title: Věc T-150/04: Žaloba podaná dne 23. dubna 2004 Mülhens GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/25

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2004 Mülhens GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-150/04)
   (2004/C 239/55)
   Jednací jazyk bude určen podle čl. 131 odst. 2 jednacího řádu – jazyk, v němž byla žaloba podána: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. dubna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Mülhens GmbH & Co. KG, se sídlem v Kolíně nad Rýnem (Německo), zastoupenou T. Schulte-Beckhausenem, advokátem.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Minoronzoni S.r.l. se sídlem v Ponte San Pietro (Bergamo), (Itálie).
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu žalovaného ze dne 18. února 2004 ve věci R 949/2001-1,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Minoronzoni S.r.l.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová známka „TOSCA BLU“ pro zboží třídy 18 a 25 (mj. tašky, kabelky, kufříky, dámské, pánské a dětské oblečení všech typů) – přihláška č. 1 008 291

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Německá slovní ochranná známka „TOSCA“ pro výrobky parfumerie (mj. „Parfum“, „Eau de toilette“ a „Eau de Parfum pour femmes“)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání žalobkyně

               Dovolávané žalobní důvody:

                           —

                           námitky založené na obecné známosti ochranné známky „TOSCA“ jsou odůvodněny čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94;

                           —

                           sporné známky jsou zaměnitelné;

                           —

                           sporné zboží vykazuje určitou podobnost;

                           —

                           existuje nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94;

                           —

                           námitkám může být vyhověno také na základě čl. 8 odst. 5 nařízení 40/94.


title: Věc C-65/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-65/06) (1)

   (2006/C 331/46)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc T-375/04: Žaloba podaná dne 17. září 2004 Grandits GmbH a pěti dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/45

         Žaloba podaná dne 17. září 2004 Grandits GmbH a pěti dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-375/04)
   (2004/C 300/89)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. září 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společnostmi Grandits GmbH, Kirschlag (Rakousko), Scheucher-Fleisch GmbH, Ungerdorf (Rakousko), Tauernfleisch Vertriebs GmbH, Flattach, (Rakousko), Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Glanegg (Rakousko), Wech-Geflügel GmbH, St. Andrä (Rakousko) a Johannem Zsifkovicsem, Vídeň (Rakousko), zastoupenými J. Hoferem a T. Humerem, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 30.06.2004 (K(2004) 2037 fin), které se týká státní podpory NN 34A 2000/Rakousko „Programy kvality a bioznačka AMA a značka kvality AMA“;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci předně vytýkají porušení procesních předpisů. Komise nakládala s opatřeními, která jsou předmětem napadeného rozhodnutí, jako s oznámenými podporami, přestože k oznámení ze strany Rakouska vůbec nedošlo. Komise porušila čl. 4 odst. 4 nařízení 659/1999, neboť nedisponuje uvážením, a měla tedy zahájit formální vyšetřovací řízení. Komise porušila povinnost k odůvodnění, protože nepřezkoumala pečlivě a nestranně všechna právní a věcná hlediska, se kterými ji stěžovatelé obeznámily. Doba řízení 52 měsíců není v rámci předběžného přezkoumání přiměřená a představuje porušení obecné zásady přiměřené doby řízení.
   Žalobci vytýkají dále porušení čl. 87 odst. 3 písm. c) ES. Komise měla na základě nedostatečných přezkoumání a zjištění skutkového stavu za to, že jsou splněny předpoklady pro zvláštní skutkovou podstatu podle čl. 87 odst. 3 písm.c) ES.
   Žalobci konečně vytýkají porušení zákazu provedení opatření podle čl. 88 odst. 3 třetí věta ES a zákaz uskutečnění podle článku 3 nařízení č. 659/99. Pro neoznámené podpory existuje zákaz jejich provedení a uskutečnění. Zpětné zhojení konečným rozhodnutím není přípustné.


title: Věc C-360/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgie) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) v. Netlog NV ( „Informační společnost — Autorské právo — Internet — Poskytovatel hostingových služeb — Zpracování informací ukládaných na platformě sociální sítě dostupné na internetu — Zavedení systému filtrování těchto informací za účelem zamezení zpřístupnění souborů porušujících autorská práva — Neexistence obecné povinnosti dohledu nad ukládanými informacemi“ )

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgie) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) v. Netlog NV
   (Věc C-360/10) (1)

   (Informační společnost - Autorské právo - Internet - Poskytovatel hostingových služeb - Zpracování informací ukládaných na platformě sociální sítě dostupné na internetu - Zavedení systému filtrování těchto informací za účelem zamezení zpřístupnění souborů porušujících autorská práva - Neexistence obecné povinnosti dohledu nad ukládanými informacemi)
   2012/C 98/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam)

      Žalovaná: Netlog NV

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Výklad směrnic: — Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230), — Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32), — Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355), — Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 13/25, s. 399), — Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, s. 37; Zvl. vyd. 13/29, s. 514) — Zpracování údajů přenášených prostřednictvím internetu — Obecné a preventivní zavedení systému filtrování elektronických sdělení poskytovatelem hostingových služeb na internetu s cílem identifikovat spotřebitele, u nichž lze předpokládat, že využívají soubory porušující autorská práva a práva s nimi související — Uplatnění zásady proporcionality vnitrostátním soudem i bez návrhu — Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod — Právo na ochranu soukromého života — Svoboda vyjadřování

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady:

               —

               2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“);

               —

               2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti a

               —

               2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví,

         vykládané ve vzájemném spojení a s ohledem na požadavky vyplývající z ochrany příslušných základních práv, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byl vnitrostátním soudem ve vztahu k poskytovateli hostingových služeb vydán příkaz zavést systém filtrování:

               —

               informací ukládaných na jeho serverech uživateli jeho služeb;

               —

               který se vztahuje na všechny tyto uživatele bez rozdílu;

               —

               preventivně;

               —

               výlučně na vlastní náklady a

               —

               bez časového omezení,

         způsobilý identifikovat počítačové soubory obsahující hudební, filmová nebo audiovizuální díla, k nimž navrhovatel údajně vlastní práva duševního vlastnictví, za účelem blokování zpřístupňování uvedených děl veřejnosti, pokud je jím porušováno autorské právo.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc T-622/11: Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2012 — Cervelli v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Příspěvek za práci v zahraničí — Žádost o přezkum — Nové skutečnosti — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2012 — Cervelli v. Komise
   (Věc T-622/11) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Příspěvek za práci v zahraničí - Žádost o přezkum - Nové skutečnosti - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2012/C 366/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francesca Cervelli (Brusel, Belgie) (zástupce: J. García-Gallardo Gil-Fournier, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a V. Joris, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 12. září 2011, Cervelli v. Komise (F-98/10, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), a znějící na zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Francesca Cervelli ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  12. ledna 2006  ve věci C-37/05: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 85/337/EHS ve znění směrnice 97/11/ES — Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí — Povolení udělená bez posouzení)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 12. ledna 2006
   ve věci C-37/05: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/337/EHS ve znění směrnice 97/11/ES - Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí - Povolení udělená bez posouzení)
   (2006/C 60/17)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-37/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 31. ledna 2005, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: M. van Beek, ve spolupráci s F. Louisem a A. Capobiancem, advokáty) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: C. White), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení J. Makarczyk (zpravodaj), předseda senátu, R. Silva de Lapuerta a P. Kūris, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že neprovedlo správně požadavky ustanovení čl. 2 odst. 1 a článku 4 směrnice Rady 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc C-210/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 3. května 2012 — Sumitomo Chemical Co. Ltd

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 3. května 2012 — Sumitomo Chemical Co. Ltd
   (Věc C-210/12)
   2012/C 209/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Sumitomo Chemical Co. Ltd

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (1) vykládat v tom smyslu, že vydání dodatkového ochranného osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin nebrání skutečnost, že bylo uděleno platné povolení podle čl. 8 odst. 4 směrnice 91/414/EHS?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Je podle čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1610/96 nezbytné, aby povolení bylo v okamžiku podání žádosti o osvědčení ještě platné?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Je nutno čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1610/96 vykládat v tom smyslu, že žádost o osvědčení může být podána již před počátkem lhůty uvedené v tomto ustanovení?

      (1)  Úř. věst. L 198, s. 30; Zvl. vyd. 03/19, s. 335.


title: Věc T-171/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Peri v. OHIM (Tvar bednícího zámku) „Ochranná známka Společenství – Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství – Tvar bednícího zámku – Absolutní důvod pro zamítnutí – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Peri v. OHIM (Tvar bednícího zámku)
      (Věc T-171/12) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Tvar bednícího zámku - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2014/C 395/43)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peri GmbH (Weißenhorn, Německo) (zástupkyně: J. Dönch, advokátka)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. ledna 2012 (věc R 1209/2011-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem bednícího zámku jako ochranné známky Společenství

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Peri GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc T-575/11: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Inaporc v. Komise „Státní podpory — Úkony prováděné vnitrostátním mezioborovým výborem pro výrobu vepřového — Financování dobrovolnými příspěvky, které se staly povinnými — Rozhodnutí, kterým se režim podpory prohlašuje za slučitelný s vnitřním trhem — Zrušení rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Inaporc v. Komise
   (Věc T-575/11) (1)

   („Státní podpory - Úkony prováděné vnitrostátním mezioborovým výborem pro výrobu vepřového - Financování dobrovolnými příspěvky, které se staly povinnými - Rozhodnutí, kterým se režim podpory prohlašuje za slučitelný s vnitřním trhem - Zrušení rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 184/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Interprofession nationale porcine (Inaporc) (Paříž, Francie) (zástupci: H. Calvet, Y. Trifounovitch a C. Rexha, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Stromsky a S. Thomas, poté B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2011) 4376 final ze dne 29. června 2011 ve věci státní podpory NN 10/2010 – Francie – Poplatek určený k financování vnitrostátního mezioborového výboru pro výrobu vepřového.

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28. 1. 2012.


               29.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/30

         Žádost Fürstlicher Oberster Gerichtshof, Lichtenštejnsko, ze dne 9. července 2015 o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ve věci Franz-Josef Hagedorn v. Vienna-Life Lebensversicherung AG
   (Věc E-15/15)
   (2016/C 357/10)
   Dopisem ze dne 9. července 2015, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 9. července 2015, požádal Fürstlicher Oberster Gerichtshof (Nejvyšší soud), Lichtenštejnsko, o poradní stanovisko ve věci Franz-Josef Hagedorn v. Vienna-Life Lebensversicherung AG k následujícím otázkám:

               1.

               Je čl. 36 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění nutno vykládat v tom smyslu, že v případě životních pojistek spojených s fondy musí být povinnosti poskytnout informace uvedené ve zmíněném ustanovení a v příloze III části A bodech a) 11 a a) 12 a části B bodě b) 2 plněny rovněž v případě osoby, jež životní pojistku spojenou s fondy nabývá se souhlasem pojistitele od jiné osoby na základě právního úkonu ve formě převodu smlouvy?

         Pro případ, že Soudní dvůr odpoví na první otázku kladně, jsou vzneseny následující doplňující otázky:

               2.a)

               Je čl. 36 odst. 2 směrnice 2002/83/ES o životním pojištění nutno vykládat v tom smyslu, že v případě, kdy je životní pojistka spojená s fondy nabyta právním úkonem, musí být novému pojistníkovi poskytnuty pouze obecné informace, anebo že je pojišťovna povinna novému pojistníkovi poskytnout o pojistném produktu, jejž má tento pojistník nabýt, rovněž specifické informace, zejména pokud jde o případné rozdíly mezi investorským či rizikovým profilem stávajícího pojistníka a nabyvatele?

         Pro případ, že bude otázka ad 2.a) zodpovězena záporně, je vznesena tato otázka:

               2.b)

               Mají být nabyvateli smlouvy poskytnuty o pojistném produktu, jejž má nabýt, specifické informace, je-li stávajícím pojistníkem podnik, zatímco nabyvatelem smlouvy je fyzická osoba nebo spotřebitel?

         Pro případ, že bude otázka ad 2.b) zodpovězena záporně, je vznesena tato otázka:

               2.c)

               Mají být nabyvateli smlouvy poskytnuty o pojistném produktu, jejž má nabýt, specifické informace, jestliže se převodce pojistky bez informací o předmětném pojistném produktu obešel, například proto, že pojišťovně nesdělil informace nezbytné k posouzení jeho vlastního rizikového či investorského profilu?

               3.

               Jsou ustanovení o povinnostech pojistitele podle přílohy III části B bodu b) 2 směrnice 2002/83/ES o životním pojištění provedena do vnitrostátního práva účinně, přestože vnitrostátní právní předpisy v příloze 4 oddíle II bodě 2 Versicherungsaufsichtsgesetz (zákon o dohledu nad pojišťovnictvím) v případě životních pojistek spojených s fondy stanoví, že během trvání pojistné smlouvy musí být informace o podkladových jednotkách, s nimiž je pojistka spojena, a o povaze aktiv v těchto jednotkách obsažených poskytovány pouze v případě, že změny těchto informací vyplývají ze „změny právních předpisů“, nikoli však také „v případě změny v pojistných podmínkách“ (příloha III část B bod b) 2 směrnice 2002/83/ES)?


title: Věc T-722/13: Žaloba podaná dne 31. prosince 2013 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV)

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/39

         Žaloba podaná dne 31. prosince 2013 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV)
   (Věc T-722/13)
   2014/C 112/52
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Spojené státy) (zástupce: F. Valentin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bolloré SA (Érgue Gaberic, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. října 2013 ve věci R 1960/2012-2.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „DIRECTV“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 41 – zapsaná ochranná známka Společenství č. 100 750

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: částečné zrušení ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a úplné zrušení ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-143/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. července 2016 – Dietrich v. Parlament „Veřejná služba – Smluvní zaměstnanec – Předčasné ukončení smlouvy – Datum uplynutí výpovědní lhůty – Přerušení běhu výpovědní lhůty – Nové datum uplynutí výpovědní lhůty – Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení – Opožděná stížnost – Námitka nepřípustnosti – Zjevná nepřípustnost – Článek 83 jednacího řádu“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/57

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. července 2016 – Dietrich v. Parlament
      (Věc F-143/15) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Předčasné ukončení smlouvy - Datum uplynutí výpovědní lhůty - Přerušení běhu výpovědní lhůty - Nové datum uplynutí výpovědní lhůty - Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení - Opožděná stížnost - Námitka nepřípustnosti - Zjevná nepřípustnost - Článek 83 jednacího řádu“)
      (2016/C 364/74)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Constant Dietrich (Pfulgriesheim, Francie) (zástupce: A. Fombaron, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: L. Deneys a E. Taneva, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce, kterou se domáhal zrušení rozhodnutí o předčasném ukončení své pracovní smlouvy s Evropským parlamentem.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  C. Dietrich ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

         (1)  Úř. věst. C 68, 22.2.2016, s. 45.


title: Věc C-235/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona – Španělsko) – Safe Interenvios, SA v. Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA „Řízení o předběžné otázce — Předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu — Směrnice 2005/60/ES — Opatření hloubkové kontroly klienta — Směrnice 2007/64/ES — Platební služby na vnitřním trhu“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona – Španělsko) – Safe Interenvios, SA v. Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Věc C-235/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu - Směrnice 2005/60/ES - Opatření hloubkové kontroly klienta - Směrnice 2007/64/ES - Platební služby na vnitřním trhu“)
   (2016/C 156/05)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Safe Interenvios, SA

      Žalované: Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Výrok

               1)

               Články 5 a 7, čl. 11 odst. 1 a článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze dne 24. listopadu 2010, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která jednak povoluje uplatnění standardní hloubkové kontroly klientů, pokud jsou jimi finanční instituce, u nichž je dodržování opatření hloubkové kontroly předmětem dohledu, existuje-li podezření na praní peněz nebo financování terorismu ve smyslu čl. 7 písm. c) této směrnice, a jednak ukládá institucím a osobám, na které se uvedená směrnice vztahuje, aby na základě posouzení rizika uplatily zesílenou hloubkovou kontrolu klientů v situacích, které svou povahou mohou představovat vyšší riziko praní peněz a financování terorismu ve smyslu čl. 13 odst. 1 této směrnice, jako je převod peněžních prostředků.
               Kromě toho i v případě neexistence takového podezření nebo takového rizika článek 5 směrnice 2005/60, ve znění směrnice 2010/78, umožňuje členským státům přijmout nebo ponechat v platnosti přísnější opatření, je-li účelem takových opatření posílení boje proti praní peněz a financování terorismu.

               2)

               Směrnice 2005/60, ve znění směrnice 2010/78, musí být vykládána v tom smyslu, že instituce a osoby, na které se tato směrnice vztahuje, nemohou ohrozit poslání dohledu nad platebními institucemi, jímž jsou v souladu s článkem 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/111/ES ze dne 16. září 2009, pověřeny příslušné orgány a tyto orgány nemohou nahradit. Směrnici 2005/60, ve znění směrnice 2010/78, je třeba vykládat v tom smyslu, že ačkoli finanční instituce může v rámci povinnosti dohledu, která jí přísluší ve vztahu ke svým klientům, zohlednit hloubkovou kontrolu uplatněnou platební institucí ve vztahu k vlastním klientům, musí všechna opatření hloubkové kontroly, která přijme, odpovídat riziku praní peněz a financování terorismu.

               3)

               Články 5 a 13 směrnice 2005/60, ve znění směrnice 2010/78, musí být vykládány v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, přijatá na základě buď určitého prostoru pro uvážení, který článek 13 této směrnice ponechává členským státům, anebo pravomoci uvedené v článku 5 zmíněné směrnice, musí být slučitelná s unijním právem, zejména se základními svobodami zaručenými Smlouvami. Jakkoli taková vnitrostátní právní úprava, jejímž cílem je boj proti praní peněz nebo financování terorismu, sleduje legitimní cíl, který může odůvodnit omezení základních svobod a jakkoli skutečnost, že se přepokládá, že převody peněžních prostředků institucemi, na které se vztahuje uvedená směrnice, do jiných států, než je stát, v němž jsou usazeny, představují vždy vyšší riziko praní peněz nebo financování terorismu, je způsobilá zaručit uskutečnění uvedeného cíle, překračuje nicméně tato právní úprava meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle, který sleduje, v rozsahu, v němž se domněnka, kterou stanoví, uplatní na všechny převody peněžních prostředků, bez stanovení možnosti ji vyvrátit v případě převodů peněžních prostředků, které takové riziko objektivně nepředstavují.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21. 7. 2014.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 2. srpna 2016 ve věci E-33/15 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností státem EHP/ESVO – neprovedení – směrnice 2012/26/EU, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci)

text:
               13.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/22

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 2. srpna 2016
   ve věci E-33/15
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností státem EHP/ESVO – neprovedení – směrnice 2012/26/EU, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci)
   (2017/C 120/10)
   Ve věci E-33/15, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island nepřijal opatření nezbytná k tomu, aby ve stanovené lhůtě do svého vnitrostátního práva provedl akt uvedený v bodě 15q kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nebo o skutečnosti v každém případě neinformoval Kontrolní úřad ESVO, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda (soudce-zpravodaj), Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, dne 2. srpna 2016 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Prohlašuje, že Island nepřijal ve stanovené lhůtě opatření nutná k provedení aktu uvedeného v bodě 15q kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci), začleněného do Dohody protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2.

               Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc C-626/16: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – Evropská komise v. Slovenská republika

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/9

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – Evropská komise v. Slovenská republika
   (Věc C-626/16)
   (2017/C 078/13)
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Sanfrutos Cano a A. Tokár, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovenská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Slovenská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná ke splnění povinností, které pro ni vyplývají z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11, Komise v. Slovensko – v němž Soudní dvůr určil, že Slovenská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. a), b) a c) směrnice Rady 1999/31/ES (1) z 26. dubna 1999 o skládkách odpadů – nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               2.

               uložil Slovenské republice povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „vlastní zdroje Evropské unie“

                           a)

                           penále ve výši 6 793,80 eura za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11, Komise v. Slovensko, a to ode dne vyhlášení rozsudku v předkládané věci až do dne přijetí opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11, Komise v. Slovensko,

                           b)

                           paušální částku ve výši 743,60 eura denně, celkem však nejméně 939 000 eur, za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11, Komise v. Slovensko, a to ode dne vyhlášení uvedeného rozsudku 25. dubna 2013

                                       —

                                       do dne vyhlášení rozsudku v předkládané věci, nebo

                                       —

                                       do dne přijetí opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11, Komise v. Slovensko, předcházel-li by takový den dni vyhlášení rozsudku v předkládané věci, a

               3.

               uložil Slovenské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Dne 25. dubna 2013 vydal Soudní dvůr rozsudek ve věci C-331/11, Komise v. Slovensko, v němž rozhodl, že Slovenská republika tím, že povolila provozování skládky odpadů Žilina – Považský Chlmec bez plánu úprav a bez konečného rozhodnutí o jejím dalším provozování na základě schváleného plánu úprav, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. a) až c) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů.
   V průběhu postupu před zahájením soudního řízení Slovenská republika uvedla, že povinnosti vyplývající z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11 hodlá splnit uzavřením skládky odpadů Žilina – Považský Chlmec a že v tomto směru již byly podniknuty určité kroky.
   Evropská Komise nicméně dospěla k přesvědčení, že navzdory tvrzením Slovenské republiky nebyla opatření vyplývající z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11 doposud přijata. Evropská Komise proto rozhodla o podání žaloby podle článku 260 Smlouvy o fungování Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. 1999, L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228.


title: Věc C-241/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht (Německo) dne 30. května 2006 – Lämmerzahl GmbH v. Freie Hansestadt Bremen

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht (Německo) dne 30. května 2006 – Lämmerzahl GmbH v. Freie Hansestadt Bremen
   (Věc C-241/06)
   (2006/C 212/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Hanseatisches Oberlandesgericht (Německo)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lämmerzahl GmbH

      Žalovaná: Freie Hansestadt Bremen
   Předběžné otázky

               1.

               Je se směrnicí Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (1), zejména s jejím čl. 1 odst. 1 a odst. 3 slučitelné, pokud je uchazeči obecně odepřen přístup k přezkumu rozhodnutí zadavatele o zadání veřejné zakázky, protože uchazeč svým zaviněním neuplatnil během lhůty stanovené vnitrostátním právem porušení práva zadávání zakázek, které se vztahuje

                           a)

                           na zvolenou formu zadávacího řízení nebo
                           nebo

                           b)

                           na správnost stanovení hodnoty zakázky (zjevně chybný odhad nebo nedostatečná transparentnost stanovení hodnoty zakázky),
                           a pokud by byl podle hodnoty zakázky, která byla nebo má být správně stanovena, možný přezkum dalších porušení práva zadávání zakázek, která – samostatně posuzována – nejsou v prekluzi?

               2.

               Je třeba případně klást zvláštní požadavky na údaje relevantní pro určení hodnoty zakázky uvedené ve zveřejnění vyhlášení zakázky, aby bylo možno z porušení práva zadávání zakázek týkajících se odhadu hodnoty zakázky vyvodit obecné vyloučení primární právní ochrany, i když hodnota zakázky, která byla nebo má být správně stanovena, přesahuje relevantní prahovou hodnotu?

      (1)  Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322.


title: Věc T-27/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2016 – EMA v. Christov „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Jmenování — Postup při výběru a jmenování výkonného ředitele regulační agentury — EMA — Předběžný výběr výborem pro předběžný výběr — Jmenování správní radou EMA — Složení výboru pro předběžný výběr — Kumulace funkcí člena výboru pro předběžný výběr a člena správní rady EMA — Nestrannost“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2016 – EMA v. Christov
   (Věc T-27/15) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Jmenování - Postup při výběru a jmenování výkonného ředitele regulační agentury - EMA - Předběžný výběr výborem pro předběžný výběr - Jmenování správní radou EMA - Složení výboru pro předběžný výběr - Kumulace funkcí člena výboru pro předběžný výběr a člena správní rady EMA - Nestrannost“)
   (2016/C 314/29)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agence européenne des médicaments (zástupci: původně J. Currall, N. Nikolova a S. Petrova, poté N. Nikolova a S. Petrova, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Emil Christov (Sofie, Bulharsko) (zástupci: M. Ekimdzhiev, K. Boncheva a G. Chernicherska, advokáti) (žalobkyně v prvním stupni); a Evropská komise (zástupci: původně J. Currall, N. Nikolova a S. Petrova, poté N. Nikolova a S. Petrova, zmocněnci) (žalovaná v prvním stupni)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014, Christov v. Komise a EMA (F-2/12, EU:F:2014:245) a znějící na částečné zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014, Christov v. Komise a EMA (F-2/12), je částečně zrušen v rozsahu, v němž zrušil rozhodnutí správní rady Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) ze dne 6. října 2011 o jmenování výkonného ředitele EMA.

               2)

               Není na místě rozhodnout o žádosti o zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014, Christov v. Komise a EMA (F-2/12) v rozsahu, v němž zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011, na základě kterého navrhla správní radě EMA seznam čtyř uchazečů doporučených výborem pro předběžný výběr a potvrzených poradním výborem pro jmenování.

               3)

               Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu, aby rozhodl o návrhových žádáních směřujících ke zrušení rozhodnutí správní rady EMA ze dne 6. října 2011 o jmenování výkonného ředitele EMA, s ohledem na výtky a žalobní důvody uvedené E. Christovem, o kterých Soud pro veřejnou službu nerozhodl.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc C-174/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Steglitz v. Ines Zimmermann ( „Šestá směrnice o DPH — Osvobození — Článek 13 část A odst. 1 písm. g) a odst. 2 — Plnění úzce související se sociální péčí a sociálním zabezpečením poskytovaná veřejnoprávními subjekty nebo jinými subjekty, které jsou uznávané za subjekty sociální povahy — Uznání — Podmínky, které se nepoužijí na jiné než veřejnoprávní subjekty — Posuzovací pravomoc členských států — Meze — Zásada daňové neutrality“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Steglitz v. Ines Zimmermann
   (Věc C-174/11) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osvobození - Článek 13 část A odst. 1 písm. g) a odst. 2 - Plnění úzce související se sociální péčí a sociálním zabezpečením poskytovaná veřejnoprávními subjekty nebo jinými subjekty, které jsou uznávané za subjekty sociální povahy - Uznání - Podmínky, které se nepoužijí na jiné než veřejnoprávní subjekty - Posuzovací pravomoc členských států - Meze - Zásada daňové neutrality)
   2013/C 9/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Steglitz

      Žalovaná: Ines Zimmermann

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 13 části A odst. 1 písm. g) a odst. 2 písm. a) směrnice 77/388/EHS: šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Daňové osvobození služeb spojených se sociální péčí a sociálním zabezpečením vykonávané veřejnoprávními subjekty a jinými subjekty uznanými za subjekty sociální povahy — Vnitrostátní právní úprava, která podřizuje daňové osvobození služeb ambulantní péče určitým podmínkám, které ale nejsou použitelné, jestliže jsou dotčené služby poskytovány určitými sdruženími uznanými státem nebo jejich členy

      Výrok

   Článek 13 část A odst. 1 písm. g) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně vykládaný s ohledem na zásadu daňové neutrality brání tomu, aby osvobození od DPH služeb ambulantní péče poskytované obchodními poskytovateli podléhalo takové podmínce, jako je podmínka dotčená v původním řízení, podle které náklady připadající na tuto péči musely být v předchozím kalendářním roce minimálně ve dvou třetinách případů hrazeny zcela nebo v převážné míře zákonnými orgány sociálního zabezpečení nebo sociální péče, jestliže tato podmínka nemůže zajistit rovné zacházení v rámci uznávání, pro účely tohoto ustanovení, sociální povahy subjektů jiných než veřejnoprávních.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc F-112/13: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2013 — ZZ v. ENISA

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/26

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2013 — ZZ v. ENISA
   (Věc F-112/13)
   2014/C 85/45
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (ENISA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí výkonného ředitele ENISA vypovědět pracovní smlouvu žalobce na dobu určitou.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit implicitní rozhodnutí o zamítnutí jeho správní stížnosti a všechny předchozí protiprávní akty, včetně aktu, kterým ENISA propustila žalobce;

               —

               nařídit, aby byla žalobci zaplacena částka ve výši 50 000 eur jako náhrada morální újmy, kterou utrpěl;

               —

               uložit ENISA náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-352/16: Žaloba podaná dne 29. června 2016 – Ville de Bruxelles v. Komise

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/30

         Žaloba podaná dne 29. června 2016 – Ville de Bruxelles v. Komise
   (Věc T-352/16)
   (2016/C 314/41)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ville de Bruxelles (Belgie) (zástupci: M. Uyttendaele a S. Kaisergruber, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

         a proto:

               —

               zrušil nařízení Komise (EU) 2016/646 ze dne 20. dubna 2016, kterým se mění nařízení (ES) č. 692/2008 z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 6);

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článků 37 a 53 Listiny základních práv Evropské unie, bodu 5 a 6 odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1), přílohy I tohoto nařízení, jakož i z překročení a zneužití pravomoci, kterého se dopustila Evropská komise.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 5a odst. 3 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. 1999 L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124), bodu 3 odůvodnění rozhodnutí Rady 2006/512/ES ze dne 17. července 2006, kterým se mění rozhodnutí 1999/468/ES o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. 2006 L 200, s. 11), bodu 25 odůvodnění nařízení č. 715/2007/ES, čl. 5 odst. 3 na posledním místě uvedeného nařízení, jakož i z nedostatku pravomoci Komise k přijetí napadeného nařízení a překročení pravomoci, kterého se Komise dopustila.


title: Věc T-155/09: Žaloba podaná dne 15. dubna 2009 — Maxcom v. OHIM — Maxdata Computer (maxcom)

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/42

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2009 — Maxcom v. OHIM — Maxdata Computer (maxcom)
   (Věc T-155/09)
   2009/C 153/83
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maxcom sp. Z o.o. (Tychy, Polsko) (zástupce: P. Kral, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Maxdata Computer GmbH & Co. KG (Marl, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2009 ve věci R 1019/2009-2, které bylo žalobkyni doručeno dne 16. února 2009;

               —

               uložit OHIM a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „maxcom“ pro výrobky zařazené do tříd 9 a 11.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Maxdata Computer GmbH & Co. KG.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: V Německu zapsaná národní slovní ochranná známka „max“ pro služby zařazené do tříd 38 a 42, jakož i pro výrobky zařazené do třídy 9.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám pro výrobky zařazené do třídy 9.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání žalobkyně.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1)].

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-275/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – Itálie v. Komise „Jazykový režim — Oznámení o otevřeném výběrovém řízení na pozici administrátor — Výběr druhého jazyka ze tří jazyků — Jazyk komunikace s uchazeči výběrového řízení — Nařízení č. 1 — Článek 1d odst. 1, čl. 27 první pododstavec a článek 28 písm. f) služebního řádu — Zásada zákazu diskriminace — Proporcionalita“

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – Itálie v. Komise
   (Věc T-275/13) (1)

   („Jazykový režim - Oznámení o otevřeném výběrovém řízení na pozici administrátor - Výběr druhého jazyka ze tří jazyků - Jazyk komunikace s uchazeči výběrového řízení - Nařízení č. 1 - Článek 1d odst. 1, čl. 27 první pododstavec a článek 28 písm. f) služebního řádu - Zásada zákazu diskriminace - Proporcionalita“)
   (2016/C 059/13)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentilim a S. Fiorentinem, avvocati dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall, B. Eggers a G. Gattinara, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Španělské království (zástupkyně: J. García-Valdecasas Dorrego, abogado del Estado)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a B. Beutler, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/249/13, pro sestavení dvou rezervních seznamů pro obsazení volných míst administrátorů v oblastech makroekonomie a finanční ekonomie (Úř. věst. 2013, C 75 A, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/249/13, pro sestavení dvou rezervních seznamů pro obsazení volných míst administrátorů v oblastech makroekonomie a finanční ekonomie se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Italskou republikou.

               3)

               Španělské království a Spolková republika Německo ponesou vlastní náklady řízení související s vedlejším účastenstvím.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20. 7. 2013.


title: Věc C-517/14 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. října 2015 – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. v. Evropská komise, Nizozemské království, Nederlandse Zuivelorganisatie „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Zemědělství — Nařízení (ES) č. 510/2006 — Rejstřík chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení — Zápis názvu ‚Edam Holland‘ — Producenti užívající označení ‚edam‘ — Neexistence právního zájmu na podání žaloby“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/14

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. října 2015 – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. v. Evropská komise, Nizozemské království, Nederlandse Zuivelorganisatie
   (Věc C-517/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Zemědělství - Nařízení (ES) č. 510/2006 - Rejstřík chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení - Zápis názvu ‚Edam Holland‘ - Producenti užívající označení ‚edam‘ - Neexistence právního zájmu na podání žaloby“)
   (2016/C 038/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (zástupci: M. Loschelder a V. Schoene, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: B. Schima, J. Guillem Carrau a G. von Rintelen, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: B. Koopman a M. Bulterman, zmocněnci), Nederlandse Zuivelorganisatie (zástupci: P. van Ginneken a G. Béquet, advokáti)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Nizozemské království a Nederlandse Zuivelorganisatie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2015.


title: Věc T-390/16: Žaloba podaná dne 22. července 2016 – Grupo Osborne v. EUIPO – Ostermann (DONTORO dog friendship)

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/15

      Žaloba podaná dne 22. července 2016 – Grupo Osborne v. EUIPO – Ostermann (DONTORO dog friendship)
      (Věc T-390/16)
      (2016/C 364/11)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Španělsko) (zástupce: J. Iglesias Monravá, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Daniel Ostermann (Lipsko, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „DONTORO dog friendship“ – Přihláška ochranné známky Evropské unie č. 11 112 381

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2016, ve věci R 2002-2015-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, kterým se zapisuje ochranná známka Evropské unie č. 11 112 381 „DONTORO dog friendship“ pro třídy 18, 20 a 35;

                  —

                  zamítnout zápis ochranné známky Evropské unie č. 11 112 381 „DONTORO dog friendship“ pro třídu 35 „velkoobchodní a maloobchodní prodej, včetně internetového prodeje, oděvů, obuvi a textilních výrobků“, a tudíž zamítnout zápis této známky pro třídy 25 a 35, pokud jde o uvedené služby.

                  —

                  uložit tomu, kdo odporuje této žalobě, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-76/11: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 29. listopadu 2011 — Tresplain Investments Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Hoo Hing Holdings Ltd ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 4 a čl. 52 odst. 1 písm. c) — Obrazová ochranná známka Společenství Golden Elephant Brand — Návrh na prohlášení neplatnosti zakládající se na nezapsané národní obrazové ochranné známce GOLDEN ELEPHANT — Odkaz na vnitrostátní právní předpisy, kterými je upravena starší ochranná známka — Režim žaloby podle „common law“ týkající se neoprávněného užívání označení ( „action for passing off“ )“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/4

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 29. listopadu 2011 — Tresplain Investments Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Hoo Hing Holdings Ltd
   (Věc C-76/11) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 4 a čl. 52 odst. 1 písm. c) - Obrazová ochranná známka Společenství Golden Elephant Brand - Návrh na prohlášení neplatnosti zakládající se na nezapsané národní obrazové ochranné známce GOLDEN ELEPHANT - Odkaz na vnitrostátní právní předpisy, kterými je upravena starší ochranná známka - Režim žaloby podle „common law“ týkající se neoprávněného užívání označení („action for passing off“))
   2012/C 109/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tresplain Investments Ltd (zástupce: B. Brandreth, barrister)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec), Hoo Hing Holdings Ltd (zástupce: M. Edenborough QC)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 9. prosince 2010, Tresplain Investments v. OHIM — Hoo Hing (T-303/08), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelkou obrazové ochranné známky Společenství „Golden Elephant Brand“ pro výrobky zařazené do třídy 30 proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) R 889/2007-1 ze dne 7. května 2008, jímž bylo zrušeno rozhodnutí zrušovacího oddělení zamítající návrh na prohlášení neplatnosti uvedené ochranné známky podaný majitelkou nezapsané národní obrazové ochranné známky „GOLDEN ELEPHANT“ pro výrobky zařazené do třídy 30 — Výklad a uplatňování čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Tresplain Investments Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 120, 16.4.2011.


title: Věc C-501/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itálie) dne 19. října 2010 — Trestní řízení proti Raffaelu Russovi

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itálie) dne 19. října 2010 — Trestní řízení proti Raffaelu Russovi
   (Věc C-501/10)
   ()
   2010/C 346/60
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Účastník původního řízení

   Raffaele Russo

      Předběžná otázka

   Mohou být svoboda usazování a volný pohyb služeb omezeny vnitrostátním systémem založeným na vydání omezeného počtu koncesí a souvisejících licencí veřejné bezpečnosti, který mimo jiné stanoví:

               a)

               existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných před a po skončení nabídkového řízení, ve kterém byla neoprávněně vyloučena část subjektů;

               b)

               existenci předpisů fakticky zaručujících zachování získaných obchodních postavení (zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité kratší vzdálenosti od již existujících okének);

               c)

               případy zániku koncesí, zejména tehdy, pokud koncesionář provozuje, byť i nepřímo, přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese, s následným propadnutím vysokých jistot?


title: Věc T-74/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise „Žaloba na neplatnost — Veřejné zakázky na služby — Unijní nabídkové řízení — Služby na rozvoj, studia a podporu informačních systémů (ESP DESIS II) — Požadavky na poskytování služeb podané v rámci téže části — Mechanismus veřejné soutěže — Vyřazení nabídek — Kritéria pro zadání — Povinnost uvést odůvodnění — Mimořádně nízká nabídka — Návrh na náhradu škody“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-74/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Veřejné zakázky na služby - Unijní nabídkové řízení - Služby na rozvoj, studia a podporu informačních systémů (ESP DESIS II) - Požadavky na poskytování služeb podané v rámci téže části - Mechanismus veřejné soutěže - Vyřazení nabídek - Kritéria pro zadání - Povinnost uvést odůvodnění - Mimořádně nízká nabídka - Návrh na náhradu škody“)
   (2017/C 078/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: původně I. Ampazis a M. Sfyri, poté M. Sfyri, C. N. Dede a D. Papadopoulou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně L. Cappelletti a F. Moro, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty, poté F. Moro, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty, a nakonec F. Moro a S. Delaude, zmocněnkyně, ve spolupráci s P Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise, kterými byly vyřazeny nabídky předložené žalobkyněmi k žádosti o nabídku č. DESIS III-000455-6000494078-REQ-01 na rozvoj protoytpu interaktivního nástroje pro vytváření profilů a k žádosti o nabídku č. DESIS III-000485-600049078-REQ-01 na rozvoj modulu interaktivní sbírky EuroGroups v rámci části č. 4 výzvy k podání nabídek DIGIT/R2/PO/2013/029 (Úř. věst. 2013/S 219-380314) a dále návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na získání náhrady za ztrátu příležitosti plnit dotčenou druhou smlouvu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise obsažené v dopise ze dne 8. prosince 2014, kterým zamítla nabídku žalobkyň vztahující se k žádosti o nabídku č. DESIS III-000455-6000494078-REQ-01 týkající se rozvoje prototypu interaktivního nástroje pro vytváření profilů, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc F-98/09: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2009 — Whitehead v. Evropská centrální banka

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/82

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2009 — Whitehead v. Evropská centrální banka
   (Věc F-98/09)
   2010/C 24/157
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sarah Whitehead (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: L. Levi, M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Předmět a popis sporu

   Žaloba podaná proti rozhodnutí ze dne 8. ledna 2009, kterým byl zvýšen plat žalobkyně o dva body pro účely Annual Salary and Bonus Review (ASBR) za rok 2008, které jí bylo doručeno dne 15. ledna 2009, jakož i proti výplatní pásce ze dne 15. ledna 2009, kterou se toto rozhodnutí vykonalo

      Návrhové žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soud pro veřejnou službu:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 8. ledna 2009 o ASBR za rok 2008, které jí bylo doručeno dne 13. nebo 14. ledna 2009 (během její nepřítomnosti);

               —

               zrušil výplatní pásku žalobkyně ze dne 15. ledna 2009, kterou se toto rozhodnutí vykonalo;

               —

               v důsledku toho nařídil zaplacení částky jejího platu, která představuje rozdíl mezi napadeným ASBR za rok 2008 a ASBR, které jí mělo být přiznáno, od 15. ledna 2009 až do úplného zaplacení spolu s úroky z prodlení, které odpovídají úrokové sazbě Evropské centrální banky pro refinancování během doby prodlení, zvýšené o tři procentní body;

               —

               v případě, že by při organizaci nového řízení o ASBR za rok 2008 byly zjištěny závažné obtíže, nařídil udělení ekvivalentu třech platových bodů jako náhradu hmotné újmy;

               —

               v každém případě nařídil náhradu utrpěné morální újmy vyčíslené ex aequo et bono v částce 10 000 eur;

               —

               uložil Evropské centrální bance náhradu všech nákladů řízení.


title: Věc C-303/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Arbitragehof (Belgie) ze dne 13. července 2005 ve věci neziskové sdružení Advocaten voor de wereld proti Ministerraad

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Arbitragehof (Belgie) ze dne 13. července 2005 ve věci neziskové sdružení Advocaten voor de wereld proti Ministerraad
   (Věc C-303/05)
   (2005/C 271/26)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Arbitragehof (Belgie) ze dne 13. července 2005 ve věci neziskové sdružení Advocaten voor de wereld proti Ministerraad, který došel kanceláři Soudního dvora dne 29. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Arbitragehof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je rámcové rozhodnutí Rady Evropské unie 2002/584/SVV (1) ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, slučitelné s čl. 34 odst. 2 písm. b) Smlouvy o Evropské unii, podle kterého mohou být rámcová rozhodnutí přijímána pouze za účelem sbližování právních a správních předpisů členských států?

               2)

               Je čl. 2 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady Evropské unie 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, v rozsahu, v němž zrušuje u v něm uvedených trestných činů požadavek oboustranné trestnosti, slučitelný s čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii a to především se zásadou legality v trestních věcech, jakož i se zásadou rovného zacházení a zákazu diskriminace zaručenými tímto ustanovením?

      (1)  Úř. věst. L 190, s. 1.


title: Věc C-349/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2010 Claro, S.A. proti rozsudku Tribunálu (pátému senátu) vydanému dne 28. dubna 2010 ve věci T-225/09 Claro, S.A. v. OHIM a Telefónica, S.A.

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2010 Claro, S.A. proti rozsudku Tribunálu (pátému senátu) vydanému dne 28. dubna 2010 ve věci T-225/09 Claro, S.A. v. OHIM a Telefónica, S.A.
   (Věc C-349/10 P)
   ()
   2010/C 234/48
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Claro, S.A. (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez Gómez, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Telefónica, S.A.

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Vzít na vědomí podaný opravný prostředek včetně příloh, určit, že kasační opravný prostředek proti rozsudku pátého senátu Tribunálu ze dne 28. dubna 2010 ve věci T-225/09 byl podán v řádné lhůtě a předepsané formě, a po příslušném řízení vydat rozsudek, kterým bude zrušen napadený rozsudek a bude vyhověno návrhovým žádáním společnosti Claro, S.A.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil omylu při výkladu článku 59 nařízení o ochranné známce Společenství. Žaloba vychází z toho, že na rozdíl od argumentace Tribunálu (a předtím odvolacího senátu) předložení písemného odůvodnění odvolání nepředstavuje podmínku přípustnosti žaloby, ale podmínku jejího projednání. Tento omyl ve výkladu, kterého se dopustil Tribunál (a předtím odvolací senát), vedl k porušení zásady funkční kontinuity mezi jednotlivými stupni OHIM zakotvené v čl. 62 odst. 1 nařízení č. 40/94 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994 L 11, s. 1)


title: Věc T-176/15: Usnesení Tribunálu ze dne 16. června 2016 – Golparvar v. Rada

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. června 2016 – Golparvar v. Rada
   (Věc T-176/15) (1)

   (2016/C 314/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 221, 6.7.2015.


title: Věc F-92/08: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2008 – Bertolete a další v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/75

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2008 – Bertolete a další v. Komise
   (Věc F-92/08)
   (2009/C 44/133)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Marli Bertolete (Woluwé-Saint-Lambert, Belgie) a další (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí, které stanovuje nový výpočet odměn žalobců v rámci výkonu rozsudků vydaných Soudem pro veřejnou službu ze dne 5. července 2007 ve věcech F-24/06, F-25/06 a F-26/06.
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté orgánem zmocněným k uzavírání pracovních smluv ze dne 18. července 2008, jímž byly zamítnuty stížnosti podané žalobci směřující proti rozhodnutí ze dne 23. ledna 2008, které stanovuje nový výpočet odměn žalobců v rámci výkonu rozsudků vydaných Soudem pro veřejnou službu dne 5. července 2007 na základě jejich žaloby, a proti celé řadě oprav, které byly následně provedeny, jakož i proti výplatním listům vydaným žalobcům v rámci uplatnění uvedeného rozhodnutí ze dne 23. ledna 2008 za měsíc únor, březen a duben 2008;

               —

               bude-li to nutné, zrušit rovněž uvedená rozhodnutí, proti kterým směřují stížnosti podané žalobci;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-134/11: Žaloba podaná dne 15. prosince 2011 — ZZ a ZZ v. Komise

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/23

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2011 — ZZ a ZZ v. Komise
   (Věc F-134/11)
   2012/C 65/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost žalobců o pomoc podle článku 24 služebního řádu poté, co byl vzat zpět návrh na převod nároků na důchod přijatý žalobci po uplynutí přiměřené lhůty pro provedení převodu jejich nároků na důchod

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 9. března 2011, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o pomoc, jelikož žalobci splňují všechny příslušné podmínky pro to, aby se případně mohli rozhodnout pro převod jejich nároků na důchod;

               —

               uložit Komisi povinnost k vyplácení 500 eur za každý měsíc prodlení s řádným sdělením návrhu týkajícího se převodu nároků na důchod počínaje dnem, kdy PMO (Úřad pro správu a vyplácení individuálních nároků) rozhodl stáhnout návrh přijatý žalobci a penzijními fondy, tj. ode dne 25. ledna prvnímu žalobci a ode dne 5. února druhému žalobci nebo v každém případě od zamítnutí jejichž žádosti o pomoc ode dne 9. března 2011;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-573/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège – Belgie) – État belge v. Oxycure Belgium SA „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 98 odst. 2 — Příloha III body 3 a 4 — Zásada daňové neutrality — Léčba kyslíkem — Snížená sazba DPH — Kyslíkové lahve — Základní sazba DPH — Kyslíkové koncentrátory“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège – Belgie) – État belge v. Oxycure Belgium SA
   (Věc C-573/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 odst. 2 - Příloha III body 3 a 4 - Zásada daňové neutrality - Léčba kyslíkem - Snížená sazba DPH - Kyslíkové lahve - Základní sazba DPH - Kyslíkové koncentrátory“)
   (2017/C 144/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: État belge

      Žalovaná: Oxycure Belgium SA

      Výrok

   Článek 98 odst. 1 a 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a příloha III body 3 a 4 této směrnice vykládané ve světle zásady daňové neutrality nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví, že u dodání nebo pronájmu kyslíkových koncentrátorů se uplatní základní sazba daně z přidané hodnoty, ačkoliv u dodání kyslíkových lahví tato právní úprava stanoví, že se uplatní snížená sazba daně z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-141/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Södertörns Tingsrätt (Švédsko) dne 21. března 2011 — Torsten Hörnfeldt v. Posten Meddelande AB

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Södertörns Tingsrätt (Švédsko) dne 21. března 2011 — Torsten Hörnfeldt v. Posten Meddelande AB
   (Věc C-141/11)
   2011/C 152/29
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Södertörns Tingsrätt

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Torsten Hörnfeldt

      Žalovaná: Posten Meddelande AB

      Předběžné otázky

   Tingsrätt žádá Soudní dvůr Evropské unie o zodpovězení následujících předběžných otázek týkajících se výkladu obecné právní zásady zákazu diskriminace na základě věku a výkladu článku 6 směrnice Rady 2000/78/ES, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1):

               1)

               Může být vnitrostátní pravidlo, které podobně jako pravidlo 67 let vede k rozdílnému zacházení na základě věku, legitimní, i když nelze z kontextu, ve kterém bylo toto pravidlo přijato, nebo z jiných informací jasně určit, jakého cíle či účelu má být tímto pravidlem dosaženo?

               2)

               Překračuje takové vnitrostátní ustanovení o odchodu do důchodu, jako je pravidlo 67 let, ze kterého neexistuje žádná výjimka a které nezohledňuje takové faktory, jako je důchod, který může jednotlivec v konečném výsledku pobírat, meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení sledovaného cíle?

      (1)  Úř. věst. 2000 L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


               11.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/20

         Určení soudce, který nahradí předsedu Soudu v jeho funkci soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních
   2009/C 270/08
   Dne 7. října 2009 Soud rozhodl v souladu s čl. 103 odst. 2 jednacího řádu, že soudce p. S. GERVASONI, předseda prvního senátu, nahradí v období od 1. října 2009 do 30. září 2010 předsedu Soudu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně v jeho funkci soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních.


title: Věc T-69/15: Žaloba podaná dne 12. února 2015 – NK Rosneft a další v. Rada

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/15

         Žaloba podaná dne 12. února 2015 – NK Rosneft a další v. Rada
   (Věc T-69/15)
   (2015/C 228/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: NK Rosneft OAO (Moskva, Rusko); RN-Shelf-Arctic OOO (Moskva); RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Jižní Sachalin, Rusko); RN-Exploration OOO (Moskva) a Tagulskoe OOO (Krasnojarsk, Rusko) (zástupce: T. Beazley, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/872/SZBP ze dne 4. prosince 2014 („druhé pozměňovací rozhodnutí“), kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině a rozhodnutí 2014/659/SZBP měnící rozhodnutí 2014/512/SZBP (1),

               —

               zrušil čl. 1 odst. 3 až 8 nařízení Rady (EU) č. 1290/2014 ze dne 4. prosince 2014 („druhé pozměňovací nařízení“), kterým se mění nařízení (EU) č. 833/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině a nařízení (EU) č. 960/2014 měnící nařízení (EU) č. 833/2014 (2),

               —

               kromě toho nebo podpůrně zrušil rozhodnutí Rady 2014/872/SZBP a nařízení Rady (EU) č. 1290/2014 v rozsahu, v jakém se uplatňují na žalobkyně, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně předkládají devět žalobních důvodů. V těchto žalobních důvodech tvrdí, že Rada neměla pravomoc přijmout nová pozměňovací opatření, a i kdyby takovou pravomoc měla, nemohla je zákonně přijmout.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření nejsou dostatečně odůvodněna k tomu, aby umožňovala přezkum legality, a porušují právo žalobkyň na obhajobu, jakož i jejich právo na účinnou soudní ochranu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že cíl sledovaný novými pozměňovacími opatřeními nepředstavuje legitimní cíl SZBP.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření jsou v rozporu s povinnostmi, které Unii ukládá mezinárodní právo podle Dohody o partnerství a spolupráci s Ruskem a/nebo Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT).

               4.

               Čtvrtý žalobní vycházející ze skutečnosti, že druhé pozměňovací nařízení neprokazuje racionální spojitost mezi cíli rozhodnutí a prostředky na jeho provedení.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že druhé pozměňovací nařízení z věcného hlediska neprovádí vhodným způsobem ustanovení rozhodnutí.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření jsou v rozporu ze zásadou rovného zacházení a zákazu svévolného výkonu moci.

               7.

               Sedmý žalobní vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření jsou nepřiměřená ve vztahu k rozhodnutí a v důsledku toho neoprávněně zasahují do normotvorné pravomoci Unie a vedou k nepřiměřenému zásahu do základních práv žalobců.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření představují zneužití pravomoci.

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření jsou v rozporu se zásadou právní jistoty v důsledku nejasnosti klíčových pojmů.

      (1)  Úř. věst. L 349, s. 58.

      (2)  Úř. věst. L 349, p. 20.


title: Věc T-727/15: Žaloba podaná dne 14. prosince 2015 – Justice & Environment v. Komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/41

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2015 – Justice & Environment v. Komise
   (Věc T-727/15)
   (2016/C 059/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Association Justice & Environment, z.s. (Brno, Česká republika) (zástupkyně: S. Podskalská, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné od samého počátku rozhodnutí Generálního ředitelství pro životní prostředí Evropské komise ze dne 19. srpna 2015 s referenčním číslem Ref GestDem č. 2015/4284, kterým byla zamítnuta žádost o přístup k dokumentům a rozhodnutí ze dne 15. října 2015 s referenčním číslem Ares(2015)4311297, kterým generální tajemník jménem Komise zamítl potvrzující žádost a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně tvrdí, že napadená rozhodnutí jsou protiprávní, neboť jsou v rozporu s: i) článkem 15 Smlouvy o fungování Evropské unie (dříve článek 255 ES); ii) čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2006 (1); iii) čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 (2) a iv) Úmluvou EHS/OSN o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí („Aarhuská úmluva“) ve spojení s rozhodnutím Rady ze dne 17. února 2005 o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství (2005/370/ES) (3).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (3)  Úř. věst. L 124, s. 1.


               23.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/72

         Žaloba Norského království ze dne 1. září 2004 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-7/04)
   (2004/C 319/14)
   Norské království, zastoupené Ketil Bøe Moenem, zastupujícím advokátem Úřadu nejvyššího státního zástupce pro věci občanskoprávní, a Ingeborg Djupvik, poradkyní Ministerstva zahraničních věcí, ve funkci zmocněnců c/o Nejvyššího státního zástupce pro věci občanskoprávní, Oslo, podalo dne 1. září 2004 žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobci požadují, aby soud:

               1.

               Zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO 148/04/COL ze dne 30. června 2004 a

               2.

               uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.

         Právní a faktické pozadí a právní zdůvodnění:

               —

               Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO 148/04/COL ze dne 30. června 2004 se týká opatření v oblasti ekologické daně v Norsku.

               —

               V tomto rozhodnutí Kontrolní úřad ESVO mimo jiné zjistil, že čtyři norská daňová opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

               —

               Tímto rozhodnutím nařídil Kontrolní úřad ESVO, aby byla podpora ve dvou případech těchto daňových opatření vrácena, přičemž vycházel z toho, že režimy údajné podpory jsou od 1. ledna 2002 zařazeny jako nová podpora.

               —

               Kontrolní úřad ESVO porušil čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

               —

               Příslušná daňová opatření nepředstavují novou podporu.

               —

               Pro vrácení údajné podpory žalobcem není právní důvod.


title: Věc T-47/10: Žaloba podaná dne 27. ledna 2010 — Akzo Nobel a další v. Komise

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/54

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2010 — Akzo Nobel a další v. Komise
   (Věc T-47/10)
   2010/C 100/80
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Nizozemsko) Akzo Nobel Chemicals GmbH (Düren, Německo), Akzo Nobel Chemicals B.V. (Amersfoort, Nizozemsko), Akcros Chemicals Ltd (Stratford-upon-Avon, Spojené království) (zástupci: C. Swaak a Marc van der Woude, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zcela nebo částečně zrušit čl. 1 odst. 1 a 2 napadeného rozhodnutí nebo

               —

               snížit pokuty uložené čl. 2 odst. 1 a 2 napadeného rozhodnutí nebo

               —

               určit, že Akzo Nobel Chemicals GmbH a Akzo Nobel Chemicals B.V. nemůže být přičítána odpovědnost za porušení právních předpisů před rokem 1993, že Akzo Nobel N.V. nemůže být přičítána odpovědnost za porušení právních předpisů v období let 1987 až 1998, ani samotné, ani společně s podniky přináležejícími ke skupině Elementis;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. listopadu 2009 (věc COMP/38.589-Tepelné stabilizátory) v rozsahu, v němž Komise přičítá žalobkyním odpovědnost za porušení článku 81 ES (nyní článek 101 Smlouvy o fungování Evropské unie) a článku 53 EHP tím, že se tajně dohodli na stanovení cen, rozdělení trhů prostřednictvím kvót dodávek, přidělování zákazníků a výměně hospodářsky citlivých informací zejména o zákaznících, výrobních množstvích a objemu prodeje v odvětví cínových stabilizátorů. Podpůrně se žalobkyně domáhají podstatného snížení pokuty, která jim byla uložena.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že jim přičetla odpovědnost, se dopustila několika nesprávných právních a skutkových posouzení, a na podporu svých tvrzení uvádějí tři žalobní důvody.
   V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise při svém šetření údajných porušení právních předpisů ohledně cínových stabilizátorů a epoxidovaného oleje ze sojových bobů (ESBO)/esterů porušila zásady správní péče, přijatelného prodlení a práva na obhajobu. Prodlení při šetření Komise nezakládá pozastavení promlčecí lhůty podle čl. 25 odst. 6 nařízení 1/2003 (1). Žalobkyně dále tvrdí, že Komise neumožněním přístupu ke všem dokumentům svědčícím v jejich prospěch i neprospěch, jež byly založeny v jejich spisu, porušila právo žalobkyň na obhajobu.
   Ve druhém žalobním důvodu žalobkyně uplatňují, že Komise neprokázala existenci porušení právních předpisů a odpovědnost žalobkyň za tato porušení po celou dobu jejich trvání. Podpůrně žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala existenci porušení právních předpisů během části tvrzené doby, což mělo vést k vyměření nižší pokuty. Komise porušila pravidlo promlčení po deseti letech stanovené v článku 25 nařízení 1/2003, a z důvodů uplynutí času nemůže ukládat žalobkyním pokuty.
   Třetí důvod žalobkyň má podpůrnou povahu a je relevantní pouze v případě, pokud Soud rozhodne, že Komisi není z důvodu promlčení bráněno v postupu proti žalobkyním, anebo pokud by porušení právních předpisů, o které se jedná v prvním žalobním důvodu, nevedlo ke zrušení celého rozhodnutí. Zaprvé Komise neprávem přičetla společnostem Pure Chemicals Ltd a Akzo Nobel N.V. odpovědnost za jednání Akcros joint ventures, jelikož odpovědnost za protisoutěžní jednání nese pouze Akcros joint ventures. Zadruhé Komise nemůže z důvodu promlčení postupovat proti Akzo Nobel Chemicals GmbH a Akzo Nobel Chemicals B.V. ohledně období před joint ventures. Žalobkyně uvádějí, že Komise měla žalobkyním a (společnostem) skupiny Elementis přičíst odpovědnost ohledně období joint ventures odděleně. Navíc Komise při svém výpočtu výše pokuty nesprávně započetla obrat joint ventures dvojmo.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. března 2005 ve věci T-192/98, Comité des industries du coton et des fibres connexes de l'Union européenne (Eurocoton) proti Radě Evropské unie (Dumping — Nepřijetí Radou návrhu Komise nařízení o uložení konečného antidumpingového cla — Nedostatek prosté většiny nezbytné k přijetí nařízení — Povinnost odůvodnění)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/22

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 17. března 2005
   ve věci T-192/98, Comité des industries du coton et des fibres connexes de l'Union européenne (Eurocoton) proti Radě Evropské unie (1)

   (Dumping - Nepřijetí Radou návrhu Komise nařízení o uložení konečného antidumpingového cla - Nedostatek prosté většiny nezbytné k přijetí nařízení - Povinnost odůvodnění)
   (2005/C 132/40)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-192/98, Comité des industries du coton et des fibres connexes de l'Union européenne (Eurocoton), se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupený C. Stanbrookem, QC, a A. Dashwoodem, barrister, proti Radě Evropské unie (zmocněnec: S. Marquardt, ve spolupráci s G. M. Berrischem, advokát), podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: M. Ewing, poté K. Manji), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Rady ze dne 5. října 1998, kterým se zamítá návrh nařízení Rady (ES) o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu surových bavlněných tkanin pocházejících z Čínské lidové republiky, Egypta, Indie, Indonésie a Pákistánu, o konečném výběru prozatímního cla uloženého nařízením Komise (ES) č. 773/98 ze dne 7. dubna 1998 (Úř. věst. L 111, s. 19) a o zastavení řízení, pokud jde o dovoz těchto tkanin pocházejících z Turecka, předložený Komisí Evropských společenství dne 21. září 1998 [dokument COM (1998) 540 konečné], Soud (čvrtý rozšířený senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Lindh, P. Mengozzi, I. Wiszniewska-Białecka a V. Vadapalas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 17. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí Rady ze dne 5. října 1998, kterým se zamítá návrh nařízení Rady (ES) o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu surových bavlněných tkanin pocházejících z Čínské lidové republiky, Egypta, Indie, Indonésie a Pákistánu, o konečném výběru prozatímního cla uloženého nařízením Komise (ES) č. 773/98 ze dne 7. dubna 1998 (Úř. věst. L 111, s. 19) a o zastavení řízení, pokud jde o dovoz těchto tkanin pocházejících z Turecka, předložený Komisí Evropských společenství dne 21. září 1998 [dokument COM (1998) 540 konečné], se zrušuje.

               2.

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3.

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 160, 5.6.1999


title: Věc C-422/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesverwaltungsgericht ze dne 7. července 2004 ve věci ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG proti Spolkové republice Německo

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesverwaltungsgericht ze dne 7. července 2004 ve věci ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-422/04)
   (2004/C 284/25)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesverwaltungsgericht ze dne 7. července 2004 ve věci ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG proti Spolkové republice Německo, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 4. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesverwaltungsgericht žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být čl. 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES (1) ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb (licenční směrnice) chápán tak, že brání uložení licenčního poplatku, při jehož výpočtu se vycházelo z předpokládané částky obecných administrativních výdajů vnitrostátního regulačního úřadu za období 30 let?
               V případě kladné odpovědi na první otázku

               2)

               Musí být články 10 ES a 11 směrnice o udělování licencí chápány tak, že nařizují, aby rozhodnutí o vyměření poplatku, kterým byly stanoveny poplatky ve smyslu prvé otázky a které nebylo napadeno, ačkoliv to vnitrostátní právo umožňovalo, bylo zrušeno, když vnitrostátní právo toto dovoluje, ale nepožaduje?

      (1)  Úř. věst. L 117, s. 15.


title: Věc C-16/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce House of Lords – Spojené království) – The Queen, Veli Tum, Mehmet Dari v. Secretary of State for the Home Department (Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Článek 41 odst. 1 dodatkového protokolu — Klauzule standstill — Dosah — Právní předpisy členského státu, které po vstupu dodatkového protokolu v platnost zavedly nová omezení, co se týče vstupu tureckých státních příslušníků na jeho území za účelem výkonu svobody usazování)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce House of Lords – Spojené království) – The Queen, Veli Tum, Mehmet Dari v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-16/05) (1)

   (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Článek 41 odst. 1 dodatkového protokolu - Klauzule „standstill“ - Dosah - Právní předpisy členského státu, které po vstupu dodatkového protokolu v platnost zavedly nová omezení, co se týče vstupu tureckých státních příslušníků na jeho území za účelem výkonu svobody usazování)
   (2007/C 269/09)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   House of Lords
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: The Queen, Veli Tum, Mehmet Dari

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – House of Lords – Výklad čl. 41 odst. 1 dodatečného protokolu a finančního protokolu, podepsaných dne 23. listopadu 1970, které doplňují dohodu zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, který se týká opatření přijatých po nabytí jejich účinnost (Úř. věst. 1972, L 293, s. 4) – Možnost členského státu zavádět nová omezení pro vstup tureckých státních příslušníků, kteří chtějí podnikat na jeho území
   Výrok
   Článek 41 odst. 1 dodatkového protokolu, podepsaného dne 23. listopadu 1970 v Bruselu a uzavřeného, schváleného a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972, musí být vykládán v tom smyslu, že zakazuje od data vstupu tohoto protokolu v platnost ve vztahu k dotčenému členskému státu zavádění jakýchkoliv nových omezení výkonu svobody usazování, včetně omezení týkajících se hmotných nebo procesních podmínek v oblasti prvního vstupu na území tohoto státu tureckých státních příslušníků, kteří zde hodlají vykonávat výdělečnou činnost jako samostatně výdělečně činné osoby.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc F-78/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014 – de Loecker v. ESVČ „Veřejná služba — Zaměstnanci ESVČ — Dočasný zaměstnanec — Vedoucí zastoupení ve třetí zemi — Předčasné ukončení funkce vedoucího zastoupení — Převedení do sídla ESVČ — Právo na obhajobu — Zájem služby — Odůvodnění“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014 – de Loecker v. ESVČ
   (Věc F-78/13) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Dočasný zaměstnanec - Vedoucí zastoupení ve třetí zemi - Předčasné ukončení funkce vedoucího zastoupení - Převedení do sídla ESVČ - Právo na obhajobu - Zájem služby - Odůvodnění“)
   (2015/C 007/53)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Stéphane de Loecker (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J.-N. Louis, A. Coolen a É. Marchal, advokáti, poté J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí převést žalobce ze zastoupení v Burundi na pracovní místo v sídle ESVČ v Bruselu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Stéphane de Loecker ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou službou pro vnější činnost.

      (1)  Úř. věst. C 291, 5.10.2013, s. 7.