title: Věc F-50/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. května 2016 – FS v. EHSV „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Článek 2 písm. c) PŘOZ — Dočasný zaměstnanec přijatý za účelem výkonu funkce vedoucího oddělení ‚ve skupině v rámci Evropského hospodářského a sociálního výboru‘ — Článek 44 druhý pododstavec statutu — Postup do vyššího platového stupně provedený zpětně pro vypršení zkušební doby devíti měsíců — Obdobné použití na dočasné zaměstnance, kteří nejsou ratione temporis zohledněni v PŘOZ — Zkušební doba sui generis, o níž bylo rozhodnuto smluvně mimo případy uvedené v PŘOZ — Prodloužení smluvní zkušební doby — Nedostatečná kvalita výkonů v rámci výkonu funkce vedoucí oddělení — Přeřazení na pracovní místo mimo vedoucí pozice — Využití postupu do vyššího platového stupně stanoveného v čl. 44 druhém pododstavci služebního řádu“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. května 2016 – FS v. EHSV
   (Věc F-50/15) (1)

   („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Článek 2 písm. c) PŘOZ - Dočasný zaměstnanec přijatý za účelem výkonu funkce vedoucího oddělení ‚ve skupině v rámci Evropského hospodářského a sociálního výboru‘ - Článek 44 druhý pododstavec statutu - Postup do vyššího platového stupně provedený zpětně pro vypršení zkušební doby devíti měsíců - Obdobné použití na dočasné zaměstnance, kteří nejsou ratione temporis zohledněni v PŘOZ - Zkušební doba sui generis, o níž bylo rozhodnuto smluvně mimo případy uvedené v PŘOZ - Prodloužení smluvní zkušební doby - Nedostatečná kvalita výkonů v rámci výkonu funkce vedoucí oddělení - Přeřazení na pracovní místo mimo vedoucí pozice - Využití postupu do vyššího platového stupně stanoveného v čl. 44 druhém pododstavci služebního řádu“)
   (2016/C 222/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FS (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (zástupci: K. Gambino, X. Chamodraka, M. Pascua Mateo, A. Carvajal a L. Camarena Januzec, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí nepotvrdit žalobkyni v její funkci vedoucí oddělení, jakož i návrh na náhradu údajně utrpěné majetkové a nemajetkové újmy společně s úroky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí předsedy Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 25. května 2014 ve znění dodatku č. 2 k pracovní smlouvě FS, kterým orgán oprávněný k uzavírání smluv Evropského hospodářského a sociálního výboru nepotvrdil FS v její funkci vedoucí oddělení a přeřadil ji s účinností ke dni 9. dubna 2014 na pracovní místo mimo vedoucí pozice, se zrušuje.

               2)

               Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru se ukládá úhrada částky ve výši 2 000 eur ve prospěch FS jako náhrada nemajetkové újmy, kterou utrpěla.

               3)

               Ve zbývající části se návrhová žádání na náhradu škody zamítají.

               4)

               Evropský hospodářský a sociální výbor ponese vlastní náklady řízení a náklady vynaložené FS.

      (1)  Úř. věst. C 190, 8. 6. 2015, s. 37.


title: Věc T-199/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2014 – DTM Ricambi v. OHIM – STAR (STAR) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství STAR — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka STAR LODI — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2014 – DTM Ricambi v. OHIM – STAR (STAR)
   (Věc T-199/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství STAR - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka STAR LODI - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 372/21
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: DTM Ricambi Srl (Bologne, Itálie) (zástupci: V. Catelli a A. Loffredo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: L. Rampini a P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Società trasporti automobilistici regionali SpA (STAR) (Lodi, Itálie) (zástupkyně: F. Caricato, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. ledna 2013 (věc R 0124/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Società trasporti automobilistici regionali SpA (STAR) a DTM Ricambi Srl

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti DTM Ricambi Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc C-581/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunal, London (Spojené království) dne 29. prosince 2008 – EMI Group Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunal, London (Spojené království) dne 29. prosince 2008 – EMI Group Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-581/08)
   (2009/C 55/28)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   VAT and Duties Tribunal, London
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: EMI Group Ltd

      Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   Předběžné otázky

               (a)

               Jak má být vykládána poslední věta čl. 5 odst. 6 šesté směrnice (1) v kontextu okolností projednávané věci?

               (b)

               Konkrétněji, jaké jsou základní charakteristiky „vzorku“ ve smyslu poslední věty čl. 5 odst. 6 šesté směrnice?

               (c)

               Může členský stát omezit výklad pojmu „vzorek“ v poslední větě čl. 5 odst. 6 šesté směrnice na:

                           (i)

                           průmyslový vzorek ve formě, která není běžně dostupná k prodeji veřejnosti, věnovaný stávajícímu či potenciálnímu zákazníkovi podniku (do roku 1993),

                           (ii)

                           pouze jeden, nebo pouze první z řady vzorků, věnovaný toutéž osobou témuž příjemci, pokud jsou uvedené vzorky totožné nebo se v žádném podstatném ohledu neliší jeden od druhého (od roku 1993)?

               (d)

               Může členský stát omezit výklad pojmu „dárky malé hodnoty“ v poslední větě čl. 5 odst. 6 šesté směrnice tak, že vyloučí:

                           (i)

                           dar ve formě zboží představující součást nebo pokračování řady darů věnovaných čas od času téže osobě (do října 2003),

                           (ii)

                           jakékoli obchodní dary věnované téže osobě v jakémkoli dvanáctiměsíčním období, pokud celková cena přesáhne 50 GBP (od října 2003)?

               (e)

               V případě kladné odpovědi na otázku (c) bod (ii) výše, nebo jakoukoli část otázky (d) výše, jestliže osoba povinná k dani věnuje podobný nebo totožný dar ve formě hudební nahrávky dvěma či více různým jednotlivcům kvůli jejich osobním schopnostem ovlivnit míru pozornosti, které se dotčenému umělci dostane, může členský stát považovat uvedené dary za dary věnované téže osobě pouze na základě skutečnosti, že uvedení jednotlivci jsou zaměstnáni toutéž osobou?

               (f)

               Mělo by na odpovědi na otázky (a) až (e) výše vliv, kdyby příjemce byl osobou povinnou k dani, nebo byl zaměstnán osobou povinnou k dani, která je (nebo by byla) způsobilá k odpočtu jakékoli daně na vstupu splatné při poskytnutí zboží, kterým je vzorek?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-496/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. srpna 2015 CX proti rozsudku vydanému dne 18. června 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-27/13, CX v. Komise

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. srpna 2015 CX proti rozsudku vydanému dne 18. června 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-27/13, CX v. Komise
   (Věc T-496/15 P)
   (2015/C 371/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: CX (Enghien, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil jeho kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               v důsledku toho zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 18. června 2015 ve věci F-27/13, doručený v den jeho vyhlášení; a

               —

               rozhodl ve sporu sám a vyhověl původním návrhům navrhovatele a tedy návrhovým žádáním předložením v prvním stupni, s vyloučením jakéhokoliv nového návrhového žádání;

               —

               v každém případě uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení práva na obhajobu a jeho nezohlednění Soudem pro veřejnou službu (dále jen „SVS“), z neexistence vytýkaných skutečností, ze skutečnosti, že jak Komise, tak SVS odmítly provést ověření nezbytná ke zjištění pravdy, a ze zjevně nesprávného posouzení.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení článků 4 a 6 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a článku 9 přílohy IX služebního řádu v rozsahu, v němž SVS uznal, že příslušný orgán oprávněný ke jmenování nemá pravomoc uložit dotčenému úředníkovi sankci spočívající přímo v „zařazení“ do určité platové třídy, nýbrž má pouze pravomoc zařadit jej do nižší platové třídy, ovšem nevyvodil z toho odpovídající důsledky.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zásady proporcionality a ze zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc T-371/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Preferisco Foods v. EUIPO – Piccardo & Savore’ (PREFERISCO) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PREFERISCO — Starší slovní ochranná známka Evropské unie I PREFERITI — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Preferisco Foods v. EUIPO – Piccardo & Savore’ (PREFERISCO)
   (Věc T-371/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PREFERISCO - Starší slovní ochranná známka Evropské unie I PREFERITI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 392/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Preferisco Foods Ltd (Vancouver, Britská Kolumbie, Kanada) (zástupci: G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal a E. Armero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: K. Sidat Humphreys a J.-F. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Piccardo & Savore’ Srl (Chiusavecchia, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. dubna 2015 (věc R 2598/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Piccardo & Savore’ a Preferisco Foods.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Preferisco Foods Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Věc C-425/15: Žaloba podaná dne 31. července 2015 – Udo Voigt v. Prezident Evropského parlamentu, Evropský parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/8

         Žaloba podaná dne 31. července 2015 – Udo Voigt v. Prezident Evropského parlamentu, Evropský parlament
   (Věc C-425/15)
   (2016/C 048/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Udo Voigt (zástupce: P. R. Richter, Rechtsanwalt)

      Žalovaní: Prezident Evropského parlamentu, Evropský parlament
   Soudní dvůr Evropské unie (první senát) rozhodl usnesením ze dne 29. října 2015, že je zjevně nepříslušný k rozhodnutí o žalobě na neplatnost, kterou podal Udo Voigt dne 31. července 2015, a vrátil věc Tribunálu Evropské unie. O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-558/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španělsko) – Mimoun Khachab v. Subdelegación del Gobierno en Álava „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/86/ES – Článek 7 odst. 1 písm. c) – Sloučení rodiny – Podmínky pro výkon práva na sloučení rodiny – Stále, pravidelné a dostatečné příjmy – Vnitrostátní právní úprava umožňující prognózu pravděpodobnosti, že si osoba usilující o sloučení rodiny udrží své finanční příjmy – Slučitelnost“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/16

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španělsko) – Mimoun Khachab v. Subdelegación del Gobierno en Álava
      (Věc C-558/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/86/ES - Článek 7 odst. 1 písm. c) - Sloučení rodiny - Podmínky pro výkon práva na sloučení rodiny - Stále, pravidelné a dostatečné příjmy - Vnitrostátní právní úprava umožňující prognózu pravděpodobnosti, že si osoba usilující o sloučení rodiny udrží své finanční příjmy - Slučitelnost“)
      (2016/C 211/19)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Mimoun Khachab

         Žalovaný: Subdelegación del Gobierno en Álava

         Výrok

      Článek 7 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny musí být vykládán v tom smyslu, že příslušným orgánům členského státu umožňuje, aby zamítnutí žádosti o sloučení rodiny založily na prognóze pravděpodobnosti udržení – či neudržení – stálých, pravidelných a dostatečných finančních zdrojů, které musí osoba usilující o sloučení rodiny mít, aby mohla zajistit svou výživu a výživu svých rodinných příslušníků, aniž by využívala systém sociální pomoci tohoto členského státu, a to po dobu jednoho roku od data podání této žádosti, přičemž toto posouzení se zakládá na vývoji finančních příjmů osoby usilující o sloučení rodiny v průběhu šesti měsíců předcházejících tomuto datu.

         (1)  Úř. věst. C 46, 9.2.2015.


title: Věc T-103/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2013 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 11. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-122/10, Cocchi a Falcione v. Komise

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2013 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 11. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-122/10, Cocchi a Falcione v. Komise
   (Věc T-103/13 P)
   2013/C 129/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupce: G. Gattinara a D. Martin, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Belgie) a Nicola Falcione (Brusel, Belgie)

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2012 ve věci F-122/10, Cocchi a Falcione v. Komise,

               —

               odmítl žalobu podanou G. Cocchim a N. Falcionem ve věci F-122/10 jako nepřípustnou nebo ji každopádně zamítl jako neopodstatněnou,

               —

               rozhodl, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady tohoto řízení,

               —

               uložil G. Cocchimu a N. Falcionemu náhradu nákladů řízení zahájeného před Soudem pro veřejnou službu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nerespektování pojmu „akt nepříznivě zasahující do právního postavení“, neboť Soud pro veřejnou službu shledal žalobu přípustnou, když návrh učiněný Komisí dotyčným osobám ohledně počtu let služby započitatelného pro účely převodu jejich nároků na důchod na základě čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie kvalifikoval jako akt nepříznivě zasahující do jejich právního postavení.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady legitimního očekávání, neboť Soud pro veřejnou službu žalobě zčásti vyhověl, když se při výkladu této zásady dopustil nesprávného právního posouzení. Komise tvrdí, že dotyčné osoby nemohly na základě jejích návrhů chovat žádné legitimní očekávání, neboť zaprvé tyto návrhy zohledňovaly rovněž dobu služby po nástupu dotyčných osob do služebního poměru a zadruhé se tyto návrhy nezmiňovaly o skutečně převedené částce, nýbrž — na rozdíl od jasného znění čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků — o částce převeditelné.


title: Spojené věci C-226/14 a C-228/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Eurogate Distribution GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-226/14), DHL Hub Leipzig GmbH v. Hauptzollamt Braunschweig (C-228/14) „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty — Režim uskladnění v celním skladu — Režim vnějšího tranzitu — Vznik celního dluhu z důvodu nesplnění povinnosti — Vznik povinnosti k dani z přidané hodnoty“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Eurogate Distribution GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-226/14), DHL Hub Leipzig GmbH v. Hauptzollamt Braunschweig (C-228/14)
   (Spojené věci C-226/14 a C-228/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty - Režim uskladnění v celním skladu - Režim vnějšího tranzitu - Vznik celního dluhu z důvodu nesplnění povinnosti - Vznik povinnosti k dani z přidané hodnoty“)
   (2016/C 287/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eurogate Distribution GmbH (C-226/14),), DHL Hub Leipzig GmbH (C-228/14)

      Žalovaní: Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-226/14), Hauptzollamt Braunschweig (C-228/14)

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2004/66/ES ze dne 26. dubna 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že ze zboží znovu vyvezeného jako zboží, které není zbožím Společenství, se neodvádí daň z přidané hodnoty, jelikož uvedené zboží neopustilo ke dni jeho zpětného vývozu celní režimy uvedené v daném ustanovení, ale opustilo uvedené režimy z důvodu zpětného vývozu, a to i tehdy, když celní dluh vznikl výhradně na základě článku 204 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005.

               2)

               Článek 236 odst. 1 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 648/2005, ve spojení s ustanoveními směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, musí být vykládán v tom smyslu, že v situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, vzhledem k tomu, že ze zboží znovu vyvezeného jako zboží, které není zbožím Společenství, se neodvádí daň z přidané hodnoty, jelikož uvedené zboží neopustilo celní režimy uvedené v článku 61 uvedené směrnice, a i tehdy, když celní dluh vznikl výhradně na základě článku 204 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 648/2005, neexistuje osoba povinná k dani z přidané hodnoty. Článek 236 uvedeného nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že se nemůže vztahovat na situace týkající se vrácení daně z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8. 9. 2014.


title: Věc C-504/17: Žaloba podaná dne 21. srpna 2017 – Evropská komise v. Irsko

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/22

         Žaloba podaná dne 21. srpna 2017 – Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-504/17)
   (2017/C 347/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Tomat, J. Tomkin, zmocněnci)

      Žalovaný: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nezajistilo uplatňování minimální úroveň zdanění předepsanou pro paliva směrnicí Rady 2003/96/ES (1) ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 4 a 7 této směrnice;

               —

               určit, že Irsko tím, že povolilo používání značených paliv k pohonu soukromého rekreačního plavidla, ačkoli toto palivo nebylo osvobozeno od daně nebo daň z něj nebyla snížena, nesplnila povinnost, které pro něj vyplývají ze Směrnice 95/60/ES (2) ze dne 27. listopadu 1995 o daňovém značení plynových olejů a petroleje;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise zastává názor, že systém, v jehož rámci Irsko ukládá a vybírá spotřební daně z paliva používaného k pohonu soukromých rekreačních plavidel, není slučitelný s povinnostmi, které pro něj vyplývají na základě směrnice Rady 2003/96/ES („směrnice o zdanění energie“) a směrnice Rady 95/60/ES („směrnice o daňovém značení“).
   Pokud jde o placení spotřebních daní, je zjevné, že pouze menšina vlastníků rekreačních plavidel ve skutečnosti podává přiznání a platí daň v plné výši. Komise má dále za to, že povolení prodeje značeného paliva k jinému využití, za něž je uložena spotřební daň v plné výši, je v zásadě neslučitelné se směrnicí o daňovém značení. Povinnost značit palivo, pro něž platí snížená sazba spotřební daně, má konkrétně zaručit, že toto palivo bude snadno odlišitelné od paliva, z něhož se platí daň v plné výši. Vnitrostátní opatření však vede k tomu, že v případě značeného paliva, které se nachází v nádrži soukromého rekreačního plavidla a které bylo natankováno v Irsku, nelze určit na základě značení, zda použité palivo podléhalo či nepodléhalo spotřební dani ve snížené či plné sazbě.

      (1)  Úř. věst. 2003, L 283, s. 51.

      (2)  Úř. věst.1995, L 291, s. 46.


title: Věc T-222/14: Žaloba podaná dne 10. dubna 2014 – Deluxe Laboratories v. OHIM (deluxe)

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/51

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2014 – Deluxe Laboratories v. OHIM (deluxe)
   (Věc T-222/14)
   2014/C 175/70
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deluxe Laboratories, Inc. (Burbank, Spojené státy americké) (zástupce: S. Serrat Viñas, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. ledna 2014 ve věci R 1250/2013-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka se slovním prvkem „deluxe“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 37, 39, 40, 41, 42 a 45 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 11 253 044

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení zásady ochrany legitimního očekávání, zásady nabytých práv a a zásady legality aktů Společenství


title: Věc F-3/12: Žaloba podaná dne 4. ledna 2012 — ZZ v. Komise

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/27

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-3/12)
   2012/C 65/54
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Návrh na uložení Komisi povinnosti nahradit újmu, kterou žalobce údajně utrpěl v důsledku nadměrné délky trvání řízení o uznání závažnosti jeho nemoci.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým Komise zamítla žádost ze dne 23. listopadu 2010 zaslanou žalobcem orgánu oprávněnému ke jmenování;

               —

               zrušit přípis HR.D.2/MB/ls/Ares(2011) 74616 ze dne 24. ledna 2011, který žalobce obdržel osobně dne 3. března 2011 a prostřednictvím jeho právního zástupce ne dříve než 25. února 2011;

               —

               zrušit případně opatření, v jakékoliv formě přijaté, kterým Komise zamítla stížnost ze dne 20. května 2011 proti rozhodnutí, kterým se zamítá žádost ze dne 23. listopadu 2010, zrušit toto zamítavé rozhodnutí, jakož i vyhovět žádosti ze dne 23. listopadu 2010 a stížnosti ze dne 20. května 2011, kterou žalobce zaslal orgánu oprávněnému ke jmenování;

               —

               případně potvrdit skutečnost, že řízení týkající se vyřízení žádosti ze dne 25. listopadu 2002 zaslané žalobcem EK trvalo déle než pět let;

               —

               případně určit, že délka trvání dotčeného řízení již k datu žádosti ze dne 23. listopadu 2010 přesáhla přiměřenou dobu trvání a právě z tohoto důvodu byla nadměrná a protiprávní;

               —

               uložit v důsledku toho Komisi povinnost nahradit majetkovou a nemajetkovou újmu, kterou žalobce neoprávněně utrpěl, do data žádosti ze dne 23. listopadu 2010, z důvodu nepřiměřené, nadměrné a protiprávní délky trvání dotčeného řízení tak, že mu zaplatí částku 10 000 eur, nebo částku vyšší či nižší, kterou Tribunál uzná za správnou a spravedlivou;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit žalobci počínaje dnem následujícím po dni, ve kterém došla Komisi žádost ze dne 23. listopadu 2010, až do skutečného zaplacení částky 10 000 eur, úroky z této částky s roční kapitalizací v sazbě 10 % ročně nebo sazbě, kterou Tribunál uzná za správnou a spravedlivou;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-532/14: Žaloba podaná dne 17. července 2014 – Alsharghawi v. Rada

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/55

         Žaloba podaná dne 17. července 2014 – Alsharghawi v. Rada
   (Věc T-532/14)
   2014/C 303/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Jihoafrická republika) (zástupce: É. Moutet, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí 2011/137/SZBP a rozhodnutí 2011/178/SZBP,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobce předkládá čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Rady zapsat žalobce na seznam osob, na něž se vztahují omezující opatření, jméno žalobce nebylo uvedeno v rezoluci Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1970 (2011) a 1973 (2011).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v jakém se Rada omezila vycházet jen z výše uvedených rezolucí, aniž zohlednila osobní situaci žalobce.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobce na obhajobu a zásady presumpce neviny z důvodu neexistence kontradiktorního řízení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení základních práv v rozsahu, v jakém uložením omezujících opatření žalobci Rada protiprávně narušila jeho svobodu volného pohybu a jeho vlastnické právo.


title: Věc C-651/11: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. X BV ( „DPH — Šestá směrnice 77/388/EHS — Článek 5 odst. 8 — Pojem, převod souhrnu majetku nebo jeho části — Převod 30 % podílů společnosti, pro kterou převodce poskytuje služby podléhající DPH“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/18

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. X BV
   (Věc C-651/11) (1)

   (DPH - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 5 odst. 8 - Pojem, převod souhrnu majetku nebo jeho části - Převod 30 % podílů společnosti, pro kterou převodce poskytuje služby podléhající DPH)
   2013/C 225/30
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaná: X BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 5 odst. 8 a čl. 6 odst. 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Zdanitelné operace — Převedení (celkové nebo částečné) všeho zboží nebo služeb — Převod 30 % podílů na společnosti akcionářem, který poskytoval této společnosti až do dne převodu služby podléhající DPH

      Výrok

   Článek 5 odst. 8 nebo čl. 6 odst. 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládány v tom smyslu, že převod 30 % akcií určité společnosti, pro kterou převodce poskytuje služby podléhající dani z přidané hodnoty, nepředstavuje převod souhrnu (části) majetku nebo služeb ve smyslu těchto ustanovení, a to bez ohledu na skutečnost, že ostatní akcionáři převedou prakticky ve stejnou dobu a na stejnou osobu zbývající akcie této společnosti a že tento převod je v úzké spojitosti s řídicími činnostmi vykonávanými pro stejnou společnost.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc T-488/15: Žaloba podaná dne 26. srpna 2015 – LG Electronics v. OHIM – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SMART)

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/42

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2015 – LG Electronics v. OHIM – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SMART)
   (Věc T-488/15)
   (2015/C 337/47)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Korejská republika) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Cyrus Wellness Consulting (Berlín, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „VIEWTY SMART“ – Přihláška č. 8 431 091

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. června 2015, ve věci R 1734/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-328/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Producteurs de légumes de France v. Komise ( „Státní podpory — Odvětví ovoce a zeleniny —  „Roční hospodářské plány“ na podporu trhu s ovocem a zeleninou ve Francii — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem — Legitimní očekávání — Věcná chyba ve výpočtu částek, které mají být vráceny“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Producteurs de légumes de France v. Komise
   (Věc T-328/09) (1)

   (Státní podpory - Odvětví ovoce a zeleniny - „Roční hospodářské plány“ na podporu trhu s ovocem a zeleninou ve Francii - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Legitimní očekávání - Věcná chyba ve výpočtu částek, které mají být vráceny)
   2012/C 355/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Producteurs de légumes de France (Paříž, Francie) (zástupci: původně O. Fachin, poté O. Redon, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: B. Stromky, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 203 final ze dne 28. ledna 2009 týkajícího se „ročních hospodářských plánů“ v odvětví ovoce a zeleniny prováděných Francouzskou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Producteurs de légumes de France se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-141/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2010 — E.ON Energie v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Správní řízení — Rozhodnutí konstatující rozlomení pečeti — Článek 23 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1/2003 — Důkazní břemeno — Presumpce neviny — Proporcionalita — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2010 — E.ON Energie v. Komise
   (Věc T-141/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí konstatující rozlomení pečeti - Článek 23 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1/2003 - Důkazní břemeno - Presumpce neviny - Proporcionalita - Povinnost uvést odůvodnění)
   2011/C 38/14
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: E.ON Energie AG (Mnichov, Německo) (zástupci: původně A. Röhling, C. Krohs, F. Dietrich a R. Pfromm, poté A. Röhling, F. Dietrich a R. Pfromm, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, V. Bottka a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 377 konečné ze dne 30. ledna 2008, kterým se žalobkyni ukládá peněžitá pokuta podle čl. 23 odst. 1 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 1/2003 za rozlomení pečeti (věc COMP/B-1/39.326 — E.ON Energie AG).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti E.ON Energie AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Věc T-63/17: Žaloba podaná dne 1. února 2017 – Grupo Orenes v. EUIPO – Akamon Entertainment Millenium (Bingo VIVA! Slots)

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/23

         Žaloba podaná dne 1. února 2017 – Grupo Orenes v. EUIPO – Akamon Entertainment Millenium (Bingo VIVA! Slots)
   (Věc T-63/17)
   (2017/C 095/31)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo Orenes, SL (Murcia, Španělsko) (zástupce: M. Sanmartín Sanmartín, abogada)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Akamon Entertainment Millenium, SL (Barcelona, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Bingo VIVA! Slots“ – Přihláška č. 13 468 251

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. listopadu 2016, ve věci R 453/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článků 64, 75 a 76 nařízení č. 207/2009, případně ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) téhož nařízení a s pravidly 50 a 52 nařízení č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení o ochranné známce Společenství, jakož i judikatury Soudního dvora, která je vykládá;

               —

               neprovedení odpovídajícího celkového srovnání označení.


title: Věc T-494/17: Žaloba podaná dne 28. července 2017 – Iccrea Banca v. Komise a SRB

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/22

         Žaloba podaná dne 28. července 2017 – Iccrea Banca v. Komise a SRB
   (Věc T-494/17)
   (2017/C 318/29)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Řím, Itálie) (zástupci: P. Messina, F. Isgrò a A. Dentoni Litta, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/ES/SRF/2016/06 ze dne 15. dubna 2016, jakož i všechny další rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí, na základě kterých Banca d’Italia přijala následující rozhodnutí: č. 1547337/16 ze dne 29. prosince 2016, č. 0333162/17 ze dne 14. března 2017, č. 0334520/17 ze dne 14. března 2017, č. 1249264/15 ze dne 24. listopadu 2015 a č. 1262091/15 ze dne 26. listopadu 2015;

               —

               přiznal náhradu škody Iccrea Banca, kterou jí způsobil Jednotný výbor pro řešení krizí při výkonu svých funkcí spočívajících ve stanovení příspěvků žalobkyně, ve formě vyšších sazeb uplatňovaných na Iccrea Banca;

               —

               podpůrně pro případ, že nebude vyhověno výše uvedeným návrhům, prohlásil, že čl. 5 odst. 1 písm. a) a písm. f) [nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63] (nebo případně celé toto nařízení) jsou neplatné, a to z důvodu porušení základních zásad rovného zacházení, zákazu diskriminace a proporcionality;

               —

               v každém případě uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/ES/SRF/2016/06 ze dne 15. dubna 2016, jakož i všem dalším rozhodnutím Jednotného výboru pro řešení krizí, na jejichž základě Banca d’Italia přijala rozhodnutí o úhradě příspěvků do Jednotného fondu pro řešení krizí.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neoznámení rozhodnutí, porušení zásady transparentnosti, porušení a nesprávného uplatnění článku 15 SFEU, jakož i porušení zásady legitimního očekávání.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že jí nikdy nebylo umožněno seznámit se s rozhodnutími Jednotného fondu pro řešení krizí, ani pochopit čistě formální úlohu Banca d’Italia při výkonu těchto rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neprovedení dokazování, nesprávného posouzení skutkového stavu, porušení a nesprávného uplatnění čl. 5 [odst. 1] písm. a) nařízení č. 2015/63, jakož i porušení zásad zákazu diskriminace a řádné správy.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Jednotný fond pro řešení krizí nesprávně uplatnil čl. 5 [odst. 1] písm. a) nařízení č. 2015/63 (1) tím, že stanovil výši příspěvků žalobkyně, která nezohledňovala závazky uvnitř skupiny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z neprovedení dokazování, nesprávného posouzení skutkového stavu, porušení a nesprávného uplatnění čl. 5 [odst. 1] písm. f) nařízení č. 2015/63, jakož i porušení zásad zákazu diskriminace a řádné správy.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Jednotný výbor pro řešení krizí nesprávně uplatnil čl. 5 [odst. 1] písm. f) nařízení č. 2015/63 tím, že vytvořil situaci dvojího započítávání.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti jednání unijního orgánu a týkající se žaloby [založené na] mimosmluvní odpovědnosti podle článku 268 SFEU.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že jednání Jednotného výboru pro řešení krizí vykazuje všechny znaky, jež vždy vyžadovala unijní judikatura k podání takovéto žaloby a kterými jsou protiprávnost jednání vytýkaného orgánům, skutečně vzniklá škoda a příčinná souvislost mezi jednáním a škodou.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející podpůrně a incidenčně z porušení zásad efektivity, rovnocennosti a rovného zacházení a z toho plynoucí nepoužitelnosti nařízení č. 2015/63.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že případný rozpor mezi uvedeným nařízením a situací žalobkyně porušuje výše uvedené zásady tím, se na osoby nacházející se v téže faktické situaci jako Iccrea vztahují snížené příspěvky, což protiprávně zhoršuje situaci žalobkyně a má za následek to, že s podobnými situacemi je zacházeno odlišně.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článku 15 SFEU a týkající se nemožnosti žalobkyně seznámit se s rozhodnutími Jednotného výboru pro řešení krizí, jakož i návrhu na uložení povinnosti tato rozhodnutí předložit.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že jí dosud nebylo umožněno seznámit se s rozhodnutími vztahujícími se k letům 2015, 2016 a 2017 a týkajícími se žalobkyně, což vede ke zjevnému porušení článku 15 SFEU a práva na přístup k dokumentům orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, nehledě na nosič, na kterém se nacházejí.

      (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci, (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).


title: Věc T-745/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2016 – Scorpio Poland v. EUIPO – Eckes-Granini Group (YO!) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie YO! — Starší národní slovní ochranná známka YO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2016 – Scorpio Poland v. EUIPO – Eckes-Granini Group (YO!)
   (Věc T-745/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie YO! - Starší národní slovní ochranná známka YO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 030/52)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Scorpio Poland, dříve FH Scorpio (Łódź, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Schifko a E. Śliwińska, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Německo) (zástupce: W. Berlit, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. října 2015 (věc R 1546/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Eckes-Granini Group a FH Scorpio.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Scorpio Poland se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


title: Věc T-562/10: Žaloba podaná dne 16. prosince 2010 — HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping v. Rada

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/14

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2010 — HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping v. Rada
   (Věc T-562/10)
   2011/C 46/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: J. Kienzle a M. Schlingmann, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007, v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyně;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení, zejména těch, které vynaložila žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: Porušení práv obhajoby žalobkyně

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že Rada porušila její právo na účinnou právní ochranu a zejména povinnost uvést odůvodnění tím, že pro její zařazení do přílohy VIII napadeného nařízení neuvedla dostatečné odůvodnění.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádí, že Rada, přestože o to byla žalobkyní výslovně požádána, neuvedla žádné důvody nebo hlediska a nepředložila žádné odpovídající důkazy, které by odůvodňovaly zařazení žalobkyně do přílohy VIII napadeného nařízení.

                           —

                           Konečně je v rámci prvního žalobního důvodu vytýkáno, že Rada porušila právo žalobkyně být vyslechnut tím, že žalobkyni neposkytla možnost, která je uvedena v čl. 36 odst. 3 a 4 napadeného nařízení, vyjádřit se k zařazení na seznam a vyvolat tím přezkoumání věci Radou.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Porušení základního práva žalobkyně na respektování vlastnického práva

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že její zařazení do přílohy VIII napadeného nařízení představuje neodůvodněný zásah do jejího základního práva vlastnit majetek, protože na základě nedostatečného odůvodnění Rady jí není zřejmé, z jakých důvodů byla zařazena na seznam osob, na které se podle čl. 16 odst. 2 napadeného nařízení vztahují sankce.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádí, že její zařazení do přílohy VIII napadeného nařízení je založeno na zjevně milném posouzení její situace a jejích činností Radou.

                           —

                           Konečně je v rámci druhého žalobního důvodu vytýkáno, že zařazení žalobkyně do přílohy VIII napadeného nařízení je pro sledování cílů, které uvedené nařízení sleduje, zjevně nezpůsobilé a představuje krom toho nepřiměřený zásah do jejích vlastnických práv.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. září 2005 ve spojených věcech C-544/03 a C-545/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): Mobistar SA proti Commune de Fléron a Belgacom Mobile SA proti Commune de Schaerbeek (Článek 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) — Telekomunikační služby — Směrnice 90/388/EHS — Článek 3c — Zrušení veškerých omezení — Obecní poplatky za stožáry, sloupy a antény pro šíření GSM)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 8. září 2005
   ve spojených věcech C-544/03 a C-545/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): Mobistar SA proti Commune de Fléron a Belgacom Mobile SA proti Commune de Schaerbeek (1)

   (Článek 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) - Telekomunikační služby - Směrnice 90/388/EHS - Článek 3c - Zrušení veškerých omezení - Obecní poplatky za stožáry, sloupy a antény pro šíření GSM)
   (2005/C 271/11)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve spojených věcech C-544/03 a C-545/03, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími Conseil d'État (Belgie) ze dne 8. prosince 2003, došlými Soudnímu dvoru dne 23. prosince 2003, v řízeních Mobistar SA (C-544/03) proti Commune de Fléron a Belgacom Mobile SA (C-545/03) proti Commune de Schaerbeek, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts, N. Colneric (zpravodaj), E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby právní úprava vnitrostátního orgánu nebo územního samosprávného celku zavedla poplatek za infrastruktury pro mobilní a osobní komunikace užívané v rámci výkonu činností, na které se vztahují licence a oprávnění, který se uplatní bez rozdílu na tuzemské poskytovatele a poskytovatele z ostatních členských států a ovlivňuje stejným způsobem vnitrostátní poskytování služeb v určitém členském státě a poskytování služeb mezi členskými státy.

               2.

               Na opatření daňové povahy uplatňovaná na infrastruktury pro mobilní komunikace se vztahuje článek 3c směrnice Komise 90/388/EHS ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb, změněné s ohledem na zavedení úplné hospodářské soutěže na telekomunikačním trhu směrnicí Komise 96/19/ES ze dne 13. března 1996, pouze v případě, že tato opatření přímo nebo nepřímo zvýhodňují provozovatele, kteří mají nebo dříve měli zvláštní nebo výlučná práva, na úkor nových provozovatelů, a značně ovlivňují stav hospodářské soutěže.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc T-490/11: Žaloba podaná dne 15. září 2011 — Bena Properties v. Rada

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/26

         Žaloba podaná dne 15. září 2011 — Bena Properties v. Rada
   (Věc T-490/11)
   2011/C 331/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bena Properties Co. SA (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a to v rozsahu, ve kterém se na ni vztahují, jakož i následná prováděcí rozhodnutí 2011/302/SZBP ze dne 23. května 2011 a 2011/367/SZBP ze dne 23. června 2011, a to v rozsahu, v němž je její název uveden na seznamu osob a subjektů podle článků 3 a 4 rozhodnutí 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011;

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, jakož i následná prováděcí nařízení Rady (EU) č. 504/2011 ze dne 23. května 2011 a opravu (nařízení, kterým se opravuje prováděcí nařízení Rady (EU) č. 504/2011, zveřejněné dne 24. června 2011), a to v rozsahu, ve kterém se tyto akty na ni vztahují;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby se žalobkyně uvádí tři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uvedenými v rámci věci T-433/11, Makhlouf v. Rada (1), nebo jsou těmto důvodům podobné.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011, s. 14.


title: Věc F-94/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. prosince 2015 – Bowles v. ECB „Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Členové výboru zaměstnanců — Odměňování — Plat — Dodatečné zvýšení platu — Způsobilost“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/92

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. prosince 2015 – Bowles v. ECB
   (Věc F-94/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Členové výboru zaměstnanců - Odměňování - Plat - Dodatečné zvýšení platu - Způsobilost“)
   (2016/C 048/103)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlos Bowles (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: E. Carlini, S. Camilleri a M. López Torres, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí výkonné rady ECB o neposkytnutí dodatečného zvýšení platu v roce 2014 žalobci v souvislosti s každoročním přezkumem platů a prémií

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí výkonné rady Evropské centrální banky o neposkytnutí dodatečného zvýšení platu C. Bowlesovi v roce 2014, přijaté dne 25. února 2014, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská centrální banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené C. Bowlesem.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015, s. 49.


title: Věc T-490/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Endesa a Endesa Generación v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Vyrovnání dodatečných výrobních nákladů některých elektráren vyplývajících z povinnosti veřejné služby vyrábět určitý objem elektřiny z vnitrostátního uhlí a zavedení „mechanismu přednostního zásobování“ v jejich prospěch — Rozhodnutí nevznášet námitky — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris — Neexistence naléhavosti — Vážení zájmů“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/23

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Endesa a Endesa Generación v. Komise
   (Věc T-490/10 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Vyrovnání dodatečných výrobních nákladů některých elektráren vyplývajících z povinnosti veřejné služby vyrábět určitý objem elektřiny z vnitrostátního uhlí a zavedení „mechanismu přednostního zásobování“ v jejich prospěch - Rozhodnutí nevznášet námitky - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris - Neexistence naléhavosti - Vážení zájmů)
   2011/C 152/42
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Endesa, SA (Madrid, Španělsko); a Endesa Generación, SA (Sevilla, Španělsko) (zástupce: M. Merola, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a C. Urraca Caviedes)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: J. M. Rodríguez Cárcamo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na předběžné opatření směřující v podstatě k nařízení odkladu výkonu rozhodnutí Komise ze dne 29. září 2010 K(2010) 4499 o státní podpoře N 178/2010, oznámené Španělským královstvím a poskytnuté ve formě vyrovnání veřejné služby spojeného s mechanismem přednostního zásobování ve prospěch elektráren, které využívají vnitrostátní uhlí.

      Výrok

               1)

               E.ON Generación, S.L., Hidroeléctrica del Cantábrico, SA, a Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón se povoluje vstup do řízení jako vedlejší účastníci na podporu návrhových žádání Evropské komise.

               2)

               Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 3. prosince 2010 Endesa a Endesa Generación v. Komise (T-490/10 R, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje.

               3)

               Společnostem Endesa, SA a Endesa Generación, SA, Komisi a Španělskému království bude stanovena lhůta k předložení žádosti, aby určité důvěrné informace ze spisu a z tohoto usnesení nebyly sděleny účastníkům uvedeným v bodě 1 tohoto výroku, a k předložení nedůvěrné verze písemností ze spisu a tohoto usnesení pro účely tohoto sdělení.

               4)

               O nákladech řízené bude rozhodnuto později.


title: Věc C-313/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Wojewódzki Sąd Administracyjny ve Varšavě ze dne 22. června 2005 ve věci Maciej Brzeziński proti Dyrektor Izby Celnej ve Varšavě

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Wojewódzki Sąd Administracyjny ve Varšavě ze dne 22. června 2005 ve věci Maciej Brzeziński proti Dyrektor Izby Celnej ve Varšavě
   (Věc C-313/05)
   (2005/C 281/10)
   Jednací jazyk: polština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Wojewódzki Sąd Administracyjny ve Varšavě (Polsko) ze dne 22. června 2005 ve věci Maciej Brzeziński proti Dyrektor Izby Celnej ve Varšavě, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 9. srpna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Wojewódzki Sąd Administracyjny ve Varšavě žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Zakazuje článek 25 Smlouvy o ES, který zakazuje mezi členskými státy ukládání dovozního nebo vývozního cla nebo poplatků s rovnocenným účinkem, aby členský stát použil článek 80 zákona ze dne 23. ledna 2004 o spotřební dani (Dz. U. č. 29, pol. 257, se změnami) v situaci, kdy spotřební dani podléhá nabytí jakéhokoli automobilu, bez ohledu na místo jeho původu před první registrací na území státu?

               2)

               Umožňuje článek 90 první věta Smlouvy o ES, podle kterého členské státy nepodrobí přímo ani nepřímo výrobky jiných členských států jakémukoli vyššímu vnitrostátnímu zdanění než je to, jemuž jsou přímo nebo nepřímo podrobeny podobné výrobky domácí, aby členský stát uložil spotřební daň na použité automobily dovážené z jiných členských států, přičemž této dani současně nepodléhá prodej použitých automobilů již zaregistrovaných v Polsku, v situaci, kdy spotřební daň byla v souladu se zněním článku 80 polského zákona o spotřební dani uložena na všechny automobily nezaregistrované na území státu?

               3)

               Umožňuje článek 90 druhá věta Smlouvy o ES, podle kterého členské státy nepodrobí dále výrobky jiných členských států vnitrostátnímu zdanění, které by poskytovalo nepřímou ochranu jiným výrobkům, aby členský stát uložil spotřební daň s procentní sazbou závislou na stáří vozidla a objemu motoru, uvedenou v polském prováděcím předpise (§ 7 nařízení ministra financí ze dne 22. dubna 2004 o snížení sazeb spotřební daně – Dz. U. č. 87, pol. 825, se změnami) na použité automobily dovážené z jiných členských států, jestliže se podle obdobného vzorce vypočítává daň z prodeje automobilů používaných v tuzemsku provedeného před jejich první registrací na území státu, přičemž tato daň má následně dopad na cenu tohoto automobilu při jeho dalším prodeji?

               4)

               Zakazuje článek 28 Smlouvy o ES, podle kterého jsou mezi členskými státy zakázána množstevní omezení dovozu, jakož i veškerá opatření s rovnocenným účinkem, a současně s ohledem na znění čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, aby členský stát ponechal v platnosti článek 81 polského zákona o spotřební dani, na základě kterého musí subjekty nabývající uvnitř Společenství osobní automobily nezaregistrované v tuzemsku podle předpisů o silničním provozu povinnost po přivezení na území státu podat u příslušného ředitele celního úřadu zjednodušené prohlášení ve lhůtě pěti dnů od data nabytí uvnitř Společenství?


title: Věc T-235/17: Žaloba podaná dne 20. dubna 2017 – Dometic Sweden v. EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY)

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/39

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2017 – Dometic Sweden v. EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY)
   (Věc T-235/17)
   (2017/C 195/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dometic Sweden AB (Solna, Švédsko) (zástupci: R. Furneaux a E. Humphreys, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „MOBILE LIVING MADE EASY“ – Přihláška č. 14 952 592

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. února 2017 ve věci R 1832/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí ve vztahu k přihlašovaným výrobkům a službám, jejichž zápisu rozhodnutí vyhovělo,

               —

               zrušil přezkum EUIPO ze dne 10. srpna 2016 týkající se možnosti registrace přihlášky,

               —

               vrátil věc EUIPO k doplnění jeho rozhodnutí,

               —

               rozhodl o nákladech řízení před odvolacím senátem a řízení před Tribunálem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 75 a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-397/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Estonská republika

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Estonská republika
   (Věc C-397/06) (1)

   (2007/C 183/55)

      Jednací jazyk: estonština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Spojené věci T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV a T-69/06 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Irsko a další v. Komise ( „Státní podpory — Směrnice 92/81/EHS — Spotřební daň z minerálních olejů — Minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) — Osvobození od daně — Soulad osvobození s rozhodnutím Rady o jeho povolení podle čl. 8 odst. 4 směrnice 92/81 — Presumpce legality aktů unijních orgánů — Právní jistota — Řádná správa“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Irsko a další v. Komise
   (Spojené věci T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV a T-69/06 RENV) (1)

   (Státní podpory - Směrnice 92/81/EHS - Spotřební daň z minerálních olejů - Minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) - Osvobození od daně - Soulad osvobození s rozhodnutím Rady o jeho povolení podle čl. 8 odst. 4 směrnice 92/81 - Presumpce legality aktů unijních orgánů - Právní jistota - Řádná správa)
   2012/C 133/39
   Jednací jazyky: angličtina, francouzština, italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Irsko (zástupci: původně D. O’Hagan, poté E. Creedon, zmocněnci, ve spolupráci s P. McGarrym, barrister) (věc T-50/06 RENV); Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci) (věc T-56/06 RENV); Italská republika (zástupci: G. Aiello, G. De Bellis a S. Fiorentino, avvocati dello Stato) (věc T-60/06 RENV); Eurallumina SpA (Portoscuso, Itálie) (zástupci: R. Denton a L. Martin Alegi, solicitors) (věc T-62/06 RENV) a Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irsko) (zástupci: J. Handoll a C. Waterson, solicitors) (věc T-69/06 RENV)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, N. Khan, D. Grespan a K. Walkerová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (Úř. věst. L 119, s. 12)

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005, o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie, se v rozsahu, v němž konstatuje, respektive vychází z konstatování, že osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřebních daní poskytnutá Francouzskou republikou, Irskem a Italskou republikou do 31. prosince 2003 představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, a v němž ukládá Francouzské republice, Irsku a Italské republice povinnost učinit všechna nezbytná opatření, aby příjemci tato osvobození vrátili v rozsahu, v kterém neodváděli spotřební daň ve výši alespoň 13,01 eur za 1 000 kg těžkého topného oleje, zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Irskem ve věci T-50/06 RENV, Francouzskou republikou ve věci T-56/06 RENV, Italskou republikou ve věci T-60/06 RENV, společností Eurallumina SpA ve věci T-62/06 RENV a společností Aughinish Alumina Ltd ve věci T-69/06 RENV, včetně nákladů řízení o předběžném opatření ve věci T-69/06 R.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


               30.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/28

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 12. dubna 2005 proti Norskému království
   (Věc E-3/05)
   (2005/C 159/10)
   Dne 12. dubna 2005 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, 35, Rue Belliard, B-1040 Brusel, Nielsem Fengerem a Arnem Torstenem Andersenem, žalobu proti Norskému království k Soudnímu dvoru ESVO.
   Žalobce navrhuje, aby soud:

               1.

               konstatoval, že uplatněním požadavku trvalého pobytu v oblasti Finmark, popřípadě v sedmi obcích v oblasti Troms, nesplnilo Norské království svou povinnost stanovenou článkem 73 právního aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VI k Dohodě o EHP (nařízení Rady EHS č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnance, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky, jež se pohybují v rámci Společenství), a začleněné do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě; případně
               konstatoval, že uplatněním požadavku trvalého pobytu Norské království nesplnilo svou povinnost stanovenou čl. 7 odst. 2 právního aktu uvedeného v bodě 2 přílohy V (nařízení Rady (EHS) ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství) začleněné do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě; a

               2.

               uložil Norskému království uhradit náklady řízení.

         Právní a skutkové souvislosti a právní zdůvodnění:

               —

               Věc se týká regionálního příplatku k norským rodinným přídavkům poskytovaného osobám odpovědným za výchovu dětí s bydlištěm v označené oblasti.

               —

               Norské právní předpisy požadují, aby měl příjemce příplatku bydliště v téže označené oblasti, v níž má bydliště dítě, za jehož výchovu je odpovědný. Příplatek není závislý na místě, kde je příjemce příplatku zaměstnán.

               —

               Článek 29 Dohody o EHP požaduje koordinaci systémů sociálního zabezpečení k zajištění volného pohybu pracovníků a osob samostatně výdělečně činných na celém území EHP.

               —

               Článek 73 nařízení 1408/71 stanoví, že osoby zaměstnané (závislá výdělečná činnost) nebo samostatně výdělečně činné, které podléhají právnímu řádu určitého členského státu EHP, ale mají bydliště v jiném členském státě EHP, mají nárok na rodinné přídavky poskytované členským státem, jehož právnímu řádu podléhají, jakoby v něm měly bydliště.

               —

               Ustanovení čl. 7 odst. 2 nařízení 1612/68 stanoví, že migrující pracovníci musí mít stejné sociální výhody jako domácí pracovní síly.


title: Věc T-28/12: Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2013 — PT Ecogreen Oleochemicals a další v. Rada ( „Dumping — Dovoz některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie — Konečné antidumpingové clo — Přijetí nového nařízení — Zánik právního zájmu na podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2013 — PT Ecogreen Oleochemicals a další v. Rada
   (Věc T-28/12) (1)

   (Dumping - Dovoz některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie - Konečné antidumpingové clo - Přijetí nového nařízení - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   2013/C 164/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PT Ecogreen Oleochemicals (Kabil-Batam, Indonésie); Ecogreen Oleochemials (Singapur); Pte Ltd (Singapur, Singapur); a Ecogreen Oleochemicals GmbH (Dessau Roβlau, Německo) (zástupci: F. Graafsma a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem a N. Chesaitesem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1138/2011 ze dne 8. listopadu 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (Úř. věst. L 293, s. 1) v rozsahu, v němž ukládá antidumpingové clo společnosti PT Ecogreen Oleochemicals.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               O návrhu na vstup do řízení podaném Sasol Olefins & Surfactants GmbH a Sasol Germany GmbH již není důvodné rozhodnout.

               3)

               Rada Evropské unie ponese krom vlastních nákladů řízení náklady vynaložené PT Ecogreen Oleochemicals, Ecogreen Oleochemials (Singapore) Pte Ltd a Ecogreen Oleochemicals GmbH.

               4)

               Sasol Olefins & Surfactants a Sasol Germany ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc C-77/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 20. února 2009 – Gowan Comercio Internacional e servicos limitada v. Ministero della Salute

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 20. února 2009 – Gowan Comercio Internacional e servicos limitada v. Ministero della Salute
   (Věc C-77/09)
   2009/C 102/21
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gowan Comercio Internacional e servicos limitada

      Žalovaný: Ministero della Salute

      Předběžné otázky

   Je směrnice 2006/134, která významně omezila užití fenarimolu, platná ve vztahu k výsledku technicko-vědeckého šetření provedeného státem zpravodajem, jehož závěry vyzněly ve smyslu přijatelného rizika plynoucího z jeho užití?


title: Věc T-38/10 P: Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Mimosmluvní odpovědnost — Náhrada nahraditelných nákladů — Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků — Vady řízení — Kasační opravný prostředek, který je částečně zjevně nepřípustný a částečně neopodstatněný“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-38/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Mimosmluvní odpovědnost - Náhrada nahraditelných nákladů - Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků - Vady řízení - Kasační opravný prostředek, který je částečně zjevně nepřípustný a částečně neopodstatněný)
   2011/C 55/41
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a L. Currall, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské Unie (prvního senátu) ze dne 10. listopadu 2009, Marcuccio v. Komise, (F-70/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto stupně.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2005 ve věci C-245/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): Merck, Sharp & Dohme BV proti belgickému státu (Směrnice 89/105/EHS — Humánní léčivé přípravky — Žádost o zápis do pozitivního seznamu — Povaha lhůty pro odpověď — Závazná povaha — Důsledky překročení lhůty)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 20. ledna 2005
   ve věci C-245/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): Merck, Sharp & Dohme BV proti belgickému státu (1)

   (Směrnice 89/105/EHS - Humánní léčivé přípravky - Žádost o zápis do pozitivního seznamu - Povaha lhůty pro odpověď - Závazná povaha - Důsledky překročení lhůty)
   (2005/C 57/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-245/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Conseil d'État (Belgie) ze dne 9. května 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 10. června 2003, v řízení Merck, Sharp & Dohme BV proti belgickému státu, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), C. Gulmann, R. Schintgen a G. Arestis, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 20. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Lhůta stanovená v čl. 6 bodě 1 prvním pododstavci směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění je lhůtou závaznou, kterou vnitrostátní orgány nemají právo překročit.

               2.

               Článek 6 bod 1 první pododstavec směrnice 89/105 neukládá automatický zápis léčivého přípravku do seznamu hromadně vyráběných léčivých přípravků hrazených systémem zdravotního pojištění v případě překročení lhůty stanovené v uvedeném článku.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc C-264/05: Žaloba podaná dne 22. června 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/14

         Žaloba podaná dne 22. června 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-264/05)
   (2005/C 205/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. června 2005 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Hansem Støvlbækem a Andreasem Manvillem jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES (1) ze dne 14. května 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/48/EHS a 92/51/EHS o obecném systému pro uznávání odborných kvalifikací a směrnice Rady 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 85/432/EHS, 85/433/EHS a 93/16/EHS o povolání zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči (ošetřovatele odpovědného za všeobecnou péči), zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, architekta, farmaceuta a lékaře, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, porušila svoji povinnost směrnici řádně provést;

               —

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 3. ledna 2003.

      (1)  Úř. věst. L 206, s. 1.


title: Věc C-179/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 12. dubna 2013 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank v. L.F. Evans

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 12. dubna 2013 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank v. L.F. Evans
   (Věc C-179/13)
   2013/C 189/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

      Žalovaná: L.F. Evans

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba články 2 a 16 nařízení č. 1408/71 (1) vykládat tak, že taková osoba, jako je L. F. Evans, která je státní příslušnicí členského státu, vykoná své právo na volný pohyb, podléhá nizozemským právním předpisům o sociálním zabezpečení a poté přijme zaměstnání jako členka obchodního personálu u generálního konzula Spojených států amerických v Nizozemsku, od začátku této činnosti již nespadá do osobní působnosti uvedeného nařízení?
               Pokud nikoliv:

               2)

                           a)

                           Je třeba článek 3 nařízení č. 1408/71 a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1612/68 (2) vykládat tak, že je skutečnost, že pro L. F. Evans platilo privilegované postavení, které v projednávané věci spočívalo mimo jiné v osvobození od povinnosti sociálního pojištění a platby příspěvků na sociální pojištění, třeba považovat za dostatečné odůvodnění pro provedené rozlišení podle státní příslušnosti?

                           b)

                           Jaký význam je v této souvislosti třeba přičítat skutečnosti, že si L. F. Evans v prosinci 1999, když byla dotázána, zvolila zachování privilegovaného postavení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd 05/01, s. 15).


title: Věc T-44/08: Žaloba podaná dne 24. ledna 2008 – Shetland Islands Council v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/27

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2008 – Shetland Islands Council v. Komise
   (Věc T-44/08)
   (2008/C 107/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Shetland Islands Council (Lerwick, Spojené království) (zástupci: E. Whiteford, Barrister, R. Murray, Solicitor, a R. Thompson, QC)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 odst. 2 a články 3, 4 a 5 napadeného rozhodnutí a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je orgánem veřejné správy, který prováděl platby ve prospěch odvětví rybolovu v rámci dvou obecných opatření podpory s názvem „Aid to the Fish Catching and Processing Industry“ (Podpora pro odvětví lovu a zpracování ryb) a „Aid to the Fish Farming Industry“ (Podpora pro odvětví chovu ryb), která byla tvořena různými druhy režimů podpor. Jedním z těchto režimů byl Režim pro nové majitele akcií. Komise shledala, že podpora, kterou Spojené království poskytlo na základě tohoto režimu, byla neslučitelná se společným trhem v rozsahu, v němž šlo o podporu poskytovanou na první nabytí podílu na použitém rybářském plavidle.
   Svou žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení podle článku 230 ES rozhodnutí Komise C 39/2006 (ex NN 94/2005) ze dne 13. listopadu 2007 týkajícího se Režimu pro nové majitele akcií prováděného ve Spojeném království. Žalobkyně se zejména domáhá zrušení čl. 1 odst. 2 a článků 3, 4 a 5 napadeného rozhodnutí na základě následujících důvodů:

               (1)

               Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když shledala, že všechny platby provedené za účelem prvního nabytí podílu na použitém rybářském plavidle jsou neslučitelné se společným trhem a musejí být navráceny;

               (2)

               Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když shledala, že navrácení těchto plateb bude slučitelné s:

                           a)

                           ustanovením čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (1) a

                           b)

                           obecnými zásadami právní jistoty, ochrany legitimních očekávání a rovného zacházení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-162/05 P: Opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2005 Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis proti rozsudku vydanému dne 18. ledna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-141/01, Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis proti Komisi Evropských společenství

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/27

         Opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2005 Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis proti rozsudku vydanému dne 18. ledna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-141/01, Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-162/05 P)
   (2005/C 143/42)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 8. dubna 2005 opravný prostředek podaný Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis proti rozsudku vydanému dne 18. ledna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-141/01, Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis proti Komisi Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               posoudil jako opodstatněné důvody dovolávané navrhovatelem v opravném prostředku a zrušil v celém rozsahu rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. ledna 2005 (věc T-141/01), kterým se zamítá žaloba na zrušení rozhodnutí Evropské komise C (1999) 534 ze dne 4. března 1999, a

               2.

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Vady řízení u Soudu prvního stupně v tom, že Soud odmítl přijmout určité důkazní prostředky předložené navrhovatelem – které v souvislostech projednávaného případu navrhovatel považoval za rozhodující –, aniž by navrhovatel měl možnost nebo příležitost požádat v průběhu řízení u Soudu o nápravu této vady, což vážně poškodilo jeho zájmy a zabránilo mu ve výkonu jeho práva na obhajobu – body 132 až 138 rozsudku.

               2.

               Porušení obecné právní zásady presumpce neviny. Zjevně nesprávné a někdy nepodložené posouzení, hodnocení a výklad skutkového stavu Soudem prvního stupně jej vedlo k odůvodnění rozsudku, které zjevně porušuje obecnou právní zásadu týkající se presumpce neviny, jež se vztahuje na všechny osoby až do doby, kdy je proti nim v rámci trestního řízení vydán pravomocný odsuzující rozsudek.

               3.

               Nesprávné právní posouzení navrhovatele ze strany Soudu prvního stupně jako subjektu odpovědného za vrácení podpory poskytnuté na projekt Zumaque, na základě článku 24 nařízení (EHS) 4253/88 a rozhodnutí o zrušení finanční pomoci. Navrhovatel má za to, že Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že určil společnost Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis – navrhovatele – jako subjekt povinný vrátit na základě rozhodnutí Komise C (1999) 534 ze dne 4. března 1999 získanou podporu.


title: Věc T-349/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2011 — Uralita v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s chlorečnanem sodným — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Žaloba na neplatnost — Přičitatelnost protiprávního jednání“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2011 — Uralita v. Komise
   (Věc T-349/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s chlorečnanem sodným - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Žaloba na neplatnost - Přičitatelnost protiprávního jednání)
   2011/C 355/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Uralita SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: I. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt a J. Garcia-Nieto Esteva, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, R. Sauer, A. Biolan a J. Bourke, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 2626 v konečném znění ze dne 11. června 2008 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.695 — Chlorečnan sodný) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Uralita, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc C-582/10: Žaloba podaná dne 13. prosince 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/30

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-582/10)
   ()
   2011/C 30/47
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: N. Yerrell a B. Schöfer, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech v plném rozsahu neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2008/68/ES uplynula dne 30. června 2009.

      (1)  Úř. věst. L 260, s. 13


title: Věc C-388/06: Žaloba podaná dne 20. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/18

         Žaloba podaná dne 20. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-388/06)
   (2006/C 261/34)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: W. Mölls, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (1), a v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/96/ES uplynula dne 31. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 283 ze dne 31. 10. 2003, s. 51.


title: Věc C-624/13 P: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. února 2015 – Iliad SA, Free infrastructure SAS, Free SAS v. Evropská komise, Francouzská republika, Polská republika, Département des Hauts-de-Seine „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Státní podpory — Vyrovnání nákladů na činnosti prováděné při plnění úkolů veřejných služeb v rámci výstavby a provozu sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/9

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. února 2015 – Iliad SA, Free infrastructure SAS, Free SAS v. Evropská komise, Francouzská republika, Polská republika, Département des Hauts-de-Seine
   (Věc C-624/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Vyrovnání nákladů na činnosti prováděné při plnění úkolů veřejných služeb v rámci výstavby a provozu sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou“)
   (2015/C 146/13)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Iliad SA, Free infrastructure SAS, Free SAS (zástupce: T. Cabot, avocat)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: D. Colas a J. Bousin, zmocněnci), Polská republika, Département des Hauts-de-Seine (zástupce: G. O'Mahony, avocat)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Iliad SA, Free Infrastructure SAS et Free SAS nahradí náklady řízení, které vynaložily Evropská komise, Francouzská republika a Département des Hauts-de-Seine.

      (1)  Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


title: Věc C-212/07: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. února 2008 – Indorata-Serviços e Gestão, Lda v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka HAIRTRANSFER — Zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/16

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. února 2008 – Indorata-Serviços e Gestão, Lda v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-212/07) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka HAIRTRANSFER - Zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti)
   (2008/C 128/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Indorata-Serviços e Gestão, Lda (zástupce: T. Wallentin, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Weberndörfer, zmocněnec)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 15. února 2007, Indorata-Serviços e Gestão v. OHIM (T-204/04), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost proti rozhodnutí zamítajícímu návrh na zápis slovní ochranné známky „HAIRTRANSFER“ pro určité výrobky a služby zařazené do tříd 8, 22, 41 a 44 – Rozlišovací způsobilost ochranné známky
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Indorata-Serviços e Gestão, Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-23/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2017 – Biernacka-Hoba v. EUIPO – Formata Bogusław Hoba (Formata) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie Formata — Absolutní důvod neplatnosti — Dobrá víra — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 — Relativní důvod neplatnosti — Nebezpečí záměny — Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009“

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2017 – Biernacka-Hoba v. EUIPO – Formata Bogusław Hoba (Formata)
   (Věc T-23/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie Formata - Absolutní důvod neplatnosti - Dobrá víra - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 - Relativní důvod neplatnosti - Nebezpečí záměny - Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 129/30)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ilona Biernacka-Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a K. Zajfert, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. listopadu 2015 (věc R 102/2015-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Ilonou Biernacka-Hoba a společností Formata Bogusław Hoba.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 4. listopadu 2015 (věc R 102/2015-2) se zrušuje v části, v níž odvolací senát zamítl návrh na prohlášení neplatnosti založený na důvodu relativní neplatnosti.

               2.

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Ilonou Biernacka-Hoba.

               4.

               Ilona Biernacka-Hoba ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.