title: Věc C-199/10: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL v. Fazenda Pública ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Články 56 ES a 58 ES — Zdanění dividend — Srážková daň — Vnitrostátní daňové právní předpisy stanovující osvobození dividend vyplácených společnostem usazeným v daném státě od daně“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/16

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL v. Fazenda Pública
   (Věc C-199/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Články 56 ES a 58 ES - Zdanění dividend - Srážková daň - Vnitrostátní daňové právní předpisy stanovující osvobození dividend vyplácených společnostem usazeným v daném státě od daně)
   2011/C 63/30
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Secilpar — Sociedade Unipessoal SL

      Žalovaný: Fazenda Pública

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supremo Tribunal Administrativo — Slučitelnost vnitrostátních daňových právních předpisů týkajících se zdanění dividend vyplácených společností-rezidentem společnosti-nerezidentu, která vlastní podíl nižší než 25 % na kapitálu vyplácející společnosti, s články 12 ES, 43 ES, 46 ES, 56 ES a čl. 58 odst. 3 ES (nyní články 18 SFEU, 49 SFEU, 63 SFEU a čl. 65 odst. 3 SFEU) a čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6; Zvl. vyd. 09/01, s. 147) — Zdanění srážkou ve výši 15 % stanovené ve smlouvě o zamezení dvojímu zdanění uzavřené mezi oběma dotčenými státy — Osvobození dividend vyplácených společnostem-rezidentům

      Výrok

   Články 56 ES a 58 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání daňovému režimu vyplývajícímu ze smlouvy o zamezení dvojímu zdanění uzavřené mezi dvěma členskými státy, který stanoví srážku ve výši 15 % z dividend vyplácených společností usazenou v jednom členském státě společnosti usazené ve druhém členském státě, zatímco vnitrostátní právní úprava prvního členského státu osvobozuje od této srážky dividendy vyplácené společnosti-rezidentu. Jinak by tomu mohlo být pouze tehdy, pokud by srážková daň mohla být započtena na daň dlužnou v druhém členském státě do výše rozdílu v zacházení. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda k takové neutralizaci rozdílného zacházení dojde na základě použití všech ustanovení smlouvy o zamezení dvojímu zdanění a předcházení daňovým únikům v oblasti daně z příjmu, uzavřené dne 26. října 1993 mezi Portugalskou republikou a Španělským královstvím.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Výmaz věci C-510/03

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/19

         Výmaz věci C-510/03 (1)

   (2005/C 296/37)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 21. července 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-510/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.01.2004.


title: Věc C-536/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo ( Nesplnění povinnosti státem — Veřejné zakázky na stavební práce — Směrnice 93/37/EHS — Nájemní smlouva uzavřená mezi veřejným subjektem a soukromým podnikem, na jejímž základě si veřejný subjekt pronajímá veletržní haly, jež mají být postaveny soukromým podnikem — Odměna soukromého podniku ve formě placení měsíčního nájemného po dobu 30 let )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-536/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Veřejné zakázky na stavební práce - Směrnice 93/37/EHS - Nájemní smlouva uzavřená mezi veřejným subjektem a soukromým podnikem, na jejímž základě si veřejný subjekt pronajímá veletržní haly, jež mají být postaveny soukromým podnikem - Odměna soukromého podniku ve formě placení měsíčního nájemného po dobu 30 let“)
   2009/C 312/03
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Kukovec a R. Sauer, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, J. Möller, zmocněnci, H.-J. Prieß, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 7 ve spojení s článkem 11 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163) — Neprovedení otevřeného zadávacího řízení před uzavřením smlouvy mezi městem Kolín nad Rýnem a soukromou investiční společností, na jejímž základě si město pronajímá na dobu 30 let za celkové nájemné ve výši více než 600 milionů eur čtyři veletržních haly, které má postavit uvedená soukromá společnost podle podrobné specifikace

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že město Kolín nad Rýnem uzavřelo se společností Grundstücksgesellschaft Köln Messe 15 bis 18 GbR, nyní Grundstücksgesellschaft Köln Messe 8-11 GbR, smlouvu ze dne 6. srpna 2004, aniž by provedlo zadávací řízení podle čl. 7 odst. 4 a článku 11 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-249/06: Žaloba podaná dne  2. června 2006  – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/27

         Žaloba podaná dne 2. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-249/06)
   (2006/C 178/43)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Tufvesson, B. Martenczuk, H. Støvlbæk)

      Žalované: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království tím, že nepoužilo všech vhodných prostředků k odstranění neslučitelnosti švédské dvoustranné investiční dohody s Vietnamskou socialistickou republikou, jakož i dalších šestnácti dvoustranných investičních dohod se Smlouvou o ES, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 307 druhého pododstavce ES.

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dohody jsou neslučitelné s právem Společenství vzhledem k tomu, že neumožňují uplatňování opatření Společenství na základě čl. 57 odst. 2, článku 59 a čl. 60 odst. 1 Smlouvy o ES. Švédsko krom toho neučinilo žádné kroky vedoucí k nápravě situace. Švédsko tak nesplnilo svoji povinnost, vyplývající pro něj z čl. 307 druhého pododstavce ES, použít všech vhodných prostředků k odstranění veškerých neslučitelností mezi Smlouvou a dvoustrannými investičními dohodami.


title: Věc C-209/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 25. dubna 2014 – NLB Leasing d.o.o. v. Slovinská republika – Ministerstvo financí

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 25. dubna 2014 – NLB Leasing d.o.o. v. Slovinská republika – Ministerstvo financí
   (Věc C-209/14)
   2014/C 202/18
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: NLB Leasing d.o.o.

      Žalovaný: Slovinská republika – Ministerstvo financí

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být s ohledem na okolnosti v původním řízení čl. 90 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006, o společném systému daně z přidané hodnoty, vykládán v tom smyslu, že vrácení zboží, které je předmětem leasingu (nemovitosti), v důsledku nesplnění finančních závazků nájemce do vlastnictví pronajímatele, s ohledem na následný prodej a započítání pohledávek ze smlouvy o leasingu představuje, přestože k němu dojde až po termínu splatnosti všech leasingových splátek, případ „zrušení, odstoupení, ukončení, celkového nebo částečného nezaplacení“ po dodání, pro které se základ daně přiměřeně sníží?

               2)

               Musí být čl. 2 odst. 1, článek 14 a čl. 24 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES, ze dne 28. listopadu 2006, o společném systému daně z přidané hodnoty, vykládány v tom smyslu, že cena kupní opce, která představuje převážnou část finančních závazků vyplývajících ze smluv o finančním leasingu, a kterou nájemce pronajímateli platí tak, že z důvodu neplnění finančních závazků pronajímatel znovu nabyl vlastnictví k předmětu leasingu, prodal ho třetí osobě a přebytek z kupní ceny vyplývající z takového prodeje zaplatil nájemci, přičemž v konečném vyúčtování odečetl také cenu kupní opce, je třeba považovat za protihodnotu za provedení smlouvy a dodání zboží, jako takové podléhající DPH; nebo za protihodnotu za službu nájmu nebo užívání nemovitosti, (jako takové podléhající DPH ze zákona nebo na základě rozhodnutí osoby povinné k dani); nebo za náhradu škody za odstoupení od smlouvy zaplacenou na odstranění újmy způsobené neplněním nájemce, která nemá přímé spojení s jakýmkoli úplatným poskytováním služeb a jako taková nepodléhá DPH?

               3)

               Pokud se na druhou otázku odpoví, že se jedná o protihodnotu za dodávku zboží a provedení smlouvy, vyvstává následně otázka, zda zásada neutrality DPH brání tomu, aby pronajímatel zaplatil dvakrát DPH na výstupu, tedy zaprvé při příležitosti uzavření smluv o finančním leasingu (i za hodnotu kupních opcí, které představují převážnou část smluvní hodnoty), a zadruhé z důvodu neplnění finančních závazků nájemce při (následném) prodeji nemovitosti třetí osobě, vzhledem k tomu, že břemeno DPH vyplývající z tohoto druhého převodu spočívalo v rámci závěrečného vyúčtování na nájemci?

      (1)  Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1.


title: Věc T-452/16: Žaloba podaná dne 10. srpna 2016 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freundin)

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/26

      Žaloba podaná dne 10. srpna 2016 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freundin)
      (Věc T-452/16)
      (2016/C 364/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: sheepworld AG (Ursensollen, Německo) (zástupce: Rechtsanwalt S. von Rüden)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Beste Freundin“ – Přihláška č. 14 169 916

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. května 2016, ve věci R 96/2016-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, a to včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-91/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. července 2016 – AV v. Komise „Veřejná služba – Dočasný zaměstnanec – Přijetí – Zdravotní prohlídka předcházející přijetí – Neúplná prohlášení při zdravotní prohlídce – Výhrada týkající se zdravotního stavu – Uplatnění výhrady týkající se zdravotního stavu se zpětným účinkem – Odepření příspěvku v invaliditě – Zrušení – Vykonatelnost rozsudku Tribunálu“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/32

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. července 2016 – AV v. Komise
      (Věc F-91/15) (1)

      („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Přijetí - Zdravotní prohlídka předcházející přijetí - Neúplná prohlášení při zdravotní prohlídce - Výhrada týkající se zdravotního stavu - Uplatnění výhrady týkající se zdravotního stavu se zpětným účinkem - Odepření příspěvku v invaliditě - Zrušení - Vykonatelnost rozsudku Tribunálu“)
      (2016/C 364/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: AV (zástupci: J. -N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser, T. S. Bohr a C. Ehrbar, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba o zrušení rozhodnutí Komise o použití ustanovení o výhradě týkající se zdravotního stavu stanoveného v článku 32 PŘOZ v rozsahu, v němž nepřiznává žalobci příspěvek v invaliditě, jakož i žaloba o náhradu údajně utrpěné nemajetkové újmy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 16. září 2014, kterým Evropská komise uplatnila proti AV výhradu týkající se zdravotního stavu upravenou v článku 32 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, se zrušuje.

                  2)

                  Evropská komise uhradí AV částku 2 000 eur z titulu jemu vzniklé nemajetkové újmy;

                  3)

                  Žaloba se ve zbývající části zamítá.

                  4)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené AV.

         (1)  Úř. věst. C 406, 7. 12. 2015, s. 46.


title: Věc C-135/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Janko Rottmann v. Freistaat Bayern ( Občanství Unie — Článek 17 ES — Státní občanství členského státu nabyté narozením — Státní občanství jiného členského státu nabyté udělením — Pozbytí původního státního občanství v důsledku tohoto udělení — Pozbytí státního občanství nabytého udělením se zpětnou účinností z důvodu podvodného jednání při jeho nabytí — Stav bez státní příslušnosti, jehož důsledkem je pozbytí občanství Unie )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Janko Rottmann v. Freistaat Bayern
   (Věc C-135/08) (1)

   („Občanství Unie - Článek 17 ES - Státní občanství členského státu nabyté narozením - Státní občanství jiného členského státu nabyté udělením - Pozbytí původního státního občanství v důsledku tohoto udělení - Pozbytí státního občanství nabytého udělením se zpětnou účinností z důvodu podvodného jednání při jeho nabytí - Stav bez státní příslušnosti, jehož důsledkem je pozbytí občanství Unie“)
   2010/C 113/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Janko Rottmann

      Žalovaný: Freistaat Bayern

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesverwaltungsgericht — Výklad článku 17 ES — Nabytí státního občanství členského státu, které má za následek definitivní pozbytí státního občanství původního členského státu — Ztráta nového státního občanství se zpětným účinkem z důvodu podvodného jednání při jeho nabytí — Stav bez státní příslušnosti, jehož důsledkem je pozbytí občanství Unie

      Výrok

   Právo Unie, zejména článek 17 ES, nebrání tomu, aby členský stát odňal občanu Unie státní občanství tohoto členského státu nabyté udělením, bylo-li udělení dosaženo podvodným jednáním, pokud toto rozhodnutí o odnětí dodrží zásadu proporcionality.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc C-433/09: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/25

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-433/09)
   2010/C 24/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že zahrnula Normverbrauchsabgabe (poplatek z normované spotřeby) do základu daně z přidané hodnoty, která se v Rakousku vybírá z dodaní motorového vozidla, neplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 78 a 79 směrnice o DPH 2006/112/ES (1),

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise vytýká zahrnutí Normverbrauchsabgabe (NoVA) do základu daně z přidané hodnoty vybírané Rakouskou republikou při dodání motorového vozidla do tohoto státu.
   Normverbrauchsabgabe je v podstatě jednorázovou registrační daní, protože jejím základním znakem je registrace motorového vozidla v Rakouské republice. Proto je podle Komise na tuto věc použitelná judikatura Soudního dvora ve věci C-98/05 (2), podle které se taková daň nemá zahrnovat do základu daně z přidané hodnoty.

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).

      (2)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 1. června 2006, De Danske Bilimportører (C-98/05, Sb. rozh. s. I-4945).


title: Věc C-606/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — Grattan plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/34

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — Grattan plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-606/11) (1)

   2013/C 9/58
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc T-530/08: Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Diputación Foral de Guipúzcoa v. Komise Evropských společenství

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/47

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Diputación Foral de Guipúzcoa v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-530/08)
   (2009/C 32/91)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokát, a M. Morales Isasi, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               prohlásit neplatnost aktu vydaného Generálním ředitelstvím Evropské komise pro hospodářskou soutěž D/53778 [COMP/H4/NM/ed D(2008) 247] ze dne 2. října 2008 v rozsahu, v němž vyžaduje, aby při navrácení úroků, na něž odkazují rozhodnutí 2002/894/ES a 2002/540/ES ze dne 11. července 2001 (spis porušení 2007/2215), byl použit složený úrok, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Odůvodnění a hlavní argumenty jsou totožné s odůvodněním a hlavními argumenty ve věci T-529/08, Diputación Foral de Álava v. Komise.


title: Věc T-524/13: Žaloba podaná dne 20. září 2013 — Euromed v. OHIM — DC Druck-Chemie (EUROSIL)

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/21

         Žaloba podaná dne 20. září 2013 — Euromed v. OHIM — DC Druck-Chemie (EUROSIL)
   (Věc T-524/13)
   2013/C 352/40
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Euromed, SA (Mollet del Vallès, Španělsko) (zástupce: E. Sugrañes Coca, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DC Druck-Chemie GmbH (Ammerbuch-Altingen, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. června 2013 ve věci R 1829/2012-1; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „EUROSIL“ pro určité výrobky zařazené do třídy 1 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 540 049

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „EUROSIL-85“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — zápis Společenství č. 6 140 099 a slovní ochranná známka „EUROSIL-85“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — španělský zápis č. 2 785 209

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-218/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 27. února 2012 — Dagher v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Pobřeží slonoviny — Vynětí ze seznamu dotčených osob — Návrh na předběžné opatření — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/12

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 27. února 2012 — Dagher v. Rada
   (Věc T-218/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Pobřeží slonoviny - Vynětí ze seznamu dotčených osob - Návrh na předběžné opatření - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 109/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Habib Roland Dagher (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupci: J. Y. Dupeux a F. Dressen, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a E. Dumitriu-Segnana, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé, návrh, aby bylo Radě a Italské republice nařízeno udělit žalobci vízum, zadruhé, návrh na odklad provádění prováděcího nařízení Rady (EU) č. 85/2011 ze dne 31. ledna 2011, kterým se provádí nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 28, s. 32), a rozhodnutí Rady 2011/71/SZBP ze dne 31. ledna 2011 o změně rozhodnutí 2010/656/SZBP, jímž se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 28, s. 60), a zatřetí, návrh na náhradu škody, která žalobci údajně vznikla.

      Výrok

               1)

               O návrhu na předběžné opatření již není třeba rozhodovat.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.


title: Věc T-434/14: Žaloba podaná dne 16. června 2014 – Arbuzov v. Rada

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/42

         Žaloba podaná dne 16. června 2014 – Arbuzov v. Rada
   (Věc T-434/14)
   2014/C 282/56
   Jednací jazyk: český

      Účastníci řízení

      Žalobce: Sergej Arbuzov (Kyev, Ukrajina) (zástupci: M. Machytková, P. Radošovský, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce, rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 26); a prováděcí rozhodnutí Rady 2014/216/SZBP ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 111, s. 91); a

               —

               uložil Radě nést kromě vlastních nákladů řízení také v plném rozsahu náklady řízení žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení presumpce neviny, práva na spravedlivý proces a práv obhajoby

                           —

                           Žalobce odůvodňuje svou žalobu mimo jiné tím, že byl zařazen na seznam v příloze rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP prováděcím rozhodnutím Rady 2014/216/SZBP dříve, než bylo zahájeno vyšetřování jeho údajné trestné činnosti na Ukrajině.

                           —

                           Žalobce v návaznosti na to uvádí, že došlo k porušení práva na spravedlivý proces, neboť byl porušen právní princip presumpce neviny. Dále žalobce tvrdí, že Rada neuvědomila žalobce o zařazení na seznam a o důvodech, o něž se opírají omezující opatření, která byla vůči žalobci zavedena, ani neumožnila žalobci se s těmito skutečnostmi seznámit v přiměřené lhůtě po zavedení těchto opatření. Žalobce uvádí, že nemohl účelně k napadanému rozhodnutí zaujmout stanovisko, resp. nemohl uplatnit své právo na obhajobu v době co nejdříve po jeho přijetí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z překročení kompetencí Rady

                           —

                           Žalobce napadá formální vady napadaného opatření Rady. Podle názoru žalobce je v části opatření obsahujícího odůvodnění formulovaný trestněprávní důvod zcela nedostatečný, zjevně nezahrnující skutečné, pouze v preambuli opatření obecně deklarované, politické důvody, resp. důvody údajného porušování lidských práv. Žalobce dále uvádí, že Rada překročila své kompetence, neboť oficiálně sdělené důvody opatření nespadají do rámce, ve kterém je Rada oprávněna opatření přijmout.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení vlastnického práva

                           —

                           Žalobce v této souvislosti tvrdí, že sankce je nepřiměřená a že došlo k porušení záruk mezinárodněprávní ochrany vlastnického práva.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práva na nedotknutelnost lidské osobnosti a na respektování soukromého a rodinného života, jakož i z porušení zákazu diskriminace

                           —

                           Žalobce na tomto místě tvrdí, že přijaté opatření je aktem poškozujícím právo na nedotknutelnost lidské osobnosti, zasahující do rodinné a privátní sféry žalobce.

                           —

                           Dle názoru žalobce došlo k narušení dobré pověsti a snížení důstojnosti žalobce na základě toho, že v napadaném rozhodnutí, resp. v prováděcím rozhodnutí, byl Radou de facto obviněn z vyvedení ukrajinských státních prostředků do zahraničí a z porušování lidských práv, ačkoli ani jeden z těchto činů nebyl nikdy žalobci prokázán a v době uvedení na seznam nebyl žalobce ze spáchání těchto činů ani vyšetřován.

                           —

                           Navíc žalobce tvrdí, že opatření Rady je diskriminační, neboť byl na seznam zařazen bez jakéhokoliv reálného důvodu, a naopak na seznamu nejsou uvedeny osoby, které by tam z důvodu své činnosti proti zájmům Ukrajiny měly být.


title: Věc T-615/14: Žaloba podaná dne 14. srpna 2014 – Fútbol Club Barcelona v. OHIM (Vyobrazení štítu)

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/22

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2014 – Fútbol Club Barcelona v. OHIM (Vyobrazení štítu)
   (Věc T-615/14)
   2014/C 372/28
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fútbol Club Barcelona (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s čl. 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009 změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 23. května 2014 a rozhodnutí průzkumové referentky ze dne 23. května 2013, neboť jsou v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení č. 207/2009, a dále rozhodl, že (i) obrazové ochranné známce přihlašované pod č. 1 1 7 64  354 se přiznává rozlišovací způsobilost, takže nelze uplatnit absolutní zákaz zápisu obsažený v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, a nařídil (ii) zveřejnění uvedené přihlášky ochranné známky, aby tak po dokončení ostatních formalit mohla být zapsána;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 nařízení č. 207/2009.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka znázorňující štít pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25 a 41 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 7 64  354

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-347/14: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2016 – Janukovyč v. Rada „Žaloba na neplatnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Zařazení jména žalobce na seznam — Úprava návrhových žádání — Úmrtí žalobce — Nepřípustnost — Důkaz o tom, že zařazení na seznam je podložené — Zjevně opodstatněná žaloba“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2016 – Janukovyč v. Rada
   (Věc T-347/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení jména žalobce na seznam - Úprava návrhových žádání - Úmrtí žalobce - Nepřípustnost - Důkaz o tom, že zařazení na seznam je podložené - Zjevně opodstatněná žaloba“)
   (2016/C 335/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Olga Stanislavivna Janukovyč, jako dědička Viktora Viktorovyče Janukovyče) (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: T. Beazley, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně E. Finnegan a J. P. Hix, poté J. P. Hix a P. Mahnič Bruni, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: S. Bartelt a D. Gauci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU na zrušení rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 66, s. 26) ve znění prováděcího rozhodnutí Rady 2014/216/SZBP ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2014/119/SZBP (Úř. věst. 2014, L 111, s. 91) a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 66, s. 1), ve znění prováděcího nařízení Rady (EU) č. 381/2014 ze 14. dubna 2014, kterým se provádí nařízení č. 208/2014 (Úř. věst. 2014, L 111, s. 33), a dále na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/143 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP (Úř. věst. 2015, L 24, s. 16), a nařízení Rady (EU) 2015/138 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění nařízení č. 208/2014 (Úř. věst. 2015, L 24, s. 1), jakož i rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119 (Úř. věst. 2015, L 62, s. 25), a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení č. 208/2014 (Úř. věst. 2015, L 62, s. 1) v rozsahu, v němž se týkají V. Viktorovyče Janukovyče.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině se zrušují v jejich původním znění v rozsahu, v němž se týkají Viktora Viktorovyče Janukovyče.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Olgou Stanislavivnou Janukovyč v souvislosti s návrhem na zrušení aktů uplatněným v žalobě.

               4)

               O. Stanislavivna Janukovyč jako dědička V. Viktorovyče Janukovyče ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou v souvislosti s návrhem na zrušení aktů uplatněných v návrhu na úpravu žaloby.

               5)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4. 8. 2014.


title: Věc T-507/15: Žaloba podaná dne 2. září 2015 – Polsko v. Komise

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/44

         Žaloba podaná dne 2. září 2015 – Polsko v. Komise
   (Věc T-507/15)
   (2015/C 354/54)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015 [oznámeno pod číslem C(2015) 4076], kterým se z financování Evropské unie vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 182, s. 39), v části, v níž se z financování Evropské unie vylučují částky 1 42  446,05 eur a 5 5 3 75  053,74 eur vynaložené prostřednictvím platební agentury, schválené Polskou republikou;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 52 odst. 1 nařízení č. 1306/2013 (1) a porušení zásady právní jistoty a zásady legitimního očekávání z důvodu uplatnění finanční opravy založené na nesprávných skutkových okolnostech a nesprávném právním posouzení, třebaže polské orgány uskutečnily výdaje v souladu s předpisy Unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 52 odst. 1 nařízení č. 1306/2013, neboť paušální oprava je v poměru k nebezpečí finančních ztrát pro rozpočet Unie extrémně nadsazená.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2000 (Úř. věst. L 347, s. 549).


title: Věc C-199/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 13. dubna 2017 – Rita Hoffmeyer a Rudolf Meyer v. TUIfly GmbH

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 13. dubna 2017 – Rita Hoffmeyer a Rudolf Meyer v. TUIfly GmbH
   (Věc C-199/17)
   (2017/C 221/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Rita Hoffmeyer a Rudolf Meyer

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-137/14: Žaloba podaná dne 21. března 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/16

         Žaloba podaná dne 21. března 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-137/14)
   2014/C 159/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes a G. Wilms, zplnomocnění zástupci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že Spolková republika Německo tím, že nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 11 směrnice 2011/92 a z článku 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (1) (dále jen „směrnice 2010/75“).

               —

               nepovažovala ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (2) (dále jen „směrnice 2011/92“) za ustanovení přiznávající subjektivní práva, a upřela tak jednotlivcům možnost obracet se na soud [§ 113 odst. 1 Verwaltungsverfahrensgesetz (zákon o správním řízení, dále jen „VwVfG“)],

               —

               omezila důvody zrušení rozhodnutí z důvodu procesních pochybení pouze na úplnou absenci posouzení vlivů na životní prostředí a na absenci požadovaného předběžného posouzení [§ 4 odst. 1 Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz (zákon o doplnění právních předpisů o opravných prostředcích v otázkách ochrany životního prostředí, dále jen „UmwRG“)] a na případy, v nichž žalobce prokáže, že procesní pochybení vedlo k přijetí rozhodnutí (§ 46 VwVfG) a ovlivnilo jeho právní postavení,

               —

               omezila možnost podání žaloby a rozsah soudního přezkumu na námitky podané během lhůty pro podání námitek ve správním řízení, které vedlo k přijetí rozhodnutí (§ 2 odst. 3 UmwRG a § 73 odst. 6 VwVfG),

               —

               v řízeních zahájených po 25. červnu 2005 a skončených před 12. květnem 2011 omezila právo organizací na ochranu životního prostředí na podání žaloby na právní předpisy přiznávající práva jednotlivcům (§ 2 odst. 1 ve spojení s § 5 odst. 1 UmwRG),

               —

               v řízeních zahájených po 25. červnu 2005 a skončených před 12. květnem 2011 omezila rozsah soudního přezkumu opravných prostředků organizací na ochranu životního prostředí na podání žaloby na právní předpisy přiznávající práva jednotlivcům (tehdejší znění § 2 odst. 1 ve spojení s § 5 odst. 1 UmwRG),

               —

               z působnosti UmwRG obecně vyloučila všechna správní řízení zahájená před 25. květnem 2005 (§ 5 odst. 1 UmwRG),

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v podstatě uvádí následující žalobní důvody:
   Žalovaná porušila časové i věcné hledisko povinnosti loajální spolupráce. Trvalo jí více než 18 měsíců, než splnila povinnosti plynoucí z rozsudku Soudního dvoru ze dne 12. května 2011, vydaného ve věci C-115/09 (3). Pravidla přijatá žalovanou jsou obsahově nedostatečná a v rozporu s výše uvedenou judikaturou i rozsudkem Soudního dvoru ve věci Altrip (4).
   Krom toho UmwRG vylučuje ze své časové působnosti řízení zahájená před vstupem směrnice v platnost.
   Rozsáhlá omezení jsou obecně v rozporu s cílem směrnice 2011/92, kterým je zajištění širší právní ochrany v souladu s čl. 9 odst. 2 a 3 Aarhuské úmluvy.

      (1)  Úř. věst. L 26, 28.1.2012, s. 1.

      (2)  ABl. L 334, S. 17.

      (3)  Rozsudek BUND, C-115/09, EU:C:2011:289.

      (4)  Rozsudek Altrip, C-72/12, EU:C:2013:712.


title: Věc T-464/14 P: Usnesení Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Nieminen v. Rada „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povyšování — Povyšovací řízení za roky 2010 a 2011 — Rozhodnutí o nepovýšení navrhovatele do platové třídy AD 12 — Právo na spravedlivý proces — Právo na obhajobu — Rozsah soudního přezkumu v prvním stupni — Zjevně nesprávné posouzení — Neexistence nesprávného právního posouzení nebo zkreslení — Kasační opravný prostředek zjevně nemající jakýkoliv právní základ“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Nieminen v. Rada
   (Věc T-464/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Povyšovací řízení za roky 2010 a 2011 - Rozhodnutí o nepovýšení navrhovatele do platové třídy AD 12 - Právo na spravedlivý proces - Právo na obhajobu - Rozsah soudního přezkumu v prvním stupni - Zjevně nesprávné posouzení - Neexistence nesprávného právního posouzení nebo zkreslení - Kasační opravný prostředek zjevně nemající jakýkoliv právní základ“)
   (2015/C 389/66)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci/Účastnice řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Risto Nieminen (Kraainem, Belgie) (zástupci: původně M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas a J. N. Louis, poté J. N. Louis, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a E. Rebasti, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 10. dubna 2014, Nieminen v. Rada (F-81/12, Sb. VS, EU:F:2014:50), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Risto Nieminenonovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc T-269/17: Žaloba podaná dne 8. května 2017 – Clean Sky 2 Joint Undertaking v. Revoind Industriale

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/32

         Žaloba podaná dne 8. května 2017 – Clean Sky 2 Joint Undertaking v. Revoind Industriale
   (Věc T-269/17)
   (2017/C 231/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (zástupci: B. Mastantuono, zmocněnec, a M. Velardo, advokátka)

      Žalovaná: Revoind Industriale Srl (Oricola, Italy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované zaplatit CSJU částku ve výši 433 485,93 eur v souvislosti s grantovou dohodou pro partnery č. 325954 „ESICAPIA – Experimental Subsonic Investigation of a Complete Aircraft Propulsion system Installation and Architecture power plant optimization“ navýšenou o úroky z prodlení ve výši 2 244,63 eur vypočítané v sazbě 3,5 % za období od 7. února 2017 do 1. dubna 2017,

               —

               uložil žalované zaplatit částku ve výši 41,57 eur denně ve formě úroků od 2. dubna 2017 do data úplného splacení dluhu a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
   Žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila své smluvní závazky tím, že nerealizovala projekt ESICAPIA a neposkytla CSJU příslušné zprávy a výstupy v souladu s článkem II.2 přílohy II grantové dohody.
   Navíc žalovaná neprovedla práci, která měla vykonat podle přílohy I této dohody, a tím porušila své povinnosti podle článku II.3 písm. a), e) a h) přílohy II grantové dohody.
   Žalobkyně proto vypověděla grantovou dohodu na základě článku II.38 přílohy II této dohody a vydala oznámení o dluhu týkající se ve výši 433 485,93 eur, které koordinátor již vyplatil žalované v souladu s ustanoveními grantové dohody. Finančních prostředky vyplacené v rámci předběžného financování totiž zůstávají vlastnictvím žalobkyně až do konečného splacení.
   Skutečnosti, které vedly ke vzniku povinností společnosti Revoind Industriale S.r.l., jakožto příjemkyně grantové dohody, jsou v projednávané věci zcela nesporné a námitky žalované jsou obecné, neúplné a bez jakéhokoli důkazu, takže se zdají být zcela neopodstatněné.
   Žalobkyně je tedy oprávněna požádat o vrácení finančních prostředků vyplacených žalované v rámci předběžného financování navýšených o úroky z prodlení.


title: Věc C-352/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Brigitte Bosmann v. Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Aachen (Sociální zabezpečení — Rodinné přídavky — Pozastavení nároku na dávky — Článek 13 odst. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 10 nařízení (EHS) č. 574/72 — Použitelné právní předpisy — Poskytování dávek v členském státě bydliště, který není příslušným státem)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Brigitte Bosmann v. Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Aachen
   (Věc C-352/06) (1)

   (Sociální zabezpečení - Rodinné přídavky - Pozastavení nároku na dávky - Článek 13 odst. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 10 nařízení (EHS) č. 574/72 - Použitelné právní předpisy - Poskytování dávek v členském státě bydliště, který není příslušným státem)
   (2008/C 171/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Köln
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Brigitte Bosmann

      Žalovaná: Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Aachen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Köln – Výklad čl. 13 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2) – Výklad článku 10 nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 74, s. 1) – Výklad článku 39 ES – Výklad obecných zásad – Nárok na přídavky na vyživované děti – Zrušení dávek vyplácených ve státě bydliště – Právo na dávky stejné povahy ve státě zaměstnání
   Výrok

               1)

               Článek 13 odst. 2 písm. a) nařízení Rady č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, v jeho znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, nebrání tomu, aby migrující pracovník, který podléhá systému sociálního zabezpečení členského státu zaměstnání, pobíral na základě vnitrostátních právních předpisů členského státu bydliště rodinné dávky v posledně uvedeném státě.

               2)

               Předkládajícímu soudu přísluší určit, zda je otázka, zda se pracovník nacházející se v situaci žalobkyně v původním řízení po každém pracovním dni vrací do místa bydliště rodiny v dotyčném členském státě, rozhodná pro účely posouzení, zda takovýto pracovník splňuje podmínky pro přiznání dotčené rodinné dávky v tomto státě podle jeho právních předpisů.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Spojené věci C-393/04 a C-41/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. června 2006 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège a Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Air Liquide Industries Belgium SA v. Ville de Seraing (C-393/04) a Province de Liège (C-41/05) (Státní podpory — Pojem — Osvobození od komunálních a provinciálních daní — Účinky čl. 88 odst. 3 ES — Poplatky s rovnocenným účinkem — Vnitrostátní zdanění)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. června 2006 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège a Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Air Liquide Industries Belgium SA v. Ville de Seraing (C-393/04) a Province de Liège (C-41/05)
   (Spojené věci C-393/04 a C-41/05) (1)

   (Státní podpory - Pojem - Osvobození od komunálních a provinciálních daní - Účinky čl. 88 odst. 3 ES - Poplatky s rovnocenným účinkem - Vnitrostátní zdanění)
   (2006/C 212/06)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soudy
   Cour d'appel de Liège, Tribunal de première instance de Liège
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Air Liquide Industries Belgium SA

      Žalovaní: Ville de Seraing (C-393/04) a Province de Liège (C-41/05)
   Předmět
   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour d'appel de Liège, Tribunal de première instance de Liège – Výklad článků 25, 87 a 90 ES – Státní podpora – Osvobození od komunální a provinciální daně z motorové síly, které se použije pouze na motory používané pro distribuci zemního plynu a které je vyloučeno pro motory používané pro distribuci průmyslového plynu
   Výrok

               1)

               Osvobození od komunální nebo provinciální daně z motorové síly, které se použije pouze na motory používané v kompresních stanicích zemního plynu a které je vyloučeno pro motory používané pro ostatní průmyslové plyny, může být kvalifikováno jako státní podpora ve smyslu článku 87 ES. Předkládajícím soudům přísluší posoudit, zda jsou podmínky související s existencí státní podpory splněny.

               2)

               Taková případná protiprávnost, jako je protiprávnost dotčená ve věci v původním řízení, s ohledem na právo Společenství v oblasti státních podpor, nemůže ovlivnit legalitu samotné daně, takže podniky, které jsou poplatníky této daně, se nemohou před vnitrostátními soudy dovolávat protiprávnosti poskytnutého osvobození od daně, aby se vyhnuly zaplacení uvedené daně nebo dosáhly jejího vrácení.

               3)

               Daň z motorové síly postihující zejména motory používané pro přepravu průmyslového plynu v potrubí pod velmi vysokým tlakem nepředstavuje poplatek s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 25 ES.

               4)

               Daň z motorové síly postihující zejména motory používané pro přepravu průmyslového plynu v potrubích pod velmi vysokým tlakem nepředstavuje diskriminační vnitrostátní zdanění ve smyslu článku 90 ES.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.

      Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc C-417/08: Žaloba podaná dne 22. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/25

         Žaloba podaná dne 22. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-417/08)
   (2008/C 301/39)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A.A. Gilly a U. Wölker, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (1), nebo je v každém případě neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze směrnice;

               —

               uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta, ve které měla být směrnice provedena, uplynula dne 30. dubna 2007.

      (1)  Úř. věst. L 143, s. 56; Zvl. vyd. 15/08, s. 357.


title: Věc C-232/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 25. června 2009 — Dita Danosa v. SIA LKB Līzings

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 25. června 2009 — Dita Danosa v. SIA LKB Līzings
   (Věc C-232/09)
   2009/C 220/37
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Dita Danosa

      Žalovaná: SIA LKB Līzings

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba mít za to, že členové řídících orgánů kapitálových společností spadají pod pojem „pracovník“ ve smyslu práva Společenství?

               2)

               Je čl. 224 odst. 4 Komerclikums, který bez omezení, zvláště pak bez ohledu na těhotenství, umožňuje odvolat členy řídící rady kapitálových společností, v rozporu s článkem 10 směrnice 92/85/EHS (1) a judikaturou Soudního dvora Evropských společenství ?

      (1)  Směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), Úř. věst. L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110.


title: Věc T-530/15: Žaloba podaná dne 11. září 2015 – Huhtamaki a Huhtamaki Flexible Packaging Germany v. Komise

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/32

         Žaloba podaná dne 11. září 2015 – Huhtamaki a Huhtamaki Flexible Packaging Germany v. Komise
   (Věc T-530/15)
   (2015/C 406/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Huhtamaki Oyj (Espoo, Finsko) a Huhtamaki Flexible Packaging Germany GmbH & Co.KG (Ronsberg, Německo) (zástupci: H. Meyer Lindemann, C. Graf York von Wartenburg a L. Titze, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise C(2015)4336 final ze dne 24. června 2015 ve věci AT.39563 – Maloobchodní balení potravin v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že společnost Huhtamaki Oyj porušila článek 101 SFEU tím, že se po dobu uvedenou v čl. 1 odst. 2 písm. d) rozhodnutí Komise podílela na jediném a pokračujícím protiprávním jednání, které se skládalo z několika samostatných protiprávních jednání, v odvětví pěnových polystyrenových vaniček pro maloobchodní balení potravin, které od počátku protiprávního jednání zahrnovalo území Španělska a od 8. června 2000 Portugalsko; a

               —

               zrušil čl. 1 odst. 3 rozhodnutí Komise C(2015)4336 final ze dne 24. června 2015 ve věci AT.39563 – Maloobchodní balení potravin v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že žalobkyně porušily článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP tím, že se po doby uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. c) rozhodnutí Komise podílely na jediném a pokračujícím protiprávním jednání, které se skládalo z několika samostatných protiprávních jednání, v odvětví pěnových polystyrenových a pevných vaniček pro maloobchodní balení potravin, které zahrnovalo území Belgie, Dánska, Finska, Lucemburska, Německa, Nizozemska, Norska a Švédska; a

               —

               zrušil čl. 1 odst. 5 rozhodnutí Komise C(2015)4336 final ze dne 24. června 2015 ve věci AT.39563 – Maloobchodní balení potravin v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že společnost Huhtamaki Oyj porušila článek 101 SFEU tím, že se po doby uvedené v čl. 1 odst. 5 písm. d) rozhodnutí Komise podílela na jediném a pokračujícím protiprávním jednání, které se skládalo z několika samostatných protiprávních jednání, v odvětví pěnových polystyrenových vaniček pro maloobchodní balení potravin, které zahrnovalo území Francie; a

               —

               zrušil čl. 2 odst. 3 rozhodnutí Komise C(2015)4336 final ze dne 24. června 2015 ve věci AT.39563 – Maloobchodní balení potravin v rozsahu, v němž uložil žalobkyním pokuty v celkové výši 1 0 8 06  000 eur; a

               —

               zrušil čl. 2 odst. 5 rozhodnutí Komise C(2015)4336 final ze dne 24. června 2015 ve věci AT.39563 – Maloobchodní balení potravin v rozsahu, v němž uložil společnosti Huhtamaki Oyj pokutu ve výši 4 7 56  000 eur; a

               —

               podpůrně podstatně snížil pokuty uložené žalobkyním; a

               —

               každopádně uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila články 101 SFEU a 53 Dohody o EHP, neboť se dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a zjevně nesprávného právního posouzení, a porušila svou povinnost uvést odůvodnění, když rozhodla, že žalobkyně byly zapojeny do činností týkajících se pěnových polystyrenových a pevných vaniček v „severozápadní Evropě“ v období mezi 13. červnem 2002 a 20. červnem 2006, které lze jednotlivě kvalifikovat jako samostatná porušení čl. 101 odst. 1 SFEU a článku 53 Dohody o EHP.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila články 101 SFEU a 53 Dohody o EHP, neboť se dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila svou povinnost uvést odůvodnění, když rozhodla, že se žalobkyně podílely na jediném a pokračujícím protiprávním jednání v souvislosti s pěnovými polystyrenovými a pevnými vaničkami v „severozápadní Evropě“ v období mezi 13. červnem 2002 a 20. červnem 2006.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zásady proporcionality a rovného zacházení, vlastní Pokyny pro výpočet pokut a povinnost uvést odůvodnění, když při stanovení pokut, které měly být uloženy žalobkyním, nezohlednila individuální okolnosti, které odůvodňovaly snížení pokut žalobkyním.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila článek 101 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 tím, že rozhodla, že společnost Huhtamaki Oyj je jako zastřešující holdingová společnost skupiny, a tudíž jako nepřímá mateřská společnost, společně a nerozdílně odpovědná za údajnou účast svých bývalých nepřímých dceřiných společností i) na jediném a pokračujícím protiprávním jednání v odvětví pěnových polystyrenových vaniček pro maloobchodní balení potravin na území Francie od 3. září 2004 do 24. listopadu 2005, a ii) na jediném a pokračujícím protiprávním jednání v odvětví pěnových polystyrenových vaniček pro maloobchodní balení potravin na území Španělska a Portugalska (společně označována jako „jihozápadní Evropa“) od 7. prosince 2000 do 18. ledna 2005. Společnost Huhtamaki Oyj neměla v dotčených obdobích na společnosti Huhtamaki France SA či Huhtamaki Embalagens Portugal SA rozhodující vliv.


title: Věc T-485/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2012 — MIP Metro v. OHIM — J. C. Ribeiro (MISS B) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MISS B — Starší národní slovní ochranná známka miss H — Starší mezinárodní slovní ochranná známka Miss H — Starší národní a mezinárodní obrazové ochranné známky Miss H. — Relativní důvody pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/6

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2012 — MIP Metro v. OHIM — J. C. Ribeiro (MISS B)
   (Věc T-485/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MISS B - Starší národní slovní ochranná známka miss H - Starší mezinárodní slovní ochranná známka Miss H - Starší národní a mezinárodní obrazové ochranné známky Miss H. - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 373/09
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: V. Melgar a P. Guimarães, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: J. C. Ribeiro, SGPS, SA (Vergada, Portugalsko) (zástupce: A. Freire Pinto, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. srpna 2010 (věc R 1526/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG a J. C. Ribeiro, SGPS, SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení jakož i nákladů řízení vynaložených OHIM.

               3)

               Společnost J. C. Ribeiro, SGPS, SA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc F-128/12: Žaloba podaná dne 29. října 2012 — ZZ v. Parlament

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/73

         Žaloba podaná dne 29. října 2012 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-128/12)
   2013/C 26/150
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: A. Salerno a B. Cortese, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí postupovat podle článku 85 druhého pododstavce služebního řádu a požadovat navrácení veškerých příspěvků na nezaopatřené dítě, které byly žalobci vyplaceny neoprávněně, a nikoli jen příspěvků, které mu byly neoprávněně vyplaceny v posledních pěti letech.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí OOJ ze dne 9. prosince 2011 v rozsahu, v němž je podle čl. 85 druhého pododstavce věty druhé služebního řádu požadováno navrácení všech částek, které byly žalobci neoprávněně vyplaceny od září 1999, a nikoli jen částek, které mu byly neoprávněně vyplaceny v posledních pěti letech, protože má OOJ za to, že žalobce úmyslně oklamal administrativu;

               —

               v případě potřeby zrušil rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-51/10: Žaloba podaná dne 1. července 2010 — Bermejo Garde v. EHSV

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/42

         Žaloba podaná dne 1. července 2010 — Bermejo Garde v. EHSV
   (Věc F-51/10)
   ()
   2010/C 246/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bermejo Garde (Brusel, Belgie) (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

      Předmět a popis sporu

   Zrušení oznámení o volném pracovním místě EHSV č. 43/09 týkajícího se obsazení místa ředitele ředitelství pro všeobecné záležitosti, jakož i všech rozhodnutí přijatých na základě tohoto oznámení o volném pracovním místě. Dále uložení žalovanému, aby žabci zaplatil náhradu škody.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit oznámení o volném pracovním místě EHSV č. 43/09 týkajícího se obsazení místa ředitele ředitelství pro všeobecné záležitosti;

               —

               zrušit všechna rozhodnutí přijatá na základě oznámení o volném pracovním místě EHSV č. 43/09;

               —

               uložit žalovanému zaplacení částky 1 000 eur jako náhrady škody;

               —

               uložit Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-15/09: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 26. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/28

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 26. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-15/09) (1)

   2010/C 51/47

      Jednací jazyk: čeština

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc F-4/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. května 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby — Vlastnoruční podpis advokáta, který se liší od podpisu uvedeného v originálu žaloby zaslaném dopisem — Opožděnost žaloby — Zjevná nepřípustnost — Neexistence“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/86

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. května 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-4/12) (1)

   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby - Vlastnoruční podpis advokáta, který se liší od podpisu uvedeného v originálu žaloby zaslaném dopisem - Opožděnost žaloby - Zjevná nepřípustnost - Neexistence)
   2013/C 225/199
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise o zamítnutí žádosti žalobce, aby mu zaslala všechny přístupové kódy k internetovým stránkám Komise, které jsou přístupné všem jejím úředníkům, podané v návaznosti na rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. listopadu 2008 ve věci F-41/06, kterým se zrušuje rozhodnutí tohoto orgánu, jímž byl poslán do invalidního důchodu

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012, s. 28.


title: Věc C-571/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Noord-Holland (Nizozemsko) dne 10. prosince 2014 – Timberland Europe BV v. Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Noord-Holland (Nizozemsko) dne 10. prosince 2014 – Timberland Europe BV v. Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond
      (Věc C-571/14)
      (2015/C 073/19)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Noord-Holland

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Timberland Europe BV

         Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 (1) neplatné v rozsahu, v němž se týká společností (C) se sídlem ve Vietnamu a (F) se sídlem v Čínské lidové republice, z důvodu porušení čl. 2 odst. 7 písm. b) a čl. 9 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (2) (dále jen „základního nařízení“), jestliže Komise nepřezkoumala žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství a o individuální zacházení předložené výše uvedenými vyvážejícími výrobci?

                  2.

                  Je nařízení č. 1472/2006 neplatné v rozsahu, v němž se týká společností uvedených v otázce 1) z důvodu porušení čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, jestliže Komise nerozhodla do tří měsíců od zahájení šetření?

                  3.

                  Je nařízení Rady č. 1472/2006 neplatné v rozsahu, v němž se týká společností (A), část (B) se sídlem ve Vietnamu a (D) část (E) se sídlem v Čínské lidové republice, z důvodu porušení čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, jestliže Komise nerozhodla do tří měsíců od zahájení šetření?

         (1)  Nařízení Rady o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 275, s. 1).

         (2)  Nařízení ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1).


title: Věc C-546/08: Žaloba podaná dne 9. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/22

         Žaloba podaná dne 9. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-546/08)
   (2009/C 32/39)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Dejmek a M. Sundén, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 (1) o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu, a každopádně tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 15. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 309, s. 15.


title: Věc T-482/14: Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria v. Komise

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/51

         Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria v. Komise
   (Věc T-482/14)
   2014/C 261/80
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém kvalifikuje soubor opatření, která podle ní představují takzvaný španělský systém finančního leasingu, jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které investory hospodářských zájmových sdružení (AIE) označují jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení podpory;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém nařizuje vrácené údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Věc T-457/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. března 2009 — Intel v. Komise

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/44

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. března 2009 — Intel v. Komise
   (Věc T-457/08) (1)

   2009/C 113/92

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc C-530/16: Žaloba podaná dne 18. října 2016 – Evropská komise v. Polská republika

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/24

         Žaloba podaná dne 18. října 2016 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-530/16)
   (2017/C 014/30)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 1 a čl. 21 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (1), tím, že

                           —

                           nepřijala opatření nezbytná k zajištění nezávislosti bezpečnostního orgánu na jakémkoli železničním podniku, provozovateli infrastruktury, žadateli a zadavateli a

                           —

                           nepřijala opatření nezbytná k zajištění nezávislosti inspekčního orgánu na železničních podnicích a provozovatelích infrastruktury;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise tvrdí, že Polská republika neprovedla řádně do polského právního řádu zásadu, podle níž musí být inspekční orgán (a sice Państwowa Komisja Badania Wypadków Kolejowych [státní komise pro inspekci železničních nehod] [PKBWK]), pokud jde o organizaci, právní strukturu a rozhodování, nezávislý, jak to požaduje čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/49/ES. Status, jaký byl PKBWK přiznán, jí nezajišťuje nezávislost. PKBWK je podle žalobkyně nedílnou součástí ministerstva příslušného na úseku dopravy a žádným způsobem není zajištěna její nezávislost na ministerstvu a na provozovatelích infrastruktury. PKBWK navíc nejedná vlastním jménem; ministr příslušný na úseku dopravy jmenuje a odvolává jak předsedu PKBWK a jeho zástupce, tak i tajemníka PKBWK, jeho stálé členy a členy ad hoc. Ministr příslušný na úseku dopravy ani neposkytl PKBWK v rámci odpovídajícího systému nezbytné prostředky, aby jí tak umožnil plnění jejích úkolů.
   Komise dále tvrdí, že Polská republika neprovedla řádně čl. 16 odst. 1 směrnice 2004/49/ES, neboť bezpečnostní orgán (a sice Prezes Urzędu Transportu Kolejowego [předseda drážního úřadu]) není, pokud jde o organizaci, právní strukturu a rozhodování, nezávislý na železničních podnicích, provozovatelích infrastruktury, žadatelích a zadavatelích.

      (1)  Úř. věst. 2004, L 164, s. 44.


               25.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/19

         Žádost soudu Oslo tingrett o stanovisko Soudního dvora ESVO ze dne 26. března 2010 ve věci Periscopus AS v. Oslo Børs ASA a Erik Must AS
   (Věc E-1/10)
   2010/C 320/08
   Dopisem ze dne 26. března 2010, který byl do podatelny Soudního dvora ESVO doručen dne 31. března 2010, požádal soud Oslo tingrett (okresní soud Oslo) Soudní dvůr ESVO o stanovisko ve věci Periscopus AS v. Oslo Børs ASA a Erik Must AS k následujícím otázkám:
   Je v souladu s čl. 5 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES nařídit předkladateli nabídky, který předkládá veřejný návrh na převzetí, aby navrhl takovou nabídkovou cenu, která by přesahovala cenu, kterou předkladatel nabídky zaplatil nebo souhlasil, že zaplatí, během období šesti měsíců, které předcházelo době, kdy vznikla povinnost učinit nabídku, vzhledem k tomu, že tržní cena v době, kdy vznikla povinnost učinit nabídku, převyšovala cenu, kterou by předkladatel nabídky byl jinak povinen navrhnout v souladu s (norským) zákonem o obchodování s cennými papíry?


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. října 2004 ve věci C-409/02 P: Jan Pflugradt proti Evropské centrální bance (Opravný prostředek — Zaměstnanci Evropské centrální banky — Smluvní povaha pracovního vztahu — Změna pracovní náplně upravené v pracovní smlouvě)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/14

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. října 2004
   ve věci C-409/02 P: Jan Pflugradt proti Evropské centrální bance (1)

   (Opravný prostředek - Zaměstnanci Evropské centrální banky - Smluvní povaha pracovního vztahu - Změna pracovní náplně upravené v pracovní smlouvě)
   (2004/C 300/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-409/02 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 18. listopadu 2002, Jan Pflugradt (advokát: N. Pflüger), přičemž druhým účastníkem řízení je Evropská centrální banka (zmocněnci: V. Saintot a T. Gilliams ve spolupráci s B. Wägenbaurem), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), K Lenaerts a S. von Bahr, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               J. Pflugradtovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc T-616/13: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2013 — AIC v. OHIM OHIM — ACV Manufacturing (vložky do výměníku tepla)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/35

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2013 — AIC v. OHIM OHIM — ACV Manufacturing (vložky do výměníku tepla)
   (Věc T-616/13)
   2014/C 24/65
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AIC S.A. (Gdyně, Polsko) (zástupce: J. Radłowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. září 2013 ve věci R 293/2012-3;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (Průmyslový) vzor výrobku popsaný jako „vložky do výměníku tepla“ — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 1 137 152-0001

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Bylo tvrzeno, že (průmyslový) vzor nesplňuje požadavky čl. 4 odst. 1 a 2, ve spojení s články 5 a 6 a zejména s čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 6/2002

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení sporného (průmyslového) vzoru Společenství za neplatný.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002.


title: Věc T-217/10: Usnesení Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Rautaruukki v. OHIM — Vigil Pérez (MONTERREY)

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Rautaruukki v. OHIM — Vigil Pérez (MONTERREY)
   (Věc T-217/10) (1)

   2011/C 113/42
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc T-183/13: Žaloba podaná dne 28. března 2013 — Skype v. OHIM — British Sky Broadcasting a Sky IP International (SKYPE)

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/28

         Žaloba podaná dne 28. března 2013 — Skype v. OHIM — British Sky Broadcasting a Sky IP International (SKYPE)
   (Věc T-183/13)
   2013/C 171/54
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Skype (Dublin, Irsko) (zástupci: I. Fowler, Solicitor, J. Schmitt, advokát, a J. Mellor, QC)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království) a Sky IP International Ltd (Isleworth)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2013 ve věci R 2398/2010-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SKYPE“ — přihláška ochranné známky Společenství č. 3 660 065 pro služby zařazené do třídy 38

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „SKY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3 203 411

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám pro všechny namítané výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-107/08: Žaloba podaná dne 7. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/21

         Žaloba podaná dne 7. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-107/08)
   (2008/C 107/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima, zmocněnec, A. Alcover San Pedro, zmocněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/33/ES ze dne 6. července 2005, kterou se mění směrnice 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech (1), a tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 uvedené směrnice;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 11. srpna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 191, s. 59.


title: Věc C-291/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 3. července 2006 – Deutsche Post AG v. Spolková republika Německo, vedlejší účastnice řízení: MDG Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 3. července 2006 – Deutsche Post AG v. Spolková republika Německo, vedlejší účastnice řízení: MDG Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH
   (Věc C-291/06)
   (2006/C 261/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Köln
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Vedlejší účastnice řízení: MDG Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH
   Předběžná otázka
   Má být čl. 47 odst. 2 ve spojení s článkem 95 Smlouvy o ES ve spojení s čl. 12 pátou odrážkou ve spojení s čl. 7 odst. 1 směrnice 97/67/ES ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES ze dne 10. června 2002 (1) vykládán v tom smyslu, že v případě, že poskytovatel všeobecných služeb uplatňuje zvláštní sazby pro své obchodní zákazníky, kteří odevzdávají předtříděné poštovní zásilky do poštovní sítě v poštovních centrech, je povinen uplatňovat tyto zvláštní sazby také vůči podnikům, které poštovní zásilky vybírají u odesílatele a odevzdávají je do poštovní sítě předem tříděné ve stejném přístupovém místě a za stejných podmínek jako obchodní zákazníci, aniž by to poskytovatel všeobecné služby mohl s ohledem na svou povinnost odmítnout?

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 21; Zvl. vyd. 06/04, s. 316.


title: Věc T-411/10: Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Laufen Austria v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/57

         Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Laufen Austria v. Komise
   (Věc T-411/10)
   ()
   2010/C 301/91
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laufen Austria AG (Wilhelmsburg, Rakousko) (zástupce: E. Navarro Varona, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit částečnou neplatnost článků 1 a 2 rozhodnutí Komise ze dne 23. června 2010 v rozsahu, v jakém se týkají pokuty uložené společnosti Laufen Austria (posuzované jak samostatně, tak společně a nerozdílně se společností Roca Sanitario) za údajné porušení článku 101 SFEU, a v důsledku toho

               —

               snížit pokutu uloženou společnosti Laufen Austria, posuzované jak samostatně, tak společně a nerozdílně se společností Roca Sanitárko, v souladu s návrhovými žádáními v rozsahu, v jakém to Tribunál považuje za vhodné, z uvedených důvodů nebo z důvodů, které určí Tribunál, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených společností Laufen Austria.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totožné s rozhodnutím ve věci T-408/10, Roca Sanitario v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným v uvedené věci.
   Konkrétně tvrdí, že rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným posouzení, neboť uvádí, že žalobkyně nejednala na trhu samostatně, a tvrdí, že za její jednání byla odpovědná společnost Roca Sanitario.
   V tomto ohledu podpůrně uplatňuje porušení čl. 23 druhého odstavce nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy, a zásady individuální odpovědnosti za protiprávní jednání a zásady proporcionality, ve vztahu k pokutě uložené individuálně žalobkyni za údajné protiprávní jednání spáchané před akvizicí žalobkyně společností Roca Sanitario. Uvedená pokuta přesahuje 10 % obratu za rok předcházející přijetí napadeného rozhodnutí a byla stanovena nesprávným způsobem.


title: Věc T-507/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  23. listopadu 2005  – Ruiz Bravo-Villasante v. Komise ( Úředníci — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Nepřípustnost )

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/32

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2005 – Ruiz Bravo-Villasante v. Komise
   (Věc T-507/04) (1)

   („Úředníci - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2006/C 36/68)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Arturo Ruiz Bravo-Villasante (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Fuertes Suárez, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí komise výběrového řízení COM/B/2/02 udělit žalobci vylučovací hodnocení ústní zkoušky a nezapsat ho na seznam kandidátů vhodných na přijetí.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005


title: Věc T-145/08: Žaloba podaná dne 17. dubna 2008 – Atlas Transport v. OHIM – Atlas Air (ATLAS)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/19

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2008 – Atlas Transport v. OHIM – Atlas Air (ATLAS)
   (Věc T-145/08)
   (2008/C 158/31)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Atlas Transport (Düsseldorf, Německo) (zástupci: U. Hildebrandt, K. Schidt-Hern a B. Weichhaus, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Atlas Air, Inc. (New York, Spojené státy)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. ledna 2008 (odvolání R 1023/2007-1);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „ATLAS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36 a 39 (ochranná známka Společenství č. 2 970 788)

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Atlas Air, Inc.

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: zejména obrazová ochranná známka zapsaná ve státech Beneluxu „ATLASAiR“ pro výrobky zařazené do třídy 39 (č. 555 184)

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: částečné zrušení ochranné známky Společenství pro služby zapsané do třídy 39.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: odmítnutí odvolání žalobkyně jakožto nepřípustného

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 59 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť odůvodnění odvolání je vázáno na určité podmínky a implicitní odůvodnění nebylo považováno za dostatečné. Dále analogicky porušení článku 61 nařízení č. 40/94 ve spojení s pravidlem 20 odst. 7 nařízení (ES) č. 2868/95 (2), neboť řízení před OHIM bylo nutno přerušit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc C-9/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 7. ledna 2011 — Waypoint Aviation SA v. Belgický stát — SPF Finances

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 7. ledna 2011 — Waypoint Aviation SA v. Belgický stát — SPF Finances
   (Věc C-9/11)
   2011/C 95/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Waypoint Aviation SA

      Odpůrce: Belgický stát — SPF Finances

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 49 Smlouvy o ES použití takového vnitrostátního ustanovení práva jako je čl. 29 bod 2 písm. d) zákona ze dne 11. dubna 1983 potud, pokud:
               toto ustanovení na jedné straně umožňuje přiznání slevy na dani, fiktivní srážkové daně z movitého majetku, příjemcům příjmů z pohledávek nebo půjček poskytnutých koordinačnímu centru ve smyslu královské vyhlášky č. 187 ze dne 30. prosince 1982 o vytvoření koordinačních center, pokud společnost, která použije vypůjčené prostředky prostřednictvím koordinačního centra k nabytí hmotného majetku, který užívá v Belgii pro výkon své podnikatelské činnosti, převede užívací právo k tomuto majetku na společnost, která je součástí téže skupiny společností a která je rezidentem v Belgii, zatímco na druhou stranu toto ustanovení neumožňuje přiznání slevy na dani, převede-li tatáž společnost užívací právo k témuž hmotnému majetku na společnost, která je rovněž součástí téže skupiny společností, ale která je rezidentem jiného členského státu než Belgie?

               2)

               Je třeba vykládat článek 10 Smlouvy o ES, ve spojení s článkem 49 Smlouvy o ES, tak, že zakazuje výklad takového ustanovení jako je čl. 29 bod 2 písm. d) zákona ze dne 11. dubna 1983, který podmiňuje přiznání slevy na dani, fiktivní srážkové daně z movitého majetku, příjemcům příjmů z pohledávek nebo půjček poskytnutých koordinačnímu centru ve smyslu královské vyhlášky č. 187 ze dne 30. prosince 1982 o vytvoření koordinačních center, tím, že žádné užívací právo ke hmotnému majetku financovanému prostřednictvím těchto pohledávek nebo půjček nebude převedeno na člena skupiny usazeného v jiném členském státě žádnou společností skupiny, a nikoliv pouze společností, která nabude hmotný majetek díky tomuto financování a která jej užívá v Belgii pro výkon své podnikatelské činnosti?