title: Věc T-580/10: Žaloba podaná dne 22. prosince 2010 — Wohlfahrt v. OHIM — Ferrero (Kindertraum)

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/29

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2010 — Wohlfahrt v. OHIM — Ferrero (Kindertraum)
   (Věc T-580/10)
   2011/C 63/55
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Harald Wohlfahrt (Rothenburg o.d. Tauber, Německo) (zástupce: N. Scholz-Recht, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ferrero SpA (Alba, Itálie)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 27. května 2009 (číslo námitek B 668 600) a rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 20. října 2010 ve věci R 815/2009-4;

               —

               povolit zápis ochranné známky Společenství „Kindertraum“, číslo přihlášky 002773059 také pro všechny výrobky zařazené do tříd 16 a 28 uvedené v přihlášce ochranné známky;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Kindertraum“ pro výrobky zařazené do tříd 15, 16, 20, 21 a 28.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Ferrero SpA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Celkem 32 starších ochranných známek, které z části spočívají v grafickém ztvárnění slova „kinder“, které jsou z části součástí chráněného slovního spojení a z části jediným slovem, zejména italská slovní ochranná známka „kinder“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 28, 30 a 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1) z důvodu nepodání důkazu o užívání po uplynutí ochranné doby užívání, k jejímuž uplynutí došlo během probíhajícího námitkového řízení. Formální nedostatek odůvodnění napadeného rozhodnutí, neboť odvolací senát se ve svém rozhodnutí ani jedním slovem nezabýval výhradou zneužívající přihlášky ochranné známky uvedené a podrobně odůvodněné v odůvodnění odvolání. Dále zneužívající přihláška ochranné známky, neboť jediným cílem majitele namítané ochranné známky je monopolizace pojmu „kinder“ v nejširším možném rozsahu v jeho prospěch. Konečně porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-94/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — Itálie) — Swm Costruzioni 2 SpA, Mannocchi Luigino DI v. Provincia di Fermo ( „Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Hospodářské a finanční schopnosti — Technická nebo odborná způsobilost — Články 47 odst. 2 a 48 odst. 3 — Možnost hospodářského subjektu využít schopností jiných subjektů — Článek 52 — Systém osvědčení — Veřejné zakázky na stavební práce — Vnitrostátní právní předpisy, které ukládají povinnost mít osvědčení o kvalifikaci, jež odpovídá druhu a hodnotě stavebních prací, které jsou předmětem veřejné zakázky — Zákaz využít osvědčení vícero subjektů, pokud jde o stavební práce téže kategorie“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/22

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — Itálie) — Swm Costruzioni 2 SpA, Mannocchi Luigino DI v. Provincia di Fermo
   (Věc C-94/12) (1)

   (Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Hospodářské a finanční schopnosti - Technická nebo odborná způsobilost - Články 47 odst. 2 a 48 odst. 3 - Možnost hospodářského subjektu využít schopností jiných subjektů - Článek 52 - Systém osvědčení - Veřejné zakázky na stavební práce - Vnitrostátní právní předpisy, které ukládají povinnost mít osvědčení o kvalifikaci, jež odpovídá druhu a hodnotě stavebních prací, které jsou předmětem veřejné zakázky - Zákaz využít osvědčení vícero subjektů, pokud jde o stavební práce téže kategorie)
   2013/C 344/36
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Swm Costruzioni 2 SpA, Mannocchi Luigino DI

      Žalovaná: Provincia di Fermo

      Za přítomnosti: Torelli Dottori SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — Výklad čl. 47 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) — Hospodářská a finanční schopnost hospodářského subjektu — Možnost využít schopností jiných subjektů — Vnitrostátní právní úprava, která omezuje tuto možnost na jeden jediný jiný subjekt pro každou kategorii kvalifikace stanovenou subjektem udělujícím osvědčení

      Výrok

   Článek 47 odst. 2 a čl. 48 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ve spojení s čl. 44 odst. 2 této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které obecně zakazuje hospodářským subjektům účastnícím se zadávacího řízení na veřejnou zakázku na stavební práce, aby pro stejnou kategorii kvalifikace využily schopností vícera podniků.

      (1)  Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


title: Věc T-539/08: Žaloba podaná dne 5. prosince 2008 – Etimine a Etiproducts v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/55

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2008 – Etimine a Etiproducts v. Komise
   (Věc T-539/08)
   (2009/C 44/97)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Etimine SA (Bettemboug, Lucembursko) a Ab Etiproducts Oy (Espoo, Finsko) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               prohlásit projednávanou žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               částečně zrušit napadený akt tím, že se zruší položky uvedené v příloze 1G napadeného aktu týkající se těchto látek:

                           —

                           kyselina boritá; kyselina boritá, přírodní neupravená,

                           —

                           dibortrioxid; oxid boritý,

                           —

                           bezvodý tetraboritan sodný; disodná sůl kyseliny ortoborité; tetraboritan disodný monohydrát; sodná sůl kyselin orthoboritá,

                           —

                           tetraboritan disodný dekahydrát; borax dekahydrát,

                           —

                           tetraboritan disodný pentahydrát; borax pentahydrát.

               —

               Podpůrně, částečně zrušit napadený akt tím, že se zruší položky v příloze 1G napadeného aktu týkající se těchto látek:

                           —

                           dibortrioxid; oxid boritý,

                           —

                           bezvodý tetraboritan sodný; disodná sůl kyseliny ortoborité; tetraboritan disodný monohydrát; sodná sůl kyselin orthoboritá,

                           —

                           tetraboritan disodný pentahydrát; borax pentahydrát.

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávanou žalobu se žalobkyně na základě článku 230 ES domáhá částečného zrušení směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (1) v té míře, pokud klasifikují některé boritany jako toxické pro reprodukci s ohledem jak na plodnost, tak na vývoj.
   Na podporu svých tvrzení uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody.
   Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila podstatné formální náležitosti, jelikož napadený akt není v souladu s platným legislativním postupem, a tudíž je v rozporu s článkem 5 a článkem 7 ES, článkem 29 směrnice Rady 67/548/EHS (2) a článkem 5 rozhodnutí Rady 1999/468/ES (3).
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení při použití kritéria pro klasifikaci substancí boritanu, čímž porušila směrnici Rady 67/548/EHS. Tvrdí, že Komise nepoužila nebo nepoužila správně zásadu „bezpečného zacházení“ stanovenou v příloze VI směrnice 67/548/EHS, protiprávně použila kritéria hodnocení rizik, přičemž podle žalobkyně, tato nejsou v kontextu klasifikaci látky podle směrnice 67/548/EHS relevantní a v rozporu s bodem 4.2.3.3. přílohy VI směrnice 67/548/EHS nepoužila nebo nesprávně použila kritérium „přiměřenosti 014“. Dále žalobkyně tvrdí, že Komise nevěnovala dostatečnou pozornost epidemiologickým údajům a údajům o účincích na člověka předloženým žalobkyní a v důsledku toho je napadený akt částečně stižen zjevně nesprávným skutkovým posouzením. Žalobkyně tvrdí, že Komise protiprávně zevšeobecnila údaje týkající se jedné ze substancí boritanu pro účely klasifikace dalších substancí boritanu, a proto musí být napadený akt alespoň částečně zrušen, přinejmenším pokud se týká dalších substancí boritanu. Žalobkyně tvrdí, že Komise neposkytla dostatečné odůvodnění podle článku 253 ES, jelikož neuvedla žádný důvod pro zevšeobecnění údajů.
   Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila základní zásady práva Společenství, jako je zásada proporcionality uvedená v článku 5 ES, protože se žalobkyně domnívá, že napadený akt překračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů tohoto aktu.

      (1)  Úř. věst. L 246, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek, Úř. věst. 196, s.1; Zvl. vyd. 13/01, s. 27.

      (3)  Rozhodnutí Rady ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi, Úř. věst. L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 128.


title: Věc C-137/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. března 2007 Österreichische Volksbanken-AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2006 ve spojených věcech T-259/02 až T-264/02 a T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG a další v. Komise Evropských společenství, pokud jde o věc T-271/02

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. března 2007 Österreichische Volksbanken-AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2006 ve spojených věcech T-259/02 až T-264/02 a T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG a další v. Komise Evropských společenství, pokud jde o věc T-271/02
   (Věc C-137/07 P)
   (2007/C 117/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Österreichische Volksbanken-AG (zástupci: A. Ablasser-Neuhuber, R. Bierwagen a F. Neumayr, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               1.

               Zrušit body 2 a 4 rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 ve spojených věcech T-259/02 až T-264/02 a T-271/02 (1), a

                           a.

                           zrušit rozhodnutí Komise 2004/138/ES ze dne 11. června 2002 v řízení o kartelové dohodě COMP/36.571/D-1, které je předmětem tohoto sporu, podle prvního a třetího návrhového žádání v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky, podpůrně snížit stanovenou pokutu podle návrhového žádání 3, nebo

                           b.

                              podpůrněji pro případ, že by ve sporu ještě nebylo možné rozhodnout, vrátit věc k novému projednání a rozhodnutí Soudu prvního stupně.

               2.

               Uložit Komisi náhradu nákladů řízení, podpůrně v případě vrácení věci, rozhodnutí o nákladech řízení ponechat na rozhodnutí Soudu prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka svůj kasační opravný prostředek proti uvedenému rozsudku Soudu odůvodňuje následovně.

               Soud údajně nesprávně vyložil, jakož i nesprávně na tento případ použil, kritérium způsobilosti dohod mezi podniky, resp. jejich jednání ve vzájemné shodě, ovlivnit obchod mezi členskými státy. Ve svém rozhodnutí nesprávně relativizoval význam kritéria dopadů rozdělení trhu: není jasné, z jakých důvodů Soud nechce kritériu dopadů rozdělení trhu přisoudit alespoň silnou indikativní hodnotu s ohledem na existenci ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Dále je vytýkáno, že Soud provedl celkový přezkum přeshraničního účinku setkání bank, namísto toho, aby jednotlivá setkání bank „Lombardského klubu “ohledně jejich možných dopadů na obchodní styk mezi členskými státy zkoumal odděleně. Rozšířený výklad čl. 81 odst. 1 ES, podle něhož kartel rozprostírající se po celém území členského státu je již ze své povahy vhodný k rozdělení trhu a k ovlivnění obchodního styku uvnitř Společenství, resp. k tomu každopádně existuje silná domněnka, není dle navrhovatelky slučitelný s ratio legis tohoto ustanovení práva Společenství.

               Soud údajně nesprávně nepoužil podmínky připočtení obratu, stanovené Komisí a judikaturou, na připočtení tržních podílů decentralizovaných bank k zastřešujícímu institutu. Nevzal přitom v úvahu, že jak u připočtení obratu, tak u připočtení tržních podílů v tomto případě jde o stejnou věcnou otázku, totiž o určení přípustné pokuty. Dle navrhovatelky není zjevný žádný důvod, proč by srovnatelné otázky připočtení obratu a připočtení tržních podílů měly být posuzovány podle rozdílných měřítek. I kdyby však bylo nutné vycházet z toho, že připočtení tržních podílů decentralizovaných bank k zastřešujícímu institutu má proběhnout podle jiného měřítka než měřítka použitého pro připočtení obratu, je dle navrhovatelky měřítko konkrétně zvolené Soudem nesprávné a protiprávní.

               Soud údajně neprávem zamítl skutečnosti vytýkané navrhovatelkou týkající se nepřijetí zmírňujících okolností. Při svém právním posouzení zejména dostatečně nezohlednil, že navrhovatelka má v rámci celkového kartelu podřízenou roli, jakož i, že pokud jde o ni, nebylo zapotřebí žádných donucovacími prostředky provedených kontrol, jelikož dobrovolně s Komisí spolupracovala. Navrhovatelka má velmi malý tržní podíl, nebyla ostatními bankami zvána do užšího kruhu a účastnila se podstatně menšího počtu schůzí. Tato navrhovatelkou přednesená hlediska hovořící pro přijetí zmírňujících okolností údajně částečně vůbec nebyla vzata v úvahu. Ani Komise, ani Soud nesplnily povinnost předložené okolnosti posoudit a v souladu s právem vyhodnotit.

      (1)  Úř. věst. C 331, s. 29.


title: Věc C-564/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Tibor Farkas v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága „Řízení o předběžné otázce — Zkoumání důvodu vycházejícího z porušení unijního práva bez návrhu — Zásady rovnocennosti a efektivity — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Nárok na odpočet daně odvedené na vstupu — Systém přenesení daňové povinnosti — Článek 199 odst. 1 písm. g) — Uplatnění pouze na nemovitosti — Situace, kdy pořizovatel zboží bezdůvodně zaplatí daň prodávajícímu na základě nesprávně vystavené faktury — Rozhodnutí daňového orgánu, kterým je konstatován daňový dluh pořizovatele zboží, odmítnuto vyplacení uplatňovaného odpočtu a kterým je pořizovateli uložena daňová pokuta“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Tibor Farkas v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-564/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zkoumání důvodu vycházejícího z porušení unijního práva bez návrhu - Zásady rovnocennosti a efektivity - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet daně odvedené na vstupu - Systém přenesení daňové povinnosti - Článek 199 odst. 1 písm. g) - Uplatnění pouze na nemovitosti - Situace, kdy pořizovatel zboží bezdůvodně zaplatí daň prodávajícímu na základě nesprávně vystavené faktury - Rozhodnutí daňového orgánu, kterým je konstatován daňový dluh pořizovatele zboží, odmítnuto vyplacení uplatňovaného odpočtu a kterým je pořizovateli uložena daňová pokuta“)
   (2017/C 195/03)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Tibor Farkas

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

      Výrok

               1)

               Článek 199 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010, musí být vykládán v tom smyslu, že se uplatní na dodání nemovitosti prodávané dlužníkem z rozhodnutí soudu v řízení o nuceném prodeji.

               2)

               Ustanovení směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2010/45, a zásady daňové neutrality, efektivity a proporcionality musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v takové situaci, jaká nastala ve věci v původním řízení, byl pořizovateli zboží odepřen nárok na odpočet daně z přidané hodnoty, kterou bezdůvodně zaplatil prodávajícímu na základě faktury vystavené podle pravidel obecného režimu daně z přidané hodnoty, ačkoliv předmětné plnění spadalo do mechanismu přenesení daňové povinnosti, pokud prodávající odvedl uvedenou daň do státního rozpočtu. Tyto zásady však vyžadují, aby se pořizovatel za situace, kdy je vrácení bezdůvodně naúčtované daně z přidané hodnoty prodávajícím pořizovateli nemožné či nepřiměřeně náročné, zejména v případě platební neschopnosti prodávajícího, mohl obrátit se žádostí o vrácení daně z přidané hodnoty přímo na daňový orgán.

               3)

               Zásada proporcionality musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby v takové situaci, jaká nastala ve věci v původním řízení, vnitrostátní daňové orgány uložily osobě povinné k dani, která nabyla zboží, jehož dodání spadá do mechanismu přenesení daňové povinnosti, daňovou sankci ve výši 50 % daně z přidané hodnoty, kterou je tato osoba povinna odvést daňové správě, nevznikla-li této správě žádná ztráta na daňových příjmech a nic nenasvědčuje tomu, že by došlo k daňovému úniku, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 90, 7. 3. 2016.


title: Věc T-347/10: Žaloba podaná dne 27. srpna 2010 — Adelholzener Alpenquellen v. OHIM (Tvar láhve s reliéfním znázorněním tří horských vrcholků)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/52

      Žaloba podaná dne 27. srpna 2010 — Adelholzener Alpenquellen v. OHIM (Tvar láhve s reliéfním znázorněním tří horských vrcholků)
      (Věc T-347/10)
      ()
      (2010/C 288/96)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Adelholzener Alpenquellen GmbH (Siegsdorf, Německo) (zástupce: O. Rauscher, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. června 2010 ve věci R 1516/2009-1;

                  —

                  uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka ve tvaru láhve s reliéfním znázorněním tří horských vrcholků pro výrobky zařazené do třídy 32

         Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost, jakož i porušení čl. 37 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát neměl založit své rozhodnutí na neexistenci neuplatnění výlučného práva, a porušení čl. 75 druhé věty nařízení (ES) č. 207/2009, jelikož žalobkyně neměla možnost vyjádřit se k určitým vyobrazením, o něž se opíralo rozhodnutí.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-284/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. července 2009 Herbertem Meisterem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. května 2009 ve spojených věcech F-138/06 a F-37/08, Meister v. OHIM

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. července 2009 Herbertem Meisterem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. května 2009 ve spojených věcech F-138/06 a F-37/08, Meister v. OHIM
   (Věc T-284/09 P)
   2009/C 244/10
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Herbert Meister (Muchamiel, Španělsko) (zástupce: H.-J. Zimmermann, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. května 2009 ve věci F-37/08, Meister v. OHIM;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. května 2009 ve spojených věcech F-138/06 a F-37/08, Meister v. OHIM, kterým byla mimo jiné zamítnuta žaloba účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek ve věci F-37/08.
   Za účelem odůvodnění svého kasačního opravného prostředku jeho navrhovatel na prvním místě uplatňuje zejména to, že Soud pro veřejnou službu porušil svoji povinnost být neutrální a objektivní, neprovedl přesné resp. provedl jednostranné zpracování skutkového stavu a zkreslil skutkový stav. Soudu pro veřejnou službu je dále vytýkána nepřípustná procesní konfůze předmětů sporů v řízení F-138/06 a F-37/08. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek dále uplatňuje nesprávná právní posouzení při posuzování skutkového stavu. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek závěrem zpochybňuje rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu o nákladech řízení.
   Podle názoru účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek porušil soud rozhodující ve věci prostřednictvím porušení, která účastník uplatňuje, rovněž povinnost řádně odůvodnit napadené rozhodnutí.


title: Věc C-32/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 23. ledna 2014 – ERSTE Bank Hungary Zrt. v. Attila Sugár

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 23. ledna 2014 – ERSTE Bank Hungary Zrt. v. Attila Sugár
   (Věc C-32/14)
   2014/C 102/22
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Oprávněná: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Povinný: Attila Sugár

      Předběžné otázky

               1)

               Je řízení stanovené v členském státě, podle něhož se prodávající nebo poskytovatel při nesplnění povinnosti spotřebitele přijaté na základě formálně správné listiny vypracované notářem domáhá částky, kterou sám stanoví, prostřednictvím vydání takzvané doložky vykonatelnosti, aniž je nezbytné zahájit sporné řízení u soudu, v němž lze přezkoumat zneužívající charakter klauzulí smlouvy, která je základem doložky, v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (1)?

               2)

               Může se spotřebitel v tomto řízení domáhat zrušení již vydané doložky vykonatelnosti na základě toho, že nedošlo k přezkumu zneužívajícího charakteru klauzulí smlouvy, které jsou jejím základem, ačkoli podle rozsudku vydaného ve věci C-472/11 je soud v soudním řízení povinen informovat spotřebitele o zneužívajících klauzulích, které zjistil?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [o zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc C-526/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van koophandel Brussel (Belgie) dne 5. října 2015 – Uber Belgium BVBA v. Taxi Radio Bruxellois NV, vedlejší účastnice řízení: Uber NV a další

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van koophandel Brussel (Belgie) dne 5. října 2015 – Uber Belgium BVBA v. Taxi Radio Bruxellois NV, vedlejší účastnice řízení: Uber NV a další
   (Věc C-526/15)
   (2015/C 429/13)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van koophandel Brussel

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Uber Belgium BVBA

      Žalovaná: Taxi Radio Bruxellois NV

      Vedlejší účastnice: Uber NV a další, Brussels Hoofdstedelijk Gewest, Belgische Federatie van Taxis, Nationale Groepering van Ondernemingen met Taxi- en Locatievoertuigen met Chauffeur VZW

      Předběžná otázka

   Musí být zásada proporcionality, zakotvená v článku 5 SEU a čl. 52 odst. 1 Listiny ve spojení s články 15, 16 a 17 Listiny a články 28 SFEU a 56 SFEU, vykládána v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je Ordonnantie van het Brusselse Hoofdstedelijk Gewest van 27 april 1995 betreffende de taxidiensten en de diensten voor het verhuren van voertuigen met vervoerder (nařízení regionu Brusel-hlavní město ze dne 27. dubna 1995 o taxislužbách a službách pronájmu vozidel s řidiči), pokud je tato úprava chápána tak, že pojem „taxislužba“ se použije i na soukromé osoby činné jakožto řidiči, kteří provádějí ridesharing (sdílenou přepravu) tak, že přijímají poptávky na přepravu, které jim jsou nabízeny prostřednictvím softwarové aplikace podniku Uber BV a dalších, usazeného v jiném členském státě?


title: Věc C-268/14 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2016 – Italmobiliare SpA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Trh s cementem a příbuznými výrobky — Správní řízení — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 18 odst. 1 a 3 — Rozhodnutí s žádostí o informace — Odůvodnění — Upřesnění žádosti“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2016 – Italmobiliare SpA v. Evropská komise
   (Věc C-268/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Trh s cementem a příbuznými výrobky - Správní řízení - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 18 odst. 1 a 3 - Rozhodnutí s žádostí o informace - Odůvodnění - Upřesnění žádosti“)
   (2016/C 156/09)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italmobiliare SpA (zástupci: M. Siragusa, F. Moretti a L. Nascimbene, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a L Malferrari, zmocněnci, M. Malaguti, avvocatessa)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 14. března 2014, Italmobiliare v. Komise (T-305/11, EU:T:2014:126), se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí Komise C (2011) 2364 final ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc COMP/39520 – Cement a příbuzné výrobky) se zrušuje.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se ji náhrada nákladů řízení vynaložených společností Italmobiliare SpA v řízení v prvním stupni ve věci T-305/11 i v řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 282, 25.8.2014.


title: Věc F-129/11: Žaloba podaná dne 9. prosince 2011 — ZZ v. Komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/73

      Žaloba podaná dne 9. prosince 2011 — ZZ v. Komise
      (Věc F-129/11)
      (2012/C 25/142)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZZ (zástupci: Ph.-E. Partsch a E. Raimond, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Částečné zrušení rozhodnutí generálního ředitele OLAF, kterým se žalobce naposledy vyzývá, aby se dostavil k výslechu v rámci interního vyšetřování, a v němž se uvádí, že závěrečná zpráva z vyšetřování bude přijata pouze na základě informací, které jednostranně shromáždil a posoudil OLAF, pokud žalobce na tuto výzvu nebude reagovat.

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  Zrušit rozhodnutí ze dne 28. října 2011, jímž jej OLAF prostřednictvím svého generálního ředitele vyzval, aby se dostavil k výslechu, který se měl konat ve dnech 1. a 2. prosince 2011 v prostorách OLAF v Bruselu v osm hodin ráno v rámci „interního“ vyšetřování označeného „OF/2010/0207“, a upozornil jej, že závěrečná zpráva z vyšetřování bude sepsána bez jeho výslechu, pokud na tuto výzvu nebude reagovat, a to z důvodu, že toto rozhodnutí je podle žalobce v rozporu se zásadou kontradiktornosti a porušuje jeho základní práva;

                  —

                  přisoudit žalobci částku 4 000 eur jako náhradu škody s vyrovnávacími úroky;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci C-105/15 až C-109/15 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. září 2016 – Konstantinos Mallis (C-105/15 P), Elli Konstantinou Malli, (C-105/15 P), Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou (C-106/15 P), Petros Chatzithoma, (C-107/15 P), Elenitsa Chatzithoma (C-107/15 P), Lella Chatziioannou (C-108/15 P), Marinos Nikolaou (C-109/15 P) v. Evropská komise, Evropská centrální banka „Kasační opravný prostředek — Program na podporu stability Kyperské republiky — Prohlášení Euroskupiny týkající se mimo jiné restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru — Žaloba na neplatnost“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/14

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. září 2016 – Konstantinos Mallis (C-105/15 P), Elli Konstantinou Malli, (C-105/15 P), Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou (C-106/15 P), Petros Chatzithoma, (C-107/15 P), Elenitsa Chatzithoma (C-107/15 P), Lella Chatziioannou (C-108/15 P), Marinos Nikolaou (C-109/15 P) v. Evropská komise, Evropská centrální banka
   (Spojené věci C-105/15 až C-109/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Program na podporu stability Kyperské republiky - Prohlášení Euroskupiny týkající se mimo jiné restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru - Žaloba na neplatnost“)
   (2016/C 419/17)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Konstantinos Mallis (C-105/15 P), Elli Konstantinou Mallis (C-105/15 P), Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou (C-106/15 P), Petros Chatzithoma (C-107/15 P), Elenitsa Chatzithoma (C-107/15 P), Lella Chatziioannou (C-108/15 P), Marinos Nikolaou (C-109/15 P) (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou et K. Liasidou, dikigoroi)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci), Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Koutsoukou, O. Heinz a K. Laurinavičius, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky ve věcech C-105/15 P až C-109/15 P se zamítají.

               2)

               Konstantinosovi Mallisovi, Elli Konstantinou Malli, Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou, Petrosovi Chatzithomovi, Elenitse Chatzithoma, Lelle Chatziioannou a Marinosovi Nikolaou se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1. 6. 2015.


title: Věc C-245/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht dne 19. května 2010 — ROJ TV A/S v. Spolková republika Německo

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht dne 19. května 2010 — ROJ TV A/S v. Spolková republika Německo
   (Věc C-245/10)
   ()
   2010/C 234/33
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ROJ TV A/S

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

   Soudnímu dvoru se předkládá žádost o rozhodnutí otázky, zda a případně za jakých podmínek spadá zákaz sdružení v důsledku narušení myšlenky porozumění mezi národy do oblasti koordinované směrnicí Rady 89/552/EHS (1) ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23) ve znění směrnice 97/36/ES (2) ze dne 30. června 1997 (Úř. věst. L 202, s. 60), a je tudíž vyloučen na základě článku 2a této směrnice.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997, kterou se mění směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 202, s. 60; Zvl. vyd. 06/02, s. 321).


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  13. října 2005  ve věci C-458/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen): Parking Brixen GmbH proti Gemeinde Brixen, Stadtwerke Brixen AG (Veřejné zakázky — Řízení o zadání veřejné zakázky — Koncese na služby — Správa veřejných placených parkovišť)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 13. října 2005
   ve věci C-458/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen): Parking Brixen GmbH proti Gemeinde Brixen, Stadtwerke Brixen AG (1)

   (Veřejné zakázky - Řízení o zadání veřejné zakázky - Koncese na služby - Správa veřejných placených parkovišť)
   (2005/C 296/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-458/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Itálie) ze dne 23. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 30. října 2003, v řízení Parking Brixen GmbH proti Gemeinde Brixen, Stadtwerke Brixen AG, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Schiemann, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), K. Lenaerts a E. Juhász, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 13. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Zadání správy placeného veřejného parkoviště poskytovateli služeb veřejným orgánem, za niž je poskytovatel odměňován částkami placenými třetími subjekty za užívání tohoto parkoviště, je koncesí na veřejné služby, na kterou není použitelná směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby.

               2.

               Články 43 ES a 49 ES, jakož i zásady rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby veřejný orgán bez zajištění hospodářské soutěže udělil koncesi na veřejné služby akciové společnosti vzniklé přeměnou zvláštního podniku tohoto veřejného orgánu, jejíž předmět činnosti byl rozšířen o nové významné oblasti, jejíž kapitál musí být povinně v krátké době otevřen vstupu dalšího kapitálu, jejíž územní působnost činností byla rozšířena na celou zemi a zahraničí a jejíž představenstvo má široké pravomoci řízení, jež může samostatným způsobem vykonávat.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc C-658/11: Žaloba podaná dne 21. prosince 2011 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               25.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/6

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2011 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-658/11)
   2012/C 58/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: R. Passos, A. Caiola a M. Allik, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2011/640/SZBP ze dne 12. července 2011 o podepsání a uzavření dohody mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou o podmínkách předávání osob podezřelých z pirátství a zabaveného majetku, který je s touto činností spojen, námořními silami pod vedením Evropské unie do Mauricijské republiky a o podmínkách osob podezřelých z pirátství po předání; (1)

               —

               určit, že účinky rozhodnutí Rady 2011/640/SZBP ze dne 12. července 2011 zůstávají zachované až do jeho nahrazení;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropský parlament má za to, že rozhodnutí Rady 2011/640/SZBP ze dne 12. července 2011 o podepsání a uzavření dohody mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou o podmínkách předávání osob podezřelých z pirátství a zabaveného majetku, který je s touto činností spojen, námořními silami pod vedením Evropské unie do Mauricijské republiky a o podmínkách osob podezřelých z pirátství po předání je neplatné, protože se netýká výlučně společné zahraniční a bezpečnostní politiky, jak je výslovně stanoveno v čl. 218 odst. 6 druhém pododstavci SFEU.
   Evropský parlament má za to, že dohoda mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou se týká rovněž justiční spolupráce v trestních věcech, policejní spolupráce a rozvojové spolupráce, které pokrývají oblasti, na které se vztahuje řádný legislativní postup.
   Tato dohoda tedy měla být uzavřena po obdržení souhlasu Evropského parlamentu v souladu s čl. 218 odst. 6 písm. a) bodu v) SFEU.
   Z těchto důvodů porušila Rada Smlouvy tím, že nezvolila vhodný právní základ pro uzavření dohody.
   Dále má Evropský parlament za to, že Rada porušila čl. 218 odst. 10 SFEU, protože neinformovala Parlament okamžitě a plně ve všech etapách dojednání a uzavření dohody.
   Pokud Soudní dvůr zruší napadené rozhodnutí, Evropský parlament nicméně navrhuje, aby Soudní dvůr vykonal svou pravomoc zachovat účinky napadeného rozhodnutí v souladu s čl. 264 druhým pododstavcem SFEU až do doby jeho nahrazení.

      (1)  Úř. věst. L 254, s. 1.


title: Věc T-126/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. října 2015 – Direct Way a Direct Way Worldwide v. Parlament „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Doprava poslanců Evropského parlamentu — Rozhodnutí prohlásit zadávací řízení za neúspěšné, ukončit jej a zahájit jednací řízení — Zadání zakázky jinému uchazeči — Rovné zacházení — Podstatná změna původních podmínek zakázky“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. října 2015 – Direct Way a Direct Way Worldwide v. Parlament
   (Věc T-126/13) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Doprava poslanců Evropského parlamentu - Rozhodnutí prohlásit zadávací řízení za neúspěšné, ukončit jej a zahájit jednací řízení - Zadání zakázky jinému uchazeči - Rovné zacházení - Podstatná změna původních podmínek zakázky“)
   (2015/C 429/22)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Direct Way (Machelen, Belgie) a Directway Worldwide (Machelen) (zástupce: E. van Nuffel d'Heynsbroeck, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: L. Darie a P. Biström, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení tří rozhodnutí Parlamentu týkajících se zadání zakázky na dopravní služby pro poslance Parlamentu v Bruselu

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Direct Way a Directway Worldwide se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc T-427/07: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2007 – Mirto Corporación Empresarial v. OHIM – Maglificio Barbara (Mirtillino)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/47

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2007 – Mirto Corporación Empresarial v. OHIM – Maglificio Barbara (Mirtillino)
   (Věc T-427/07)
   (2008/C 22/89)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mirto Corporación Empresarial, S. L. (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Maglificio Barbara Srl
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. srpna 2007 ve věci č. R 875/2006-2 a výslovně OHIM uložit náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Maglificio Barbara Srl.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Mirtillino“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25 (přihláška č. 3 252 467).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Creaciones Mirto, S. A.; žalobkyně po postoupení ochranných známek namítaných v námitkovém řízení.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „MIRTO“ (ochranná známka Společenství č. 1 653 351) pro výrobky tříd 3, 18 a 25 a početné vnitrostátní slovní a obrazové ochranné známky „MIRTO“.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitky.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1) vzhledem k tomu, že mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1, Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-452/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte di Appello di Firenze (Itálie) dne 18. listopadu 2009 — Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Università di Pisa

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte di Appello di Firenze (Itálie) dne 18. listopadu 2009 — Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Università di Pisa
   (Věc C-452/09)
   2010/C 24/58
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte di Appello di Firenze

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé: Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle

      Odpůrci: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Università di Pisa

      Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné s právním řádem Společenství, aby italský stát mohl legitimně namítat pětiletou nebo obecnou desetiletou promlčecí lhůtu v souvislosti s právem, které vyplývá ze směrnice ES č. 76/1982 (1), v období předcházejícím přijetí prvního italského prováděcího zákona, aniž by tím bylo zcela zamezeno uplatnění výše uvedeného práva týkajícího se vyplacení peněžních částek nebo, podpůrně, podání žaloby na náhradu škody?

               2)

               Je kromě toho slučitelné s právním řádem Společenství, aby každá námitka promlčení byla vyloučena, neboť s konečnou platností brání uplatnění výše uvedeného práva?

               3)

               Anebo je slučitelné s právním řádem Společenství, aby každá námitka promlčení byla vyloučena, dokud Soudní dvůr nerozhodne o porušení práva Společenství (v projednávaném případě až do roku 1999)?

               4)

               Anebo je slučitelné s právním řádem Společenství, aby každá námitka promlčení byla v každém případě vyloučena, dokud není do vnitrostátního právního řádu řádně a úplně provedena směrnice, která přiznává dané právo (k čemuž v projednávaném případě nikdy nedošlo), jak je stanoveno v rozsudku Emmot?

      (1)  Úř. věst. L 43, s. 21.


title: Věc C-171/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. dubna 2012 Carrols Corp. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 1. února 2012 ve věci T-291/09, Carrols Corp. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Giulio Gambettola

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. dubna 2012 Carrols Corp. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 1. února 2012 ve věci T-291/09, Carrols Corp. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Giulio Gambettola
   (Věc C-171/12 P)
   2012/C 174/30
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Carrols Corp. (zástupce: I. Temiño Ceniceros, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Giulio Gambettola

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2012 ve věci T-291/09 v plném rozsahu;

               —

               vyhověl v plném rozsahu návrhovým žádáním uvedeným v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Porušení unijního práva ze strany Tribunálu spočívající v porušení článku 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) a judikatury, která jej vykládá
   V napadeném rozsudku dospěl Tribunál k závěru, že „pokud jde o totožnost dotčených označení, tato totožnost nemůže prokázat, že vedlejší účastník nebyl v dobré víře, nebyl-li předložen žádný jiný relevantní důkaz“.
   Z rozsudku Soudního dvora ze dne 11. června 2009, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (C-529/07, Sb. rozh. s. I-4893), ovšem plyne, že „neexistence dobré víry přihlašovatele musí být posuzována globálně, a to s přihlédnutím ke všem relevantním faktorům projednávaného případu“ (bod 37 rozsudku). Tribunál se však chybně zabýval každou skutkovou okolností zvlášť, takže ztratil celkový nadhled a neoprávněně rozšířil důkazní břemeno žalobkyně, čímž zasáhl do jejího práva na účinnou soudní ochranu.

      (1)  Nařízení Rady ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-559/11: Usnesení Tribunálu ze dne 16. května 2013 — BytyOKD v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Prodej menšinového podílu České republiky na základním kapitálu společnosti OKD v rámci privatizace — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory — Profesní sdružení — Neexistence osobního dotčení — Pojem „zúčastněná strana“ — Nepřípustnost“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. května 2013 — BytyOKD v. Komise
   (Věc T-559/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Prodej menšinového podílu České republiky na základním kapitálu společnosti OKD v rámci privatizace - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Profesní sdružení - Neexistence osobního dotčení - Pojem „zúčastněná strana“ - Nepřípustnost)
   2013/C 189/46
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Sdružení nájemníků BytyOKD.cz (Ostrava, Česká republika) (zástupce: R. Pelikán, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a P. Němečková, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 4927 ze dne 13. července 2011, týkajícího se prodeje menšinového podílu českého státu na základním kapitálu společnosti OKD, a. s., společnosti Karbon Invest, a. s., a prohlašujícího, že tento prodej nepředstavoval státní podporu [Státní podpora SA.25076 (2011/NN)] (Úř. věst. C 225, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Sdružení nájemníků BytyOKD.cz se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Není namístě rozhodovat o návrhu společnosti RPG Industries Limited na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. června 2005 ve věci C-510/04: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/6/ES — Formality lodí — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 9. června 2005
   ve věci C-510/04: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/6/ES - Formality lodí - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 193/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-510/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 13. prosince 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: K. Simonsson a W. Wils) proti Belgickému království (zmocněnec: M. Wimmer), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, G. Arestis a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvajících z nich, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2.

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc F-2/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Lhůta pro podání žaloby — Jazyk rozhodnutí o zamítnutí stížnosti — Článek 34 odstavce 1 a 6 jednacího řádu — Kopie podepsaného návrhu doručená faxem v rámci lhůty pro podání žaloby — Chybějící totožnost této kopie a následně zaslaného podepsaného originálu — Opožděnost žaloby — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/21

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-2/13) (1)

   (Veřejná služba - Lhůta pro podání žaloby - Jazyk rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Článek 34 odstavce 1 a 6 jednacího řádu - Kopie podepsaného návrhu doručená faxem v rámci lhůty pro podání žaloby - Chybějící totožnost této kopie a následně zaslaného podepsaného originálu - Opožděnost žaloby - Zjevná nepřípustnost)
   2014/C 31/37
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce směřující k tomu, aby se na jeho plat uplatňoval od května 2001 do konce jeho přidělení v Angole opravný koeficient podle článků 12 a 13 přílohy X služebního řádu

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4.5.2013, s. 30.


title: Věc T-276/07: Žaloba podaná dne 23. července 2007 – Martin v. Parlament

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/55

         Žaloba podaná dne 23. července 2007 – Martin v. Parlament
   (Věc T-276/07)
   (2007/C 211/102)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Hans-Peter Martin (Vídeň, Rakousko) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 10. května 2007 oznámené dne 14. května 2007, jímž bylo rozhodnuto, že žalobci byla neoprávněně vyplacena určitá částka a že podle čl. 27 odst. 3 pravidel pro úhradu nákladů a příspěvků poslancům Evropského parlamentu musí žalobce tuto částku vrátit;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí generálního ředitele generálního ředitelství Evropského parlamentu pro finance ze dne 13. června 2007, kterým se provádí výše uvedené rozhodnutí ze dne 10. května 2007, jímž byl žalobce vyzván, aby zaplatil uvedenou částku nebo ve lhůtě 30 dnů od přijetí tohoto rozhodnutí písemně navrhl splátkový kalendář přijatelný pro Parlament;

               —

               v případě potřeby zrušit veškerá případná rozhodnutí, jimiž se provádí veškerá předchozí rozhodnutí, i všech následujících rozhodnutí, která by byla ještě přijata v průběhu řízení;

               —

               v každém případě uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V návaznosti na vyšetřování týkající se příspěvků na parlamentní asistenci přiznaných žalobci jakožto poslanci Evropského parlamentu vydal OLAF zprávu, v níž konstatoval určité nesrovnalosti. Na základě této zprávy přijal generální tajemník Parlamentu napadené rozhodnutí ze dne 10. května 2007, jímž rozhodl, že žalobce musí podle čl. 27 odst. 3 pravidel pro úhradu nákladů a příspěvků poslancům Evropského parlamentu vrátit částky, jež mu byly neoprávněně vyplaceny.
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje čtyři žalobní důvody.
   První důvod vychází z nesprávného a nepřesného uplatnění pravidel pro úhradu nákladů a příspěvků poslancům Evropského parlamentu, zejména článku 14 a čl. 27 odst. 3 těchto pravidel.
   Druhý důvod vychází z nesprávného posouzení významu podkladů předložených žalobcem.
   Žalobce kromě toho uplatňuje žalobní důvod vycházející z porušení nařízení Rady č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (1), a z porušení zásad proporcionality a zákazu diskriminace.
   Konečně žalobce uplatňuje žalobní důvod vycházející z porušení zásad kontradiktornosti a práv na obhajobu.

      (1)  Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. dubna 2005 ve věci C-145/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social, n° 20 de Madrid): Dědici po Annette Keller proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) a dalším (Sociální zabezpečení — Články 3 a 22 nařízení č. 1408/71 — Článek 22 nařízení č. 574/72 — Hospitalizace v jiném členském státě, než je příslušný členský stát — Nezbytnost naléhavé léčby životní důležitosti — Převoz pojištěné osoby do nemocničního zařízení třetího státu — Význam formulářů E 111 a E 112)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 12. dubna 2005
   ve věci C-145/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social, no 20 de Madrid): Dědici po Annette Keller proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) a dalším (1)

   (Sociální zabezpečení - Články 3 a 22 nařízení č. 1408/71 - Článek 22 nařízení č. 574/72 - Hospitalizace v jiném členském státě, než je příslušný členský stát - Nezbytnost naléhavé léčby životní důležitosti - Převoz pojištěné osoby do nemocničního zařízení třetího státu - Význam formulářů E 111 a E 112)
   (2005/C 132/10)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-145/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 CE, podaná rozhodnutím Juzgado de lo Social no 20 de Madrid (Španělsko) ze dne 6. listopadu 2001, došlým Soudnímu dvoru dne 31. března 2003, v řízení Dědici po Annette Keller proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), původně Instituto Nacional de la Salud (Insalud), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts (zpravodaj) a A. Borg Barthet, předsedové senátů, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász, G. Arestis a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 12. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 22 odst. 1 písm. a) bod i) a písm. c) bod i) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a čl. 22 odst. 1 a 3 nařízení Rady č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1408/71 ve zněních aktualizovaných nařízením Rady (EHS) č. 2001/83 ze dne 2. června 1983, musejí být vykládány tak, že příslušná instituce, která vydáním formuláře E 111 nebo E 112 souhlasila s tím, aby byl jeden z jejich pojištěnců léčen v jiném členském státě, než je příslušný členský stát, je vázána nálezy o nezbytnosti naléhavé léčby životní důležitosti, provedenými v průběhu platnosti formuláře lékaři schválenými institucí členského státu pobytu, jakož i rozhodnutím těchto lékařů, přijatým během této doby na základě uvedených nálezů a stavu lékařských poznatků v daném okamžiku, o převozu dotčené osoby do nemocničního zařízení v jiném státě, byť by se jednalo o třetí stát. Nárok pojištěnce na věcné dávky poskytované na účet příslušné instituce nicméně podléhá v takové situaci v souladu s čl. 22 odst. 1 písm. a) bodu i) a písm. c) bodu i) podmínce, že instituce členského státu pobytu je podle jí uplatňovaných právních předpisů povinna poskytovat osobě, která je u ní pojištěna, věcné dávky odpovídající takovému léčení.
               Za těchto okolností není příslušná instituce oprávněna požadovat návrat dotčené osoby do příslušného členského státu k tomu, aby tam tato osoba podstoupila lékařské vyšetření, ani ji nechat vyšetřit v členském státě pobytu ani podmínit uvedené nálezy a rozhodnutí svým schválením.

               2.

               V případě, že lékaři schválení institucí členského státu pobytu zvolili z důvodu životně důležité naléhavosti a s přihlédnutím k lékařským poznatkům v daném okamžiku převoz pojištěnce do nemocničního zařízení na území třetího státu, je třeba čl. 22 odst. 1 písm. a) bod i) a písm. c) bod i) nařízení č. 1408/71 vykládat tak, že léčení poskytnuté v posledně uvedeném státu je hrazeno institucí členského státu pobytu podle jí uplatňovaných právních předpisů za stejných podmínek, které se vztahují na pojištěnce podléhající těmto právním předpisům. Pokud jde o léčení patřící mezi dávky upravené právními předpisy příslušného členského státu, nese pak náklady takto poskytnutých dávek instituce tohoto posledně uvedeného státu, přičemž náhradu nákladů členského státu pobytu provede za podmínek stanovených v článku 36 nařízení č. 1408/71.
               Jestliže léčebná péče poskytnutá v zařízení nacházejícím se ve třetím státě nebyla hrazena institucí členského státu pobytu, ale je prokázáno, že dotyčná osoba měla nárok na to, aby instituce členského státu pobytu uhradila náklady lékařské péče poskytnuté ve třetím státě a uvedená poskytnutá péče patří mezi dávky upravené právními předpisy příslušného členského státu, je povinností příslušné instituce nahradit přímo této osobě nebo jejím právním nástupcům náklady na toto léčení tak, aby byla zaručena úroveň hrazení nákladů rovnocenná té, kterou by uvedená osoba získala, pokud by se uplatnila ustanovení čl. 22 odst. 1 nařízení č. 1408/71.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc C-558/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — SIA Kurcums Metal v. Valsts ieņēmumu dienests ( „Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Kombinovaná lana „Taifun“ vyrobená v Rusku, jež sestávají z polypropylenu a ocelového drátu — Obloukové svorky ve tvaru U, které mají zakulacené konce spojené čepy — Antidumpingové clo z dovozu některých železných [nebo] ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Ruska, Thajska a Turecka“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/21

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — SIA Kurcums Metal v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-558/11) (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Kombinovaná lana „Taifun“ vyrobená v Rusku, jež sestávají z polypropylenu a ocelového drátu - Obloukové svorky ve tvaru U, které mají zakulacené konce spojené čepy - Antidumpingové clo z dovozu některých železných [nebo] ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Ruska, Thajska a Turecka)
   2013/C 9/34
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: SIA Kurcums Metal

      Opůrce: Valsts ieņēmumu dienests

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1) a článku 1 nařízení Rady (ES) č. 1601/2001 ze dne 2. srpna 2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých železných a ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Ruska, Thajska a Turecka a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 211, s. 1) — Kombinovaná lana „Taifun“ vyrobená v Rusku, jež sestávají z polypropylenu a ocelového drátu — Zařazení do podpoložky 5607 49 11 nebo do podpoložky 7312 10 98 kombinované nomenklatury — Obloukové svorky ve tvaru U, které mají zakulacené konce spojené čepy — Zařazení do podpoložky 7317 00 90 nebo do podpoložky 7326 90 98 kombinované nomenklatury — Konečné antidumpingové clo

      Výrok

               1)

               Podpoložka 5607 49 11 kombinované nomenklatury, která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006, musí být vykládána v tom smyslu, že taková lana, jako jsou lana dotčená v původním řízení, jež sestávají jak z polypropylenu, tak z pozinkovaných ocelových drátů, nespadají jako taková do této podpoložky.

               2)

               Všeobecné pravidlo pro výklad kombinované nomenklatury 3 b), která je uvedena v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1549/2006, musí být vykládáno v tom smyslu, že sazební zařazení takových lan, jako jsou lana dotčená v původním řízení, není namístě provést podle tohoto pravidla, avšak předkládající soud musí s ohledem na veškeré skutkové okolnosti, jež jsou mu předloženy, ověřit, že žádný z obou materiálů, z nichž tato lana sestávají, nedává sám o sobě uvedeným lanům jejich základní charakter.

               3)

               Článek 1 nařízení Rady (ES) č. 1601/2001 ze dne 2. srpna 2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých železných [nebo] ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Ruska, Thajska a Turecka a o konečném výběru uloženého prozatímního cla musí být vykládán v tom smyslu, že patří-li taková lana, jako jsou lana dotčená v původním řízení, do podpoložky 7312 10 98 kombinované nomenklatury, která je uvedena v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1549/2006, spadají do působnosti tohoto ustanovení.

               4)

               Podpoložka 7317 00 90 kombinované nomenklatury, která je uvedena v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1549/2006, musí být vykládána v tom smyslu, že takové obloukové svorky ve tvaru U, jež mají zakulacené konce spojené čepem, jako jsou obloukové svorky dotčené v původním řízení, nespadají do této podpoložky.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc T-321/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — SA.PAR. v. OHIM — Salini Costruttori (GRUPPO SALINI) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství GRUPPO SALINI — Neexistence dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — SA.PAR. v. OHIM — Salini Costruttori (GRUPPO SALINI)
   (Věc T-321/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství GRUPPO SALINI - Neexistence dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 252/46
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SA.PAR. Srl (Řím, Itálie) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bussoletti a G. Petrocchi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Mannucci a P. Bullock,)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Salini Costruttori SpA (Řím, Itálie) (zástupci: C. Bellomunno a S. Troilo, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. dubna 2010 (věc R 219/2009-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Salini Costruttori SpA a SA.PAR. Srl.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti SA.PAR. Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc C-234/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 16. května 2011 — TETS Haskovo AD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ , grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia po prihodite (ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ Varna při ústřední správě Národní agentury pro příjmy)

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 16. května 2011 — TETS Haskovo AD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia po prihodite (ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ Varna při ústřední správě Národní agentury pro příjmy)
   (Věc C-234/11)
   2011/C 232/26
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: TETS Haskovo AD

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia po prihodite (ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ Varna při ústřední správě Národní agentury pro příjmy)

      Předběžné otázky

               1)

               Jak má být vykládán pojem „zničení majetku“ ve smyslu čl. 185 odst. 2 směrnice 2006/112 (1) a jsou pro účely opravy daně, která byla odečtena při nabytí majetku, důležité důvody zničení nebo podmínky, za nichž k němu došlo?

               2)

               Je nutno řádně prokázané zničení hospodářského majetku, které bylo provedeno pouze s cílem vytvořit nový, modernější hospodářský majetek sloužící stejnému účelu, chápat jako změnu okolností zohledněných při výpočtu výše odpočtu ve smyslu čl. 185 odst. 1 směrnice 2006/112?

               3)

               Má být čl. 185 odst. 2 směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že umožňuje členským státům stanovit provedení oprav v případě zničení majetku, pokud při jeho nabytí nebylo zaplaceno nebo pokud nebylo zaplaceno v plné výši?

               4)

               Má být čl. 185 odst. 1 a 2 směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 79 odst. 3 zákona o DPH a čl. 80 odst. 2 bod 1 zákona o DPH, která stanoví provedení opravy uplatněného odpočtu daně v případech zničení majetku, při jehož nabytí byla zcela zaplacena základní částka a z ní vypočtená daň, a která neprovedení opravy podmiňuje jinou podmínkou než uskutečněním platby?

               5)

               Má být čl. 185 odst. 2 směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že vylučuje možnost opravy odpočtů daně v případě demolice souboru budov, jejímž jediným cílem je vytvořit na jejich místě nový, modernější soubor budov, který plní stejný účel jako stržený soubor budov a slouží uskutečňování plnění, které zakládají nárok na odpočet daně?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


title: Věc C-545/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 28. října 2016 – Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 28. října 2016 – Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-545/16)
   (2017/C 014/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited

      Odpůrce: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Je prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/221 (1) o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury neplatné v rozsahu, v němž vozidla v něm vymezená zařazuje do kódu 8704 21 91 KN, a nikoli do kódu 8704 10 KN?

               2)

               Je prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/221 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury konkrétně neplatné v rozsahu, v němž nepřiměřeně omezuje působnost položky 8704-10, zohledňuje nepřípustné faktory, je vnitřně rozporuplné, patřičně nezohledňuje vysvětlivky, položky KN a všeobecná výkladová pravidla nebo nezohledňuje příslušné požadavky vytyčené judikaturou Soudního dvora Evropské unie v souvislosti s položkou 8704 10 KN?

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/221 ze dne 10. února 2015 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury, Úř. věst. 2015, L 37, s. 1.


title: Věc T-65/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. června 2007 – Nuova Gela Sviluppo v. Komise ( Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) — Ukončení finanční pomoci Společenství — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Rozhodčí doložka )

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. června 2007 – Nuova Gela Sviluppo v. Komise
   (Věc T-65/04) (1)

   („Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) - Ukončení finanční pomoci Společenství - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Rozhodčí doložka“)
   (2007/C 183/61)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nuova Gela Sviluppo Soc. Cons. pa, původně Gela Sviluppo Soc. Cons. pa (Gela, Itálie) (zástupce: P. Menchetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn a M. Velardo, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí obsaženého v dopise Komise ze dne 16. prosince 2003 o ukončení finanční pomoci z EFRR 98.0526.001, zrušení rozhodnutí Komise o snížení finanční pomoci, upuštění od finanční pomoci a o vrácení zůstatku finanční pomoci, jakož i zrušení bodu 6.2 rozhodnutí Komise SEC (1999) 1316 ze dne 9. září 1999 o pokynech pro účetní závěrku operačních opatření (1994-1999) strukturálních fondů, a podpůrně náhrada škody způsobené žalobkyni a plnění na základě dohody ze dne 13. září 1999 uzavřené mezi žalobkyní a Komisí
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-312/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. června 2008 – FMC Chemical v. EÚBP ( Žaloba na neplatnost — Žaloba na odpovědnost — Směrnice 91/414/EHS — Přípravky na ochranu rostlin — Rozhodnutí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin — Akty nenapadnutelné žalobou — Přípravný akt — Nepřípustnost )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/53

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. června 2008 – FMC Chemical v. EÚBP
   (Věc T-312/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Žaloba na odpovědnost - Směrnice 91/414/EHS - Přípravky na ochranu rostlin - Rozhodnutí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin - Akty nenapadnutelné žalobou - Přípravný akt - Nepřípustnost“)
   (2008/C 209/95)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: FMC Chemical SPRL (Brusel, Belgie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP) (zástupci: původně A. Cuvillier a D. Detken, poté A. Cuvillier a S. Gabbi, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: European Crop Protection Association (ECPA) (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Waelbroeck a N. Rampal, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Doherty, zmocněnec)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí EÚBP ze dne 28. července 2006 o přijetí kontrolní zprávy týkající se přezkoumání účinné látky karbosulfanu za použití směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332), a jednak návrh na náhradu škody utrpěnou žalobkyní
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               FMC Chemical SPRL, Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP), European Crop Protection Association (ECPA) a Komise Evropských společenství ponesou každá vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-324/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Makro Zelfbedieningsgroothandel C.V., Metro Cash & Carry B.V., Remo Zaandam B.V. v. Diesel S.P.A. ( Směrnice 89/104/EHS — Právo upravující ochranné známky — Vyčerpání práv majitele ochranné známky — Uvedení zboží na trh v Evropském hospodářském prostoru třetí osobou — Konkludentní souhlas — Podmínky )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/14

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Makro Zelfbedieningsgroothandel C.V., Metro Cash & Carry B.V., Remo Zaandam B.V. v. Diesel S.P.A.
   (Věc C-324/08) (1)

   („Směrnice 89/104/EHS - Právo upravující ochranné známky - Vyčerpání práv majitele ochranné známky - Uvedení zboží na trh v Evropském hospodářském prostoru třetí osobou - Konkludentní souhlas - Podmínky“)
   2009/C 297/15
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Makro Zelfbedieningsgroothandel C.V., Metro Cash & Carry B.V., Remo Zaandam B.V.

      Žalovaná: Diesel S.P.A.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 7 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1989, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) — Vyčerpání práva z ochranné známky — Zboží uvedené na trh ve Společenství nebo v EHP majitelem ochranné známky nebo s jeho souhlasem — Konkludentní souhlas — Podmínky.

      Výrok

   Článek 7 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, je nutno vykládat v tom smyslu, že souhlas majitele ochranné známky s uvedením zboží označeného touto ochrannou známkou na trh přímo v Evropském hospodářském prostoru třetí osobou, která nemá žádnou hospodářskou vazbu s tímto majitelem, může být konkludentní, pokud takovýto souhlas vyplývá ze skutečností a okolností, které předcházely, provázely nebo následovaly uvedení na trh v tomto prostoru a z nichž je podle posouzení vnitrostátního soudu jednoznačně patrné, že se uvedený majitel vzdal svého výlučného práva.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-248/08: Žaloba podaná dne 9. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/29

         Žaloba podaná dne 9. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-248/08)
   (2008/C 209/44)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: Eleni Tserepa-Lacombe a A. Marcoulli)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 2 písm. a) a c), čl. 5 odst. 2 písm. c), čl. 6 odst. 2 písm. b) a článků 10, 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18 a 26 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 (1) ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se Komise domáhá toho, aby Soudní dvůr určil, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 2 písm. a) a c), čl. 5 odst. 2 písm. c), čl. 6 odst. 2 písm. b) a článků 10, 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18 a 26 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (dále jen „nařízení VPŽP“). Je třeba poznamenat, že se tato žaloba týká dvou řízení pro nesplnění povinnosti (nesplnění povinnosti č. 2001/5217 a č. 2006/2221), vyplývajících z toho, že Řecká republika nesplnila povinnosti vyplývající z výše uvedených článků tohoto nařízení.
   Nařízení konkrétně stanoví, že živočišný odpad poté, co je sbírán, přepravován a označen bez neodůvodněného prodlení, musí být zejména po zpracování odstraněn v souladu s postupy uvedenými v nařízení podle kategorie, do které náleží [čl. 4 odst. 2 písm. c), čl. 5 odst. 2 písm. c) a čl. 6 odst. 2 písm. b) nařízení]. Jsou v něm rovněž stanoveny postupy týkající se odstraňování specifikovaných rizikových materiálů spálením [čl. 4 odst. 2 písm. a) VPŽP]. Nařízení VPŽP stanoví rovněž podmínky pro schvalování zařízení pro zpracování odpadů, zařízení pro přechodnou manipulaci, zařízení na uskladnění, spalování a spoluspalování, zpracovatelských zařízení kategorie 1 a kategorie 2, tukových zařízení kategorie 2 a kategorie 3 a zařízení na výrobu bioplynu a kompostování (články 10 až 15). Obdobně nařízení VPŽP definuje podmínky, za kterých příslušné orgány schvalují zpracovatelská zařízení kategorie 3, jakož i zařízení na výrobu krmiv pro zvířata v zájmovém chovu a technická zařízení (články 17 a 18). Obdobně v souladu s nařízením VPŽP musí příslušný orgán v pravidelných intervalech provádět kontroly a dohled za účelem ověření dodržování ustanovení uvedeného nařízení s ohledem na různá stanovená kritéria a v případě nedodržení těchto ustanovení přijmout nezbytná opatření (článek 26).
   Komise, která vychází z velkého počtu zpráv svého Potravinového a veterinárního úřadu (PVÚ), zdůrazňuje, že v okamžiku uplynutí lhůt stanovených v odůvodněném stanovisku a v dodatečném odůvodněném stanovisku ani následně Řecká republika nepřijala veškerá opatření nezbytná k tomu, aby bylo ukončeno nesplnění povinností, které je jí vytýkáno, a tudíž ke splnění povinností, které pro Řeckou republiku vyplývají z výše uvedených článků nařízení VPŽP.
   Od roku 2004 PVÚ provedl v Řecku různé mise za účelem určení nedostatků při provádění nařízení VPŽP. I když byl zjištěn určitý pokrok v návaznosti na doporučení, která PVÚ na základě vlastních zjištění vydal pro řecké orgány, a i přes to, že v říjnu 2006 byly přijaty specifické právní předpisy, jejichž účelem je zavedení správních opatření nezbytných k provedení nařízení VPŽP, zvláště pokud jde o schvalování zařízení pro zpracování odpadů, inspektoři PVÚ opakovaně na místě až do dubna 2007 (data, kdy byla provedena poslední mise) konstatovali, že řecké orgány nepřijaly opatření nezbytná pro splnění povinností vyplývajících z výše uvedených článků nařízení VPŽP.
   Je třeba také zdůraznit, že neprovedení nebo nedostatečné provedení výše uvedených ustanovení vyplývá především z neúčinné koordinace příslušných orgánů na úrovni správy prefektury. Navíc jak vyplývá z odpovědí řeckých orgánů na zjištění učiněná ve zprávách PVÚ, úroveň úředních kontrol provedených příslušnými orgány a uložení sankcí uvedených ve vnitrostátních právních předpisech nezajišťuje účinné provedení nařízení VPŽP.

      (1)  Úř. věst. L 273, 10.10.2002, s. 1.


title: Věc C-201/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hof van beroep te Antwerpen ze dne 27. dubna 2004 ve věci Belgický stát – Ministerstvo financí proti N. V. Molenbergnatie

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hof van beroep te Antwerpen ze dne 27. dubna 2004 ve věci Belgický stát – Ministerstvo financí proti N. V. Molenbergnatie
   (Věc C-201/04)
   (2004/C 179/10)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) ze dne 27. dubna 2004 ve věci Belgický stát – Ministerstvo financí proti N. V. Molenbergnatie, který došel kanceláři Soudního dvora dne 5. května 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hof van beroep te Antwerpen žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Jsou články 217 až 232 celního kodexu Společenství [nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (1) ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství], tj. ustanovení kapitoly 3 („Vybrání celního dluhu“) hlavy VII („Celní dluh“), která se skládá z oddílu 1 („Zaúčtování částky cla a její sdělení dlužníkovi“ – články 217 až 221) a z oddílu 2 („Lhůty a postupy pro placení cla“ – články 222 až 232), použitelné na vybrání celního dluhu, který vznikl před 1. lednem 1994, ale k jehož vybrání nedošlo nebo jehož vybrání nezačalo před tímto datem?

               2.

               Pokud bude na první otázku odpovězeno kladně, musí být sdělení uložené článkem 221 celního kodexu Společenství provedeno vždy až po zaúčtování částky cla nebo, jinak řečeno, musí sdělení uloženému článkem 221 celního kodexu Společenství vždy předcházet zaúčtování částky cla?

               3.

               Vede opožděné sdělení částky cla dlužníkovi, tj. po uplynutí lhůty tří let stanovené čl. 221 odst. 3 celního kodexu Společenství, v jeho původním znění [v platnosti před nahrazením (ode dne 19. prosince 2000) čl. 1 bodem 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000] k nemožnosti provést vybrání příslušného dluhu nebo k zániku tohoto dluhu nebo k jinému právnímu důsledku, třebaže celní orgány byly schopny stanovit během této lhůty přesnou částku cla dlužného ze zákona?

               4.

               Musí členské státy vymezit podmínky, za kterých musí být provedeno sdělení částky cla dlužníkovi vyžadované článkem 221 celního kodexu Společenství?
               V případě kladné odpovědi může členský stát, který opomenul stanovit podmínky, za kterých musí být provedeno sdělení částky cla dlužníkovi vyžadované článkem 221 celního kodexu Společenství, tvrdit, že jakýkoliv dokument uvádějící částku cla, který je oznámen dlužníkovi (po zaúčtování), se považuje za sdělení částky cla dlužníkovi ve smyslu článku 221 celního kodexu Společenství, i když tento dokument nijak neodkazuje na článek 221 celního kodexu Společenství, ani neupřesňuje, že se jedná o sdělení částky cla dlužníkovi?

      (1)  Úř. věst. 1992, L 302, s. 1.


title: Věc C-313/11: Žaloba podaná dne 21. června 2011 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/23

         Žaloba podaná dne 21. června 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-313/11)
   2011/C 252/44
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: D. Bianchi a A. Szmytkowska)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje,

               —

               určit, že Polská republika nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 16 odst. 5, článků 19, 20 a 34 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (1) tím, že pro účely výživy zvířat v Polsku zakázala výrobu, uvádění na trh a používání geneticky modifikovaných krmiv a geneticky modifikovaných organismů pro použití v krmivech;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise Polské republice vytýká, že přijetím vnitrostátního zákona o krmivech, v němž pro účely výživy zvířat v Polsku zakázala výrobu, uvádění na trh a používání geneticky modifikovaných krmiv a geneticky modifikovaných organismů pro použití v krmivech (GMO), nesplnila povinnosti vyplývající z nařízení č. 1829/2003. Po přijetí tohoto nařízení, které v oblasti povolování krmiv z GMO zavedlo na unijní úrovni harmonizovanou právní úpravu, nesmí Polsko podle tvrzení Komise přijmout žádné právní předpisy, které by na jeho území zakazovaly výrobu, uvádění na trh a používání výrobků, které jsou předmětem takových povolení. Podle názoru Komise porušilo Polsko konkrétně tato ustanovení:

               —

               článek 16 odst. 5 nařízení č. 1829/2003, podle kterého lze povolení uvést na trh, používat nebo zpracovávat GMO pro použití v krmivech, krmiva obsahující GMO nebo sestávající z GMO, jakož i krmiva vyrobená z GMO udělit, zamítnout, obnovit, měnit, pozastavovat nebo zrušit pouze na základě důvodů a podle postupů stanovených v tomto nařízení;

               —

               článek 19 nařízení, který stanoví, že pro udělení povolení je příslušná Evropská komise;

               —

               článek 20 nařízení, podle kterého jsou produkty, které byly uvedeny na trh před vstupem v platnost nařízení č. 1829/2003 a povoleny podle platného práva, považovány za povolené podle tohoto nařízení;

               —

               článek 34 nařízení (ustanovení o ochranných opatřeních), který vzhledem k úplné harmonizaci v dané oblasti představuje jedinou možnost přijmout mimořádná opatření k pozastavení platnosti či změně uděleného povolení.

         Podle Komise není rozhodující, že vstup dotyčného zákazu v platnost byl podle vnitrostátního práva odložen, jelikož již samotné přijetí sporných ustanovení zákonodárcem, která nejsou v souladu s právem Unie, a jejich vyhlášení představují porušení povinností, které pro Polskou republiku vyplývají z uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. L 268, s. 1.


title: Věc T-832/14: Žaloba podaná dne 30. prosince 2014 – Nutria v. Komise

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/23

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2014 – Nutria v. Komise
   (Věc T-832/14)
   (2015/C 081/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nutria AE (Agios Konstantinos Locrida, Řecko) (zástupce: M.-J. Jacquot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Komisi, aby jí zaplatila částku 5 2 04  350 eur jako náhradu škody, kterou utrpěla;

               —

               uložil Komisi náhradu jí vynaložených nákladů řízení ve výši 12  000 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z porušení článku 191 nařízení (ES) č. 1234/2007 (1) z důvodu odmítnutí prodloužit lhůtu, ve které měla být uskutečněna řecká část programu Evropské unie pro rozdělování potravin mezi nejchudší osoby Společenství na rok 2010.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. L 299, s. 1).


title: Věc C-137/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. října 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské unie ( „Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí Rady 2011/853/EU — Evropská úmluva o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem — Směrnice 98/84/ES — Právní základ — Článek 207 SFEU — Společná obchodní politika — Článek 114 SFEU — Vnitřní trh“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. října 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-137/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí Rady 2011/853/EU - Evropská úmluva o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem - Směrnice 98/84/ES - Právní základ - Článek 207 SFEU - Společná obchodní politika - Článek 114 SFEU - Vnitřní trh)
   2013/C 367/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Cujo, I. Rogalski, R. Vidal Puig a D. Stefanov, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: R. Liudvinaviciute-Cordeiro, J.-P. Hix a H. Legal, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Evropský parlament (zástupci: D. Warin a J. Rodrigues, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a N. Rouam, zmocněnci); Nizozemské království (zástupkyně: C. Wissels, M. Bulterman a M. de Ree, zmocněnkyně); Polská republika (zástupci: M. Szpunar a B. Majczyna, zmocněnci); Švédké království (zástupkyně: A. Falk a C. Stege, zmocněnkyně); Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: A. Robinson, zmocněnec, ve spolupráci s G. Facennou, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí Rady 2011/853/EU ze dne 29. listopadu 2011 o podpisu Evropské úmluvy o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem jménem Evropské unie (Úř. věst. L 336, s. 1.) — Volba právního základu — Nahrazení navrhovaného právního základu v oblasti společné obchodní politiky jiným základem souvisejícím s vytvořením a fungováním vnitřního trhu — Cíl podpory služeb tvořených podmíněným přístupem mezi Unií a ostatními evropskými zeměmi — Porušení výlučné externí pravomoci Unie.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí 2011/853/EU Rady ze dne 29. listopadu 2011 o podpisu Evropské úmluvy o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem se zrušuje.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2011/853 zůstávají zachovány do doby, než vstoupí v platnost nové rozhodnutí přijaté na správných právních základech v přiměřené lhůtě nepřesahující šest měsíců.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Francouzská republika, Nizozemské království, Polská republika, Švédské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


title: Věc T-614/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2016 – Fútbol Club Barcelona v. EUIPO – Kule (KULE) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KULE — Starší národní slovní ochranné známky a proslulá ochranná známka CULE — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Absence skutečného užívání starších ochranných známek — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2016 – Fútbol Club Barcelona v. EUIPO – Kule (KULE)
   (Věc T-614/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KULE - Starší národní slovní ochranné známky a proslulá ochranná známka CULE - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Absence skutečného užívání starších ochranných známek - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 270/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fútbol Club Barcelona (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: K. Zajfert a A. Folliard Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kule LLC (New York, New York, Spojené státy americké) (zástupce: F. Rodgers, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. června 2014 (věc R 2375/2013 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi klubem Fútbol Club Barcelona a společností Kule.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Klubu Fútbol Club Barcelona se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014.