title: Věc T-567/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2014 – Kaatsu Japan v. OHIM (KAATSU) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranná známka ochranné známky Společenství KAATSU — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo na účinnou procesní obranu — Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2014 – Kaatsu Japan v. OHIM (KAATSU)
   (Věc T-567/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranná známka ochranné známky Společenství KAATSU - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo na účinnou procesní obranu - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009“)
   (2014/C 462/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kaatsu Japan Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupce: M. Edenborough, QC)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: V. Melgar a I. Harrington, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. října 2012 (věc R 435/2012-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení KAATSU jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Kaatsu Japan Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc C-301/17: Žaloba podaná dne 23. května 2017 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/40

         Žaloba podaná dne 23. května 2017 – Evropská komise v. Rumunsko
   (Věc C-301/17)
   (2017/C 239/51)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Nicolae a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)

      Žalované: Rumunsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit na základě článku 258 SFEU, že Rumunsko tím, že v případě 68 skládek odpadu nepřijalo všechna nezbytná opatření, aby v nejkratším termínu došlo v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 k uzavření skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 povolení k pokračování provozu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 14 písm. b), ve spojení s článkem 13 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů;

               —

               uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem žaloby Evropské komise proti Rumunsku je nesplnění povinností, které pro tento stát vyplývají z čl. 14 písm. b), ve spojení s článkem 13 směrnice 1999/31/ES, v případě 68 skládek, které neobdržely ve smyslu článku 8 povolení k pokračování provozu, a které měly být v důsledku toho uzavřeny podle čl. 7 písm. g) a článku 13 směrnice.
   Komise tvrdí, že článek 14 směrnice 1999/31/ES stanoví přechodný odchylný režim, pokud jde o povolené skládky nebo skládky, které již byly v provozu ke dni provedení směrnice, za účelem jejich dosažení souladu s novými požadavky v oblasti životního prostředí stanovenými v článku 8 této směrnice nejpozději do 16. července 2009. Podle čl. 14 písm. b) platí, že po předložení plánu úprav přijme příslušný orgán konečné rozhodnutí, pokud jde o další provozování na základě zmíněného plánu a této směrnice. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 byl v nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 povolení k pokračování provozu.
   Podle článku 13 může být skládka nebo její část považována za definitivně uzavřenou až poté, co příslušný orgán provede konečnou inspekci na místě a vyhodnotí všechny zprávy předložené provozovatelem a udělí provozovateli souhlas s uzavřením skládky.
   Pokud jde o 68 skládek odpadu, které jsou uvedeny v žalobě, Komise tvrdí, že Rumunsko jí neposkytlo údaje, na jejichž základě by mohla ověřit, zda kromě ukončení provozu těchto skládek byl postup uzavření skutečně finalizován v souladu s požadavky stanovenými směrnicí 1999/31/ES. Komise v tomto ohledu tvrdí, že se Rumunsko nemůže k odůvodnění nesplnění povinností, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice, dovolávat čistě vnitrostátních situací, jako např. insolvence provozovatelů, soudních sporů souvisejících s právem na vlastnictví, průběhu správních řízení nebo odpovědnosti místních orgánů.
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 16. července 2009.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 16. prosince 2013 ve věci E-7/13 – Creditinfo Lánstraust hf. v. Registers Iceland a islandský stát (Směrnice 2003/98/ES o opakovaném použití informací veřejného sektoru – zásady vybírání poplatků – transparentnost – pojem nákladů – požadavky samofinancování)

text:
               19.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/33

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 16. prosince 2013
   ve věci E-7/13
   Creditinfo Lánstraust hf. v. Registers Iceland a islandský stát
   (Směrnice 2003/98/ES o opakovaném použití informací veřejného sektoru – zásady vybírání poplatků – transparentnost – pojem nákladů – požadavky samofinancování)
   (2015/C 92/07)
   Ve věci E-7/13, Creditinfo Lánstraust hf. v. Registers Iceland a islandský stát – ŽÁDOST předložená Soudnímu dvoru okresním soudem v Reykavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora ohledně výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 16. prosince 2013 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Články 6 a 7 směrnice 2003/98/ES vyžadují, aby když se vybírají poplatky za opakované použití informací veřejného sektoru, došlo v okamžiku stanovování poplatku k předchozímu věcnému posouzení. Toto posouzení musí prokázat, že celkový příjem z těchto poplatků nepřesahuje náklady na shromažďování, vytváření, reprodukci a šíření dokumentů se započítáním přiměřené návratnosti investic. Pokud jsou faktory relevantní pro výpočet nejisté, musí se učinit přinejmenším odhad. Základ pro výpočet poplatků je však třeba poskytnout jen tehdy, je-li o to požádáno. To platí bez ohledu na to, zda je poplatek stanovován právními předpisy, příslušným subjektem veřejného sektoru, nebo jinými prostředky.

               2.

               Při určování nákladů podle článku 6 směrnice lze zohlednit náklady, jež vzniknou subjektu veřejného sektoru v souvislosti s prvotním shromážděním a vytvořením předmětných dokumentů. V takovém případě se musí vzít v úvahu také veškeré příjmy vzniklé v této spojitosti, jako jsou poplatky nebo daně, např. kolkovné, které uvedené náklady snižují nebo vyrovnávají.

               3.

               Při určování nákladů podle článku 6 směrnice je možné zohlednit požadavky na samofinancování subjektů veřejného sektoru. To platí tehdy, jsou-li vzaty v potaz pouze náklady spojené se zpracováním dokumentů nutným pro opětovné použití, jak je stanoveno v článku 6, a přiměřená návratnost investic.


title: Věc C-544/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 28. října 2016 – Marcandi Limited, působící pod názvem „Madbid“ v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 28. října 2016 – Marcandi Limited, působící pod názvem „Madbid“ v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-544/16)
   (2017/C 014/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Marcandi Limited, působící pod názvem „Madbid“

      Odpůrce: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

               1.

               Je při správném výkladu čl. 2 odst. 1 a článků 24, 62, 63, 65 a 73 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, a za takových okolností, jaké nastaly v původním řízení:

                           a)

                           vydání kreditů uživatelům ze strany Madbid za peněžní platbu:

                                       i.

                                       „předběžným plněním“ mimo rozsah působnosti čl. 2 odst. 1 v podobě identifikované Soudním dvorem v [jeho rozsudku ze dne 16. prosince 2010, MacDonald Resorts Ltd v. The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs, C-270/09, EU:C:2010:780], v bodech 23 až 42; nebo

                                       ii.

                                       poskytnutím služeb ze strany Madbid ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c), totiž udělením práva účasti v online aukcích;

                           b)

                           pokud je poskytnutí práva účasti v online aukci poskytnutím služeb ze strany Madbid, jde o poskytnutí služby uskutečněné „za protiplnění“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c), a to za úplatu (tj. peníze, které Madbid obdržela od uživatele výměnou za kredity);

                           c)

                           je odpověď na otázku (b) odlišná, pokud platba za kredity slouží také jako oprávnění uživatele k pořízení zboží za stejnou hodnotu v případě, že uživatel neuspěl v dražbě;

                           d)

                           pokud Madbid neposkytuje služby za protiplnění, když vydává kredity svým uživatelům za úplatu, poskytuje takové služby kdykoli jindy,

                     a jaké zásady mají být uplatněny při hledání odpovědi na tyto otázky?

               2.

               Co je při správném výkladu čl. 2 odst. 1, článků 14, 62, 63, 65, 73 a čl. 79 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, za takových okolností, jaké nastaly v původním řízení, protiplněním získaným Madbid za dodání zboží, které poskytuje uživatelům, pro účely čl. 2 odst. 1 písm. a) a článku 73? Zvláště, s ohledem na odpověď na otázku 1:

                           a)

                           je platba uživatele za kredity ve prospěch Madbid „zálohou“ na dodání zboží ve smyslu článku 65, takže DPH je „účtovatelná“ v okamžiku obdržení této platby, a platba přijatá Madbid od uživatele je protiplněním za dodání zboží;

                           b)

                           pokud uživatel kupuje zboží prostřednictvím funkcí Buy Now nebo Earned Discount, je hodnota kreditů, použitých při přihazování nabídek v aukcích a tam, kde je nabídka neúspěšná, což vede ke vzniku slevy Earned Discount nebo snížení ceny Buy Now:

                                       i.

                                       „slevou“ ve smyslu čl. 79 písm. b), takže protiplněním za dodání zboží od Madbid je platba skutečně uhrazená ve prospěch Madbid uživatelem v okamžiku nákupu zboží, nebo

                                       ii.

                                       částí protiplnění za dodání zboží, takže protiplnění za dodání zboží od Madbid zahrnuje jak platbu ve prospěch Madbid uživatelem v okamžiku koupě zboží, tak platbu uživatele za kredity použité při přihazování neúspěšných nabídek v aukcích;

                           c)

                           pokud uživatel využije své právo koupit zboží poté, co byl úspěšný v online aukci, je protiplněním za dodání tohoto zboží vítězná cena stanovená aukcí (plus poštovné a manipulační poplatky), nebo je součástí protiplnění za dodání tohoto zboží Madbid uživateli i hodnota kreditů, které vítěz použil k podávání nabídek v této aukci;

                     nebo jaké zásady mají být uplatněny při hledání odpovědi na tyto otázky?

               3.

               V případě, že dva členské státy posuzují transakci z hlediska DPH odlišně, do jaké míry by měly soudy jednoho z těchto členských států brát při výkladu příslušných ustanovení právních předpisů EU a vnitrostátního práva v úvahu, že je žádoucí se vyhnout:

                           a)

                           dvojímu zdanění plnění; a/nebo

                           b)

                           nezdanění plnění;

                     a jaký význam má v této otázce zásada daňové neutrality?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc T-303/06: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2006 – UniCredito Italiano v. OHIM – Union Investment Privatfonds (Uniweb)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/60

         Žaloba podaná dne 6. listopadu 2006 – UniCredito Italiano v. OHIM – Union Investment Privatfonds (Uniweb)
   (Věc T-303/06)
   (2006/C 326/130)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: UniCredito Italiano S.p.A (Janov, Itálie) (zástupci: G. Floridia a R. Floridia, Avvocati)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Union Investment Privatfonds GmbH
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2006 přijaté na společném jednání R 196/2005-2 a R 211/2005-2, které se týká námitkového řízení č. B490971, jehož předmětem je přihláška ochranné známky Společenství č. 2.236.164

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „UNIWEB“ (přihláška k zápisu č. 2.236.164) pro služby ve třídách 35, 36 a 42.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Union Investment Privatfonds GmbH, dříve Union Investment Gesellschaft GmbH.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německé slovní ochranné známky „UNIFONDS“ (č. 991.995) a „UNIRAK“ (č. 991.997) a obrazová ochranná známka „UNIZINS“ (č. 2.016.954) pro odlišení kapitálových investic, ve smyslu třídy 36.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce v části, v níž bylo uznáno, že existuje nebezpečí záměny, „pouze co se týče služeb posouzených jako podobné“.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí nesprávně použilo teorii o rozšířené ochraně tzv. sériových ochranných známek, formulovanou Soudem prvního stupně v rozsudku ze dne 23.2.2006 ve věci T-194/03 Bainbridge, neboť nejsou splněny dvě nezbytné podmínky: a) že společný prvek série dřívějších ochranných známek je odlišujícím, b) že dřívější ochranné známky jsou používané a vnímané relevantní veřejností jako příznačné pro velké množství výrobků nebo služeb.


title: Věc F-30/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2011 — de Fays v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Sociální zabezpečení — Pojištění pro případ pracovních úrazů a nemocí z povolání — Článek 73 služebního řádu — Zamítnutí uznání nemoci jako nemoci z povolání“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/43

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2011 — de Fays v. Komise
   (Věc F-30/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Pojištění pro případ pracovních úrazů a nemocí z povolání - Článek 73 služebního řádu - Zamítnutí uznání nemoci jako nemoci z povolání)
   2012/C 32/85
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe de Fays (Malèves-Sainte-Marie-Wastines, Belgie) (zástupci: N. Soldatos, poté N. Soldatos a C. Eyben, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci, ve spolupráci s J.-L. Fagnartem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo zamítnuto uznat nemoc žalobkyně jako nemoc z povolání.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba Philippa de Fayse se zamítá.

               2)

               Philippe de Fays ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010, s. 59.


title: Věc C-306/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Saarbrücken — Německo) — Spedition Welter GmbH v. Avanssur SA ( „Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrola povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění — Směrnice 2009/103/ES — Článek 21 odst. 5 — Škodní zástupce — Oprávnění převzít doručované soudní písemnosti — Vnitrostátní právní úprava podmiňující platnost tohoto doručení existencí výslovného zmocnění k převzetí takových písemností — Konformní výklad“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/32

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Saarbrücken — Německo) — Spedition Welter GmbH v. Avanssur SA
   (Věc C-306/12) (1)

   (Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrola povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění - Směrnice 2009/103/ES - Článek 21 odst. 5 - Škodní zástupce - Oprávnění převzít doručované soudní písemnosti - Vnitrostátní právní úprava podmiňující platnost tohoto doručení existencí výslovného zmocnění k převzetí takových písemností - Konformní výklad)
   2013/C 344/55
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Saarbrücken

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Spedition Welter GmbH

      Žalovaná: Avanssur SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Saarbrücken — Výklad čl. 21 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 263, s. 11) — Škodní zástupce — Doručení žaloby, kterou podal poškozený proti pojišťovně, škodnímu zástupci — Vnitrostátní právní úprava podmiňující platnost tohoto doručení výslovným udělením zmocnění k převzetí doručovaných písemností — Přímý účinek výše uvedeného ustanovení směrnice

      Výrok

               1)

               Článek 21 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění musí být vykládán v tom smyslu, že mezi dostatečné pravomoci, kterými musí být vybaven škodní zástupce, patří jeho oprávnění platně převzít soudní písemnosti nezbytné k zahájení řízení směřujícího k likvidaci pojistné události u příslušného soudu.

               2)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, kdy vnitrostátní právní úprava převzala ustanovení čl. 21 odst. 5 směrnice 2009/103 doslovně, je předkládající soud povinen vyložit vnitrostátní právo ve smyslu konformním s výkladem této směrnice ze strany Soudního dvora Evropské unie, s tím, že vezme v úvahu veškeré vnitrostátní právo a použije metody výkladu jím uznané.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc T-491/10: Žaloba podaná dne 15. října 2010 — SNCF v. OHIM — Infotrafic (infotrafic)

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/28

         Žaloba podaná dne 15. října 2010 — SNCF v. OHIM — Infotrafic (infotrafic)
   (Věc T-491/10)
   ()
   2011/C 13/54
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Société nationale des chemins de fer français (SNCF) (Paříž, Francie) (zástupce: H. Reynaud, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Infotrafic SA (Ermont, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               pozměnit rozhodnutí odvolacího senátu OHIM ze dne 6. srpna 2010 ve věci R 1268/2009-2 v bodech 16 až 23;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „infotrafic“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 38, 39 a 42 — ochranná známka Společenství č. 1 926 815

      Majitel ochranné známky Společenství: Infotrafic SA

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 52 a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož u složené ochranné známky Společenství, u níž bylo rozhodnuto, že jedna její součást postrádá rozlišovací způsobilost nebo že je tato způsobilost pochybná, se mělo posouzení každé jednotlivé části provést odděleně; porušení povinnosti uvést odůvodnění.


title: Věc T-529/12 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Bermejo Garde v. EHSV „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Oznámení o volném pracovním místě — Jmenování na místo ředitele — Zpětvzetí kandidatury navrhovatele — Jmenování jiného kandidáta — Návrhy na zrušení — Zrušení oznámení o volném pracovním místě, které bylo napadnuto pro nedostatek pravomoci autora aktu, v prvním stupni — Neexistence explicitní odpovědi na všechny důvody a argumenty účastníků řízení — Zásada řádné správy — Nepřípustnost návrhových žádání na zrušení rozhodnutí přijatých na základě napadeného oznámení o volném pracovním místě — Článek 91 odst. 2 služebního řádu — Návrh na náhradu škody — Právo na účinnou soudní ochranu — Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění — Věc, ve které soudní řízení dovoluje rozhodnout — Zamítnutí žaloby“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Bermejo Garde v. EHSV
   (Věc T-529/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o volném pracovním místě - Jmenování na místo ředitele - Zpětvzetí kandidatury navrhovatele - Jmenování jiného kandidáta - Návrhy na zrušení - Zrušení oznámení o volném pracovním místě, které bylo napadnuto pro nedostatek pravomoci autora aktu, v prvním stupni - Neexistence explicitní odpovědi na všechny důvody a argumenty účastníků řízení - Zásada řádné správy - Nepřípustnost návrhových žádání na zrušení rozhodnutí přijatých na základě napadeného oznámení o volném pracovním místě - Článek 91 odst. 2 služebního řádu - Návrh na náhradu škody - Právo na účinnou soudní ochranu - Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění - Věc, ve které soudní řízení dovoluje rozhodnout - Zamítnutí žaloby“)
   2014/C 421/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Moises Bermejo Garde (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: M. Lernhart, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 25. září 2012, Bermejo Garde v. EHSV (F-51/10), a směřující k částečnému zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 25. září 2012, Bermejo Garde v. EHSV (F-51/10), se zrušuje v rozsahu, v němž zamítl návrh navrhovatele na náhradu škody bez uvedení odůvodnění.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Návrh na náhradu škody uplatněný Moisesem Bermejo Gardem před Soudem pro veřejnou službu se zamítá.

               4)

               Moises Bermejo Garde ponese vlastní náklady tohoto řízení.

               5)

               Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) ponese vlastní náklady řízení před Soudem pro veřejnou službu i tohoto řízení a nahradí náklady řízení vynaložené M. Bermejou Gardem v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23. 2. 2013.


title: Věc T-89/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2016 Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns a Elisavet Papathanasiou proti rozsudku vydanému dne 15. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve spojených věcech F-101/14, F-102/14 a F-103/14, Clarke a další v. EUIPO

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2016 Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns a Elisavet Papathanasiou proti rozsudku vydanému dne 15. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve spojených věcech F-101/14, F-102/14 a F-103/14, Clarke a další v. EUIPO
   (Věc T-89/16 P)
   (2016/C 145/39)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nicole Clarke (Alicante, Španělsko), Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Španělsko) a Elisavet Papathanasiou (Alicante) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelky navrhují, aby Tribunál:

               —

               v plném rozsahu zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2015 ve spojených věcech F-101/14, F-102/14 a F-103/14,

               —

               rozhodl v souladu s návrhovými žádáními podanými žalobkyněmi v jednotlivých řízeních,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů celého řízení, tj. řízení před Soudem pro veřejnou službu EU, jakož i řízení o kasačním opravném prostředku před Tribunálem EU.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelky čtyři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného použití výpovědní doložky obsažené v pracovních smlouvách navrhovatelek, jakož i jednotlivých „protokolů o znovuzačlenění“ uzavřených mezi EUIPO a navrhovatelkami v rozsahu, v jakém dotčená výběrová řízení nepředstavují „další“ výběrová řízení ve smyslu výpovědní doložky.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného použití výpovědní doložky obsažené v pracovních smlouvách navrhovatelek potud, že se dotčená výběrová řízení netýkají zvláštní oblasti „průmyslového vlastnictví“ uvedené ve výpovědní doložce, a proto nemohou vést k použití výpovědní doložky.
               V rámci prvního a druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky namítají, že Soud pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) v napadeném rozsudku zkreslil znění, smysl a účel výpovědní doložky, jakož i její časový horizont a časovou použitelnost.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného použití čl. 8 odst. 1 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (dále jen „PŘOZ“)
               Navrhovatelky v této souvislosti uvádějí, že SVS v napadeném rozsudku neuznal, že „protokoly o znovuzačlenění“ podepsané navrhovatelkami a EUIPO vždy představovaly jakožto smluvní ujednání přinejmenším druhé prodloužení pracovních smluv navrhovatelek, které mělo podle čl. 8 odst. 1 PŘOZ za následek, že pracovní smlouvy navrhovatelek měly být považovány za smlouvy na dobu neurčitou.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného uplatnění povinnosti péče a zásady ochrany legitimního očekávání
               Na tomto místě je vytýkáno, že SVS nesprávně vycházel z data opětovného začlenění a nikoli z data podpisu výpovědní doložky pro posouzení otázky, zda EUIPO splnil svou povinnost péče nebo zda porušil zásadu ochrany legitimního očekávání, když výběrové řízení, které mělo rozhodnout o profesní budoucnosti navrhovatelek, provedl až po 9 letech od podpisu výpovědní doložky.


title: Věc C-419/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Povinnost navrácení)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-419/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Povinnost navrácení)
   (2008/C 79/07)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Righini, M. Konstantinidis, D. Triantafyllou a I. Chatzigiannis, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: A. Samoni-Rantou, P. Mylonopoulos, zmocněnci, V. Christianos a P. Anestis, dikigoroi)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí opatření pro dosažení souladu s rozhodnutím Komise K(2005) 2706 ze dne 14. září 2005 o navrácení podpor poskytnutých letecké společnosti Olympic Airlines
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách všechny předpisy nezbytné pro zrušení podpor prohlášených za protiprávní a neslučitelné se společným trhem rozhodnutím Komise ze dne 14. září 2005 o státních podporách poskytnutých Řecku ve prospěch Olympic Airways a Olympic Airlines, jakož i pro navrácení uvedených podpor jejich příjemci, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 tohoto rozhodnutí.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc C-546/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 22. října 2013 — Agenzia delle Dogane a Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane v. ADL American Dataline Srl

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 22. října 2013 — Agenzia delle Dogane a Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane v. ADL American Dataline Srl
   (Věc C-546/13)
   2013/C 377/15
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane

      Žalovaná: ADL American Dataline Srl

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 10 odst. 2 a článek 12 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 (1), jakož i zásada právní jistoty, vyvodit ze změn vložených do doplňkových poznámek ke kapitole 84 celního sazebníku, tvořících část II přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1549/06 ze dne 17. října 2006 (2) (jež vyloučilo reproduktory z položky 8471, pokud jsou předkládány samostatně od zařízení pro automatizované zpracování dat), takový výklad, že výrobky dovezené společností ADL s.r.o. […] mají specifickou funkci (reprodukce a zesilování zvuku) „jinou“ než je zpracování dat?

               2)

               Mají se výrobky dovezené společností ADL s.r.o. (3) […] jakožto „reproduktory“ prodávané samostatně od zařízení pro automatické zpracování dat, považovat za zařízení, která „vykonávající specifickou funkci, jinou než je zpracování dat“ — pokud se má za takovou považovat funkce reprodukce a zesilování zvuku —, anebo se nemohou považovat za jednotku zařízení vykonávající specifickou funkci, jinou než je zpracování dat, když s ohledem na jejich specifické technické vlastnosti (kromě připojení s USB kabelem; nutnost operativního systému MAC OS 9.) „nemají funkce, které by mohly vykonávat bez podpory takového zařízení, [tedy zařízení pro automatizované zpracování dat]“ (viz. rozsudky Soudního dvora ze dne 19. října 2000, Peacock, C-339/98, body 14 a 15 a ze dne 18. července 2007, Olicom, C-142/06, body 20, 29 a 30 –přestože odkazují na jiný druh zařízení — síťové karty a tzv. kombinované karty — zdá se, že v nich Soudní dvůr vyvodil, že nedostatek „jiných“ specifických funkcí vyplývá ze dvou skutečností, a to z výhradního fungování zařízení prostřednictvím počítače a způsobilosti obdržet a přenést na výstupu signály vysílané procesorem).

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1)

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17 října 2006, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 301, s. 1)

      (3)  Jedná se o „reproduktory vyrobené americkou společností Harman Multimedia určené k tomu, aby byly použity výhradně jako výstupní jednotky pro počítače značky „APPLE““.


title: Věc T-218/12: Žaloba podaná dne 22. května 2012 — Micrus Endovascular v. OHIM — Laboratorios Delta (DELTA)

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/26

         Žaloba podaná dne 22. května 2012 — Micrus Endovascular v. OHIM — Laboratorios Delta (DELTA)
   (Věc T-218/12)
   2012/C 217/55
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Micrus Endovascular LLC (Wilmington, Spojené státy) (zástupce: B. Brandreth, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Laboratorios Delta Lda (Queluz, Portugalsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. března 2012 ve věci R 244/2011-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem a v řízení před Tribunálem

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „DELTA“ pro výrobky zařazené do třídy 10 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 6655906

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní obrazová ochranná známka „DELTA PORTUGAL“ č. 131374, pro výrobky zařazené do třídy 5; portugalská obrazová ochranná známka „DELTA PORTUGAL“ č. 140578, pro výrobky zařazené do třídy 5; obchodní jméno „LABORATORIOS DELTA“ registrované pod č. 23113

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009


title: Spojené věci T-304/04 a T-316/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2006 – Itálie a Wam v. Komise ( Státní podpory — Půjčky za sníženou sazbu, jejichž cílem je umožnit usadit se v některých třetích zemích — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže — Odůvodnění )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2006 – Itálie a Wam v. Komise
   (Spojené věci T-304/04 a T-316/04) (1)

   („Státní podpory - Půjčky za sníženou sazbu, jejichž cílem je umožnit usadit se v některých třetích zemích - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže - Odůvodnění“)
   (2006/C 281/57)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: původně A. Cingolo, dále P. Gentili, advokáti) a Wam SpA (Cavezzo di Modena, Itálie) (zástupce: E. Giliani, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/177/ES ze dne 19. května 2004, týkajícího se státní podpory C 4/2003 (ex NN 102/2002) poskytnuté Itálií Wam SpA (Úř. věst. 2006, L 63, s. 11)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2006/177/ES ze dne 19. května 2004, týkající se státní podpory C 4/2003 (ex NN 102/2002) poskytnuté Itálií Wam SpA (Úř. věst. 2006, L 63, s. 11) se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloby zamítají.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené ve věci T-304/04 Italskou republikou a ve věci T-316/04 Wam, včetně nákladů řízení vztahujících se k řízení o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc C-487/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (Spojené království) dne 5. listopadu 2007 – L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie v. Bellure NV, Malaika Investments Ltd, jednající pod obchodním jménem Honey pot cosmetic & Perfumery Sales , Starion International Ltd

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (Spojené království) dne 5. listopadu 2007 – L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie v. Bellure NV, Malaika Investments Ltd, jednající pod obchodním jménem „Honey pot cosmetic & Perfumery Sales“, Starion International Ltd
   (Věc C-487/07)
   (2008/C 8/15)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal (Civil Division)
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie

      Žalované: Bellure NV, Malaika Investments Ltd, jednající pod obchodním jménem „Honey pot cosmetic & Perfumery Sales“, Starion International Ltd
   Předběžné otázky

               1)

               Užívá-li obchodník v reklamě na vlastní zboží nebo služby zapsanou ochrannou známku, jejímž majitelem je soutěžitel, pro účely srovnání vlastností (konkrétně vůně) zboží, které uvádí na trh, s vlastnostmi (konkrétně vůní) zboží uváděného na trh soutěžitelem pod touto ochrannou známkou, způsobem, který nevede k záměně nebo jinak neohrožuje základní funkci ochranné známky jakožto údaje o původu, spadá takové užívání do působnosti čl. 5 odst. 1 písm. a) nebo b) směrnice 89/104?

               2)

               Užívá-li obchodník při obchodování (konkrétně na srovnávacím seznamu) velmi známou zapsanou ochrannou známku pro účely uvedení vlastnosti vlastního výrobku (konkrétně jeho vůně) způsobem, který:

                           a)

                           nezpůsobuje žádné nebezpečí záměny; a

                           b)

                           nemá vliv na prodej výrobků, na něž se vztahuje velmi známá zapsaná ochranná známka; a

                           c)

                           neohrožuje základní funkci zapsané ochranné známky jakožto záruky původu a nepoškozuje dobré jméno této známky, buď pošpiněním jejího image nebo jeho zeslabením nebo jakýmkoliv jiným způsobem, a

                           d)

                           hraje významnou roli při propagaci výrobku obchodníka, spadá takové užívání do působnosti čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 89/104?

               3)

               Co znamená „protiprávně netěží z“ v kontextu čl. 3a písm. g) směrnice o klamavé reklamě (84/450), ve znění směrnice o srovnávací reklamě (97/55), a, konkrétně, těží obchodník protiprávně z dobré pověsti velmi známé ochranné známky, pokud na srovnávacím seznamu srovnává svůj výrobek s výrobkem, na něž se vztahuje velmi známá ochranná známka?

               4)

               Co znamená „nepředstavuje zboží nebo službu jako napodobeninu nebo reprodukci“ v kontextu čl. 3a písm. h) uvedené směrnice a, konkrétně, zahrnuje tento výraz případ, kdy bez toho, aby byla způsobena záměna nebo podvod, obchodník pouze pravdivě uvádí, že jeho výrobek má důležitou vlastnost (vůni) velmi známého výrobku, který je chráněn ochrannou známkou?

               5)

               Užívá-li obchodník označení, které je podobné zapsané ochranné známce, která má dobré jméno, a toto označení není podobné ochranné známce tak, aby došlo k záměně, takovým způsobem, že:

                           a)

                           základní funkce zapsané ochranné známky, tedy poskytnutí záruky původu, není narušena nebo ohrožena;

                           b)

                           nedochází k pošpinění nebo zastření zapsané ochranné známky nebo jejího dobrého jména nebo jakémukoli riziku s tímto spojeným;

                           c)

                           prodeje majitele ochranné známky nejsou narušeny; a

                           d)

                           majitel ochranné známky neztrácí prospěch z propagace, udržování nebo šíření své ochranné známky;

                           e)

                           ale obchodník získává užíváním svého označení obchodní výhodu z důvodu jeho podobnosti se zapsanou ochrannou známkou,

                     rovná se takové užívání „[protiprávnímu těžení]“ z dobrého jména zapsané ochranné známky ve smyslu čl. 5 odst. 2 směrnice o ochranných známkách?


title: Věc C-309/08: Žaloba podaná dne 11. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/7

         Žaloba podaná dne 11. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-309/08)
   (2008/C 247/12)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Nijenhuis a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že řádně neprovedla směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcové směrnice) (1), a zejména její čl. 3 odst. 2 a 3 týkající se požadavku nezávislosti vnitrostátního regulačního orgánu, jakož i nestranného a transparentního výkonu jeho pravomocí, do svého vnitrostátního právního řádu, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Polsko nezajistilo účinné oddělení regulačních funkcí od činností souvisejících s výkonem vlastnického práva nebo kontroly.
   Polský stát vlastní významné podíly v četných telekomunikačních podnicích. Zároveň je v Polsku vnitrostátní regulační orgán jmenován předsedou rady ministrů, jenž může tento orgán z vlastní vůle a bez udání důvodů kdykoli odvolat, a na němž jsou v plném rozsahu závislí i ministr financí a ministr infrastruktury.
   Jelikož neexistuje ani právní úprava stanovící délku období výkonu funkce vnitrostátního regulačního orgánu, ani taxativní výčet podmínek pro jeho odvolání, je tento orgán ve značné míře závislý na předsedovi rady ministrů a nezajišťuje, aby s těmi hospodářskými subjekty, v nichž stát vlastní podíly, bylo zacházeno stejně jako s ostatními hospodářskými subjekty.

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2005, s. 33–50; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.


title: Věc T-541/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2014 – Sasol a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh parafínových vosků — Trh parafínového gáče — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhů — Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže jejími dceřinými společnostmi a společným podnikem, který částečně vlastní — Rozhodující vliv vykonávaný mateřskou společností — Domněnka v případě vlastnictví 100 % kapitálu — Nástupnictví podniků — Přiměřenost — Rovné zacházení — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Přitěžující okolnosti — Vedoucí úloha — Maximální výše pokuty — Plná jurisdikce“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2014 – Sasol a další v. Komise
   (Věc T-541/08) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Trh parafínového gáče - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhů - Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže jejími dceřinými společnostmi a společným podnikem, který částečně vlastní - Rozhodující vliv vykonávaný mateřskou společností - Domněnka v případě vlastnictví 100 % kapitálu - Nástupnictví podniků - Přiměřenost - Rovné zacházení - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Přitěžující okolnosti - Vedoucí úloha - Maximální výše pokuty - Plná jurisdikce“)
   2014/C 292/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sasol (Rosebank, Jihoafrická republika); Sasol Holding in Germany GmbH (Hamburk, Německo); Sasol Wax International AG (Hamburk); a Sasol Wax GmbH (Hamburk) (zástupci: W. Bosch, U. Denzel a C. von Köckritz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F Castillo de la Torre a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s M. Grayem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky), jakož i podpůrně návrh na zrušení pokuty uložené žalobkyním nebo snížení její výše.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) se zrušuje v rozsahu, v němž Evropská komise v tomto rozhodnutí konstatovala, že se Sasol Holding in Germany GmbH a Sasol účastnily protiprávního jednání před 1. červencem 2002.

               2)

               Výše pokuty uložené společnosti Sasol Wax GmbH se snižuje na částku 14 9 9 82  197 eur, k jejímuž zaplacení jsou solidárně povinny na jedné straně Sasol Wax International AG ve výši 11 9 1 22  197 eur a na straně druhé Sasol a Sasol Holding in Germany ve výši 7 1 0 42  197 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených společnostmi Sasol, Sasol Holding in Germany, Sasol Wax International a Sasol Wax.

               5)

               Sasol, Sasol Holding in Germany, Sasol Wax International a Sasol Wax ponesou jednu třetinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009


title: Věc F-92/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Evraets v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Období pro povýšení 2006 — Způsobilost pracovat ve třetím jazyce )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/72

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Evraets v. Komise
   (Věc F-92/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Období pro povýšení 2006 - Způsobilost pracovat ve třetím jazyce“)
   (2009/C 44/125)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Pascal Evraets (Lambusart, Belgie) (zástupci: N. Lhoëst, poté N. Lhoëst a S. Fernández Menéndez, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Vedlejší účastník: Rada Evropské unie (zástupci: I. Šulce a M. Simm, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy AST4 v rámci období pro povýšení 2006 z důvodu, že neprokázal svou způsobilost pracovat ve třetím jazyce
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí o nepovýšení P. Evraetse za období pro povýšení 2006 se zrušuje.

               2)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení žalobce.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007, s. 44.


title: Věc T-90/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Secolux v. Komise „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Bezpečnostní kontroly — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zadání veřejné zakázky jinému uchazeči — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Secolux v. Komise
   (Věc T-90/14) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Bezpečnostní kontroly - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zadání veřejné zakázky jinému uchazeči - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2015/C 398/54)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Lucembursko) (zástupci: N. Prüm-Carré a E. Billot, advokáti)

      Žalovaná: Evorpská komise (zástupci: S. Delaude a S. Lejeune, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. prosince 2013, kterým byly odmítnuty nabídky podané žalobkyní v rámci zadávacího řízení na poskytování služeb týkajících se bezpečnostních kontrol, a návrh na náhradu škody, která byla v důsledku tohoto rozhodnutí údajně způsobena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc C-476/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Efeteio Athinon (Řecko) dne 21. listopadu 2006 – K. P. Marinopoulos – Anonimos Etairia Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proiondon v. Glaxosmithkline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Efeteio Athinon (Řecko) dne 21. listopadu 2006 – K. P. Marinopoulos – Anonimos Etairia Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proiondon v. Glaxosmithkline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon
   (Věc C-476/06)
   (2007/C 20/11)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Efeteio Athinon
   Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: K. P. Marinopoulos – Anonimos Etairia Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proiondon

      Odpůrkyně: Glaxosmithkline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje odmítnutí podniku zaujímajícího dominantní postavení uspokojit plně objednávky, které jsou mu zaslány velkoobchodníky s farmaceutickými výrobky, když toto odmítnutí vede k omezení vývozní činnosti těchto velkoobchodníků, a tím i k omezení škody způsobené paralelním obchodem, samo o sobě zneužití ve smyslu článku 82 ES? Je odpověď na tuto otázku ovlivněna skutečností, že paralelní obchod je pro velkoobchodníky velmi výnosný vzhledem k rozdílným cenám existujícím v rámci Evropské unie z důvodu státního zásahu, nebo jinak řečeno, skutečností, že trh s farmaceutickými výrobky nevykazuje podmínky čisté hospodářské soutěže, nýbrž se naopak vyznačuje zvýšeným stupněm státního zásahu? Platí konečně, že vnitrostátní soud je povinen použít pravidla Společenství týkající se hospodářské soutěže stejným způsobem na trhy, které fungují v rámci režimu hospodářské soutěže, a na trhy, na kterých je hospodářská soutěž narušena zásahem státu?

               2)

               Jak má být eventuální zneužití posuzováno, jestliže Soudní dvůr rozhodne, že omezení paralelního obchodu z výše uvedených důvodů nepředstavuje zneužití vždy, když je provedeno podnikem v dominantním postavení?

         Obzvláště:

               2.1

               Je vhodné použít kritérium procentního podílu, o který je překročena běžná národní spotřeba, nebo kritérium škody, kterou utrpí podnik v dominantním postavení ve vztahu ke svému celkovému obratu a celkovému zisku? V případě kladné odpovědi, jakým způsobem je třeba určit úroveň procentuálního překročení a výši škody – škody brané jako určitý procentní podíl z obratu a celkového zisku –, nad kterou dotčené jednání může být kvalifikováno jako zneužití?

               2.2

               Je třeba zaujmout přístup založený na zvážení zájmů a v kladném případě, jaké zájmy musí být takto zváženy?
               Konkrétněji:

                           a)

                           Má na odpověď vliv skutečnost, že pacient – konečný spotřebitel získá omezenou hospodářskou výhodu z paralelního obchodu?

                           b)

                           Je třeba vzít v úvahu zájmy orgánů sociálního zabezpečení na získání levnějších léků, a pokud ano, do jaké míry?

               2.3

               Jaká jiná kritéria a jaké jiné přístupy mohou být považovány v projednávaném případě za vhodné?


title: Věc C-244/04: Žaloba podaná dne 8. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/20

         Žaloba podaná dne 8. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-244/04)
   (2004/C 228/40)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 8. června 2004 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Geraldem Braunem a Enricem Traversou, členy právní služby Komise, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spolková republika Německo tím, že v rámci své praxe založené na vydávání oběžníků neustále nepřiměřeně omezuje vysílání pracovníků z třetích zemí při poskytování služby, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES;

               2.

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Pracovníci, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí a kteří mají být vysláni do Německa za účelem poskytnutí služby, potřebují „pracovní vízum“, které je uděleno pouze tehdy, pokud byl pracovník před vysláním zaměstnán alespoň po dobu jednoho roku u vysílajícího podniku.
   Jak tato německá praxe založená na vnitřním administrativním pokynu spočívající v požadavku předchozího pracovního víza, tak tohoto udělení pracovního víza pouze „kmenovým pracovníkům“, představuje dle názoru Komise neoprávněné a nepřiměřené omezení volného pohybu služeb.


title: Věc C-229/05 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. ledna 2007 – Osman Ocalan, jménem Kurdistan Workers' Party (PKK), Serif Vanly, jménem Kurdistan National Congress (KNK) v. Rada Evropské unie, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu — Žaloba na neplatnost — Přípustnost)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. ledna 2007 – Osman Ocalan, jménem Kurdistan Workers' Party (PKK), Serif Vanly, jménem Kurdistan National Congress (KNK) v. Rada Evropské unie, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství
   (Věc C-229/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu - Žaloba na neplatnost - Přípustnost)
   (2007/C 56/08)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Osman Ocalan, jménem Kurdistan Workers' Party (PKK), Serif Vanly, jménem Kurdistan National Congress (KNK) (zástupci: M. Muller, QC, E. Grieves a P. Moser, Barristers, J.G. Peirce, Solicitor)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan a M. Bishop, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupkyně: R. Caudwell, zmocněnkyně), Komise Evropských společenství
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 15. února 2005, PKK a KNK v. Rada, T-229/02, kterým Soud odmítl jako nepřípustnou žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Rady 2002/334/ES ze dne 2. května 2002, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu a kterým se ruší rozhodnutí 2001/927/ES (Úř. věst. L 116, s. 33) – Právní subjektivita a aktivní legitimace
   Výrok

               1)

               Usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 15. února 2005, PKK a KNK v. Rada (T-229/02) se zrušuje v rozsahu, v němž odmítá žalobu Osmana Ocalana jménem Kurdistan Workers' Party (PKK).

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Serifu Vanlyovi, jménem Kurdistan National Congress (KNK), se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku jím podaném.

               4)

               Žaloba Osmana Ocalana jménem PKK se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje proti rozhodnutí Rady 2002/334/ES ze dne 2. května 2002, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu a kterým se ruší rozhodnutí 2001/927/ES.

               5)

               Žaloba Osmana Ocalana jménem PKK je přípustná v rozsahu, v němž směřuje proti rozhodnutí Rady 2002/460/ES ze dne 17. června 2002, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu a kterým se ruší rozhodnutí 2002/334/ES. Věc se vrací Soudu prvního stupně Evropských společenství k rozhodnutí ve věci samé.

               6)

               O nákladech řízení Osmana Ocalana jménem PKK bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc C-494/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 15. června 2012 — Otis Luxembourg Sàrl, dříve General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV, Otis Elevator Company v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh instalace a údržby výtahů a eskalátorů — Pokuty — Mateřská společnost a dceřiné společnosti — Přičitatelnost protiprávního jednání“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/21

         Usnesení Soudního dvora ze dne 15. června 2012 — Otis Luxembourg Sàrl, dříve General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV, Otis Elevator Company v. Evropská komise
   (Věc C-494/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh instalace a údržby výtahů a eskalátorů - Pokuty - Mateřská společnost a dceřiné společnosti - Přičitatelnost protiprávního jednání)
   2012/C 366/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Otis Luxembourg Sàrl, dříve General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV, Otis Elevator Company (zástupci: A. Winckler a D. Gerard, advokáti, J. Temple Lang a C. Cook, solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, R. Sauer a J. Bourke, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 13. července 2011 — General Technic-Otis a další v. Komise (spojené věci T-141/07, T-142/07, T-145/07 a T-146/07), kterým Tribunál zamítl žalobu znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 512 final ze dne 21. února 2007 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators), které se týká kartelové dohody na trhu instalace a údržby výtahů a eskalátorů v Belgii, Německu, Lucembursku a Nizozemsku, jež se týká manipulování s nabídkovými řízeními, rozdělení trhů, stanovení cen, přidělování projektů a smluv, které s nimi souvisí, a výměny informací, a podpůrně na zrušení nebo snížení pokuty uložené navrhovatelce — Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže, kterých se dopustily její dceřiné společnosti.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zmítá.

               2)

               Společnostem Otis Luxembourg Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV a Otis Elevator Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-237/14: Žaloba podaná dne 17. dubna 2014 – Steinbeis Papier v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/16

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2014 – Steinbeis Papier v. Komise
   (Věc T-237/14)
   2014/C 223/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Steinbeis Papier GmbH (Glückstadt, Německo) (zástupci: H. Janssen a G. Engel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť příplatek EEG stanovený zákonem o upřednostnění elektřiny z obnovitelných zdrojů a zvláštní kompenzační úprava nepředstavovaly poskytnutí státních nebo státem kontrolovaných prostředků. Všechny skutečnosti relevantní pro kvalifikaci těchto opatření byly zjištěny v přípravném řízení mezi Komisí a Spolkovou republikou Německo. Neexistovaly již žádné pochybnosti, které by musela Komise konstatovat v řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty

                           —

                           Žalobkyně v rámci tohoto žalobního důvodu tvrdí, že Komise porušila čl. 108 odst. 1 SFEU a zásadu právní jistoty tím, že uplatnila řízení týkající se nových režimů podpory podle čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 namísto řízení týkajícího se existujících režimů podpory podle článku 17 a násl. nařízení č. 659/1999 pro účely přezkumu svého předběžného posouzení příplatku EEG jako podpory. Žalobkyně v této souvislosti především tvrdí, že Komise rozhodnutím ze dne 22. května 2002 nekvalifikovala příplatek EEG 2000 jako podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť k žádnému transferu státních prostředků nedošlo. Změny z příplatku EEG 2000 na příplatek EEG 2012 nejsou ve srovnání s rozhodnutím Komise ze dne 22. května 2002 podstatné. Komise tudíž mohla změnu svého právního názoru namítat, aniž by tak zatížila žalobkyni, v řízení podle čl. 108 odst. 1 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 41 Listiny základních práv a zásady být vyslechnut

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaná vydala napadené rozhodnutí, aniž by žalobkyni předtím poskytla možnost se vyjádřit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 02/01


title: Věc T-583/10: Usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2012 — Deutsche Telekom v. OHIM — TeliaSonera Denmark (odstín purpurové)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2012 — Deutsche Telekom v. OHIM — TeliaSonera Denmark (odstín purpurové)
   (Věc T-583/10) (1)

   2012/C 355/78
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


title: Věc C-430/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 5. srpna 2015 – Secretary of State for Work and Pensions v. Tolley (zesnulá, zastoupená svým osobním zástupcem)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 5. srpna 2015 – Secretary of State for Work and Pensions v. Tolley (zesnulá, zastoupená svým osobním zástupcem)
   (Věc C-430/15)
   (2015/C 320/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Secretary of State for Work and Pensions

      Odpůrce: Tolley (zesnulá, zastoupená svým osobním zástupcem)

      Předběžné otázky

               1)

               Je složka „péče“ příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené, který je poskytován ve Spojeném království, správně kvalifikována pro účely nařízení č. 1408/71 (1) jako dávka v invaliditě, a nikoliv jako peněžitá dávka v nemoci?

               2)

                           i)

                           Přestane osoba, jejíž nárok na příspěvek na živobytí pro zdravotně postižené, který je poskytován ve Spojeném království, zanikl na základě vnitrostátního práva, neboť přemístila své bydliště do jiného členského státu a před tímto přemístěním ukončila veškerou pracovní činnost, avšak je i nadále na stáří pojištěna v rámci systému sociálního zabezpečení ve Spojeném království, podléhat právním předpisům Spojeného království pro účely čl. 13 odst. 2 písm. f) nařízení 1408/71?

                           ii)

                           Podléhá tato osoba v každém případě i nadále právním předpisům Spojeného království, a to s ohledem na bod 19 písm. c) ustanovení týkajících se Spojeného království v příloze VI nařízení?

                           iii)

                           Přestala-li podléhat právním předpisům Spojeného království ve smyslu čl. 13 odst. 2 písm. f), má Spojené království na základě bodu 20 přílohy VI povinnost či pouhou možnost uplatňovat vůči této osobě ustanovení kapitoly 1 hlavy III nařízení?

               3)

                           i)

                           Použije se široká definice zaměstnané osoby uvedená v [rozsudku Dodl a Oberhollenzer (C-543/03)] pro účely článků 19 až 22 nařízení v případě, kdy osoba před tím, než se přestěhovala do jiného členského státu, ukončila veškerou pracovní činnost, a to bez ohledu na rozlišení, jež je v kapitole I hlavy III činěno mezi osobami zaměstnanými nebo samostatně výdělečně činnými, na straně jedné, a osobami nezaměstnanými, na straně druhé?

                           ii)

                           Pokud se tato definice použije, je tato osoba oprávněna přenést tuto dávku do zahraničí na základě článku 19 nebo článku 22? Má čl. 22 odst. 1 písm. b) ten účinek, že zabraňuje tomu, aby v souvislosti s přemístěním bydliště do jiného členského státu zanikl nárok navrhovatelky na složku „péče“ DLA na základě podmínky bydliště stanovené vnitrostátními právními předpisy?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Věc T-454/08: Žaloba podaná dne 6. října 2008 – Grand Hotel Abi d'Oru v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/59

         Žaloba podaná dne 6. října 2008 – Grand Hotel Abi d'Oru v. Komise
   (Věc T-454/08)
   (2008/C 301/98)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Grand Hotel Abi d'Oru SpA (Olbia, Itálie) (zástupci: D. Dodaro a S. Cianciullo, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí v rozsahu, v němž:

                           a.

                           tvrdí, že „státní podpory poskytnuté na základě regionálního zákona č. 9 z roku 1998, který byl Itálií protiprávně proveden usnesením č. 33/6 a prvním oznámením, jsou neslučitelné se společným trhem, pokud příjemce podpory nepodal žádost o podporu na základě tohoto režimu před provedením prací týkajících se počátečního investičního projektu“ (článek 1 rozhodnutí);

                           b.

                           nařizuje, aby „Italská republika zajistila u příjemců navrácení neslučitelných podpor poskytnutých na základě režimu uvedeného v článku 1“ (čl. 2 odst. 1 rozhodnutí);

                           c.

                           stanoví, že „Italská republika zrušuje veškeré platby uskutečněné při provádění podpory na základě režimu uvedeného v článku 1 ode dne přijetí tohoto rozhodnutí“ (čl. 2 odst. 4 rozhodnutí);

               —

               žalobkyně rovněž požaduje, aby byla Komisi uložena náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí napadené v této věci je totéž jako ve věcech T-394/08, Region Sardinie v. Komise, T-408/08, S. F. Turistico Immobiliare v. Komise, a T-436/08, Studio Vacanze v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s těmi, které byly uplatněny v těchto věcech.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. června 2004 ve věci T- 123/03, Pfizer Ltd proti Komisi Evropských společenství (Humánní léčivé přípravky — Zahájení, podle článku 30 směrnice 2001/83/ES, postupu podle článku 32 této směrnice — Žaloba na neplatnost — Akt, který může být předmětem žaloby — Přípravný akt — Nepřípustnost)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/42

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 2. června 2004
   ve věci T- 123/03, Pfizer Ltd proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Humánní léčivé přípravky - Zahájení, podle článku 30 směrnice 2001/83/ES, postupu podle článku 32 této směrnice - Žaloba na neplatnost - Akt, který může být předmětem žaloby - Přípravný akt - Nepřípustnost)
   (2004/C 228/95)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-123/03, Pfizer Ltd, se sídlem v Sandwich, Kent (Spojené království), zastoupená D. Andersonem,QC, K. Baconem, barrister, I. Dodds-Smithem a T. Foxem, solicitors, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: H. Stvovlbaek a X. Lewis, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Komise ze dne 6. ledna 2003 o zahájení, podle článku 30 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67), postupu o předložení záležitosti Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků (EMEA) ve věci Lopid, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 2. června 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 19.7.2003.


title: Věc T-293/06: Žaloba podaná dne 19. října 2006 – NBC Fourth Realty v. OHIM – Regalado Pareja a Pedrol (PK MAX)

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/23

         Žaloba podaná dne 19. října 2006 – NBC Fourth Realty v. OHIM – Regalado Pareja a Pedrol (PK MAX)
   (Věc T-293/06)
   (2006/C 310/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: NBC Fourth Realty Corp. (Las Vegas, USA) (zástupci: A. Woodgate, A. Smith, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Miguel Isaias Regalado Pareja a Bibiana Pedrol, působící pod obchodní firmou Rosell (Alicante, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 5. července 2006 ve věci R 397/2005-1;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů tohoto řízení a také řízení před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Miguel Isaias Regalado Pareja a Bibiana Pedrol, působící pod obchodní firmou Rosell.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství PK MAX, tmavě modré barvy pro výrobky a služby ve třídách 3, 25 a 28 ve věci R 397/2005-1.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranné známky T.K. MAXX pro výrobky a služby ve třídě 35, slovní ochranná známka Společenství T.K. MAX pro výrobky a služby ve třídách 3, 14, 18, 25, 28 a 35 jakož i starší nezapsané národní slovní ochranné známky stejného označení používané v obchodním styku v Irsku, Spojeném království a Nizozemsku.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám v celém rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a předání věci námitkovému oddělení pro zbývající důvody námitek.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94.
   Žalobkyně uvádí, že se odvolací senát dopustil nesprávného právního posouzení tím, že došel k závěru, že neexistuje nebezpečí záměny mezi starší a napadenou ochrannou známkou. Žalobkyně zejména tvrdí, že odvolací senát nesprávně vyložil pojem „spotřebitel“ chráněných služeb, když se zjevně dopustil nesprávného posouzení vzhledových, fonetických a pojmových podobností mezi dotyčnými ochrannými známkami. Odvolací senát navíc údajně nesprávně posoudil rozsah ochrany, kterou požívá starší ochranná známka z důvodu svého dobrého jména nebo rozlišitelnosti, která jí je vlastní. Konečně žalobkyně tvrdí, že odvolací senát nesprávně zařadil další požadavky pod ustanovení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94.


title: Věc C-22/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 27. října 2010 — REWE-Zentral AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Clina — Starší slovní ochranná známka Společenství CLINAIR — Zamítnutí zápisu — Relativní důvod pro zamítnutí — Posouzení nebezpečí záměny — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b)“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/15

         Usnesení Soudního dvora ze dne 27. října 2010 — REWE-Zentral AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG
   (Věc C-22/10 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Clina - Starší slovní ochranná známka Společenství CLINAIR - Zamítnutí zápisu - Relativní důvod pro zamítnutí - Posouzení nebezpečí záměny - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b)“)
   2011/C 63/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: REWE-Zentral AG (zástupci: M. Kinkeldey a A. Bognár, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec), Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (zástupce: N Lützenrath, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 11. listopadu 2009 (šestý senát) ve věci T-150/08, REWE-Zentral AG v. OHIM, kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. února 2008 zamítajícímu zápis slovního označení CLINA jakožto ochranné známky Společenství pro některé výrobky spadající do tříd 3 a 21, na základě vyhovění námitkám majitelky starší slovní ochranné známky Společenství „CLINAIR“ — Nebezpečí záměny mezi dvěma ochrannými známkami — Neprovedení celkového posouzení relevantních okolností v rámci přezkumu nebezpečí záměny — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti REWE-Zentral AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-374/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 14. září 2006 – BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH v. Hauptzollamt Bielefeld

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 14. září 2006 – BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH v. Hauptzollamt Bielefeld
   (Věc C-374/06)
   (2006/C 326/49)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Düsseldorft
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Bielefeld
   Předběžná otázka
   Je třeba vykládat směrnici Rady 92/12/EHS (1) ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani v tom smyslu, že členský stát, který vybral spotřební daň z tabákových výrobků vydáním daňových značení, je povinen nabyvateli uvedených daňových značení vrátit částku zaplacenou za tato daňová značení, pokud tabákové výrobky opatřené těmito daňovými značeními jsou v jiném členském státě protiprávně vyjmuty z režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně s následkem, že tento členský stát vybere spotřební daň z tabákových výrobků od tam usazeného hospodářského subjektu, který odeslal tabákové výrobky v rámci režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně uvnitř Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 76, s. 1.


title: Věc C-317/12: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt — Švédsko) — trestní řízení proti Danielu Lundbergovi ( „Silniční doprava — Nařízení (ES) č. 561/2006 — Povinnost užívat tachograf — Výjimky pro neobchodní přepravu zboží — Pojem — Přeprava zboží uskutečňovaná soukromou osobou v rámci její činnosti amatérského jezdce na automobilových soutěžích rallye provozované ve volném čase, která je zčásti financována příspěvky třetích osob“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/33

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt — Švédsko) — trestní řízení proti Danielu Lundbergovi
   (Věc C-317/12) (1)

   (Silniční doprava - Nařízení (ES) č. 561/2006 - Povinnost užívat tachograf - Výjimky pro neobchodní přepravu zboží - Pojem - Přeprava zboží uskutečňovaná soukromou osobou v rámci její činnosti amatérského jezdce na automobilových soutěžích rallye provozované ve volném čase, která je zčásti financována příspěvky třetích osob)
   2013/C 344/56
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Svea hovrätt

      Účastník původního trestního řízení

   Daniel Lundberg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Svea Hovrätt — Výklad čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, s. 8) a čl. 3 písm. h) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, s. 1) — Výjimka z povinnosti zabudovat a užívat tachograf ve vozidlech, jejichž maximální přípustná hmotnost nepřesahuje 7,5 tuny — Neobchodní přeprava zboží — Přeprava zboží uskutečněná soukromou osobou v rámci své činnosti amatérského závodníka na automobilových rallye soutěžích prováděné ve volné čase, která je částečně financována sponzory, kterými jsou soukromé osoby nebo podniky

      Výrok

   Pojem „neobchodní přeprava zboží“ uvedený v čl. 3 písm. h) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85, musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje přepravu zboží uskutečňovanou jednotlivcem na vlastní účet a výlučně v rámci činnosti prováděné ve volném čase, pokud je tato činnost zčásti financována příspěvky třetích osob a za takovou přepravu není vyplácena žádná odměna.

      (1)  Úř. věst. C 258, ze dne 25.8.2012.


title: Věc C-466/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 10. října 2014 – Dieter Wedzel, Karin Wedzel v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 10. října 2014 – Dieter Wedzel, Karin Wedzel v. Condor Flugdienst GmbH
      (Věc C-466/14)
      (2015/C 073/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Rüsselsheim

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Dieter Wedzel, Karin Wedzel

         Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH
      Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 9. prosince 2014 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc T-782/16: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – Timberland Europe v. Komise

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/48

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – Timberland Europe v. Komise
   (Věc T-782/16)
   (2017/C 014/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Timberland Europe BV (Enschede, Nizozemsko) (zástupce: E. Vermulst, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1395 ze dne 18. srpna 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. a Win Profile Industries Ltd o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 225, s. 52);

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 245, s. 16);

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1731 ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi General Footwear Ltd (Čína), Diamond Vietnam Co Ltd a Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 262, s. 4); a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise vůbec neměla pravomoc přijmout napadená nařízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že v rozporu s článkem 296 SFEU Komise neuvedla přesný právní základ pro přijetí napadených nařízení a porušila právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu žalobkyně.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že opětovné zahájení ukončeného řízení týkajícího se obuvi a uložení promlčeného antidumpingového cla se zpětnou účinností dodavatelům žalobkyně i) nemá právní základ, je založené na zjevně nesprávném posouzení článku 266 SFEU a základního nařízení, přičemž toto nařízení porušuje, ii) je neslučitelné se zásadou ochrany legitimního očekávání, zásadou právní jistoty a zásadou zákazu zpětné účinnosti; a iii) je neslučitelné s článkem 266 SFEU, porušilo čl. 5 odst. 4 a je založeno na zneužití pravomoci Komisí.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že uložení cla se zpětnou účinností třemi napadenými nařízeními je vůči žalobkyni diskriminační.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že způsob posouzení žádostí o zacházení v tržním hospodářství a individuálního zacházení, které podali dodavatelé žalobkyně, byl diskriminační a založený na zneužití pravomoci Komisí.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  16. února 2006  ve věci C-215/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret): Marius Pedersen A/S proti Miljøstyrelsen (Odpady — Přeprava odpadů — Odpady určené k využití — Pojem  oznamovatel  — Povinnosti oznamovatele)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 16. února 2006
   ve věci C-215/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret): Marius Pedersen A/S proti Miljøstyrelsen (1)

   (Odpady - Přeprava odpadů - Odpady určené k využití - Pojem „oznamovatel“ - Povinnosti oznamovatele)
   (2006/C 86/10)
   Jednací jazyk: dánština
   Ve věci C-215/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Østre Landsret (Dánsko) ze dne 14. května 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 21. května 2004, v řízení Marius Pedersen A/S proti Miljøstyrelsen, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Schiemann (zpravodaj), N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues a E. Levits, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 16. února 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Slovní spojení „tam, kde to není možné“ uvedené v čl. 2 písm. g) bod ii) nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993, o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole, musí být vykládáno v tom smyslu, že pouhá skutečnost, že osoba je oprávněnou osobou, která odpad sbírá, jí nepropůjčuje postavení oznamovatele přepravy odpadů k jejich využití. Nicméně okolnosti, že původce odpadů není znám nebo že existuje tolik původců a podíl každého z nich je tak malý, že by bylo nepřiměřené žádat po každém z nich oznámení přepravy odpadů, mohou odůvodnit, že oprávněná osoba, která sbírá odpad, bude považována za oznamovatele přepravy odpadů k jejich využití.

               2)

               Příslušný orgán pro odesílání má, podle čl. 7 odst. 2 a čl. 7 odst. 4 písm. a) první odrážky nařízení č. 259/93, právo vznést námitky proti přepravě odpadů, pokud neexistují informace o podmínkách zpracování těchto odpadů v přijímajícím státě. Naopak není možné od oznamovatele vyžadovat, aby prokázal, že využití v přijímajícím státě bude stejné jako využití stanovené právní úpravou odesílajícího státu.

               3)

               Článek 6 odst. 5 první odrážka nařízení č. 259/93 musí být vykládán v tom smyslu, že požadavek informovat o složení odpadů není splněn, pokud oznamovatel uvede jednu kategorii odpadů pod názvem „elektronické odpady“.

               4)

               Lhůta uvedená v čl. 7 odst. 2 nařízení č. 259/93 začíná běžet od odeslání potvrzení o přijetí oznámení příslušnými orgány přijímajícího státu, bez ohledu na to, že se příslušné orgány odesílajícího státu domnívají, že neobdržely veškeré informace předepsané čl. 6 odst. 5 tohoto nařízení. Překročení této lhůty má za účinek, že příslušné orgány již nemohou vznést námitky proti přepravě nebo požádat oznamovatele o doplňující informace.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc C-632/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Belgie) dne 7. prosince 2016 – Dyson Ltd a Dyson BV v. BSH Home Appliances NV

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Belgie) dne 7. prosince 2016 – Dyson Ltd a Dyson BV v. BSH Home Appliances NV
   (Věc C-632/16)
   (2017/C 078/14)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van koophandel te Antwerpen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Dyson Ltd a Dyson BV

      Žalovaná: BSH Home Appliances NV

      Předběžné otázky

               1)

               Lze striktní dodržování nařízení o vysavačích (1) (bez doplnění štítku definovaného v jeho příloze II informacemi o podmínkách zkoušek, na jejichž základě došlo k zařazení do třídy energetické účinnosti podle přílohy I) považovat za klamavé opomenutí ve smyslu článku 7 směrnice o nekalých obchodních praktikách (2)?

               2)

               Vylučuje nařízení o vysavačích doplňování štítku dalšími symboly uvádějícími tytéž informace?

      (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích vysavačů (Úř. věst. 2013, L 192, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. 2005, L 149, s. 22).


title: Věc T-59/08: Žaloba podaná dne 7. února 2008 – Nute Partecipazioni a La Perla v. OHIM – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/39

         Žaloba podaná dne 7. února 2008 – Nute Partecipazioni a La Perla v. OHIM – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC)
   (Věc T-59/08)
   (2008/C 92/78)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nute Partecipazioni SpA (Bologna, Itálie) a La Perla Srl (Bologna, Itálie) (zástupci: R. Morresi a A. Dal Ferro, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Worldgem Brands Srl (Olmo di Creazzo, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit a změnit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2007 z důvodu nesprávného použití čl. 8 odst. 5, jakož i z důvodu porušení čl. 63 odst. 6 a článků 73 a 74 nařízení o ochranné známce Společenství;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2007 z důvodu nesprávného použití čl. 8 odst. 5, jakož i z důvodu porušení čl. 63 odst. 6 a článků 73 a 74 nařízení o ochranné známce Společenství;

               —

               ještě podpůrněji zrušit nebo změnit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2007 z důvodu nesprávného použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství, jakož i z důvodu porušení čl. 63 odst. 6 a článků 73 a 74 nařízení o ochranné známce Společenství;

               —

               v každém případě uložit OHIM a Worldgem Brands Srl společně a nerozdílně náhradu nákladů celého řízení, včetně nákladů týkajících se řízení před druhým odvolacím senátem OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka Společenství „NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC“ (přihláška k zápisu č. 713 446) pro výrobky ve třídě 14. Tato ochranná známka již byla předmětem prvního návrhu na prohlášení neplatnosti. Rozhodnutí prvního odvolacího senátu o zamítnutí tohoto prvního návrhu bylo zrušeno rozsudkem Soudu ve věci T-137/05, La Perla v. OHIM – Worldgem Brands (1).

      Majitel ochranné známky Společenství: WORLDGEM BRANDS Srl.

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Ochranná známka účastnic řízení navrhujících prohlášení neplatnosti: Různé proslulé italské obrazové ochranné známky „PERLA“ pro výrobky ve třídách 3, 9, 14, 16, 18, 24, 25 a 35.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Vyhovění návrhu a prohlášení neplatnosti zápisu předmětné ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a částečné vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení práva a nesprávný výklad a použití článků 63, 73 a 74 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství. Podpůrně porušení práva a nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.

      (1)  Dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí.


title: Věc T-439/05: Žaloba podaná dne  13. prosince 2005  – Royal Bank of Scotland v. OHIM

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/22

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2005 – Royal Bank of Scotland v. OHIM
   (Věc T-439/05)
   (2006/C 74/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Royal Bank of Scotland Group plc (Edinburgh, Velká Británie) (zástupce: J. Hull, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Lombard Risk Systems Limited a Lombard Risk Consultants Limited (Londýn, Velká Británie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 21. července 2005 (věc R 370/2004-4), týkajícího se námitkového řízení č. B 370959, které bylo doručeno 13. října 2005, a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „LOMBARD DIRECT“ pro služby ve třídách 35, 36 a 42 – přihláška č. 1 523 992

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Lombard Risk Systems Limited a Lombard Risk Consultants Limited

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranné známky Společenství a národní slovní ochranné známky „LOMBARD RISK“ a „LOMBARD GROUP OF COMPANIES“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 36 a 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám, pokud jde o část sporných služeb

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát použil nesprávné právní posouzení při zjišťování, zda existuje pravděpodobnost záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami, když měl za to, že je „myslitelné“, že by nastala záměna a že možnost záměny „nemůže být vyloučena“. Podle žalobkyně odvolací senát tímto obrátil důkazní břemeno, jelikož požadoval, aby žalobkyně dokázala, že neexistuje nebezpeční záměny. Dále odvolací senát své rozhodnutí řádné neodůvodnil v rozporu s článkem 73 nařízení.