title: Věc T-30/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – L’Oréal v. EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO COUTURE) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SO COUTURE – Slovní ochranná známka Evropské unie SO…? – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – L’Oréal v. EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO COUTURE)
      (Věc T-30/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SO COUTURE - Slovní ochranná známka Evropské unie SO…? - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2022/C 207/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: L’Oréal (Clichy, Francie) (zástupci: M. Treis a E. M. Strobel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Portugalsko) (zástupci: J. Quirin a J. P. Jacquey, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. listopadu 2020 (věc R 158/2016-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Debonair Trading Internacional a L’Oréal.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti L’Oréal se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 128, 12.4.2021.


title: Věc T-35/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – SFD v. EUIPO – Allmax Nutrition (ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION – Starší slovní ochranné známky Evropské unie ALLMAX NUTRITION – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – SFD v. EUIPO – Allmax Nutrition (ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION)
      (Věc T-35/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION - Starší slovní ochranné známky Evropské unie ALLMAX NUTRITION - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2022/C 207/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: SFD S.A. (Opolí, Polsko) (zástupce: T. Grucelski, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Allmax Nutrition Inc. (North York, Ontario, Kanada)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. října 2020 (věc R 511/2020-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Allmax Nutrition a SFD.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti SFD S.A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 98, 22.3.2021.


title: Věc T-36/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – PO v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/338/17 – Nezapsání na rezervní seznam – Článek 21 Listiny základních práv – Článek 1d odst. 1 a 4 služebního řádu – Přiměřené úpravy – Zásada zákazu diskriminace na základě zdravotního postižení – Směrnice 2000/78/ES – Povinnost uvést odůvodnění – Povinnost jednat s náležitou péčí – Odpovědnost – Majetková a nemajetková újma“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – PO v. Komise
      (Věc T-36/21) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/338/17 - Nezapsání na rezervní seznam - Článek 21 Listiny základních práv - Článek 1d odst. 1 a 4 služebního řádu - Přiměřené úpravy - Zásada zákazu diskriminace na základě zdravotního postižení - Směrnice 2000/78/ES - Povinnost uvést odůvodnění - Povinnost jednat s náležitou péčí - Odpovědnost - Majetková a nemajetková újma“)
      (2022/C 207/50)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: PO (zástupkyně: L. Levi a A. Blot, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: I. Melo Sampaio a D. Milanowska, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žalobou podanou na základě článku 270 SFEU se žalobce domáhá jednak zrušení rozhodnutí výběrové komise ze dne 29. dubna 2020, že ani po opětovném posouzení nebude jeho jméno zapsáno na rezervní seznam otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/338/17, a rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 14. října 2020, kterým byla zamítnuta jeho stížnost, a jednak náhrady újmy, která mu byla údajně způsobena v důsledku těchto rozhodnutí.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 110, 29.3.2021.


title: Věc T-206/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – Kalita a Haas v. EUIPO – Kitzbühel Tourismus (Zobrazení dvou zvířat) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie představující dvě zvířata – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie představující zvíře – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – Kalita a Haas v. EUIPO – Kitzbühel Tourismus (Zobrazení dvou zvířat)
      (Věc T-206/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie představující dvě zvířata - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie představující zvíře - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 207/51)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Oliver Kalita (Jochberg, Rakousko), Christian Haas (Kitzbühel, Rakousko) (zástupce: G. Donath, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Graul a D. Hanf, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kitzbühel Tourismus, Körperschaft des öffentlichen Rechts (Kitzbühel) (zástupce: M. Horak, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. února 2021 (věc R 863/2020-1) týkající se námitkového řízení mezi společností Kitzbühel Tourismus na jedné straně a O. Kalitou a Ch. Haasem na straně druhé

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 2. února 2021 (věc R 863/2020-1) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Oliverem Kalitou a Christianem Haasem.

                  3)

                  Společnost Kitzbühel Tourismus, Körperschaft des öffentlichen Rechts, ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených O. Kalitou a Ch. Haasem.

         (1)  Úř. věst. C 217, 7.6.2021.


title: Věc T-264/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – Établissement Amra v. EUIPO – eXpresio (Tvar skákací boty) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie – Tvar skákací boty – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Označení tvořené výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku – Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (EU) 2017/1001 – Přítomnost slovních prvků – Absence základních nikoli funkčních charakteristik“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – Établissement Amra v. EUIPO – eXpresio (Tvar skákací boty)
      (Věc T-264/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie - Tvar skákací boty - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Označení tvořené výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (EU) 2017/1001 - Přítomnost slovních prvků - Absence základních nikoli funkčních charakteristik“)
      (2022/C 207/52)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Établissement Amra (Vaduz, Lichtenštejnsko) (zástupkyně: M. Gómez Calvo, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: eXpresio, estudio creativo, SL (La Nucia, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. března 2021 (věc R 1083/2020-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Établissement Amra a eXpresio, estudio creativo.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 15. března 2021 (věc R 1083/2020-1) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 263, 5.7.2021.


title: Věc T-451/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – Hesse v. EUIPO – Wedl & Hofmann (Testa Rossa) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Testa Rossa – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie TESTA ROSSA – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2022 – Hesse v. EUIPO – Wedl & Hofmann (Testa Rossa)
      (Věc T-451/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Testa Rossa - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie TESTA ROSSA - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2022/C 207/53)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Kurt Hesse (Norimberk, Německo) (zástupce: M. Krogmann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl a E. Markakis, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Rakousko) (zástupce: T. Raubal, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. května 2021 (věc R 878/2020-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Wedl & Hofmann a K. Hessem.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Kurtovi Hessemu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 368, 13.9.2021.


title: Věc T-17/21: Usnesení Tribunálu ze dne 22. března 2022 – Miquel y Costas & Miquel v. EUIPO (Pure Hemp) („Ochranná známka Evropské unie – Zrušení napadeného rozhodnutí – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/41

      Usnesení Tribunálu ze dne 22. března 2022 – Miquel y Costas & Miquel v. EUIPO (Pure Hemp)
      (Věc T-17/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Zrušení napadeného rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2022/C 207/54)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Miquel y Costas & Miquel, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Mora Cortés, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. října 2020 (věc R 853/2020-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Pure Hemp jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není namístě rozhodovat.

                  2)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Miquel y Costas & Miquel, SA.

         (1)  Úř. věst. C 72, 1.3.2021.


title: Věc T-232/21: Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2022 – Saure v. Komise („Žaloba na neplatnost – Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Korespondence Komise týkající se množství a dodacích lhůt očkovacích látek proti COVID-19 společnosti AstraZeneca – Implicitní odepření přístupu – Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby – Nevydání rozhodnutí ve věci samé – Návrhy na úpravu návrhových žádání – Překážka věci zahájené – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/41

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2022 – Saure v. Komise
      (Věc T-232/21) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Korespondence Komise týkající se množství a dodacích lhůt očkovacích látek proti COVID-19 společnosti AstraZeneca - Implicitní odepření přístupu - Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Návrhy na úpravu návrhových žádání - Překážka věci zahájené - Zjevná nepřípustnost“)
      (2022/C 207/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Hans-Wilhelm Saure (Berlín, Německo) (zástupce: C. Partsch, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara, K. Herrmann a A. Spina, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žalobce se svou žalobou, podanou na základě článku 263 SFEU, domáhá zrušení implicitního rozhodnutí ze dne 30. dubna 2021, jakož i po provedení úpravy návrhových žádání výslovného rozhodnutí ze dne 13. července 2021, kterým Komise zamítla jeho potvrzující žádost o přístup k určitým dokumentům.

         Výrok

                  1)

                  Není již namístě rozhodovat o návrhových žádáních znějících na zrušení implicitního rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. dubna 2021, kterým se zamítá potvrzující žádost o přístup k určitým dokumentům.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  3)

                  Komise ponese vlastní náklady řízení vynaložené v souvislosti s žalobou a návrhem na nevydání rozhodnutí ve věci samé a nahradí náklady vynaložené Hans-Wilhelmem Saurem v souvislosti s žalobou a návrhem na nevydání rozhodnutí ve věci samé.

                  4)

                  Hans-Wilhelm Saure ponese vlastní náklady řízení vynaložené v souvislosti s návrhem na úpravu žaloby a nahradí náklady vynaložené Komisí v souvislosti s návrhem na úpravu žaloby.

         (1)  Úř. věst. C 242, 21.6.2021.


title: Věc T-431/21: Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2022 – UNIS v. Komise („Žaloba na neplatnost – Sociální zabezpečení – Subjekty pověřené řízením zákonných systémů zdravotního pojištění a důchodového pojištění – Národní důchodová pojišťovna – Hospodářská činnost – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/42

      Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2022 – UNIS v. Komise
      (Věc T-431/21) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Sociální zabezpečení - Subjekty pověřené řízením zákonných systémů zdravotního pojištění a důchodového pojištění - Národní důchodová pojišťovna - Hospodářská činnost - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2022/C 207/56)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobce: Union nationale des indépendants solidaires (UNIS) (Lorient, Francie) (zástupce: F. Ortega, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin, H. van Vliet, T. Baumé a A. Boitos, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žalobce, který je profesním spolkem, jenž byl založen podle francouzského práva dne 21. února 2020, se svou žalobou na základě článku 263 SFEU domáhá zrušení dopisu Evropské komise ze dne 18. května 2021, v němž se posledně zmíněná prohlásila nepříslušnou k projednání otázek vznesených žalobcem v jeho stížnosti ze dne 7. dubna 2021.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Union nationale des indépendants solidaires (UNIS) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 422, 18.10.2021.


title: Věc T-550/21: Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2022 – Kalypso Media Group v. EUIPO (COMMANDOS) („Ochranná známka Evropské unie – Zrušení napadeného rozhodnutí – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/42

      Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2022 – Kalypso Media Group v. EUIPO (COMMANDOS)
      (Věc T-550/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Zrušení napadeného rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2022/C 207/57)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kalypso Media Group GmbH (Worms, Německo) (zástupce: T. Boddien, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. července 2021 (věc R 1864/2020-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení COMMANDOS jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není namístě rozhodovat.

                  2)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Kalypso Media Group GmbH.

         (1)  Úř. věst. C 431, 25.10.2021.


title: Věc T-123/22: Žaloba podaná dne 7. března 2022 – Ecocert India v. Komise

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/43

      Žaloba podaná dne 7. března 2022 – Ecocert India v. Komise
      (Věc T-123/22)
      (2022/C 207/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ecocert India Pte Ltd (Gurugram, Indie) (zástupkyně: Y. Martinet, D. Todorova a J. Sohm, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil článek 1 ve spojení s bodem 5 Přílohy I, ve vztahu k Indii, prováděcího nařízení Komise (EU) 2021/2325 ze dne 16. prosince 2021, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/848 stanoví seznam třetích zemí a seznam kontrolních orgánů a kontrolních subjektů, které byly uznány podle čl. 33 odst. 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 834/2007 pro účely dovozu ekologických produktů do Unie (1), v rozsahu, v němž toto ustanovení vyjímá Ecocert India Private Limited z uznaných kontrolních subjektů, které jsou uvedeny na seznamu pro Indii, způsobilých k provádění kontrol a vystavování certifikátů pro propuštění produktů dovozených z Indie, jakožto ekologických produktů, do volného oběhu v Evropské unii; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci žalované k vyřazení žalobkyně ze seznamu uznaných indických kontrolních subjektů.

                              —

                              Na základě čl. 33 odst. 2 nařízení (ES) č. 834/2007 (2) a článku 7 nařízení (ES) č. 1235/2008 (3) je žalovaná příslušná k sestavení seznamu uznaných třetích zemí, který je stanoven v Příloze III nařízení (ES) č. 1235/2008. Avšak pouze příslušný organ třetí země může schválit nebo vyřadit ze seznamu kontrolní subjekty. Žalobkyně namítá, že jejím vynětím ze seznamu uznaných kontrolních subjektů překročila žalovaná svou pravomoc a porušila čl. 33 odst. 2 nařízení (ES) č. 834/2007, ve spojení s článkem 7 nařízení (ES) č. 1235/2008. Navíc ustanovení, na kterých žalovaná založila nařízení (EU) 2021/2325, konkrétně čl. 3 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2021/1342 ze dne 27. května 2021 (4), vstoupila v platnost až 1. ledna 2022.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných procesních náležitostí žalovanou.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že tím, že žalovaná rozhodla o vyřazení žalobkyně ze seznamu indických kontrolních subjektů na základě seznamu zveřejněného v Příloze III nařízení Komise (ES) č. 1235/2008 (seznam uznaných třetích zemí), zbavila žalobkyni veškerých procesních záruk, jelikož na tomto právním základě neexistuje žádná možnost, aby individuální kontrolní subjekty byly před vydáním záporného rozhodnutí vůči nim vyslechnuty.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu a zhodnocení důkazů; nesprávné posouzení žalovanou, pokud jde o přijetí nařízení (EU) 2021/2325.

                              —

                              První část třetího žalobního důvodu: žalobkyně tvrdí, že žalovaná nezohlednila to, že žalobkyně nevěděla v době dané události o užívání ethylenoxidu (EtO) jako fumigantu k likvidaci salmonely.

                              —

                              Druhá část třetího žalobního důvodu: žalovaná nevyvodila správné závěry z toho, že žalobkyně přijala všechna nezbytná nápravná opatření.

                              —

                              Třetí část třetího žalobního důvodu: žalovaná podle názoru žalobkyně nezohlednila sankce uvalené příslušným indickým orgánem APEDA.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení obecných právních zásad ochrany legitimního očekávání, proporcionality a zákazu diskriminace.

                              —

                              První část čtvrtého žalobního důvodu: porušení zásady proporcionality tím, že vyřazení žalobkyně ze seznamu uznaných kontrolních subjektů bylo nepřiměřené zjištěným nesrovnalostem a nezohlednilo časovou prodlevu a vhodná nápravná opatření.

                              —

                              Druhá část čtvrtého žalobního důvodu: porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace tím, že žalovaná diskriminačním způsobem rozhodla vyřadit ze seznamu pouze některé kontrolní subjekty, ačkoli stejné nesrovnalosti byly shledány i u jiných subjektů, čímž došlo k nekalé soutěži mezi zahraničními kontrolními subjekty.

                              —

                              Třetí část čtvrtého žalobního důvodu: porušení zásady legitimního očekávání, neboť opakované začlenění žalobkyně do seznamu kontrolních subjektů od roku 2006 vedlo k situaci, jež s velkou pravděpodobností vyvolala legitimní očekávání, jež byla žalovanou porušena; nejasné a nepředvídatelné právní ustanovení sloužilo za základ k vyřazení žalobkyně ze seznamu indických kontrolních subjektů.

         (1)  Úř. věst. L 2021, L 465, s. 8.

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení (EHS) č. 2092/91 (Úř. věst. L 189, 20.7.2007, s. 1).

         (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1235/2008 ze dne 8. prosince 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007, pokud jde o opatření pro dovoz ekologických produktů ze třetích zemí (Úř. věst. L 334, 12.12.2008, s. 25).

         (4)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2021/1342 ze dne 27. května 2021, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/848 o pravidla týkající se informací, které mají být zasílány třetími zeměmi a kontrolními orgány a kontrolními subjekty pro účely dohledu nad jejich uznáním podle čl. 33 odst. 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 834/2007 pro dovážené ekologické produkty, a o opatření, jež mají být přijata při výkonu tohoto dohledu (Úř. věst. L 292, 16.8.2021, s. 20).


title: Věc T-156/22: Žaloba podaná dne 23. března 2022 – Hyundai Heavy Industries Holdings v. Komise

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/44

      Žaloba podaná dne 23. března 2022 – Hyundai Heavy Industries Holdings v. Komise
      (Věc T-156/22)
      (2022/C 207/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Hyundai Heavy Industries Holdings Co. Ltd (Soul, Jižní Korea) (zástupci: S. Völcker, J. Ruiz Calzado, H. Armengod Suarez, J. B. Douchy, advokáti a D. Little, Solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 13. ledna 2022 ve věci M.9343 – Hyundai Heavy Industries Holdings/Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering v plném rozsahu (dále jen „napadené rozhodnuti“),

                  —

                  uložil Komisi, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady, které v rámci tohoto řízení vynaložila žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, pokud jde o snahu Komise prokázat vytvoření dominantního postavení na základě věcné analýzy, která není spojena s právním kritériem, které mělo být uplatněna podle napadeného rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, nesprávného skutkového zjištění a neposkytnutí dostatečného odůvodnění, pokud jde o závěr Komise, podle něhož by sporná transakce vedla k vytvoření dominantního postavení, které by mělo za následek podstatné narušení účinné hospodářské soutěže na vnitřním trhu, a to z důvodu a) spoléhání se na tržní podíly jako na důkaz prima facie o vytvoření dominantního postavení navzdory trvale nízkému ziskovému rozpětí, strukturální nadměrné kapacitě a zřídkavým výběrovým řízením, b) neuznání konkurenčních omezení uplatňovaných ze strany konkurentů a nesprávného posouzení důležitosti, c) odmítnutí zjevné kupní síly zákazníků na trhu, jenž se vyznačuje nadměrnou kapacitou a zřídkavými výběrovými řízeními s vysokou hodnotou, d) neprokázání, jak by sporná transakce vedla k významnému narušení účinné hospodářské soutěže na vnitřním trhu, a e) nesprávného posouzení rozsahu možných výsledků, které by nastaly v případě, že by ke sporné transakci nedošlo.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a práva na řádnou správu v důsledku toho, že Komise nepřijala dodatečné prohlášení o námitkách, aby napravila nedostatek jasnosti v klíčových aspektech prohlášení o námitkách, a opírala se o důkazy, které nebyly do prohlášení o námitkách zahrnuty.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti řádné péče z důvodu, že velká část důkazů uvedených v prohlášení o námitkách již byla v době, kdy Komise přijala napadené rozhodnutí, neaktuální, a že Komise nepřezkoumala nejdůležitější skutečnosti důkladně a nestranně a předjímala výsledek sporné transakce.


title: Věc T-157/22: Žaloba podaná dne 22. března 2022 – Dehaen v. EUIPO – National Geographic Society (NATIONAL GEOGRAPHIC)

text:
               23.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/45

      Žaloba podaná dne 22. března 2022 – Dehaen v. EUIPO – National Geographic Society (NATIONAL GEOGRAPHIC)
      (Věc T-157/22)
      (2022/C 207/60)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Karolien Dehaen (Schilde, Belgie) (zástupci: T. van Innis a A. Van der Planken, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: National Geographic Society (Washington, District of Columbia, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie NATIONAL GEOGRAPHIC – Ochranná známka Evropské unie č. 2 148 799

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. prosince 2021, ve věci R 972/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-337/19 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. září 2021 – Evropská komise v. Belgické království, Magnetrol International, Irsko („Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Režim podpory zavedený Belgickým královstvím – Osvobození nadměrného zisku od daně – Daňové rozhodnutí (tax ruling) – Ustálená správní praxe – Nařízení (EU) 2015/1589 – Článek 1 písm. d) – Pojem ‚režim podpory‘ – Pojem ‚akt‘ – Pojem ‚další prováděcí opatření‘ – Definice příjemců ‚obecným nebo abstraktním způsobem‘ – Vedlejší kasační opravný prostředek – Přípustnost – Daňová autonomie členských států“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. září 2021 – Evropská komise v. Belgické království, Magnetrol International, Irsko
      (Věc C-337/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Režim podpory zavedený Belgickým královstvím - Osvobození nadměrného zisku od daně - Daňové rozhodnutí (tax ruling) - Ustálená správní praxe - Nařízení (EU) 2015/1589 - Článek 1 písm. d) - Pojem ‚režim podpory‘ - Pojem ‚akt‘ - Pojem ‚další prováděcí opatření‘ - Definice příjemců ‚obecným nebo abstraktním způsobem‘ - Vedlejší kasační opravný prostředek - Přípustnost - Daňová autonomie členských států“)
      (2021/C 471/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P.-J. Loewenthal a F. Tomat, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Belgické království (zástupci: J.-C. Halleux, C. Pochet a M. Jacobs, zmocněnci, ve spolupráci s M. Segura a M. Clayton, avocates), Magnetrol International (zástupci: H. Gilliams a L. Goossens, advocaten), Irsko

         Vedlejší účastnice podporující odpůrce: Soudal NV, Esko-Graphics BVBA (zástupce: H. Viaene, avocat), Flir Systems Trading Belgium BVBA (zástupci: T. Verstraeten a C. Docclo, avocats, a N. Reypens, advocaat), Anheuser-Busch InBev SA/NV, Ampar BVBA, Atlas Copco Airpower NV, Atlas Copco AB (zástupci: A. von Bonin, Rechtsanwalt, W. O. Brouwer a A. Pliego Selie, advocaten, a A. Haelterman, avocat), Wabco Europe BVBA (zástupci: E. Righini a L. Villani, avvocati, S. Völcker, Rechtsanwalt, a A. Papadimitriou, avocat), Celio International NV (zástupci: H. Gilliams a L. Goossens, advocaten)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 14. února 2019, Belgie a Magnetrol International v. Komise (T-131/16 a T-263/16, EU:T:2019:91), se zrušuje.

                  2)

                  První a druhý žalobní důvod ve věci T-131/16, jakož i první žalobní důvod a první část třetího žalobního důvodu ve věci T-263/16 se zamítají.

                  3)

                  Věc se vrací Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o třetím až pátém žalobním důvodu ve věci T-131/16, jakož i o druhém žalobním důvodu, druhé a třetí části třetího žalobního důvodu a čtvrtém žalobním důvodu ve věci T-263/16.

                  4)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc C-410/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – The Software Incubator Ltd v. Computer Associates (UK) Ltd („Řízení o předběžné otázce – Nezávislí obchodní zástupci – Směrnice 86/653/ES – Článek 1 odst. 2 – Pojem ‚obchodní zástupce‘ – Dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky – Poskytnutí licence k užívání na dobu neurčitou – Pojmy ‚prodej‘ a ‚zboží‘“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – The Software Incubator Ltd v. Computer Associates (UK) Ltd
      (Věc C-410/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nezávislí obchodní zástupci - Směrnice 86/653/ES - Článek 1 odst. 2 - Pojem ‚obchodní zástupce‘ - Dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky - Poskytnutí licence k užívání na dobu neurčitou - Pojmy ‚prodej‘ a ‚zboží‘“)
      (2021/C 471/04)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court of the United Kingdom

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: The Software Incubator Ltd

         Žalovaná: Computer Associates (UK) Ltd

         Výrok

      Pojem „prodej zboží“ uvedený v čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že může zahrnovat dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky za zaplacení ceny, pokud je toto dodání spojeno s poskytnutím licence na dobu neurčitou k užívání tohoto softwaru.

         (1)  Úř. věst. C 255, 29.7.2019.


title: Věc C-21/20: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Balgarska nacionalna televizia v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofija pri Centralno upravlenie na NAP („Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Rozsah působnosti – Článek 2 odst. 1 písm. c) – Poskytnutí služby za úplatu – Vyloučení audiovizuálních mediálních služeb poskytovaných televizním divákům, které jsou financovány prostřednictvím dotace ze státního rozpočtu a za něž diváci neplatí žádnou odměnu – Článek 168 – Nárok na odpočet – Osoba povinná k dani, která uskutečňuje jak zdanitelná plnění, tak plnění, která nepodléhají DPH“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/5

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Balgarska nacionalna televizia v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofija pri Centralno upravlenie na NAP
      (Věc C-21/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Rozsah působnosti - Článek 2 odst. 1 písm. c) - Poskytnutí služby za úplatu - Vyloučení audiovizuálních mediálních služeb poskytovaných televizním divákům, které jsou financovány prostřednictvím dotace ze státního rozpočtu a za něž diváci neplatí žádnou odměnu - Článek 168 - Nárok na odpočet - Osoba povinná k dani, která uskutečňuje jak zdanitelná plnění, tak plnění, která nepodléhají DPH“)
      (2021/C 471/06)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Sofia-grad

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Balgarska nacionalna televizia

         Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofija pri Centralno upravlenie na NAP

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že činnost vnitrostátního veřejnoprávního poskytovatele televizního vysílání spočívající v poskytování audiovizuálních mediálních služeb televizním divákům, která je financována státem formou dotace a diváci neplatí za televizní vysílání žádný poplatek, nepředstavuje poskytnutí služby za úplatu ve smyslu tohoto ustanovení.

                  2)

                  Článek 168 směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní veřejnoprávní poskytovatel televizního vysílání je oprávněn odpočíst daň z přidané hodnoty (DPH) zaplacenou na vstupu při nákupech zboží a služeb použitých pro účely jeho činností zakládajících nárok na odpočet a není oprávněn odpočíst DPH zaplacenou na vstupu při nákupech zboží a služeb použitých pro účely jeho činností, které nepodléhají DPH. Členským státům přísluší stanovit metody a kritéria pro rozdělení částek DPH zaplacené na vstupu mezi zdanitelná plnění a plnění, která nepodléhají DPH, s přihlédnutím k účelu a systematice této směrnice při dodržení zásady proporcionality.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc C-850/19 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. září 2021 – FVE Holýšov I s. r. o. a další v. Evropská komise, Česká republika, Španělské království, Kyperská republika, Slovenská republika („Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Režim podpory obnovitelných zdrojů energie – Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem – Žaloba na neplatnost“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/4

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. září 2021 – FVE Holýšov I s. r. o. a další v. Evropská komise, Česká republika, Španělské království, Kyperská republika, Slovenská republika
      (Věc C-850/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Režim podpory obnovitelných zdrojů energie - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Žaloba na neplatnost“)
      (2021/C 471/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s.r.o., Onyx Energy s.r.o., Onyx Energy projekt II s.r.o., Photon SPV 1 s.r.o., Photon SPV 3 s.r.o., Photon SPV 4 s.r.o., Photon SPV 6 s.r.o., Photon SPV 8 s.r.o., Photon SPV 10 s.r.o., Photon SPV 11 s.r.o., Antaris GmbH, Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH, WA Investments-Europa Nova Ltd (zástupci: A. Reuter, H. Wendt, C. Bürger, T. Christner, A. Compes, T. Herbold a W. Schumacher, Rechtsanwälte)

         Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: L. Armati, P. Němečková a T. Maxian Rusche, zmocněnci), Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller a I. Gavrilova, zmocněnci), Španělské království (zástupkyně: S. Centeno Huerta, zmocněnkyně), Kyperská republika, Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a D. Klebs, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující Evropskou komisi: Polská republika (zástupce:: B. Majczyna, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  O vedlejším kasačním opravném prostředku Evropské komise již není důvodné rozhodnout.

                  3)

                  Společnostem FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s. r. o., Onyx Energy s. r. o., Onyx Energy projekt II s. r. o., Photon SPV 1 s. r. o., Photon SPV 3 s. r. o., Photon SPV 4 s. r. o., Photon SPV 6 s. r. o., Photon SPV 8 s. r. o., Photon SPV 10 s. r. o., Photon SPV 11 s. r. o., Antaris GmbH, M. Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbHet WA Investments-Europa Nova Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s hlavním kasačním opravným prostředkem.

                  4)

                  Společnosti FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s. r. o., Onyx Energy s. r. o., Onyx Energy projekt II s. r. o., Photon SPV 1 s. r. o., Photon SPV 3 s. r. o., Photon SPV 4 s. r. o., Photon SPV 6 s. r. o., Photon SPV 8 s. r. o., Photon SPV 10 s. r. o., Photon SPV 11 s. r. o., Antaris GmbH, M. Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH a WA Investments-Europa Nova Ltd a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení související s hlavním kasačním opravným prostředkem.

                  5)

                  Spolková republika Německo, Polská republika, Česká republika, Španělské království a Slovenská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc C-144/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā rajona tiesa- Lotyšsko) – AS „LatRailNet“, „Latvijas dzelzceļš“ VAS v. Valsts dzelzceļa administrācija („Řízení o předběžné otázce – Železniční doprava – Směrnice 2012/34/EU – Články 32 a 56 – Zpoplatnění železniční infrastruktury – Nezávislost provozovatele železniční infrastruktury – Funkce regulačního subjektu – Pojem optimální ‚konkurenceschopnost segmentů železničního trhu‘ – Výlučné právo na segment železniční dopravy – Provozovatel veřejné služby“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/6

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā rajona tiesa- Lotyšsko) – AS „LatRailNet“, „Latvijas dzelzceļš“ VAS v. Valsts dzelzceļa administrācija
      (Věc C-144/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Železniční doprava - Směrnice 2012/34/EU - Články 32 a 56 - Zpoplatnění železniční infrastruktury - Nezávislost provozovatele železniční infrastruktury - Funkce regulačního subjektu - Pojem optimální ‚konkurenceschopnost segmentů železničního trhu‘ - Výlučné právo na segment železniční dopravy - Provozovatel veřejné služby“)
      (2021/C 471/07)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Administratīvā rajona tiesa

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: AS „LatRailNet“, „Latvijas dzelzceļš“ VAS

         Žalovaná: Valsts dzelzceļa administrācija

         Výrok

                  1)

                  Článek 56 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru musí být vykládán v tom smyslu, že regulačnímu subjektu přiznává pravomoc přijmout z vlastní iniciativy rozhodnutí ukládající podniku, jenž vykonává hlavní funkce provozovatele železniční infrastruktury uvedené v čl. 7 odst. 1 této směrnice, aby v systému zpoplatnění infrastruktury provedl určité změny, třebaže tento systém s sebou nenese diskriminaci žadatelů.

                  2)

                  Článek 56 směrnice 2012/34 musí být vykládán v tom smyslu, že podmínky, které mají být zavedeny do systému zpoplatnění, jež je regulační subjekt oprávněn uložit podniku vykonávajícímu hlavní funkce provozovatele železniční infrastruktury, musí být odůvodněny porušením směrnice 2012/34, musí se omezovat na odstranění neslučitelnosti a nemohou obsahovat posouzení vhodnosti tímto subjektem, které by ohrozilo rozhodovací prostor tohoto provozovatele.

                  3)

                  Článek 32 odst. 1 směrnice 2012/34 musí být vykládán v tom smyslu, že se použije, i pokud jde o kritérium optimální konkurenceschopnosti segmentů železničního trhu, na segmenty železničního trhu bez hospodářské soutěže, zejména pokud jsou provozovány provozovatelem veřejné služby, kterému bylo na základě smlouvy na veřejné služby přiznáno výlučné právo ve smyslu čl. 2 písm. f) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Spojené věci C-208/20 a C-256/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofijski Rajonen sad – Bulharsko) – „Toplofikacia Sofia“ EAD, „ČEZ Elektro Bulgaria“ AD, „Agencia za control na prosrošeni zadalženia“ EOOD (C-208/20) a „Toplofikacia Sofia“ EAD (C-256/20) („Řízení o předběžné otázce – Článek 20 odst. 2 písm. a) SFEU – Článek 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie – Nařízení (ES) č. 1206/2001 – Spolupráce soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech – Článek 1 odst. 1 písm. a) – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Článek 5 odst. 1 – Nesplacené pohledávky – Soudní rozhodnutí – Platební rozkazy – Doručování – Dlužník s pobytem na neznámé adrese v jiném členském státě, než je členský stát soudu, kterému byla věc předložena“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/7

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofijski Rajonen sad – Bulharsko) – „Toplofikacia Sofia“ EAD, „ČEZ Elektro Bulgaria“ AD, „Agencia za control na prosrošeni zadalženia“ EOOD (C-208/20) a „Toplofikacia Sofia“ EAD (C-256/20)
      (Spojené věci C-208/20 a C-256/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 20 odst. 2 písm. a) SFEU - Článek 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie - Nařízení (ES) č. 1206/2001 - Spolupráce soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech - Článek 1 odst. 1 písm. a) - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Článek 5 odst. 1 - Nesplacené pohledávky - Soudní rozhodnutí - Platební rozkazy - Doručování - Dlužník s pobytem na neznámé adrese v jiném členském státě, než je členský stát soudu, kterému byla věc předložena“)
      (2021/C 471/08)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofijski Rajonen sad

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně:„Toplofikacia Sofia“ EAD, „ČEZ Elektro Bulgaria“ AD, „Agencia za control na prosrošeni zadalženia“ EOOD (C-208/20), „Toplofikacia Sofia“ EAD (C-256/20)

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1206/2001 ze dne 28. května 2001 o spolupráci soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na situaci, kdy si soud členského státu vyžádá adresu osoby, které má být soudní rozhodnutí doručeno, v jiném členském státě.

                  2)

                  Článek 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 1215/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby platební rozkaz vůči dlužníkovi nabyl právní moci, a neukládá povinnost, aby byl takový platební rozkaz zrušen.

         (1)  Úř. věst. C 255, 3.8.2020.

         Úř. věst. C 271, 17.8.2020.


title: Věc C-277/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakosuko) – Řízení zahájené na návrh UM („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v občanských věcech – Dědění – Nařízení (EU) č. 650/2012 – Článek 3 odst. 1 písm. b) – Pojem ‚dědická smlouva‘ – Rozsah – Smlouva o převodu vlastnictví pro případ smrti – Článek 83 odst. 2 – Volba rozhodného práva – Přechodná ustanovení“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/8

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakosuko) – Řízení zahájené na návrh UM
      (Věc C-277/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských věcech - Dědění - Nařízení (EU) č. 650/2012 - Článek 3 odst. 1 písm. b) - Pojem ‚dědická smlouva‘ - Rozsah - Smlouva o převodu vlastnictví pro případ smrti - Článek 83 odst. 2 - Volba rozhodného práva - Přechodná ustanovení“)
      (2021/C 471/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: UM

         za přítomnosti: HW jako správce pozůstalosti ZL, Marktgemeinde Kötschach-Mauthen, Finanzamt Spittal Villach

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 3 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení musí být vykládán v tom smyslu, že smlouva, ve které si určitá osoba sjedná budoucí převod vlastnického práva k nemovitosti, která jí patří, k němuž má dojít po její smrti, na druhou smluvní stranu, je dědickou smlouvou ve smyslu tohoto ustanovení.

                  2)

                  Článek 83 odst. 2 nařízení č. 650/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na přezkum platnosti volby rozhodného práva učiněné před 17. srpnem 2015, kterou se volí právo rozhodné pouze pro dědickou smlouvu ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, jenž se týká konkrétního majetku zůstavitele, a nikoli dědictví zůstavitele jako celku.

         (1)  Úř. věst. C 313, 21.9.2020.


title: Věc C-406/20: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Phantasialand v. Finanzamt Brühl („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 98 – Možnost členských států uplatnit sníženou sazbu DPH na některá dodání zboží a poskytnutí služeb – Příloha III bod 7 – Oprávnění ke vstupu do zábavních parků a trhů – Zásada daňové neutrality – Služby uskutečňované podniky provozujícími atrakce trvale na jednom místě a na různých místech – Srovnatelnost – Kontext – Hledisko průměrného spotřebitele – Znalecký posudek“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/10

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Phantasialand v. Finanzamt Brühl
      (Věc C-406/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 - Možnost členských států uplatnit sníženou sazbu DPH na některá dodání zboží a poskytnutí služeb - Příloha III bod 7 - Oprávnění ke vstupu do zábavních parků a trhů - Zásada daňové neutrality - Služby uskutečňované podniky provozujícími atrakce trvale na jednom místě a na různých místech - Srovnatelnost - Kontext - Hledisko průměrného spotřebitele - Znalecký posudek“)
      (2021/C 471/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Phantasialand

         Žalovaný: Finanzamt Brühl

         Výrok

      Článek 98 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení s přílohou III bodem 7 této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které se na služby poskytované podniky provozující atrakce na různých místech a na služby poskytované podniky provozujícími atrakce trvale na jednom místě v podobě volnočasových parků uplatní odlišné sazby DPH, a to snížená sazba v prvním případě a běžná sazba v případě druhém, za předpokladu, že je dodržena zásada daňové neutrality. Unijní právo nebrání tomu, aby předkládající soud, který má při ověřování dodržení zásady daňové neutrality zvláštní obtíže, požádal za podmínek stanovených vnitrostátním právem o vypracování znaleckého posudku určeného k poskytnutí poznatků pro jeho rozhodování.

         (1)  Úř. věst. C 423, 7.12.2020.


title: Věc C-422/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln – Německo) – RK v. CR („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v občanských věcech – Dědění – Nařízení (EU) č. 650/2012 – Článek 6 písm. a) – Prohlášení nepříslušnosti – Článek 7 písm. a) – Soudní příslušnost – Přezkum soudem, u něhož bylo řízení zahájeno později – Článek 22 – Volba rozhodného práva – Článek 39 – Vzájemné uznávání – Článek 83 odst. 4 – Přechodná ustanovení“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/10

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln – Německo) – RK v. CR
      (Věc C-422/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských věcech - Dědění - Nařízení (EU) č. 650/2012 - Článek 6 písm. a) - Prohlášení nepříslušnosti - Článek 7 písm. a) - Soudní příslušnost - Přezkum soudem, u něhož bylo řízení zahájeno později - Článek 22 - Volba rozhodného práva - Článek 39 - Vzájemné uznávání - Článek 83 odst. 4 - Přechodná ustanovení“)
      (2021/C 471/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: RK

         Žalovaná: CR

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely určení, zda došlo k prohlášení nepříslušnosti ve smyslu čl. 6 písm. a) téhož nařízení ve prospěch soudů členského státu, jehož právo si zůstavitel zvolil, není nezbytné, aby soud, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, výslovně prohlásil svou příslušnost, ale je třeba, aby tento úmysl jednoznačně vyplýval z rozhodnutí, které v tomto ohledu vydal.

                  2)

                  Článek 6 písm. a), čl. 7 písm. a) a článek 39 nařízení č. 650/2012 musí být vykládány v tom smyslu, že soud členského státu, u něhož bylo řízení zahájeno v návaznosti na prohlášení nepříslušnosti, není oprávněn přezkoumávat, zda byly splněny podmínky stanovené v těchto ustanoveních k tomu, aby soud, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, mohl prohlásit svou nepříslušnost.

                  3)

                  Článek 6 písm. a) a čl. 7 písm. a) nařízení č. 650/2012 musí být vykládány v tom smyslu, že pravidla pro určení příslušnosti stanovená v těchto ustanoveních se použijí i v případě, že zůstavitel nezvolil v závěti vyhotovené před 17. srpnem 2015 právo rozhodné pro dědění a toto právo bylo určeno pouze na základě čl. 83 odst. 4 tohoto nařízení.

         (1)  Úř. věst. C 443, 21.12.2020.


title: Věc C-449/20: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Real Vida Seguros SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira („Řízení o předběžné otázce – Daně – Článek 63 SFEU – Volný pohyb kapitálu – Daň z příjmů – Dividendy spojené s kótovanými akciemi – Daňová výhoda vyhrazená dividendám spojeným s akciemi kótovanými na vnitrostátním burzovním trhu – Rozdílné zacházení – Objektivní rozlišovací kritérium – Omezení – Článek 65 SFEU – Objektivně srovnatelné situace – Odůvodnění – Cíl čistě hospodářské povahy“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/11

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Real Vida Seguros SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-449/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Článek 63 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Daň z příjmů - Dividendy spojené s kótovanými akciemi - Daňová výhoda vyhrazená dividendám spojeným s akciemi kótovanými na vnitrostátním burzovním trhu - Rozdílné zacházení - Objektivní rozlišovací kritérium - Omezení - Článek 65 SFEU - Objektivně srovnatelné situace - Odůvodnění - Cíl čistě hospodářské povahy“)
      (2021/C 471/14)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Real Vida Seguros SA

         Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

      Články 63 a 65 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání daňové praxi členského státu, podle které se pro účely stanovení základu daně z příjmu daňového poplatníka počítají dividendy spojené s akciemi kótovanými na burzovním trhu tohoto členského státu pouze z 50 % jejich výše, zatímco dividendy spojené s akciemi kótovanými na burzovních trzích jiných členských států jsou brány v úvahu v celém rozsahu.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc C-173/19 P: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. září 2021 – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH v. Evropská komise, Dánské království („Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Žaloba na neplatnost – Státní podpory – Financování z veřejných zdrojů pevného železničního a silničního spojení přes úžinu Fehmarn – Individuální podpory – Akt, který nelze napadnout žalobou – Čistě potvrzující akt – Přípravný akt“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/12

      Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. září 2021 – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH v. Evropská komise, Dánské království
      (Věc C-173/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Financování z veřejných zdrojů pevného železničního a silničního spojení přes úžinu Fehmarn - Individuální podpory - Akt, který nelze napadnout žalobou - Čistě potvrzující akt - Přípravný akt“)
      (2021/C 471/15)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH (zástupkyně: L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: S. Noë, V. Bottka a L. Armati, zmocněnci), Dánské království (zástupci: J. Nymann-Lindegren, zmocněnec, ve spolupráci s R. Holdgaardem, advokat)

         Výrok

                  1.

                  Kasační opravný prostředek se zamítá jako zjevně neopodstatněný.

                  2.

                  Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3.

                  Dánské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29.4.2019


title: Věc C-341/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. září 2021 – Evropská komise v. Italská republika („Nesplnění povinnosti státem – Článek 258 SFEU – Směrnice 2003/96/ES – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Článek 14 odst. 1 písm. c) – Osvobození energetických produktů užívaných jako pohonné hmoty nebo palivo pro plavbu po vodách Evropské unie – Osvobození přiznané pouze soukromým rekreačním plavidlům, jež jsou předmětem smlouvy o pronájmu“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/9

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. září 2021 – Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-341/20) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 258 SFEU - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Článek 14 odst. 1 písm. c) - Osvobození energetických produktů užívaných jako pohonné hmoty nebo palivo pro plavbu po vodách Evropské unie - Osvobození přiznané pouze soukromým rekreačním plavidlům, jež jsou předmětem smlouvy o pronájmu“)
      (2021/C 471/11)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: F. Moro a A. Armenia, zmocněnkyně)

         Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s A. Maddalo, avvocato dello Stato)

         Výrok

                  1)

                  Italská republika tím, že přiznala osvobození od spotřební daně z paliv používaných soukromými rekreačními plavidly jen v případě, že jsou tato plavidla předmětem smlouvy o pronájmu, nehledě na způsob, jakým jsou tato plavidla skutečně používána, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny.

                  2)

                  Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 339, 12.10.2020.


title: Věc C-387/20: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, za Justynu Gawlica, Notariusz w Krapkowicach – Krapkowice – Polsko) – Řízení zahájené na návrh OKR („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora – Článek 267 SFEU – Zástupce notáře – Pojem ‚soud‘ – Kritéria – Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/12

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, za Justynu Gawlica, Notariusz w Krapkowicach – Krapkowice – Polsko) – Řízení zahájené na návrh OKR
      (Věc C-387/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Článek 267 SFEU - Zástupce notáře - Pojem ‚soud‘ - Kritéria - Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
      (2021/C 471/16)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, za Justynu Gawlica, Notariusz w Krapkowicach

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: OKR

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Zastępcem notarialnym w Krapkowicach (zástupce notáře vykonávající činnost v Krapkowicích, Polsko) je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 53, 15.2.2021.


title: Věc C-540/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. října 2020 FL Brüterei M-V GmbH proti usnesení Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 20. srpna 2020 ve věci T-755/18, FL Brüterei M-V GmbH a další v. Evropská komise

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 23. října 2020 FL Brüterei M-V GmbH proti usnesení Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 20. srpna 2020 ve věci T-755/18, FL Brüterei M-V GmbH a další v. Evropská komise
      (Věc C-540/20 P)
      (2021/C 471/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: FL Brüterei M-V GmbH (zástupce: H. Schmidt, advokát)

         Další účastnice řízení: Erdegut GmbH, Ökofarm Groß Markow GmbH, Evropská komise
      Soudní dvůr Evropské unie (šestý senát) usnesením ze dne 24. září 2021 zamítl kasační opravný prostředek jako z části zjevně nepřípustný a z části zjevně neopodstatněný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-131/21: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 1. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budai Központi Kerületi Bíróság – Maďarsko) – Trestní řízení proti KI („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora – Listina základních práv Evropské unie – Zásada ne bis in idem – Kumulace sankcí – Povaha sankce uložené policií – Uplatňování vnitrostátního práva – Neexistence spojitosti s unijním právem – Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/14

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 1. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budai Központi Kerületi Bíróság – Maďarsko) – Trestní řízení proti KI
      (Věc C-131/21) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Listina základních práv Evropské unie - Zásada ne bis in idem - Kumulace sankcí - Povaha sankce uložené policií - Uplatňování vnitrostátního práva - Neexistence spojitosti s unijním právem - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
      (2021/C 471/18)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Účastník původního trestního řízení

      KI

         Výrok

      Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc k zodpovězení otázky položené Budai Központi Kerületi Bíróság (obvodní soud pro Budu-střed, Maďarsko) rozhodnutím ze dne 10. února 2021.

         (1)  Úř. věst. C 182, 10.5.2021.


title: Věc C-176/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. března 2021 Johannem A. Löningem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 20. ledna 2021 ve věci T-543/20, Johann A. Löning v. Evropská unie zastoupená Evropskou komisí

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. března 2021 Johannem A. Löningem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 20. ledna 2021 ve věci T-543/20, Johann A. Löning v. Evropská unie zastoupená Evropskou komisí
      (Věc C-176/21 P)
      (2021/C 471/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Johann A. Löning (zástupce: W. Mathes, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Soudní dvůr Evropské unie (devátý senát) usnesením ze dne 3. září 2021 zamítl kasační opravný prostředek jako zjevně neopodstatněný a rozhodl, že účastník řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-236/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2021 sprd.net AG proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. února 2021 ve věci T-19/20, sprd.net AG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2021 sprd.net AG proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. února 2021 ve věci T-19/20, sprd.net AG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-236/21 P)
      (2021/C 471/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: sprd.net AG (zástupce: J. Hellenbrand, advokát)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Shirtlabor GmbH
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 1. září 2021 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-361/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Chorvatsko) dne 8. června 2021 – IC v. PET-PROM d.o.o.

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Chorvatsko) dne 8. června 2021 – IC v. PET-PROM d.o.o.
      (Věc C-361/21)
      (2021/C 471/22)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: IC

         Žalovaná: PET-PROM d.o.o.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba mít za to, že pravidlo uvedené v druhé části první věty a v druhé větě čl. 177 odst. 3 Sudski poslovnik (jednací řád soudů, Narodne novine, br. 37/14, 49/14, 8/15, 35/15, 123/15, 45/16, 29/17, 33/17, 34/17, 57/17, 101/18, 119/18, 81/19, 128/19, 39/20 a 47/20), který stanoví, že „[u] soudu druhého stupně je věc považována za ukončenou v okamžiku odeslání rozhodnutí z kanceláře soudce poté, co byla věc vrácena oddělením evidence. Po obdržení spisu je oddělení evidence povinno jej co nejdříve vrátit kanceláři soudce. Rozhodnutí je následně odesláno v nové lhůtě osmi dnů“, je v souladu s čl. 19 odst. 1 Smlouvy o EU a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie?

                  2.

                  Je ustanovení čl. 40 odst. 2 Zakon o sudovima (zákon o organizaci soudů), které stanoví, že „[p]rávní názor přijatý na schůzi všech soudců nebo oddělení Vrhovni sud Republike Hrvatske (Nejvyšší soud, Chorvatsko), Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Odvolací obchodní soud, Chorvatsko), Visoki upravni sud Republike Hrvatske (Odvolací správní soud, Chorvatsko), Visoki kazneni sud Republike Hrvatske (Odvolací trestní soud, Chorvatsko), Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske (Odvolací přestupkový soud, Chorvatsko) a na schůzi oddělení Županijski sud (župní soud, Chorvatsko) je závazný pro všechny senáty nebo soudce tohoto oddělení nebo soudu rozhodující v druhém stupni“, v souladu s čl. 19 odst. 1 Smlouvy o EU a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie?


title: Věc C-418/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 9. července 2021 – Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH v. Verband Sozialer Wettbewerb eV

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 9. července 2021 – Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH v. Verband Sozialer Wettbewerb eV
      (Věc C-418/21)
      (2021/C 471/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v odvolacím řízení: Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH

         Odpůrce v odvolacím řízení: Verband Sozialer Wettbewerb eV

         Předběžné otázky

                  1.

                  Za jakých okolností se jedná o jiné lékařsky stanovené požadavky na výživu podle čl. 2 odst. 2 písm. g) druhé možnosti nařízení 609/2013 (1),
                  totiž:
                  předpokládá to – kromě omezené, snížené nebo narušené schopnosti přijímat, trávit, vstřebávat, metabolizovat nebo vylučovat obvyklé potraviny, kterou zmiňuje první možnost -, že jsou v důsledku onemocnění zvýšeny požadavky na výživu, které mají být pokryty potravinami,
                  nebo postačuje, že pacient má obecně užitek z přijímání této potraviny, protože látky v ní obsažené působí proti poruše nebo zmírňují její příznaky?

                  2.

                  V případě, že odpověď na první otázku musí být zodpovězena ve smyslu posledně uvedené možnosti:
                  Předpokládají „obecně přijímané vědecké údaje“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (2) v každém případě randomizovanou, dvojitě anonymizovanou studii kontrolovanou placebem, která se sice netýká přímo dotčeného výrobku samotného, nabízí však přinejmenším výchozí body pro uvedené účinky?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 609/2013 ze dne 12. června 2013 o potravinách určených pro kojence a malé děti, potravinách pro zvláštní lékařské účely a náhradě celodenní stravy pro regulaci hmotnosti a o zrušení směrnice Rady 92/52/EHS, směrnic Komise 96/8/ES, 1999/21/ES, 2006/125/ES a 2006/141/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/39/ES a nařízení Komise (ES) č. 41/2009 a (ES) č. 953/2009 (Úř. věst. 2013, L 181, s. 35).

         (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/128 ze dne 25. září 2015, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 609/2013, pokud jde o zvláštní požadavky týkající se složení a informací, které se vztahují na potraviny pro zvláštní lékařské účely (Úř. věst. 2016, L 25, s. 30)


title: Věc C-426/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 13. července 2021 – Ocilion IPTV Technologies GmbH v. Seven.One Entertainment Group GmbH, Puls 4 TV GmbH & Co. KG

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 13. července 2021 – Ocilion IPTV Technologies GmbH v. Seven.One Entertainment Group GmbH, Puls 4 TV GmbH & Co. KG
      (Věc C-426/21)
      (2021/C 471/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revisionsrekurs“: Ocilion IPTV Technologies GmbH

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revisionsrekurs“: Seven.One Entertainment Group GmbH, Puls 4 TV GmbH & Co. KG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je s unijním právem slučitelné vnitrostátní ustanovení, které na základě čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (1) (Úř. věst. 2001, L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) povoluje provoz online videorekordéru nabízeného komerčním poskytovatelem, který

                              a)

                              s pomocí techniky deduplikace nevytváří u každého záznamu iniciovaného uživatelem samostatnou kopii nastaveného obsahu vysílaní, nýbrž, pokud byl dotčený obsah již uložen z podnětu jiného uživatele, který pořídil první záznam, pouze – za účelem zamezení vzniku redundantních dat – vytvoří odkaz, který následujícímu uživateli umožňuje přístup k již uloženému obsahu;

                              b)

                              má funkci opakovaného přehrávání, v jejímž rámci je nepřetržitě zaznamenáván veškerý televizní program všech vybraných stanic a po dobu sedmi dnů poskytován na vyžádání, pokud uživatel jednou v nabídce online videorekordéru u příslušných stanic zvolí tuto možnost zakliknutím odpovídající volby; a

                              c)

                              uživateli (buď prostřednictvím cloudové služby poskytovatele nebo v rámci kompletního on premises řešení pro IPTV nabízeného poskytovatelem) poskytuje rovněž přístup k chráněným obsahům vysílání bez souhlasu vlastníků práv?

                  2.

                  Musí být pojem „sdělování veřejnosti“ v čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. 2001, L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) vykládán v tom smyslu, že se o něj jedná i v situaci, kdy komerční poskytovatel nabízí kompletní (on premises) řešení pro IPTV, v jehož rámci poskytuje kromě softwaru a hardwaru pro příjem televizních programů přes internet rovněž technickou podporu a provádí průběžné úpravy služby, služba je však jako celek provozována na infrastruktuře zákazníka, pokud služba uživateli poskytuje přístup nejen k obsahům vysílání, s jejichž online využitím příslušní vlastníci práv souhlasili, nýbrž i k takovým chráněným obsahům, u nichž takovýto souhlas udělen nebyl, a poskytovatel

                              a)

                              může ovlivnit, jaké televizní programy může koncový uživatel prostřednictvím služby přijímat,

                              b)

                              ví, že jeho služba umožňuje rovněž příjem chráněných obsahů vysílání bez souhlasu vlastníků práv, ovšem

                              c)

                              nepropaguje tuto možnost nedovoleného používání svých služeb a nevytváří tak důležitý podnět k nákupu tohoto produktu, nýbrž naopak své zákazníky při uzavření smlouvy upozorňuje na skutečnost, že si musí na vlastní odpovědnost zajistit poskytnutí práv, a

                              d)

                              svou činností nevytváří zvláštní přístup k obsahům vysílání, které by bez jeho přičinění nebylo možno přijímat vůbec nebo pouze obtížně?

         (1)  Úř. věst. 2001, L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230.


title: Věc C-458/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 22. července 2021 – CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 22. července 2021 – CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-458/21)
      (2021/C 471/25)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Kúria

         Účastníci původního řízení

         Účastnice řízení podávající vzájemný kasační opravný prostředek (navrhovatelka) a žalobkyně v prvním stupni: CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt.

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) a žalovaný v prvním stupni: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 132 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládán v tom smyslu, že od DPH je osvobozena služba, kterou využívá pojišťovna s cílem:

                  —

                  ověřit správnost diagnózy vážné nemoci, která byla diagnostikována pojištěnému, a

                  —

                  hledat optimální dostupné zdravotní služby za účelem léčení pojištěného, a

                  —

                  zajistit poskytnutí lékařské péče v zahraničí, pokud je tato péče kryta pojistnou smlouvou a pokud pojištěný o tuto péči požádá?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-472/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 2. srpna 2021 – Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG v. Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 2. srpna 2021 – Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG v. Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG
      (Věc C-472/21)
      (2021/C 471/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG

         Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je součást, ve které je ztělesněn (průmyslový) vzor, „viditelná“ ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice 98/71/ES (1) již v případě, že je ve stavu, kdy je daná součást namontována, objektivně možné daný (průmyslový) vzor rozpoznat, nebo je relevantní viditelnost za určitých podmínek používání nebo z určitého zorného úhlu pozorovatele?

                  2.

                  Pokud bude první otázka zodpovězena v tom smyslu, že rozhodující je viditelnost za určitých podmínek používání nebo z určitého zorného úhlu pozorovatele:

                              a)

                              Je z hlediska posouzení „obvyklého používání“ složeného výrobku konečným uživatelem ve smyslu čl. 3 odst. 3 a 4 směrnice 98/71/ES relevantní účel použití zamýšlený výrobcem dané součásti nebo složeného výrobku, nebo běžné používání složeného výrobku konečným uživatelem?

                              b)

                              Podle jakých kritérií je třeba posoudit, zda je používání složeného výrobku konečným uživatelem „obvyklé“ ve smyslu čl. 3 odst. 3 a 4 směrnice 98/71/ES

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů (Úř. věst. L 289, 28.10.1998, s. 28).


title: Věc C-477/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Miskolci Törvényszék (Maďarsko) dne 3. srpna 2021 – IH v. MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Miskolci Törvényszék (Maďarsko) dne 3. srpna 2021 – IH v. MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.
      (Věc C-477/21)
      (2021/C 471/27)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Miskolci Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: IH

         Žalovaná: MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (1) ve spojení s čl. 31 odst. 2 Listiny [základních práv Evropské unie] vykládán v tom smyslu, že denní odpočinek podle článku 3 [této směrnice] je součástí týdenní doby odpočinku?

                  2)

                  Nebo musí být článek 5 směrnice [2003/88] ve spojení s čl. 31 odst. 2 Listiny vykládán v tom smyslu, že v souladu s cílem této směrnice stanoví uvedený článek pouze minimální délku týdenní doby odpočinku, to znamená, musí být týdenní doba odpočinku nejméně 35 po sobě jdoucích hodin, pokud neexistují objektivní, technické nebo organizační podmínky, které by to vylučovaly?

                  3)

                  Musí být článek 5 směrnice [2003/88] ve spojení s čl. 31 odst. 2 Listiny vykládán v tom smyslu, že pokud právo členského státu a použitelná kolektivní smlouva stanoví poskytnutí nepřetržité týdenní doby odpočinku v délce nejméně 42 hodin, musí být po práci vykonané v pracovním dni předcházejícím týdenní době odpočinku poskytnut rovněž denní odpočinek v délce 12 hodin, zaručený vedle této doby v právu dotčeného členského státu a použitelné kolektivní smlouvě, pokud neexistují objektivní, technické nebo organizační podmínky, které by to vylučovaly?

                  4)

                  Musí být článek 3 směrnice [2003/88] ve spojení s čl. 31 odst. 2 Listiny vykládán v tom smyslu, že pracovník má nárok na minimální dobu odpočinku, která musí být poskytnuta během 24 hodin, pokud z jakéhokoli důvodu nemusí v následujících 24 hodinách pracovat?

                  5)

                  V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku, musí být články 3 a 5 směrnice [2003/88] ve spojení s čl. 31 odst. 2 Listiny vykládány v tom smyslu, že denní odpočinek musí být poskytnut před týdenní dobou odpočinku?

         (1)  Úř. věst. 2003, L 299, s. 9.


title: Věc C-482/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 5. srpna 2021 – Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 5. srpna 2021 – Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-482/21)
      (2021/C 471/28)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Předběžné otázky

      Brání zásady proporcionality, daňové neutrality a efektivity – zejména vzhledem k tomu, že členský stát nemůže vybrat z titulu DPH vyšší částku, než jakou skutečně obdržel ten, kdo dodal zboží nebo poskytl službu, v souvislosti s tímto dodáním nebo poskytnutím –, a výjimka stanovená v čl. 135 odst. 1 písm. a) směrnice o DPH (1) – zejména pokud jde o požadavek nakládat s touto činností jako s jediným plněním osvobozeným od daně, s odkazem na zásady uvedené v bodech 35, 37 a 53 stanoviska generálního advokáta ve věci C-242/08, Swiss Re –, jakož i požadavek zaručit volný pohyb kapitálu a služeb na vnitřním trhu, praxi členského státu, podle které se snížení základu daně, které se má uplatnit v případě definitivního nezaplacení, stanovené v čl. 90 odst. 1 směrnice o DPH, neuplatní v případě pojistitele, který v rámci své podnikatelské činnosti v oblasti pojištění úvěrů zaplatil při vzniku pojistné události (nezaplacení ze strany klienta pojištěného) pojištěnému náhradu za základ daně a rovněž za příslušnou DPH, což znamená, že na základě pojistné smlouvy byla pohledávka postoupena pojistiteli spolu se všemi právy na vymáhání odpovídajícími této pohledávce, za následujících okolností:

                  (i)

                  v době, kdy se dotčené pohledávky staly nedobytnými, vnitrostátní právní předpisy neumožňovaly žádné snížení základu daně z důvodu nedobytnosti pohledávky;

                  (ii)

                  po konstatování neslučitelnosti tohoto zákazu s právem Společenství vnitrostátní pozitivní právo soustavně kategoricky vylučuje vrácení DPH související s nedobytnou pohledávkou původnímu poskytovateli plnění (pojištěnému) z důvodu, že pojistitel mu uvedenou DPH uhradil, a

                  (iii)

                  pojistitel může prokázat, že jeho pohledávka vůči dlužníkovi se stala definitivně nedobytnou?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).