise k horizontálnímu spojování podniků (1).

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná neposoudila přiměřeně opravná opatření navrhovaná účastníky. Odmítnutí závazku týkajícího se úplného zastavení činnosti NYX (žalobkyně a NYSE Euronex) ohledně obchodu s deriváty „single equity“, včetně zastavení nástroje BClear NYX, je založeno na nesprávných důkazech. Údajná „symbióza“ mezi deriváty „single equity“ a deriváty „equity index“ neexistuje, odporuje vlastní analýze Komise v oblasti definice trhu a při jejím uplatnění byla porušena práva účastníků na obhajobu. Odmítnutí závazku týkajícího se udělování licencí ze strany Komise je nesprávné a odporuje závěrům týkajícím se soutěže v oblasti technologie.

      (1)  Pokyny k horizontálnímu spojování podniků s ohledem na nařízení Rady o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2004, C 31, s. 5).


title: Věc T-87/14: Žaloba podaná dne 7. února 2014 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/30

         Žaloba podaná dne 7. února 2014 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada
   (Věc T-87/14)
   2014/C 129/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherán, Írán); Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teherán); Khazar Shipping Lines (Anzali Free Zone, Írán); IRISL Europe GmbH (Hamburk, Německo); IRISL Marine Services and Engineering Co. (Qeshm Island, Írán); Irano Misr Shipping Co. (Teherán); Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teherán); Shipping Computer Services Co. (Teherán); Soroush Sarzamin Asatir Ship Management (Teherán); South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teherán); a Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teherán) (zástupci: F. Randolph, QC, M. Lester, Barrister, a M. Taher, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2013/685/SZBP ze dne 26. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 316, s. 46), a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1203/2013 ze dne 26. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 316, s. 1), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyň;

               —

               určil, že rozhodnutí Rady 2013/497/SZBP ze dne 10. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 272, s. 46), a nařízení Rady (EU) č. 971/2013 ze dne 10. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 272, s. 1), je nepoužitelné;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně vznášejí „námitku protiprávnosti“ ve snaze o prohlášení říjnových opatření za protiprávní v rozsahu, v němž postrádají platný právní základ, porušují legitimní očekávání žalobkyň a zásady neodvolatelnosti, právní jistoty, non bis in idem a překážky věci rozsouzené, diskriminují společnost IRISL a neodůvodněně nebo nepřiměřeně porušují její základní práva, porušují právo žalobkyň na obhajobu a představují zneužití pravomoci ze strany Rady.
   Na podporu zrušení napadených opatření předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že pro napadená opatření neexistuje platný právní základ.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když do svého rozhodnutí zahrnula každou z žalobkyň.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila právo žalobkyň na obhajobu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadená opatření porušují legitimní očekávání žalobkyň a zásadu neodvolatelnosti, právní jistoty, překážky věci rozsouzené, non bis in idem a zákazu diskriminace.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadená opatření bezdůvodně a nepřiměřeně porušují základní práva žalobkyň, zejména jejich právo na dobrou pověst a právo na respektování jejich vlastnictví.


title: Věc C-76/06 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. června 2007 – Britannia Alloys & Chemicals Ltd. v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Pokuty — Pojem předchozí hospodářský rok relevantní pro stanovení maximální výše pokuty)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. června 2007 – Britannia Alloys & Chemicals Ltd. v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-76/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Pokuty - Pojem „předchozí hospodářský rok“ relevantní pro stanovení maximální výše pokuty)
   (2007/C 170/11)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Britannia Alloys & Chemicals Ltd. (zástupci: S. Mobley a M. Commons, Solicitors)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupce: F. Castillo de la Torre, zmocněnec)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 29. listopadu 2005, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise (T-33/02), kterým se zamítá jako neopodstatněný návrh na částečné zrušení konečného rozhodnutí Komise C(2001)4237 ze dne 11. prosince 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Věc COMP/E-1/37.027 – Fosfát zinku) nebo podpůrně na snížení pokuty uložené navrhovatelce – Porušení čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17/62 – Porušení zásad rovnosti a právní jistoty
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Britannia Alloys & Chemicals Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc C-434/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus – Finsko) – trestní řízení proti Janu-Eriku Andersovi Ahokainenovi, Matimu Leppikovi (Volný pohyb zboží — Články 28 ES a 30 ES — Vnitrostátní právní úprava zakazující, bez předchozího povolení, dovoz nedenaturovaného etylalkoholu s obsahem alkoholu vyšším než 80 % — Opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení — Odůvodnění ochranou veřejného zdraví a veřejného pořádku)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus – Finsko) – trestní řízení proti Janu-Eriku Andersovi Ahokainenovi, Matimu Leppikovi
   (Věc C-434/04) (1)

   (Volný pohyb zboží - Články 28 ES a 30 ES - Vnitrostátní právní úprava zakazující, bez předchozího povolení, dovoz nedenaturovaného etylalkoholu s obsahem alkoholu vyšším než 80 % - Opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení - Odůvodnění ochranou veřejného zdraví a veřejného pořádku)
   (2006/C 294/14)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein oikeus
   Účastníci původního trestního řízení
   Jan-Erik Anders Ahokainen, Mati Leppik
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Korkein oikeus – Výklad článků 28 ES a 30 ES s ohledem na vnitrostátní právní úpravu, která váže dovoz nedenaturovaného etylalkoholu s obsahem alkoholu vyšším než 80 % na předchozí povolení.
   Výrok
   Články 28 ES a 30 ES nebrání takovému režimu, jako je režim zakotvený zákonem č. 1143/1994 o alkoholu [alkoholilaki (1143/1994)], podle kterého lze dovážet nedenaturovaný etylalkohol s obsahem alkoholu vyšším než 80 procent pouze s předchozím povolením, ledaže se prokáže, že za právních a skutkových okolností, které charakterizují situaci v dotčeném členském státu, lze ochrany veřejného zdraví a veřejného pořádku před škodami způsobenými alkoholem dosáhnout opatřeními, které méně ovlivňují obchod uvnitř Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc C-547/08: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 21. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/33

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 21. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-547/08) (1)

   2009/C 282/60

      Jednací jazyk: švédština

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Přidělení soudců k senátům

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/17

         Přidělení soudců k senátům
   (2008/C 197/29)
   Dne 19. a 25. září 2007 Soud prvního stupně rozhodl o zřízení osmi senátů složených z pěti soudců a osmi senátů složených ze tří soudců na období od 25. září 2007 do 31. srpna 2010.
   Dne 8. července 2008 Soud prvního stupně rozhodl změnit na období od 1. října 2008 do 31. srpna 2010 přidělení soudců následujícím způsobem:
   První rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   pí Tiili, předsedkyně senátu, p. Dehousse, pí Wiszniewska-Białecka, pí Jürimäe a p. Soldevila Fragoso, soudci.
   První senát, v němž zasedají tři soudci:
   pí Tiili, předsedkyně senátu;
   p. Dehousse, soudce;
   pí Wiszniewska-Białecka, soudkyně.
   Druhý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   pí Pelikánová, předsedkyně senátu, p. Dehousse, pí Wiszniewska-Białecka, pí Jürimäe a p. Soldevila Fragoso, soudci.
   Druhý senát, v němž zasedají tři soudci:
   pí Pelikánová, předsedkyně senátu;
   pí Jürimäe, soudkyně;
   p. Soldevila Fragoso, soudce.
   Třetí rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   p. Azizi, předseda senátu, p. Cooke, pí Cremona, pí Labucka a p. Frimodt Nielsen, soudci.
   Třetí senát, v němž zasedají tři soudci:
   p. Azizi, předseda senátu;
   pí Cremona, soudkyně;
   p. Frimodt Nielsen, soudce.
   Čtvrtý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   p. Czúcz, předseda senátu, p. Cooke, pí Cremona, pí Labucka a p. Frimodt Nielsen, soudci.
   Čtvrtý senát, v němž zasedají tři soudci:
   p. Czúcz, předseda senátu;
   p. Cooke, soudce;
   pí Labucka, soudkyně.
   Pátý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   p. Vilaras, předseda senátu, p. Šváby, p. Prek, p. Moavero Milanesi a p. Ciucă, soudci.
   Pátý senát, v němž zasedají tři soudci:
   p. Vilaras, předseda senátu;
   p. Prek, soudce;
   p. Ciucă, soudce.
   Šestý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   p. Meij, předseda senátu, p. Vadapalas, p. Papasavvas, p. Wahl, p. Čipev, p. Dittrich a p. Truchot, soudci.
   Šestý senát, v němž zasedají tři soudci:
   p. Meij, předseda senátu;

               a)

               p. Vadapalas a p. Čipev, soudci.

               b)

               p. Vadapalas a p. Truchot, soudci.

               c)

               p. Čipev a p. Truchot, soudci.

         Sedmý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   p. Forwood, předseda senátu, p. Šváby, p. Moavero Milanesi, p. Prek a p. Ciucă, soudci.
   Sedmý senát, v němž zasedají tři soudci:
   p. Forwood, předseda senátu;
   p. Šváby, soudce;
   p. Moavero Milanesi, soudce.
   Osmý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
   pí Martins Ribeiro, předsedkyně senátu, p. Vadapalas, p. Papasavvas, p. Wahl, p. Čipev, p. Dittrich a p. Truchot, soudci.
   Osmý senát, v němž zasedají tři soudci:
   pí Martins Ribeiro, předsedkyně senátu;

               a)

               p. Papasavvas a p. Wahl, soudci.

               b)

               p. Papasavvas a p. Dittrich, soudci.

               c)

               p. Wahl a p. Dittrich, soudci.

         V šestém a osmém rozšířeném senátu, v nichž zasedá pět soudců, jsou soudci, kteří zasedají s předsedou senátu, aby vytvořili kolegium o pěti soudcích, tři soudci kolegia, jemuž byla věc původně předložena, čtvrtý soudce tohoto senátu a jeden soudce druhého senátu složeného ze čtyř soudců. Posledně uvedený soudce, který není předsedou senátu, je určen na dobu jednoho roku podle pořadí stanoveného v článku 6 jednacího řádu Soudu prvního stupně.
   V šestém a osmém senátu, v nichž zasedají tři soudci, zasedá předseda senátu postupně se soudci uvedenými v písm. a), b) a c) podle kolegia, k němuž náleží soudce zpravodaj. Ve věcech, v nichž je soudcem zpravodajem předseda senátu, zasedá předseda senátu střídavě se soudci každého tohoto kolegia podle pořadí zápisu věcí do rejstříku, aniž by tím byl dotčen případ spolu souvisejících věcí.
   Kasační senát
   Dne 8. července 2008 Soud prvního stupně rozhodl, že se kasační senát skládá na období od 1. října 2008 do 30. září 2009 z předsedy Soudu a podle rotačního systému ze dvou předsedů senátu.
   Soudci, kteří zasedají s předsedou kasačního senátu, aby vytvořili rozšířené kolegium o pěti soudcích, jsou tři soudci kolegia, jemuž byla věc původně předložena, a podle rotačního systému dva předsedové senátů.
   Kritéria přidělování věcí senátům
   Dne 8. července 2008 Soud prvního stupně stanovil v souladu s článkem 12 jednacího řádu následující kritéria přidělování věcí senátům na období od 1. října 2008 do 30. září 2009:

               1.

               Kasační opravné prostředky podané proti rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu jsou přidělovány po podání návrhu, aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, kasačnímu senátu.

               2.

               Jiné věci, než jsou věci uvedené v odstavci 1, jsou přidělovány po podání návrhu nebo žaloby, aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, senátům složeným ze tří soudců.
               Věci uvedené v tomto odstavci jsou přidělovány mezi senáty podle tří různých pořadí stanovených v závislosti na pořadí zápisu věcí v soudní kanceláři:

                           —

                           ve věcech týkajících se provádění soutěžních pravidel použitelných na podniky, pravidel ohledně podpor poskytnutých státy a pravidel vztahujících se na ochranná obchodní opatření;

                           —

                           ve věcech týkajících se práv duševního vlastnictví uvedených v čl. 130 odst. 1 jednacího řádu;

                           —

                           ve všech ostatních věcech.

                     V rámci těchto pořadí budou brány dva senáty, v nichž zasedají tři soudci, složené ze čtyř soudců v úvahu dvakrát při každém třetím kole.
               Předseda Soudu se může odchýlit od těchto pořadí, aby přihlédl k vzájemné souvislosti některých věcí nebo aby zajistil vyvážené rozdělení pracovního zatížení.


title: Věc C-83/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbetsdomstolen – Švédsko) – Fonnship A/S, Svenska Transportarbetareförbundet v. Svenska Transportarbetareförbundet, Fonnship A/S, Facket för Service och Kommunikation (SEKO) „Námořní doprava — Volný pohyb služeb — Nařízení (EHS) č. 4055/86 — Použitelnost na dopravu ze států, jež jsou smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP), nebo do těchto států, kterou provádí plavidla plující pod vlajkou třetí země — Protestní akce odborů vedené v přístavech takového státu ve prospěch státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou na těchto plavidlech zaměstnáni — Neexistence vlivu státní příslušnosti těchto pracovníků a plavidel na použitelnost unijního práva“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbetsdomstolen – Švédsko) – Fonnship A/S, Svenska Transportarbetareförbundet v. Svenska Transportarbetareförbundet, Fonnship A/S, Facket för Service och Kommunikation (SEKO)
   (Věc C-83/13) (1)

   („Námořní doprava - Volný pohyb služeb - Nařízení (EHS) č. 4055/86 - Použitelnost na dopravu ze států, jež jsou smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP), nebo do těchto států, kterou provádí plavidla plující pod vlajkou třetí země - Protestní akce odborů vedené v přístavech takového státu ve prospěch státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou na těchto plavidlech zaměstnáni - Neexistence vlivu státní příslušnosti těchto pracovníků a plavidel na použitelnost unijního práva“)
   2014/C 315/13
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Arbetsdomstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Fonnship A/S, Svenska Transportarbetareförbundet

      Žalovaní: Svenska Transportarbetareförbundet, Fonnship A/S, Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

      Výrok

   Článek 1 nařízení Rady (EHS) č. 4055/86 ze dne 22. prosince 1986 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi musí být vykládán v tom smyslu, že společnost, která je usazena ve státě, jenž je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, a je vlastníkem plavidla plujícího pod vlajkou třetí země, prostřednictvím kterého jsou poskytovány služby námořní dopravy ze státu, jenž je smluvní stranou této dohody, nebo do něj, se může dovolávat volného pohybu služeb pod podmínkou, že může být z důvodu, že provozuje toto plavidlo, kvalifikována jako poskytovatel těchto služeb a že příjemci těchto služeb jsou usazeni v jiných státech, jež jsou smluvní stranou uvedené dohody, než je stát, ve kterém je uvedená společnost usazena.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc C-248/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 9. června 2004 ve věci Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 9. června 2004 ve věci Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-248/04)
   (2004/C 217/23)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 9. června 2004 ve věci Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 11. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Pokud se možnost prominutí zakotvená v článku 13 nařízení EHS č. 1430/79 (1), v současnosti nahrazeného článkem 239 celního kodexu Společenství, nepoužije na dávky z cukru C, jako v tomto případě, je nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 (2) ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru a nařízení Komise (EHS) č. 2670/81 (3) ze dne 14. září 1981, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výrobu cukru nad rámec kvóty, zcela nebo částečně neplatné z důvodu absence možnosti vrácení nebo prominutí dávky z cukru C na základě důvodů vycházejících ze spravedlnosti?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, neuplatní se právní závazek uhradit dávky z cukru C nebo může příslušný orgán dotyčného členského státu a nebo Komise rozhodnout o nevyměření dávek na množství cukru C v souladu s článkem 3 nařízení EHS č. 2670/81, jestliže osobě povinné k úhradě dávky nemůže být vytýkáno podvodné jednání nebo nedbalost, které mohly způsobit to, že nedošlo k vývozu takového množství, jaké zamýšlela, a v zájmu šetření zahájeného vnitrostátními orgány za účelem zjištění porušení a vad nebyla tato osoba o tomto šetření informována?

      (1)  Úř. věst. L 175, 2.7.1979, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 177, 14.9.1981, s. 4.

      (3)  Úř. věst. L 262, 14.9.1981, s. 14.