title: Věc C-81/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2008 Miguelem Cabrerou Sánchezem proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 13. prosince 2007 ve věci T-242/06, Miguel Cabrera Sánchez v. OHIM a Industrias Cárnicas Valle, S.A.

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2008 Miguelem Cabrerou Sánchezem proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 13. prosince 2007 ve věci T-242/06, Miguel Cabrera Sánchez v. OHIM a Industrias Cárnicas Valle, S.A.
   (Věc C-81/08 P)
   (2008/C 128/34)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Miguel Cabrera Sánchez (zástupci: J. A. Calderón Chavero a T. Villate Consonni, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Industrias Cárnicas Valle, S.A.
   Návrhová žádání

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2007 ve věci T-242/06 za účelem zrušení dotčeného rozhodnutí vzhledem k tomu, že navrhovatel má jednoznačně za to, že ochranné známky EL CHARCUTERO (navrhovatel) a EL CHARCUTERO ARTESANO (odpůrce) jsou neslučitelné;

               —

               uložit náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel má v rozporu s rozsudkem, proti němuž směřuje kasační opravný prostředek, za to, že na ochrannou známku Společenství „El charcutero Artesano“ se vztahuje zákaz uvedený v čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (1) vzhledem k tomu, že podle námitek majitele starší ochranné známky, v tomto případě španělské ochranné známky „El Charcutero“, má být zápis novější ochranné známky zamítnut z důvodu její totožnosti a podobnosti se starší ochrannou známkou a z důvodu totožnosti a podobnosti výrobků a služeb, na které se obě ochranné známky vztahují, a navíc z toho důvodu, že existuje nebezpečí, že část veřejnosti na území, na němž je starší ochranná známka chráněná, a sice ve Španělsku, si tyto známky zamění.

      (1)  Nařízení Rady ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-357/15: Žaloba podaná dne 10. července 2015 – Evropská komise v. Slovinská republika

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/20

         Žaloba podaná dne 10. července 2015 – Evropská komise v. Slovinská republika
   (Věc C-357/15)
   (2016/C 068/26)
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Sanfrutos Cano, M. Heller, D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovinská republika
   Usnesením ze dne 29. října 2015 předseda Soudního dvora rozhodl, že se věc C-357/15 vyškrtává z rejstříku Soudního dvora a Slovinské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.


title: Věc T-127/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – El Corte Inglés v. OHIM – Baumarkt Praktiker Deutschland (PRO OUTDOOR) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PRO OUTDOOR — Starší obrazová ochranná známka Společenství OUTDOOR garden barbecue camping — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Předmět sporu před odvolacím senátem — Článek 60 a čl. 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009“

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – El Corte Inglés v. OHIM – Baumarkt Praktiker Deutschland (PRO OUTDOOR)
   (Věc T-127/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PRO OUTDOOR - Starší obrazová ochranná známka Společenství OUTDOOR garden barbecue camping - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Předmět sporu před odvolacím senátem - Článek 60 a čl. 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 380/11
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela a J. L. Rivas Zurdo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Baumarkt Praktiker Deutschland GmbH (Hamburk, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. prosince 2012 (věc R 1900/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Baumarkt Praktiker Deutschland GmbH a El Corte Inglés, SA

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. prosince 2012 (věc R 1900/2011-2) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Baumarkt Praktiker Deutschland GmbH a El Corte Inglés, SA, se v rozsahu, v němž odvolací senát nerozhodl o návrhových žádáních společnosti El Corte Inglés, SA, týkajících se nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami pro jiné dotčené výrobky než „zařízení ke zpracování dat a počítače“ spadající do třídy 9, zrušuje.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               OHIM a El Corte Inglés, SA, ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4.5.2013.


title: Věc T-217/13: Žaloba podaná dne 15. dubna 2013 — Saf-Holland v. OHIM (INTEGRAL)

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/25

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2013 — Saf-Holland v. OHIM (INTEGRAL)
   (Věc T-217/13)
   2013/C 189/53
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Saf-Holland GmbH (Bessenbach, Německo) (zástupce: M.-C. Seiler, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizace na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 31. ledna 2013 ve věci R 2087/2011-1

               —

               změnil napadené rozhdnutí v tom smyslu, že se ruší předcházející zamítavé rozhodnutí OHIM ze dne 14. září 2011

               —

               podpůrně změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že bude pokračovat řízení o zápise

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení vzniklých během odvolacího řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka INTEGRAL pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 12, 35 a 37 ‒ Přihláška slovní ochranné známky Společenství č. 9 508 466

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-304/10: Žaloba podaná dne 14. července 2010 — dm drogeriemarkt GmbH & Co. KG v. OHIM — S.E.M.T.E.E. (caldea)

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/20

         Žaloba podaná dne 14. července 2010 — dm drogeriemarkt GmbH & Co. KG v. OHIM — S.E.M.T.E.E. (caldea)
   (Věc T-304/10)
   ()
   2010/C 260/27
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: dm drogeriemarkt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Německo) (zástupci: O. Bludovsky a P. Hiller, advokáty)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: S.E.M.T.E.E. (Escaldes Engornay, Andora)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. dubna 2010 ve věci R 899/2009-1 a prostřednictvím opravy vymazat ochrannou známku žalobkyně;

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. dubna 2010 ve věci R 899/2009-1 a věc vrátit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory);

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. dubna 2010 ve věci R 899/2009-1.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v oranžové, modré a bílé barvě „caldea“ pro zboží a služby tříd 3, 35, 37, 42, 44 a 45 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5691845.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis mezinárodní ochranné známky č. 894004 slovní ochranné známky „BALEA“ pro výrobky a zboží ve třídách 3, 5 a 8.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 (1), neboť se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení, když určil, že mezi dotčenými o chrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-449/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Regione autonoma della Sardegna v. Comune di Portoscuso, za přítomnosti: Saromar Gestioni Srl, Giulio Pistis

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/15

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Regione autonoma della Sardegna v. Comune di Portoscuso, za přítomnosti: Saromar Gestioni Srl, Giulio Pistis
   (Věc C-449/15) (1)

   (2016/C 475/24)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Věc C-569/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 22. prosince 2008 – Internetportal und Marketing GmbH v. Richard Schlicht

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 22. prosince 2008 – Internetportal und Marketing GmbH v. Richard Schlicht
   (Věc C-569/08)
   (2009/C 69/40)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Internetportal und Marketing GmbH.

      Žalovaný: Richard Schlicht.
   Předběžné otázky

               1.

               Má být čl. 21 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně .eu a zásady, jimiž se řídí registrace (1) vykládán tak, že právo ve smyslu tohoto ustanovení existuje také tehdy,

                           a)

                           jestliže ochranná známka byla získána bez úmyslu ji používat pro výrobky a služby pouze za účelem, aby bylo možné požádat v první etapě registrace po etapách o registraci domény, která je shodná s druhovým označením vycházejícím z německého jazyka?

                           b)

                           jestliže se ochranná známka, která je základem pro registraci domény a která je shodná s druhovým označením vycházejícím z německého jazyka, od domény odlišuje v tom smyslu, že ochranná známka obsahuje zvláštní znaky, které byly odstraněny ze jména domény, přestože by tyto zvláštní znaky bylo možné přepsat a jejich odstranění vede k tomu, že se doména od ochranné známky odlišuje způsobem, který vylučuje nebezpečí záměny?

               2.

               Má být čl. 21 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 874/2004 vykládán v tom smyslu, že oprávněný zájem existuje pouze v případech, které jsou uvedeny v čl. 21 odst. 2 písm. a) až písm. c)?

         V případě záporné odpovědi na tuto otázku:

               3.

               Existuje oprávněný zájem ve smyslu čl. 21 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 874/2004 také tehdy, jestliže držitel jména domény chce doménu, která je shodná s druhovým označením vycházejícím z německého jazyka, používat pro tematicky zaměřený internetový portál?

         Pro případ kladné odpovědi na otázky uvedené v bodech 1 a 3:

               4.

               Má být čl. 21 odst. 3 nařízení (ES) č. 874/2004 vykládán v tom smyslu, že jednání nikoli v dobré víře ve smyslu čl. 21 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 874/2004 zakládají pouze situace, které jsou uvedeny v písm. a) až e)?

         V případě záporné odpovědi na tuto otázku:

               5.

               Existuje jednání nikoli v dobré víře ve smyslu čl. 21 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 874/2004 také tehdy, pokud byla doména zaregistrována v první etapě registrace po etapách na základě ochranné známky, která je shodná s druhovým označením vycházejícím z německého jazyka, kterou držitel jména domény získal pouze proto, aby mohl požádat o registraci domény v první etapě registrace po etapách a aby tím předběhl jiné zájemce a v každém případě i držitele práv k tomuto označení?

      (1)  Úř. věst. L 162, s. 40.


title: Věc T-803/16: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2016 – Glaxo Group v. EUIPO – Celon Pharma (SALMEX)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/46

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2016 – Glaxo Group v. EUIPO – Celon Pharma (SALMEX)
   (Věc T-803/16)
   (2017/C 022/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Glaxo Group Ltd (Brentford, Spojené království) (zástupci: S. Baran, S. Wickenden, Barristers, R. Jacob, E. Morris, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Celon Pharma S.A. (Łomianki, Polsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie ve světle hnědé/kávové a bílé barvě obsahující slovní prvek „SALMEX“ – ochranná známka Evropské unie č. 9 849 191

      Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. srpna 2016 ve věci R 2108/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               rozhodl, že EUIPO a další účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní ve všech fázích námitkového a odvolacího řízení a náklady tohoto řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení a vydal rozhodnutí, které je v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť nesprávně shledal, že zaprvé skutečné užívání francouzské ochranné známky osobou navrhující prohlášení neplatnosti není přípustnou podobou užívání podle čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009, a zadruhé že skutečné užívání francouzské ochranné známky osobou navrhující prohlášení neplatnosti není užíváním francouzské ochranné známky ve vztahu k výrobkům „inhalátory“.


title: Věc C-32/16: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Dresden – Německo) – Ute Wunderlich v. Bulgarian Air Charter Limited „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Absence důvodné pochybnosti — Letecká doprava — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Článek 2 písm. l) — Pojem ‚zrušení‘ — Let s neplánovaným mezipřistáním“

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/9

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Dresden – Německo) – Ute Wunderlich v. Bulgarian Air Charter Limited
   (Věc C-32/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Absence důvodné pochybnosti - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 2 písm. l) - Pojem ‚zrušení‘ - Let s neplánovaným mezipřistáním“)
   (2016/C 475/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Dresden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ute Wunderlich

      Žalovaná: Bulgarian Air Charter Limited

      Výrok

   Článek 2 písmeno l) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládán v tom smyslu, že let, jehož místa odletu i příletu byla v souladu s původním letovým plánem, ale v jehož průběhu došlo k neplánovanému mezipřistání, nelze považovat za zrušený.

      (1)  Úř. věst. C 165, 10.5.2016.


title: Věc T-208/16: Žaloba podaná dne 29. dubna 2016 – Ranocchia v. ERCEA

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/38

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2016 – Ranocchia v. ERCEA
   (Věc T-208/16)
   (2016/C 243/42)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Graziano Ranocchia (Řím, Itálie) (zástupce: C. Intino, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura Evropské rady pro výzkum (ERCEA) (Brusel, Belgie)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ERCEA Redress Committee ze dne 26. února 2016, ref. Ares (2016) 1020667-29/02/2016, jež bylo vydáno v řízení o Formal redress, podaném dne 22. prosince 2016 proti Evaluation letter profesora José Labastidy ze dne 17. prosince 2015, ref. Ares(2015) 5922529;

               —

               zrušil Evaluation letter profesora José Labastidy ze dne 17. prosince 2015, ref. Ares(2015) 5922529, jakož i akty spojené s výše uvedenými akty, včetně seznamu projektů schválených panelem SH5 – Cultures and Cultural Production dell’ERC-Cog-2015, zveřejněného ERCEA prostřednictvím tiskové zprávy ze dne 12. února 2016;

               —

               zrušil všechny předchozí, následné a spojené akty.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby poukazuje žalobce na zneužití pravomoci z důvodu zjevně nepřiměřeného posouzení, překroucení skutkových okolností, na základě kterých došlo k neschválení návrhu, jakož i porušení právních předpisů ERCEA v oblasti hodnocení návrhů.
   Výběrová řízení jsou podle žalobce stižena vadami, pokud jde o objektivní i subjektivní rámec posouzení.
   Pokud jde o objektivní aspekt, žalobce poukazuje na značný rozdíl mezi hodnoceními jednotlivých komisařů (mimořádně pozitivní) a celkovým konečným rozhodnutím (zamítnutí návrhu), jakož i na chybné uplatnění hodnotících kritérií.
   Pokud jde o subjektivní aspekt, žalobce poukazuje na klamavou povahu vylíčení úkonů a skutečností, jež vedly k zamítnutí návrhu. Zejména namítá nesprávné uplatnění kritéria „excelence“ při hodnocení.


title: Věc F-104/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. května 2013 — de Pretis Cagnodo a Trampuz de Pretis Cagnodo v. Komise ( „Veřejná služba — Sociální zabezpečení — Vážná nemoc — Pojem — Hospitalizace — Převzetí — Přímá platba likvidačním oddělením — Neexistence horní hranice pro výdaje na ubytování v obecných prováděcích ustanoveních (OPU) — Povinnost informovat předem pojištěnce v případě nepřiměřené faktury“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/30

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. května 2013 — de Pretis Cagnodo a Trampuz de Pretis Cagnodo v. Komise
   (Věc F-104/10) (1)

   (Veřejná služba - Sociální zabezpečení - Vážná nemoc - Pojem - Hospitalizace - Převzetí - Přímá platba likvidačním oddělením - Neexistence horní hranice pro výdaje na ubytování v obecných prováděcích ustanoveních (OPU) - Povinnost informovat předem pojištěnce v případě nepřiměřené faktury)
   2013/C 189/62
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Mario Alberto de Pretis Cagnodo a Serena Trampuz de Pretis Cagnodo (Terst, Itálie) (zástupce: C. Falagiani, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá proplacení výdajů spojených s hospitalizací manželky žalobce v plném rozsahu

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí likvidačního oddělení Ispra (Itálie), jak vyplývá z potvrzení o platbě č. 10 ze dne 1. října 2009, že M. A. de Pretis Cagnodo uhradí částku 28 800 eur z titulu výdajů na ubytování S. Trampuz de Pretis Cagnodo, jež jsou považovány za nepřiměřené, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese veškeré vlastní náklady řízení a nahradí veškeré náklady řízení vynaložené M. A. de Pretis Cagnodo a S. Trampuz de Pretis Cagnodo.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011, s. 42.


title: Věc C-352/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Köln (Německo) dne 25. srpna 2006 – Brigitte Bosmann v. Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Aachen

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Köln (Německo) dne 25. srpna 2006 – Brigitte Bosmann v. Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Aachen
   (Věc C-352/06)
   (2006/C 281/34)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Köln
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Brigitte Bosmann

      Žalovaná: Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Aachen
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 13 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 (1) ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství vykládat restriktivně v tom smyslu, že nebrání nároku na rodinné přídavky matky samoživitelky ve státě bydliště (Spolková republika Německo), která v členském státě zaměstnání (Nizozemské království) nepobírá žádné rodinné přídavky z důvodu věku jejích dětí?

               2)

               Pro případ záporné odpovědi na první otázku:
               Je třeba článek 10 nařízení Rady (EHS) č. 574/72 (2) ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 vykládat restriktivně v tom smyslu, že nebrání nároku na rodinné přídavky matky samoživitelky ve státě bydliště (Spolková republika Německo), která v členském státě zaměstnání (Nizozemské království) nepobírá žádné rodinné přídavky z důvodu věku jejích dětí?

               3)

               Pro případ záporné odpovědi na první a druhou otázku:
               Vyplývá nárok zaměstnankyně a matky samoživitelky na uplatnění příznivější úpravy jejího státu bydliště ve věci poskytnutí rodinných přídavků přímo ze Smlouvy o ES, respektive z obecných právních zásad?

               4)

               Záleží při zodpovězení výše uvedených otázek na tom, zda se zaměstnankyně vrací po každém pracovním dni do místa bydliště rodiny?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.

      (2)  Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 83.


title: Věc T-147/05: Žaloba podaná dne 4. dubna 2005 Federicem José Garciou Resustou proti Komisi Evropských společenství

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/25

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2005 Federicem José Garciou Resustou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-147/05)
   (2005/C 155/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. dubna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Federicem José Garciou Resustou, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupeným Jean Van Rossumem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise zamítající žádost žalobce usilující o uznání toho, že původem nemoci, kterou je postižen a která mu brání vykonávat zaměstnání jeho kategorie odpovídající jeho platové třídě, je zaměstnání, nebo o uznání zhoršení této nemoci,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise přijala napadené rozhodnutí v důsledku rozsudku Soudu ze dne 23. listopadu 2004, vydaného ve věci T-376/02 (1), který zrušil rozhodnutí Komise ze dne 14. ledna 2002, jímž byl žalobci přiznán invalidní důchod.
   Žalobce na podporu své žaloby uplatňuje porušení zásady odůvodnění a porušení článku 3 pravidel týkajících se pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání úředníků Evropských společenství, jelikož stanovisko lékařské komise, která rozhodla, že nebylo dostatečně prokázáno, že zhoršení nemoci žalobce vykazovalo přímou souvislost s funkcemi, které vykonával, je v rozporu se stanoviskem výboru pro otázky invalidity, který rozhodl, že již dříve existující nemoc žalobce byla zhoršena stresem spojeným s jeho funkcemi.

      (1)  Zpráva v Úř. věst. C 44, 22.2.2003, s. 37, rozsudek zveřejněný v Úř. věst. C 45, 19.2.2005, s. 23.


title: Věc C-253/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – FlibTravel International SA, Leonard Travel International SA v. AAL Renting SA a další „Řízení o předběžné otázce — Článek 96 SFEU — Použitelnost — Vnitrostátní právní úprava zakazující taxislužbám nabízet jednotlivá místa k sezení — Vnitrostátní právní úprava zakazující taxislužbám stanovit předem cílové místo — Vnitrostátní právní úprava zakazující taxislužbám podbízivě získávat zákazníky“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – FlibTravel International SA, Leonard Travel International SA v. AAL Renting SA a další
   (Věc C-253/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 96 SFEU - Použitelnost - Vnitrostátní právní úprava zakazující taxislužbám nabízet jednotlivá místa k sezení - Vnitrostátní právní úprava zakazující taxislužbám stanovit předem cílové místo - Vnitrostátní právní úprava zakazující taxislužbám podbízivě získávat zákazníky“)
   (2017/C 151/18)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: FlibTravel International SA, Leonard Travel International SA

      Žalovaní: AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL, Saratax SCS, Ryad SCRI, Taxis Bachir & Cie SCS, Abdelhamid El Barjraji, Abdelouahab Ben Bachir, Sotax SCRI, Mostapha El Hammouchi, Boughaz SPRL, Sahbaz SPRL, Jamal El Jelali, Mohamed Chakir Ben Kadour, Taxis Chalkis SCRL, Mohammed Gheris, Les délices de Fes SPRL, Abderrahmane Belyazid, E.A.R. SCS, Sotrans SPRL, B.M.A. SCS, Taxis Amri et Cie SCS, Aramak SCS, Rachid El Amrani, Mourad Bakkour, Mohamed Agharbiou, Omar Amri, Jmili Zouhair, Mustapha Ben Abderrahman, Mohamed Zahyani, Miltotax SPRL, Lextra SA, Ismael El Amrani, Farid Benazzouz, Imad Zoufri, Abdel-Ilah Bokhamy, Ismail Al Bouhali, Bahri Messaoud & Cie SCS, Mostafa Bouzid, BKN Star SPRL, M.V.S. SPRL, A.B.M.B. SCS, Imatrans SPRL, Reda Bouyaknouden, Ayoub Tahri, Moulay Adil El Khatir, Redouan El Abboudi, Mohamed El Abboudi, Bilal El Abboudi, Sofian El Abboudi, Karim Bensbih, Hadel Bensbih, Mimoun Mallouk, Abdellah El Ghaffouli, Said El Aazzoui

      Výrok

   Článek 96 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na taková omezení uložená provozovatelům taxislužby, jako jsou omezení dotčená v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


title: Věc T-572/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA)
   (Věc T-572/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 354/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. května 2014 (věc R 527/2014-4), týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Laverana GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13.10.2014.


title: Věc T-479/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. září 2012 — Euro-Information v. OHIM (EURO AUTOMATIC PAIEMENT) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství EURO AUTOMATIC PAIEMENT — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. září 2012 — Euro-Information v. OHIM (EURO AUTOMATIC PAIEMENT)
   (Věc T-479/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EURO AUTOMATIC PAIEMENT - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 319/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Euro-Information — Européenne de traitement de l’information (Štrasburk, Francie) (zástupkyně: A. Grolée, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. července 2011 (věc R 370/2011-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení „EURO AUTOMATIC PAIEMENT“ jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Euro-Information — Européenne de traitement de l’information se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


               28.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/27

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 10. srpna 2010 proti Lichtenštejnsku
   (věc E-11/10)
   2010/C 292/09
   Dne 10. srpna 2010 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË) Xavierem Lewisem a Markusem Schneiderem, žalobu proti Lichtenštejnsku k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               Nepřijetím opatření nutných k plnému provedení právního aktu uvedeného v bodě 21b přílohy XVIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění)) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnilo Lichtenštejnské knížectví své povinnosti podle článku 33 této směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2)

               Lichtenštejnské knížectví nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               žádost se týká skutečnosti, že Lichtenštejnsko zcela nesplnilo podmínky stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění).

               —

               V žádosti se uvádí, že podle článku 33 směrnice ve spojení s rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 33/2008 mělo Lichtenštejnsko povinnost přijmout opatření nezbytná k zajištění plného souladu se směrnicí nejpozději do 1. února 2009 a oznámit znění těchto opatření Kontrolnímu úřadu ESVO.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že od lichtenštejnské vlády neobdržel informace o úplném provedení aktu do vnitrostátního práva, ani mu nejsou k dispozici žádné jiné informace, které by mu umožnily dospět k podobnému závěru.

               —

               Vláda Lichtenštejnska své zpoždění v úplném provedení aktu nepopřela.


title: Věc C-476/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 27. října 2014 – Citroën Commerce GmbH v. Zentralvereinigung des Kraffahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs e.V. (ZLW)

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 27. října 2014 – Citroën Commerce GmbH v. Zentralvereinigung des Kraffahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs e.V. (ZLW)
   (Věc C-476/14)
   (2014/C 462/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Citroën Commerce GmbH

      Žalovaný: Zentralvereinigung des Kraffahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs e.V. (ZLW)

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje reklama na výrobek s uvedením ceny za tento výrobek nabídku ve smyslu článku 1 směrnice 98/6/ES (1)?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Musí prodejní cena, kterou je při nabízení ve smyslu směrnice 98/6/ES nutno označit na základě článku 1 a čl. 3 odst. 1 této směrnice, zahrnovat také povinně vznikající poplatek za převoz motorového vozidla od výrobce k obchodníkovi?
               V případě záporné odpovědi na první nebo druhou otázku:

               3)

               Musí v případě výzvy ke koupi ve smyslu čl. 2 písm. i) směrnice 2005/29/ES (2)„cena včetně daní“, kterou je nutno označit podle čl. 7 odst. 4 písm. c) prvního případu této směrnice, zahrnovat v případě motorového vozidla také povinně vznikající poplatek za převoz vozidla od výrobce k obchodníkovi?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/6/ES ze dne 16. února 1998 o ochraně spotřebitelů při označování cen výrobků nabízených spotřebiteli (Úř. věst. L 80, s. 27; Zvl. vyd. 15/04, s. 32).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Věc F-105/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. února 2012 — Bömcke v. EIB

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. února 2012 — Bömcke v. EIB
   (Věc F-105/10) (1)

   2012/C 138/99
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011, s. 65.


title: Věc C-304/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Timișoara (Rumunsko) dne 3. června 2013 — Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură (APIA) — Centrul Județean Timiș v. Curtea de Conturi a României, Camera de Conturi a Județului Timiș

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Timișoara (Rumunsko) dne 3. června 2013 — Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură (APIA) — Centrul Județean Timiș v. Curtea de Conturi a României, Camera de Conturi a Județului Timiș
   (Věc C-304/13)
   2014/C 52/43
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Timișoara

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură (APIA) — Centrul Județean Timiș

      Žalovaní: Curtea de Conturi a României, Camera de Conturi a Județului Timiș

      Vedlejší účastnice řízení: Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură (APIA)

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003 (1) a zejména jeho články 115 a 135 tomu, aby členský stát podřídil poskytnutí prémie zemědělci dodatečným podmínkám neobsaženým v uvedeném nařízení, a konkrétně podmínce, že zemědělec „nemá ke dni žádosti o prémii žádné dluhy vůči státnímu nebo místnímu rozpočtu“?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269).


title: Věc C-316/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — MSD Sharp & Dohme GmbH v. Merckle GmbH ( „Humánní léčivé přípravky — Směrnice 2001/83/ES — Zákaz reklamy určené široké veřejnosti na léčivé přípravky, které mohou být vydány pouze na lékařský předpis — Pojem „reklama“ — Údaje poskytnuté příslušnému orgánu — Údaje přístupné na internetu“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — MSD Sharp & Dohme GmbH v. Merckle GmbH
   (Věc C-316/09) (1)

   („Humánní léčivé přípravky - Směrnice 2001/83/ES - Zákaz reklamy určené široké veřejnosti na léčivé přípravky, které mohou být vydány pouze na lékařský předpis - Pojem „reklama“ - Údaje poskytnuté příslušnému orgánu - Údaje přístupné na internetu“)
   2011/C 186/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: MSD Sharp & Dohme GmbH

      Žalovaná: Merckle GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad první odrážky čl. 88 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67) — Zákaz reklamy na léčivé přípravky na předpis určené široké veřejnosti — Pojem „reklamy“ — Reklama na léčivý přípravek, u kterého jsou údaje přístupné pouze tomu, kdo si je sám vyhledá na internetu a která obsahuje pouze údaje, které měl v rámci řízení o vydání povolení pro uvedení tohoto léčivého přípravku na trh k dispozici příslušný orgán a které jsou pacientovi beztak přístupné, jakmile přípravek získá

      Výrok

   Článek 88 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že nezakazuje farmaceutickému podniku šířit informace o léčivých přípravcích na lékařský předpis na internetové stránce, pokud jsou tyto informace přístupné na této stránce pouze tomu, kdo si je sám vyhledá, a pokud toto šíření spočívá pouze v přesném zobrazení obalu léčivého přípravku v souladu s článkem 62 směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27, jakož i v doslovném a úplném převzetí údajů obsažených v příbalové informaci nebo souhrnu údajů o přípravku, které byly schváleny příslušnými orgány v oblasti léčivých přípravků. Zakázáno je naopak šířit na takové stránce informace o léčivém přípravku, které u výrobce prošly výběrem či úpravami, jež lze vysvětlit pouze propagačními účely. Předkládajícímu soudu přísluší, aby určil, zda a v jakém rozsahu činnosti dotčené v původním řízení představují reklamu ve smyslu směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Spojené věci C-103/12 a C-165/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. listopadu 2014 – Evropský parlament (C-103/12), Evropská komise (C-165/12) v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí 2012/19/EU — Právní základ — Článek 43 odst. 2 a 3 SFEU — Dvoustranná dohoda o poskytnutí přístupu k přebytkům přípustného odlovu — Výběr zainteresovaného třetího státu, jemuž Unie poskytne přístup k živým zdrojům — Výlučná ekonomická zóna — Politické rozhodnutí — Stanovení rybolovných práv“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. listopadu 2014 – Evropský parlament (C-103/12), Evropská komise (C-165/12) v. Rada Evropské unie
   (Spojené věci C-103/12 a C-165/12) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí 2012/19/EU - Právní základ - Článek 43 odst. 2 a 3 SFEU - Dvoustranná dohoda o poskytnutí přístupu k přebytkům přípustného odlovu - Výběr zainteresovaného třetího státu, jemuž Unie poskytne přístup k živým zdrojům - Výlučná ekonomická zóna - Politické rozhodnutí - Stanovení rybolovných práv“)
   (2015/C 026/02)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Evropský parlament (zástupci: L. G. Knudsen, I. Liukkonen a I. Díez Parra, zmocněnci) (C-103/12), Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a E. Paasivirta, zmocněnci) (C-165/12)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Westerhof Löfflerová a A. de Gregorio Merino, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, E. Ruffer a D. Hadroušek, zmocněnci), Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnkyně), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a N. Rouam, zmocněnci), Polská republika (zástupci: B. Majczyna a M. Szpunar, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Rady 2012/19/EU ze dne 16. prosince 2011, kterým se jménem Evropské unie schvaluje Prohlášení o udělení rybolovných práv ve vodách EU rybářským plavidlům plujícím pod vlajkou Bolívarovské republiky Venezuely ve výlučné ekonomické zóně při pobřeží Francouzské Guyany, se zrušuje.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2012/19/EU se zachovávají do doby, než vstoupí v přiměřené lhůtě ode dne vyhlášení tohoto rozsudku v platnost nové rozhodnutí založené na náležitém právním základě, a to čl. 43 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) bodem v) SFEU.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Česká republika, Španělské království, Francouzská republika a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 157, 2.6.2012.


title: Věc T-501/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Farmaceutisk Laboratorium Ferring v. OHIM – Tillotts Pharma (OCTASA) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství OCTASA — Starší slovní národní ochranné známky PENTASA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Farmaceutisk Laboratorium Ferring v. OHIM – Tillotts Pharma (OCTASA)
   (Věc T-501/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství OCTASA - Starší slovní národní ochranné známky PENTASA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 175/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S (Kodaň, Dánsko) (zástupci: původně I. Fowler, solicitor, A. Renck a J. Fuhrmann, advokáti, poté I. Fowler, A. Renck a D. Slopek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Tillotts Pharma AG (Ziefen, Švýcarsko) (zástupce: T. Alkin, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2012 (věc R 1214/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S a Tillotts Pharma AG

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. září 2012 (věc R 1214/2011 4) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení společnosti Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S.

               3.

               Tillotts Pharma AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení Farmaceutisk Laboratorium Ferring.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-328/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. června 2011 Alder Capital Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. dubna 2011 ve věci T-209/09, Alder Capital Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Gimv Nederland BV

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/30

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. června 2011 Alder Capital Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. dubna 2011 ve věci T-209/09, Alder Capital Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Gimv Nederland BV
   (Věc C-328/11 P)
   2011/C 269/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alder Capital Ltd (zástupci: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Gimv Nederland BV

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 ve věci T-209/09, jakož i rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 20. února 2009 ve věci R 486/2008-2,

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem, Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí, že napadený rozsudek musí být zrušen na základě tří samostatných důvodů.
   Hlavním důvodem je, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že odvolací senát měl po právní stránce opětovně přezkoumat návrh na prohlášení neplatnosti, který byl předložen zrušovacímu oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že přezkoumání odvolacího senátu mělo být provedeno jen v rozsahu, který je uveden v odvolání, jež bylo tomuto senátu předloženo.
   Podpůrné důvody jsou:

               —

               že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zamítl tvrzení účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek jako „irelevantní“, ve kterém uvedla, že další účastník řízení porušil platné povolení k poskytování finančních služeb a nařízení, jakož i zákony a jiné právní předpisy proti praní špinavých peněž při poskytování svých služeb v Německu označených ochrannou známkou „Halder“ (porušení čl. 56 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství ve spojení s článkem 15 tohoto nařízení), a

               —

               že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že existovala pravděpodobnost záměny i přes to, že pozornost ze strany veřejnosti byla „velmi vysoká“ (porušení čl. 8 odst. 1 písm.b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství).


title: Posudek 1/15: Žádost o posudek podaná Evropským parlamentem na základě čl. 218 odst. 11 SFEU

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/24

         Žádost o posudek podaná Evropským parlamentem na základě čl. 218 odst. 11 SFEU
   (Posudek 1/15)
   (2015/C 138/32)
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Žadatel

   Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, A. Caiola, D. Moore, zmocněnci)

      Otázky položené Soudnímu dvoru

               —

               Je zamýšlená dohoda (1) v souladu s ustanoveními Smlouvy (článek 16 SFEU) a Listiny základních práv Evropské unie (články 7, 8 a čl. 52 odst. 1), pokud jde o právo fyzických osob na ochranu osobních údajů?

               —

               Tvoří čl. 82 odst. 1 bod d) a čl. 87 odst. 2 bod a) SFEU vhodný právní základ pro akt Rady týkající se uzavření zamýšlené dohody, anebo je základem pro tento akt článek 16 SFEU?

      (1)  Dohoda mezi Kanadou a Evropskou unií o předávání a zpracovávání údajů jmenné evidence cestujících.


title: Věc T-368/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. září 2009 — Rakousko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Prémie na skot — Prémie na krávy bez tržní produkce mléka — Extenzifikační prémie — Klíčové kontroly — Povinnost používat zeměpisný informační systém podporovaný počítačem — Kontrola ploch s horskými pastvinami — Povinnost spolupráce — Povinnost uvést odůvodnění — Druh použité finanční nápravy — Extrapolace zjištěných nedostatků )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. září 2009 — Rakousko v. Komise
   (Věc T-368/05) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Prémie na skot - Prémie na krávy bez tržní produkce mléka - Extenzifikační prémie - Klíčové kontroly - Povinnost používat zeměpisný informační systém podporovaný počítačem - Kontrola ploch s horskými pastvinami - Povinnost spolupráce - Povinnost uvést odůvodnění - Druh použité finanční nápravy - Extrapolace zjištěných nedostatků“)
   2009/C 256/38
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rakouská republika (zástupci: původně H. Dossi, poté H. Dossi a C. Pesendorfer a nakonec C. Pesendorfer a A. Hable, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: F. Erlbacher, zmocněnec)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise 2005/555/ES ze dne 15. července 2005 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 188, s. 36), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje uskutečněné Rakouskou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc T-794/14: Žaloba podaná dne 5. prosince 2014 – AATC Trading v. OHIM – El Corte Inglés (ALAΪA PARIS)

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/38

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2014 – AATC Trading v. OHIM – El Corte Inglés (ALAΪA PARIS)
   (Věc T-794/14)
   (2015/C 065/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AATC Trading AG (Steinhausen, Švýcarsko) (zástupce: P. Lê Dai, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „ALAÏA PARIS“ č. 3 4 85  166

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. září 2014, ve věci R 1411/2013-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 57 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení pravidla 22 nařízení č. 2868/95.


title: Věc T-292/08: Žaloba podaná dne 23. července 2008 – Inditex v. OHIM – Marín Díaz de Cerio (slovní ochranná známka OFTEN)

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/16

         Žaloba podaná dne 23. července 2008 – Inditex v. OHIM – Marín Díaz de Cerio (slovní ochranná známka OFTEN)
   (Věc T-292/08)
   (2008/C 236/28)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Roberto Fernando Marín Díaz de Cerio (Logroño, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. dubna 2008 byla podána včas a v náležité formě, a po provedení příslušného řízení vydat rozsudek zrušující uvedené rozhodnutí pro všechny výrobky, jejichž zápis byl zamítnut, nebo pro jejich část.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „OFTEN“ (přihláška č. 2 798 270) pro výrobky a služby tříd 3, 9, 14, 16, 18, 25 a 35.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Roberto Fernando Marín Dáz de Cerio.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní a obrazová španělská ochranná známka „OLTEN“ a španělská ochranná známka „OLTENWATCH“ pro výrobky třídy 14.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné přijetí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 61 odst. 1 a čl. 62 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, a podpůrně porušení čl. 43 odst. 2 a čl. 8 odst. 1 písm. b) téhož nařízení.


title: Věc C-182/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Industrial Tribunals (Northern Ireland) (Spojené království) dne 12. dubna 2013 — Valerie Lyttle, Sarah Louise Halliday, Clara Lyttle, Tanya McGerty v. Bluebird UK Bidco 2 Limited

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Industrial Tribunals (Northern Ireland) (Spojené království) dne 12. dubna 2013 — Valerie Lyttle, Sarah Louise Halliday, Clara Lyttle, Tanya McGerty v. Bluebird UK Bidco 2 Limited
   (Věc C-182/13)
   2013/C 189/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Industrial Tribunals (Northern Ireland)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Valerie Lyttle, Sarah Louise Halliday, Clara Lyttle, Tanya McGerty

      Žalovaná: Bluebird UK Bidco 2 Limited

      Předběžné otázky

               1)

               Má v kontextu čl. 1 odst. 1 písm. a) bodu ii) směrnice Rady 98/59/ES (1) pojem „podnik“ stejný význam jako v kontextu čl. 1 odst. 1 písm. a) bodu i) téže směrnice?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku záporná, může „podnik“ pro účely čl. 1 odst. 1 písm. a) bodu ii) tvořit organizační podsložka subjektu, která sestává z více místních zaměstnavatelských jednotek nebo zahrnuje více takových jednotek?

               3)

               Znamená výraz „alespoň 20“ v čl. 1 odst. 1 písm. a) bodě ii) směrnice počet osob propouštěných ve všech podnicích zaměstnavatele, nebo počet osob propouštěných v jednom podniku? (Jinými slovy, rozumí se číslem „20“ dvacet osob v jakémkoli konkrétním podniku, nebo dvacet osob celkem?)

      (1)  Směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst. L 225, s. 16; Zvl. vyd. 05/03, s. 327).


title: Věc T-706/13: Usnesení Tribunálu ze dne 1. října 2014 — Tui Deutschland v. OHIM — Infinity Real Estate & Project Development (Sensimar)

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/46

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. října 2014 — Tui Deutschland v. OHIM — Infinity Real Estate & Project Development (Sensimar)
   (Věc T-706/13) (1)

   (2014/C 431/72)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 61, 1. 3. 2014.


title: Výmaz posudku C-1/04

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/12

         Výmaz posudku C-1/04 (1)

   (2005/C 69/23)
   Jednací jazyky: všechny úřední jazyky
   Usnesením ze dne 16. prosince 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu posudku C-1/04: Evropský parlament.

      (1)  Úř. věst. C 118, 30.4.2004.


title: Věc T-50/14: Žaloba podaná dne 20. ledna 2014 — Demp v. OHIM (TURBO DRILL)

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/15

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2014 — Demp v. OHIM (TURBO DRILL)
   (Věc T-50/14)
   2014/C 78/31
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Demp BV (Vianen, Nizozemsko) (zástupce: C. Gehweiler, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu R 1254/2013-4 ze dne 22. listopadu 2013, pokud jde o výrobky zařazené do třídy 6 (stavební materiál z kovu, kovové zámky, drobné železářské zboží, upevňovací materiál, montážní materiál, šrouby, díly a příslušenství pro všechny výše uvedené výrobky, všechny výše uvedené výrobky z kovu), do třídy 19 (stavební materiál, upevňovací materiál, montážní materiál, šrouby, díly a příslušenství pro všechny výše uvedené výrobky, všechny výše uvedené výrobky z jiného materiálu než z kovu) a do třídy 20 (upevňovací materiál, montážní materiál, šrouby);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TURBO DRILL“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 7, 8, 19 a 20 ‒ přihláška ochranné známky Společenství č. 11 695 145

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009


title: Věc T-306/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. září 2005 – Yusuf a Al Barakaat International Foundation v. Rada a Komise („Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem — Pravomoc Společenství — Zmrazení prostředků — Základní práva — Ius cogens — Soudní přezkum — Žaloba na neplatnost“)

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. září 2005 – Yusuf a Al Barakaat International Foundation v. Rada a Komise
   (Věc T-306/01) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Pravomoc Společenství - Zmrazení prostředků - Základní práva - Ius cogens - Soudní přezkum - Žaloba na neplatnost“)
   (2005/C 281/31)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Ahmed Ali Yusuf (Spånga, Švédsko) a Al Barakaat International Foundation (zástupci: L. Silbersky a T. Olsson, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: M. Vitsentzatos, I. Rådestad, E. Karlsson a M. Bishop, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: A. Van Solinge, J. Enegren a C. Brown, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně J. Collins, zmocněnec, poté R. Caudwell, zmocněnkyně, posledně uvedená ve spolupráci s S. Moore, advokátkou)
   Předmět věci
   Původně návrh na zrušení jednak nařízení Rady (ES) č. 467/2001 ze dne 6. března 2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu a zrušuje nařízení (ES) č. 337/2000 (Úř. věst. L 67, s. 1), a jednak nařízení Komise (ES) č. 2199/2001 ze dne 12. listopadu 2001, kterým se po čtvrté mění nařízení č. 467/2001 (Úř. věst. L 295, s. 16), poté návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení č. 467/2001 (Úř. věst. L 139, s. 9; Zvl. vyd. 18/01, s. 294)
   Výrok rozsudku

               1)

               Již není namístě rozhodnout o návrzích na zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 ze dne 6. března 2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu a zrušuje nařízení (ES) č. 337/2000, a nařízení Komise (ES) č. 2199/2001 ze dne 12. listopadu 2001, kterým se po čtvrté mění nařízení č. 467/2001.

               2)

               Žaloba se zamítá v rozsahu, v němž směřuje proti nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení č. 467/2001.

               3)

               Žalobcům se ukládá mimo náhrady vlastních nákladů řízení i náhrada nákladů řízení Rady, jakož i nákladů řízení vynaložených Komisí do 10. července 2002, včetně nákladů spojených s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Komise, posledně uvedená pokud jde o období po 10. červenci 2002, ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 16.2.2002


title: Soudní dvůr Evropských společenství usnesením ze dne 8. června 2004 postoupil věci uvedené v levém sloupci níže uvedené tabulky Soudu prvního stupně na základě článku 2 rozhodnutí Rady 2004/407/ES, Euratom ze dne 26. dubna 2004, kterým se mění články 51 a 54 Protokolu o statutu Soudního dvora.

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/11

         Soudní dvůr Evropských společenství usnesením ze dne 8. června 2004 postoupil věci uvedené v levém sloupci níže uvedené tabulky Soudu prvního stupně na základě článku 2 rozhodnutí Rady 2004/407/ES, Euratom (1) ze dne 26. dubna 2004, kterým se mění články 51 a 54 Protokolu o statutu Soudního dvora.
   (2004/C 239/23)
   Tyto věci byly zapsány do rejstříku Soudu prvního stupně pod níže uvedenými čísly v pravém sloupci.

               Číslo věci postoupené Soudním dvorem

               Účastníci řízení

               Oznámení o zápisu věci zveřejněné v Úředním věstníku

               Číslo zápisu do rejstříku Soudu prvního stupně

               Úř. věst.

               ze dne

               C-197/01

               Nizozemsko v. Komise

               C 227

               11.8.2001

               T-216/04

               C-325/01

               Nizozemsko v. Komise

               C 303

               27.10.2001

               T-217/04

               C-368/01

               Nizozemsko v. Komise

               C 331

               24.11.2001

               T-218/04

               C-407/01

               Nizozemsko v. Komise

               C 369

               22.12.2001

               T-227/04

               C-290/02

               Itálie v. Komise

               C 233

               28.9.2002

               T-222/04

               C-314/02

               Nizozemsko v. Komise

               C 247

               12.10.2002

               T-228/04

               C-280/03

               Komise v. Lior a další

               C 213

               6.9.2003

               T-245/04

               C-388/03

               Nizozemsko v. Komise

               C 275

               15.11.2003

               T-233/04

               C-401/03

               Itálie v. Komise

               C 304

               13.12.2003

               T-223/04

               C-430/03

               Itálie v. Komise

               C 304

               13.12.2003

               T-224/04

               C-455/03

               Francie v. Komise

               C 304

               13.12.2003

               T-240/04

               C-464/03

               Španělsko v. Komise

               C 7

               10.1.2004

               T-219/04

               C-492/03

               Rakousko v. Komise

               C 21

               24.1.2004

               T-235/04

               C-60/04

               Itálie v. Komise

               C 106

               30.4.2004

               T-225/04

               C-102/04

               Švédsko v. Komise

               C 106

               30.4.2004

               T-229/04

               C-103/04

               Nizozemsko v. Komise

               C 94

               17.4.2004

               T-234/04

               C-162/04

               Finsko v. Komise

               C 146

               29.5.2004

               T-230/04

               C-175/04

               Španělsko v. Komise

               C 146

               29.5.2004

               T-220/04

               C-176/04

               Belgie v. Komise

               C 118

               30.4.2004

               T-221/04

               C-189/04

               Řecko v. Komise

               C 179

               10.7.2004

               T-231/04

               C-211/04

               Itálie v. Komise

               C 179

               10.7.2004

               T-226/04

               C-218/04

               Řecko v. Komise

               C 179

               10.7.2004

               T-232/04

      (1)  Úř. věst. L 132, 29.4.2004.


title: Věc C-542/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Friedrich G. Barth v. Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung ( „Volný pohyb osob — Pracovníci — Rovné zacházení — Zvláštní příplatek za odsloužená léta, poskytovaný univerzitním profesorům na základě vnitrostátních právních předpisů, jejichž neslučitelnost s právem Společenství byla zjištěna rozsudkem Soudního dvora — Promlčecí lhůta — Zásada rovnocennosti a zásada efektivity“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Friedrich G. Barth v. Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung
   (Věc C-542/08) (1)

   („Volný pohyb osob - Pracovníci - Rovné zacházení - Zvláštní příplatek za odsloužená léta, poskytovaný univerzitním profesorům na základě vnitrostátních právních předpisů, jejichž neslučitelnost s právem Společenství byla zjištěna rozsudkem Soudního dvora - Promlčecí lhůta - Zásada rovnocennosti a zásada efektivity“)
   2010/C 148/12
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Friedrich G. Barth

      Žalovaný: Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof — Výklad článku 39 ES a čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) — Vnitrostátní právní úprava stanovící zvláštní příplatky za odpracovaná léta univerzitním profesorům, jejíž neslučitelnost s právem Společenství, v jejím dřívějším znění, byla konstatována rozsudkem Soudního dvora ze dne 30. září 2003, Köbler (C-224/01) — Pozměněná právní úprava, která tím, že upravuje pozastavení promlčecí lhůty, stanovené pro uplatnění nároků na dotčený příspěvek, až ode dne výše uvedeného rozsudku Soudního dvora, znevýhodňuje profesory, kterým byly tyto příspěvky na základě předchozí právní úpravy, neslučitelné s právem Společenství, odepřeny

      Výrok

   Právo Unie nebrání takovým právním předpisům, jaké jsou dotčené ve věci v původním řízení, jež upravují tříletou promlčecí lhůtu u žádostí o vyplácení zvláštních příplatků za odsloužená léta, které byly pracovníkovi, jenž využil svých práv na volný pohyb, před vydáním rozsudku ze dne 30. září 2003 ve věci Köbler (C-224/01) odepřeny na základě vnitrostátních právních předpisů neslučitelných s právem Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc T-775/16: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2016 – Dochirnie pidpryiemstvo „Kondyterska korporatsiia Roshen“ v. EUIPO – „Krasnyj Octyabr“ (vyobrazení raka)

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/24

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2016 – Dochirnie pidpryiemstvo „Kondyterska korporatsiia Roshen“ v. EUIPO – „Krasnyj Octyabr“ (vyobrazení raka)
   (Věc T-775/16)
   (2016/C 475/36)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dochirnie pidpryiemstvo „Kondyterska korporatsiia Roshen“ (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: R. Žabolienė a I. Lukauskienė, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Joint-Stock Company „Krasnyj Octyabr“ (Moskva, Rusko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 191 921

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2016 ve věci R 2419/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-200/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu – Rumunsko) – Silvia Georgiana Câmpean v. Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, devenue Serviciul Fiscal Municipal Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu „Řízení o předběžné otázce — Zásada loajální spolupráce — Zásady rovnocennosti a efektivity — Vnitrostátní právní úprava, jež stanoví podmínky pro vrácení neoprávněně vybraných daní i s úroky — Výkon soudních rozhodnutí týkajících se těchto práv na vrácení, která vycházejí z unijního právního řádu — Vrácení rozložené na dobu pěti let — Úprava vrácení peněžních prostředků vybraných na základě daně — Nemožnost výkonu rozhodnutí“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu – Rumunsko) – Silvia Georgiana Câmpean v. Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, devenue Serviciul Fiscal Municipal Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Věc C-200/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zásada loajální spolupráce - Zásady rovnocennosti a efektivity - Vnitrostátní právní úprava, jež stanoví podmínky pro vrácení neoprávněně vybraných daní i s úroky - Výkon soudních rozhodnutí týkajících se těchto práv na vrácení, která vycházejí z unijního právního řádu - Vrácení rozložené na dobu pěti let - Úprava vrácení peněžních prostředků vybraných na základě daně - Nemožnost výkonu rozhodnutí“)
   (2016/C 335/03)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Sibiu

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Silvia Georgiana Câmpean

      Žalované: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, devenue Serviciul Fiscal Municipal Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

      Výrok

   Zásada loajální spolupráce musí být vykládána v tom smyslu, že brání členskému státu přijmout ustanovení, podle nichž vrácení daně, o které Soudní dvůr rozsudkem prohlásil, že je v rozporu s unijním právem nebo jejíž neslučitelnost s unijním právem vyplývá z takového rozsudku, podřizuje podmínkám, které se vztahují specificky na uvedené daně a které jsou méně příznivé než podmínky, které by byly na takové vrácení použity za jejich neexistence, přičemž k ověření dodržování této zásady je v projednávané věci příslušný předkládající soud.
   Zásada rovnocennosti musí být vykládána v tom smyslu, že brání členskému státu stanovit méně příznivá procesní pravidla pro žádosti o vrácení daně založené na porušení unijního práva než procesní pravidla, která se použijí na obdobné procesní prostředky založené na porušení vnitrostátního práva. Je věcí předkládajícího soudu, aby provedl ověření nezbytná k zajištění dodržování této zásady, pokud jde o právní úpravu použitelnou ve sporu, který mu byl předložen.
   Zásada efektivity musí být vykládána v tom smyslu, že brání takovému systému vrácení daní vybraných v rozporu s unijním právem spolu s úroky, jejichž výše byla stanovena vykonatelnými soudními rozhodnutími, jako je systém dotčený ve věci v původním řízení, který stanoví, že se vrácení takových daní rozloží na dobu pěti let, a který podmiňuje výkon takových rozhodnutí disponibilitou peněžních prostředků vybraných na základě jiné daně, aniž by jednotlivec měl možnost donutit veřejné orgány ke splnění jejich povinností, pokud je veřejné orgány neplní dobrovolně. Je věcí předkládajícího soudu, aby ověřil, zda taková právní úprava, jako je právní úprava, která by se použila ve věci v původním řízení při neexistenci takového systému vrácení, splňuje požadavky zásady efektivity.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21. 7. 2014.


title: Věc C-58/16: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. dubna 2017 – Evropská komise v. Spolková republika Německo „Nesplnění povinnosti státem — Zvýšení zabezpečení přístavů — Směrnice 2005/65/ES — Článek 2 odst. 3 a články 6, 7 a 9 — Porušení — Nevyhodnocení zabezpečení přístavů — Hranice přístavu, plán zabezpečení přístavu a bezpečnostní technik přístavu — Neexistence definice“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/15

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. dubna 2017 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-58/16) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Zvýšení zabezpečení přístavů - Směrnice 2005/65/ES - Článek 2 odst. 3 a články 6, 7 a 9 - Porušení - Nevyhodnocení zabezpečení přístavů - Hranice přístavu, plán zabezpečení přístavu a bezpečnostní technik přístavu - Neexistence definice“)
   (2017/C 168/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a L. Nicolae, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a R. Kanitz, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že u přístavů Düsseldorf, Kolín–Niehl I, Godorf, Duisburg–Rheinhausen, Neuss, Duisburg Außen-/Parallelhafen, Krefeld-Linn, Stromhafen Krefeld, Duisburg Ruhrort–Meiderich, Gelsenkirchen a Mülheim v Severním Porýní-Vestfálsku (Německo), nezabezpečila, aby se stanovily hranice přístavu, bylo schváleno hodnocení a plány zabezpečení přístavu, jakož i určen bezpečnostní technik přístavu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 3 a článků 6, 7 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/65/ES ze dne 26. října 2005 o zvýšení zabezpečení přístavů.

               2)

               Spolková republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


title: Věc C-301/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Marc Soulier, Sara Doke v. Premier ministre, Ministre de la Culture et de la Communication „Řízení o předběžné otázce — Duševní a průmyslové vlastnictví — Směrnice 2001/29/ES — Autorské právo a práva s ním související — Články 2 a 3 — Právo na rozmnožování a právo na sdělování veřejnosti — Rozsah — ‚Komerčně nedostupné‘ knihy, které nejsou nebo již nejsou uveřejněny — Vnitrostátní právní úprava, která kolektivního správce pověřuje výkonem práv na digitální využívání nedostupných knih pro komerční účely — Zákonná domněnka svolení autorů — Neexistence mechanismu zajišťujícího skutečné a individuální informování autorů“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Marc Soulier, Sara Doke v. Premier ministre, Ministre de la Culture et de la Communication
   (Věc C-301/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Duševní a průmyslové vlastnictví - Směrnice 2001/29/ES - Autorské právo a práva s ním související - Články 2 a 3 - Právo na rozmnožování a právo na sdělování veřejnosti - Rozsah - ‚Komerčně nedostupné‘ knihy, které nejsou nebo již nejsou uveřejněny - Vnitrostátní právní úprava, která kolektivního správce pověřuje výkonem práv na digitální využívání nedostupných knih pro komerční účely - Zákonná domněnka svolení autorů - Neexistence mechanismu zajišťujícího skutečné a individuální informování autorů“)
   (2017/C 014/13)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Marc Soulier, Sara Doke

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre de la Culture et de la Communication

      Za přítomnosti: Société française des intérêts des auteurs de l’écrit (SOFIA), Joëlle Wintrebert a dalších

      Výrok

   Článek 2 písm. a) a čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby taková vnitrostátní právní úprava, jaká je dotčena v původním řízení, pověřila autorizovanou organizaci pro výběr a rozúčtování autorských odměn výkonem práva udělit svolení k digitálnímu rozmnožování tzv. „komerčně nedostupných knih“, tedy knih uveřejněných ve Francii před 1. lednem 2001, které již nejsou šířeny pro komerční účely ani nejsou uveřejňovány v tištěné či digitální podobě, a k jejich sdělování veřejnosti v digitální podobě a současně umožňovala autorům těchto knih nebo jejich právním nástupcům podat námitky nebo ukončit výkon tohoto práva za podmínek v ní stanovených.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-118/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2013 — ANKO v. Komise ( „Rozhodčí doložka — Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002–2006) — Smlouva týkající se projektu Persona — Pozastavení plateb — Nesrovnalosti zjištěné v rámci auditů týkajících se jiných projektů — Úroky z prodlení“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2013 — ANKO v. Komise
   (Věc T-118/12) (1)

   (Rozhodčí doložka - Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002–2006) - Smlouva týkající se projektu Persona - Pozastavení plateb - Nesrovnalosti zjištěné v rámci auditů týkajících se jiných projektů - Úroky z prodlení)
   2014/C 39/29
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, B. Conte, zmocněnci, ve spolupráci se S. Drakakakisem, advokátem)

      Předmět věci

   Žaloba vycházející z rozhodčí doložky ve smyslu článku 272 SFEU, jejímž cílem je, aby Tribunál zaprvé určil, že pozastavení splátek částek předem uhrazených žalobkyní na základě smlouvy č. 045459 týkající se projektu Persona, uzavřené v rámci Šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002–2006), představuje porušení smluvních povinností Komise, a dále aby posledně uvedenému orgánu uložil vyplatit žalobkyni částku 6 752,74 eur z titulu uvedeného projektu, navýšenou o úroky z prodlení

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit žalobkyni ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias částky, jejichž výplata byla pozastavena na základě bodu II.28 odst. 8 třetího pododstavce obecných podmínek tvořících přílohu smlouvy o projektu Persona, uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrační činnosti přispívající k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovaci (2002–2006), aniž by tato výplata předjímala způsobilost výdajů deklarovaných ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias a provedení závěrů závěrečné zprávy o auditu 11-BA134-011 Komisí. Vyplacena bude částka do výše zbývající části finančního příspěvku, která byla k dispozici v okamžiku přerušení plateb, a uvedená částka bude navýšena o úroky z prodlení, které počínají běžet pro každé období po uplynutí platební lhůty 45 dnů od schválení příslušných zpráv Komisí, nejpozději však 90 dnů od okamžiku, kdy je Komise obdržela. Na úroky se použije míra navýšení platná první den měsíce, v němž je platba splatná, tak jak byla zveřejněna v sérii C Úředního věstníku Evropské unie.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc T-453/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. října 2014 — Szajner v. OHIM — Forge de Laguiole (LAGUIOLE) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství LAGUIOLE — Starší francouzská obchodní firma Forge de Laguiole — Článek 53 odst. 1 písm. c) a čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. října 2014 — Szajner v. OHIM — Forge de Laguiole (LAGUIOLE)
   (Věc T-453/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství LAGUIOLE - Starší francouzská obchodní firma Forge de Laguiole - Článek 53 odst. 1 písm. c) a čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2014/C 431/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gilbert Szajner (Niort, Francie) (zástupce: A. Lakits-Josse, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Forge de Laguiole SARL (Laguiole, Francie) (zástupce: F. Fajgenbaum, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. června 2011 (věc R 181/2007-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Forge de Laguiole SARL a Gilbertem Szajnerem.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. června 2011 (věc R 181/2007 1) se zrušuje v rozsahu, v němž slovní ochrannou známku Společenství LAGUIOLE prohlašuje za neplatnou pro jiné výrobky než „nářadí a nástroje s ručním pohonem; lžíce; pilky, holicí strojky, břitvy, žiletky; holicí potřeby; pilníky a kleště na nehty, nůžky na nehty; manikúrové soupravy“ náležející do třídy 8, „nože na papír“ náležející do třídy 16, „vývrtky; otvíráky na lahve“ a „holicí štětky, toaletní potřeby“ náležející do třídy 21 a „doutníkové odřezávače“ a „čističe dýmek“ náležející do třídy 34.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnost Forge de Laguiole SARL ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených žalobcem.

               4)

               Gilbert Szajner ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených společností Forge de Laguiole a čtvrtinu nákladů řízení vynaložených OHIM.

               5)

               OHIM ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8. 10. 2011.


title: Věc C-65/05: Žaloba podaná dne 10. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/21

         Žaloba podaná dne 10. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-65/05)
   (2005/C 82/43)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 10. února 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Marií Patakia, členkou Právní služby Komise, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               konstatoval, že Řecká republika tím, že zavedla v čl. 2 odst. 1, čl. 3 druhá část, článku 4 a článku 5 zákona č. 3037/2002 zákaz zřízení a provozování všech elektrických, elektronických a elektromechanických her, včetně technických zábavných her a všech elektronických počítačových her, na všech veřejných a soukromých místech s výjimkou heren, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28, 43 a 49 Smlouvy o ES, jakož i z článku 8 směrnice 98/34/ES (1);

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise obdržela stížnosti na legislativní zákaz zřízení a provozování všech elektrických, elektronických a elektromechanických her, včetně technických zábavných her a všech elektronických počítačových her, na všech veřejných nebo soukromých místech s výjimkou heren.
   S ohledem na judikaturu Soudního dvora se Komise domnívá, že výše uvedený zákaz představuje opatření, které omezuje volný pohyb zboží, svobodu usazování a volný pohyb služeb. Kromě toho Komise upozorňuje na to, že tento zákon jí nebyl sdělen ve fázi návrhu, a sice za porušení čl. 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998, o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů, jakož i předpisů týkajících se služeb informační společnosti.
   Komise se kromě toho domnívá, že uvedené důvody ochrany veřejného pořádku a obzvláště starost, že zábavné stroje nemají být přeměněny na hazardní hry, což by mohlo vytvářet sociální problém, nepředstavují dostatečné důvody pro vydání sporných zakazujících opatření, neboť dovolávaný cíl by mohl být dosažen vhodnějšími a přiměřenějšími opatřeními, která méně omezují výše uvedené svobody.
   Dále neodůvodňuje dle Komise naléhavost vydání opatření, které se dovolávaly řecké orgány, absenci informování Komise o opatření, protože směrnice 98/34 stanoví naléhavé řízení.
   Komise je tedy toho názoru, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 38, 43 a 49 Smlouvy o ES, jakož i z článku 8 směrnice 98/34/ES.

      (1)  Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s. 37.


title: Věc C-332/09 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 23. dubna 2010 — Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. Frosch Touristik GmbH, DSR touristik GmbH ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Slovní ochranná známka FLUGBÖRSE — Řízení o neplatnosti — Datum rozhodné pro posouzení důvodu absolutní neplatnosti“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/19

         Usnesení Soudního dvora ze dne 23. dubna 2010 — Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. Frosch Touristik GmbH, DSR touristik GmbH
   (Věc C-332/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Slovní ochranná známka FLUGBÖRSE - Řízení o neplatnosti - Datum rozhodné pro posouzení důvodu absolutní neplatnosti)
   2010/C 234/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt. zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Frosch Touristik GmbH (zástupce: H. Lauf, Rechtsanwalt), DSR touristik GmbH

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 3. června 2009 ve věci Frosch Touristik GmbH v. OHIM-DSR touristik (FLUGBÖRSE) (T-189/07), kterým Soud zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. března 2007, kterým bylo zamítnuto odvolání podané majitelem slovní ochranné známky Společenství „FLUGBÖRSE“ proti rozhodnutí zrušovacího oddělení, kterým byla prohlášena částečná neplatnost uvedené ochranné známky — Určení data rozhodného pro posouzení důvodu absolutní neplatnosti v rámci řízení o prohlášení neplatnosti ochranné známky

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc C-365/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 4. července 2016 – Association française des entreprises privées (AFEP) a další v. Ministre des finances et des comptes publics

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/39

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 4. července 2016 – Association française des entreprises privées (AFEP) a další v. Ministre des finances et des comptes publics
   (Věc C-365/16)
   (2016/C 335/53)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Association française des entreprises privées (AFEP), Axa, Compagnie générale des établissements Michelin, Danone, ENGIE, dříve GDF Suez, Eutelsat Communications, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Orange SA, Sanofi SA, Suez Environnement Company, Technip, Total SA, Vivendi, Eurazeo, Safran, Scor SE, Unibail-Rodamco SE, Zodiac Aerospace

      Žalovaný: Ministre des finances et des comptes publics

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 4 směrnice Rady 2011/96/EU ze dne 30. listopadu 2011 (1), zejména pak odst. 1 písm. a) výše uvedeného článku, takovému zdanění, jako je zdanění stanovené v článku 235b ZCA obecného daňového zákoníku, které je odváděno ze zisku rozděleného společností, která ve Francii podléhá korporační dani, a jehož základ daně představují rozdělované částky?

               2)

               Pokud bude odpověď na první otázku záporná, musí být takové zdanění, jako je zdanění stanovené v článku 235b ZCA obecného daňového zákoníku, považováno za „srážkovou daň“, od níž jsou podle článku 5 směrnice osvobozeny zisky rozdělované dceřinou společností?

      (1)  Směrnice Rady 2011/96/EU ze dne 30. listopadu 2011 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 345, s. 8).


title: Věc C-111/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Španělsko) dne 28. února 2007 – José Manuel Balnco Pérez a María del Pilar Chao Gómez v. Principado de Asturias

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Španělsko) dne 28. února 2007 – José Manuel Balnco Pérez a María del Pilar Chao Gómez v. Principado de Asturias
   (Věc C-111/07)
   (2007/C 95/52)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de Asturias
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: José Manuel Balnco Pérez a María del Pilar Chao Gómez

      Žalovaný: Principado de Asturias
   Předběžná otázka
   Jsou články 2, 3, 4 a 5 a oddíl I kapitoly II Decreto 72/2001, de 19 julio, regulador le las Oficinas de Farmacia y Botiquínes (nařízení č. 72/2001 ze dne 19. června 2001 o úpravě lékáren a lékárnických služeb), přijatého na základě ustanovení článku 103 Ley 14/1986, General de Sanidad (obecného zákona č. 14/1986 o zdraví) a článku 88 Ley 25/1990, de 20 de diciembre, del medicamento (zákona č. 25/1990 ze dne 20. prosince 1990 o léčivech), v rozporu v článkem 43 Smlouvy o založení Evropského společenství?


title: Věc C-481/06: Žaloba podaná dne 24. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/48

         Žaloba podaná dne 24. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-481/06)
   (2006/C 326/99)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a X. Lewis)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Řecká republika tím, že ponechala v platnosti čl. 7 odst. 2 zákona 2955/2001 a tím, že toto ustanovení provedla společnými ministerskými rozhodnutími (DI6a/ik 38611 a DI6a/ik 38609 ze dne 12. dubna 2005), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 93/36/EHS (1) ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky, jakož i povinnost zajistit účinnou a korektní hospodářskou soutěž v souladu s judikaturou Soudního dvora Evropských společenství;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise obdržela stížnost týkající se ustanovení řeckých právních předpisů, které zařadilo veškerý materiál pro lékařské použití do kategorií a zavedlo zvláštní maximální cenu pro každou kategorii. Toto ustanovení ve spojení se společnými ministerskými rozhodnutími, které jej provádějí, představuje legislativní rámec, který umožňuje přímé zadání veřejné zakázky na dodávky pro celé skupiny uvedených výrobků, které jsou klasifikované jako nesrovnatelné.
   Ve světle judikatury Soudního dvora má Komise za to, že dotčený legislativní rámec je v rozporu s čl. 6 odst. 3 směrnice 93/36 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky a s povinností zajistit účinnou a korektní hospodářskou soutěž. Jelikož je takové ustanovení svou povahou výjimečné, musí být vykládáno úzce a nelze umožnit přímé zadávání pro celé kategorie výrobků. Zadavatelé se rovněž musí ujistit, že je zachována účinná hospodářská soutěž a musí zajistit transparentnost v oblasti veřejných zakázek na dodávky, což u přímého zadávání není možné, kromě výjimečných případů stanovených v čl. 6 odst. 3 směrnice 93/36.
   Řecké orgány nezpochybnily tvrzení Komise nebo existenci údajného porušení a oznámily svůj záměr změnit dotčené právní ustanovení. Nicméně žádná taková změna nebyla ke dni podání žaloby oznámena.
   Komise má v důsledku toho za to, že Řecká republika nesplnila svou povinnost vyplývající z čl. 6 odst. 3 směrnice 93/36 a povinnost zajistit účinnou a korektní hospodářskou soutěž.

      (1)  Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 1.