title: Věc C-508/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – Český telekomunikační úřad v. T-Mobile Czech Republic a. s., Vodafone Czech Republic a. s. „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2002/22/ES (směrnice o univerzální službě) — Výpočet nákladů na povinnosti univerzální služby — Zohlednění míry návratnosti vlastního kapitálu — Přímý účinek — Časová působnost“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/11

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – Český telekomunikační úřad v. T-Mobile Czech Republic a. s., Vodafone Czech Republic a. s.
   (Věc C-508/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2002/22/ES (směrnice o univerzální službě) - Výpočet nákladů na povinnosti univerzální služby - Zohlednění míry návratnosti vlastního kapitálu - Přímý účinek - Časová působnost“)
   (2015/C 389/13)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatel: Český telekomunikační úřad

      Další účastnice řízení o kasační stížnosti: T-Mobile Czech Republic a. s., Vodafone Czech Republic a. s.

      za přítomnosti: O2 Czech Republic a. s., dříve Telefónica Czech Republic, a. s., UPC Česká republika, s. r. o.

      Výrok

               1)

               Články 12 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byl do čistých nákladů na povinnost poskytování univerzální služby zahrnut „přiměřený zisk“ poskytovatele této služby, jejž tvoří míra návratnosti vlastního kapitálu, kterou by požadoval podnik srovnatelný s poskytovatelem univerzální služby zvažující, zda bude s přihlédnutím k úrovni rizika službu obecného hospodářského zájmu poskytovat po celou dobu trvání pověření.

               2)

               Články 12 a 13 směrnice 2002/22 musí být vykládány v tom smyslu, že mají přímý účinek a jednotlivci se jich mohou přímo dovolávat před vnitrostátním soudem ke zpochybnění rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu.

               3)

               Směrnice 2002/22 musí být vykládána v tom smyslu, že se pro účely určení výše čistých nákladů na povinnosti univerzální služby poskytované určeným podnikem nepoužije na období před přistoupením České republiky k Evropské unii, tj. v rámci roku 2004 na období od 1. ledna do 30. dubna.

      (1)  Úř. věst. C 56, 16.2.2015.


title: Věc C-224/13: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Cagliari — Itálie) — trestní řízení proti Sergiovi Alfonsovi Lorraiovi ( „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora — Základní práva — Nadměrná délka trvání trestního řízení — Přerušení trestního řízení na neurčitou dobu v případě nemoci obžalovaného, která mu znemožňuje vědomě se účastnit řízení — Nevyléčitelná nemoc obžalovaného — Neprovedení unijního práva — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/23

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Cagliari — Itálie) — trestní řízení proti Sergiovi Alfonsovi Lorraiovi
   (Věc C-224/13) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Základní práva - Nadměrná délka trvání trestního řízení - Přerušení trestního řízení na neurčitou dobu v případě nemoci obžalovaného, která mu znemožňuje vědomě se účastnit řízení - Nevyléčitelná nemoc obžalovaného - Neprovedení unijního práva - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora)
   2014/C 52/41
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Cagliari

      Účastník původního trestního řízení

   Sergio Alfonso Lorrai

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Cagliari — Výklad čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech, ve spojení s článkem 6 SEU — Nadměrná délka trvání trestního řízení — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví povinnost přerušit trestní řízení na neurčitou dobu v případě nemoci obžalovaného, která mu znemožňuje vědomě se účastnit řízení — Povinnost podrobit obžalovaného pravidelné kontrole — Nevyléčitelná nemoc obžalovaného

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc k tomu, aby odpověděl na otázky položené Tribunale di Cagliari (Itálie).

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-589/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování služeb informačních technologií a podpory uživatelům v souvislosti se systémem Společenství pro obchodování s emisemi skleníkových plynů — Odmítnutí nabídky — Zadávací kritéria — Povinnost odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Rovné zacházení — Transparentnost“ )

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-589/08) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování služeb informačních technologií a podpory uživatelům v souvislosti se systémem Společenství pro obchodování s emisemi skleníkových plynů - Odmítnutí nabídky - Zadávací kritéria - Povinnost odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Rovné zacházení - Transparentnost)
   2011/C 113/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis, P. Katsimani a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve s N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. října 2008, jimiž se zamítají nabídky předložené žalobkyní ve vztahu ke každé ze tří položek týkajících se vyhlášení nabídkového řízení DG ENV.C2/FRA/2008/0017 „Rámcová smlouva na systém obchodování s emisemi skleníkových plynů — CITL/CR“ (2008/S 72-096229) a jimiž se tyto zakázky zadávají jinému uchazeči, a návrh na náhradu škody.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-229/07: Žaloba podaná dne 29. ledna 2007 – Vitro Corporativo v. OHIM – VALLON (V)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/43

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2007 – Vitro Corporativo v. OHIM – VALLON (V)
   (Věc T-229/07)
   (2007/C 199/81)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vitro Corporativo, S.A. de C.V. (zástupce: J. Botella Reyna, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vallon GMBH
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               nařídit zapsání ochranné známky Společenství, která je předmětem sporu pro rozlišení výrobků třídy 9.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Vitro Corporativo, S.A. de C.V.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochra nná známka obsahující znázornění písmena „V“ (přihláška č. 2 669 513) pro výrobky a služby tříd 1, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 27, 30, 35, 39, 40, 41, 42 a 43.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: VALLON GMBH.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství č. 51 037 (písmeno V na bílém pozadí) pro výrobky třídy 9 (kontrolní a ověřovací zařízení).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitek a zamítnutí zapsat ochrannou známku Společenství pro výrobky spadající do třídy 9.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí žaloby.

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-231/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 10. května 2007 – Tiercé Ladbroke SA v. Belgický stát

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 10. května 2007 – Tiercé Ladbroke SA v. Belgický stát
   (Věc C-231/07)
   (2007/C 170/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Bruxelles
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Tiercé Ladbroke SA

      Žalovaný: Belgický stát
   Předběžná otázka
   Je na základě čl. 13 části B písm. d) bodu 3 šesté směrnice (1), který osvobozuje od DPH operace, včetně sjednávání, týkající se vkladových účtů, (...), plateb (...), osvobozeno od DPH poskytování služeb mandatářem, který jedná na účet mandanta, jenž vykonává činnost související s přijímáním sázek na koňské dostihy a jiné sportovní události, které spočívá v tom, že tento mandatář přijímá sázky jménem mandanta, zaznamenává je, potvrzuje zákazníkovi předáním stvrzenky, že sázka je uzavřena, vybírá peníze, vyplácí výhry, nese sám odpovědnost vůči mandantovi za správu vybraných peněžních prostředků, jakož i za krádež nebo ztrátu peněz a za tuto činnost pobírá odměnu ve formě provize od mandanta?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc F-20/06 RENV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. ledna 2013 — De Luca v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Vrácení věci Soudu po zrušení — Jmenování — Úředníci přeřazení do vyšší funkční skupiny na základě otevřeného výběrového řízení — Uchazeč zapsaný na seznam vhodných uchazečů před vstupem nového služebního řádu v platnost — Přechodná ustanovení upravující zařazení do platové třídy při přijetí — Zařazení do platové třídy na základě nových pravidel — Článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/31

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. ledna 2013 — De Luca v. Komise
   (Věc F-20/06 RENV)
   (Veřejná služba - Úředníci - Vrácení věci Soudu po zrušení - Jmenování - Úředníci přeřazení do vyšší funkční skupiny na základě otevřeného výběrového řízení - Uchazeč zapsaný na seznam vhodných uchazečů před vstupem nového služebního řádu v platnost - Přechodná ustanovení upravující zařazení do platové třídy při přijetí - Zařazení do platové třídy na základě nových pravidel - Článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu)
   2013/C 147/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Patrizia De Luca (Brusel, Belgie), (zástupci: S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: M. J. Currall, zmocněnec)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. února 2005 o jmenování žalobkyně, jež je úřednicí již zařazenou do platové třídy A*10 a úspěšnou účastnicí výběrového řízení pro platové třídy A5/A4, na pracovní místo administrátora u generálního ředitelství pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost, v části, v níž mění její zařazení z platové třídy A*10 do platové třídy A*9.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Patrizia De Luca a Evropská komise ponesou každá vlastní náklady řízení vynaložené v obou řízeních před Soudem.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Patrizií De Luca v řízení před Tribunálem Evropské unie.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-333/09: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil de prud'hommes de Caen — Francie) — Sophie Noël v. SCP Brouard Daude, likvidátor pověřený soudní likvidací Pronuptia Boutiques Province SA, Centre de Gestion et d'Étude AGS IDF EST ( Řízení o předběžné otázce — Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod — Mezinárodní pakt o občanských a politických právech — Zásada rovného zacházení — Propuštění z hospodářských důvodů — Chybějící souvislost s právem Společenství — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/17

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil de prud'hommes de Caen — Francie) — Sophie Noël v. SCP Brouard Daude, likvidátor pověřený soudní likvidací Pronuptia Boutiques Province SA, Centre de Gestion et d'Étude AGS IDF EST
   (Věc C-333/09) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod - Mezinárodní pakt o občanských a politických právech - Zásada rovného zacházení - Propuštění z hospodářských důvodů - Chybějící souvislost s právem Společenství - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)
   2010/C 51/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil de prud'hommes de Caen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sophie Noël

      Žalovaní: SCP Brouard Daude, likvidátor pověřený soudní likvidací Pronuptia Boutiques Province SA, Centre de Gestion et d'Étude AGS IDF EST

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil de Prud'hommes de Caen (Francie) — Výklad článku 14 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod — Výklad článku 26 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech — Propuštění z hospodářských důvodů — Propuštění z osobních důvodů — Vnitrostátní ustanovení, ohledně nichž se předpokládá, že jsou v rozporu s výše uvedenými normami — Porušení zásady rovného zacházení

      Výrok

   Soudní dvůr Evropských společenství je zjevně nepříslušný k odpovědi na otázky položené Conseil de Prud'hommes de Caen rozhodnutím ze dne 11. června 2009.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc C-453/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht des Landes Brandenburg ze dne  23. listopadu 2005  ve věci Volker Ludwig proti Finanzamt Luckenwalde

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht des Landes Brandenburg ze dne 23. listopadu 2005 ve věci Volker Ludwig proti Finanzamt Luckenwalde
   (Věc C-453/05)
   (2006/C 60/39)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht des Landes Brandenburg (Německo) ze dne 23. listopadu 2005 ve věci Volker Ludwig proti Finanzamt Luckenwalde, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht des Landes Brandenburg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je dáno plnění spočívající ve sjednání ve smyslu čl. 13 B písm. d) bodu 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1), pokud osoba povinná k dani – případně zastoupená delegovaným zástupcem – zprostředkovává klientům, které získala, úvěry schválené různými poskytovateli, s nimiž předtím vyjednala obecné podmínky pro své klienty a od nichž získává provizi za zprostředkování produktu, i když přitom zjišťuje a analyzuje majetkovou situaci klientů, jakož i jejich osobní a finanční potřeby, nebo se v případě tohoto plnění jedná o nesamostatné vedlejší plnění k hlavnímu plnění finanční služby, jež není zahrnuto do čl. 13 B písm. d) bodu 1 směrnice 77/388/EHS?

               2)

               Předpokládá osvobození od daně z obratu pro sjednání úvěru podle čl. 13 B písm. d) bodu 1 směrnice 77/388/EHS, že

                           a)

                           mezi zprostředkovatelem na straně jedné a příjemcem úvěru nebo poskytovatelem úvěru na straně druhé existuje přímý smluvní vztah a

                           b)

                           zprostředkovatel musí navázat kontakt nejen s příjemcem úvěru, ale i s poskytovatelem úvěru a sám s ním musí sjednat konkrétní podmínky smlouvy,

                     nebo zahrnuje osvobození od daně i placení provize, kterou získává osoba povinná k dani od hlavního zástupce, pro nějž pracuje jako jeho delegovaný zástupce a jehož jménem jedná s klienty, jako protihodnotu za to, že tito klienti uzavírají úvěrové smlouvy s poskytovateli označenými hlavním zástupcem, aniž by však delegovaný zástupce byl v kontaktu s poskytovatelem úvěru?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1 ; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc C-289/04 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. června 2006 – Showa Denko KK v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Grafitové elektrody — Článek 81 odst. 1 ES — Pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut — Sdělení o spolupráci — Zásada non bis in idem)

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/1

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. června 2006 – Showa Denko KK v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-289/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Grafitové elektrody - Článek 81 odst. 1 ES - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut - Sdělení o spolupráci - Zásada non bis in idem)
   (2006/C 237/01)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Showa Denko KK (zástupci: M. Dolmans a P. Werdmuller, advokáti, J. Temple-Lang, solicitor)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Hellström a H. Gading, zmocněnci), Tokai Carbon Co. Ltd, se sídlem v Tokiu, SGL Carbon AG, se sídlem ve Wiesbadenu (Německo), Nippon Carbon Co. Ltd, se sídlem v Tokiu, GrafTech International Ltd, dříve UCAR International Inc., se sídlem ve Wilmingtonu (Spojené státy), SEC Corp., se sídlem v Amagasaki (Japonsko), The Carbide/Graphite Group Inc., se sídlem v Pittsburghu (Spojené státy)
   Předmět věci
   Opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2004, Showa Denko v. Komise, (spojené věci T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01), jímž bylo částečně zrušeno rozhodnutí Komise č. 2002/271/ES ze dne 18. července 2001 o řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Případ COMP/E-1/36.490 – Grafitové elektrody) a snížena částka pokuty uložené žalobcům
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Showa Denko KK se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


title: Věc T-83/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2015 – LTJ Diffusion v. OHIM – Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky ARTHUR & ASTON — Starší národní obrazová ochranná známka Arthur — Neexistence skutečného užívání ochranné známky — Článek 15 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Podoba, která se liší prvky zhoršujícími rozlišovací způsobilost“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/48

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2015 – LTJ Diffusion v. OHIM – Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)
   (Věc T-83/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky ARTHUR & ASTON - Starší národní obrazová ochranná známka Arthur - Neexistence skutečného užívání ochranné známky - Článek 15 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Podoba, která se liší prvky zhoršujícími rozlišovací způsobilost“)
   (2016/C 038/62)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LTJ Diffusion (Colombes, Francie) (zástupci: původně S. Lederman, poté F. Fajgenbaum, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Arthur et Aston SAS (Giberville, Francie) (zástupce: N. Boespflug, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. prosince 2013 (věc R 1963/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi LTJ Diffusion a Arthur et Aston SAS.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti LTJ Diffusion se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc C-373/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Německo) – H. T. v. Land Baden-Württemberg „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Hranice, azyl a přistěhovalectví — Směrnice 2004/83/ES — Článek 24 odst. 1 — Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany — Odnětí povolení k pobytu — Podmínky — Pojem ‚závažné důvody bezpečnosti státu nebo veřejného pořádku‘ — Účast osoby, která má postavení uprchlíka, na činnostech organizace uvedené na seznamu teroristických organizací vypracovaném Evropskou unií“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Německo) – H. T. v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-373/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Hranice, azyl a přistěhovalectví - Směrnice 2004/83/ES - Článek 24 odst. 1 - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Odnětí povolení k pobytu - Podmínky - Pojem ‚závažné důvody bezpečnosti státu nebo veřejného pořádku‘ - Účast osoby, která má postavení uprchlíka, na činnostech organizace uvedené na seznamu teroristických organizací vypracovaném Evropskou unií“)
   (2015/C 279/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce a odvolatel: H. T.

      Žalovaný a odpůrce v odvolacím řízení: Land Baden-Württemberg

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, musí být vykládána v tom smyslu, že povolení k pobytu, které bylo uprchlíkovi již uděleno, může být odejmuto buď na základě čl. 24 odst. 1 této směrnice, pokud jsou dány závažné důvody bezpečnosti státu nebo veřejného pořádku ve smyslu tohoto ustanovení, nebo na základě čl. 21 odst. 3 uvedené směrnice, pokud existují důvody k uplatnění výjimky ze zásady nenavracení stanovené v čl. 21 odst. 2 téže směrnice.

               2)

               Podporování teroristického sdružení zapsaného na seznam připojený ke společnému postoji Rady 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, ve znění účinném v době rozhodné z hlediska skutkového stavu v původním řízení, může představovat jeden ze „závažných důvodů bezpečnosti státu nebo veřejného pořádku“ ve smyslu čl. 24 odst. 1 směrnice 2004/83, přestože podmínky stanovené v čl. 21 odst. 2 této směrnice nejsou splněny. Aby povolení k pobytu udělené uprchlíkovi mohlo být odejmuto na základě čl. 24 odst. 1 této směrnice z důvodu, že tento uprchlík podporuje takové teroristické sdružení, jsou příslušné orgány pod kontrolou vnitrostátních soudů povinny provést individuální posouzení konkrétních skutkových okolností týkajících se činností jak dotyčného sdružení, tak uprchlíka. Pokud se členský stát rozhodne vyhostit uprchlíka, jehož povolení k pobytu bylo odejmuto, avšak pozastaví vykonatelnost tohoto rozhodnutí, je s uvedenou směrnicí neslučitelné zbavit ho přístupu k výhodám zaručeným kapitolou VII této směrnice, ledaže se uplatní výslovná výjimka stanovená toutéž směrnicí.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc C-152/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/95/ES — Nebezpečné látky — Elektrická a elektronická zařízení — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/20

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-152/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/95/ES - Nebezpečné látky - Elektrická a elektronická zařízení - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 326/40)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a Nyberg, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupce: E. Bygglin, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nezajištění provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních (Úř. věst. L 37, s. 19), pokud jde o autonomní provincii Åland, ve stanovené lhůtě.
   Výrok

               1)

               Finská republika tím, že nepřijala, co se týče Ålandských ostrovů, právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc C-205/17: Žaloba podaná dne 20. dubna 2017 – Evropská komise v. Španělské království

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/16

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2017 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-205/17)
   (2017/C 195/21)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království

      Návrhová žádání

               —

               Určit, že Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU, neboť nepřijalo všechna opatření nezbytná k výkonu rozsudku ze dne 14. dubna 2011, Komise v. Španělsko (C-343/10, ECLI:EU:C:2011:260);

               —

               uložit Španělskému království, aby Komisi zaplatilo pokutu ve výši 171 217,2 eur za každý den zpoždění výkonu rozsudku ze dne 14. dubna 2011, Komise v. Španělsko (C-343/10, ECLI:EU:C:2011:260), počínaje dnem vyhlášení rozsudku v projednávané věci, až do dne výkonu rozsudku ve věci C-343/10;

               —

               uložit Španělskému království, aby Komisi zaplatilo paušální částku ve výši 19 303,9 eur za den, počínaje dnem vyhlášení rozsudku ze dne 14. dubna 2011, Komise v. Španělsko (C-343/10, ECLI:EU:C:2011:260), až do dne výkonu rozsudku v projednávané věci nebo do dne plného výkonu rozsudku ve věci C-343/10, pokud nastane dříve;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že Španělské království nepřijalo všechna opatření nutná k výkonu rozsudku Tribunálu, pokud jde o chybějící sběrné systémy pro městské odpadní vody v aglomeraci Valle de Güimar, podle článku 3 směrnice 91/271 (1), a chybějící čištění městských odpadních vod aglomerací Alhurín el Grande, Barbate, Isla Cristina, Matalascañas, Tarifa, Valle de Güimar, Peníscola, Aguiño-Carreira-Ribeira, Estepona (San Pedro de Alcántara), Coín, Nerja, Gijón-Este, Noreste (Valle Guerra), Benicarló, Teulada-Moraira, Vigo a Santiago, podle čl. 4 odst. 1, 3 a případně 4 směrnice 91/271.

      (1)  Směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. 1991, L 135, s. 40).


title: Věc C-166/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Oviedo (Španělsko) dne 5. dubna 2011 — Angel Lorenzo González Alonso v. Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E.

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Oviedo (Španělsko) dne 5. dubna 2011 — Angel Lorenzo González Alonso v. Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E.
   (Věc C-166/11)
   2011/C 173/14
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Oviedo

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Angel Lorenzo González Alonso

      Odpůrkyně: Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E.

      Předběžné otázky

   Mají se ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. d) směrnice Rady 85/577/EHS (1) ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory vykládat restriktivně, a proto v tom smyslu, že se nevztahují na smlouvu uzavřenou mimo obchodní prostory, jejímž prostřednictvím je poskytováno životní pojištění za protiplnění v podobě měsíčních vkladů podílových jednotek, které mohou být v různém poměru investovány do fondů s pevným výnosem, fondů s variabilním výnosem a finančních investičních produktů dané společnosti?

      (1)  Úř. věst. L 372, s. 31.


title: Věc T-65/06: Žaloba podaná dne  24. února 2006  – FLSmidth v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/25

         Žaloba podaná dne 24. února 2006 – FLSmidth v. Komise
   (Věc T-65/06)
   (2006/C 96/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: FLSmidth & Co. A/S (Valby, Dánsko) (zástupce: J.-E. Svensson, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               primárně zrušit rozhodnutí Komise č. K(2005)4634 ze dne 30. listopadu 2005 o řízení podle článku 81 ES ve věci COMP/F/38.354 – Průmyslové pytle v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               podpůrně stanovit výši pokuty, za kterou je žalobkyně společně a nerozdílně odpovědná podle článku 2 uvedeného rozhodnutí, na 0 EUR v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise shledala, že žalobkyně porušila článek 81 ES tím, že se zúčastnila komplexu dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví průmyslových plastových pytlů, které se dotýkaly Belgie, Francie, Německa, Lucemburska a Španělska, které spočívaly ve stanovení cen a stanovení společných modelů výpočtu cen, podílů na trhu a přidělení prodejních kvót, rozdělení zákazníků, zakázek a objednávek, předkládání společných nabídek v některých výběrových řízeních a výměny individualizovaných informací.
   Porušení žalobkyně se vztahovalo k jednání jiné společnosti, Trioplast Wittenehim SA („TW“), která se zúčastnila dotčeného kartelu. Jiná společnost, FLS Plast, jíž byla žalobkyně holdingovou společností, vlastnila akcie TW a po většinu období, za které je žalobkyně činěna odpovědnou, byla TW plně vlastněnou dceřinou společností FLS Plast. TW byla uložena pokuta a žalobkyně a FLS Plast jsou společně a nerozdílně odpovědné za část této pokuty.
   Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé uplatňuje, že Komise nepoužila správně test odpovědnosti mateřské společnosti, jelikož nepředložila důkazy, pokud jde o existenci tří okolností týkajících se žalobkyně, které by mohly podpořit předpoklad vlivu mateřské společnosti na TW. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise v žádném případě nepoužila správný právní test, jelikož v situaci, jakou je situace v projednávané věci, jsou použitelná přísnější kritéria, kde, podle Komise, TW zahájila účast na kartelu dlouho předtím, než byla nabyta dceřinou společností žalobkyně, a pokračovala v takovém jednání i poté, co došlo k jejímu prodeji. V každém případě má žalobkyně za to, že je prokázáno, že TW o svém jednání na trhu rozhodovala nezávisle a neprováděla pokyny, které jí byly dávány žalobkyní.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že rozhodnutí o její odpovědnosti je diskriminační, nepřiměřené a svévolné, jelikož v jiné skupině těch, které byly dotčeny rozhodnutím nebyla činěna odpovědnou za jednání výkonná dceřiná společnost, mateřská společnost, ani její mateřská společnost, jako tomu bylo v případě TW a žalobkyně. Navíc, i kdyby TW dříve patřila jiné skupině, Komise nečiní odpovědným za účast TW v kartelu jiného člena skupiny. Konečně odpovědnost stanovená žalobkyni je nepřiměřená, jelikož žalobkyně je činěna odpovědnou za 85,7 % pokuty uložené TW, ačkoliv podíly v ní držela pouze 8 let z celkem 20, po něž byla posledně uvedená údajně zúčastněna v kartelu.
   Žalobkyně se posledně uvedeného argumentu dovolává rovněž na podporu svého druhého návrhového žádání, aby uložená pokuta byla snížena. Dále tvrdí, že jí uložená pokuta je nepřiměřená, jelikož Komise nestanovila soubor jednotlivých základních částek pokuty žalobkyně, vzhledem k nedostatku její odpovědnosti. Rovněž tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že nevzala v úvahu některé polehčující okolnosti v její prospěch.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila dalších nesprávných právních posouzení tím, že učinila TW odpovědnou za období 1982 až 1988; pokuta uložená žalobkyni byla nepřiměřená, nadměrně vysoká a překračuje strop 10 % obratu; a tím, že žalobkyně, jako druhotně odpovědná osoba, nemohla těžit ze shovívavosti poskytnuté TW jako hlavní odpovědné osobě, nebo alespoň poskytnutím individuálního snížení pokut žalobkyně podle oznámení o shovívavosti.


title: Věc T-95/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2010 — Itálie v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Režim podpory produkce v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny — Mimořádná opatření na podporu odvětví hovězího masa — Režim prémií na tabák )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2010 — Itálie v. Komise
   (Věc T-95/08) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Režim podpory produkce v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny - Mimořádná opatření na podporu odvětví hovězího masa - Režim prémií na tabák)
   2011/C 13/43
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Aiello a G. Palmieri, avvocati dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a D. Nardi, zmocněnci, ve spolupráci s F. Ruggerim Laderchim, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2008/68/ES ze dne 20. prosince 2007, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 18, s. 12), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje uskutečněné Italskou republikou v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny, hovězího masa a surového tabáku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-137/09: Žaloba podaná dne 6. dubna 2009 — Nike International v. OHIM — Muñoz Molina (R10)

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/19

         Žaloba podaná dne 6. dubna 2009 — Nike International v. OHIM — Muñoz Molina (R10)
   (Věc T-137/09)
   2009/C 129/34
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nike International Ltd (Oregón, Spojené státy) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Aurelio Muñoz Molina (Santa Pola, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               změnit výrok napadeného usnesení, pokud jde o nepřípustnost žaloby, a rozhodnout, že žaloba je přípustná, a v důsledku toho nařídit odvolacímu senátu její meritorní přezkum;

               —

               podpůrně, konstatovat porušení článku 73 CTMR a dalších použitelných ustanovení ze strany odvolacího senátu a námitkového oddělení, nařídit zpětnou účinnost podání za účelem nápravy ztráty příležitostí žalobkyně (Nike Internacional Ltd) napravit anomálie jako cesionář dřívějšího práva anebo přinejmenším správné oznámení rozhodnutí zástupci předchozího majitele (DL Sports & Marketing Ltda.).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Aurelio Muñoz Molina

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „R10“ (přihláška č. 4 813 713) pro výrobky a služby tříd 18, 25 a 35

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: nezapsaná španělská ochranná známka „R10“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky z formálních důvodů, a konkrétně z důvodu porušení ustanovení článku 58 nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (1) a pravidla 49 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (2)

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání jako nepřípustného

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné posouzení podmínek přípustnosti projednávané žaloby, porušení povinnosti odůvodnění a neexistence „In audita altera partem“.

      (1)  Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.

      (2)  Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189.


title: Věc C-26/08: Žaloba podaná dne 24. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/13

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-26/08)
   (2008/C 92/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson a H. Krämer, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že nevytvořila a neprovedla pro všechny své přístavy plány pro příjem odpadu a manipulaci s ním, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (1);

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 28. prosince 2002.

      (1)  Úř. věst. L 332, s. 81; Zvl. vyd. 07/05, s. 358.


title: Věc C-101/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. února 2017 Verus Eood proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 7. července 2016 ve věci T-82/14, Copernicus-Trademarks v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. února 2017 Verus Eood proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 7. července 2016 ve věci T-82/14, Copernicus-Trademarks v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-101/17 P)
   (2017/C 195/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Verus Eood (zástupce: C. Pfitzer, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Maquet

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí T-82/14 v celém rozsahu.
               podpůrně: zrušit rozhodnutí T-82/14 a z důvodu zkreslení skutečností v rozhodnutí vrátit věc soudu předchozího stupně.

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení ve všech stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) uplatňuje následující důvody kasačního opravného prostředku:

               1)

               Porušení nařízení č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 (1), zejména článku 52 nařízení o ochranné známce Unie (nařízení o ochranné známce Společenství)

               2)

               Porušení nařízení č. 207/2009 ze dne 26. února 2009, zejména článku 75 nařízení o ochranné známce Unie (nařízení o ochranné známce Společenství)

               3)

               Porušení nařízení č. 207/2009 ze dne 26. února 2009, zejména článku 76 nařízení o ochranné známce Unie (nařízení o ochranné známce Společenství)

               4)

               Porušení judikatury Soudního dvora týkající se „přihlášky ochranné známky, která nebyla v dobré víře“

               5)

               Porušení „katalogu základních práv“ Soudního dvora

               6)

               Porušení mezinárodního práva, a to Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví

               7)

               Porušení mezinárodního práva, a to dohody TRIPS (Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví)

               8)

               Porušení článku 16 Listiny základních práv Evropské unie (LZP)

               9)

               Porušení čl. 17 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (LZP)

               10)

               Porušení článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (LZP)

               11)

               Porušení článku 17 „Všeobecné deklarace lidských práv z roku 1948“

               12)

               Porušení Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a jejích dodatkových protokolů, zejména článku 1 Protokolu č. 1

               13)

               Porušení článku 6 EÚLP – Právo na spravedlivé řízení, zejména v souvislosti se zkreslenými, nepravdivými skutečnostmi (skutkovými zjištěními), křivými obviněními, nepravdivými obviněními, očerňováním, urážkami na cti, pomluvami.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc T-258/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  20. září 2005  – Makro Cash & Carry Nederland v. Komise ( Státní podpory — Sdělení Komise o podporách  de minimis  — Čerpací stanice — Nebezpečí kumulace podpor — Právní zájem na podání žaloby )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/22

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. září 2005 – Makro Cash & Carry Nederland v. Komise
   (Věc T-258/99) (1)

   („Státní podpory - Sdělení Komise o podporách de minimis - Čerpací stanice - Nebezpečí kumulace podpor - Právní zájem na podání žaloby“)
   (2005/C 330/55)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Makro Cash & Carry Nederland BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: I. Cath, K. Tattersall a R. Blaauboer, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně G. Rozet a H. Speyart, zmocněnci, ve spolupráci s J. C. M. van der Beek a L. Hancherem, advokáty, poté G. Rozet a H. van Vliet, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 1999/705/ES ze dne 20. července 1999 týkajícího se státní podpory Nizozemska 633 nizozemským čerpacím stanicím umístěným v blízkosti německé hranice (Úř. věst. L 280, s. 87)
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 34, 5.2.2000.


title: Věc T-274/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – Lech-Stahlwerke v. Komise

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – Lech-Stahlwerke v. Komise
   (Věc T-274/14) (1)

   (2015/C 155/49)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-33/17: Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Amicus Therapeutics UK a Amicus Therapeutics v. EMA

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/51

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Amicus Therapeutics UK a Amicus Therapeutics v. EMA
   (Věc T-33/17)
   (2017/C 104/72)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Amicus Therapeutics UK Ltd (Gerrards Cross, Spojené království) a Amicus Therapeutics, Inc. (Cranbury, New Jersey, Spojené státy) (zástupce: L. Tsang, J. Mulryne, solicitors, a F. Campbell, barrister)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí sdělené žalobkyním žalovanou dne 14. prosince 2016, uveřejnit zprávu o klinické studii AT1001-011 podle nařízení 1049/2001/ES;

               —

               podpůrně, vrátit rozhodnutí žalované k novému posouzení a umožnit tím žalobkyním, aby se konkrétně vyjádřily k jednotlivým částem zprávy o klinické studii, která by měla být před uveřejněním přepracována; a

               —

               uložil žalované náhradu právních a jiných nákladů a výdajů vynaložených žalobkyněmi v souvislosti s touto věcí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že sporná zpráva o klinické studii vyvolává obecnou domněnku o důvěrnosti ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001, a to s ohledem na: (i) systém a podmínky příslušných odvětvových unijních právních předpisů; (ii) povinnost unijních orgánů splnit povinnosti vyplývající z čl. 39 odst. 3 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví; a (iii) důležitost, kterou je třeba přikládat základním právům žalobkyň na ochranu soukromí a majetku.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející podpůrně z toho, že jediným právně přípustným výsledkem vyvažování zájmů v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001 by mělo být rozhodnutí nezveřejňovat spornou zprávu o klinické studii s ohledem na: (i) přesvědčivou váhu soukromého zájmu žalobkyň na zamezení zveřejnění vzhledem k destruktivnímu účinku, jenž by takové zveřejnění mělo na základní vlastnická a obchodní práva; a (ii) pouze vágní a generický veřejný zájem na zveřejnění, jelikož neexistuje dostatečně naléhavá veřejná potřeba zveřejnění.


title: Věc T-234/17: Žaloba podaná dne 19. dubna 2017 – Siberian Vodka v. EUIPO – Friedr. Schwarze (DIAMOND ICE)

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/38

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2017 – Siberian Vodka v. EUIPO – Friedr. Schwarze (DIAMOND ICE)
   (Věc T-234/17)
   (2017/C 195/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Siberian Vodka AG (Herisau, Švýcarsko) (zástupce: O. Bischof, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Friedr. Schwarze GmbH & Co. KG (Oelde, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: mezinárodní zápis „DIAMOND ICE“ s vyznačením Evropské unie – mezinárodní zápis č. 1 211 695

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. února 2017 ve věci R 1171/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 8. února 2017 ve věci R 1171/2016-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-511/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. března 2017 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství, vedlejší účastník: Francouzská republika

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. března 2017 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství, vedlejší účastník: Francouzská republika
   (Věc C-511/16) (1)

   (2017/C 161/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 441, 28.11.2016.


title: Věc C-397/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 20. srpna 2014 – Polkomtel Sp. z o.o. v. Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 20. srpna 2014 – Polkomtel Sp. z o.o. v. Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Věc C-397/14)
   (2014/C 431/14)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Polkomtel Sp. z o.o.

      Žalovaný: Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Další účastnice řízení: Telekomunikacja Polska S.A. w Warszawie (obecnie Orange Polska S.A. w Warszawie)

      Předběžné otázky

               1)

               Je článek 28 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (1) v původním znění zapotřebí vykládat v tom smyslu, že přístup k nezeměpisným číslům je nutno zajistit nejen pro koncové uživatele z jiných členských států, nýbrž také pro koncové uživatele z členského státu příslušného operátora veřejné komunikační sítě, s důsledkem, že přezkum splnění této povinnosti vnitrostátním regulačním orgánem podléhá požadavkům, které vyplývají ze zásady efektivity unijního práva a zásady výkladu vnitrostátního práva v souladu s unijním právem?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je článek 28 směrnice 2002/22 ve spojení s článkem 16 Listiny základních práv Evropské unie zapotřebí vykládat v tom smyslu, že ke splnění povinnosti uvedené v prvně jmenovaném ustanovení lze uplatnit řízení, které pro vnitrostátní regulační orgány stanoví čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) (2)?

               3)

               Je nutno čl. 8 odst. 3 směrnice 2002/19 ve spojení s článkem 28 směrnice 2002/22 a článkem 16 Listiny základních práv Evropské unie nebo čl. 8 odst. 3 směrnice 2002/19 ve spojení s čl. 5 odst. 1 směrnice 2002/19 a článkem 16 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní regulační orgán může v zájmu zajištění přístupu ke službám pro koncové uživatele tuzemského operátora veřejné komunikační sítě, které jsou poskytovány pod nezeměpisnými čísly v síti jiného operátora, stanovit zásady účtování za zahájení volání mezi operátory tak, že použije sazby poplatků za ukončení volání, které byly pro jednoho z těchto operátorů na základě článku 13 směrnice 2002/19 stanoveny na základě nákladové orientace cen, pokud operátor uplatnění takové sazby navrhl v průběhu jednání vedených v zájmu plnění povinnosti vyplývající z článku 4 směrnice 2002/19, jež skončila neúspěšně?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 51, Zvl. vyd. 29/2002, s. 367.

      (2)  Úř. věst. L 108, s. 7, Zvl. vyd. 29/2002, s. 323.


title: Věc T-29/09: Žaloba podaná dne 20. ledna 2009 – Easycamp v. OHIM – Oase Outdoors (EASYCAMP)

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/50

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2009 – Easycamp v. OHIM – Oase Outdoors (EASYCAMP)
   (Věc T-29/09)
   (2009/C 69/109)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Easycamp BV (Amersfoort, Nizozemsko) (zástupce: C. Beijer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Oase Outdoors ApS (Give, Dánsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. října 2008 ve spojených věcech R 853/2007-1 a R 916/2007-1;

               —

               povolit žalobkyni nadále používat ochrannou známku Společenství – přihláška č. 3 188 943 pro služby zařazené do třídy 43;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová známka „EASYCAMP“ pro služby zařazené do tříd 39, 41 a 43

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Dánská obrazová ochranná známka „easycamp“ – přihláška 199 903 355 pro výrobky zařazené do tříd 18, 20, 22, 24, 25 a 28; německá obrazová ochranná známka „easycamp“ – přihláška č. 39 910 614 pro výrobky zařazené do tříd 18, 20, 22, 24, 25 a 28; obrazová ochranná známka Beneluxu „easycamp“ – přihláška č. 944 316 pro výrobky zařazené do tříd 18, 20, 22, 24, 25 a 28; obrazová ochranná známka Spojeného království „easycamp“ – přihláška č. 2 191 370 pro výrobky zařazené do tříd 18, 20, 22, 24, 25 a 28; nezapsané označení „easy camp“ používané v Dánsku a Spojeném království.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo částečně vyhověno

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení Rady 40/94 tím, že odvolací senát nesprávně posoudil, že mezi dotčenými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-49/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2008 C. Michailem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. listopadu 2007 ve věci F-67/05, Michail v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2008 C. Michailem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. listopadu 2007 ve věci F-67/05, Michail v. Komise
   (Věc T-49/08 P)
   (2008/C 107/47)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Účastník podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Christos Michail (zástupce C. Meïdanis, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatele

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ve věci F-67/05 v rozsahu, v jakém nerozhodl o finanční náhradě nehmotné újmy, kterou utrpěl v důsledku jednání a opomenutí správy;

               —

               rozhodnout o finanční náhradě nemajetkové újmy způsobené navrhovateli ve výši 120 000 eur;

               —

               rozhodnout o náhradě nákladů řízení v souladu s právními předpisy.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Navrhovatel tvrdí, že Soud pro veřejnou službu v napadeném rozsudku pochybil při rozhodnutí o jeho žalobě, ve které požadoval zrušení jeho zprávy o vývoji služebního postupu za rok 2003 a rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým byly zamítnuty stížnosti, které podal podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků.
   Konkrétněji navrhovatel tvrdí, že mu Soud pro veřejnou službu chybně zamítl přiznat finanční náhradu nemateriální újmy, kterou utrpěl v důsledku skutečnosti, že po zrušení generálního ředitelství pro finanční kontrolu, kam spadal, byl přidělen do generálního ředitelství pro zemědělství (GŘ AGRI). Podle navrhovatele Soud pro veřejnou službu nesprávně aplikoval právo Společenství z důvodu chybného zhodnocení důkazů a odporujících si odůvodnění.
   Navrhovatel také tvrdí, že Soud pro veřejnou službu pochybil v tom, že odmítl rozhodnout o dotčené žádosti, že jeho rozsudek je z tohoto důvodu nedostatečně odůvodněný, a zasahuje tedy do základních procesních práv navrhovatele a porušuje právo Společenství.


title: Věc F-9/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. října 2010 — Vicente Carbajosa a další v. Komise ( Veřejná služba — Otevřená výběrová řízení EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 v oblasti boje proti podvodům — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Vyloučení uchazečů na základě výsledků dosažených v přístupových testech — Nepříslušnost EPSO )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. října 2010 — Vicente Carbajosa a další v. Komise
   (Věc F-9/09) (1)

   (Veřejná služba - Otevřená výběrová řízení EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 v oblasti boje proti podvodům - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Vyloučení uchazečů na základě výsledků dosažených v přístupových testech - Nepříslušnost EPSO)
   2011/C 13/71
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Isabel Vicente Carbajosa a další (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o přijetí a zveřejnění oznámení o výběrových řízeních EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 a na zrušení rozhodnutí týkajících se opravy předvýběrových testů a písemných zkoušek a známkování ústních zkoušek

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO), podle kterých se I. V. Carbajosa v případě výběrového řízení EPSO/AD/117/08 a N. Lehtinen a M. Menchén v případě výběrového řízení EPSO/AD/116/08 nezařazují na seznam uchazečů vyzvaných k předložení úplné žádosti o pracovní místo, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Evropská komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009, s. 37.


title: Věc C-226/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Oldenburg — Německo) — Stadt Papenburg v. Spolková republika Německo ( Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Rozhodnutí dotyčného členského státu udělit svůj souhlas s návrhem seznamu lokalit významných pro Společenství vypracovaným Komisí — Zájmy a stanoviska, které musejí být zohledněny )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Oldenburg — Německo) — Stadt Papenburg v. Spolková republika Německo
   (Věc C-226/08) (1)

   („Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí dotyčného členského státu udělit svůj souhlas s návrhem seznamu lokalit významných pro Společenství vypracovaným Komisí - Zájmy a stanoviska, které musejí být zohledněny“)
   2010/C 63/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Oldenburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Stadt Papenburg

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Oldenburg — Výklad čl. 2 odst. 3, čl. 4 odst. 2 prvního pododstavce, jakož i čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7) — Hospodářské zájmy obce, které jsou spojené s provozováním říčního přístavu a chráněné ústavou a které mohou být trvale dotčeny případným označením dotyčné lokality jako lokality významné pro Společenství — Zájmy a stanoviska, které musí být zohledněny dotyčným členským státem, když přijímá rozhodnutí o udělení svého souhlasu s návrhem seznamu lokalit významných pro Společenství, který vypracovala Komise

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 2 první pododstavec směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích, ve znění směrnice Rady 2006/105/ES ze dne 20. listopadu 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát neopravňuje k tomu, aby z jiných důvodů, než jsou důvody související s ochranou životního prostředí, odepřel udělit svůj souhlas, pokud jde o zařazení jedné či více lokalit do návrhu seznamu lokalit významných pro Společenství, který vypracovala Evropská komise.

               2)

               Článek 6 odst. 3 a 4 směrnice 92/43, ve znění směrnice 2006/105, musí být vykládán v tom smyslu, že průběžné práce na údržbě plavebních drah ústí řek do moře, které s určitou lokalitou přímo nesouvisí nebo nejsou pro péči o ni nezbytné a byly již podle vnitrostátního práva schváleny ještě před uplynutím lhůty k provedení směrnice 92/43, ve znění směrnice 2006/105, musejí v rozsahu, v němž představují projekt a budou mít pravděpodobně na dotčenou lokalitu významný vliv, podléhat posouzení jejich důsledků pro tuto lokalitu podle uvedených ustanovení, pokračují-li tyto práce i po zařazení lokality do seznamu lokalit významných pro Společenství v souladu s čl. 4 odst. 2 třetím pododstavcem této směrnice.
               Jestliže s ohledem zejména na opakování, povahu nebo podmínky provádění uvedených prací mohou být tyto práce považovány za práce představující jedinou činnost, zvláště je-li jejich cílem udržovat určitou hloubku plavebních drah bagrovacími pracemi, které jsou pravidelné a pro tento účel nezbytné, mohou být tyto udržovací práce považovány za jediný a tentýž projekt ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43, ve znění směrnice 2006/105.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc C-364/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. října 2012 — Evropská komise v. Slovenská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Článek 259 SFEU — Občanství Unie — Článek 21 SFEU — Směrnice 2004/38/ES — Právo pohybovat se na území členských států — Prezident Maďarska — Odepření vstupu na území Slovenské republiky — Diplomatické vztahy mezi členskými státy“ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. října 2012 — Evropská komise v. Slovenská republika
   (Věc C-364/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 259 SFEU - Občanství Unie - Článek 21 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Právo pohybovat se na území členských států - Prezident Maďarska - Odepření vstupu na území Slovenské republiky - Diplomatické vztahy mezi členskými státy)
   2012/C 379/03
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: M.Z. Fehér a E. Orgován, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Tokár, D. Maidani a S. Boelaert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Článek 259 SFEU — Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 18 odst. 1 ES, čl. 3 odst. 2 SEU, čl. 21 odst. 1 SFEU, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (Úř. věst. L 158, s. 77) — Zneužití unijního práva — Odepření vstupu prezidentovi Maďarské republiky, který zamýšlel souhlasit s pozváním občanského sdružení, na území Slovenské republiky — Odepření vstupu založené mimo jiné na směrnici 2004/38/ES — Použití ustanovení unijního práva, jež se týkají volného pohybu hlav států a dalších představitelů členských států

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-306/13: Žaloba podaná dne 5. června 2013 — Silicium España Laboratorios v. OHIM LLR-G5 (LLRG5)

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/22

         Žaloba podaná dne 5. června 2013 — Silicium España Laboratorios v. OHIM LLR-G5 (LLRG5)
   (Věc T-306/13)
   (2013/C 226/29)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Silicium Espana Laboratorios (Vila-Seca, Španělsko) (zástupci: C. Sueiras Villalobos, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. března 2013 (věc R 383/2012-1) v rozsahu, v němž prohlašuje ochrannou známku Společenství č. 3384625, „LLRG5“ za neplatnou z důvodu, že nebyla použita v dobré víře;

               —

               potvrdil rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 20. prosince 2011 ve věci 4174 C;

               —

               nařídil OHIM, aby nesl vlastní náklady řízení a nahradil náklady společnosti Silicium v souvislosti s těmito řízeními.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „LLRG5“ — zápis ochranné známky Společenství č. 3 384 625

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti vychází z čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení sporného rozhodnutí a prohlášení neplatnosti sporné ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-27/07: Žaloba podaná dne 7. února 2007 – US Steel Košice v. Komise

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/25

         Žaloba podaná dne 7. února 2007 – US Steel Košice v. Komise
   (Věc T-27/07)
   (2007/C 69/54)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Slovensko) (zástupci: E. Vermulst, a C. Thomas, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 ohledně národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů, který Slovensko oznámilo v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se svojí žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 ohledně národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů pro období 2008 až 2012, který Slovensko oznámilo v souladu se směrnicí 2003/87/ES (1).
   Na podporu své žaloby žalobkyně za prvé uvádí, že sporné rozhodnutí porušuje oddíl 4 bod 2 a) přílohy XIV Smlouvy o přistoupení z roku 2003 (2) tím, že se v něm nesprávně uvádí, že podmínky uvedené v tomto ustanovení jsou samostatnými povinnostmi, které působí až do roku 2009, nehledě na to, zda Slovensko i nadále poskytuje žalobkyni osvobození od daně, které Slovensko může žalobkyni přiznat odchylně od článků 87 a 88 ES až do konce daňového roku 2009. Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí je rovněž v rozporu se čtvrtým kritériem přílohy III směrnice 2003/87/ES, kde je stanoveno, že národní alokační plán musí být v souladu s ostatními právními a politickými nástroji Společenství.
   Za druhé, žalobkyně tvrdí, že sporné rozhodnutí porušuje zásadu legitimního očekávání tím, že Komise u žalobkyně několikrát vyvolala očekávání, že omezení výroby stanovená v oddílu 4 bodě 2 a) přílohy XIV Smlouvy o přistoupení pozbudou účinnosti, pokud žalobkyně přestane být osvobozena od daně.
   Za třetí žalobkyně uplatňuje, že sporné rozhodnutí je protiprávní, neboť namísto toho, aby Komise použila své omezené pravomoci, které jí dává směrnice 2003/87/ES, provedla zcela nezávislý výpočet příslušných celkových emisí na Slovensku a učinila toto závazným pro Slovenskou republiku. Komise si tedy přisvojila pravomoc členských států, založenou na článcích 9 a 11 směrnice 2003/87/ES.
   Za čtvrté, žalobkyně tvrdí, že sporné rozhodnutí je protiprávní, neboť bylo založeno na rigidním matematickém výpočtu, který byl učiněn závazným bez konzultace s veřejností a který opomíjí známé faktory ovlivňující emise, které jsou specifické pro Slovensko v letech 2008 až 2012. Žalobkyně má za to, že byl tímto přístupem porušen čl. 9 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87/ES, kritéria 1, 2 a 3 přílohy III uvedené směrnice, jakož i zásada oprávněného očekávání. Žalobkyně uplatňuje, že pokud Komise disponovala diskreční pravomocí, pak ji použila zjevně nesprávným způsobem.
   Konečně žalobkyně uplatňuje, že sporné rozhodnutí bylo přijato za zneužití pravomoci, neboť bylo motivováno snahou dosáhnout nedostatku samotných povolenek, aby jejich cena vzrostla.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. 2003, L 275, s. 32).

      (2)  Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. 2003, L 236, s. 33).


title: Věc C-581/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Köln (Německo) dne 13. prosince 2010 — Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Köln (Německo) dne 13. prosince 2010 — Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson v. Deutsche Lufthansa AG
   (Věc C-581/10)
   2011/C 72/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson

      Žalovaná: Deutsche Lufthansa AG

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se v případě práva na náhradu škody, které je upraveno v článku 7 nařízení (1), o jiné odškodnění ve smyslu čl. 29 druhé věty Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu přijaté v Montrealu dne 28. května 1999 (dále jen „Montrealská úmluva“)?

               2)

               Jaký je — s ohledem na vyloučení vymahatelnosti jiných odškodnění, které je uvedeno v čl. 29 druhé větě Montrealské úmluvy — vzájemný vztah práva na náhradu škody, které se podle rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie ze dne 19. listopadu 2009 (C-402/07) opírá o ustanovení článku 7, pokud cestující přiletí do cílového místa určení ne dříve než tři hodiny po plánovaném čase příletu, a práva na náhradu škody za zpoždění, které je upraveno v článku 19 Montrealské úmluvy?

               3)

               Do jaké míry je slučitelné kritérium pro výklad připouštějící rozšíření práva na náhradu škody podle článku 7 nařízení č. 261/2004 také na případy zpoždění, ze kterého vychází rozhodnutí Soudního dvora ze dne 19. listopadu 2009 (C-402/07), s kritériem pro výklad, které Soudní dvůr při výkladu uvedeného nařízení použil ve svém rozhodnutí ze dne 10. ledna 2006 (C-344/04)?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10; oprava v Úř. věst. L 92, 4.4.2009, s. 5) (Text s významem pro EHP).


title: Věc C-447/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. dubna 2007 (źádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság – Maďarská republika) – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt., Innomed Medical Orvostechnikai Rt. v. Magyar Állam, Budapest Főváros Képviselő-testülete, Esztergom Város Önkormányzat Képviselő-testülete

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. dubna 2007 (źádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság – Maďarská republika) – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt., Innomed Medical Orvostechnikai Rt. v. Magyar Állam, Budapest Főváros Képviselő-testülete, Esztergom Város Önkormányzat Képviselő-testülete
   (Věc C-447/06) (1)

   (2007/C 96/61)

      Jednací jazyk: maďarština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-517/11: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2012 — United States Polo Association v. OHIM — Polo/Lauren (Zobrazení dvou hráčů póla) ( „Ochranná známka Společenství — Částečné zamítnutí zápisu — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2012 — United States Polo Association v. OHIM — Polo/Lauren (Zobrazení dvou hráčů póla)
   (Věc T-517/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Částečné zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 287/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: United States Polo Association (Lexington, Kentucky, Spojené státy) (zástupci: P. Goldenbaum, I. Rohr a T. Melchert, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The Polo/Lauren Company, LP (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: M. Granado Carpenter a M. Polo Carreño, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. června 2011 (věc R 1170/2010-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi United States Polo Association a The Polo/Lauren Company, LP.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným a vedlejší účastnicí řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.


title: Věc C-334/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Meiningen (Německo) dne 24. srpna 2009 — Frank Scheffler v. Landkreis Wartburgkreis

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/42

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Meiningen (Německo) dne 24. srpna 2009 — Frank Scheffler v. Landkreis Wartburgkreis
   (Věc C-334/09)
   2009/C 267/73
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Meiningen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Frank Scheffler

      Žalovaný: Landkreis Wartburgkreis

      Předběžné otázky

   Podle čl. 234 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství (ES) se Soudnímu dvoru Evropských společenství předkládá k rozhodnutí následující předběžná otázka:
   Může členský stát v souladu s čl. 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 směrnice 91/439/EHS (1) vykonávat své oprávnění podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/439/EHS — uplatňovat své vnitrostátní předpisy týkající se omezení, pozastavení, odnětí nebo zrušení řidičského oprávnění na držitele řidičského průkazu vydaného jiným členským státem — s ohledem na posudek o způsobilosti k řízení předložený držitelem řidičského oprávnění vydaného jiným členským státem, pokud byl tento posudek sice vypracován po okamžiku vydání řidičského průkazu a je krom toho založen na vyšetření dotčené osoby, které bylo provedeno po vydání řidičského průkazu, časově se ale váže k okolnostem, které existovaly před vydáním řidičského průkazu.

      (1)  Směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317).


title: Věc T-198/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2007 – Mebrom v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Dovoz methylbromidu do Evropské unie — Pozdní zavedení internetové stránky umožňující žádat a udělovat licence a dovozní kvóty — Články 6 a 7 nařízení (ES) č. 2037/2000 — Škoda vyplývající z ušlého zisku — Skutečná existence škody )

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2007 – Mebrom v. Komise
   (Věc T-198/05) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Dovoz methylbromidu do Evropské unie - Pozdní zavedení internetové stránky umožňující žádat a udělovat licence a dovozní kvóty - Články 6 a 7 nařízení (ES) č. 2037/2000 - Škoda vyplývající z ušlého zisku - Skutečná existence škody“)
   (2007/C 155/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mebrom NV (Rieme-Ertvelde, Belgie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a X. Lewis, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na náhradu škody, kterou údajně utrpěla žalobkyně v důsledku toho, že Komise nezavedla systém, který by jí povolil dovážet do Evropské unie v lednu a únoru 2005 methylbromid pro kritická použití.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc C-502/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  16. února 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht) – Ergün Torun v. Stadt Augsburg (Přidružení EHS-Turecko — Volný pohyb pracovníků — Článek 7 druhý pododstavec rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 — Zletilé dítě tureckého pracovníka, které ukončilo odborné vzdělání v hostitelském členském státě — Odsouzení v trestním řízení — Dopad na právo pobytu)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht) – Ergün Torun v. Stadt Augsburg
   (Věc C-502/04) (1)

   (Přidružení EHS-Turecko - Volný pohyb pracovníků - Článek 7 druhý pododstavec rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 - Zletilé dítě tureckého pracovníka, které ukončilo odborné vzdělání v hostitelském členském státě - Odsouzení v trestním řízení - Dopad na právo pobytu)
   (2006/C 143/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ergün Torun

      Žalovaný: Stadt Augsburg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesverwaltungsgericht – Výklad článků 6, 7 a 14 rozhodnutí rady přidružení EHS/Turecko 1/80 – Turecký státní příslušník, rodinný příslušník tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce v členském státě, který byl odsouzen k trestu odnětí svobody v délce trvání tří let bez podmínečného propuštění – Ztráta práva pobytu
   Výrok
   Zletilé dítě tureckého migrujícího pracovníka, legálně vykonávajícího více než tři roky zaměstnání v členském státě, které úspěšně ukončilo odborné vzdělání v tomto státě a splňuje podmínky uvedené v čl. 7 druhém pododstavci rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení přijatého radou přidružení zřízenou dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, ztrácí právo pobytu, které je logickým následkem práva odpovědět na jakoukoli nabídku zaměstnání přiznaného uvedeným ustanovením, pouze v případech stanovených v čl. 14 odst. 1 tohoto rozhodnutí nebo opustí-li území hostitelského členského státu na nezanedbatelnou dobu a bez legitimních důvodů.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc C-520/11: Žaloba podaná dne 11. října 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/15

         Žaloba podaná dne 11. října 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-520/11)
   2011/C 362/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a D. Bianchi, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Evropská komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Francouzská republika tím, že nevykonala rozhodnutí Komise 2009/726/ES, které požadovalo, aby Francie pozastavila uplatňování svých opatření, kterými se zakazuje dovoz na její území mléka a mléčných výrobků určených k lidské spotřebě z hospodářství, ve kterých byl potvrzený klasický případ klusavky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 3 SEU a článku 288 SFEU;

               —

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Dne 25. února 2009 Francie přijala vyhlášku, kterou se zakazuje dovoz na francouzské území mléka, mléčných výrobků a výrobků obsahujících skopové a kozí mléko určených k lidské spotřebě, které jsou z hlediska přenosných spongiformních encefalopatií rizikové.
   Komise předložila věc Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat (SVPŘZZ) za účelem prodloužení, změny nebo zrušení uvedených vnitrostátních ochranných opatření.
   Dne 24. září 2009 Komise na základě dostupných vědeckých stanovisek a konzultací s SVPŘZZ dospěla k názoru, že dočasná ochranná opatření, která Francie přijala, překračují rámec toho, co je pro vyloučení vážného rizika pro lidské zdraví nezbytné, a to i při zohlednění zásady předběžné opatrnosti, a na základě čl. 54 odst. 2 nařízení č. 178/2002 (1) přijala rozhodnutí 2009/726/ES (2), které požaduje, aby Francie pozastavila uplatňování uvedených opatření.
   Francouzská republika podala žalobu na neplatnost uvedeného rozhodnutí. Nepožádala však o odklad jeho výkonu.
   Komise má za to, že Francouzská republika tím, že uvedené rozhodnutí nevykonala, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 3 SEU a článku 288 SFEU.
   Zaprvé a v souladu s článkem 4 odst. 3 SEU členské státy učiní veškerá vhodná obecná nebo zvláštní opatření k plnění závazků, které vyplývají ze Smluv nebo z aktů orgánů.
   Zadruhé článek 288 SFEU stanoví, že aby byla zajištěna plná účinnost rozhodnutí, je toto rozhodnutí závazné v plném rozsahu pro ty subjekty, kterým je určeno.
   Konečně vzhledem k tomu, že žaloba na neplatnost podaná Francouzskou republikou proti rozhodnutí 2009/726/ES nemá odkladný účinek a Francouzská republika nepožádala o odklad jeho výkonu, uplatňování napadeného rozhodnutí nebylo odloženo.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 463).

      (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 24. září 2009 o dočasných ochranných opatřeních přijatých Francií, pokud jde o dovoz na její území mléka a mléčných výrobků pocházejících z hospodářství, ve kterém byl potvrzený klasický případ klusavky (Úř. věst. L 258, s. 27).


title: Věc F-127/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. října 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Návrh došlý faxem ve lhůtě stanovené pro podání žaloby, prodloužená o lhůtu z důvodu vzdálenosti v délce deseti dnů — Návrh došlý poštou v následujících deseti dnech — Nedostatek totožnosti mezi oběma návrhy — Opožděné podání žaloby“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/35

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. října 2013 — Marcuccio v. Komise
      (Věc F-127/12)
      (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Návrh došlý faxem ve lhůtě stanovené pro podání žaloby, prodloužená o lhůtu z důvodu vzdálenosti v délce deseti dnů - Návrh došlý poštou v následujících deseti dnech - Nedostatek totožnosti mezi oběma návrhy - Opožděné podání žaloby)
      (2014/C 71/69)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo zamítnuto nahradit žalobci újmu, která mu vznikla z důvodu opožděného odeslání dokumentu „bill of landing“, týkajícího se přepravy jeho osobních věcí z Luanda (Angola), kam byl vyslán, do Itálie.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení


title: Věc C-343/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Torino — Itálie) — Bavaria NV, Bavaria Italia s.r.l. v. Bayerischer Brauerbund eV ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Posouzení platnosti — Přípustnost — Nařízení (EHS) č. 2081/92 a (ES) č. 1347/2001 — Platnost — Název, který zdruhověl — Koexistence ochranné známky s chráněným zeměpisným označením )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Torino — Itálie) — Bavaria NV, Bavaria Italia s.r.l. v. Bayerischer Brauerbund eV
   (Věc C-343/07) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Posouzení platnosti - Přípustnost - Nařízení (EHS) č. 2081/92 a (ES) č. 1347/2001 - Platnost - Název, který zdruhověl - Koexistence ochranné známky s chráněným zeměpisným označením“)
   2009/C 205/04
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte d'appello di Torino

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bavaria NV, Bavaria Italia s.r.l.

      Žalované: Bayerischer Brauerbund eV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte d'appello di Torino — Platnost nařízení Rady (ES) č. 1347/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se doplňuje příloha nařízení Komise (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 (Úř. věst. L 182, s. 3; Zvl. vyd. 03/33, s. 97) — Jestliže platné je, existence újmy způsobené zápisem chráněného zeměpisného označení „Bayerisches Bier“, co se týče platnosti a užívání starších ochranných známek třetích osob obsahujících slovo „Bavaria“

      Výrok

               1)

               Přezkum první otázky položené předkládajícím soudem neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost nařízení Rady (ES) č. 1347/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se doplňuje příloha nařízení Komise (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92.

               2)

               Nařízení č. 1347/2001 musí být vykládáno v tom smyslu, že jím není dotčena platnost a možnost užívání, které odpovídá některé ze situací uvedených v článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin, starších ochranných známek třetích osob, ve kterých se vyskytuje slovo „Bavaria“, které byly zapsány v dobré víře přede dnem podání žádosti o zápis chráněného zeměpisného označení „Bayerisches Bier“, pokud neexistují důvody k prohlášení těchto ochranných známek za neplatné nebo k jejich zrušení, uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. c) a g), jakož i v čl. 12 odst. 2 písm. b) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc F-17/16: Žaloba podaná dne 23. března 2016 – ZZ v. Komise

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/53

         Žaloba podaná dne 23. března 2016 – ZZ v. Komise
   (Věc F-17/16)
   (2016/C 191/77)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr zaměstnanců (EPSO), kterým nebyl zohledněn opožděně zaslaný návrh na přezkum rozhodnutí o nepřijetí žalobkyně do další fáze výběrového řízení EPSO/AST-SC/03/15-3 a zrušení implicitního rozhodnutí o nepřijetí tohoto opožděného návrhu.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr zaměstnanců (EPSO), který obdržela žalobkyně elektronicky dne 17. srpna 2015, kterým nebyl zohledněn návrh žalobkyně na přezkum uvedeného rozhodnutí o nepřijetí žalobkyně do další fáze výběrového řízení EPSO/AST-SC/03/15-3 podaný následně dne 13. srpna 2015;

               —

               zrušit implicitně rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AST-SC/03/15-3, kterým nebyl přijat návrh podaný žalobkyní dne 13. srpna 2015 na přezkum rozhodnutí o nepřijetí žalobkyně do další fáze výběrového řízení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-144/11: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. září 2011 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Mestre — Itálie) — trestní řízení proti Asadu Abdallahovi ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Chybějící popis skutkového rámce sporu v původním řízení — Zjevná nepřípustnost )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/5

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. září 2011 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Mestre — Itálie) — trestní řízení proti Asadu Abdallahovi
   (Věc C-144/11) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Chybějící popis skutkového rámce sporu v původním řízení - Zjevná nepřípustnost)
   2011/C 340/10
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di pace di Mestre

      Účastník původního trestního řízení

   Asad Abdallah

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Giudice di pace di Mestre — Přímá použitelnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98) — Výklad článku 2 uvedené směrnice — Vnitrostátní právní úprava stanovící peněžitý trest od 5 000 do 10 000 eur cizímu státnímu příslušníku, který neoprávněně vstoupil na státní území nebo který na tomto území neoprávněně pobýval, jakož i možnost soudu nahradit uvedený peněžitý trest vyhoštěním na dobu kratší pěti let v případě odsouzení v trestním řízení

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Giudice di pace di Mestre (Itálie) ze dne 16. března 2011 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Věc T-236/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Kronetex a Kronoply v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a ve prospěch energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/59

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Kronetex a Kronoply v. Komise
   (Věc T-236/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a ve prospěch energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 294/71)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kronetex GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Německo) a Kronoply GmbH (Heiligengrabe, Německo) (zástupci: H. Janssen a G.-R. Engel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Lukem a C. Maurerem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která zavedla Spolková republika Německo na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a ve prospěch energeticky náročných podniků [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodovat.

               2)

               O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodovat.

               3)

               Společnosti Kronetex GmbH & Co. KG a Kronoply GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-173/16: Žaloba podaná dne 18. dubna 2016 – Wöhlke v. EUIPO – Danielle Roches (ALIQUA)

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/22

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2016 – Wöhlke v. EUIPO – Danielle Roches (ALIQUA)
   (Věc T-173/16)
   (2016/C 232/30)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christoph Wöhlke (Hamburk, Německo) (zástupkyně: V. Rust-Sorge, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Danielle Roches SARL (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „ALIQUA“ – Přihláška č. 12 079 381

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. ledna 2016, ve věci R 905/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 65, odst. 2 ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. nařízení č. 207/2009.