title: Věc C-420/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království — Meletis Apostolides v. David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Protokol č. 10 o Kypru — Pozastavení uplatňování acquis communautaire na územích, nad nimiž kyperská vláda nevykonává skutečnou kontrolu — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Rozhodnutí vydané kyperským soudem, který má sídlo na území, nad nímž uvedená vláda vykonává skutečnost kontrolu, a týká se nemovitosti nacházející se mimo toto území — Článek 22 bod 1, čl. 34 body 1 a 2, čl. 35 odst. 1 a čl. 38 odst. 1 uvedeného nařízení )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království — Meletis Apostolides v. David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams
   (Věc C-420/07) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Protokol č. 10 o Kypru - Pozastavení uplatňování acquis communautaire na územích, nad nimiž kyperská vláda nevykonává skutečnou kontrolu - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Rozhodnutí vydané kyperským soudem, který má sídlo na území, nad nímž uvedená vláda vykonává skutečnost kontrolu, a týká se nemovitosti nacházející se mimo toto území - Článek 22 bod 1, čl. 34 body 1 a 2, čl. 35 odst. 1 a čl. 38 odst. 1 uvedeného nařízení“)
   2009/C 153/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Meletis Apostolides

      Žalovaní: David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (Civil Division) — Výklad čl. 1 odst. 1 protokolu č. 10 k aktu o přistoupení Kypru, jakož i článku 22, čl. 34 odst. 1 a 2 a čl. 35 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) — Pozastavení uplatňování acquis communautaire na územích, nad nimiž vláda nevykonává skutečnou kontrolu — Uznání a výkon rozhodnutí vydaného kyperským soudem se sídlem na území, nad nímž vláda vykonává skutečnou kontrolu, a týkajícího se pozemku nacházejícího se mimo toto území, soudem jiného členského státu

      Výrok

               1)

               Pozastavení uplatňování acquis communautaire na těch územích Kyperské republiky, nad nimiž vláda tohoto členského státu nevykonává skutečnou kontrolu, stanovené v čl. 1 odst. 1 protokolu č. 10 o Kypru k Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, nebrání tomu, aby se nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech použilo na rozhodnutí vydané kyperským soudem, který má sídlo na území ostrova, nad nímž má kyperská vláda skutečnou kontrolu, avšak které se týká nemovitosti nacházející se na uvedených územích.

               2)

               Článek 35 odst. 1 nařízení č. 44/2001 neopravňuje soud členského státu k tomu, aby odmítl uznat nebo vykonat rozhodnutí vydané soudy jiného členského státu týkající se nemovitosti nacházející se na území tohoto jiného členského státu, nad nímž jeho vláda nevykonává skutečnou kontrolu.

               3)

               Skutečnost, že rozhodnutí vydané soudy členského státu týkající se nemovitosti nacházející se na území tohoto členského státu, nad nímž vláda tohoto státu nevykonává skutečnou kontrolu, nemůže být v praxi vykonáno v místě, kde se nemovitost nachází, nepředstavuje důvod k odmítnutí uznání nebo výkonu na základě čl. 34 bodu 1 nařízení č. 44/2001 a nezpůsobuje ani nedostatek vykonatelnosti takového rozhodnutí ve smyslu čl. 38 odst. 1 uvedeného nařízení.

               4)

               Uznání nebo výkon rozhodnutí pro zmeškání nemohou být odmítnuty na základě čl. 34 bodu 2 nařízení č. 44/2001, jestliže žalovaný proti rozhodnutí pro zmeškání mohl podat opravný prostředek a jestliže mu tento opravný prostředek umožnil uplatnit skutečnost, že mu návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost nebyl doručen v dostatečném časovém předstihu a takovým způsobem, který mu umožňuje přípravu na jednání před soudem.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


title: Věc F-120/10: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — AR v. Komise

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/35

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — AR v. Komise
   (Věc F-120/10)
   2011/C 72/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AR (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodriguez, C. Bernard-Glanz a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí EPSO vyloučit žalobkyni z vnitřního výběrového řízení COM/INT/EU2/10/AD5 pro úředníky bulharské a rumunské státní příslušnosti z důvodu neúspěchu ve vstupních testech, jakož i rozhodnutí vydané na základě stížnosti, umožnit žalobkyni znovu absolvovat vstupní testy výše uvedeného výběrového řízení

      Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO) ze dne 31. března 2010 vyloučit žalobkyni z vnitřního výběrového řízení COM/INT/EU2/10/AD5, aby byla žalobkyni umožněna účast na zkouškách;

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté dne 3. srpna 2010 orgánem oprávněným ke jmenování v rozsahu, v němž nevyhověl stížnosti žalobkyně v celé její podstatě;

               —

               uložit Komisi, pokud je to nutné prostřednictvím důkazního opatření nebo organizačního procesního opatření, aby předložila seznam otázek položených v průběhu testů, konaných v Bruselu dne 5. března 2010 ve 13h00, jakož i odpovědí na ně uvedených;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-83/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. dubna 2014 – Lecolier v. Komise

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/64

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. dubna 2014 – Lecolier v. Komise
   (Věc F-83/13) (1)

   2014/C 421/96
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013, s. 69.


title: Věc T-259/12: Žaloba podaná dne 11. června 2012 — Alban Giacomo v. Komise

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/33

         Žaloba podaná dne 11. června 2012 — Alban Giacomo v. Komise
   (Věc T-259/12)
   2012/C 227/55
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alban Giacomo SpA (Romano d'Ezzelino, Itálie) (zástupci: S. Nanni Costa, F. Di Gianni, G. Coppo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil pokutu, která jí byla uložena nebo podpůrně snížil její výši, v rámci přezkumu v plné jurisdikci, který může provést na základě článku 267 SFEU;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti určení doby trvání porušení vytýkaného společnosti Alban Giacomo SpA.

                           —

                           Prvním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že k ukončení porušení, které je jí vytýkáno, došlo na poslední schůzce, jíž se účastnila, tedy dne 11. září 2006, a nikoliv v době, kdy Komise provedla šetření, tedy dne 3. července 2007;

                           —

                           Na podporu tohoto žalobního důvodu uplatňuje žalobkyně následující argumenty: i) nebylo prokázáno, že na schůzce konané dne 11. září 2006 žalobkyně uzavřela dohodu o zvýšení cen v roce 2007; ii) nebylo prokázáno, že žalobkyně se řídila dohodou, která se údajně týkala zvýšení cen v roce 2007; iii) nebylo prokázáno, že žalobkyně udržovala kontakty se svými konkurenty po schůzce konané dne 11. září 2006.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti pokuty uložené společnosti Alban Giacomo SpA, jelikož tato pokuta je v rozporu se zásadami personality trestu a sankce, zákazu diskriminace, rovného zacházení a proporcionality.

                           —

                           Druhým žalobním důvodem žalobkyně uvádí, že pokuta, kterou jí Komise uložila, nebyla stanovena v poměru ke stupni její odpovědnosti ve vztahu k jiným podnikům účastnícím se kartelu, což je v rozporu se základními zásadami proporcionality, rovného zacházení a personality trestu a sankce.

                           —

                           Na podporu tohoto žalobního důvodu uplatňuje žalobkyně následující argumenty: i) procentní podíl prodejů použitý pro výpočet je příliš vysoký; ii) podpůrně, odmítnutí zohlednit polehčující okolnost pro žalobkyni není odůvodněno; iii) podpůrně, Komise měla snížit výši pokuty uložené žalobkyni.


title: Věc T-325/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. srpna 2009 Vahanem Adjemianem a dalšími proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. června 2009 ve spojených věcech F-134/07, Adjemian a další v. Komise, a F-8/08, Renier v. Komise

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/30

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. srpna 2009 Vahanem Adjemianem a dalšími proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. června 2009 ve spojených věcech F-134/07, Adjemian a další v. Komise, a F-8/08, Renier v. Komise
   (Věc T-325/09 P)
   2009/C 256/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Vahan Adjemian (Angera, Itálie), Matteo Ambietti (Gallarate, Itálie), Elisabetta Avanti (Vedano Olona, Itálie), Daniela Baiguera (Cadrezzate, Itálie), Douglas James Beare (Azzale, Itálie), Valentina Benzi (Varese, Itálie), Maria Nicoletta Berta (Buguggiate, Itálie), Conrad Bielsky (Ispra, Itálie), Maria Bielza Diaz-Caneja (Ispra), Roberta Bino (Ispra), Kristin Boettcher (Ranco, Itálie), Valeria Boschini (Taino, Itálie), Mounir Bouhifd (Arolo di Leggiuno, Itálie), Cristina Brovelli (Ispra), Daniela Brovelli (Ranco), Clementine Burnley (Taino), Daniela Buzica (Ispra), Giovanni Calderone (Leggiuno, Itálie), Marco Canonico (Refrancore, Itálie), Stefano Casalegno (Angera), Javier Castro Jimenez (Ispra), Denise Cecconello (Cocquio Trevisago, Itálie), Francesca Cellina (Varese), Francesca Cenci (Travedona Monate, Itálie), Laura Ceriotti (Dairago, Itálie), Houtai Choumane (Laveno), Graziella Cimino Reale (Guidonia Monticelio, Itálie), Marco Clerici (Legnano, Itálie), Bruno Combal (Besozzo, Itálie), Costanza Giulia Conte (Ispra), Tatiana Conti (Vedano Olona), Domenica Cortellini (Brebbia, Itálie), Orna Cosgrove (Varese), Giulio Cotogno (Rovellesca, Itálie), Cristina Croera (Taino), Ana Maria Cruz Naranjo (Cardana di Besozzo, Itálie), Barbara Cuniberti (Angera), Bianca D’Alimonte (Sesto Calende, Itálie), Miranta Dandoulaki (Atény, Řecko), Alexander De Meij (Leggiuno), Wim Decoen (Brebbia), Christiane Deflandre (Travedona Monate), Riccardo Del Torchio (Gemonio, Itálie), Elena Demicheli (Sesto Calende), Manuela Di Lorenzo (Sangiano, Itálie), Stefano Donadello (Arsago Seprio, Itálie), Anna Donato (Taino), Bruno Duarte De Matos E Sousa Pereira (Ispra), Sami Dufva (Biandronno, Itálie), Wesley Duke (Gavirate, Itálie), Diego Escudero Rodrigo (Taino), Claudio Forti (Malgesso, Itálie), Monica Gandini (Buguggiate), Aliki Georgakaki (Alkmaar, Nizozemsko), Giovanni Giacomelli (Laveno), Alessandra Giallombardo (Gavirate), Nadia Giboni (Brebbia), Maria Giovanna Giordanelli (Vergiate, Itálie), Maria Giuseppina Grillo (Sangiano), Manuela Grossi (Ranco), Laurence Guy-Mikkelsen (Angera), Rachel Margaret Harvey-Kelly (Cardana di Besozzo), Paul Hasenohr (Arolo di Leggiuno), Ulla Marjaana Helminen (Laveno), Gea Huykman (Db Anna Paulowna, Nizozemsko), Elisabeth Marie Cecile Joossens (Biandronno), Lyudmila Kamburska (Ranco), Maria Cristina La Fortezza (Arsago Seprio), Debora Lacchin (Brebbia), Rafal Leszczyna (Varese), Amin Lievens (Taino), Silvia Loffelholz (Gavirate), Davide Lorenzini (Varese), Chiara Macchi (Casalzuigno, Itálie), Andrew John Edgar MacLean (Varese), Andrea Magistri (Ispra), Alessia Maineri (Varese), Simone Malfara (Ispra), Adriana Marino (Taino), Patrizia Masoin (Brusel, Belgie), Matteo Mazzuccato (Legnano), Stefania Minervino (Cittiglio, Itálie), Eduardo Luis Montes Torralbo (Ispra), Davide Moraschi (Siviglia, Španělsko), Claudio Moroni (Besozzo), Giovanni Narciso (Ispra), Andrew Darren Nelson (Angera), Elisa Nerboni (Angera), Isabella Claudia Neugebauer (Arolo di Leggiuno), Francesca Nicoli (Laveno), Victor Alexander Nievaart (Am Alkmaar), Magdalena Novackova (Am Alkmaar), Joanna Nowak (Ispra), Victoria Wendy O’Brien (Angera), Davide Orto (Gallarate), Alessio Ossola (Brebbia), Silvia Parnisari (Arona, Itálie), Manuela Pavan (San Felice, Itálie), Immaculada Pizzaro Moreno (Sevilla, Španělsko), Marina Pongillupi (Ranco), Marsia Pozzato (Sesto Calende), Elisa Pozzi (Taino), Giovanna Primavera (Angera), Michele Rinaldin (Sesto Calende), Alice Ripoli (Gavirate), Emanuela Rizzardi (Laveno), Michela Rossi (Taino), Andrew Rowlands (Bodio, Itálie), Helen Salak (Cocquio Trevisago), Jaime Sales Saborit (Ispra), Maria Sonia Salina (Vergiate), Anne Marie Sanchez Cordeil (Besozzo), Ferruccio Scaglia (Oleggio, Itálie), Niels Schulze (Sesto Calende), Francesca Serra (Cadrezzate), Penka Shegunova (Geel, Belgie), Donatella Soma (Ispra), Monica Squizzato (Inarco, Itálie), Alan Steel (Laveno), Robert Oleij Strobl (Ranco), Marcel Suri (Brebbia), Malcolm John Taberner (Monvalle, Itálie), Martina Telo, (Vicenza, Itálie), Saara Tetri (Cittiglio), Barbara Claire Thomas (Cocquio Trevisago), Donatella Turetta (Ranco), Adamo Uboldi (Cardana di Besozzo), Monica Vaglica (Osmate, Itálie), Paulo Valente De Jesus Rosa (Travedona Monat), Corinna Valli (Leggiuno), Federica Vanetti (Cittiglio), Christophe Vantongelen (Besozzo), Irene Vernacotola (Legnano), Ottaviano Veronese (Segrate, Itálie), Patricia Vieira Lisboa (Angera, Itálie), Maria Pilar Vizcaino Martinez (Monvalle), Giulia Zerauschek (Terst, Itálie), Marco Zucchelli (Ternate, Itálie), Erika Adorno (Travedona Monate), Valeria Bossi (Comerio, Itálie), Barbara Cattaneo (Leggiuno), Claudia Cavicchioli (Caravate, Itálie), Fatima Doukkali (Varese), Orla Huryley (Ranco), Romina La Micela (Besozzo), Lucia Martinez Simon (Ranco), Daniela Piga (Roggiano, Itálie), Pamela Porcu (Cittiglio), Silvia Sciacca (Varese), Sarah Solda (Brebbia), Cristina Zocchi (Bregano, Itálie), Angela Baranzini (Besozzo), Elly Bylemans (Balen, Itálie), Sabrina Calderini (Solbiate Arno, Itálie), Davide Capuzzo (Vergiate), Ivano Caravaggi (Besozzo), Elisa Dalle Molle (Ranst, Belgie), Wendy De Vos (Groot-Bijgaarden, Belgie), Volkmar Ernst (Weingarten, Německo), Matteo Fama (Sangiano, Itálie), Arianna Farfaletti Casali (Varese), Sasa Gligorijevic (Monvalle), Raffaella Magi Galluzzi (Varese), Sophie Mühlberger (Karlsruhe, Německo), Pamela Muscillo (Varese), Jan Paepen (Balen), Marco Paviotti (Bagnaria Arsa, Itálie), Slavka Prvakova (Eg Akmaar, Nizozemsko), Andreas Ratzel (Linkenheim, Německo), Thierry Romero (Štrasburk, Francie), Jose Pablo Solans Vila (Monvalle), Susan Wray (TM Tutjenhoin, Nizozemsko), Sven Wurzer (Linkenheim), Sylvia Zamana (RZ Castricum, Nizozemsko), Uwe Zweigner (Leopoldshafen, Německo), Colette Renier (Brusel) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek ze dne 4. června 2009 ve spojených věcech F-134/07, Adjemian a další v. Komise, podporovaná Radou Evropské unie, a F-8/08, Renier v. Komise, podporovaná Radou Evropské unie;

               —

               určit protiprávnost rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 28. dubna 2004 o maximální délce zaměstnávání dočasných zaměstnanců v jejích službách a nepoužitelnost článku 88 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství v rozsahu, v němž omezuje délku smluv smluvních zaměstnanců pro pomocné práce, a poté nově rozhodnout o

                           —

                           zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. srpna a 31. října 2007, kterými se zamítají stížnosti R/263/07 a R/492/07, směřující proti rozhodnutím Komise o obnovení pracovního poměru navrhovatelů jako smluvních zaměstnanců pouze na dobu určitou;

                           —

                           zrušení rozhodnutí ze dne 31. října 2007, kterými se zamítá stížnost R/390/07, směřující proti rozhodnutím Komise o uzavření pracovní smlouvy nebo o obnovení pracovního poměru navrhovatelů jako smluvních zaměstnanců pouze na dobu určitou;

                           —

                           zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2007, kterými se zamítají žádosti navrhovatelů ze dne 31. května a 20. července 2007 o prodloužení smluv navrhovatelů jako smluvních zaměstnanců na dobu neurčitou;

                           —

                           zrušení rozhodnutí Komise ze dne 28. listopadu 2007, kterým se zamítá stížnost směřující proti rozhodnutí ze dne 5. září 2007, kterým se zamítají žádosti navrhovatelů ze dne 31. května a 20. července 2007 o prodloužení smluv navrhovatelů jako smluvních zaměstnanců na dobu neurčitou;

                           —

                           zrušení rozhodnutí Komise, kterými se stanoví příslušné podmínky zaměstnávání navrhovatelů v rozsahu, v němž jsou jejich pracovní poměr nebo jeho prodloužení omezeny na dobu určitou;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Projednávaným kasačním opravným prostředkem se navrhovatelé domáhají zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) ze dne 4. června 2009 vydaného ve spojených věcech Adjemian a další v. Komise, F-134/07, a Renier v. Komise, F-8/08, kterým se zamítají žaloby, jimiž se navrhovatelé domáhali zrušení rozhodnutí Komise o obnovení jejich pracovních smluv smluvních zaměstnanců pouze na dobu určitou, a nikoli na dobu neurčitou, a zrušení zamítnutí stížností podaných v tomto ohledu.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelé uplatňují několik důvodů vycházejících z:

               —

               nesprávného právního posouzení, jehož se dopustil SVS, když rozhodl, že směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (1) nemůže zakládat námitku protiprávnosti vůči ustanovení Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství (dále jen „Pracovní řád“);

               —

               nesprávného právního posouzení, jehož se dopustil SVS, když rozhodl, že rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou, jejímž cílem je vytvoření rámce pro zamezení zneužívání vyplývajícího z využívání po sobě jdoucích pracovních poměrů nebo smluv na dobu určitou, nemůže zakládat námitku protiprávnosti vůči článku 88 Pracovního řádu a rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004 o maximální délce zaměstnávání dočasných zaměstnanců ve službách Komise, a když rozhodl, že článek 88 Pracovního řádu je odůvodněn právně dostačujícím způsobem;

               —

               nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, jichž se dopustil SVS, když situaci navrhovatelů posuzoval ve vztahu k povinnosti Komise dodržet minimální požadavky použitelné na úrovni Společenství, které vyplývají z rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, jakož i článku 10 ES;

               —

               skutečnosti, že SVS poté, co upřesnil rozsah povinnosti loajality a zásad loajální spolupráce a soudržnosti, které je Komise povinna dodržovat, v projednávané věci nevyvodil důsledky z jejich porušení;

               —

               z nesprávného právního posouzení, jehož se dopustil SVS, když rozhodl, že napadená rozhodnutí jsou odůvodněna právně dostačujícím způsobem, přestože obsahují pouze formální odůvodnění a neposkytují informace, které by navrhovatelům umožnily posoudit opodstatněnost těchto rozhodnutí a soudu Společenství umožnily vykonávat jeho soudní přezkum.

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368.


title: Věc C-67/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Itálie) dne 12. února 2015 – Mario Melis a další v. Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Itálie) dne 12. února 2015 – Mario Melis a další v. Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio
   (Věc C-67/15)
   (2015/C 146/23)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo per la Sardegna

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Mario Melis, Tavolara Beach Sas, Dionigi Piredda, Claudio Del Giudice

      Žalovaní: Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio

      Předběžné otázky

               1)

               Brání zásady svobody usazování, zákazu diskriminace a ochrany hospodářské soutěže, uvedené v článcích 49 SFEU, 56 SFEU a 106 SFEU, vnitrostátní právní úpravě, která v důsledku po sobě jdoucích legislativních zásahů stanoví opakované prodloužení doby platnosti koncesí na veřejný majetek v přímořských oblastech s hospodářským významem?

               2)

               Brání článek 12 směrnice 2006/123/ES (1) takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 1 odst. 18 vládního nařízení s mocí zákona č. 194 ze dne 30. prosince 2009, přeměněného v zákon zákonem č. 25 ze dne 26. února 2010, ve znění pozdějších změn a doplňků, které umožňuje automatické prodloužení stávajících koncesí na veřejný majetek v přímořských oblastech pro turistické a rekreační činnosti do 31. prosince 2015, nebo dokonce do 31. prosince 2020 ve smyslu článku 34k vládního nařízení s mocí zákona č. 179 ze dne 18. října 2012, vloženého článkem 1 odst. 1 zákona č. 221 ze dne 17. prosince 2012, který přeměňuje výše uvedené vládní nařízení s mocí zákona v zákon?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36).


               24.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/4

         Žádost Héraðsdómur Reykjavíkur podaná dne 17. prosince 2013 o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ve věci Sævar Jón Gunnarsson v. Landsbankinn hf.
   (Věc E-27/13)
   (2014/C 121/04)
   Dopisem ze dne 17. prosince 2013, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 17. prosince 2013, požádal Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Sævar Jón Gunnarsson v Landsbankinn hf. týkající se následujících otázek:

               1.

               Je v souladu s ustanoveními směrnice Rady 87/102/EHS o spotřebitelském úvěru, ve znění směrnice 90/88/EHS a směrnice 98/7/ES, jestliže při uzavírání smlouvy o úvěru, která v souladu se zmocněním zakotveným v platných právních předpisech souvisí s indexem spotřebitelských cen, a výše půjčené částky se proto mění v závislosti na inflaci, vychází výpočet celkových nákladů na úvěr a roční procentní úrokové sazby, které se předkládají spotřebiteli při uzavírání smlouvy, z inflace ve výši 0 % a nikoli z míry inflace známé ke dni čerpání úvěru?

               2.

               Je v souladu se směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, jestliže právní předpisy státu EHP umožňují, aby spotřebitelská smlouva obsahovala ustanovení, která uvádějí, že splátky úvěru jsou závislé na předem stanoveném indexu?

               3.

               Je-li odpověď na druhou otázku taková, že navázání splátek spotřebitelského úvěru na určitý index je v souladu s ustanoveními směrnice 93/13/EHS, zní třetí otázka takto: Omezuje směrnice prostor pro uvážení dotčeného státu EHP v tom smyslu, aby prostřednictvím právních či správních předpisů vymezil skutečnosti, na jejichž základě dochází ke změnám v takto předem stanoveném indexu, a metody, podle nichž jsou takové změny měřeny?

               4.

               Je-li odpověď na třetí otázku taková, že směrnice 93/13/EHS neomezuje prostor členského státu pro uvážení ve smyslu, na který odkazuje uvedená otázka, zní čtvrtá otázka takto: Považuje se smluvní podmínka za individuálně sjednanou ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice, je-li a) na dluhopisu, který spotřebitel podepisuje při čerpání úvěru, uvedeno, že závazek spotřebitele vychází z indexu a tento základní index, který se použije pro výpočet změny ceny, je uveden na dluhopisu, b) k dluhopisu je přiložen splátkový kalendář, v němž jsou uvedeny odhadované splátky, jež mají být uhrazeny ke stanoveným dnům splatnosti úvěru, a na tomto splátkovém kalendáři je uvedeno, že se tyto odhadované splátky mohou změnit podle ustanovení o indexaci dluhopisu, a c) spotřebitel a poskytovatel úvěru podepíší v okamžiku podpisu dluhopisu spotřebitelem zároveň i tento splátkový kalendář?

               5.

               Je způsob výpočtu změn ceny použitelný ve smlouvách o úvěru za okolností uvedených ve čtvrté otázce považován za výslovně vysvětlený spotřebiteli ve smyslu bodu 2 písm. d) přílohy směrnice 93/13/EHS?

               6.

               Může stát, který je smluvní stranou Dohody o EHP, při přijímání čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13/EHS do vnitrostátních právních předpisů buď stanovit, že nepřiměřené podmínky ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice mohou být prohlášeny ve vztahu ke spotřebiteli za nezávazné, nebo ve svých vnitrostátních předpisech vymezit, že takové podmínky spotřebitele nezavazují nikdy?


title: Věc T-71/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. března 2014 – Anapurna v. OHIM– Annapurna (ANNAPURNA) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Společenství ANNAPURNA — Návrh na zrušení podaný vedlejší účastnicí — Článek 134 odst. 1 až 3 jednacího řádu Soudu — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 15 odst. 1 písm. a) a článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Způsob užívání ochranné známky — Důkaz užívání pro zapsané výrobky“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. března 2014 – Anapurna v. OHIM– Annapurna (ANNAPURNA)
   (Věc T-71/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství ANNAPURNA - Návrh na zrušení podaný vedlejší účastnicí - Článek 134 odst. 1 až 3 jednacího řádu Soudu - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 15 odst. 1 písm. a) a článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Způsob užívání ochranné známky - Důkaz užívání pro zapsané výrobky“)
   2014/C 112/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anapurna GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: P. Ehrlinger a T. Hagen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Annapurna SpA (Prato, Itálie) (zástupci: S. Verea, K. Muraro a M. Balestriero, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. prosince 2012 (věc R 2409/2011-5) týkajícímu se řízení zrušení mezi Anapurna GmbH a Annapurna SpA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Návrh Annapurna SpA na zrušení se zamítá.

               3.

               Anapurna GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou nákladů vynaložených společností Annapurna.

               4.

               Annapurna ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6. 4. 2013.


title: Věc T-52/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Nycomed Danmark v. EMA ( „Humánní léčivé přípravky — Rozhodnutí o registraci léčivého přípravku — Nařízení (ES) č. 1901/2006 — Žádost o zproštění povinnosti předložit plán pediatrického výzkumu — Zamítavé rozhodnutí agentury EMA — Zneužití pravomoci“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Nycomed Danmark v. EMA
   (Věc T-52/09) (1)

   (Humánní léčivé přípravky - Rozhodnutí o registraci léčivého přípravku - Nařízení (ES) č. 1901/2006 - Žádost o zproštění povinnosti předložit plán pediatrického výzkumu - Zamítavé rozhodnutí agentury EMA - Zneužití pravomoci)
   2012/C 32/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nycomed Danmark ApS (Roskilde, Dánsko) (zástupci: původně C. Schoonderbeek a H. Speyart van Woerden, advokáti, poté C. Schoonderbeek)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: V. Salvatore a N. Rampal Olmedo, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalobkyni: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a P. Antunes, zmocněnci), Belgické království (zástupci: T. Materne a C. Pochet, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Ossowski a H. Walker, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stratfordem, barrister), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, A. Adam, R. Loosli Surrans a J. S. Pilczer, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: P. Oliver a M. Šimerdová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) ze dne 28. listopadu 2008, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o zproštění povinnosti pro konkrétní přípravek, perflubutan, podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006, ve znění změn a doplňků.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Nycomed Danmark ApS ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro léčivé přípravky (EMA), včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               3)

               Portugalská republika, Belgické království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Francouzská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc T-404/07: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2007 – Ryanair v. Komise

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/20

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2007 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-404/07)
   (2008/C 8/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupce: E. Vahida, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit v souladu s článkem 232 ES, že Komise opomněla jednat v souladu s povinnostmi, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES, tím, že nezaujala stanovisko ke stížnosti žalobkyně podané Komisi dne 8. května 2006, následované výzvou dopisem ze dne 31. července 2007;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů řízení žalobkyně, i kdyby Komise po podání žaloby přijala opatření, v jehož důsledku by podle názoru Soudu již nebylo třeba vydávat rozhodnutí, nebo kdyby Soud žalobu odmítl jako nepřípustnou, a

               —

               přijmout další opatření, která Soud může považovat za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že Komise opomněla jednat tím, že nezaujala stanovisko ke stížnosti žalobkyně podané Komisi dne 8. května 2006, poté, co k tomu byla vyzvána podle článku 232 ES; uvedená stížnost se týkala: i) protiprávní státní podpory údajně poskytnuté Francií ve prospěch Air France ve formě rozdílných letištních poplatků vybíraných francouzskými letišti podle cílového místa letu, nebo, ii) podpůrně, pokud by se Soud domníval, že francouzská letiště jednala nezávisle, diskriminace protisoutěžní povahy v rozporu s článkem 82 ES ve prospěch Air France.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise měla povinnost s řádnou péčí a nestranně přezkoumat obdrženou stížnost a:

               —

               přijmout rozhodnutí, kterým by buď prohlásila, že dotčená opatření nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, nebo by prohlásila, že je třeba tato opatření považovat státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, ale slučitelnou se společným trhem podle čl. 87 odst. 2 a 3 ES, nebo

               —

               zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 ES.

         Podpůrně žalobkyně tvrdí, že Komise byla povinna v okamžiku přijetí dodatečné stížnosti žalobkyně v tom smyslu, že bylo porušeno právo hospodářské soutěže, buď zahájit řízení v souvislosti s předmětem stížnosti, nebo přijmout konečné rozhodnutí, kterým by byla stížnost zamítnuta, poté, co měla být žalobkyni poskytnuta možnost vyjádřit se.
   Žalobkyně dále uvádí, že za daných okolností a vzhledem ke znalosti případu ze strany Komise byla doba čtrnácti měsíců, která uplynula mezi stížností žalobkyně a její výzvou dopisem, nepřiměřeně dlouhá a že nečinnost Komise během této doby představuje nečinnost ve smyslu článku 232 ES.
   Konečně, žalobkyně tvrdí, že článek 232 ES umožňuje podniku podat žalobu proti Komisi, pokud nepřijala opatření, kterými by byl uvedený podnik bezprostředně a osobně dotčen, a že opatření, která Komise v tomto případě nepřijala, by se žalobkyně jako soutěžitelky Air France bezprostředně a osobně dotýkala.


title: Věc T-59/14: Žaloba podaná dne 23. ledna 2014 – Blackrock v. OHIM (INVESTING FOR A NEW WORLD)

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/26

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2014 – Blackrock v. OHIM (INVESTING FOR A NEW WORLD)
   (Věc T-59/14)
   2014/C 129/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Blackrock, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert a M. Blair, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 31. října 2013 ve věci R 573/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „INVESTING FOR A NEW WORLD“ pro služby zapsané do tříd 35 a 36 – přihláška ochranné známky Společenství č. 11 144 706

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Nezapsání přihlašované ochranné známky z důvodu nezpůsobilosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-100/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/66/ES — uvádění spotřeby energie na energetických štítcích elektrických chladniček a mrazniček pro domácnost a jejich kombinací — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/17

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-100/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/66/ES - uvádění spotřeby energie na energetických štítcích elektrických chladniček a mrazniček pro domácnost a jejich kombinací - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 281/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupce: S. Schreiner, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Komise 2003/66/ES ze dne 3. července 2003, kterou se mění směrnice Komise 94/2/ES, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích elektrických chladniček a mrazniček pro domácnost a jejich kombinací (Úř. věst. L 170, s. 10; Zvl. vyd. 13/31, s. 306)
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2003/66/ES ze dne 3. července 2003, kterou se mění směrnice Komise 94/2/ES, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích elektrických chladniček a mrazniček pro domácnost a jejich kombinací, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc T-268/12: Usnesení Tribunálu ze dne 19. června 2014 – Suwaid v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči určitým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Sýrii — Absence zastoupení — Nečinnost žalobce — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/50

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. června 2014 – Suwaid v. Rada
   (Věc T-268/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči určitým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Sýrii - Absence zastoupení - Nečinnost žalobce - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 315/84
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Joseph Suwaid (Damašek, Sýrie) (zástupci: původně L. Defalque a T. Bontinck, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a V. Piessevaux, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení bodu A7 přílohy I prováděcího nařízení Rady (EU) č. 266/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 87, s. 45), jakož i bodu A7 přílohy I prováděcího rozhodnutí Rady 2012/172/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 87, s. 103), v rozsahu, v němž tyto akty uvádějí žalobce na seznamu osob, na které se vztahují omezující opatření

      Výrok

               1)

               Není namístě rozhodnout o projednávané žalobě.

               2)

               Joseph Suwaid ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc T-248/12: Žaloba podaná dne 8. června 2012 — Fuhr v. Komise

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/28

         Žaloba podaná dne 8. června 2012 — Fuhr v. Komise
   (Věc T-248/12)
   2012/C 227/49
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Carl Fuhr GmbH & Co. KG (Heiligenhaus, Německo) (zástupci: C. Bahr, S. Dethof a A. Malec, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2012) 2069 final ze dne 28. března 2012 ve věci COMP/39.452 — Kování oken a balkónových dveří v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyně;

               —

               podpůrně přiměřeně snížil pokutu uloženou žalobkyni napadeným rozhodnutím;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů:

               Zaprvé žalobkyně uplatňuje porušení článku 101 SFEU v důsledku přijetí domněnky, že se žalobkyně účastnila komplexního jednotného protiprávního jednání. V důsledku paušálního nazírání na konkrétní jednání účastnících se podniků a jejich paušálního hodnocení, jakož i nepřípustného jednotného nazírání na všechny účastnící se podniky porušila žalovaná svou povinnost právního posouzení individuálního podílu účastnících se podniků na protiprávním jednání. Žalovaná žalobkyni přičetla cizí podíl na protiprávním jednání, aniž pro to existoval právní základ, a tím porušila zásadu nulla poena sine lege vyplývající z čl. 49 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).

               Zadruhé žalobkyně uplatňuje nesprávné přijetí domněnky, že se žalobkyně účastnila protiprávního jednání s rozsahem v EHP. Žalobkyně se neúčastnila žádné z mnohých schůzek, ani žádného z mnohých setkání mimo Německo. Krom toho si nebyla protiprávního jednání s rozsahem v EHP vědoma, ani neměla s ohledem na celkové okolnosti povinnost si být této skutečnosti vědoma.

               Zatřetí žalobkyně uvádí, že žalovaná porušila povinnost náležitého odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU tím, že paušálně a jednotně nazírala na individuální podíly dotčených podniků na protiprávním jednání.

               Začtvrté žalobkyně uplatňuje nesprávný výpočet pokuty v důsledku zohlednění obratu nesouvisejícího s protiprávním jednáním, a tudíž porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003, jakož i Pokynů pro výpočet pokut z roku 2006. Vzhledem k tomu, že se žalobkyně neúčastnila protiprávního jednání s rozsahem v EHP, byla žalovaná oprávněna zohlednit pouze obrat dosažený žalobkyní v Německu. Krom toho nebyla oprávněna zohlednit obrat nesouvisející s protiprávním jednáním dosažený v rámci velkoobchodu se zákazníky, kteří nakoupené výrobky prodávali v souladu s určením těchto výrobků výlučně mimo EHP.

               Zapáté žalobkyně uvádí, že výpočet pokut, které jí byly uloženy, byl stižen zásadními vadami spočívajícími v nesprávném posouzení, a že tudíž došlo k porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003, jakož i zásady přiměřenosti trestů podle čl. 49 odst. 3 Listiny ve spojení s čl. 48 odst. 1 Listiny. Pokuta, která byla žalobkyni uložena, je nepřiměřeně vysoká a neproporcionální. Žalovaná při výpočtu pokuty zejména neodůvodnila individuální podíl žalobkyně na protiprávním jednání z hlediska délky trvání, rozsahu a intenzity, ani nezohlednila polehčující okolnosti, které svědčí ve prospěch žalobkyně.

               Zašesté žalobkyně uplatňuje porušení zásady rovného zacházení v důsledku svévolného a nepřezkoumatelného minimálního snížení pokuty uložené žalobkyni. Provedené snížení pokuty uložené žalobkyni nijak neodpovídá rozsahu snížení pokut uložených všem ostatním účastnícím se podnikům, vážně žalobkyni znevýhodňuje a není nijak věcně odůvodněné.

               Zasedmé žalobkyně uplatňuje porušení zásady rovného zacházení při výpočtu základní částky pokuty. Žalovaná přitom bez jakéhokoli zohlednění závažnosti individuálního podílu na protiprávním jednání stanovila u všech podniků tentýž procentní podíl základní částky pokuty, a tím žalobkyni vážně znevýhodnila.

               Zaosmé žalobkyně uplatňuje porušení článku 41 Listiny v důsledku nepřiměřené délky řízení a jejího nezohlednění při výpočtu pokuty.


title: Věc C-222/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Kronospan Mielec sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie ( Šestá směrnice o DPH — Článek 9 odst. 2 písm. c) a e) — Služby výzkumu a vývoje, které jsou poskytovány techniky — Určení místa poskytování služeb )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Kronospan Mielec sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie
   (Věc C-222/09) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 9 odst. 2 písm. c) a e) - Služby výzkumu a vývoje, které jsou poskytovány techniky - Určení místa poskytování služeb)
   2010/C 328/10
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kronospan Mielec sp. z o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sąd Administracyjny — Výklad čl. 9 odst. 2 písm. c) první odrážky a písm. e) třetí odrážky směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1), jakož i čl. 52 písm. a), a čl. 56 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Určení místa rozhodného pro vznik daňové povinnosti — Služby ve výzkumu a vývoji poskytované osobě povinné k dani usazené v Evropském společenství, ale mimo členský stát, ve kterém byly služby skutečně poskytnuty — Zařazení těchto služeb buď mezi „vědecké činnosti“ nebo mezi „služby techniků“

      Výrok

   Poskytování služeb, o něž se jedná ve věci v původním řízení, jež spočívá v provádění výzkumných a vývojových prací v oblasti životního prostředí a technologie, uskutečňované techniky usazenými v jednom členském státě na objednávku a ve prospěch osoby, které jsou služby poskytovány, usazené v jiném členském státě, musí být považováno za „poskytování služeb techniků“ ve smyslu čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc C-216/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. března 2013 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/12/EHS — Spotřební daně — Tabákové výrobky nabyté v jednom členském státě a přepravené do jiného členského státu — Výhradně množstevní kritéria posouzení — Článek 34 SFEU — Množstevní omezení dovozu“ )

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. března 2013 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-216/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/12/EHS - Spotřební daně - Tabákové výrobky nabyté v jednom členském státě a přepravené do jiného členského státu - Výhradně množstevní kritéria posouzení - Článek 34 SFEU - Množstevní omezení dovozu)
   2013/C 141/05
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a O. Beynet, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a N. Rouam, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 34 SFEU a směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179), především článků 8 a 9 — Vnitrostátní právní úprava ukládající finanční sankce v případě držení tabákových výrobků získaných v jednom členském státě a přepravených do dalšího členského státu pro soukromé účely, překročí-li určité množství — Výhradně kvantitativní kritéria posouzení — Množstevní omezení dovozu

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že použila čistě množstevní kritérium pro posouzení, zda je tabák pocházející z jiného členského státu v držení fyzických osob pro obchodní účely, jakož i tím, že toto kritérium uplatnila na osobní automobil (nikoliv na osobu) a celkově na veškeré tabákové výrobky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, a zejména z jejích článků 8 a 9.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc C-184/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 12. dubna 2013 — Anonima Petroli Italiana SpA (API) v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 12. dubna 2013 — Anonima Petroli Italiana SpA (API) v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Věc C-184/13)
   2013/C 207/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Anonima Petroli Italiana SpA (API)

      Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Je ochrana volné hospodářské soutěže, volného pohybu podniků, svobody usazování a pohybu služeb (podle čl. 4 odst. 3 SEU, článku 101 SFEU, článků 49, 56 a 96 SFEU) slučitelná a v jakém rozsahu s vnitrostátními ustanoveními unijních členských států, která stanoví minimální provozní náklady v odvětví silniční dopravy a předpokládají heteronomní stanovení prvku, který tvoří protiplnění za službu, a tedy smluvní ceny?

               2)

               Lze a za jakých podmínek odůvodnit omezení uvedených zásad v souvislosti s požadavky ochrany veřejného zájmu na bezpečnosti silničního provozu a může se z hlediska této funkční perspektivy uplatnit stanovení minimálních provozních nákladů podle ustanovení článku 83a nařízení vlády s mocí zákona č. 112/2008, ve znění pozdějších předpisů?

               3)

               Může být stanovení minimálních provozních nákladů z uvedeného hlediska ponecháno v případě neexistence kritérií stanovených právními předpisy na dobrovolných dohodách dotčených kategorií hospodářských subjektů a podpůrně orgánech, jejichž složení se vyznačuje výrazným zastoupením osob zastupujících soukromé hospodářské subjekty působící v tomto odvětví?


title: Věc C-412/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Stuttgart – Německo) – Annelore Hamilton v. Volksbank Filder eG (Ochrana spotřebitelů — Smlouvy uzavřené mimo obchodní prostory — Směrnice 85/577/EHS — Článek 4 první pododstavec a čl. 5 odst. 1 — Smlouva o dlouhodobém úvěru — Právo na odstoupení od smlouvy)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Stuttgart – Německo) – Annelore Hamilton v. Volksbank Filder eG
   (Věc C-412/06) (1)

   (Ochrana spotřebitelů - Smlouvy uzavřené mimo obchodní prostory - Směrnice 85/577/EHS - Článek 4 první pododstavec a čl. 5 odst. 1 - Smlouva o dlouhodobém úvěru - Právo na odstoupení od smlouvy)
   (2008/C 128/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Stuttgart
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Annelore Hamilton

      Žalovaná: Volksbank Filder eG
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberlandesgericht Stuttgart – Výklad článků 4 a 5 směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory (Úř. věst. L 372, s. 31; Zvl. vyd. 15/01, s. 262) – Odstoupení od smlouvy o úvěru sloužící k financování nabytí podílů ve fondu nemovitostí uzavřené mimo obchodní prostory – Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví pro výkon práva spotřebitele na odstoupení od smlouvy, který nebyl o tomto právu poučen, lhůtu jednoho měsíce od úplného splnění závazků oběma smluvními stranami
   Výrok
   Směrnici Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory je nutno vykládat tak, že vnitrostátní zákonodárce je oprávněn stanovit, že právo na odstoupení od smlouvy stanovené v čl. 5 odst. 1 této směrnice může být vykonáno nejpozději do jednoho měsíce od úplného splnění závazků vyplývajících ze smlouvy o dlouhodobém úvěru smluvními stranami, pokud byl spotřebitel nesprávně poučen o podmínkách výkonu uvedeného práva.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc T-686/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé by Julius Meinl — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Absence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Věc T-686/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé by Julius Meinl - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Absence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 078/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švýcarsko) (zástupkyně: D. Majer, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. září 2015 (věc R 2517/2014-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Marcas Costa Brava a Excellent Brands JMI

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Marcas Costa Brava, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc T-290/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2006 – Weber v. Komise ( Přístup k dokumentům orgánů Společenství — Odepření — Návrh na zahájení řízení — Zjevná nepřípustnost — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/42

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2006 – Weber v. Komise
   (Věc T-290/05) (1)

   („Přístup k dokumentům orgánů Společenství - Odepření - Návrh na zahájení řízení - Zjevná nepřípustnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2006/C 331/93)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Friedrich Weber (Kolín, Německo) (zástupce: W. Declair, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Costa de Oliveira a C. Ladenburger, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí generálního tajemníka Komise ze dne 27. května 2005, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o přístup k dopisu generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž adresovanému vládě Spolkové republiky Německo ohledně řízení o státní podpoře.
   Výrok

               1)

               Žaloba se jako zjevně nepřípustná odmítá.

               2)

               Žalobce ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc F-58/08: Žaloba podaná dne 19. června 2008 – Avogadri a další v. Komise

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/74

         Žaloba podaná dne 19. června 2008 – Avogadri a další v. Komise
   (Věc F-58/08)
   (2008/C 209/137)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Chiara Avogadri (Brusel, Belgie) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí, jimiž se stanovují podmínky pracovního poměru žalobců jakožto smluvních nebo dočasných zaměstnanců v rozsahu, v němž je doba trvání nebo prodloužení jejich smlouvy omezena na dobu určitou.
   Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí, jimiž se stanovují podmínky pracovního poměru žalobců v rozsahu, v němž je doba trvání nebo prodloužení jejich smlouvy omezena na dobu určitou;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-119/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Wedding (Německo) dne 14. března 2013 — eco cosmetics GmbH & Co KG v. Virginie Laetitia Barbara Dupuy

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Wedding (Německo) dne 14. března 2013 — eco cosmetics GmbH & Co KG v. Virginie Laetitia Barbara Dupuy
   (Věc C-119/13)
   2013/C 164/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Wedding

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: eco cosmetics GmbH & Co KG

      Žalovaná: Virginie Laetitia Barbara Dupuy

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné vykládat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu (1), v tom smyslu, že žalovaný může podat návrh na soudní přezkum evropského platebního rozkazu i v případě, že mu platební rozkaz nebyl doručen či byl doručen neúčinně? Lze v takovém případě obdobně vycházet zejména z čl. 20 odst. 1 nebo z čl. 20 odst. 2 nařízení č. 1896/2006?

               2)

               V případě, že bude na první otázku odpovězeno kladně:
               Musí žalovaný v případě, že mu platební rozkaz nebyl doručen či mu byl doručen neúčinně dodržovat ve svém návrhu na přezkum časová omezení? Je v takovém případě třeba vycházet zejména z čl. 20 odst. 3 nařízení č. 1896/2006?

               3)

               Dále v případě kladné odpovědi na první otázku: jaký je procesní právní následek v případě, že bude návrh na přezkum úspěšný — lze v takovém případě vycházet zejména z čl. 20 odst. 3 nebo z čl. 17 odst. 1 nařízení č. 1896/2006?

      (1)  Úř. věst. L 399, s. 1.


title: Věc T-393/05: Žaloba podaná dne  17. října 2005  – Pickering v. Komise

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/27

         Žaloba podaná dne 17. října 2005 – Pickering v. Komise
   (Věc T-393/05)
   (2006/C 10/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Stephen Pickering (La Hulpe, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit výplatní listy žalobce za měsíc prosinec 2004, leden 2005 a únor 2005 a všechny následné výplatní listy, v rozsahu ve kterém jsou provedením protiprávních ustanovení nařízení č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků Evropských společenství, jakož i nařízení č. 856/2004, kterým se stanoví nové opravné koeficienty a nařízení č. 31/2005, které je upravuje,

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 4. července 2005, kterým se zamítá stížnost žalobce (R/299/05),

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Komise, je původem ze Spojeného království. Před vstupem v platnost nařízení č. 723/2004 (1), kterým se mění služební řád, využíval žalobce pravidelně možnosti převést do své země původu část svého platu. Podle platných pravidel byla převáděná část zvýšena o částku vyplývající z použití „opravného koeficientu“, jehož účelem bylo zohlednit rozdíl v životních nákladech mezi zemí zaměstnání a zemí původu.
   Nový služební řád stanoví přísné podmínky pro takové převody, na rozdíl od předchozí úpravy. Nadto již není použitelný „opravný koeficient“ stejný jako koeficient použitelný na platy úředníků přidělených v zemi, do které se převádí. Pro tyto úředníky platí koeficient vypočítaný na základě životních nákladů v hlavním městě země, zatímco koeficient použitelný na převody je počítán na základě průměrných životních nákladů v zemi, do které se převádí. Konečně, nová ustanovení ukončují použití opravného koeficientu na důchody.
   Na podporu své žaloby, v rozsahu, ve kterém je namířena proti režimu převodu platu do země původu, vznáší žalobce námitku protiprávnosti nařízení č. 723/2004, přičemž zaprvé uplatňuje nesprávné odůvodnění tohoto nařízení. Dále uplatňuje porušení zásady rovného zacházení, jelikož nový systém stanoví použití odlišného koeficientu pro úředníky vykonávající činnost v zemi, do které se převádí. Žalobce rovněž uplatňuje porušení legitimního očekávání, nabytých práv a právní jistoty, jakož i povinnosti řádné péče.
   Pokud jde o důchodový systém, uplatňuje žalobce kromě tří výše uvedených žalobních důvodů také porušení svobody usazování bývalých úředníků, jelikož je po ukončení jejich služebního poměru podporováno jejich usazení v zemi, kde jsou životní náklady nejnižší.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, Úř. věst. L 124 ze dne 27. dubna 2004, s. 1


title: Věc T-126/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2011 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. prosince 2010 ve věci F-1/10, Marcuccio v. Komise

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2011 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. prosince 2010 ve věci F-1/10, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-126/11 P)
   2011/C 120/39
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, avvocato)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel žádá, aby Tribunál:

               —

               v každém případě zrušil napadené rozhodnutí v části, ve které soud v prvním stupni: a) odmítl některá návrhová žádání v prvním stupni jako nepřípustná; b) zamítl některá další návrhová žádání v prvním stupni proto, že byla úzce spojena s těmi, jež byla odmítnuta jako nepřípustná; c) nařídil navrhovateli nést vlastní náklady řízení v prvním stupni;

               —

               prohlásil, že všechna návrhová žádání učiněná v prvním stupni byla v celém rozsahu a bez výjimky přípustná;

               —

               vyhověl v celém rozsahu a bez výjimky těm návrhovým žádáním, která byla odmítnuta jako nepřípustná nebo zamítnuta soudem v prvním stupni, tedy aby tento soud vyhověl všem návrhovým žádáním v prvním stupni, jež mají být ze všech právních důvodů považována za převzatá do tohoto kasačního opravného prostředku, na základě té části rozsudku, která hovoří ve prospěch navrhovatele ve spojení s rozsudkem, jenž bude vydán tímto odvolacím soudem.

               —

               uložil Komisi uhradit navrhovateli všechny poplatky, náklady a výdaje, které vynaložil jak v řízení v prvním stupni, tak v tomto řízení o kasačním opravném prostředku;

               —

               případně vrátil věc, která je předmětem kasačního opravného prostředku, zpět Soudu pro veřejnou službu zasedajícímu v jiném složení, k novému rozhodnutí o návrhových žádáních, která byla protiprávně odmítnuta jako nepřípustná soudem v prvním stupni a o návrhových žádáních protiprávně zamítnutých tímto soudem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je vznesen proti rozsudku vydanému Soudem pro veřejnou službu dne 14. prosince 2010. Tento rozsudek zčásti zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí zamítajícího úhradu různých výdajů na zdravotní péči v normální výši a rozhodnutí zamítajícího dodatečné uhrazení ve výši 100 % těchto výdajů na zdravotní péči a také příkaz, aby Komise uhradila určitou částku ve vztahu k výdajům na zdravotní péči, jež mu dluží.
   Navrhovatel uplatňuje tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               Prvním důvodem kasačního opravného prostředku namítá, že zjištění v napadeném rozsudku ohledně předmětu žaloby a zjištění týkající se výjimky nepřípustnosti uplatněné Komisí jsou protiprávní.

               2)

               Druhým důvodem kasačního opravného prostředku namítá nesprávný výklad a použití článků 90 a 91 služebního řádu úředníků Evropské unie a nelogické nepřihlédnutí k příslušné judikatuře.

               3)

               Třetím důvodem kasačního opravného prostředku namítá, že nebyly uvedeny důvody, mimo jiné kvůli tomu, že nebylo provedeno předběžné šetření, kvůli zkreslení skutečností, a kvůli otázkám učiněným v prvním stupni.


title: Věc C-335/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sø- og Handelsret (Dánsko) dne 1. července 2011 — HK Danmark, jednající jménem Jette Ring v. Dansk almennyttigt Boligselskab DAB

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sø- og Handelsret (Dánsko) dne 1. července 2011 — HK Danmark, jednající jménem Jette Ring v. Dansk almennyttigt Boligselskab DAB
   (Věc C-335/11)
   2011/C 269/61
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Sø- og Handelsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: HK Danmark, jednající jménem Jette Ring

      Žalovaný: Dansk almennyttigt Boligselskab DAB

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Vztahuje se pojem „zdravotní postižení“ ve smyslu směrnice na osobu, která z důvodu fyzického, psychického nebo psychologického postižení nemůže vůbec vykonávat svou pracovní činnost po dobu, která splňuje požadavek týkající se doby trvání stanovený v bodě 45 rozsudku Soudního dvora ze dne 11. července 2006, Sonia Chacón Navas v. Eurest Colectividades SA (C-13/05 (1), Sb. rozh. s. I-06467), nebo ji může vykonávat pouze v omezeném rozsahu?

                           b)

                           Může zdravotní stav způsobený lékařsky diagnostikovanou nevyléčitelnou nemocí spadat pod pojem „zdravotní postižení“ ve smyslu směrnice?

                           c)

                           Může zdravotní stav způsobený lékařsky diagnostikovanou léčitelnou nemocí spadat pod pojem „zdravotní postižení“ ve smyslu směrnice?

               2)

               Je třeba trvalé snížení funkční schopnosti, které nevyžaduje poskytnutí zvláštních pomocných a podobných prostředků, ale znamená pouze, že dotčená osoba není schopna výkonu práce na plný úvazek, považovat za zdravotní postižení ve smyslu směrnice Rady 2000/78/ES (2)?

               3)

               Spadá zkrácení pracovní doby mezi opatření, na která se vztahuje článek 5 směrnice 2000/78/ES?

               4)

               Brání směrnice Rady 2000/78/ES použití ustanovení vnitrostátního práva, podle kterého je zaměstnavatel oprávněn na základě výpovědi se zkrácenou výpovědní dobou propustit zaměstnance, kterého je třeba ve smyslu směrnice považovat za zdravotně postiženou osobu, jestliže pobíral svou mzdu po dobu nemoci v celkové délce 120 dní během období 12 po sobě následujících měsíců, pokud

                           a)

                           nepřítomnost byla způsobena zdravotním postižením
                           nebo

                           b)

                           nepřítomnost byla způsobena skutečností, že zaměstnavatel nepřijal v konkrétní situaci vhodná opatření, aby osobě se zdravotním postižením umožnil výkon její práce?

      (1)  [2006] ECR I-06467.

      (2)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc T-60/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Kraft Foods Global Brands v. OHIM — fenaco (SUISSE PREMIUM) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SUISSE PREMIUM — Starší obrazová ochranná známka Společenství Premium — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Zamítnutí námitek — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Kraft Foods Global Brands v. OHIM — fenaco (SUISSE PREMIUM)
   (Věc T-60/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SUISSE PREMIUM - Starší obrazová ochranná známka Společenství Premium - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Zamítnutí námitek - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 200/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kraft Foods Global Brands LLC (Northfield, Illinois, Spojené státy) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Manea, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: fenaco Genossenschaft (Bern, Švýcarsko) (zástupce: P. Koch Moreno, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. listopadu 2010 (věc R 522/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Kraft Foods Global Brands LLC a fenaco Genossenschaft.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Kraft Foods Global Brands LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 103, 2.4.2011.


title: Věc T-250/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2006 M. Ottem a dalšími proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2006 ve věci F-87/05, Ott a další v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2006 M. Ottem a dalšími proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2006 ve věci F-87/05, Ott a další v. Komise
   (Věc T-250/06 P)
   (2006/C 281/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Martial Ott (Oberanven, Lucembursko), Fernando Lopez Tola (Lucemburk, Lucembursko) a Francis Weiler (Itzig, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2006 ve věci F-87/05;

               —

               rozhodnout o nákladech, výlohách a honorářích a uložit Komisi jejich zaplacení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci ve svém kasačním opravném prostředku tvrdí, že se Soud dopustil vad řízení tím, že žalobu zamítl jako zjevně nepřípustnou, co se týče F. Weilera. Žalobci krom toho uplatňují, že se Soud dopustil vad řízení při meritorním přezkumu žalobních důvodů vycházejících z porušení článku 45 služebního řádu úředníků Evropských společenství, porušení obecných prováděcích nařízení článku 45, porušení zásady zákazu diskriminace, jakož i zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc T-296/07: Žaloba podaná dne 6. srpna 2007 – Korsch v. OHIM (PharmaCheck)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/20

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2007 – Korsch v. OHIM (PharmaCheck)
   (Věc T-296/07)
   (2007/C 235/37)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Korsch AG (Berlín, Německo) (zástupce: J. Grzam, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. června 2007 (ve věci odvolání R 358/2007-4) o slovní ochranné známce č. 5 310 214 „PharmaCheck“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení a nákladů řízení před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PharmaCheck“ pro výrobky zařazené do třídy 9 (přihláška č. 5 310 214).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-162/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Niki Luftfahrt v. Komise „Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Letecká doprava — Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem — Posouzení účinků spojení na hospodářskou soutěž — Závazky“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Niki Luftfahrt v. Komise
   (Věc T-162/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Letecká doprava - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem - Posouzení účinků spojení na hospodářskou soutěž - Závazky“)
   (2015/C 213/44)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Niki Luftfahrt GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupci: H. Asenbauer a A. Habeler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Noë, R. Sauer a N. von Lingen, poté S. Noë, R. Sauer a H. Leupold, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rakouská republika (zástupci: původně C. Pesendorfer, E. Riedl a A. Posch, poté C. Pesendorfer a M. Klamert, zmocněnci); Deutsche Lufthansa AG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: původně S. Völcker a A. Israel, poté S. Völcker a J. Orologas, advokáti), a Österreichische Industrieholding AG (Vídeň) (zástupci: H. Kristoferitsch, P. Lewisch a B. Kofler-Senoner, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2009) 6690 final ze dne 28. srpna 2009, kterým se spojení prohlašuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.5440 – Lufthansa/Austrian Airlines).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Niki Luftfahrt GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společnostmi Österreichische Industrieholding AG a Deutsche Lufthansa AG.

               3)

               Rakouská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc C-345/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — Rakousko) — Gottfried Heinrich ( Článek 254 odst. 2 ES — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Článek 2 odst. 3 — Nařízení (ES) č. 622/2003 — Letecká bezpečnost — Příloha — Seznam předmětů zakázaných na palubách letadel — Nevyhlášení — Závaznost )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — Rakousko) — Gottfried Heinrich
   (Věc C-345/06) (1)

   („Článek 254 odst. 2 ES - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 2 odst. 3 - Nařízení (ES) č. 622/2003 - Letecká bezpečnost - Příloha - Seznam předmětů zakázaných na palubách letadel - Nevyhlášení - Závaznost“)
   2009/C 113/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gottfried Heinrich

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — Výklad čl. 254 odst. 2 Smlouvy o ES, jakož i čl. 2 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331) — Platnost nařízení Komise (ES) č. 622/2003 ze dne 4. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti (Úř. věst. L 89, s. 9; Zvl. vyd. 07/07, s. 252) — Nezveřejnění přílohy nařízení, kterou se stanoví podrobná opatření pro bezpečnost letectví a zejména seznam zakázaných předmětů, které nemohou být přeneseny na palubu letadel

      Výrok

   Příloha nařízení Komise (ES) č. 622/2003 ze dne 4. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti, ve znění nařízení Komise (ES) č. 68/2004 ze dne 15. ledna 2004, která nebyla vyhlášena v Úředním věstníku Evropské unie, není v rozsahu, ve kterém má ukládat povinnosti jednotlivcům, závazná.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc C-151/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 24. března 2017 – Swedish Match AB v. Secretary of State for Health

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 24. března 2017 – Swedish Match AB v. Secretary of State for Health
   (Věc C-151/17)
   (2017/C 161/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Swedish Match AB

      Odpůrce: Secretary of State for Health

      Předběžné otázky

   Jsou čl. 1 písm. c) a článek 17 směrnice 2014/40/EU (1) neplatné z důvodu:

               1.

               porušení obecné zásady nediskriminace zakotvené unijním právem,

               2.

               porušení obecné zásady proporcionality zakotvené unijním právem,

               3.

               porušení čl. 5 odst. 3 SEU a zásady subsidiarity zakotvené unijním právem,

               4.

               IV. porušení čl. 296 druhého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“),

               5.

               porušení článků 34 a 35 SFEU, a

               6.

               porušení článků 1, 7 a 35 Listiny základních práv Evropské unie?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES (Úř. věst. 2014, L 127, s. 1).


title: Věc F-4/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. září 2011 — Nastvogel v. Rada ( „Veřejná služba — Hodnocení — Hodnotící zprávy — Stanovisko hodnotícího výboru — Zhoršení analytického posouzení — Dialog mezi hodnocenou osobou a hodnotitelem — Konzultace s různými nadřízenými — Znalost práce hodnocené osoby ze strany druhého hodnotitele — Odůvodnění — Zohlednění volna z důvodu nemoci“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/22

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. září 2011 — Nastvogel v. Rada
   (Věc F-4/10) (1)

   (Veřejná služba - Hodnocení - Hodnotící zprávy - Stanovisko hodnotícího výboru - Zhoršení analytického posouzení - Dialog mezi hodnocenou osobou a hodnotitelem - Konzultace s různými nadřízenými - Znalost práce hodnocené osoby ze strany druhého hodnotitele - Odůvodnění - Zohlednění volna z důvodu nemoci)
   2011/C 362/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Christiana Nastvogel (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada (zástupci: M. Vitsentzatos a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se stanoví hodnotící zpráva žalobkyně za období od 1. července 2006 do 31. prosince 2007.

      Výrok rozsudku

               1)

               Hodnotící zpráva Ch. Nastvogel za období od 1. července 2006 do 31. prosince 2007 se zrušuje.

               2)

               Rada Evropské unie ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010, s. 54.


title: Věc C-680/11: Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 14. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal — Spojené království) — Anita Chieza v. Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/18

         Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 14. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal — Spojené království) — Anita Chieza v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Věc C-680/11) (1)

   2013/C 108/42
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda devátého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc C-295/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo n° 4 de Murcia (Španělsko) dne 25. května 2016 – Europamur Alimentacíon S.A. v. Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia (Španělsko) dne 25. května 2016 – Europamur Alimentacíon S.A. v. Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia
   (Věc C-295/16)
   (2016/C 305/21)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Europamur Alimentacíon S.A.

      Žalované: Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba směrnici 2005/29/ES (1) o nekalých obchodních praktikách vykládat v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je článek 14 zákona č. 7/1996 ze dne 15. ledna 1996 o úpravě maloobchodu, které je přísnější než směrnice v otázce přímého zákazu prodeje se ztrátou – a to i pro velkoobchodníky –, neboť tuto praktiku považuje za porušení správního práva a v důsledku toho ji postihuje, se zřetelem k tomu, že španělský zákon sleduje vedle úpravy trhu i cíl ochrany zájmů spotřebitelů?

               2)

               Je třeba směrnici 2005/29/ES vykládat v tom smyslu, že brání uvedenému článku 14 LOCM i tehdy, když vnitrostátní ustanovení umožňuje vyhnout se obecnému zákazu prodeje se ztrátou v případech, že (i) porušitel prokáže, že prodej se ztrátou sledoval cíl dosáhnout cen jednoho nebo více konkurentů, které mohou mít významný dopad na jeho prodeje, nebo (ii) se jedná o zboží náchylné ke zkáze v době blízké jeho znehodnocení?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. L 149, s. 22)


title: Věc C-331/11: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. dubna 2013 — Evropská komise v. Slovenská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 1999/31/ES — Ukládání odpadů na skládky — Článek 14 — Stávající skládka — Chybějící plán úprav místa skládky — Další provozování“ )

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/6

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. dubna 2013 — Evropská komise v. Slovenská republika
   (Věc C-331/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 1999/31/ES - Ukládání odpadů na skládky - Článek 14 - Stávající skládka - Chybějící plán úprav místa skládky - Další provozování)
   2013/C 171/10
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a A. Tokár, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovenská republika (zástupce: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 14 písm. a), b) a c) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, s. 1) — Další provozování skládky odpadů Žilina — Považský Chlmec bez plánu úprav místa skládky

      Výrok

               1)

               Slovenská republika tím, že povolila provozování skládky odpadů Žilina — Považský Chlmec bez plánu úprav a bez konečného rozhodnutí o jejím dalším provozování na základě schváleného plánu úprav, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. a) až c) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů.

               2)

               Slovenské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc F-142/11: Žaloba podaná dne 27. prosince 2011 — ZZ v. Rada

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/26

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2011 — ZZ v. Rada
   (Věc F-142/11)
   2012/C 65/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy po úspěšné účasti ve výběrovém řízení EPSO/AD/113/07 „Vedoucí odboru (AD9) v oblasti překladu pro češtinu, estonštinu, maďarštinu, litevštinu, lotyštinu, maltštinu, polštinu, slovenštinu a slovinštinu“, a návrh na náhradu škody a úroky.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 9. prosince 2010, jakož i následné rozhodnutí ze dne 7. října 2011;

               —

               uložit Radě, aby žalobci uhradila škodu a úroky;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-450/14: Žaloba podaná dne 17. června 2014 – Sumitomo Electric Industries a J-Power Systems v. Komise

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/40

         Žaloba podaná dne 17. června 2014 – Sumitomo Electric Industries a J-Power Systems v. Komise
   (Věc T-450/14)
   2014/C 303/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sumitomo Electric Industries Ltd (Osaka, Japonsko) a J-Power Systems Corp. (Tokio) (zástupci: M. Hansen, L. Crocco, J. Ruiz Calzado a S. Völcker, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí, v němž shledává žalobkyně odpovědné za jediné komplexní trvající protiprávní jednání, včetně Evropských řádných a asociovaných členů, nebo subsidiárně podstatně snížil výši pokuty;

               —

               subsidiárně zrušil čl. 1 odst. 8 písm. a) až c) rozhodnutí v rozsahu, v němž žalobkyním přičítá odpovědnost za protiprávní jednání trvající od 26. července 2006 do 10. dubna 2008;

               —

               subsidiárně v druhé řadě zrušil článek 2 písm. m) rozhodnutí Komise a snížil výši pokuty uložené žalobkyním vzhledem k jejich značně omezenému zapojení do protiprávního jednání v období od 26. července 2006 do 10. dubna 2008; a

               —

               zrušil rozhodnutí jako celek, neboť do zásadní míry vychází z důkazů neoprávněně opatřených v prostorách společností Nexans SA a Nexans France;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází toho, že Komise neprokázala jediné komplexní a trvající protiprávní jednání spočívající v dohodě mezi asijskými a evropskými výrobci nepůsobit vzájemně na domácím území a dohodě, podle níž si měly evropské společnosti rozdělit projekty v rámci Evropského hospodářského prostoru (EHP).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního a faktického posouzení při uplatnění článku 101 SFEU, neboť napadené rozhodnutí neprokazuje v právem požadované míře zapojení žalobkyň do protiprávního jednání po celou dobu jeho trvání.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při výpočtu pokuty uložené žalobkyním, jelikož uložená pokuta neodráží závažnost protiprávního jednání a podstatně omezenou roli žalobkyň po dlouhou dobu trvání protiprávního jednání.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení podstatných procesních náležitostí a práva na obhajobu, jelikož napadené rozhodnutí v zásadní míře vychází z důkazů, které Komise neoprávněně zabavila při inspekcích v prostorách Nexans.


title: Věc T-151/00: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  14. prosince 2005  – Laboratoire du Bain v. Rada a Komise ( Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Neslučitelnost režimu dovozu banánů do Společenství s pravidly Světové obchodní organizace (WTO) — Zavedení Spojenými státy americkými odvetných opatření ve formě celní přirážky vybírané z dovozů ze Společenství na základě povolení WTO — Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO — Právní účinky — Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního jednání jeho orgánů — Příčinná souvislost — Neobvyklá a zvláštní škoda )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2005 – Laboratoire du Bain v. Rada a Komise
   (Věc T-151/00) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Neslučitelnost režimu dovozu banánů do Společenství s pravidly Světové obchodní organizace (WTO) - Zavedení Spojenými státy americkými odvetných opatření ve formě celní přirážky vybírané z dovozů ze Společenství na základě povolení WTO - Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO - Právní účinky - Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního jednání jeho orgánů - Příčinná souvislost - Neobvyklá a zvláštní škoda“)
   (2006/C 48/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Le Laboratoire du Bain (Nontron, Francie) (zástupci: C. Lazarus, F. Prunet a L. Van den Hende, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: J. Huber, F. Ruggeri Laderchi, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: původně L. Gussetti, V. di Bucci, C. Brown a E. Righini a M. De Pauw, poté P. Kuijper, L. Gussetti, V. Di Bucci, C. Brown a E. Righini, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalované: Španělské království (zástupci: původně R. Silva de Lapuerta, poté E. Braquehais Conesa, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na náhradu škody údajně vyplývající z celní přirážky, jejíž uložení na dovozy pěnících výrobků do koupele od žalobkyně povolil Spojeným státům americkým orgán pro řešení sporů Světové obchodní organizace (WTO) na základě zjištění, že režim dovozu banánů do Společenství je neslučitelný s dohodami a ujednáními připojenými k Dohodě o zřízení Světové obchodní organizace.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Rady a Komise.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 26.8.2000.


title: Věc T-240/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. dubna 2014 Jean-Pierre Bodsonem a dalšími proti rozsudku vydanému dne 12. února 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-73/12, Bodson a další v. EIB

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. dubna 2014 Jean-Pierre Bodsonem a dalšími proti rozsudku vydanému dne 12. února 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-73/12, Bodson a další v. EIB
   (Věc T-240/14 P)
   2014/C 223/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Jean-Pierre Bodson (Lucemburk, Lucembursko), Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Francie), Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Francie), Marie-Christel Heger (Nospelt, Lucembursko), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Lucembursko), Manuel Sutil (Lucembursko), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Lucembursko) a Henry von Blumenthal (Bergem, Lucembursko) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání

   Navrhovatelé navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 12. února 2014 ve věci F-73/12;

               —

               v důsledku toho vyhověl jejich návrhovým žádáním z řízení v prvním stupni, a tedy

                           —

                           zrušil rozhodnutí uplatnit na navrhovatele rozhodnutí správní rady EIB ze dne 13. prosince 2001, kterým se stanoví platový postup maximálně na 2,8 %, a rozhodnutí řídícího výboru EIB ze dne 14. února 2012, kterým se definuje tabulka zásluh se ztrátou 1 % odměny, tedy rozhodnutí obsažená ve výplatních páskách za duben 2012, a ve stejném rozsahu zrušit i všechna rozhodnutí obsažená v následujících výplatních páskách;

                           —

                           tudíž

                                       —

                                       uložil EIB povinnost zaplatit rozdíl v odměně vyplývající z výše uvedených rozhodnutí správní rady EIB ze dne 13. prosince 2001 a řídícího výboru EIB ze dne 14. února 2012 ve srovnání s uplatněním předchozího systému odměňování; tento rozdíl v odměně se navýší o úroky z prodlení v sazbě ECB zvýšené o tři procentní body plynoucí od 12. dubna 2012 a dále každých 12 měsíců až do úplného zaplacení;

                                       —

                                       uložil EIB povinnost nahradit škodu za újmu způsobenou ztrátou kupní síly, přičemž tato újma se ex aequo et bono prozatímně stanoví na 1,5 % měsíční odměny každého navrhovatele;

                           —

                           uložil EIB náhradu veškerých nákladů řízení;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu veškerých nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelé čtyři důvody.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení rozdílu mezi povahou smluvního pracovního poměru a pracovního poměru podle služebního řádu, z porušení základních podmínek pracovního poměru a z porušení právní kvalifikace memoranda o porozumění.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z rozporuplnosti rozsudku Soudu pro veřejnou službu a ze zkreslení skutečností vyplývajících ze spisu.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásad právní jistoty, zákazu retroaktivity a předvídatelnosti, jakož i ze zkreslení skutečností vyplývajících ze spisu.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení přezkumu zjevně nesprávného posouzení a povinnosti uvést odůvodnění.