title: Věc C-594/20: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Markkinaoikeus – Finsko) – Kuluttaja-asiamies v. MiGame Oy („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Směrnice 2011/83/EU – Spotřebitelské smlouvy – Článek 21 – ‚Komunikace po telefonu‘ – Provozování telefonní linky obchodníkem, aby jej spotřebitel mohl kontaktovat ohledně záležitostí týkajících se uzavřené smlouvy – Zřízení dvou telefonních linek, a sice zpoplatněné pevné linky a bezplatné mobilní linky, společností v rámci poprodejních služeb týkajících se uzavřených smluv – Obsah komunikačních materiálů určených zákazníkům – Přípustnost zákaznické telefonní linky, za kterou je zákazníkům účtována vyšší než základní sazba – Pojem ‚základní sazba‘“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/19

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Markkinaoikeus – Finsko) – Kuluttaja-asiamies v. MiGame Oy
      (Věc C-594/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Směrnice 2011/83/EU - Spotřebitelské smlouvy - Článek 21 - ‚Komunikace po telefonu‘ - Provozování telefonní linky obchodníkem, aby jej spotřebitel mohl kontaktovat ohledně záležitostí týkajících se uzavřené smlouvy - Zřízení dvou telefonních linek, a sice zpoplatněné pevné linky a bezplatné mobilní linky, společností v rámci poprodejních služeb týkajících se uzavřených smluv - Obsah komunikačních materiálů určených zákazníkům - Přípustnost zákaznické telefonní linky, za kterou je zákazníkům účtována vyšší než základní sazba - Pojem ‚základní sazba‘“)
      (2021/C 289/27)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Markkinaoikeus

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Kuluttaja-asiamies

         Žalovaná: MiGame Oy

         Výrok

      Článek 21 první pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby obchodník kromě telefonního čísla, které je zpoplatněno maximálně základní sazbou, poskytl svým zákazníkům telefonní číslo, které je zpoplatněno sazbou převyšující základní sazbu a které mohou použít spotřebitelé, kteří s tímto obchodníkem uzavřeli smlouvu.

         (1)  Úř. věst. C 35, 1.2.2021.


title: Věc C-325/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – BEMH, Conseil national des centres commerciaux v. Premier ministre, Ministère de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2006/123/ES – Článek 14 bod 6 – Svoboda usazování – Povolení k obchodnímu provozu vydané kolektivním orgánem – Orgán složený zejména z kvalifikovaných osob zastupujících hospodářskou strukturu – Osoby, které mohou představovat nebo zastupovat subjekty konkurující žadateli o povolení – Zákaz“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/11

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – BEMH, Conseil national des centres commerciaux v. Premier ministre, Ministère de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales
      (Věc C-325/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2006/123/ES - Článek 14 bod 6 - Svoboda usazování - Povolení k obchodnímu provozu vydané kolektivním orgánem - Orgán složený zejména z kvalifikovaných osob zastupujících hospodářskou strukturu - Osoby, které mohou představovat nebo zastupovat subjekty konkurující žadateli o povolení - Zákaz“)
      (2021/C 349/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: BEMH, Conseil national des centres commerciaux

         Žalovaní: Premier ministre, Ministère de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

         Výrok

      Článek 14 bod 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že v rámci kolektivního orgánu příslušného k vydání stanoviska k udělení povolení k obchodnímu provozu jsou přítomny kvalifikované osoby zastupující hospodářskou strukturu v příslušné spádové oblasti, a to i když se tyto osoby neúčastní hlasování o žádosti o povolení a omezují se na informování o stavu této hospodářské struktury a o vlivu projektu na tuto hospodářskou strukturu, pokud se současní nebo potenciální konkurenti žadatele účastní jmenování uvedených osob.

         (1)  Úř. věst. C 339, 12.10.2020.


title: Věc C-267/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 23. dubna 2021 – Uniqa Asigurări SA v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 23. dubna 2021 – Uniqa Asigurări SA v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Věc C-267/21)
      (2021/C 349/19)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Uniqa Asigurări SA

         Odpůrci: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Předběžná otázka

      Mohou být při výkladu ustanovení článku 59 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané (1) hodnoty služby správy a vypořádání škod poskytované korespondenty pojišťovně, jejím jménem a na její účet, zařazeny do kategorie poradenská, inženýrská, konzultační, právní, účetní nebo jiná podobná služba, jakož i zpracování dat a poskytnutí informací?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-320/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2021 Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. dubna 2021 ve věci T-379/20, Ryanair v. Komise (SAS, Švédsko; Covid 19)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2021 Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. dubna 2021 ve věci T-379/20, Ryanair v. Komise (SAS, Švédsko; Covid 19)
      (Věc C-320/21 P)
      (2021/C 349/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair DAC (zástupci: E. Vahida a F. C. Laprévote, advokáti, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros a V. Blanc, advokátka)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Francouzská republika, Švédské království, SAS AB

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  určil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí Komise C(2020) 2366 final ze dne 24. dubna 2020 o státní podpoře SA.57061 (2020/N) – Švédsko – Náhrada škod způsobených společnosti SAS pandemií COVID-19 je neplatné; a

                  —

                  uložil Komisi, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Ryanair, a uložil vedlejším účastníkům řízení v prvním stupni a (případně) v řízení o tomto kasačním opravném prostředku, že ponesou vlastní náklady řízení;

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka šest důvodů.
      Zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl argument navrhovatelky, podle něhož Komise porušila požadavek, podle něhož podpora poskytnutá podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU neslouží k nápravě škody způsobené jediné oběti.
      Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu při aplikaci čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a zásady proporcionality ve vztahu ke škodě způsobené společnosti SAS AB pandemií COVID-19.
      Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl argument navrhovatelky, podle něhož došlo k neodůvodněnému porušení zásady zákazu diskriminace.
      Začtvrté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu, když zamítl navrhovatelčin argument týkající se porušení svobody usazování a volného pohybu služeb.
      Zapáté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu, pokud jde o to, že nebylo zahájeno formální vyšetřovací řízení.
      Zašesté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkového stavu, pokud jde o to, že nebylo uvedeno odůvodnění.


title: Věc C-354/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 4. června 2021 – R.J.R. v. Valstybės įmonė Registrų centras

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 4. června 2021 – R.J.R. v. Valstybės įmonė Registrų centras
      (Věc C-354/21)
      (2021/C 349/24)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: R.J.R.

         Odpůrce: Valstybės įmonė Registrų centras

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 1 odst. 2 písm. l) a čl. 69 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 (1) ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, ve kterém se dotčená nemovitost nachází, podle níž mohou být vlastnická práva zapsána do katastru nemovitostí na základě evropského dědického osvědčení pouze v případě, že jsou v tomto evropském dědickém osvědčení uvedeny všechny údaje nezbytné pro zápis?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 201, s. 107


title: Věc C-742/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – B. K. v. Republika Slovenija (Ministrstvo za obrambo) („Řízení o předběžné otázce – Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků – Úprava pracovní doby – Příslušníci ozbrojených sil – Použitelnost unijního práva – Článek 4 odst. 2 SEU – Směrnice 2003/88/ES – Oblast působnosti – Článek 1 odst. 3 – Směrnice 89/391/EHS – Článek 2 odst. 2 – Činnosti vojáků – Pojem ‚pracovní doba‘ – Doba strážní služby – Spor týkající se odměny pracovníka“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/5

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – B. K. v. Republika Slovenija (Ministrstvo za obrambo)
      (Věc C-742/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků - Úprava pracovní doby - Příslušníci ozbrojených sil - Použitelnost unijního práva - Článek 4 odst. 2 SEU - Směrnice 2003/88/ES - Oblast působnosti - Článek 1 odst. 3 - Směrnice 89/391/EHS - Článek 2 odst. 2 - Činnosti vojáků - Pojem ‚pracovní doba‘ - Doba strážní služby - Spor týkající se odměny pracovníka“)
      (2021/C 349/05)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: B. K.

         Žalovaný: Republika Slovenija (Ministrstvo za obrambo)

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby ve spojení s čl. 4 odst. 2 SEU musí být vykládán v tom smyslu, že strážní služba vykonávaná vojákem je vyloučena z působnosti této směrnice:

                              —

                              pokud je tato činnost vykonávána v rámci jeho počátečního vzdělávání, operačního výcviku nebo vojenské operace v pravém slova smyslu,

                              —

                              pokud se jedná o činnost natolik zvláštní, že není vhodná pro systém rotace zaměstnanců, který by umožňoval zajistit dodržování požadavků stanovených uvedenou směrnicí,

                              —

                              pokud se s ohledem na všechny relevantní okolnosti ukáže, že tato činnost je vykonávána v rámci mimořádných událostí, jejichž závažnost a rozsah vyžadují přijetí opatření nezbytných k ochraně života, zdraví a bezpečnosti společenství a jejichž řádný průběh by byl ohrožen, kdyby musela být dodržena všechna pravidla stanovená uvedenou směrnicí,

                              —

                              nebo pokud by použití uvedené směrnice na takovouto činnost tím, že by dotčeným orgánům byla uložena povinnost zavést systém rotace nebo plánování pracovní doby, mohlo být provedeno pouze na úkor řádného provedení vojenských operací v pravém slova smyslu.

                  2)

                  Článek 2 směrnice 2003/88 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby doba strážní služby, během níž je voják povinen být přítomen v kasárnách, k nimž je přidělen, ale nevykonává tam skutečnou práci, byla odměněna odlišně od doby strážní služby, během níž vykonává skutečnou pracovní činnost.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc T-527/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Aldi v. EUIPO – (CUCINA) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CUCINA – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Aldi v. EUIPO – (CUCINA)
      (Věc T-527/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CUCINA - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 349/51)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, C. Fürsen a M. Minkner, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Bosse a A. Söder, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. června 2020 (věc R 463/2020-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení CUCINA jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Aldi GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc C-272/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. června 2020 Sebastianem Veitem proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 2. dubna 2020 ve věci T-474/18, Sebastian Veit v. Evropská centrální banka

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/6

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. června 2020 Sebastianem Veitem proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 2. dubna 2020 ve věci T-474/18, Sebastian Veit v. Evropská centrální banka
      (Věc C-272/20 P)
      (2020/C 371/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Sebastian Veit (zástupce: K. Kujath, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (desátého senátu) ze dne 2. dubna 2020 ve věci T-474/18;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 3. ledna 2018 o zařazení navrhovatele s účinností od 1. ledna 2018, které bylo potvrzeno formou rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 25. května 2018;

                  —

                  uložil Evropské centrální bance náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Napadený rozsudek porušuje unijní právo. Tribunál nesprávně vyložil obecnou zásadu rovného zacházení podle článku 20, čl. 51 odst. 1 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.
      Rozhodnutí Tribunálu, že rozdílné zacházení s interními a externími uchazeči o zaměstnání při zařazování do platového stupně Evropskou centrální bankou na základě různých pravidel bylo opodstatněné, je chybné.
      Judikatura Soudního dvora týkající se výkladu ustanovení služebního řádu upravujících zařazení úředníka v aktivní službě do platového stupně, která byla použita mutatis mutandis na věc projednávanou Tribunálem, nezohledňuje skutkový stav projednávaného sporu.


title: Věc C-430/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2020 Christophem Kleinem proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 2. července 2020 ve věci T-562/19, Christoph Klein v. Evropská komise

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/7

      Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2020 Christophem Kleinem proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 2. července 2020 ve věci T-562/19, Christoph Klein v. Evropská komise
      (Věc C-430/20 P)
      (2020/C 371/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christoph Klein (zástupce: H.-J. Ahlt, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu (devátého senátu) ze dne 2. července 2020 ve věci T-562/19;

                  —

                  konstatoval, že je žaloba přípustná a že Evropská komise porušila Smlouvu tím, že v postupu podle ochranné doložky zahájeném Spolkovou republikou Německo dne 7. ledna 1998 ohledně zdravotnického prostředku „Inhaler Broncho-Air“ nesoucího označení CE zůstala nečinná a nevydala žádné rozhodnutí podle čl. 8 odst. 2 směrnice 93/42/EHS (1);

                  —

                  podpůrně, usnesení Tribunálu zrušil a věc mu vrátil k rozhodnutí;

                  —

                  uložil náhradu nákladů řízení Evropské komisi;

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Tribunál zkreslil skutkový stav a důkazy, chybně kvalifikoval skutkový stav a porušil unijní právo, zejména článek 265 SFEU a právo být vyslechnut v rozsahu, v němž považoval žalobu za opožděně podanou a odmítl oprávnění navrhovatele podat žalobu z vlastní iniciativy.
      Tribunál chybně vyložil unijní právo a porušil čl. 8 odst. 2 směrnice 93/42.
      Napadené usnesení Tribunálu je nedostatečně odůvodněné.

         (1)  Směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. 1993, L 169, s. 1).


title: Věci T-778/16 a T-892/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2020 – Irsko a další v. Komise („Státní podpory – Podpora provedená Irskem – Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a protiprávní a nařizuje její vrácení – Předběžná daňová rozhodnutí (tax rulings) – Selektivní daňová zvýhodnění – Zásada obvyklých tržních podmínek“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/8

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2020 – Irsko a další v. Komise
      (Věci T-778/16 a T-892/16) (1)

      („Státní podpory - Podpora provedená Irskem - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a protiprávní a nařizuje její vrácení - Předběžná daňová rozhodnutí (tax rulings) - Selektivní daňová zvýhodnění - Zásada obvyklých tržních podmínek“)
      (2020/C 371/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce ve věci T-778/16: Irsko (zástupci: K. Duggan, M. Browne, J. Quaney, A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s P. Gallagherem, M. Collinsem, SC, P. Bakerem, QC, S. Kingston, C. Donnelly, A. Goodman a B. Dohertym, barristers)

         Žalobkyně ve věci T-892/16: Apple Sales International (Cork, Irsko), Apple Operations Europe (Cork) (zástupci: A. von Bonin, E. van der Stok, advokáti, D. Beard, QC, A. Bates, L. Osepciu a J. Bourke, barristers)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P.-J. Loewenthal a R. Lyal, zmocněnci)

         Vedlejší účastník řízení ve věci T-778/16 podporující žalobce: Lucemburské velkovévodství (zástupci: T. Uri, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a S. Naudinem, advokáty)

         Vedlejší účastník řízení ve věci T-892/16 podporující žalobkyně: Irsko (zástupci: K. Duggan, J. Quaney, M. Browne, A. Joyce, ve spolupráci s P. Gallagherem, M. Collinsem, P. Bakerem, S. Kingston, C. Donnelly a B. Dohertym)

         Vedlejší účastnice řízení ve věci T-778/16 podporující žalovanou: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz a A. Kramarczyk-Szaładzińska, zmocněnci)

         Vedlejší účastník řízení ve věci T-892/16 podporující žalovanou: Kontrolní úřad ESVO (zástupci: C. Zatschler, M. Sánchez Rydelski a C. Simpson, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2017/1283 ze dne 30. srpna 2016 o státní podpoře SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP) poskytnuté Irskem ve prospěch společnosti Apple (Úř. věst. 2017, L 187, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  Věci T-778/16 a T-892/16 se spojují pro účely tohoto rozsudku.

                  2)

                  Rozhodnutí Komise (EU) 2017/1283 ze dne 30. srpna 2016 o státní podpoře SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP) poskytnuté Irskem ve prospěch společnosti Apple se zrušuje.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Irskem ve věci T-778/16, jakož i náklady řízení vynaložené společnostmi Apple Sales International a Apple Operations Europe.

                  4)

                  Irsko ve věci T-892/16, Lucemburské velkovévodství, Polská republika a Kontrolní úřad ESVO ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc T-371/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2020 – Itinerant Show Room v. EUIPO – Save the Duck (FAKE DUCK) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie FAKE DUCK – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie SAVE THE DUCK – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Relevantní veřejnost – Podobnost výrobků a služeb – Podobnost označení – Globální posouzení nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/9

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2020 – Itinerant Show Room v. EUIPO – Save the Duck (FAKE DUCK)
      (Věc T-371/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie FAKE DUCK - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie SAVE THE DUCK - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Relevantní veřejnost - Podobnost výrobků a služeb - Podobnost označení - Globální posouzení nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 371/07)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Itinerant Show Room Srl (San Giorgio in Bosco, Itálie) (zástupci: A. Visentin, M. Cartella a B. Cartella, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Capostagno, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Save the Duck SpA (Milán, Itálie) (zástupce: M. De Vietro, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. dubna 2019 (věc R 1117/2018-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Forest Srl a Itinerant Show Room.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Itinerant Show Room S.r.l. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 263, 5.8.2019.


title: Věc T-376/17: Usnesení Tribunálu ze dne 17. srpna 2020 – Polsko v. Komise („EZZF a EZFRV – Pozastavení finanční pomoci – Podpory pro předběžné uznání seskupení producentů v odvětví ovoce a zeleniny – Zánik právního zájmu na podání žaloby – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/10

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. srpna 2020 – Polsko v. Komise
      (Věc T-376/17) (1)

      („EZZF a EZFRV - Pozastavení finanční pomoci - Podpory pro předběžné uznání seskupení producentů v odvětví ovoce a zeleniny - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2020/C 371/08)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, B. Paziewska, M. Pawlicka a K. Straś, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: X. Lewis, M. Kaduczak a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žádost založená na článku 263 SFEU a směřující ke zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C (2017) 2104 final ze dne 4. dubna 2017, kterým se prodlužuje pozastavení měsíčních plateb ve prospěch Polské republiky týkajících se podpor pro předběžné uznání seskupení producentů v odvětví ovoce a zeleniny v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF)

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodovat.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 269, 14.8.2017.


title: Věc T-755/18: Usnesení Tribunálu ze dne 20. srpna 2020 – FL Brüterei M-V a další v. Komise („Žaloba na neplatnost a na náhradu škody – Ekologické zemědělství – Živočišná výroba – Výjimečná pravidla produkce při nedostupnosti vstupů pro ekologické zemědělství – Použití zvířat mimo ekologický chov – Prodloužení období platnosti výjimečných pravidel produkce – Neexistence bezprostředního dotčení – Neexistence dostatečně vážného porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům – Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/10

      Usnesení Tribunálu ze dne 20. srpna 2020 – FL Brüterei M-V a další v. Komise
      (Věc T-755/18) (1)

      („Žaloba na neplatnost a na náhradu škody - Ekologické zemědělství - Živočišná výroba - Výjimečná pravidla produkce při nedostupnosti vstupů pro ekologické zemědělství - Použití zvířat mimo ekologický chov - Prodloužení období platnosti výjimečných pravidel produkce - Neexistence bezprostředního dotčení - Neexistence dostatečně vážného porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2020/C 371/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: FL Brüterei M-V GmbH (Finkenthal, Německo), Erdegut GmbH (Finkenthal), Ökofarm Groß Markow GmbH (Lelkendorf, Německo) (zástupce: H. Schmidt, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Dawes, B. Eggers a B. Hofstötter, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení čl. 1 odst. 4 prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/1584 ze dne 22. října 2018, kterým se mění nařízení (ES) č. 889/2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů, pokud jde o ekologickou produkci, označování a kontrolu (Úř. věst. 2018, L 264, s. 1), a návrh na základě článku 268 SFEU znějící zaprvé na náhradu škody, jež měla žalobkyním vzniknout v důsledku přijetí uvedeného článku, a zadruhé na náhradu škody, jež měla vzniknout společnosti FL Brüterei M-V tím, že Komise nedbala na to, aby nizozemské orgány dodržely článek 42 nařízení Komise (ES) č. 889/2008 ze dne 5. září 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů, pokud jde o ekologickou produkci, označování a kontrolu (Úř. věst. 2008, L 250, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnostem FL Brüterei M-V GmbH, Erdegut GmbH a Ökofarm Groß Markow GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 93, 11.3.2019..


title: Věc T-22/19: Usnesení Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Noguer Enríquez a další v. Komise („Žaloba na náhradu škody – Měnová dohoda mezi Unií a Andorrským knížectvím – Údajná nedbalost Komise související s obsahem této dohody – Údajná nedbalost Komise při sledování uplatňování této dohody – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/11

      Usnesení Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Noguer Enríquez a další v. Komise
      (Věc T-22/19) (1)

      („Žaloba na náhradu škody - Měnová dohoda mezi Unií a Andorrským knížectvím - Údajná nedbalost Komise související s obsahem této dohody - Údajná nedbalost Komise při sledování uplatňování této dohody - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2020/C 371/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Roser Noguer Enríquez (Andorra la Vella, Andorra), TB, Successors d’Higini Cierco García, SA (Andorra la Vella), Cierco Martínez 2 2003, SL (Andorra la Vella) (zástupci: J. Álvarez González a S. San Felipe Menéndez, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, která žalobcům údajně vznikla v důsledku nedbalosti Komise při sledování uplatňování měnové dohody uzavřené dne 30. června 2011 mezi Evropskou unií a Andorrským knížectvím a dále nedbalosti, kterou se Komise dopustila v souvislosti s obsahem této dohody.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

                  2)

                  Roser Noguer Enríquez, TB a společnostem Successors d’Higini Cierco García, SA a Cierco Martínez 2 2003, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 82, 4.3.2019.


title: Věc T-190/19: Usnesení Tribunálu ze dne 17. srpna 2020 – BF v. Komise („Žaloba pro nečinnost – Státní podpory – Provozování zařízení pro zásobování vodou a hygienických zařízení – Předběžný přezkum údajné státní podpory poskytnuté německými orgány – Druhá výzva k jednání – Přijetí stanoviska Komise – Článek 12 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (EU) č. 2015/1589 – Článek 24 odst. 2 nařízení 2015/1589 – Lhůta k podání žaloby – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/12

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. srpna 2020 – BF v. Komise
      (Věc T-190/19) (1)

      („Žaloba pro nečinnost - Státní podpory - Provozování zařízení pro zásobování vodou a hygienických zařízení - Předběžný přezkum údajné státní podpory poskytnuté německými orgány - Druhá výzva k jednání - Přijetí stanoviska Komise - Článek 12 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (EU) č. 2015/1589 - Článek 24 odst. 2 nařízení 2015/1589 - Lhůta k podání žaloby - Zjevná nepřípustnost“)
      (2020/C 371/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BF (zástupci: S. Gesterkamp, advokát a prof. C. König)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Němečková a K. P. Wojcik, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 265 SFEU znějící na konstatování, že Komise protiprávně nepřijala rozhodnutí o ukončení předběžného přezkumu týkajícího se údajné státní podpory poskytnuté německými orgány společnosti A na straně jedné a společnosti B na straně druhé.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  BF ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-272/19: Usnesení Tribunálu ze dne 31. července 2020 – TO v. ESVČ („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody – Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Odmítnutí přijetí z důvodu nezpůsobilosti plnit služební povinnosti – Lhůta pro podání žaloby – Kogentní charakter – Opožděnost – Počítání lhůty – Určení data, od kterého se dotyčný mohl seznámit s obsahem rozhodnutí – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/12

      Usnesení Tribunálu ze dne 31. července 2020 – TO v. ESVČ
      (Věc T-272/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Odmítnutí přijetí z důvodu nezpůsobilosti plnit služební povinnosti - Lhůta pro podání žaloby - Kogentní charakter - Opožděnost - Počítání lhůty - Určení data, od kterého se dotyčný mohl seznámit s obsahem rozhodnutí - Zjevná nepřípustnost“)
      (2020/C 371/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: TO (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. Spáč, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení zaprvé rozhodnutí ESVČ ze dne 15. června 2018, kterým byla žalobkyně informována, že nesplňuje všechny podmínky pro přijetí stanovené v článku 82 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie a nemůže být přijata jako smluvní zaměstnankyně v ESVČ, a zadruhé rozhodnutí téhož orgánu ze dne 14. ledna 2019, které se týkalo zamítnutí její stížnosti ze dne 14. září 2018, a kromě toho na přiznání náhrady škody, která žalobkyni údajně vznikla.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  TO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-604/19: Usnesení Tribunálu ze dne 3. srpna 2020 – Inova Semiconductors v. EUIPO – Venta Servicio LED (ISELED) („Ochranná známka Evropské unie – Vzdání se práv k vyznačení Evropské unie na základě mezinárodního zápisu – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/13

      Usnesení Tribunálu ze dne 3. srpna 2020 – Inova Semiconductors v. EUIPO – Venta Servicio LED (ISELED)
      (Věc T-604/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Vzdání se práv k vyznačení Evropské unie na základě mezinárodního zápisu - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2020/C 371/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Inova Semiconductors GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: T. Schmidpeter, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Venta Servicio LED, SL (Martorell, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. června 2019 (věc R 2149/2018 1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Venta Servicio LED a Inova Semiconductors.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Společnost Inova Semiconductors GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 363, 28.10.2019.


title: Věc T-613/19: Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2020 – ENIL Brussels Office a další v. Komise („Žaloba na neplatnost – EFRR – Operační program ‚Růst regionů‘ – Prioritní osa č. 5 (Oblastní sociální infrastruktura) – Grant na podporu deinstitucionalizace služeb pro dospělé a osoby se zdravotním postižením – Odmítnutí odvolat výzvu k předkládání návrhů na žádost organizací, jejichž cílem je ochrana a zastupování osob se zdravotním postižením – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/14

      Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2020 – ENIL Brussels Office a další v. Komise
      (Věc T-613/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - EFRR - Operační program ‚Růst regionů‘ - Prioritní osa č. 5 (Oblastní sociální infrastruktura) - Grant na podporu deinstitucionalizace služeb pro dospělé a osoby se zdravotním postižením - Odmítnutí odvolat výzvu k předkládání návrhů na žádost organizací, jejichž cílem je ochrana a zastupování osob se zdravotním postižením - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2020/C 371/15)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office) (Brusel, Belgie), Validity Foundation-Mental Disability Advocacy Centre (Budapešť, Maďarsko), Center for Independent Living Association (Sofie, Bulharsko) (zástupci: B. Van Vooren a L. Gorywoda, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a J. Hradil, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení dopisu Komise ze dne 24. května 2019, ve kterém tento orgán zaujal stanovisko k výzvě k jednání, kterou mu zaslali žalobci na základě článku 265 SFEU v dopise ze dne 26. dubna 2019 a jejímž cílem v podstatě bylo, aby Komise odvolala výzvu k předkládání návrhů na poskytnutí grantů v rámci řízení „Podpora deinstitucionalizace sociálních služeb pro starší osoby a osoby se zdravotním postižením“ (BG16RFOP0001-5.002) a všechny související platby.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office), Validity Foundation-Mental Disability Advocacy Centre a Center for Independent Living Association se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 413, 9.12.2019.


title: Věc T-801/19: Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2020 – DTE Systems v. EUIPO – Speed Buster (PedalBox +) („Žaloba na neplatnost – Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie PedalBox + – Absolutní důvod pro zamítnutí – Popisný charakter – Zneužití práva – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/15

      Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2020 – DTE Systems v. EUIPO – Speed Buster (PedalBox +)
      (Věc T-801/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie PedalBox + - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Zneužití práva - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2020/C 371/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: DTE Systems GmbH (Recklinghausen, Německo) (zástupce: U. Vietmeyer, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Speed-Buster GmbH & Co. KG (Sinzig, Německo) (zástupce: C. Gries, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2019 (věc R 1934/2018-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Speed-Buster a DTE Systems.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti DTE Systems GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc T-162/20 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. srpna 2020 – Indofil Industries (Netherlands) v. EFSA („Řízení o předběžných opatřeních – Přípravky na ochranu rostlin – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Zveřejnění závěru o přezkumu provedeném EFSA k přezkumu schválení účinné látky mankozeb – Žádost o zachování důvěrnosti některých částí – Odepření přiznání důvěrného zacházení – Návrh na předběžné opatření – Neexistence fumus boni juris“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/15

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. srpna 2020 – Indofil Industries (Netherlands) v. EFSA
      (Věc T-162/20 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Přípravky na ochranu rostlin - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Zveřejnění závěru o přezkumu provedeném EFSA k přezkumu schválení účinné látky mankozeb - Žádost o zachování důvěrnosti některých částí - Odepření přiznání důvěrného zacházení - Návrh na předběžné opatření - Neexistence fumus boni juris“)
      (2020/C 371/17)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Indofil Industries (Netherlands) BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (zástupci: D. Detken a S. Gabbi, zmocněnci, ve spolupráci s G. Rusconim a O. Cesanou, advokáty)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí EFSA ze dne 28. ledna 2020, EFSA/LA/DEC/22911258/2020, týkajícího se žádosti o vnitřní přezkum rozhodnutí o žádostech žalobkyně o zachování důvěrnosti závěru o vzájemném přezkumu posouzení rizik účinné látky mankozeb.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  Usnesení ze dne 7. dubna 2020 vydané ve věci T-162/20 R se zrušuje.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-358/20 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. srpna 2020 – Net Technologies Finland v. REA („Řízení o předběžných opatřeních – Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 – 2013) – Vrácení vyplacených částek – Oznámení o dluhu – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/16

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. srpna 2020 – Net Technologies Finland v. REA
      (Věc T-358/20 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 – 2013) - Vrácení vyplacených částek - Oznámení o dluhu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2020/C 371/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Net Technologies Finland Oy (Helsinky, Finsko) (zástupci: S. Pappas a N. Kyriazopoulou, advokáti)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (zástupci: S. Payan Lagrou a V. Canetti, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Le Berreem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti dvou oznámení o dluhu, které dne 7. května 2020 vydala REA, týkajících se celkové částky ve výši 188 477,27 eura, kterou měla žalobkyně nejpozději dne 22. června 2020 zaplatit.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  Usnesení ze dne 18. června 2020, Net Technologies Finland v. REA (T-358/20 R), se zrušuje.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-494/20: Žaloba podaná dne 27. července 2020 – Satabank v. ECB

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/16

      Žaloba podaná dne 27. července 2020 – Satabank v. ECB
      (Věc T-494/20)
      (2020/C 371/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Satabank plc (St. Julians, Malta) (zástupce: O. Behrends, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 15. května 2020, kterým ECB odmítla převzít přímý dohled a dát pokyny kompetentní osobě, aby se zajistilo, že Bance není nadále odepírán přístup do jejích kanceláří, k jejím informacím, systémům, spisům, dokumentům, personálu a prostředkům.

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že ECB nesprávně předpokládala, že požadovaný postup jde nad pravomoci ECB a rovněž neposkytla přiměřené odůvodnění jejího rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje právo žalobkyně podle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že ECB porušila právo žalobkyně podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že ECB porušila právo žalobkyně podle článku 17 Listiny základních práv Evropské unie.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že ECB porušila právo žalobkyně podle článku 16 Listiny základních práv Evropské unie.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že ECB porušila povinnosti vyplývající z čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (1) a článku 67 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 (2)

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že ECB porušila zásadu, že ECB má jednat způsobem, který umožňuje jednat v souladu s regulačními povinnostmi.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že se ECB dopustila zneužití pravomoci (détournement de pouvoir).

         (1)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013 , kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).

         (2)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014 , kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (Úř. věst. L 141, 14.5.2014, s. 1).


title: Věc T-533/20: Žaloba podaná dne 24. srpna 2020 – Green Power Technologies v. Komise a Společný podnik ECSEL

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/17

      Žaloba podaná dne 24. srpna 2020 – Green Power Technologies v. Komise a Společný podnik ECSEL
      (Věc T-533/20)
      (2020/C 371/20)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Green Power Technologies, S.L. (Bollullos de la Mitación, Španělsko) (zástupci: A. León González a A. Martínez Solís, advokáti)

         Žalovaní: Evropská komise a Společný podnik ECSEL

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uznal a určil, že OLAF svou zprávou ze dne 9. července 2018, rozhodnutím potvrzujícím tuto zprávu elektronickou poštou ze dne 12. června 2020 a svým postupem v této věci porušil unijní právo, a z toho důvodu zrušil uvedenou zprávu;

                  —

                  uznal a určil, že GPTECH řádně splnila své smluvní závazky, které měla splnit na základě projektů POLLUX (100205), IoE (269374), MOTORBRAIN (270693) a AGATE (325630), a v důsledku toho určil, že výdaje, jejichž částka má být na základě inkasního příkazu 4440200016 vydaného společným podnikem ECSEL navrácena, jsou způsobilé;

                  —

                  na základě výše uvedeného určil, že výzva společného podniku ECSEL k zaplacení částky 200 930,35 eura je nepodložená a bezdůvodná, a proto zrušil inkasní příkaz vydaný společným podnikem ECSEL, jakož i pre-information letter ze dne 20. ledna 2019, na němž se zakládá;

                  —

                  podpůrně – pokud nedojde k určení neplatnosti inkasního příkazu – určil odpovědnost Komise za bezdůvodné obohacení;

                  —

                  uložil Komisi a společnému podniku ECSEL náhradu nákladů řízení, resp. v případě, že návrhovým žádáním uvedeným v této žalobě nebude vyhověno, neuložil náhradu nákladů řízení žalobkyni, a to s ohledem na složitost projednávané věci a na skutkové a právní pochybnosti, které v této věci vyvstaly.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba obsahuje návrhová žádání znějící na zrušení a návrhová žádání podaná na základě článku 272 SFEU. V souvislosti s posledně uvedenými žalobkyně navrhuje, aby Tribunál uznal, že uložení povinnosti – inkasním příkazem vydaným společným podnikem ECSEL – navrátit údajně dlužné částky a nahradit škodu je bezdůvodné.
      Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z toho, že OLAF a společný podnik ECSEL porušily základní práva Evropské unie v tom smyslu, že v důsledku obecné působnosti těchto práv nesmí žádný z těchto subjektů postupovat způsobem, při kterém by došlo k porušení základních práv a vlastního unijního práva.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že OLAF nemá znalosti o běžném provozu společnosti GPTECH a nedisponoval odborníky v oblasti výzkumu a vývoje, díky kterým by si mohl udělat jasno o jejím fungování.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z toho, že OLAF nezohlednil tvrzení společnosti GPTECH a neposkytl přílohy, ze kterých vychází jeho rozhodnutí, což představuje porušení práva na řádnou správu (článek 41 Listiny) a právo na účinnou procesní obranu (články 47 a 48 Listiny).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející ze způsobilosti výdajů, jejichž částka má být na základě napadeného inkasního příkazu navrácena, a z porušení bodů II.4, II.7.1, II.14.1.a), b), c) a f), jakož i II.15 7th Researh Framework Programme Grant Agreement.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod, vycházející z bezdůvodného obohacení ze strany společného podniku ECSEL, protože projekty byly provedeny řádně a včas.


title: Věc T-552/20: Žaloba podaná dne 2. září 2020 – MD v. Komise

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/18

      Žaloba podaná dne 2. září 2020 – MD v. Komise
      (Věc T-552/20)
      (2020/C 371/21)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: MD (zástupkyně: A. Ricci, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba je podána proti rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AD14 při povyšování za rok 2019 (administrativní sdělení č. 32-2019 ze dne 14. listopadu 2019).
      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti. V tomto ohledu uplatňuje následující:

                              —

                              V rozhodnutí o zamítnutí stížnosti orgán oprávněný ke jmenování neuvádí individuální a relevantní důvod pro rozhodnutí nepovýšit jej;

                              —

                              úplné opomenutí odůvodnění ve vztahu ke druhé výtce stížnosti (porušení rovného zacházení, zejména při zvážení srovnatelných zásluh);

                              —

                              nedostatečné odůvodnění ve vztahu ke třetí výtce stížnosti (porušení čl. 6 odst. 2 služebního řádu).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 45 služebního řádu, zejména z důvodu neexistence účinného zvážení srovnatelných zásluh úředníků. V tomto ohledu uplatňuje následující:

                              —

                              Zjevně nesprávné posouzení, pokud jde o míru odpovědnosti, kterou měl žalobce po celé referenční období, ve srovnání s odpovědností ostatních povýšených úředníků uvedených v žalobě;

                              —

                              zjevně nesprávné posouzení, pokud jde o používání jiných jazyků, než je mateřský jazyk, při výkonu služebních povinnosti, ve srovnání s ostatními povýšenými úředníky uvedenými v žalobě.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z diskriminace na základě věku ve vztahu k údajnému „užitečnému účinku“ každého povýšení. V tomto ohledu uplatňuje následující:

                              —

                              Tvrzení, že nepovýšení žalobce bylo odůvodněno absencí finanční výhody povýšení jako takového z důvodu věku žalobce blížícího se důchodovému věku;

                              —

                              zákaz diskriminace na základě věku a zavedení protiprávního ekonomického kritéria mezi podpůrná kritéria pro povýšení.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 6 odst. 2 služebního řádu. V tomto ohledu uplatňuje následující:

                              —

                              Nedodržení pětiletého průměru pro povýšení do platové třídy AD14;

                              —

                              nesdělení informací ohledně dodržení čl. 6 odst. 2 zaměstnancům Komise, ani žalobci v odpovědi na jeho stížnost;

                              —

                              vzhledem ke specifickému kontextu nese žalovaná administrativa důkazní břemeno.


title: Věc T-556/20: Žaloba podaná dne 4. září 2020 – D&A Pharma v. Komise a EMA

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/19

      Žaloba podaná dne 4. září 2020 – D&A Pharma v. Komise a EMA
      (Věc T-556/20)
      (2020/C 371/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Debregeas et associés Pharma (D&A Pharma) (Paříž, Francie) (zástupci: N. Viguié a D. Krzisch, advokáti)

         Žalované: Evropská komise a Evropská agentura pro léčivé přípravky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 6. července 2020 o zamítnutí registrace humánního léčivého přípravku „Hopveus – natrium-oxybutyrát“ na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004;

                  —

                  uložil Evropské komisi a EMA náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení čl. 62 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky, a dále článku 11 jednacího řádu Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky (dále jen „výbor CHMP“). Žalobkyně tvrdí, že řízení, které vedlo k přijetí stanoviska výboru CHMP, je stiženo vadami, neboť výbor CHMP měl konzultovat – jakmile o to byl požádán v souvislosti s přezkumem žádosti o podmínečnou registraci pro léčivý přípravek Hopveus – vědeckou poradní skupinu „Scientific Advisory Group on Psychiatry“, která je příslušným a nezávislým orgánem. Výbor CHMP tak však neučinil.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 63 odst. 2 nařízení č. 726/2004 spočívajícího v tom, že řízení před výborem CHMP bylo stiženo nedostatkem nestrannosti z důvodu konfliktů zájmů některých odborníků výboru ad hoc svolaného výborem CHMP. Žalobkyně má za to, že se odborníci, kteří pracují mimo jiné jakožto poradci farmaceutických společností v souvislosti s vývojem léčebných metod, jež mohou konkurovat léčivému přípravku Hopveus, nemohou účastnit skupin odborníků sestavených ad hoc. Jejich účastí tedy nebyla dodržena zásada objektivní nestrannosti, jak je vymezena unijním soudem a Evropským soudem pro lidská práva, a tato účast založila důvodné podezření ohledně neutrality a objektivity přezkumu žádosti o podmínečnou registraci předložené žalobkyní.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že zápis ze schůze výboru ad hoc ze dne 6. dubna 2020 nedodržuje ustanovení bodu 3.7 dokumentu EMA nazvaného „Mandát, cíle a jednací řád vědeckých poradních skupin (SAG) a skupin odborníků ad hoc“.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise tím, že zamítla udělení podmínečné registrace z důvodu, že „poměr rizika a prospěšnosti léčivého přípravku Hopveus [nebyl] příznivý“, porušila rámec stanovený nařízením Komise (ES) č. 507/2006 ze dne 29. března 2006 o podmínečné registraci pro humánní léčivé přípravky spadající do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004, a tím v napadeném rozhodnutí porušila zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace. Podle žalobkyně tento závěr spočívá na nesprávném právním posouzení a na zjevně nesprávném posouzení, jelikož nařízení č. 507/2006 nepodmiňuje udělení podmínečné registrace tím, že žadatel předloží vyčerpávající klinické údaje, u nichž nejsou metodologická omezení. Podmínečné registrace jsou udělovány „na základě méně úplných údajů, než bývá obvyklé, a na základě zvláštních povinností“. V projednávané věci byly tyto studie dokonce posouzeny Farmakovigilančním výborem pro posuzování rizik léčiv (dále jen „výbor PRAC“) a výborem CHMP v rámci ročního hodnocení léčivých přípravků na bázi natrium-oxybutyrátu, a jejich platnost byla tedy potvrzena tímto orgánem a Evropskou komisí pro bioekvivalentní léčivý přípravek Alcover. Žalobkyně uzavírá, že EMA proto nemohla mít za to, že omezení studií předložených žalobkyní, z nichž některé byly potvrzeny vědeckým stanoviskem z roku 2010, byla významná a určující, pokud jde o podmínečnou registraci, jestliže podobná kritika nebyla vyslovena v rámci nepodmínečných registrací udělených konkurentům.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise tím, že zamítla udělení podmínečné registrace z důvodu, že „poměr rizika a prospěšnosti léčivého přípravku Hopveus [nebyl] příznivý“, ve svém rozhodnutí porušila zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace a současně se dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušení článku 16 nařízení č. 726/2004. Žalobkyně tvrdí, že útvary EMA (výbor CHMP a výbor PRAC) vydaly protichůdná stanoviska k poměrům rizika a prospěšnosti léčivých přípravků Alcover a Hopveus, přestože je bioekvivalence těchto léčivých přípravků uznána a oba z nich jsou určeny k léčbě stejného onemocnění. Tato protichůdná stanoviska nelze vysvětlit žádným objektivním rozdílem, zejména s ohledem na cíle evropských právních předpisů týkajících se léčivých přípravků. Kromě toho se poměr rizika a prospěšnosti nemůže lišit mezi analýzou učiněnou před registrací a analýzou učiněnou po registraci.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušilo zásadu rovného zacházení a zásadu soudržnosti stanovisek útvarů EMA, jakož i zásadu řádné správy, jelikož výbor CHMP a výbor PRAC neustále vydávaly protichůdná stanoviska ohledně ambulantního či nemocničního předepisování léčivých přípravků Hopveus a Alcover.


title: Věc T-558/20: Žaloba podaná dne 8. září 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Huawei Technologies (GT10)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/21

      Žaloba podaná dne 8. září 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Huawei Technologies (GT10)
      (Věc T-558/20)
      (2020/C 371/23)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Malynicz, QC a M. Maier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Huawei Technologies Co. Ltd (Šen-čen, Čína)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie GT10 – Přihláška č. 14 738 306

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. července 2020 ve věci R 2554/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a další účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 tím, že nebyla konkrétně identifikována relevantní veřejnost;

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 tím, že nebyly zohledněny důkazy týkající se pravděpodobného vnímání starší ochranné známky Evropské unie relevantní veřejností;

                  —

                  nezohlednění dalších prvků výše uvedených námitek podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5);

                  —

                  neuplatnění vnitrostátních pravidel podle čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 tím, že nebyly zohledněny další skutečnosti vyplývající z neoprávněného používání ochranné známky.


title: Věc T-559/20: Žaloba podaná dne 7. září 2020 – Yadex International v. EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Süzme Peynir)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/22

      Žaloba podaná dne 7. září 2020 – Yadex International v. EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Süzme Peynir)
      (Věc T-559/20)
      (2020/C 371/24)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Yadex International GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: N. Johnson, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sütas süt ürünleri AS (Bursa, Turecko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis obrazové ochranné známky PINAR Süzme Peynir s vyznačením Evropské unie – Mezinárodní zápis č. 1 394 295

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. července 2020, ve věci R 2127/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a povolil stížnost žalobkyně ze dne 23. září 2019 proti rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 23. července 2019;

                  —

                  uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v odvolacím řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-560/20: Žaloba podaná dne 7. září 2020 – Yadex International v. EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/22

      Žaloba podaná dne 7. září 2020 – Yadex International v. EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz)
      (Věc T-560/20)
      (2020/C 371/25)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Yadex International GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: N. Johnson, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sütas süt ürünleri AS (Bursa, Turecko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis obrazové ochranné známky PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz s vyznačením Evropské unie – Mezinárodní zápis č. 1 396 036

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. července 2020, ve věci R 2126/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a povolil stížnost žalobkyně ze dne 23. září 2019 proti rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 23. července 2019;

                  —

                  uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v odvolacím řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-561/20: Žaloba podaná dne 8. září 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Vieta Audio (Vita)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/23

      Žaloba podaná dne 8. září 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Vieta Audio (Vita)
      (Věc T-561/20)
      (2020/C 371/26)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Malynicz QC a P. Ruess, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vieta Audio, SA (Barcelona, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Vita“ – Ochranná známka Evropské unie č. 9 993 361

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. června 2020, ve věci R 425/2020-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-562/20: Žaloba podaná dne 10. září 2020 – Upper Echelon Products v. EUIPO (Everlasting Comfort)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/24

      Žaloba podaná dne 10. září 2020 – Upper Echelon Products v. EUIPO (Everlasting Comfort)
      (Věc T-562/20)
      (2020/C 371/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Upper Echelon Products LLC (Austin, Texas, Spojené státy) (zástupkyně: M. Izquierdo Blanco, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky „Everlasting Comfort“ – Přihláška č. 11 429 637

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. července 2020, ve věci R 952/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil a udělil ochrannou známku č. 11 429 637 pro všechny požadované výrobky;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení článku 75 nařízení Rady (ES) č. 207/2009;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-566/20: Žaloba podaná dne 11. září 2020 – Residencial Palladium v. EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH)

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/24

      Žaloba podaná dne 11. září 2020 – Residencial Palladium v. EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH)
      (Věc T-566/20)
      (2020/C 371/28)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Španělsko) (zástupce: D. Solana Giménez, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH – Ochranná známka Evropské unie č. 8 564 701

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. června 2020 ve věci R 1542/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a prohlásil ochrannou známku Evropské unie č. 8 564 701 za neplatnou;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení, když založil své rozhodnutí na tom, že uvedená účastnice řízení neprokázala řádně užívání a význam nikoli pouze místní staršího nezapsaného označení GRAND HOTEL PALLADDIUM.


title: Věc T-570/20: Žaloba podaná dne 11. září 2020 – Kedrion v. EMA

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/26

      Žaloba podaná dne 11. září 2020 – Kedrion v. EMA
      (Věc T-570/20)
      (2020/C 371/30)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Kedrion SpA (Barga, Itálie) (zástupce: V. Salvatore, advokát)

         Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí; a

                  —

                  uložil Evropské agentuře pro léčivé přípravky náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba je podána proti rozhodnutí o zamítnutí potvrzující žádosti žalobkyně o přístup k dokumentům, které přijala Evropská agentura pro léčivé přípravky ve smyslu článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1) (dokument EMA/336464/2020). Předmětem této žádosti byly dokumenty předložené novým poskytovatelem služeb týkající se sběru a fragmentace krevní plazmy v Itálii poskytované italskými středisky.
      Kromě důvodů pro zamítnutí žádosti o přístup k požadovaným dokumentům, které již byly uvedeny v rozhodnutí o zamítnutí původní žádosti a které jsou částečně zopakovány v napadeném rozhodnutí, EMA dále upřesnila, že zamítnutí přístupu musí být považováno za opodstatněné vzhledem ke skutečnosti, že požadovaný dokument obsahuje i informace uvedené ve formuláři 3.2.S žádosti o registraci léčivého přípravku a rovněž informace týkající se smluvních ujednání a dohod mezi držitelem PMF (Plasma Master File) a středisky, čímž zdůraznila potřebu chránit takové informace, neboť jsou považovány za citlivé obchodní informace.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že právo na přístup k dokumentům představuje jeden ze způsobů provedení a zajištění zásady transparentnosti, která je jednou ze základních zásad, na kterých je založena samotná Unie, když je tato zásada zakotvena v článku 1 Smlouvy o Evropské unii. Dožádaná instituce se proto nemůže omezit na tvrzení, že neumožňuje přístup k dokumentu, neboť obsahuje důvěrné informace, avšak musí zevrubně a důkladně zkoumat jeho obsah, a poté umožnit přístup k dokumentu po případném vypuštění jeho částí nebo informací, které jsou považovány za citlivé obchodní informace, aby byla chráněna jejich důvěrná povaha. Agentura se nemůže obecně dovolávat ochrany obchodních ujednání nebo dohod, které by se mohly odrážet v PMF, z obavy o poškození zájmů držitele, když tato námitka není relevantní ve vztahu k žádosti o přístup k části dokumentu, která obsahuje seznam sběrných středisek.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti napadeného rozhodnutí pro zneužití pravomoci, nedostatek, nelogičnost a rozpornost odůvodnění

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001 stanoví, že i když požadovaný dokument obsahuje citlivé obchodní informace, přístup k informacím lze povolit, pokud existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění informací, které tento dokument obsahuje. V této souvislosti žalovaná, jež se odvolává na judikaturu, tvrdí, že žalobkyni přísluší, aby konkrétně uvedla okolnosti, na kterých spočívá převažující veřejný zájem, který odůvodňuje zpřístupnění dokumentů obsahujících citlivé obchodní informace. To však zaprvé nemůže zprostit dožádanou instituci povinnosti uznat převažující veřejný zájem, který odůvodňuje zpřístupnění dokumentu, je-li snadno rozpoznatelný, ani zadruhé v důsledku okolností, které uvedla žalobkyně, neopravňuje k závěru založenému na tvrzení, že jelikož na základě inspekcí vykonaných v minulosti nedošlo k žádným zjištěním, je třeba konstatovat, že k obměnám mezi podniky podílejícími se na spravování služby sběru krevní plazmy produkované transfúzními zařízeními, jakož i výrobě, skladování a dodávání léčivých přípravků pocházejících z plazmy, může docházet pravidelně, aniž by byl dotčen veřejný zájem.

         (1)  Úř. věst. 2001, L 145, s. 43.


title: Věc T-572/20: Žaloba podaná dne 7. září 2020 – Spisto v. Komise

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/27

      Žaloba podaná dne 7. září 2020 – Spisto v. Komise
      (Věc T-572/20)
      (2020/C 371/31)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Amanda Spisto (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 24. září 2019 o zamítnutí její žádosti o přezkum výběrového řízení EPSO/AD/371/19 – Field 1;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí o zamítnutí stížnosti ze dne 26. května 2020;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
      První žalobní důvod vycházející z námitky protiprávnosti oznámení o výběrovém řízení, na jehož základě bylo přijato napadené rozhodnutí, z důvodu, že toto oznámení porušuje zásady právní jistoty, transparentnosti a předvídatelnosti, nejen co se týče posouzení výběrových kritérií, nýbrž i „relevantnosti“, kterou musí členové výběrové komise EPSO hodnotit v rámci zkoušky „hodnocení talentu“.
      Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí. Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí neumožňuje po rozhodnutí výběrové komise EPSO posoudit způsob, jakým bylo provedeno hodnocení, přijatá kritéria a způsob, jakým bylo rozhodnuto o relevantnosti otázek.
      Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, kterým je stiženo napadené rozhodnutí.


title: Věc T-573/20: Žaloba podaná dne 14. září 2020 – MG v. EIB

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/28

      Žaloba podaná dne 14. září 2020 – MG v. EIB
      (Věc T-573/20)
      (2020/C 371/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: MG (zástupkyně: L. Levi a A. Blot, advokátky)

         Žalovaná: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil projednávanou žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

            a z tohoto důvodu:

                  —

                  zrušil rozhodnutí EIB ze dne 11. října 2018, kterým byl žalobci odňat nárok na rodinné přídavky (včetně zejména výdajů na péči o děti a výdajů CPE, o které EIB neoprávněně snížila výplatu žalobce až do listopadu 2019) a odvozené finanční nároky (včetně zejména daňových zvýhodnění a náhrad zdravotních výdajů dětí hrazených žalobcem);

                  —

                  v případě potřeby zrušil dopis/rozhodnutí ze dne 7. ledna 2019 o odmítnutí všech návrhů žalobce;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí EIB ze dne 30. července 2020, v němž byla vzata na vědomí neexistence smírného řešení a bylo potvrzeno rozhodnutí ze dne 11. října 2018;

                  —

                  nahradil majetkovou a nemajetkovou újmu žalobce;

                  —

                  uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení práva být vyslechnut.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení. Podpůrně žalobce vznáší námitku protiprávnosti správních ustanovení týkajících se rodinných přídavků z důvodu, že jsou v rozporu se zásadou rovnosti zacházení a se zásadou proporcionality.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 3 odst. 4 nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví podmínky a postup pro uplatňování daně ve prospěch Evropských společenství (Úř. věst. 1968, L 56, s. 8; Zvl. vyd. 01/01, s. 33), a dále ze zjevně nesprávného posouzení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 ze dne 23. října 2018 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány, institucemi a jinými subjekty Unie a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení nařízení (ES) č. 45/2001 a rozhodnutí č. 1247/2002/ES (Úř. věst. 2018, L 295, s. 39), z porušení článku 12 pracovního řádu a z porušení zásady řádné správy a povinnosti jednat s náležitou péčí. Na podporu tohoto žalobního bodu žalobce uplatňuje protiprávní přístup k jeho osobním údajům, odmítnutí žalované zahájit vyšetřování a neoprávněnou podporu, kterou žalovaná poskytla jeho bývalé manželce.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z porušení článku 41 pracovního řádu, zásady řádné správy a povinnosti jednat s náležitou péčí.


title: Věc T-581/20: Žaloba podaná dne 21. září 2020 – YP v. Komise

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/29

      Žaloba podaná dne 21. září 2020 – YP v. Komise
      (Věc T-581/20)
      (2020/C 371/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: YP (zástupci: J. Van Rossum a J.-N. Louis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 14. listopadu 2019 nepovýšit žalobkyni do platové třídy AD 14 v rámci povyšování za rok 2019;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
      První žalobní důvod vychází z porušení článku 45 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“). Žalobkyně tvrdí, že Komise nezohlednila její bohatou jazykovou kombinaci při srovnávacím přezkumu zásluh.
      Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady presumpce neviny. Žalobkyně kritizuje napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž ji automaticky vyloučilo z úředníků způsobilých k povýšení na základě správní praxe spočívající v tom, že jsou ze seznamu úředníků pro povýšení automaticky vyškrtnuta jména všech zaměstnanců, kteří jsou předmětem vyšetřování nebo jimž byla uložena správní nebo disciplinární sankce. Podle žalobkyně je taková praxe v rozporu se zásadou presumpce neviny.
      Třetí žalobní důvod vychází z porušení dohody o narovnání ze dne 18. září 2019, která byla uzavřena ve věcech T-562/18, YP v. Komise, a T-563/18, YP v. Komise. Žalobkyně má za to, že strany jsou touto dohodou vázány a musí dodržovat všechna její ustanovení.
      Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 9 odst. 3 přílohy IX služebního řádu. Žalobkyně je toho názoru, že na základě tohoto článku nelze za jednorázové porušení služebních povinností uložit více než jednu disciplinární sankci. I když automatické vyloučení ze seznamu osob navržených na povýšení a ze seznamu povýšených osob nepředstavuje jako takové disciplinární sankci, je nicméně přímým důsledkem zahájení šetření, disciplinárního řízení nebo disciplinární sankce.


title: Věc T-299/19: Usnesení Tribunálu ze dne 24. července 2020 – VG v. Komise

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/30

      Usnesení Tribunálu ze dne 24. července 2020 – VG v. Komise
      (Věc T-299/19) (1)

      (2020/C 371/34)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 230, 8.7.2019.


title: Věc T-8/20: Usnesení Tribunálu ze dne 25. srpna 2020 – Česká republika v. Komise

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/30

      Usnesení Tribunálu ze dne 25. srpna 2020 – Česká republika v. Komise
      (Věc T-8/20) (1)

      (2020/C 371/35)
      Jednací jazyk: čeština
      Předseda desátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc T-76/20: Usnesení Tribunálu ze dne 25. srpna 2020 – Česká republika v. Komise

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/30

      Usnesení Tribunálu ze dne 25. srpna 2020 – Česká republika v. Komise
      (Věc T-76/20) (1)

      (2020/C 371/36)
      Jednací jazyk: čeština
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 103, 30.3.2020.


title: Věc T-450/20: Usnesení Tribunálu ze dne 25. srpna 2020 – Tempora v. Parlament

text:
               3.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/30

      Usnesení Tribunálu ze dne 25. srpna 2020 – Tempora v. Parlament
      (Věc T-450/20) (1)

      (2020/C 371/37)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Rozsudek Soudního Dvora ze dne 16. července 2020 ve věci E-7/19 Tak – Malbik ehf. v. Islandská správa silnic a pobřeží a Þróttur ehf. (Zadávání veřejných zakázek – směrnice 2014/24/EU – veřejné zakázky na stavební práce – veřejné zakázky na služby) 2020/C 374/07

text:
               5.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/44

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 16. července 2020
      ve věci E-7/19
      Tak – Malbik ehf. v. Islandská správa silnic a pobřeží a Þróttur ehf.

            (Zadávání veřejných zakázek – směrnice 2014/24/EU – veřejné zakázky na stavební práce – veřejné zakázky na služby)

      (2020/C 374/07)
      Ve věci E-7/19, Tak – Malbik ehf. v. Islandská správa silnic a pobřeží a Þróttur ehf — ŽÁDOST podaná Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora Výborem pro vyřizování stížností v oblasti zadávání veřejných zakázek (Kærunefnd útboðsmála) ve věci výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES, a zejména čl. 2 odst. 1 bodů 6, 7 a 9 uvedené směrnice, Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 16. července 2020 rozsudek, jehož výrok zní:
      Za okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, neexistuje veřejná zakázka na stavební práce ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES. Veřejná zakázka, jejímž předmětem je poskytování jiných služeb, než které jsou uvedeny v čl. 2 odst. 1 bodu 6 směrnice 2014/24/EU, představuje veřejnou zakázku na služby ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 9 uvedené směrnice.


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Norges Høyesterett dne 30. června 2020 ve věci trestního řízení proti N (Věc E-8/20) 2020/C 374/08

text:
               5.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/45

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Norges Høyesterett dne 30. června 2020 ve věci trestního řízení proti N
      (Věc E-8/20)
      (2020/C 374/08)
      Dne 2. července 2020 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko ze dne 30. června 2020, kterou Soudnímu dvoru ESVO podal Norges Høyesterett (Nejvyššího soudu Norska) ve věci trestního řízení proti N v souvislosti s následujícími otázkami:
      Otázky týkající se právního stavu před 1. červnem 2012
      Otázka č. 1: Má být pojem „dávky v nemoci“ uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1408/71 vykládán v tom smyslu, že se vztahuje i na takovou dávku, jakou je příspěvek při hodnocení práceschopnosti (arbeidsavklaringspenger)?
      Otázka č. 2: Má být článek 22 nařízení č. 1408/71, nebo případně článek 19 vykládán v tom smyslu, že zakládá nárok na pobírání peněžitých dávek pouze v případě, že má příjemce bydliště (bosetting) v jiném státě EHP, než je příslušný stát, nebo se tento nárok vztahuje i na kratší pobyty (opphold), o něž jde v projednávané věci?
      Otázka č. 3: Jestliže se nárok vztahuje i na kratší pobyty, o něž jde v projednávané věci, má být článek 22 nařízení č. 1408/71 a jeho odkaz na povolení příslušné instituce, nebo případně článek 19 vykládán v tom smyslu, že příslušný stát může nárok osoby na převod jejího příspěvku při hodnocení práceschopnosti podmínit tím, že tato osoba musí podat žádost o povolení k pobytu (oppholde seg) v jiném státě EHP a toto povolení k pobytu získat?
      Otázka č. 4: Zjistí-li se, že nařízení č. 1408/71 nezakládá nárok na převod příspěvku při hodnocení práceschopnosti po dobu pobytu v jiném členském státě EHP, nebo tento převod není možný bez povolení příslušné instituce podle vnitrostátních pravidel, musí být rovněž určeno, zda tato vnitrostátní pravidla spadají do působnosti jiných pravidel EHP?
      Otázka č. 5: Použijí se články 28 nebo 36 Dohody o EHP v situaci, kdy má státní příslušník státu EHP krátký rekreační pobyt v jiném státě EHP?
      Otázka č. 6: Je-li odpověď na tuto otázku kladná, jedná se o omezení volného pohybu podle článku 28 Dohody o EHP nebo článku 36, jestliže vnitrostátní právo stanoví následující podmínky:

                  —

                              i)

                              příspěvek může být poskytován pouze po omezenou dobu, která podle správních oběžníků nesmí obvykle trvat déle než čtyři týdny ročně, a

                  —

                              ii)

                              pobyt v zahraničí je slučitelný s plněním povinností stanovených v rámci dané činnosti a nebrání následné kontrole ze strany příslušné instituce, a

                  —

                              iii)

                              dotyčná osoba musí požádat příslušnou instituci o povolení a toto povolení získat (a plnění oznamovací povinnosti je kontrolováno prostřednictvím oznamovacího formuláře)?

            Otázka č. 7: Jestliže podmínka uvedená v bodě i) představuje omezení volného pohybu, lze ji odůvodnit jako obecnou ochranu aspektů, z nichž vychází podmínka uvedená v bodě ii), tj. zajistit plnění povinností stanovených v rámci dané činnosti a rovněž sledování a kontrolu?
      Otázka č. 8: Jestliže podmínku uvedenou v bodě i) nelze odůvodnit a podmínky uvedené v bodech ii) a iii) představují omezení, lze podmínky uvedené v bodech ii) a iii) odůvodnit na základě stejných aspektů?
      Otázka č. 9: Jestliže lze podmínky uvedené v bodech ii) a iii) odůvodnit, je slučitelné s články 28 a 36 Dohody o EHP, aby osobě, která nepožádá o povolení k převodu příspěvku do jiného státu EHP a toto povolení nezíská a která příslušnému orgánu poskytne nesprávné informace o místě pobytu (oppholdssted), bylo nařízeno vrácení příspěvku, jenž byl tudíž podle vnitrostátního práva obdržen protiprávně?
      Otázka č. 10: Jestliže je odpověď na tuto otázku kladná, je v souladu s články 28 a 36 Dohody o EHP, aby dotčené osobě mohly být případně uloženy trestní sankce za poskytnutí nesprávných informací, na základě nichž byla příslušná instituce uvedena v omyl a poskytla proto neodůvodněné platby?
      Otázka č. 11: Je-li odpověď na otázku č. 5 záporná, použijí se články 4 nebo 6 směrnice 2004/38 na případy, kdy má státní příslušník státu EHP kratší rekreační pobyt v jiném státě EHP? Pokud se použije článek 6, ukládá toto ustanovení povinnosti státu původu? Jestliže se použijí články 4 nebo 6 a lze se jich dovolávat vůči státu původu, kladou se stejné otázky jako v případě otázek č. 6 až 10, pokud je to v daném případě vhodné.
      Otázky týkající se právního stavu po 1. červnu 2012
      Otázka č. 12: Má být pojem „dávky v nemoci“ uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení č. 883/2004 vykládán v tom smyslu, že se vztahuje i na takovou dávku, jakou je příspěvek při hodnocení práceschopnosti?
      Otázka č. 13: Má být pojem „pobývající“ uvedený v čl. 21 odst. 1 nařízení č. 883/2004, který je v čl. 1 písm. k) definován jako „dočasné bydliště“, vykládán v tom smyslu, že zahrnuje každý krátkodobý pobyt v jiném státě EHP, který nepředstavuje bydliště, včetně pobytů, o něž jde v projednávané věci?
      Otázka č. 14: Má být v případě kladné odpovědi na tuto otázku článek 21 nařízení č. 883/2004 vykládán v tom smyslu, že se vztahuje pouze na situace, kdy je lékařská diagnóza stanovena během pobytu v jiném státě EHP, nebo také situace, kdy – jako je tomu v projednávané věci – je diagnóza uznána příslušnou institucí před odjezdem?
      Otázka č. 15: Použije-li se článek 21 v takové situaci, o jakou jde v projednávané věci, je toto ustanovení, včetně podmínky „v souladu s právními předpisy, které uplatňuje“, vykládáno v tom smyslu, že příslušný stát EHP může zachovat tyto podmínky:

                  —

                              i)

                              příspěvek může být poskytován pouze po omezenou dobu, která podle správních oběžníků nesmí obvykle trvat déle než čtyři týdny ročně, a

                  —

                              ii)

                              pobyt v zahraničí je slučitelný s plněním povinností stanovených v rámci dané činnosti a nebrání následné kontrole ze strany příslušné instituce, a

                  —

                              iii)

                              dotyčná osoba musí požádat příslušnou instituci o povolení a toto povolení získat (a plnění oznamovací povinnosti je kontrolováno prostřednictvím oznamovacího formuláře)?

            Otázka č. 16: Pokud článek 21 vylučuje podmínku uvedenou v bodě i), ale nikoli podmínky uvedené v bodech ii) a iii), spadají podmínky uvedené v bodech ii) a iii) do působnosti jiných pravidel EHP (viz otázka č. 4 a násl.)?


title: Rozsudek Soudního Dvora ze dne 16. července 2020 ve věci E-8/19 Scanteam AS v. norská vláda, zastoupená Ministerstvem zahraničních věcí (Zadávání veřejných zakázek – směrnice 2014/24/EU – definice „veřejného zadavatele“ – zahraniční mise státu ESVO – použitelnost práva EHP – článek 126 Dohody o EHP – zeměpisný rozsah působnosti Dohody o EHP) 2020/C 374/09

text:
               5.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/47

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 16. července 2020
      ve věci E-8/19
      Scanteam AS v. norská vláda, zastoupená Ministerstvem zahraničních věcí

            (Zadávání veřejných zakázek – směrnice 2014/24/EU – definice „veřejného zadavatele“ – zahraniční mise státu ESVO – použitelnost práva EHP – článek 126 Dohody o EHP – zeměpisný rozsah působnosti Dohody o EHP)

      (2020/C 374/09)
      Ve věci E-8/19, Scanteam AS v. norská vláda, zastoupená Ministerstvem zahraničních věcí — ŽÁDOST podaná Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora Radou pro stížnosti v oblasti zadávání veřejných zakázek (Klagenemnda for offentlige anskaffelser) ve věci výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES začleněné do Dohody o Evropském hospodářském prostoru, Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda (soudce-zpravodaj), Per Christiansen a Bernd Hammermann, soudci, vynesl dne 16. července 2020 rozsudek, jehož výrok zní:
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek se použije na zadávací řízení prováděné zahraniční misí státu ESVO ve třetí zemi, jestliže zakázka dostatečně úzce souvisí s EHP.