title: Věc C-43/12: Žaloba podaná dne 30. ledna 2012 — Evropská komise v. Evropský parlament a Rada Evropské unie

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/18

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2012 — Evropská komise v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
   (Věc C-43/12)
   2012/C 98/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. van Rijn a R. Troosters, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/82/EU ze dne 25. října 2011 o usnadnění přeshraniční výměny informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu (1);

               —

               určit, že účinky směrnice 2011/82/EU jsou považovány za zachované;

               —

               uložit Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tímto návrhem byla podána žaloba na neplatnost směřující proti směrnici 2011/82/EU. Komise zpochybňuje zvolený právní základ. Tvrdí, že čl. 87 odst. 2 SFEU není vhodným právním základem, jelikož směrnice má zavést mechanismus výměny informací mezi členskými státy, pokrývající dopravní přestupky správní i trestní povahy. Článek 87 se přitom týká pouze policejní spolupráce mezi příslušnými orgány v oblasti předcházení trestným činům, jejich odhalování a objasňování. Dle názoru Komise je vhodným právním základem čl. 91 odst. 1 SFEU. Cílem směrnice je totiž zlepšení bezpečnosti silničního provozu, která je jednou z oblastí společné dopravní politiky, výslovně stanovenou tímto ustanovením [písmeno c)].

      (1)  Úř. věst. L 288, s. 1.


title: Věc C-562/10: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/19

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-562/10)
   2011/C 63/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. W. Bulst a I. Rogalski, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika tím, že

                           1)

                           přiznává nárok na dávku ve stavu odkázanosti (Pflegegeld) podle znění § 34 odst. 1 bodu 1 SGB XI v případě přechodného pobytu osoby odkázané na péči v jiném členském státě EU pouze na dobu nejvýše šesti týdnů,

                           2)

                           nestanoví pro pečovatelské služby, které využívala osoba odkázaná na péči během přechodného pobytu v jiném členském státě EU a které byly zabezpečeny poskytovatelem služeb usazeným v jiném členském státě EU, náhradu nákladů ve výši věcných dávek (Sachleistungen) poskytnutých v Německu, resp. ji prostřednictvím § 34 odst. 1 vylučuje,

                           3)

                           neuhrazuje náklady spojené s pronájmem zdravotnických pomůcek během přechodného pobytu osoby odkázané na opatrování v jiném členském státě EU, resp. vylučuje náhradu nákladů prostřednictvím § 34 odst. 1 bodu 1 SGB XI i tehdy, jestliže jsou v Německu nahrazovány a náhrada nemá za následek zdvojení anebo jiné zvýšení dávek poskytovaných v Německu,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 SFEU,

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem této žaloby je německá právní úprava pojištění pro případ odkázanosti (Pflegeversicherung), podle které osoby odkázané na péči, které pobírají v Německu dávky zákonného (sociálního) pojištění pro případ odkázanosti, nemají nárok na tyto dávky ve stejném rozsahu, pokud se dočasně usadí v jiném členském státě, a v tomto státě využívají (chtějí využít) služeb souvisejících s opatrováním nebo pobírají dávky ve stavu odkázanosti. Pro přechodný pobyt v jiném členském státě EU sporné předpisy o službách souvisejících s opatrováním stanoví podstatně nižší plnění v případě dávek ve stavu odkázanosti a zdravotnických pomůcek, než je tomu v případě opatrování v Německu.
   Komise se domnívá, že sporné předpisy nejsou slučitelné s článkem 56 SFEU, neboť značně ztěžují využívání služeb souvisejících s opatrováním v jiném členském státě EU a tento stav není odůvodněný naléhavými důvody všeobecného zájmu, resp. není nutný. Služby související s opatrováním jakož i pronájem pečovatelských pomůcek jsou služby poskytované za protihodnotu a tudíž představují službu ve smyslu článku 56 SFEU. Patří tedy do působnosti ustanovení o volném pohybu služeb. Soudní dvůr ve své judikatuře týkající se náhrady nákladů na ošetření vynaložených v jiném členském státě EU zdůraznil, že členské státy musejí při výkonu své pravomoci upravovat systémy sociálního zabezpečení a respektovat právo Společenství. Skutečnost, že právní úprava patří do oblasti sociálního zabezpečení, proto nevylučuje uplatnění článku 56 SFEU.
   Ve vztahu k předpisům týkajících se dávek ve stavu odkázanosti spočívá (diskriminační) omezení v tom, že nárok na dávku ve stavu odkázanosti u pojištěnce, který se zdržuje v cizině, existuje nejvýše šest týdnů. Tím je pro osobu odkázanou na péči ztíženo využívání služeb souvisejících s opatrováním v cizině po uplynutí tohoto období.
   Pokud jde o právní úpravu věcných dávek, spočívá (diskriminační) omezení v tom, že nestanovuje náhradu nákladů za služby související s opatrováním, které využívala osoba odkázaná na péči s přechodným pobytem v jiném členském státě EU a které byly poskytnuty poskytovatelem služeb usazeným v jiném členském státě EU, resp. tuto náhradu vylučuje. Skutečnost, že ani v tuzemsku nejsou hrazeny náklady za služby zabezpečované organizacemi, se kterými nemá pojišťovna uzavřenou smlouvu, jak namítá spolková vláda, nevede k jinému závěru. V Německu totiž existuje velké množství poskytovatelů, kteří takovou smlouvu uzavřeli. Podle informací Komise naproti tomu v jiném členském státě EU žádný takový poskytovatel neexistuje. V tomto směru je pro pojištěnce (resp. pro osoby odkázané na péči) v zásadě vyloučeno využívání služeb souvisejících s opatrováním podle sociálního pojištění v jiném členském státě, zatímco v Německu — i když nikoli v případě každého poskytovatele — je to možné.
   Konečně spočívá ve vztahu k právní úpravě poskytování zdravotnických pomůcek (diskriminační) omezení v tom, že náklady na nájem (a užívání) takových pomůcek v jiném členském státě EU se nenahrazují ani v případech, kdy se tyto osoby v souvislosti s péčí nacházejí v Německu.
   Podle ustálené judikatury Soudního dvora vyžaduje volný pohyb služeb zaručený v článku 56 SFEU nejen odstranění jakékoli diskriminace poskytovatele služeb na základě státní příslušnosti, ale též zrušení všech omezení — i když platí bez rozdílu jak pro domácí poskytovatele tak i pro poskytovatele z jiných členských států — pokud jsou způsobilé narušit nebo omezit činnost poskytovatele služeb, který je usazený v jiném členském státě, kde legálně poskytuje podobné služby.
   Důvody uvedené spolkovou vládou — ochrana veřejného zdraví a finanční rovnováhy systému pojištění pro případ odkázanosti — nejsou způsobilé odůvodnit existující omezení volného pohybu služeb.
   Zaprvé překračují omezující předpisy významně rámec toho, co se na ochranu kvality sporných služeb nebo na ochranu zdraví jeví jako nevyhnutelné. Náhrada nákladů vynaložených v jiném členském státě EU je v zásadě a nezávisle na jakémkoli zkoumání kvality vyloučena. Z tohoto důvodu nebudou náklady nahrazeny ani tehdy, pokud je zaručena dostatečná kvalita služeb souvisejících s opatrováním a pokud je vyloučeno ohrožení zdraví osoby odkázané na péči.
   Zadruhé německé právní přepisy, které vylučují náhradu nákladů vynaložených v zahraničí a v každém případě přiznávají výrazně nižší částku, než je plnění vyplácené v Německu, nejsou pro vyloučení značného ohrožení finanční rovnováhy systému sociálního zabezpečení nezbytné. Náklady vynaložené při využívání služeb souvisejících s opatrováním v zahraničí musejí být — za účelem zabránění omezení volného pohybu služeb — konečně nahrazeny pouze ve výši, ve které byly nahrazeny i v Německu.


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve spojených věcech T-130/05, T-160/05 a T-183/05  ( Úř. věst. C 22, 28.1.2006, s. 26 )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/47

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve spojených věcech T-130/05, T-160/05 a T-183/05

      (
            „Úřední věstník Evropské unie“ C 22, ze dne 28. ledna 2006, s. 26
         )

   (2006/C 48/86)
   Sdělení v Úředním věstníku ve spojených věcech T-130/05, T-160/05 a T-183/05 je třeba chápat takto:

         „Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. listopadu 2005 – Albert-Bousquet a další v. Komise
         (Spojené věci T-130/05, T-160/05 a T-183/05) (1)

         (2006/C 22/52)

            Jednací jazyk: francouzština

         Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci T-183/05.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.“


title: Spojené věci C-404/12 P a C-405/12 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. ledna 2015 – Rada Evropské unie, Evropská komise v. Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe („Kasační opravný prostředek – Nařízení (ES) č. 149/2008 – Nařízení, které stanoví maximální limity reziduí pesticidů – Žádost o vnitřní přezkum tohoto nařízení podaná podle nařízení (ES) č. 1367/2006 – Rozhodnutí Komise, kterým byly žádosti prohlášeny za nepřípustné – Individuálně určené opatření – Aarhuská úmluva – Platnost nařízení (ES) č. 1367/2006 s ohledem na tuto úmluvu“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. ledna 2015 – Rada Evropské unie, Evropská komise v. Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe
      (Spojené věci C-404/12 P a C-405/12 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 149/2008 - Nařízení, které stanoví maximální limity reziduí pesticidů - Žádost o vnitřní přezkum tohoto nařízení podaná podle nařízení (ES) č. 1367/2006 - Rozhodnutí Komise, kterým byly žádosti prohlášeny za nepřípustné - Individuálně určené opatření - Aarhuská úmluva - Platnost nařízení (ES) č. 1367/2006 s ohledem na tuto úmluvu“)
      (2015/C 073/03)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a K. Michoel, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne, P. Oliver a S. Boelaert, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe (zástupce: A. van den Biesen, advocaat)

         Vedlejší účastnice podporující navrhovatelky: Česká republika (zástupce: D. Hadroušek, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Vedlejší kasační opravný prostředek se odmítá.

                  2)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie Stichting Natuur en Milieu a Pesticide Action Network Europe v. Komise (T-338/08, EU:T:2012:300) se zrušuje.

                  3)

                  Žaloba na neplatnost, kterou podaly k Tribunálu Evropské unie Stichting Natuur en Milieu a Pesticide Action Network Europe, se zamítá.

                  4)

                  Stichting Natuur en Milieu a Pesticide Action Network Europe se ukládá, aby společně a nerozdílně nahradily náklady vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí v řízení v prvním stupni, jakož i v řízení o kasačních opravných prostředcích.

                  5)

                  Česká republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


title: Věc C-242/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemsko) — Albron Catering BV v. FNV Bondgenoten, John Roest ( Sociální politika — Převody podniků — Směrnice 2001/23/ES — Zachování práv zaměstnanců — Skupina společností, ve které jsou pracovníci zaměstnáni zaměstnavatelskou společností a trvale přiděleni k  provozní společnosti — Převod podniku provozní společnosti )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemsko) — Albron Catering BV v. FNV Bondgenoten, John Roest
   (Věc C-242/09) (1)

   (Sociální politika - Převody podniků - Směrnice 2001/23/ES - Zachování práv zaměstnanců - Skupina společností, ve které jsou pracovníci zaměstnáni „zaměstnavatelskou“ společností a trvale přiděleni k „provozní společnosti“ - Převod podniku provozní společnosti)
   2010/C 346/25
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Albron Catering BV

      Žalovaní: FNV Bondgenoten, John Roest

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gerechtshof te Amsterdam — Výklad čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16) — Společnost, která zaměstnává všechny zaměstnance skupiny společností a která tyto zaměstnance poskytuje provozním společnostem této skupiny podle jejich potřeb — Převod činnosti provozní společnosti mimo skupinu — Kvalifikace

      Výrok

   V případě převodu ve smyslu směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů podniku náležejícího ke skupině na podnik mimo tuto skupinu lze za „převodce“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice považovat i podnik skupiny, k němuž jsou zaměstnanci trvale přiděleni, aniž s ním však uzavřeli pracovní smlouvu, ačkoli součástí této skupiny je podnik, se kterým dotyční zaměstnanci takovou pracovní smlouvu uzavřeli.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009, s. 21.


title: Věc T-14/07: Žaloba podaná dne 15. ledna 2007 – Spolková republika Německo v. Komise

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/20

         Žaloba podaná dne 15. ledna 2007 – Spolková republika Německo v. Komise
   (Věc T-14/07)
   (2007/C 69/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, C. Schulze-Bahr, ve spolupráci s C. von Donat, advokátem)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K (2006) 5163 konečné ze dne 3. listopadu 2006 o snížení finančního příspěvku poskytnutého z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) na základě rozhodnutí Komise č. K(95) 1427 ze dne 11. července 1995 pro Operační program Severního Porýní-Vestfálska v rámci iniciativy Společenství MSP [malé a střední podniky] (EFRR č. 94.02.10.029) v rozsahu, v němž jde snížení nad rámec nečerpaného finančního příspěvku EFRR;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise snížila příspěvek Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro operační program Severního Porýní-Vestfálska v rámci iniciativy Společenství MSP.
   Žalobkyně k odůvodnění své žaloby uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje schvalovací rozhodnutí Komise K(95) 1427 ze dne 11. července 1995.
   Mimoto uplatňuje porušení čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 (1), jelikož nejsou dány podmínky pro snížení finančního příspěvku. V této souvislosti zejména uplatňuje, že odchylky od orientačního finančního plánu nepředstavují závažnou změnu programu.
   Podle názoru žalobkyně, i v případě, že by k závažné změně programu došlo, existuje předchozí souhlas Komise s pružným používáním orientačních finančních plánů, který byl udělen na základě jejích „Pokynů pro účetní závěrku operačních opatření (1994-1999) strukturálních fondů “[SEK (1999) 1316].
   Za předpokladu, že jsou splněny podmínky pro snížení finančního příspěvku, žalobkyně žalované vytýká, že vzhledem k tomuto konkrétnímu programu neuplatnila svou posuzovací pravomoc. Podle žalobkyně by Komise byla povinna zvážit, zda je snížení finančního příspěvku z EFRR přiměřené.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (Úř. věst. L 374, 31.12.1988, s. 1).


title: Věc C-82/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2017 TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-177/13, TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV v. Komise

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2017 TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-177/13, TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV v. Komise
   (Věc C-82/17 P)
   (2017/C 129/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV (zástupkyně: K. Smith QC, J. Stevenson, Barrister)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA), Monsanto Europe, Monsanto Company

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil body 1 a 2 výroku rozsudku Tribunálu;

               —

               vydal nový rozsudek ve věci, kterým by zrušil rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž bylo zrušení navrhováno v řízení před Tribunálem, nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu k novému projednání;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení; a

               —

               přijal veškerá další opatření, která považuje za vhodná.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky vyzývají Soudní dvůr, aby zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 15. prosince 2016, Testbiotech a další v. Komise (T 177/13, ECLI:EU:T:2016:736) (dále jen „rozsudek“) doručený navrhovatelkám dne 19. prosince 2016. V rozsudku Tribunál zamítl žalobu navrhovatelek, kterou se domáhaly zrušení tří v zásadě totožných rozhodnutí Evropské komise určených navrhovatelkám. Uvedená rozhodnutí stanovila, že jejich stížnosti proti rozhodnutí 2012/347 (1) o povolení uděleném společnosti Monsanto Euroe SA uvádět produkty, které obsahují geneticky modifikovanou sóju „MON 87701 × MON 89788“ na trh podle nařízení č. 1829/2003 (2) o geneticky modifikovaných potravinách a krmivu, nejsou opodstatněné. Uvedená rozhodnutí budou nadále označována jako „rozhodnutí Komise“.
   Podle navrhovatelek se Tribunál zamítnutím stížností navrhovatelek proti rozhodnutím Komise dopustil nesprávného právního posouzení, když:

               a)

               konstatoval nepřípustnost určitých částí žaloby na neplatnost s tím, že podání na základě článku 10 Aarhuské úmluvy (3) neobsahovala všechny podrobnosti či důvody předložené na podporu návrhových žádání před Tribunálem a/nebo nebyly splněny jiné procesní požadavky;

               b)

               uplatnil nesprávné či nemožné důkazní břemeno na nevládní neziskové organizace, které vznesly námitky ve prospěch životního prostředí na základě článků 10 a 12 Aarhuské úmluvy;

               c)

               neuznal, že pokyny EFSA v souladu s jeho zákonnými povinnostmi vedou k legitimnímu očekávání, že budou naplněny;

               d)

               určil, že dvoufázové posouzení bezpečnosti vyžadované nařízením o geneticky modifikovaných potravinách a krmivu (a pokyny EFSA) nemusí být dodrženy; místo toho určil, že první fáze posouzení, tedy srovnání geneticky modifikovaných odrůd a jejich referenčních odrůd, může stačit (a v projednávané věci stačí) ke splnění povinností stanovených uvedeným nařízením;

               e)

               pro účely odmítnutí určitých prvků žaloby týkajících se nedostatku posouzení ohledně možné toxicity geneticky modifikované sóji a monitorování dopadu uvedených odrůd po povolení jejich uvedení na trh, se Tribunál opřel o nařízení (ES) č. 396/2005 (4).

      (1)  Prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 28. června 2012 o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou sóju MON 87701 × MON 89788 (MON-877Ø1-2 × MON-89788-1), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (oznámeno pod číslem C(2012) 4312) (Úř. věst. L 171, s. 13).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (Úř. věst. L 268, s. 1).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) C. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS (Úř. věst. L 70, s. 1).


title: Věc C-410/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/15/ES — Úprava pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-410/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/15/ES - Úprava pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 199/21)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a F. Ribeiro Lopes, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě (Úř. věst. L 80, s. 35; Zvl. vyd. 05/04, s. 224) ve stanovené lhůtě.
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-456/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Trefilerías Quijano, S.A., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Trefilerías Quijano, S.A., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise
   (Věc C-456/16 P)
   (2016/C 392/18)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Trefilerías Quijano, S.A. (zástupci: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-438/12 až T-441/12, a zejména ve věci T-439/12, Trefilerías Quijano v. Evropská komise;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když žalobní důvod týkající se porušení práva navrhovatelky na obhajobu prohlásil za nepřípustný.

               2.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když při posuzování druhé žádosti o uznání platební neschopnosti, potažmo přípustnosti žaloby, uplatnil nesprávný právní základ.

               3.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování důkazů, respektive zjevného zkreslení důkazů, porušení povinnost provést soudní přezkum v plné jurisdikci, porušení práva na účinnou soudní ochranu a nedostatku odůvodnění.


title: Věc T-279/13: Žaloba podaná dne 24. května 2013 — Ezz a další v. Rada

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/51

         Žaloba podaná dne 24. května 2013 — Ezz a další v. Rada
   (Věc T-279/13)
   2013/C 207/83
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ahmed Abdelaziz Ezz (Gíza, Egypt), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Káhira, Egypt), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Londýn, Spojené království), Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Gíza, Egypt) (zástupci: J. Lewis, Queen's Counsel, B. Kennelly, barrister, a J. Binns, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2013/144/SZBP ze dne 21. března 2013, kterým se mění rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. L 82, s. 54) a nařízení Rady (EU) č. 270/2011 ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. L 76, s. 4), potvrzené rozhodnutím Rady ze dne 21. října 2013 v rozsahu, v němž se týkají žalobců; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby podle článku 263 SFEU předkládají žalobci šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že (a) rozhodnutí Rady 2013/144/SZBP postrádá řádný právní základ, neboť nesplňuje podmínky článku 29 SEU; a že (b) nařízení Rady (EU) č. 270/2011 nemohlo být potvrzeno, neboť nesplňuje požadavky stanovené jeho údajným právním základem: čl. 215 odst. 2 SFEU.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že není splněno kritérium pro přijetí omezujících opatření proti žalobcům, uvedené v článku 1 rozhodnutí Rady 2011/172/SZBP a článku 2 nařízení Rady (EU) č. 270/2011. Podle tohoto žalobního důvodu jsou navíc skutečnosti uvedené žalovanou jakožto odůvodnění přijetí omezujících opatření proti žalobcům zcela vágní, nekonkrétní, neopodstatněné, neodůvodněné a nedostatečné k tomu, aby bylo použití takových opatření odůvodněno.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, žalovaná porušila práva žalobců na obhajobu a účinnou soudní ochranu, neboť (a) omezující opatření nestanoví žádný postup, v němž by byly žalobcům sděleny důkazy, na kterých spočívalo rozhodnutí o zmrazení jejich majetku, nebo v němž by bylo žalobcům umožněno smysluplně se vyjádřit k těmto důkazům; (b) uvedené důvody obsahují obecnou, nepodloženou a vágní domněnku o soudních řízeních; a (c) žalovaná neposkytla dostatečné informace, které by žalobcům umožňovaly účinně přednést svá stanoviska, což Tribunálu znemožňuje posoudit, zda rozhodnutí a posouzení Rady bylo odůvodněné a spočívalo na nezvratných důkazech.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že žalovaná neuvedla žalobcům dostatečné důvody pro jejich zahrnutí do sporných opatření, a to v rozporu se svou povinností uvést jasně skutečné a specifické důvody včetně specifických individuálních důvodů, které jí vedly k závěru, že žalobci nesli odpovědnost za zneužití egyptských státních finančních prostředků.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že žalovaná neodůvodněně a nepřiměřeně poškodila práva žalobců na majetek a dobré jméno.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z tvrzení, že zahrnutí žalobců na seznam osob, proti nimž se použijí omezující opatření, vychází ze zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc C-342/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/91/ES — Energetická politika — Úspora energie — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/12

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-342/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/91/ES - Energetická politika - Úspora energie - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 64/18)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a B. Schima, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: N. Dafniou, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov (Úř. věst. L 1, s. 65; Zvl. vyd. 12/02, s. 168)
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala správní a právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov, a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-63/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2015 – Shoe Branding Europe v. OHIM (Rovnoběžné pruhy na rukávech trika) „Ochranná známka Společenství — Přihláška ochranné známky Společenství sestávající ze dvou rovnoběžných pruhů na dlouhých rukávech trika — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/49

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2015 – Shoe Branding Europe v. OHIM (Rovnoběžné pruhy na rukávech trika)
   (Věc T-63/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství sestávající ze dvou rovnoběžných pruhů na dlouhých rukávech trika - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 048/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgie) (zástupce: J. Løje, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně P. Geroulakos, poté D. Gája, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. prosince 2014 (věc R 2560/2013-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu označení sestávajícího ze dvou rovnoběžných pruhů na rukávech trika jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Shoe Branding Europe BVBA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc C-430/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Ntionik Anonymi Etaireia Emporias H/Y, Logismikou kai Paroxis Ypiresion Michanografisis, Ioannis Michail Pikoulas v. Epitropi Kefalaiagoras (Směrnice 2001/34/ES — Článek 21 — Přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů — Prospekt — Zveřejnění nepřesných informací — Odpovědné osoby — Členové představenstva)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Ntionik Anonymi Etaireia Emporias H/Y, Logismikou kai Paroxis Ypiresion Michanografisis, Ioannis Michail Pikoulas v. Epitropi Kefalaiagoras
   (Věc C-430/05) (1)

   (Směrnice 2001/34/ES - Článek 21 - Přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů - Prospekt - Zveřejnění nepřesných informací - Odpovědné osoby - Členové představenstva)
   (2007/C 199/13)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Symvoulio tis Epikrateias
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ntionik Anonymi Etaireia Emporias H/Y, Logismikou kai Paroxis Ypiresion Michanografisis, Ioannis Michail Pikoulas

      Žalovaný: Epitropi Kefalaiagoras
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Symvoulio tis Epikrateias – Výklad článku 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny (Úř. věst. L 184, s. 1)– Zveřejnění prospektu cenného papíru obsahujícího nepřesné a zavádějící informace, které mohou uvést investory v omyl
   Výrok
   Článek 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní zákonodárce stanovil, v případech, kdy se informace uvedené v prospektu cenného papíru zveřejněném za účelem přijetí cenných papírů ke kotování na Burze cenných papírů ukáží jako nepřesné nebo zavádějící, správní sankce ukládané nejen osobám výslovně uvedeným v tomto prospektu jako odpovědné osoby, ale rovněž emitentovi uvedených cenných papírů, které jsou přijímány ke kotování na burze cenných papírů, a bez rozlišení členům představenstva tohoto emitenta, bez ohledu na to, zda byli tito členové představenstva označeni jako odpovědné osoby v uvedeném prospektu.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-297/10: Žaloba podaná dne 8. července 2010 — DBV v. Komise

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/37

         Žaloba podaná dne 8. července 2010 — DBV v. Komise
   (Věc T-297/10)
   ()
   2010/C 246/63
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: DBV Deutscher Brennstoffvertrieb Würzburg GmbH (Würzburg, Německo) (zástupci: C. Rudolph a A. Günther, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Komise (EU) č. 404/2010 ze dne 10. května 2010 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz některých hliníkových kol pocházejících z Čínské lidové republiky;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá nařízení (EU) č. 404/2010 (1), kterým Komise zavedla prozatímní antidumpingové clo na dovoz některých hliníkových kol pocházejících z Čínské lidové republiky.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje na prvním místě porušení podstatných formálních náležitostí a porušení práv obhajoby, protože v průběhu řízení před vydáním napadeného nařízení nebyla informována nebo vyslechnuta, a neměla tedy žádnou možnost se bránit nebo vysvětlit svůj pohled na věc.
   Zadruhé žalobkyně namítá, že došlo k chybnému skutkovému zjištění a k zneužití pravomoci. V této souvislosti se uvádí, že skutkový stav byl nesprávně popsán a zjištěn. Žalobkyně uvádí, že například nebyl zohledněn v mezičase vyšší kurs dolaru a ceny ropy, které mezitím stouply. Žalobkyně dále v souvislosti se zneužitím pravomoci, které Komisi vytýká, uvádí, že Komise nerespektovala zásadu proporcionality. Podle názoru žalobkyně spočívá zneužití pravomoci a porušení nařízení (ES) č. 1225/2009 (2) mimo jiné v tom, že v průběhu šetření nebyly shromážděny žádné vhodné informace pro stanovení diferencovaných cel.

      (1)  Nařízení Komise (EU) č. 404/2010 ze dne 10. května 2010 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz některých hliníkových kol pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 117, s. 64).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc C-501/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 8. listopadu 2012 — Thomas Specht v. Land Berlin

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 8. listopadu 2012 — Thomas Specht v. Land Berlin
   (Věc C-501/12)
   2013/C 26/53
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Thomas Specht

      Žalovaná: Spolková země Berlín

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat evropské primární nebo sekundární právo, v daném případě zejména směrnici 2000/78/ES (1), ve smyslu rozsáhlého zákazu neoprávněné diskriminace z důvodu věku tak, že zahrnuje i vnitrostátní normy o odměňování zemských úředníků?

               2)

               Pokud bude na první otázku odpovězeno kladně: vyplývá z výkladu tohoto evropského primárního nebo sekundárního práva, že vnitrostátní předpis, podle kterého závisí výše základního platu úředníka při vzniku služebního poměru v rozhodující míře na jeho věku a následně roste především v závislosti na délce služebního poměru, představuje přímou nebo nepřímou diskriminaci založenou na věku?

               3)

               Pokud bude i na druhou otázku odpovězeno kladně: brání výklad tohoto evropského primárního nebo sekundárního práva odůvodnění takového vnitrostátního předpisu cílem zákonodárce odměnit profesní zkušenost?

               4)

               Pokud bude i na třetí otázku odpovězeno kladně: připouští výklad evropského primárního nebo sekundárního práva, dokud nedošlo k implementaci nediskriminační právní úpravy odměňování, jiný právní důsledek než diskriminované osoby zpětně odměnit podle nejvyššího stupně v jejich platové třídě?
               Vyplývá přitom právní důsledek porušení zákazu diskriminace ze samotného evropského primárního nebo sekundárního práva, v daném případě zejména ze směrnice 2000/78/ES, nebo vyplývá nárok pouze z hlediska nedostatečného provedení povinností plynoucích z evropského práva z odpovědnosti státu podle unijního práva?

               5)

               Brání výklad evropského primárního nebo sekundárního práva vnitrostátnímu opatření, které podřizuje nárok na (dodatečné) zaplacení nebo náhradu škody podmínce, že jej úředníci uplatnili včas?

               6)

               V případě kladné odpovědi na první až třetí otázku: vyplývá z výkladu evropského primárního nebo sekundárního práva, že zákon upravující přechod na nový systém (Überleitungsgesetz), podle něhož jsou stávající úředníci (Bestandsbeamte) zařazeni do platového stupně nového systému podle částky jejich základního platu, který jim k rozhodnému dni přechodu příslušel podle starých (diskriminačních) právních předpisů o odměňování, a podle kterého se další postup do vyšších stupňů určuje nezávisle na absolutní době zkušeností úředníka pouze podle dob zkušeností nabytých od vstupu zákona o přechodu na nový systém v platnost, zachovává stávající diskriminaci na základě věku, dokud nebude dosaženo nejvyššího platového stupně?

               7)

               V případě kladné odpovědi i na šestou otázku: brání výklad evropského primárního nebo sekundárního práva odůvodnění tohoto neomezeně pokračujícího nerovného zacházení cílem zákonodárce, podle kterého mají být prostřednictvím Überleitungsgesetz chráněna nejen práva nabytá k rozhodnému dni přechodu, nýbrž (také) očekávání předpokládaného celoživotního příjmu v příslušné platové třídě podle starých právních předpisů o odměňování?
               Lze pokračující diskriminaci stávajících úředníků odůvodnit tím, že by alternativní právní úprava (individuální zařazení i stávajících úředníků podle doby získaných zkušeností) byla spojena se zvýšenými správními výdaji?

               8)

               Pokud bude odůvodnění v sedmé otázce odmítnuto: připouští výklad evropského primárního nebo sekundárního práva, dokud nedošlo k implementaci nediskriminační právní úpravy odměňování, také pro stávající úředníky, jiný právní důsledek než stávajícím úředníkům přiznat zpětně a trvale plat podle nejvyššího stupně v jejich platové třídě?
               Vyplývá přitom právní důsledek porušení zákazu diskriminace ze samotného evropského primárního nebo sekundárního práva, v daném případě zejména ze směrnice 2000/78/ES, nebo vyplývá nárok pouze z hlediska nedostatečného provedení povinností plynoucích z evropského práva z odpovědnosti státu podle unijního práva?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc F-70/07: Žaloba podaná dne 23. července 2007 – Marcuccio v. Komise

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/20

         Žaloba podaná dne 23. července 2007 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-70/07)
   (2007/C 223/36)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               V každém případě zrušit rozhodnutí (dále jen „sporné rozhodnutí“), kterým byla ze strany žalované zamítnuta žádost ze dne 22. června 2006, kterou žalobce požadoval, aby mu Komise nahradila část jako nákladů řízení ve věci T-176/04 (1), Marcuccio v. Komise, která už vznikla u Soudu prvního stupně Evropských Společenství a jejíž zaplacení bylo žalované uloženo usnesením ze dne 6. března 2006;

               —

               v každém případě zrušit v rozsahu, v němž je to nezbytné, rozhodnutí, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce proti spornému rozhodnutí;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila částku 6 347,67 eur s úroky z prodlení s valorizací celkem ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací ode dne žádosti 22. června 2006 až do dnešního dne z titulu náhrady hmotné újmy způsobené žalobci sporným rozhodnutím;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila částku 1 000 eur z titulu náhrady ztráty příležitosti, kterou žalobce mohl využít, pokud by mohl včas disponovat s nezaplacenou částkou;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila pro bono et ex aequo částku 3 000 eur případně vyšší nebo nižší částku, kterou bude Soud považovat za oprávněnou a spravedlivou, z titulu náhrady morální a existenční újmy způsobené žalobci sporným rozhodnutím;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila za každý den od dnešního dne do dne, kdy žalovaná vydá všechna rozhodnutí týkající se bezpodmínečného schválení žádosti ze dne 22. června 2006, částku 2 eura případně vyšší nebo nižší částku, kterou bude Soud považovat za oprávněnou a spravedlivou, splatnou první den každého měsíce ve vztahu k nabytým právům z předcházejícího měsíce, z titulu náhrady újmy způsobené případným opožděním ve vydání rozhodnutí o schválení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce na podporu své argumentace uvádí tři žalobní důvody: 1) absolutní nedostatek odůvodnění; 2) porušení zákona; 3) porušení povinnosti řádné péče a řádného úředního postupu.

      (1)  Úř. věst. C 121 ze dne 20.5.2006, s. 12. Z důvodu věcné chyby žalobce odkazuje na věc T-176/03 namísto věci T-176/04.


title: Věc T-199/08: Žaloba podaná dne 3. června 2008 – Ziegler v. Komise

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/28

         Žaloba podaná dne 3. června 2008 – Ziegler v. Komise
   (Věc T-199/08)
   (2008/C 183/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ziegler SA (zástupce: J.-L. Lodomez, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 – Mezinárodní stěhovací služby), kterým byla žalobkyni uložena pokuta 9 200 000,00 EUR;

               —

               podpůrně, uvedenou pokutu zrušit;

               —

               dále podpůrně, podstatným způsobem snížit částku této pokuty;

               —

               a v každém případě, uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se touto žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 926 konečné ze dne 11. března 2008, přijaté ve věci COMP/38.543 – Mezinárodní stěhovací služby, kterým Komise určila, že určité podniky, včetně žalobkyně, tím, že určovaly ceny mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii, rozdělily si část tohoto trhu a dopustily se manipulace řízení o odvolání proti předložení nabídek, porušily čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
   Na podporu svých požadavků žalobkyně tvrdí, že se Komise při definování dotčeného trhu a hodnocení jeho velikosti a podílů jednotlivých dotčených společností na něm dopustila zjevně nesprávných věcných a právních posouzení.
   Žalobkyně mimoto uplatňuje žalobní důvody vycházející z porušení povinnosti odůvodnění, práva na obhajobu, práva na přístup ke spisu, práva na spravedlivý proces a obecné zásady řádné správy.
   Co se týče uložené pokuty a její výše, žalobkyně tvrdí, že:

               —

               Komise neprokázala, že by dotčené praktiky měly citelný dopad na obchod mezi členskými státy;

               —

               výše pokuty není přiměřená ke skutečnému rozsahu uvedených praktik a jejich skutečnému účinku na trh; a

               —

               praxe fingovaných cenových nabídek byla Komisi známa a jí tolerována již dlouhou dobu; neexistence reakce ze strany Komise vedla žalobkyni k domněnce o zákonnosti této praxe.

         A konečně, žalobkyně tvrdí, že Komise nezohlednila jako polehčující okolnost to, že se žalobkyně již delší dobu jednání ve vzájemné shodě nedopouštěla a že fingované cenové nabídky odpovídaly tržní poptávce, a nikoliv kartelové dohodě nebo jednání ve vzájemné shodě. Žalobkyně rovněž uvádí porušení zásady rovného zacházení.


title: Věc C-452/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Krefeld (Německo) dne 9. října 2012 — NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd v. Inter-Zuid Transport BV

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Krefeld (Německo) dne 9. října 2012 — NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd v. Inter-Zuid Transport BV
   (Věc C-452/12)
   2013/C 26/32
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Krefeld

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd

      Žalovaná: Inter-Zuid Transport BV

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 71 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech výkladu smlouvy, který se provede výlučně autonomně, anebo je při použití takových smluv třeba zohlednit rovněž cíle a význam nařízení?

               2)

               Brání článek 71 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech výkladu smlouvy, podle kterého určovací žaloba, o níž bylo rozhodnuto v jednom členském státě, nebrání následně podané žalobě na plnění v jiném členském státě, pokud tato smlouva v tomto ohledu umožňuje též výklad odpovídající článku 27 nařízení č. 44/2001?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


title: Věc C-314/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Sanoma Media Finland Oy–Nelonen Media v. Viestintävirasto „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2010/13/EU — Článek 19 odst. 1 — Oddělení televizní reklamy od pořadů — Rozdělená obrazovka — Článek 23 odst. 1 a 2 — Omezení doby vysílání televizních reklamních šotů na 20 % v průběhu jedné hodiny — Oznámení o sponzorství — Jiné odkazy na sponzora — ‚Černé vteřiny‘“

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Sanoma Media Finland Oy–Nelonen Media v. Viestintävirasto
   (Věc C-314/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2010/13/EU - Článek 19 odst. 1 - Oddělení televizní reklamy od pořadů - Rozdělená obrazovka - Článek 23 odst. 1 a 2 - Omezení doby vysílání televizních reklamních šotů na 20 % v průběhu jedné hodiny - Oznámení o sponzorství - Jiné odkazy na sponzora - ‚Černé vteřiny‘“)
   (2016/C 145/08)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Sanoma Media Finland Oy–Nelonen Media

      Odpůrce: Viestintävirasto

      Výrok

               1)

               Článek 19 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která umožňuje, aby na rozdělené obrazovce běžely zároveň závěrečné titulky televizního pořadu a upoutávka na následující pořady poskytovatele pro účely oddělení končícího pořadu od vysílané reklamní přestávky, která za ním následuje, aniž je doprovází nebo za nimi následuje zvukový či obrazový signál, splňuje-li tento prostředek pro oddělení sám o sobě požadavky zakotvené v první větě čl. 19 odst. 1, což musí ověřit předkládající soud.

               2)

               Článek 23 odst. 2 směrnice 2010/13 musí být vykládán v tom smyslu, že doba, po kterou jsou sponzorské znaky uváděny v jiných pořadech, než je sponzorovaný pořad, jako je tomu ve věci v původním řízení, se započítává do maximální délky reklamního vysílání v průběhu jedné hodiny stanovené v čl. 23 odst. 1 této směrnice.

               3)

               Článek 23 odst. 1 směrnice 2010/13 musí být v případě, že členský stát nevyužil možnost stanovit přísnější pravidlo, než je zavedeno v tomto článku, vykládán v tom smyslu, že nejen nebrání tomu, aby byly „černé vteřiny“ vložené mezi jednotlivé šoty televizní reklamní přestávky či mezi tuto přestávku a televizní pořad, který je vysílán po ní, zahrnuty do maximálního objemu reklamního vysílání v průběhu jedné hodiny stanoveného v tomto článku na 20 %, ale dokonce ukládá povinnost tyto vteřiny do tohoto objemu započítat.

      (1)  Úř. věst. C 292, 1.9.2014.


title: Věc T-840/14: Žaloba podaná dne 23. prosince 2014 – International Gaming Projects v. OHIM – British Sky Broadcasting Group (Sky BONUS)

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/50

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2014 – International Gaming Projects v. OHIM – British Sky Broadcasting Group (Sky BONUS)
   (Věc T-840/14)
   (2015/C 065/67)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: International Gaming Projects Ltd (Valletta, Malta) (zástupce: M. Garayalde Niño, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Sky BONUS“ – Přihláška č. 10 734 549

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. října 2014 ve věci R 2040/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil napadené rozhodnutí a povolil zápis přihlašované ochranné známky Společenství „Sky BONUS“;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 4 a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-695/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Shiraz Baig Mirza/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (Řízení o předběžné otázce — Naléhavé řízení o předběžné otázce — Nařízení (EU) č. 604/2013 — Kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu — Čl. 3 odst. 3 — Právo členských států na vrácení žadatele do bezpečné třetí země — Článek 18 — Povinnosti členského státu příslušného k posuzování žádosti v případě přijetí žadatele zpět — Směrnice 2013/32/EU — Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany — Posuzování žádosti o mezinárodní ochranu)

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/21

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Shiraz Baig Mirza/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Věc C-695/15) (1)

   ((Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu - Čl. 3 odst. 3 - Právo členských států na vrácení žadatele do bezpečné třetí země - Článek 18 - Povinnosti členského státu příslušného k posuzování žádosti v případě přijetí žadatele zpět - Směrnice 2013/32/EU - Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany - Posuzování žádosti o mezinárodní ochranu))
   (2016/C 156/29)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Shiraz Baig Mirza

      Žalovaný: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát může rovněž využít práva na vrácení žadatele o mezinárodní ochranu do bezpečné třetí země poté, co uvedený členský stát na základě uplatnění uvedeného nařízení a v rámci postupu přijetí zpět rozhodl o tom, že je příslušný k posouzení žádosti o mezinárodní ochranu, která byla předložena žadatelem, který tento členský stát opustil předtím, než bylo vydáno rozhodnutí ve věci samé o jeho první žádosti o mezinárodní ochranu.

               2)

               Článek 3 odst. 3 nařízení č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vrácení žadatele o mezinárodní ochranu do bezpečné třetí země, pokud nebyl členský stát, který dotyčného žadatele přemísťuje do příslušného členského státu, informován v rámci postupu přijetí zpět o právní úpravě posledně uvedeného členského státu v oblasti vracení žadatelů do bezpečných třetích zemí ani o praxi jeho orgánů příslušných v dané věci.

               3)

               Článek 18 odst. 2 nařízení č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě přijetí žadatele o mezinárodní ochranu zpět neukládá, aby posuzování žádosti dotyčného pokračovalo ve fázi, ve které bylo pozastaveno.

      (1)  Úř. věst. C 90, 7.3.2016.


title: Věc F-141/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2015 – Guittet v. Komise „Veřejná služba — Bývalý úředník — Sociální zabezpečení — Převzetí léčebných výloh — Správa lékařského spisu Komisí — Zásada řádné správy a povinnost jednat s náležitou péčí — Mimosmluvní odpovědnost Unie“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/95

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2015 – Guittet v. Komise
   (Věc F-141/14) (1)

   („Veřejná služba - Bývalý úředník - Sociální zabezpečení - Převzetí léčebných výloh - Správa lékařského spisu Komisí - Zásada řádné správy a povinnost jednat s náležitou péčí - Mimosmluvní odpovědnost Unie“)
   (2016/C 048/108)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christian Guittet (Cannes, Francie) (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a T. S. Bohr, zmocněnci, C. Mélotte, advokát, poté T. S. Bohr, zmocněnec, C. Mélotte, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým byl zamítnut návrh na náhradu škody z důvodu nesprávného úředního postupu, jehož se dopustila Komise pověřená správou lékařského spisu žalobce, který byl poškozenou osobou při vážné nehodě, a návrh na náhradu škody za majetkovou a nemajetkovou újmu, která mu byla údajně způsobena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Christian Guittet ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015, s. 46.


title: Věc C-499/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Koszalinie – Polská republika) – Halina Nerkowska v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych (Invalidní důchod poskytovaný civilním obětem války nebo represe — Podmínka bydliště v tuzemsku — Článek 18 odst. 1 ES)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy w Koszalinie – Polská republika) – Halina Nerkowska v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych
   (Věc C-499/06) (1)

   (Invalidní důchod poskytovaný civilním obětem války nebo represe - Podmínka bydliště v tuzemsku - Článek 18 odst. 1 ES)
   (2008/C 171/12)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Sąd Okręgowy w Koszalinie
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Halina Nerkowska

      Žalovaný: Zakład Ubezpieczeń Społecznych
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Sąd Okręgowy w Koszalinie – Výklad článku 18 ES – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy, která podmiňuje vyplácení dávky přiznané obětem války a jejích důsledků podmínkou bydliště na území dotčeného státu
   Výrok
   Článek 18 odst. 1 ES je nutno vykládat tak, že brání takovým právním předpisům členského státu, podle kterých tento stát obecně a za každých okolností odmítá vyplácet vlastním státním příslušníkům dávku poskytovanou civilním obětem války nebo represe, a to jen z toho důvodu, že nemají po celou dobu vyplácení této dávky bydliště na území tohoto státu, ale na území jiného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc C-212/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Polsko) dne 3. května 2010 — Logstor ROR Polska Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Polsko) dne 3. května 2010 — Logstor ROR Polska Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach
   (Věc C-212/10)
   ()
   2010/C 209/20
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Logstor ROR Polska Sp. z o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

      Předběžná otázka

   Opravňoval čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (1), pozměněné dne 17. června 1985 na základě čl. 1 bodu 1 směrnice Rady 85/303/EHS (2) ze dne 10. června 1985, členský stát k tomu, aby ode dne 1. ledna 2007 znovu zavedl daň z kapitálu, jejímž předmětem je poskytnutí půjčky kapitálové společnosti, má-li věřitel právo na podíl na zisku společnosti, jestliže členský stát ke dni přistoupení [k EU], k 1. květnu 2004, tuto daň zrušil?

      (1)  Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11.

      (2)  Směrnice Rady ze dne 10. června 1985, kterou se mění směrnice 69/335/EHS o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 156, s. 23; Zvl. vyd. 09/01, s. 122).


title: Věc T-77/05: Žaloba podaná dne 19. února 2005 Andreou Balduinim proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/40

         Žaloba podaná dne 19. února 2005 Andreou Balduinim proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-77/05)
   (2005/C 93/73)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Andreou Balduinim, zastoupeným Gabrielem Balduinim, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1)

               po zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 12. listopadu 2004, ADMIN. B.2-PC/amd-D (2004)27617, které bylo oznámeno doporučeným dopisem s doručenkou ze dne 15. listopadu 2004 a doručeno dne 22. listopadu 2004, prohlásil za neplatné otázky č. 11 a č. 36 zkoušky A (znalost oboru) výběrového řízení EPSO/A/11/03, nebo též pouze jednu z nich;

               2)

               a následně, po zrušení rozhodnutí zkušebního výboru výběrového řízení EPSO/A/11/03, které bylo žalobci oznámeno sdělením ze dne 14. května 2004 EPSO/5000LM-EN, určil, že žalobce dosáhl jednoho ze 450 nejlepších výsledků, a připustil tudíž jeho účast v dalších fázích výběrového řízení EPSO/A/11/03;

               3)

               každopádně uložil žalované náhradu nákladů řízení, poplatků a odměn.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se účastnil otevřeného výběrového řízení EPSO/A/11/03, které stanovilo ve své první fázi tři předvýběrové testy.
   Sdělením ze dne 14. května 2004 oznámil zkušební výbor žalobci, že celkový výsledek jeho předvýběrových testů (44,726 bodů) nepatří ke 450 nejlepším výsledkům, takže nebude připuštěn k dalším zkouškám.
   Následným sdělením oznámil zkušební výbor všem uchazečům, že výsledky předvýběrových testů byly stanoveny poté, co sám zkušební výbor zrušil pět otázek uvedených zkoušek (č. 17 zkoušky A, č. 4 a č. 20 zkoušky B a č. 45 a č. 52 zkoušky C).
   Žádost o přezkoumání adresovaná zkušebnímu výboru a stížnost adresovaná EPSO byly zamítnuty. V těchto dvou žádostech žalobce navrhoval, aby byly zrušeny dvě další otázky zkoušky A (č. 11 a č. 36), neboť jsou zcela nesprávné, nelogické a nesrozumitelné, takže po zrušení zmíněných otázek by dosáhl výsledku, podle kterého by patřil mezi 450 nejlepších uchazečů a mohl by se účastnit dalších fází výběrového řízení. Obě žádosti byly zamítnuty.
   Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje porušení zásady rovného zacházení, uvedené v čl. 5 odst. 3 služebního řádu.


title: Věc C-310/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – F.T.S. International BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West (Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Zařazení — Vykostěné dělené kuřecí maso, zmrazené a napuštěné solí — Platnost nařízení (ES) č. 1223/2002)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – F.T.S. International BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West
   (Věc C-310/06) (1)

   (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Zařazení - Vykostěné dělené kuřecí maso, zmrazené a napuštěné solí - Platnost nařízení (ES) č. 1223/2002)
   (2007/C 211/14)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te Amsterdam
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: F.T.S. International BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te Amsterdam – Platnost nařízení Komise (ES) č. 1223/2002 ze dne 8. července 2002 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 179, s. 8; Zvl. vyd. 02/12, s. 271) – Vykostěné dělené kuřecí maso, zmrazené a napuštěné solí
   Výrok
   Nařízení Komise (ES) č. 1223/2002 ze dne 8. července 2002 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury je neplatné.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc F-38/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. března 2016 – FJ v. Parlament

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/50

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. března 2016 – FJ v. Parlament
   (Věc F-38/15) (1)

   (2016/C 136/73)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015, s. 26.


title: Věc C-22/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Nürnberg (Německo) dne 22. ledna 2008 – Athanasios Vatsouras v. Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Nürnberg (Německo) dne 22. ledna 2008 – Athanasios Vatsouras v. Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
   (Věc C-22/08)
   (2008/C 107/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Sozialgericht Nürnberg
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Athanasios Vatsouras

      Žalovaný: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
   Předběžné otázky

               1)

               Je článek 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 (1) slučitelný s článkem 12 ES ve spojení s článkem 39 ES?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, brání článek 12 ES ve spojení s článkem 39 ES vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje občany unie z pobírání sociální pomoci, pokud je překročena maximální přípustná doba pobytu podle článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004, a ani na základě jiných právních předpisů neexistuje právo pobytu?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, brání článek 12 ES vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje občany některého z členských států EU z pobírání i těch dávek sociální pomoci, které jsou poskytovány ilegálním migrantům?

      (1)  Úř. věst. L 158, s. 77.


title: Věc F-17/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 10. prosince 2015 – Jäger-Waldau v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Hodnotící zpráva — Žádost o změnu — Zamítnutí“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/96

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 10. prosince 2015 – Jäger-Waldau v. Komise
   (Věc F-17/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Hodnotící zpráva - Žádost o změnu - Zamítnutí“)
   (2016/C 048/109)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Arnulf Jäger-Waldau (Laveno, Itálie) (zástupce: D. Fouquet, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci, poté G. Berscheid, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí OOJ, kterým tento odmítl změnit hodnotící zprávu žalobce za rok 2013.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Jäger-Waldau ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015, s. 40.


title: Věc C-336/13 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. února 2015 – Evropská komise v. IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH „Kasační opravný prostředek — Rozhodnutí Komise ukládající vrácení finanční podpory — Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu Evropské unie — Rozlišování mezi úroky z prodlení a kompenzačními úroky — Výpočet úroků“

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/3

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. února 2015 – Evropská komise v. IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH
   (Věc C-336/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Rozhodnutí Komise ukládající vrácení finanční podpory - Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu Evropské unie - Rozlišování mezi úroky z prodlení a kompenzačními úroky - Výpočet úroků“)
   (2015/C 118/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac, G. Wilms a G. Zavvos, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH (zástupce: C. Pitschas, Rechtsanwalt)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie IPK International v. Komise (T-671/11, EU:T:2013:163) se zrušuje v rozsahu, v němž uložil povinnost stanovit úroky z prodlení, které Evropská komise dluží společnosti IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH, na základě hlavní částky pohledávky navýšené o dříve vzniklé úroky.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Úroky z prodlení, které Evropská komise dluží společnosti IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH, musí být vypočteny pouze na základě hlavní částky pohledávky.

               4)

               Evropská komise a společnost IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH ponesou vlastní náklady řízení v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc C-68/06: Žaloba podaná dne  6. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/11

         Žaloba podaná dne 6. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-68/06)
   (2006/C 74/21)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 6. února 2006 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Minásem Konstantinidisem, pracovníkem právní služby a Florence Simonetti, národní expertkou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES (1) ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 21. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 197, 21.7.2001, s. 30.


title: Věc T-457/14 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Rouffaud v. ESVČ „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec pro pomocné práce — Překvalifikování smlouvy — Pravidlo shody mezi žalobou a stížností — Článek 91 odst. 2 služebního řádu úředníků“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/52

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Rouffaud v. ESVČ
   (Věc T-457/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec pro pomocné práce - Překvalifikování smlouvy - Pravidlo shody mezi žalobou a stížností - Článek 91 odst. 2 služebního řádu úředníků“)
   (2015/C 302/67)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Thierry Rouffaud (Brusel, Belgie) (zástupci: původně M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas a J. N. Louis, poté J. N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 9. dubna 2014, Rouffaud v. ESVČ (F-59/13, Sb. VS, EU:F:2014:49), znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 9. dubna 2014, Rouffaud v. ESVČ (F-59/13, Sb. VS, EU:F:2014:49), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc C-240/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 22. května 2015 – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni v. Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT a další

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 22. května 2015 – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni v. Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT a další
   (Věc C-240/15)
   (2015/C 302/17)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Odpůrci: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze

      Předběžné otázky

   Brání zásada nestrannosti a zásada finanční a organizační nezávislosti, které musí být přiznány vnitrostátním regulačním orgánům podle článku [3] směrnice 2002/21/ES (1), jakož i zásada samostatného financování podle článku 12 směrnice 2002/20/ES (2) vnitrostátním právním předpisům (jako jsou předpisy, které jsou předmětem v projednávané věci), jež obecně podřizují tyto orgány právním předpisům o veřejném financování a konkrétně zvláštním právním předpisům o omezování a racionalizaci výdajů orgánů veřejné správy?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21 ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21).


title: Věc C-345/16: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 29. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Jean Jacob, Dominique Lennertz v. Belgický stát „Řízení o předběžné otázce — Skutkový a právní kontext sporu v původním řízení — Nedostatečné informace — Zjevná nepřípustnost — Článek 53 odst. 2 — Článek 94 jednacího řádu Soudního dvora“

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/3

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 29. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Jean Jacob, Dominique Lennertz v. Belgický stát
   (Věc C-345/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Skutkový a právní kontext sporu v původním řízení - Nedostatečné informace - Zjevná nepřípustnost - Článek 53 odst. 2 - Článek 94 jednacího řádu Soudního dvora“)
   (2017/C 086/03)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Žalovaný: Belgický stát

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Liège (soud prvního stupně v Lutychu) (Belgie), rozhodnutím ze dne 9. června 2016 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 326, 5.9.2016.


title: Věc C-263/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen — Švédsko) — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening v. Stockholms kommun genom dess marknämnd ( Směrnice 85/337/EHS — Účast veřejnosti na rozhodování v oblasti životního prostředí — Právo podat opravný prostředek proti povolení záměrů, které mohou mít významný vliv na životní prostředí )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen — Švédsko) — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening v. Stockholms kommun genom dess marknämnd
   (Věc C-263/08) (1)

   („Směrnice 85/337/EHS - Účast veřejnosti na rozhodování v oblasti životního prostředí - Právo podat opravný prostředek proti povolení záměrů, které mohou mít významný vliv na životní prostředí“)
   2009/C 297/12
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta domstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening

      Žalovaný: Stockholms kommun genom dess marknämnd

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Högsta Domstolen — Výklad čl. 1 odst. 2, čl. 6 odst. 4, článku 10a a bodu 10 přílohy II směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně — Prohlášení Komise (Úř. věst. L 156, s. 17) — Neziskové místní sdružení, které se účastnilo předchozího povolovacího řízení týkajícího se záměru, který může mít závažný vliv na životní prostředí — Vnitrostátní právní předpisy, které právo neziskových sdružení na podání odvolání proti rozhodnutím o povolení takových záměrů podmiňují tím, že je jejich účelem podle jejich stanov ochrana životního prostředí, že působí po dobu alespoň tří let a mají alespoň 2 000 členů

      Výrok

               1)

               Na takový záměr, jaký je předmětem původního řízení, jež se týká odčerpávání průsakové vody z tunelu pro elektrické vedení a injektáže vody do země nebo do skály za účelem kompenzace případného snížení hladiny podzemní vody, jakož i výstavby a údržby zařízení k takovémuto odčerpávání a doplňování vody, se vztahuje bod 10 písm. l) přílohy II směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003, a to nezávisle na konečném určení podzemní vody, zejména pak nezávisle na tom, zda je předmětem dalšího použití, či nikoliv.

               2)

               Osoby z řad dotčené veřejnosti ve smyslu čl. 1 odst. 2 a článku 10a směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35, musí mít možnost dosáhnout přezkoumání rozhodnutí, kterým soud, který je součástí soudní soustavy členského státu, rozhodl o žádosti o povolení záměru, bez ohledu na to, jakou roli mohly mít v projednávání uvedené žádosti díky své účasti v řízení před uvedeným soudem a možnosti uplatnit při té příležitosti své stanovisko.

               3)

               Článek 10a směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35, brání ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které vyhrazuje právo podat opravný prostředek proti rozhodnutí o činnosti, která spadá do rozsahu působnosti této směrnice, pouze sdružením na ochranu životního prostředí, která mají alespoň 2 000 členů.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc C-517/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2014 Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. září 2014 ve věci T-112/11, Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. v. Evropská komise

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2014 Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. září 2014 ve věci T-112/11, Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. v. Evropská komise
   (Věc C-517/14 P)
   (2015/C 026/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (zástupci: M. Loschelder, V. Schoene, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Nizozemské království, Nederlandse Zuivelorganisatie

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení a zrušit nařízení Komise (EU) č. 1121/2010 ze dne 2. prosince 2010 o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Edam Holland (CHZO)] (1);

               —

               podpůrně vrátit věc Tribunálu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod: Tribunál zastává názor, že účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) nesvědčí právní zájem na podání žaloby, jelikož napadené nařízení uvádí, že „Edam“ představuje druhové označení. Dotčená formulace, která je uvedena v nařízení o zápisu, je pouhou tautologií. V důsledku toho, na rozdíl od toho, co uvádí Tribunál, by zrušení nařízení o zápisu poskytlo členům výhodu zakládající jejich právní zájem na podání žaloby. Z tohoto důvodu je žaloba přípustná. Ze stejného důvodu je rovněž opodstatněná. Dotčeného upřesnění se totiž dovolávali nizozemští žadatelé. V důsledku toho se Komise dopustila pochybení tím, že navzdory tomu k uvedenému upřesnění nepřistoupila.

      Druhý důvod: Navrhovatelka tvrdí, že v minulosti její členové dodávali do Nizozemska mléko, u něhož bylo povoleno zpracování na sýr gouda nebo edam a které bylo skutečně na tyto sýry zpracováno. Tribunál z toho nedovodil existenci právního zájmu na podání žaloby. Tato argumentace je totiž ze skutkového hlediska nepřesná. Tribunál se tím dopustil zkreslení skutkového stavu, jelikož tento argument byl přesný. Mimoto, podle Tribunálu, námitka a žaloba navrhovatelky nebyly podány jménem „producentů mléka“. To rovněž představuje zkreslení skutkového stavu, jelikož námitka byla podána za členy navrhovatelky, jelikož její členové zpracovávají mléko (mléko prodávané v Nizozemsku je zpracovaným mlékem) a uvádějí na trh mléko nebo sýry.

      Třetí důvod: Tribunál byl toho názoru, že zamítnutí námitky nepředstavuje řádný zájem na podání žaloby na straně navrhovatelky. Z právního hlediska totiž nebyla námitka podána navrhovatelkou, nýbrž Spolkovou republikou Německo. To neodpovídá právu použitelnému s ohledem na nařízení č. 510/2006 a Tribunál, na rozdíl od toho, co zastává, o této otázce dosud nerozhodoval, pokud jde o základní nařízení. Mezi základním nařízením č. 510/2006 (2) a předchozím nařízením, tedy nařízením Rady (EHS) č. 2081/92 (3), existují rozdíly, které Tribunál nezkoumal a které mají každopádně za následek, že se takoví oponenti, jako je navrhovatelka, podle základního nařízení domáhají svého práva na námitku.

      Čtvrtý důvod: Tribunál odmítl argumentaci navrhovatelky, podle které modré logo týkající se CHZO Unie poskytuje nizozemským producentům konkurenční výhodu vůči členům navrhovatelky. To je nepřesné. Konkurenční výhoda existuje a zakládá právní zájem na podání žaloby u členů navrhovatelky, pokud jde o zrušení nařízení o zápisu.

      (1)  Úř. věst. L 317, s. 14.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 93, s. 12).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 208, s. 1).


title: Věc C-502/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 8. listopadu 2012 — Jens Schombera v. Land Berlin

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 8. listopadu 2012 — Jens Schombera v. Land Berlin
   (Věc C-502/12)
   2013/C 26/54
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jens Schombera

      Žalovaná: Spolková země Berlín

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat evropské primární nebo sekundární právo, v daném případě zejména směrnici 2000/78/ES (1), ve smyslu rozsáhlého zákazu neoprávněné diskriminace z důvodu věku tak, že zahrnuje i vnitrostátní normy o odměňování zemských úředníků?

               2)

               Pokud bude na první otázku odpovězeno kladně: vyplývá z výkladu tohoto evropského primárního nebo sekundárního práva, že vnitrostátní předpis, podle kterého závisí výše základního platu úředníka při vzniku služebního poměru v rozhodující míře na jeho věku a následně roste především v závislosti na délce služebního poměru, představuje přímou nebo nepřímou diskriminaci založenou na věku?

               3)

               Pokud bude i na druhou otázku odpovězeno kladně: brání výklad tohoto evropského primárního nebo sekundárního práva odůvodnění takového vnitrostátního předpisu cílem zákonodárce odměnit profesní zkušenost?

               4)

               Pokud bude i na třetí otázku odpovězeno kladně: připouští výklad evropského primárního nebo sekundárního práva, dokud nedošlo k implementaci nediskriminační právní úpravy odměňování, jiný právní důsledek než diskriminované osoby zpětně odměnit podle nejvyššího stupně odměny v jejich platové třídě?
               Vyplývá přitom právní důsledek porušení zákazu diskriminace ze samotného evropského primárního nebo sekundárního práva, v daném případě zejména ze směrnice 2000/78/ES, nebo vyplývá nárok pouze z hlediska nedostatečného provedení povinností plynoucích z evropského práva z odpovědnosti státu podle unijního práva?

               5)

               Brání výklad evropského primárního nebo sekundárního práva vnitrostátnímu opatření, které podřizuje nárok na (dodatečné) zaplacení nebo náhradu škody podmínce, že jej úředníci uplatnili včas?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc F-145/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. října 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Návrh došlý faxem ve lhůtě stanovené pro podání žaloby, prodloužená o lhůtu z důvodu vzdálenosti v délce deseti dnů — Návrh došlý poštou v následujících deseti dnech — Nedostatek totožnosti mezi oběma návrhy — Opožděné podání žaloby“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/36

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. října 2013 — Marcuccio v. Komise
      (Věc F-145/12)
      (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Návrh došlý faxem ve lhůtě stanovené pro podání žaloby, prodloužená o lhůtu z důvodu vzdálenosti v délce deseti dnů - Návrh došlý poštou v následujících deseti dnech - Nedostatek totožnosti mezi oběma návrhy - Opožděné podání žaloby)
      (2014/C 71/71)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí návrhu žalobce na valorizaci jeho invalidního důchodu

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  Luigi Marcuccio ponese své vlastní náklady řízení.


title: Věc T-47/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Akzo Nobel a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropské trhy s tepelnými stabilizátory — Rozhodnutí, kterým se konstatují dva případy porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Stanovení cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací — Doba trvání protiprávních jednání — Promlčení — Délka správního řízení — Přiměřená lhůta — Právo na obhajobu — Přičtení protiprávních jednání — Protiprávní jednání, jehož se dopustily dceřiné společnosti, sdružení bez vlastní právní subjektivity a dceřiná společnost — Výpočet výše pokut“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Akzo Nobel a další v. Komise
   (Věc T-47/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropské trhy s tepelnými stabilizátory - Rozhodnutí, kterým se konstatují dva případy porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací - Doba trvání protiprávních jednání - Promlčení - Délka správního řízení - Přiměřená lhůta - Právo na obhajobu - Přičtení protiprávních jednání - Protiprávní jednání, jehož se dopustily dceřiné společnosti, sdružení bez vlastní právní subjektivity a dceřiná společnost - Výpočet výše pokut“)
   (2015/C 302/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Nizozemsko); Akzo Nobel Chemicals GmbH (Düren, Německo); Akzo Nobel Chemicals BV (Amersfoort, Nizozemsko) a Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Spojené království) (zástupci: původně C. Swaak a M. van der Woude, poté C. Swaak a R. Wesseling, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Ronkes Agerbeek a J. Bourke, poté F. Ronkes Agerbeek a P. Van Nuffel, zmocněnci, ve spolupráci s J. Holmesem, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38589 – Tepelné stabilizátory) nebo, podpůrně, návrh na snížení výše uložených pokut.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 body 4, 6, 21 a 23 rozhodnutí Komise C (2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38589 – Tepelné stabilizátory) se zrušují v rozsahu, v němž ukládají pokuty společnostem Akzo Nobel Chemicals GmbH a Akzo Nobel Chemicals BV.

               2)

               Celková výše pokut uložených v čl. 2 bodech 1 až 7 a 18 až 24 rozhodnutí C (2009) 8682 final se snižuje na , milionu eur pro společnost Akzo Nobel NV a na , milionu eur pro společnost Akcros Chemicals Ltd.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise nahradí dvě pětiny nákladů řízení společností Akzo Nobel, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV a Akcros Chemicals a ponese tři pětiny vlastních nákladů řízení. Společnosti Akzo Nobel, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV a Akcros Chemicals ponesou tři pětiny vlastních nákladů řízení a nahradí dvě pětiny nákladů řízení Komise.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc F-135/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. dubna 2016 – Beiner v. Komise „Veřejná služba — Výběrové řízení — Podmínky pro přijetí — Odborná praxe — Rozhodnutí výběrové komise nepřipustit žalobce do výběrového řízení — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/51

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. dubna 2016 – Beiner v. Komise
   (Věc F-135/15) (1)

   („Veřejná služba - Výběrové řízení - Podmínky pro přijetí - Odborná praxe - Rozhodnutí výběrové komise nepřipustit žalobce do výběrového řízení - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2016/C 191/73)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Laurent Beiner (Knutange, Francie) (zástupce: B. Sahki, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AST/130/14 nepřipustit žalobce ke zkouškám, jelikož nemá požadovanou úroveň vzdělání a nejméně šestiletou odbornou praxi související s náplní práce.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Laurent Beiner ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2016, s. 37.