title: Věc C-275/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 28. dubna 2021 – EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H. v. Rakouská republika a Bundesbeschaffung GmbH

text:
               9.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 28. dubna 2021 – EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H. v. Rakouská republika a Bundesbeschaffung GmbH
      (Věc C-275/21)
      (2021/C 320/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H.

         Odpůrkyně: Rakouská republika, Bundesbeschaffung GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je přezkumné řízení před spolkovým správním soudem, které probíhá v rámci provedení směrnice 89/665/EHS (1) ve znění směrnice 2014/23/EU (2), sporem v občanské a obchodní věci podle čl. 1 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 (3)? Je podle výše uvedené otázky takové přezkumné řízení přinejmenším občanskou věcí podle čl. 81 odst. 1 SFEU?

                  2.

                  Musí být zásada rovnocennosti s přihlédnutím k ostatním předpisům unijního práva vykládána v tom smyslu, že jednotlivci propůjčuje subjektivní práva vůči členskému státu a brání použití takových rakouských vnitrostátních ustanovení, podle nichž soud před zpracováním návrhu na přezkum, jehož předmětem musí být určení neplatnosti příslušného samostatně napadnutelného rozhodnutí zadavatele, musí zjistit druh zadávacího řízení a (odhadovanou) hodnotu zakázky, jakož i součet samostatně napadnutelných rozhodnutí napadených z určitého zadávacího řízení resp. popřípadě rovněž položky z určitého zadávacího řízení, aby poté případně prostřednictvím soudce předsedajícího příslušnému senátu soudu vydal výzvu k doplnění za účelem úhrady poplatku a aby v případě neuhrazení poplatku před nebo nejpozději současně se zamítnutím návrhu na přezkum z důvodu nedoplacení poplatku senát soudu příslušný pro návrh na přezkum stanovil soudní poplatek pod sankcí ztráty nároku, jestliže u občanských věcí v Rakousku, jako např. u žalob na náhradu škody nebo na zdržení se z důvodu porušení hospodářské soutěže, nezaplacení poplatků nebrání vyřízení žaloby bez ohledu na otázku poplatků za právní ochranu dlužených v jakémkoliv rozsahu, a dále pro srovnání v Rakousku nemá neuhrazení poplatků za stížnosti proti správním rozhodnutím nebo poplatků za stížnosti nebo opravné prostředky podané proti rozhodnutím správních soudů k Verfassungsgerichtshof (Ústavní soud) nebo Verwaltungsgerichtshof (správní soudní dvůr) za následek zamítnutí opravného prostředku z důvodu neuhrazení poplatku.

                  2.1.

                  Musí být zásada rovnocennosti s přihlédnutím k ostatním předpisům unijního práva vykládána v tom smyslu, že brání použití takových rakouských vnitrostátních ustanovení, podle nichž před vyřízením návrhu na nařízení předběžného opatření, jak stanoví čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 89/665/EHS ve znění směrnice 2014/23/EU, musí předseda senátu jako samosoudce z důvodu nedostatečně uhrazeného paušálního poplatků vydat výzvu k doplnění za účelem úhrady poplatku a tento samosoudce musí návrh na nařízení předběžného opatření v důsledku neuhrazení poplatku odmítnout, jestliže jinak podle Gerichtsgebührengesetz (zákon o soudních poplatcích) u občanskoprávních žalob v Rakousku zásadně nemusí být za návrh na nařízení předběžného opatření podaný společně se žalobou zaplacen kromě poplatku za žalobu v prvním stupni žádný další paušální poplatek a rovněž ani v případě návrhů na přiznání odkladného účinku, které jsou podány společně se stížností proti rozhodnutí k Verwaltungsgericht (správní soud), opravným prostředkem k Verwaltungsgerichtshof (správní soudní dvůr) nebo stížností k Verfassungsgerichtshof (Ústavní soud) a funkčně mají stejný nebo podobný cíl právní ochrany jako je návrh na předběžné opatření, nemusí být uhrazeny žádné samostatné poplatky za tyto akcesorické návrhy na přiznání odkladného účinku?

                  3.

                  Musí být povinnost stanovená v čl. 1 odst. 1 směrnice Rady ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (89/665/EHS) (Úř. věst. 1989, L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/03, s. 48), ve znění směrnice 2014/24/EU, aby se postupy přezkoumání týkající se veřejných zakázek prováděly především co nejrychleji, s přihlédnutím k dalším předpisům unijního práva vykládána v tom smyslu, že tento požadavek rychlosti propůjčuje subjektivní právo na rychlý postup přezkumu a brání použití rakouských vnitrostátních ustanovení, podle nichž soud rovněž u netransparentně provedených zadávacích řízení před vyřízením návrhu na přezkum, jehož předmětem musí být určení neplatnosti příslušného samostatně napadnutelného rozhodnutí zadavatele, každopádně musí pro příslušné rozhodnutí zjistit druh zadávacího řízení a (odhadovanou) hodnotu zakázky, jakož i součet rozhodnutí samostatně napadnutelných z určitého zadávacího řízení, které byly napadeny, resp. případně i položky určitého zadávacího řízení, aby podle toho případně soudce předsedající příslušnému senátu soudu vydal výzvu k doplnění za účelem úhrady poplatku a v případě neuhrazení poplatku před nebo nejpozději současně s odmítnutím návrhu na přezkum z důvodu nedoplacení poplatku senát soudu příslušný pro rozhodnutí o návrhu na přezkum vyměřil soudní poplatek pod sankcí ztráty nároku?

                  4.

                  Musí být právo na spravedlivý proces před soudem podle článku 47 Listiny základních práv (4) s přihlédnutím k požadavku transparentnosti podle článku 18 odst. 1 směrnice 2014/24/EU (5) a dalším předpisům unijního práva vykládáno v tom smyslu, že brání použití rakouských vnitrostátních předpisů, podle nichž soud v každém případě i při netransparentně uskutečněných zadávacích řízeních před rozhodnutím o návrhu na přezkum, jehož předmětem musí být určení neplatnosti příslušného samostatně napadnutelného rozhodnutí zadavatele, musí zjistit druh zadávacího řízení a (odhadovanou) hodnotu zakázky, jakož i součet napadených samostatně napadnutelných rozhodnutí z určitého zadávacího řízení, resp. případně i položky určitého zadávacího řízení, aby podle toho případně soudce předsedající příslušnému senátu soudu vydal výzvu k doplnění za účelem úhrady poplatku a v případě nezaplacení poplatku před nebo nejpozději současně s odmítnutím návrhu na přezkum z důvodu nedoplacení poplatku senát soudu příslušný pro rozhodnutí o návrhu na přezkum vyměřil navrhovatelce soudní poplatek pod sankcí ztráty nároku?

                  5.

                  Musí být zásada rovnocennosti s přihlédnutím k dalším předpisům unijního práva vykládána v tom smyslu, že propůjčuje subjektivní práva jednotlivci vůči členskému státu a brání použití rakouských vnitrostátních předpisů, podle nichž při nezaplacení paušálního poplatku za podání soudního opravného prostředku k přezkoumání rozhodnutí zadavatele ve smyslu směrnice 89/665/EHS v platném znění (resp. případně i soudního opravného prostředku, jehož předmětem je určení protiprávnosti v souvislosti se zadáním zakázky za účelem získání náhrady škody) musí nezaplacené, ale splatné paušální poplatky vyměřit senát Verwaltungsgericht (správní soud) jako soudní orgán (jedině on) (s omezenými možnosti dlužníka poplatku na právní ochranu, které z toho plynou), jestliže jinak jsou poplatky za žalobu a opravné prostředky v občanskoprávním řízení v případě neuhrazení stanoveny správním výměrem podle Gerichtliches Einbringungsgesetz (zákon o výběru soudních poplatků) a také poplatky za opravné prostředky ve správním právu za stížnosti k Verwaltungsgericht (správní soud) resp. k Verfassungsgerichtshof (Ústavní soud) resp. poplatky za opravné prostředky k Verwaltungsgerichtshof (správní soudní dvůr) jsou při jejich neuhrazení zpravidla stanoveny výměrem daňového orgánu (označovaným jako výměr soudního poplatku), proti němuž lze zpravidla vždy podat opravný prostředek k Verwaltungsgericht (správní soud) a poté opět opravný prostředek k Verwaltungsgerichtshof (správní soudní dvůr) nebo stížnost k Verfassungsgerichtshof (Ústavní soud)?

                  6.

                  Musí být čl. 1 odst. 1 směrnice 89/665/EHS ve znění směrnice 2014/23/EU s přihlédnutím k dalším předpisům unijního práva vykládán v tom smyslu, že uzavření rámcové dohody pouze s jedním hospodářským subjektem podle čl. 33 odst. 3 směrnice 2014/24/EU je uzavřením smlouvy podle čl. 2a odst. 2 směrnice 89/665/EHS ve znění směrnice 2014/23/EU a že proto rozhodnutí veřejného zadavatele, kterým musí každý hospodářský subjekt uzavřít rámcovou dohodu podle čl. 33 odst. 3 směrnice 2014/24/EU, je tudíž rozhodnutím o udělení zakázky podle čl. 2a odst. 1 směrnice 89/665/EHS ve znění směrnice 2014/23/EU?

                  6.1.

                  Musí být formulace v čl. 33 odst. 3 směrnice 2014/24/EU: „veřejné zakázky založené na této rámcové dohodě“ vykládána v tom smyslu, že se jedná o zakázku založenou na rámcové dohodě, jestliže zadavatel zadá jednotlivou veřejnou zakázku s výslovným odvoláním na uzavřenou rámcovou dohodu? Nebo musí být citovaná pasáž „veřejné zakázky založené na této rámcové dohodě“ vykládána v tom smyslu, že v případě, že je celková hodnota rámcové dohody ve smyslu rozsudku Soudního dvora Evropské unie ve věci C-216/17 (6), bod 64, již vyčerpána, nejedná se již o veřejnou zakázku zakládající se na původně uzavřené rámcové dohodě?

                  6.2.

                  V případě kladné odpovědi na otázku 6.1.:
                  Mají být články 4 a 5 směrnice 2014/24/EU s ohledem na ostatní ustanovení unijního práva vykládány v tom smyslu, že odhadovaná hodnota jednotlivé zakázky založené na rámcové dohodě je vždy odhadovanou hodnotou zakázky podle čl. 5 odst. 5 směrnice 2014/24/EU? Nebo je odhadovaná hodnota zakázky podle článku 4 této směrnice v případě jednotlivé zakázky založené na rámcové dohodě tou hodnotou zakázky, která se stanoví na základě článku 5 této směrnice pro určení odhadované hodnoty jednotlivé zakázky založené na rámcové dohodě?

                  7.

                  Musí být právo na spravedlivý soudní proces podle článku 47 Listiny základních práv s přihlédnutím k ostatním předpisům unijního práva vykládáno v tom smyslu, že brání použití ustanovení, podle nějž zadavatel jmenovaný ve sporu týkajícím se práva veřejných zakázek musí poskytnout veškeré nezbytné informace a předložit veškeré nezbytné podklady – přičemž v opačném případě platí možnost rozsudku pro zmeškání k jeho tíži –, jestliže statutární zástupce nebo zaměstnanec tohoto zadavatele, kteří musí tyto informace za zadavatele poskytnout, se poskytnutím informací nebo předložením podkladů dokonce sami vystavují riziku trestního stíhání?

                  8.

                  Musí být povinnost stanovená v čl. 1 odst. 1 směrnice Rady ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (89/665/EHS) (Úř. věst. 1989, L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/03, s. 48), ve znění směrnice 2014/24/EU, že přezkum zadávacího řízení musí být proveden především účinně, s ohledem na právo na účinnou právní ochranu podle článku 47 Listiny s přihlédnutím k dalším předpisům unijního práva vykládána v tom smyslu, že tato ustanovení propůjčují subjektivní práva a brání použití vnitrostátních předpisů, podle nichž přísluší navrhovateli návrhu na přezkum domáhajícímu se právní ochrany, aby ve svém návrhu na přezkum vždy uvedl konkrétní zadávací řízení a konkrétní samostatně napadnutelné rozhodnutí zadavatele, ačkoliv tento navrhovatel u zadávacího řízení bez uveřejnění zpravidla nebude vědět, zda zadavatel uskutečnil přímé zadávací řízení podle vnitrostátního práva, které jsou pro navrhovatele netransparentní, nebo vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění, která jsou pro navrhovatele netransparentní, resp. zda se uskutečnil jedno nebo více netransparentních zadávacích řízení, ve kterém nebo ve kterých bylo vydáno jedno nebo více napadnutelných rozhodnutí?

                  9.

                  Musí být zásada spravedlivého procesu před soudem podle článku 47 Listiny s přihlédnutím k dalším předpisům unijního práva vykládána v tom smyslu, že toto ustanovení propůjčuje subjektivní práva a brání použití vnitrostátních předpisů, podle nichž navrhovateli přezkumu domáhajícímu se právní ochrany přísluší, aby ve svém návrhu na přezkum uvedl konkrétní zadávací řízení a konkrétní samostatně napadnutelná a i napadená rozhodnutí zadavatele, ačkoliv tento navrhovatel nemůže v zadávacím řízení bez uveřejnění zpravidla vědět, zda zadavatel uskutečnil přímé zadávací řízení podle vnitrostátního práva, které jsou pro navrhovatele netransparentní, nebo vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění, která jsou pro navrhovatele netransparentní, resp. zda se uskutečnil jedno nebo více netransparentních zadávacích řízení, ve kterém nebo ve kterých bylo vydáno jedno nebo více napadnutelných rozhodnutí?

                  10.

                  Musí být zásada spravedlivého procesu před soudem podle článku 47 Listiny s přihlédnutím k dalším předpisům unijního práva vykládána v tom smyslu, že toto ustanovení propůjčuje subjektivní práva a brání použití vnitrostátních přepisů, podle nichž navrhovateli návrhu na přezkum domáhajícímu se právní ochrany přísluší, aby zaplatil paušální poplatek ve výši, kterou v okamžiku podání návrhu nemůže předvídat, protože tento navrhovatel nemůže u zadávacího řízení bez uveřejnění, které je pro něj netransparentní, zpravidla vědět, zda zadavatel uskutečnil přímé zadávací řízení podle vnitrostátního práva nebo vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění, která jsou pro navrhovatele netransparentní, a jak vysoká je předpokládaná hodnota zakázky v případě eventuálně provedeného vyjednávacího řízení bez předchozího zveřejnění, resp. kolik samostatně napadnutelných rozhodnutí již bylo vydáno?

         (1)  Směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. 1989, L 395, s. 33).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí (Úř. věst. 2014, L 94, s. 1).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2012, L 351, s. 1).

         (4)  Listina základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2012, C 326, s. 391).

         (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).

         (6)  Rozsudek ze dne 19. prosince 2018, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust et Coopservice, ECLI:EU:C:2018:1034.


title: Věc C-316/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 21. května 2021 – Monument Vandekerckhove NV v. Stad Gent, další účastnice: Denys NV, Aelterman BVBA

text:
               9.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 21. května 2021 – Monument Vandekerckhove NV v. Stad Gent, další účastnice: Denys NV, Aelterman BVBA
      (Věc C-316/21)
      (2021/C 320/27)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Monument Vandekerckhove NV

         Žalované: Stad Gent

         Další účastnice: Denys NV, Aelterman BVBA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 63 odst. 1 druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU (1) ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES jako takový a ve spojení se zásadami rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti, které stanoví unijní právo, vykládán při zadávání veřejných zakázek v tom smyslu, že veřejný zadavatel, pokud zjistí, že subjekt, jehož způsobilosti hodlá hospodářský subjekt využít, nesplňuje kvalifikační kritéria, je povinen požadovat, aby hospodářský subjekt tento subjekt nahradil, nebo v tom smyslu, že veřejný zadavatel má za těchto okolností možnost požadovat nahrazení, jestliže hospodářský subjekt chce být vybrán?

                  2)

                  Existují okolnosti, za nichž veřejný zadavatel, i v závislosti na průběhu zadávacího řízení, (již) nemusí resp. nemůže na základě zásad rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti požadovat, aby bylo nahrazení provedeno?

         (1)  Úř. věst. 2014, L 94, s. 65.


title: Věc C-352/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 28. května 2021 – A1 a A2 v. I

text:
               9.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 28. května 2021 – A1 a A2 v. I
      (Věc C-352/21)
      (2021/C 320/32)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Østre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: A1 a A2

         Žalovaný: I

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 15 odst. 5 nařízení Brusel I (1) ve spojení s čl. 16 odst. 5 tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že kasko pojištění rekreačních plavidel, která nejsou využívána pro obchodní účely, spadá do rámce výjimky stanovené v čl. 16 odst. 5 tohoto nařízení, a že je tedy pojistná smlouva, která obsahuje dohodu o volbě soudu, jež se odchyluje od pravidla zakotveného v článku 11 tohoto nařízení, platná podle čl. 15 odst. 5 tohoto nařízení?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř . věst. 2012, L 351, s. 1).


title: Věc C-389/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2021 Evropskou centrální bankou proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 14. dubna 2021 ve věci T-504/19, Crédit lyonnais v. ECB

text:
               9.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/32

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2021 Evropskou centrální bankou proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 14. dubna 2021 ve věci T-504/19, Crédit lyonnais v. ECB
      (Věc C-389/21 P)
      (2021/C 320/34)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská centrální banka (zástupci: C. Zilioli, R. Ugena, M. Ioannidis, F. Bonnard, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Crédit lyonnais

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  uložil Crédit lyonnais náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      ECB tvrdí, že napadený rozsudek je třeba zrušit proto, že Tribunál:

                  —

                  překročil meze soudního přezkumu, když nahradil posouzení komplexních hospodářských skutečností ze strany ECB vlastním posouzením, a to v rozporu se standardním kritériem stanoveným unijním soudem v této oblasti;

                  —

                  porušil svou povinnost uvést odůvodnění, jelikož neumožnil ECB pochopit, v čem může být její posouzení dvojí státní záruky poskytnuté v rámci regulovaných úspor nesprávné;

                  —

                  zkreslil skutečnosti, které mu byly předloženy v průběhu řízení, když si nesprávně vyložil jak rozhodnutí napadené v řízení v prvním stupni (rozhodnutí ECB-SSM-2019-FRCAG-39 ze dne 3. května 2019), tak metodologii použitou ECB, kterou byla žádost Crédit lyonnais o výjimku posuzována;

                  —

                  porušil čl. 4 odst. 1 bod 94) nařízení č. 575/2013 (1), když k definici rizika nadměrné páky doplnil kritéria, která toto ustanovení neuvádí, a porušil čl. 429 odst. 14 tohoto nařízení týkající se vyloučení určitých expozic z výpočtu pákového poměru, když zbavil ECB diskreční pravomoci, kterou jí tento článek přiznává.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2013, L 176, s. 1), ve znění nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/62 ze dne 10. října 2014, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o pákový poměr (Úř. věst. 2015, L 11, s. 37).


title: Věc T-501/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Makk v. EUIPO – Ubati Luxury Cosmetics (PANTA RHEI) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka PANTA RHEI – Starší slovní ochranná známka Evropské unie PANTA RHEI – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Podobnost výrobků – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Makk v. EUIPO – Ubati Luxury Cosmetics (PANTA RHEI)
      (Věc T-501/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka PANTA RHEI - Starší slovní ochranná známka Evropské unie PANTA RHEI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 329/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Stefan Makk (Štýrský Hradec, Rakousko) (zástupkyně: I. Hödl, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: V. Ruzek a L. Lapinskaite, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ubati Luxury Cosmetics, SL (Alcobendas, Španělsko) (zástupkyně: C. Vendrell, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. června 2020 (věc R 2337/2019-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Ubati Luxury Cosmetics a S. Makkem.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Stefanu Makkovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2020.


title: Věc T-344/21: Žaloba podaná dne 23. června 2021 – Plusmusic v. EUIPO – Groupe Canal + (+music)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/34

      Žaloba podaná dne 23. června 2021 – Plusmusic v. EUIPO – Groupe Canal + (+music)
      (Věc T-344/21)
      (2021/C 329/45)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Plusmusic AG (Dietikon, Švýcarsko) (zástupci: M. Maier a A. Spieß, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Groupe Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie +music – Přihláška č. 17 482 571

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. dubna 2021 ve věci R 1236/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v části, v níž bylo vyhověno námitkám další účastnice řízení na základě čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a další účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 spočívající v nesprávném posouzení vizuálního porovnání předmětných označení;

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 spočívající v nesprávném posouzení rozlišovací způsobilosti dřívějších obrazových ochranných známek obsahujících kříž;

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 spočívající v nesprávném posouzení nebezpečí záměny.


title: Věc T-354/21: Žaloba podaná dne 17. června 2021 – ClientEarth v. Komise

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/36

      Žaloba podaná dne 17. června 2021 – ClientEarth v. Komise
      (Věc T-354/21)
      (2021/C 329/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ClientEarth AISBL (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Brouwer, B. Verheijen a T. van Helfteren, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 7. dubna 2021, kterým byl odmítnut přístup k dokumentům požadovaným podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) a nařízení (ES) č. 1367/2006 (2) a týkajícím se stavu zavádění kontrol v oblasti rybářské politiky ve Francii a Dánsku a existence pilotních případů a řízení o porušení povinnosti v Evropské unii týkajících se provádění nařízení (ES) č. 1224/2009 (3), a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná právně pochybila a dopustila se zjevně nesprávného posouzení vedoucího k nesprávnému uplatnění výjimky týkající se inspekcí, vyšetřování a auditu v souladu s čl. 4 odst. 2 třetí odrážkou nařízení (ES) č. 1049/2001 a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006, jakož i z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nesprávně odmítla existenci převažujícího veřejného zájmu na zveřejnění požadovaných dokumentů.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03 s. 331).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).

         (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. 2009, L 343, s. 1).


title: Věc T-367/21: Žaloba podaná dne 29. června 2021 – Sushi&Food Factor v. EUIPO (READY 4YOU)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/39

      Žaloba podaná dne 29. června 2021 – Sushi&Food Factor v. EUIPO (READY 4YOU)
      (Věc T-367/21)
      (2021/C 329/52)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sushi&Food Factor sp. z o.o. (Robakowo, Polsko) (zástupkyně: J. Gwiazdowska, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie READY 4YOU – Přihláška č. 18 210 977

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2021, ve věci R 2273/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  Zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu a vydal konečné rozhodnutí s tím, že povoluje k zápisu přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 18 210 977;

                  —

                  podpůrně zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. Dubna 2021 ve věci R 2273/2020-5 a vrátil věc zpět EUIPO k novému rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem a oddělením EUIPO „Operace“.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 94 odst. 1 a čl. 95 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení článku 20 a čl. 41 odst. 1 a odst. 2 písm. a) a c) Listiny základních práv Evropské unie včetně práva být vyslechnut, povinnosti uvést odůvodnění a práva na řádnou správu, zásady právní jistoty a zásady rovného zacházení.


title: Věc T-372/21: Žaloba podaná dne 1. července 2021 – Sympatex Technologies v. EUIPO – Liwe Española (Sympathy Inside)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/41

      Žaloba podaná dne 1. července 2021 – Sympatex Technologies v. EUIPO – Liwe Española (Sympathy Inside)
      (Věc T-372/21)
      (2021/C 329/54)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sympatex Technologies GmbH (Unterföhring, Německo) (zástupkyně: E. Strauß, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Liwe Española, SA (Puente Tocinos, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Sympathy Inside – Přihláška č. 16 286 106

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. dubna 2021, ve věci R 1777/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  odmítl námitku proti přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 16 286 103 Sympathy Inside (slovní ochranná známka) v plném rozsahu,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů vynaložených před odvolacím senátem a námitkovým oddělením.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení článku 18 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-375/21: Žaloba podaná dne 2. července 2021 – Leinfelder Uhren München v. EUIPO – Schafft (Vyobrazení geometrického obrazce)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/42

      Žaloba podaná dne 2. července 2021 – Leinfelder Uhren München v. EUIPO – Schafft (Vyobrazení geometrického obrazce)
      (Věc T-375/21)
      (2021/C 329/56)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (Mnichov, Německo) (zástupce: S. Lüft, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Thomas Schafft (Mnichov)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení geometrického obrazce) – Ochranná známka Evropské unie č. 13 975 453

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2021, ve spojených věcech R 1931/2018-2 a R 1936/2018-2.

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se napadená ochranná známka č. 13 975 453 zrušuje rovněž pro výrobky náležející do třídy 14 (náramkové hodinky) a třídy 18 (náramky k hodinkám);

                  —

                  zamítl odvolání navrhovatele zrušení R 1931/2018-2;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

                  —

                  v případě, že se další účastník řízení bude účastnit na řízení jako vedlejší účastník, mu uložil nést vlastní náklady řízení

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-382/21: Žaloba podaná dne 6. července 2021 – the airscreen company v. EUIPO – Moviescreens Rental (airscreen)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/44

      Žaloba podaná dne 6. července 2021 – the airscreen company v. EUIPO – Moviescreens Rental (airscreen)
      (Věc T-382/21)
      (2021/C 329/58)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: the airscreen company GmbH & Co. KG (Münster, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a N. Willich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Moviescreens Rental GmbH (Damme, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie airscreen – Přihláška č. 16 926 735

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. května 2021, ve věci R 1990/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc C-294/20: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional – Španělsko) – GE Auto Service Leasing GMBH v. Tribunal Económico Administrativo Central („Řízení o předběžné otázce – Harmonizace právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Osmá směrnice 79/1072/EHS – Články 3, 6 a 7 – Prováděcí pravidla pro vracení daně z přidané hodnoty (DPH) – Osoby povinné k dani neusazené v tuzemsku – Odmítnutí vrácení odvedené DPH – Dokumenty odůvodňující nárok na vrácení – Nepředložení dokladů ve stanovené lhůtě“)

text:
               22.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 471/8

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional – Španělsko) – GE Auto Service Leasing GMBH v. Tribunal Económico Administrativo Central
      (Věc C-294/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Harmonizace právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Osmá směrnice 79/1072/EHS - Články 3, 6 a 7 - Prováděcí pravidla pro vracení daně z přidané hodnoty (DPH) - Osoby povinné k dani neusazené v tuzemsku - Odmítnutí vrácení odvedené DPH - Dokumenty odůvodňující nárok na vrácení - Nepředložení dokladů ve stanovené lhůtě“)
      (2021/C 471/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Nacional

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: GE Auto Service Leasing GMBH

         Žalovaný: Tribunal Económico Administrativo Central

         Výrok

                  1)

                  Ustanovení osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Prováděcí pravidla pro vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku a zásady unijního práva, zejména zásada daňové neutrality, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byla žádost o vrácení daně z přidané hodnoty (DPH) zamítnuta, pokud osoba povinná k dani ve stanovené lhůtě nepředložila příslušnému daňovému orgánu, a to ani na jeho žádost, všechny dokumenty a informace požadované k prokázání jejího nároku na vrácení DPH, a to nezávisle na skutečnosti, že tyto dokumenty a informace byly předloženy touto osobou povinnou k dani z vlastní iniciativy v rámci přezkumného nebo soudního řízení proti rozhodnutí o zamítnutí takového nároku na vrácení daně, za předpokladu, že jsou dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že skutečnost, že osoba povinná k dani, která požaduje vrácení daně z přidané hodnoty (DPH), nepředloží v průběhu správního řízení dokumenty požadované daňovým orgánem, ale učiní tak až spontánně v průběhu pozdějších řízení, nepředstavuje zneužití práva.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2020.


title: Věc T-41/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Di Bernardo v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o výběrovém řízení – Otevřené výběrové řízení – Podmínky účasti – Nezapsání na rezervní seznam – Nedostatečná profesiální zkušenost – Článek 266 SFEU – Rozhodnutí přijaté ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu – Opatření vyplývající ze zrušujícího rozsudku – Článek 2 přílohy III služebního řádu – Rovné zacházení – Zjevně nesprávné posouzení – Odpovědnost“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Di Bernardo v. Komise
      (Věc T-41/20) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení - Podmínky účasti - Nezapsání na rezervní seznam - Nedostatečná profesiální zkušenost - Článek 266 SFEU - Rozhodnutí přijaté ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu - Opatření vyplývající ze zrušujícího rozsudku - Článek 2 přílohy III služebního řádu - Rovné zacházení - Zjevně nesprávné posouzení - Odpovědnost“)
      (2022/C 11/31)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Danilo Di Bernardo (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Orlandi, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: M. Brauhoff a D. Milanowska, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 279 SFEU a znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení na základě zkoušek EPSO/AST-SC/03/15 ze dne 13. března 2019, které bylo přijato ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 29. listopadu 2018, Di Bernardo v. Komise (T-811/16, nezveřejněný, EU:T:2018:859), o nezapsání jména žalobce na rezervní seznam pro nábor úředníků na pozice sekretářů / administrativních pracovníků platové třídy SC 1 v oboru podpora v oblasti financí, a zadruhé na náhradu škody, kterou měl žalobce z tohoto důvodu utrpět.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Danilovi di Bernardovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc T-218/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Alkattan v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Sýrii – Zmrazení finančních prostředků – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu – Právo na spravedlivý proces – Nesprávné posouzení – Určení kritérií pro zařazení na seznam“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Alkattan v. Rada
      (Věc T-218/20) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na spravedlivý proces - Nesprávné posouzení - Určení kritérií pro zařazení na seznam“)
      (2022/C 11/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Waseem Alkattan (Damašek, Sýrie) (zástupce: G. Karouni, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Limonet a V. Piessevaux, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/212 ze dne 17. února 2020, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2020, L 43 I, s. 6), prováděcího nařízení Rady (EU) 2020/211 ze dne 17. února 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2020, L 43 I, s. 1), rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/719 ze dne 28. května 2020, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2020, L 168, s. 66), prováděcího nařízení Rady (EU) 2020/716 ze dne 28. května 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2020, L 168, s. 1), rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/855 ze dne 27. května 2021, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2021, L 188, s. 90), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2021/848 ze dne 27. května 2021, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2021, L 188, s. 18), v rozsahu, v němž se tyto akty vztahují na žalobce, a dále návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu újmy, která žalobci v důsledku těchto aktů údajně vznikla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Waseemu Alkattanovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Věc T-532/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Phi Group v. EUIPO – Gruppo Cadoro (REDELLO) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie REDELLO – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie CADELLO 88 – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Phi Group v. EUIPO – Gruppo Cadoro (REDELLO)
      (Věc T-532/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie REDELLO - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie CADELLO 88 - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 11/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Phi Group GmbH (Zug, Švýcarsko) (zástupci: P. Campolini a L. Bidaine, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini, V. Ruzek a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Gruppo Cadoro GmbH (Eglisau, Švýcarsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. června 2020 (věc R 2677/2019-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Gruppo Cadoro a Phi Group.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Phi Group GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 348, 19.10.2020.


title: Věc T-678/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Solar Electric a další v. Komise („Státní podpory – Trh s elektřinou vyrobenou z obnovitelných zdrojů energie, včetně fotovoltaické energie – Povinnost uložená francouzským zákonem týkající se výkupu elektřiny za vyšší než tržní cenu – Zamítnutí stížnosti – Článek 12 odst. 1 a čl. 24 odst. 2 nařízení (EU) 2015/1589 – Působnost“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Solar Electric a další v. Komise
      (Věc T-678/20) (1)

      („Státní podpory - Trh s elektřinou vyrobenou z obnovitelných zdrojů energie, včetně fotovoltaické energie - Povinnost uložená francouzským zákonem týkající se výkupu elektřiny za vyšší než tržní cenu - Zamítnutí stížnosti - Článek 12 odst. 1 a čl. 24 odst. 2 nařízení (EU) 2015/1589 - Působnost“)
      (2022/C 11/34)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Solar Electric Holding (Lamentin, Francie), Solar Electric Guyane (Lamentin), Solar Electric Martinique (Lamentin), Société de production d’énergies renouvelables (Lamentin) (zástupkyně: S. Manna, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a A. Bouchagiar, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. září 2020, kterým se zamítá stížnost žalobkyň ze dne 20. června 2020 týkající se protiprávních státních podpor pro fotovoltaická zařízení žalobkyň.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Solar Electric Holding, Solar Electric Guyane, Solar Electric Martinique a Société de production d’énergies renouvelables se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 44, 8.2.2021.


title: Spojené věci T-758/20 a T-759/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Monster Energy v. EUIPO – Frito-Lay Trading Company (MONSTER a MONSTER ENERGY) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Slovní ochranné známky Evropské unie MONSTER a MONSTER ENERGY – Řádné užívání ochranných známek – Užívání pro výrobky, pro něž byly ochranné známky zapsány – Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Monster Energy v. EUIPO – Frito-Lay Trading Company (MONSTER a MONSTER ENERGY)
      (Spojené věci T-758/20 a T-759/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranné známky Evropské unie MONSTER a MONSTER ENERGY - Řádné užívání ochranných známek - Užívání pro výrobky, pro něž byly ochranné známky zapsány - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2022/C 11/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Monster Energy Co. (Corona, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: V. Ruzek a E. Śliwińska, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Frito-Lay Trading Company GmbH (Bern, Švýcarsko) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Předmět věci

      Dvě žaloby podané proti rozhodnutím druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. října 2020 (věci R 2927/2019-2 a R 2928/2019-2) týkajícím se dvou zrušovacích řízení mezi společnostmi Frito-Lay Trading Company a Monster Energy.

         Výrok

                  1)

                  Žaloby se zamítají.

                  2)

                  Společnosti Monster Energy Co. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 53, 15.2.2021.


title: Věc T-73/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – PIK-KO v. EUIPO – Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie P.I.C. Co. – Starší národní obrazová ochranná známka PIK – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] – Prohlášení částečné neplatnosti“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – PIK-KO v. EUIPO – Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.)
      (Věc T-73/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie P.I.C. Co. - Starší národní obrazová ochranná známka PIK - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Prohlášení částečné neplatnosti“)
      (2022/C 11/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: PIK-KO AD (Kazičene, Bulharsko) (zástupkyně: A. Ivanova, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Capostagno, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Haribo Ricqles Zan (Marseille, Francie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2020 (věc R 1847/2019-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Haribo Ricqles Zan a PIK-KO.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti PIK-KO AD se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 138, 19.4.2021.


title: Věc T-556/21: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2021 – Lyubetskaya v. Rada

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/27

      Žaloba podaná dne 4. listopadu 2021 – Lyubetskaya v. Rada
      (Věc T-556/21)
      (2022/C 11/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sviatlana Lyubetskaya (Minsk, Bělorusko) (zástupce: D. Litvinski, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedodržení zásady osobní odpovědnosti. Žalobkyně tvrdí, že cíl a obsah napadených aktů vykládaných ve světle jejich znění, kontextu a účelů jsou v rozporu se zásadou proporcionality, neboť orgán vedoucí vyšetřování nesplňuje povinnost charakterizovat přičitatelnost skutků dotyčné osobě.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení a založený na článku 47 Listiny základních práv Evropské unie. Podle žalobkyně napadeným aktům chybí skutkové odůvodnění a omezují se jen na vyvození závěrů založených výlučně na postavení žalobkyně jako poslankyně parlamentu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nedodržení zásady proporcionality. Žalobkyně tvrdí v tomto ohledu, že cíl a obsah napadených aktů vykládaných ve světle jejich znění, kontextu a účelů jsou v rozporu se zásadou proporcionality, zejména s ohledem na její postavení poslankyně parlamentu.


title: Věc T-557/21: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Omelyanyuk v. Rada

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/28

      Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Omelyanyuk v. Rada
      (Věc T-557/21)
      (2022/C 11/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Aleksandr Omelyanyuk (Minsk, Bělorusko) (zástupce: D. Litvinski, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné se žalobními důvody dovolávanými v rámci věci T-556/21, Lyubetskaya v. Rada.


title: Věc T-579/21: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Gusachenka v. Rada

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/29

      Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Gusachenka v. Rada
      (Věc T-579/21)
      (2022/C 11/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Siarhei Gusachenka (Minsk, Bělorusko) (zástupce: D. Litvinski, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (1) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (2) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné se žalobními důvody dovolávanými v rámci věci T-556/21, Lyubetskaya v. Rada.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 219I, s. 3.

         (2)  Úř. věst. 2021, L 219I, s. 70.


title: Věc T-580/21: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Haidukevich v. Rada

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/29

      Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Haidukevich v. Rada
      (Věc T-580/21)
      (2022/C 11/40)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Aleh Haidukevich (Semkino, Bělorusko) (zástupce: D. Litvinski, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (1) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (2) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné se žalobními důvody dovolávanými v rámci věci T-556/21, Lyubetskaya v. Rada.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 219I, s. 3.

         (2)  Úř. věst. 2021, L 219I, s. 70.


title: Věc C-588/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2021 Public.Resource.Org, Inc., a Right to Know CLG proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. července 2021 ve věci T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. a Right to Know CLG v. Evropská komise

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2021 Public.Resource.Org, Inc., a Right to Know CLG proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. července 2021 ve věci T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. a Right to Know CLG v. Evropská komise
      (Věc C-588/21 P)
      (2022/C 11/21)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Public.Resource.Org, Inc., a Right to Know CLG (zástupci: F. Logue, Solicitor, J. Hackl, Rechtsanwalt a C. Nüßing, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Comité européen de normalisation (CEN), Asociación Española de Normalización (UNE), Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), Association française de normalisation (AFNOR), Austrian Standards International (ASI), British Standards Institution (BSI), Bureau de normalisation/Bureau voor Normalisatie (NBN), Dansk Standard (DS), Deutsches Institut für Normung eV (DIN), Koninklijk Nederlands Normalisatie Instituut (NEN), Schweizerische Normen- Vereinigung SNV, Standard Norge, Suomen Standardisoimisliitto ry (SFS), Svenska institutet för standarder (SIS) a Institut za standardizaciju Srbije (ISS)

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek a zajistil přístup k požadovaným dokumentům (EN 71-4:2013, EN 71-5:2015, EN 71-12:2013, a EN 12472:2005+A1:2009);

                  —

                  podpůrně vrátil věc Tribunálu a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  Nesprávné posouzení při uplatnění výjimky stanovené v první odrážce čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1).

                              a)

                              První část: Tribunál se nesprávným posouzením autorskoprávní ochrany dopustil nesprávného právního posouzení, neboť:

                                          —

                                          neuznal, že požadované harmonizované normy nemohou být chráněny autorským právem, protože jsou součástí unijního práva a zásada právního státu vyžaduje volný přístup k právním předpisům;

                                          —

                                          neuznal, že i kdyby požadované harmonizované normy mohly být chráněny autorským právem, musí volný přístup k právním předpisům mít přednost před autorskoprávní ochranou;

                                          —

                                          dospěl k nesprávnému závěru, že Komise nebyla oprávněna zkoumat, zda jsou požadované harmonizované normy chráněny autorským právem, a

                                          —

                                          dospěl k nesprávnému závěru, že požadované harmonizované normy představují duševní výtvor, potažmo „dílo“, které může požívat autorskoprávní ochrany.

                              b)

                              Druhá část: Tribunál se nesprávným posouzením ovlivnění obchodních zájmů dopustil nesprávného právního posouzení, neboť:

                                          —

                                          nesprávně uplatnil domněnku, že požadované harmonizované normy by ohrozily zájem chráněný první odrážkou čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 a

                                          —

                                          neposoudil konkrétní ovlivnění obchodních zájmů.

                  2.

                  Nesprávné právní posouzení spočívající v neuznání převažujícího veřejného zájmu.
                  Tribunál se neuznáním převažujícího veřejného zájmu dopustil nesprávného právního posouzení, neboť:

                              —

                              dospěl k nesprávnému závěru, že žalobkyně nedoložily zvláštní důvody odůvodňující jejich žádost;

                              —

                              přihlédl k irelevantní skutečnosti, a sice k fungování evropského systému normalizace;

                              —

                              dospěl k závěru, že z rozhodnutí vydaného ve věci James Elliott (C-613/14) (2) nevyplývá povinnost proaktivně šířit harmonizované normy a

                              —

                              dospěl k závěru, že harmonizované normy vyvolávají právní účinky pouze ve vztahu k zainteresovaným osobám.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

         (2)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 27. října 2016 (C-613/14, James Elliott Construction, EU:C:2016:821).


title: Věc C-598/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove (Slovensko) dne 28. září 2021 – SP, CI v. Všeobecná úverová banka a.s.

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove (Slovensko) dne 28. září 2021 – SP, CI v. Všeobecná úverová banka a.s.
      (Věc C-598/21)
      (2022/C 11/22)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Krajský súd v Prešove

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: SP, CI

         Žalovaná: Všeobecná úverová banka a.s.

         Předběžné otázky

                  A.

                  Brání článek 47 v spojení s články 7 a 38 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice 93/13/EHS o zneužívajících ujednáních“), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (dále jen „směrnice 2005/29/ES (2) o nekalých obchodních praktikách“), jakož i zásada efektivity práva Evropské unie takové právní úpravě, jako je § 53 odst. 9, § 565 Občianskeho zákonníka [Občanský zákoník], podle kterých se při předčasné splatnosti nezohledňuje přiměřenost tohoto úkonu, zejména závažnost porušení povinnosti spotřebitelů ve vztahu k výši úvěru a dobu jeho splatnosti?

                  B.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku (nebrání) klade předkládající soud následující otázky:

                              - B.1

                              Brání článek 47 ve spojení s články 7 a 38 Listiny, směrnice 93/13/EHS o zneužívajících ujednáních, směrnice 2005/29/ES o nekalých obchodních praktikách, jakož i zásada efektivity práva Evropské unie takové judikatuře, která meritorně nebrání výkonu zástavního práva soukromou dražbou nemovitosti, která představuje obydlí spotřebitelů a případně jiných osob, a současně nezohledňuje závažnost porušení povinnosti spotřebitele ve vztahu k výši úvěru a úvěrovému období, i když existuje jiný způsob uspokojení pohledávky poskytovatele úvěru soudní exekucí, v rámci níž není prodej obydlí zatíženého zástavním právem prioritním?

                              - B.2

                              Musí být čl. 3 odst. 1 směrnice 2005/29/ES o nekalých obchodních praktikách vykládán v tom smyslu, že ochrana spotřebitele před nekalými obchodními praktikami při poskytování spotřebitelských úvěrů se vztahuje i na jakékoliv způsoby uspokojení pohledávky poskytovatele úvěru, včetně sjednání nového úvěru poskytnutého na úhradu závazků z předcházejícího úvěru?

                              - B.3

                              Musí být směrnice 2005/29/ES o nekalých obchodních praktikách vykládána v tom smyslu, že za nekalou obchodní praktiku se považuje i jednání poskytovatele, který poskytuje opakovaně úvěry spotřebiteli, který není schopen splácet úvěry, a to tak, že z toho vzniká řetěz úvěrů, které poskytovatel úvěru spotřebiteli reálně nevyplácí, ale sám je přijímá ke splacení předchozích úvěrů a celkových nákladů na úvěry?

                              - B.4

                              Musí být čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (dále jen „směrnice 2008/48/EHS (3) o spotřebitelských úvěrech“) ve spojení s desátým bodem odůvodnění této směrnice vykládán v tom smyslu, že nevylučuje působnost této směrnice ani na případy úvěru, který vykazuje všechny znaky spotřebitelského úvěru, nebyl sjednán účel úvěru, poskytovatel úvěru si až na nepatrnou část vyhradil celý úvěr na úhradu předchozích spotřebitelských úvěrů, avšak na zajištění se sjednalo zástavní právo na nemovitost?

                              - B.5

                              Musí být rozsudek Soudního dvora Evropské unie C-377/14 ze dne 21. dubna 2016, Radlingerová, Radlinger, ECLI:EU:C:2016:283, vykládán v tom smyslu, že se vztahuje i na smlouvu o poskytnutí úvěru spotřebiteli, pokud se takovou smlouvou část poskytnutého úvěru určila na úhradu nákladů poskytovatele úvěru?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29.

         (2)  Úř. věst. 2005, L 149, s. 22.

         (3)  Úř. věst. 2008, L 133, 22.5., s. 66.


title: Věc C-604/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum (Portugalsko) dne 28. září 2021 – Vapo Atlantic SA v. Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE) a další

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum (Portugalsko) dne 28. září 2021 – Vapo Atlantic SA v. Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE) a další
      (Věc C-604/21)
      (2022/C 11/23)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vapo Atlantic SA

         Žalovaný: Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE)

         Další účastníci řízení: Fundo Ambiental, Fundo de Eficiência Energética (FEE)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 1 bod 3 směrnice 98/34/ES (1) vykládán v tom smyslu, že pojmu „jiný požadavek“ odpovídá pro účely čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice definice procentního podílu biopaliv, který je v souladu s článkem 7a směrnice 98/70/ES (2), zavedeným směrnicí 2009/30/ES (3), a v souladu s cílem uvedeným v čl. 3 odst. 4 směrnice 2009/28/ES (4) určitý hospodářský subjekt povinen přimíchat do pohonných hmot, které propouští ke spotřebě, jako je tomu v případě dotčené vnitrostátní právní úpravy?

                  2)

                  Musí být čl. 8 odst. 1 směrnice 98/34/ES, konkrétně výraz „s výjimkou případu, kdy takový předpis pouze přejímá úplné znění mezinárodní nebo evropské normy“, vykládán v tom smyslu, že vylučuje takové vnitrostátní ustanovení, které v souladu s čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES, zavedeným směrnicí 2009/30/ES, a v souladu s cílem stanoveným v čl. 3 odst. 4 směrnice 2009/28/ES, definuje procentní podíly přimíchávání biopaliv?

                  3)

                  Musí být čl. 4 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2009/30/ES, jakož i čl. 4 odst. 1 směrnice (EU) 2015/1513 (5) vykládány v tom smyslu, že se jedná o ochranné doložky obsažené v závazných právních předpisech Společenství ve smyslu čl. 10 odst. 1 třetí odrážky směrnice 98/34/ES?

                  4)

                  Není-li odpověď na tuto otázku vzhledem k odpovědi na výše uvedené otázky nadbytečná, musí být čl. 8 odst. 1 směrnice 98/34/ES vykládán v tom smyslu, že vůči hospodářskému subjektu nelze uplatňovat takové vnitrostátní ustanovení, jako je ustanovení dotčené v tomto sporu, které definuje procentní podíl přimíchávání biopaliv, provádějící čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES, zavedený směrnicí 2009/30/ES?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s. 37). (Zvl. vydání v českém jazyce: Kapitola 13 Svazek 020 s. 337).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS (Úř. věst. L 350, 28.12.1998, s. 58). (Zvl. vydání v českém jazyce: Kapitola 13 Svazek 023 s. 182).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/30/ES ze dne 23. dubna 2009 , kterou se mění směrnice 98/70/ES, pokud jde o specifikaci benzinu, motorové nafty a plynových olejů, zavedení mechanismu pro sledování a snížení emisí skleníkových plynů, a směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o specifikaci paliva používaného plavidly vnitrozemské plavby, a kterou se ruší směrnice 93/12/EHS (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 88).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 16).

         (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1513 ze dne 9. září 2015, kterou se mění směrnice 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty a směrnice 2009/28/ES o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (Úř. věst. L 239, 15.9.2015, s. 1).


title: Věc C-615/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Törvényszék (Maďarsko) dne 4. října 2021 – Napfény-Toll Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Törvényszék (Maďarsko) dne 4. října 2021 – Napfény-Toll Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-615/21)
      (2022/C 11/24)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Szegedi Törvényszék

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Napfény-Toll Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Předběžná otázka

      Musí být zásada právní jistoty a zásada efektivity, jež tvoří součást unijního práva, vykládány v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, která soudu nepřiznává žádný prostor pro uvážení, jako je úprava obsažená v § 164 odst. 5 az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény [Ley XCII de 2003, o obecném daňovém řízení (daňový řád)], jakož i takové praxi založené na této právní úpravě, podle kterých se v oblasti daně z přidané hodnoty prekluzivní lhůta pro vyměření daně daňovou správou staví po celou dobu soudního přezkumu bez ohledu na počet opakovaných daňových řízení správních a bez omezení celkového součtu dob, kdy lhůta neběží, v případě vícenásobného soudního přezkumu, a to i tehdy, když soud, jenž provádí přezkum rozhodnutí vydaného orgánem daňové správy v opakovaném řízení v důsledku dřívějšího soudního rozhodnutí, shledá, že orgán daňové správy nerespektoval pokyny obsažené v uvedeném soudním rozhodnutí, tedy když odpovědnost za zahájení nového soudního řízení nese orgán daňové správy?


title: Věc C-657/21: Žaloba podaná dne 29. října 2021 – Evropský parlament v. Evropská komise

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/18

      Žaloba podaná dne 29. října 2021 – Evropský parlament v. Evropská komise
      (Věc C-657/21)
      (2022/C 11/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Evropský parlament (zástupci: R. Crowe, U. Rösslein, C. Burgos, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Evropská komise tím, že nezajistila úplné a okamžité uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2020/2092 ze dne 16. prosince 2020 o obecném režimu podmíněnosti na ochranu rozpočtu Unie (1) ode dne 1. ledna 2021, kdy se toto nařízení stalo použitelným, porušila Smlouvy;

                  —

                  podpůrně, aby zrušil protiprávní odmítnutí Komise zajistit úplné a okamžité uplatňování nařízení 2020/2092 ode dne, kdy se toto nařízení stalo použitelným;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti Komise vyplývající z čl. 17 odst. 1 druhé věty SEU zajistit uplatňování Smluv a opatření přijatých orgány na jejich základě.
      Komise nesplnila svoji povinnost uplatňovat nařízení 2020/2092 v plném rozsahu, protože protiprávně neuplatňuje základní ustanovení článku 6 tohoto nařízení až do doby, kdy připraví pokyny k uplatňování nařízení, což učiní až po vydání rozsudků Soudního dvora v řízeních o žalobách na neplatnost, které proti nařízení podaly dva členské státy. Toto neuplatňování nařízení v plném rozsahu až do doby vydání rozsudků Soudního dvora ve věci žalob na neplatnost představuje porušení povinností Komise vyplývajících z čl. 17 odst. 1 SEU, který jí ukládá povinnost zajistit uplatňování Smluv a opatření přijatých orgány na jejich základě.
      Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti Komise vyplývající z čl. 17 odst. 3 třetího pododstavce SEU vykonávat své funkce zcela nezávisle.
      Komise tím, že nezajistila úplné a okamžité uplatňování nařízení ode dne, kdy se toto nařízení stalo použitelným, v souladu s pokyny Evropské rady, bez omezení, které si sama stanovila, porušila svoji povinnost nezávislosti, která je zakotvena v čl. 17 odst. 3 SEU.
      Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 13 odst. 2 SEU a zásad institucionální rovnováhy a vzájemné loajální spolupráce.
      Komise tím, že nezajistila úplné a okamžité uplatňování nařízení ode dne, kdy se toto nařízení stalo použitelným, v souladu s pokyny Evropské rady, bez omezení, které si sama stanovila, porušila čl. 13 odst. 2 SEU, podle nějž každý orgán jedná v mezích působnosti svěřené mu Smlouvami, jakož i zásady institucionální rovnováhy a vzájemné loajální spolupráce.

         (1)  Úř. věst. 2020, L 433I, s. 1.


title: Věc C-665/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. listopadu 2021 MKB Multifunds BV proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 6. září 2021 ve věci T-277/20, MKB Multifunds v. Komise

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 5. listopadu 2021 MKB Multifunds BV proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 6. září 2021 ve věci T-277/20, MKB Multifunds v. Komise
      (Věc C-665/21 P)
      (2022/C 11/26)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: MKB Multifunds BV (zástupci: J.M.M. van de Hel, R Rampersad, advokáti)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Nizozemské království

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  prohlásil kasační opravný prostředek podaný navrhovatelkou za přípustný a opodstatněný;

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu;

                  —

                  sám vydal rozhodnutí ve věci a zrušil rozhodnutí Komise;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že návrhy navrhovatelky jsou nepřípustné. Posouzení provedené Tribunálem je právně vadné. Navrhovatelka uvádí následující důvody kasačního opravného prostředku:
      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se v bodech 36 až 38 usnesení dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nepoužil článek 36 protokolu č. 3 o statutu Soudního dvora a článek 51 SEU. Podle názoru Tribunálu nemá vlastní argumentace navrhovatelky žádnou důkazní hodnotu, protože se jedná „pouze o argumentaci“. Tribunál neodůvodňuje, proč není argumentace navrhovatelky věrohodná. Usnesení je tedy nedostatečně odůvodněno.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál v bodě 30 usnesení provedl nesprávný výklad pojmu „zúčastněná strana“ ve smyslu čl. 1 písm. h) nařízení 2015/1589 (1). Výklad provedený Tribunálem totiž vede k tomu, že navrhovatelka musí prokázat, že skutečně vykonávala činnost v odvětví fondu fondů, že tedy byla přímým konkurentem DVI a že musela snášet konkrétní dopady. Toto není v souladu s ustálenou judikaturou, podle níž je podnik zúčastněnou stranou, pokud (i) je (potenciálním) konkurentem, který není činný na stejném trhu a (ii) jeho zájmy by mohly být dotčeny protiprávním poskytnutím podpory. Tímto nesprávným právním posouzením Tribunál použil příliš přísné kritérium a nezohlednil, že navrhovatelka je přinejmenším potenciálním konkurentem DVI a že navrhovatelka dostatečně doložila, že její zájmy byly protiprávním poskytnutím podpory negativně dotčeny.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál v bodech 53 až 55 usnesení vyložil pojem „bezprostřední dotčenost“ ve smyslu čl. 263 odst. 4 SFEU příliš úzce. Tribunál v důsledku toho nezohlednil skutečnost, že navrhovatelka uvedla konkrétní argumenty pro to, že rozhodnutí Komise se jí z důvodu určitých individuálních vlastností nebo zvláštností, které ji odlišují od všech ostatních osob, dotýká.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc C-673/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. listopadu 2021 KN proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 1. září 2021 ve věci T-377/20, KN v. EHSV

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/20

      Kasační opravný prostředek podaný dne 9. listopadu 2021 KN proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 1. září 2021 ve věci T-377/20, KN v. EHSV
      (Věc C-673/21 P)
      (2022/C 11/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: KN (zástupci: M. Casado García-Hirschfeld s M. Aboudi, advokáti)

         Další účastník řízení: Evropský hospodářský a sociální výbor

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 1. září 2021, KN v. EHSV (T-377/20);

                  —

                  vyhověl návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni;

                  —

                  uložil ESHV náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      V rámci kasačního opravného prostředku navrhovatel zpochybňuje zejména body 102 až 106, 167 až 169, 171 až 177 a 197 napadeného rozsudku.
      Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatel uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku, vycházející ze zkreslení skutkových okolností v napadeném rozsudku a ze zjevně nesprávných posouzení, která měla za následek nepřesné právní odůvodnění.


title: Věc T-602/15 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Jenkinson v. Rada a další („Rozhodčí doložka – Mezinárodní civilní zaměstnanci mezinárodních misí Evropské unie – Přijetí na smluvním základě – Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou – Návrh na překvalifikování všech smluvních vztahů na smlouvu na dobu neurčitou – Žaloba pro porušení smluvních povinností – Žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Jenkinson v. Rada a další
      (Věc T-602/15 RENV) (1)

      („Rozhodčí doložka - Mezinárodní civilní zaměstnanci mezinárodních misí Evropské unie - Přijetí na smluvním základě - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou - Návrh na překvalifikování všech smluvních vztahů na smlouvu na dobu neurčitou - Žaloba pro porušení smluvních povinností - Žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti“)
      (2022/C 11/28)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Liam Jenkinson (Killarney, Irsko) (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a M. Bishop, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: B. Mongin, D. Bianchi a G. Gattinara, zmocněnci), Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt, R. Spáč a E. Orgován, zmocněnci) a Eulex Kosovo (Pristina, Kosovo) (zástupkyně: E. Raoult, advokátka)

         Předmět

      Zaprvé návrh založený na článku 272 SFEU znějící na překvalifikování všech pracovních smluv žalobce na smlouvu na dobu neurčitou a na náhradu smluvní újmy, která mu údajně vznikla ze stávající situace, a zadruhé návrhy založené na článcích 268 a 340 SFEU znějící na určení mimosmluvní odpovědnosti Rady, Komise a ESVČ, případně mise Eulex Kosovo

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) a mise Eulex Kosovo ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem v souvislosti s řízením o kasačním opravném prostředku před Soudním dvorem ve věci C 43/17 P, jakož i s prvotním řízením před Tribunálem ve věci T 602/15, a to počínaje námitkami nepřípustnosti, které vznesly samostatným podáním v posledně uvedeném řízení.

                  3)

                  Liamu Jenkinsonovi se ukládá, že ponese vlastní náklady řízení před Tribunálem ve věci T 602/15 RENV, včetně nákladů souvisejících s podáním žaloby, a nahradí náklady vynaložené žalovanými v souvislosti s tímto řízením.

         (1)  C 90, 7.3.2016.


title: Věc T-495/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Rumunsko v. Komise („Institucionální právo – Evropská občanská iniciativa – Politika soudržnosti – Regiony s národnostní menšinou – Rozhodnutí o registraci – Žaloba na neplatnost – Akt napadnutelný žalobou – Přípustnost – Článek 4 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 211/2011 – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Rumunsko v. Komise
      (Věc T-495/19) (1)

      („Institucionální právo - Evropská občanská iniciativa - Politika soudržnosti - Regiony s národnostní menšinou - Rozhodnutí o registraci - Žaloba na neplatnost - Akt napadnutelný žalobou - Přípustnost - Článek 4 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 211/2011 - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2022/C 11/29)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Rumunsko (zástupci: E. Gane, R. Haţieganu, L. Liţu a L. E. Baţagoi, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Stancu, I. Martínez del Peral a H. Krämer, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Maďarsko (zástupci: M. Fehér, M. Tátrai a K. Szíjjártó, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2019/721 ze dne 30. dubna 2019 o navrhované občanské iniciativě s názvem „Politika soudržnosti k zajištění rovnosti mezi regiony a k zachování regionálních kultur“ (Úř. věst. 2019, L 122, s. 55).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Rumunsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Maďarsko ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc T-661/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Sasol Germany a další v. Komise („REACH – Látky vzbuzující mimořádné obavy – Sestavení seznamu látek pro případné zahrnutí do přílohy XIV nařízení (ES) č. 1907/2006 – Rozhodnutí, kterým byl 4-terc-butylfenol identifikován jako látka splňující kritéria pro zařazení na seznam – Článek 57 nařízení (ES) č. 1907/2006 – Přístup založený na průkaznosti důkazů – Zjevně nesprávné posouzení – Proporcionalita“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Sasol Germany a další v. Komise
      (Věc T-661/19) (1)

      („REACH - Látky vzbuzující mimořádné obavy - Sestavení seznamu látek pro případné zahrnutí do přílohy XIV nařízení (ES) č. 1907/2006 - Rozhodnutí, kterým byl 4-terc-butylfenol identifikován jako látka splňující kritéria pro zařazení na seznam - Článek 57 nařízení (ES) č. 1907/2006 - Přístup založený na průkaznosti důkazů - Zjevně nesprávné posouzení - Proporcionalita“)
      (2022/C 11/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sasol Germany GmbH (Hamburk, Německo), SI Group – Béthune (Béthune, Francie), BASF SE (Ludwigshafen, Německo) (zástupci C. Mereu a P. Sellar, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lindenthal a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: D. Klebs, J. Möller, S. Heimerl a S. Costanzo, zmocněnci), Evropská agentura pro chemické látky (zástupci: M. Heikkilä, W. Broere, S. Mahoney a A. Hautamäki, zmocněnci)

         Předmět

      Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2019/1194 ze dne 5. července 2019 o identifikaci látky 4-terc-butylfenol (PTBP) jako látky vzbuzující mimořádné obavy podle čl. 57 písm. f) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (Úř. věst. 2019, L 187, s. 41).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Sasol Germany GmbH, SI Group – Béthune a BASF SE ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo a Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 406, 2.12.2019.


title: Věc C-819/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV a další („Řízení o předběžné otázce – Články 81 ES, 84 ES a 85 ES – Článek 53 Dohody o EHP – Kartelové dohody – Jednání podniků v odvětví letecké dopravy mezi Evropským hospodářským prostorem (EHP) a třetími zeměmi, ke kterému došlo za působnosti článků 84 ES a 85 ES – Žaloba na náhradu škody – Pravomoc vnitrostátních soudů používat článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/2

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV a další
      (Věc C-819/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Články 81 ES, 84 ES a 85 ES - Článek 53 Dohody o EHP - Kartelové dohody - Jednání podniků v odvětví letecké dopravy mezi Evropským hospodářským prostorem (EHP) a třetími zeměmi, ke kterému došlo za působnosti článků 84 ES a 85 ES - Žaloba na náhradu škody - Pravomoc vnitrostátních soudů používat článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP“)
      (2022/C 11/02)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Amsterdam

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV

         Žalované: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG, British Airways plc, Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Swiss International Air Lines AG, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS AB, SAS Cargo Group A/S

         Výrok

      Články 81 ES, 84 ES a 85 ES, jakož i článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní soud je příslušný k použití článku 81 ES nebo článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru v rámci soukromoprávního sporu týkajícího se žaloby na náhradu škody, která mu byla předložena po vstupu nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 [ES] v platnost, na jednání podniků v odvětví letecké dopravy mezi členským státem a třetí zemí, jinou než Švýcarsko, ke kterému došlo před 1. květnem 2004, na jednání podniků v odvětví letecké dopravy mezi členským státem a Švýcarskem, ke kterému došlo před 1. červnem 2002 a na jednání podniků v odvětví letecké dopravy mezi zemí Evropského hospodářského prostoru, která není členským státem, a třetí zemí, ke kterému došlo před 19. květnem 2005, i kdyby v souvislosti s tímto jednáním nebylo přijato žádné rozhodnutí na základě článku 84 ES nebo článku 85 ES, pokud uvedené jednání mohlo ovlivnit obchod mezi členskými státy a obchod mezi smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc C-852/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti Ivanu Gavanozovovi („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Směrnice 2014/41/EU – Evropský vyšetřovací příkaz v trestních věcech – Článek 14 – Žaloba – Listina základních práv Evropské unie – Článek 47 – Neexistence opravných prostředků ve vydávajícím členském státě – Rozhodnutí nařizující prohlídky, zajištění věci a výslech svědka prostřednictvím videokonference“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/3

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti Ivanu Gavanozovovi
      (Věc C-852/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice 2014/41/EU - Evropský vyšetřovací příkaz v trestních věcech - Článek 14 - Žaloba - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Neexistence opravných prostředků ve vydávajícím členském státě - Rozhodnutí nařizující prohlídky, zajištění věci a výslech svědka prostřednictvím videokonference“)
      (2022/C 11/03)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Účastník původního trestního řízení

      Ivan Gavanozov

         Výrok

                  1)

                  Článek 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2014/41/EU ze dne 3. dubna 2014 o evropském vyšetřovacím příkazu v trestních věcech ve spojení s čl. 24 odst. 7 této směrnice a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu vydávajícího evropský vyšetřovací příkaz, která nestanoví žádný opravný prostředek proti vydání evropského vyšetřovacího příkazu k prohlídkám a zajištění věci, jakož i provedení výslechu svědka prostřednictvím videokonference.

                  2)

                  Článek 6 směrnice 2014/41 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 4 odst. 3 SEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušný orgán členského státu vydal evropský vyšetřovací příkaz k prohlídkám a zajištění věci, jakož i provedení výslechu svědka prostřednictvím videokonference, pokud právní úprava tohoto členského státu nestanoví žádný opravný prostředek proti vydání takového evropského vyšetřovacího příkazu.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc C-933/19 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 – Autostrada Wielkopolska S.A. v. Evropská komise, Polská republika („Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Koncese na zpoplatněnou dálnici – Zákon, kterým se určitá vozidla osvobozují od mýtného – Náhrada poskytnutá držiteli koncese členským státem z důvodu ušlých příjmů – Virtuální mýtné – Náhrada, kterou Evropská komise považuje za nadměrnou a zahrnující podporu – Rozhodnutí Komise, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a ukládá její navrácení – Procesní práva příjemce podpory – Povinnost Komise vykonávat zvláštní dohled – Pojem ‚státní podpory‘ – Zvýhodnění – Očekávané zlepšení finanční situace držitele koncese – Kritérium soukromého hospodářského subjektu v tržním hospodářství – Zkreslení důkazů – Nedostatek odůvodnění – Zkreslení sporného rozhodnutí – Nahrazení odůvodnění – Obrácení důkazního břemene – Porušení zásady přednosti unijního práva – Soudní přezkum, který má provést Tribunál – Povinnosti a meze“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/3

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 – Autostrada Wielkopolska S.A. v. Evropská komise, Polská republika
      (Věc C-933/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Koncese na zpoplatněnou dálnici - Zákon, kterým se určitá vozidla osvobozují od mýtného - Náhrada poskytnutá držiteli koncese členským státem z důvodu ušlých příjmů - Virtuální mýtné - Náhrada, kterou Evropská komise považuje za nadměrnou a zahrnující podporu - Rozhodnutí Komise, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a ukládá její navrácení - Procesní práva příjemce podpory - Povinnost Komise vykonávat zvláštní dohled - Pojem ‚státní podpory‘ - Zvýhodnění - Očekávané zlepšení finanční situace držitele koncese - Kritérium soukromého hospodářského subjektu v tržním hospodářství - Zkreslení důkazů - Nedostatek odůvodnění - Zkreslení sporného rozhodnutí - Nahrazení odůvodnění - Obrácení důkazního břemene - Porušení zásady přednosti unijního práva - Soudní přezkum, který má provést Tribunál - Povinnosti a meze“)
      (2022/C 11/04)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Autostrada Wielkopolska S.A. (zástupci: O. Geiss, Rechtsanwalt a T. Siakka, dikigoros)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Armati, K. Herrmann a S. Noë, zmocněnci), Polská republika (zástupci: B. Majczyna a M. Rzotkiewicz, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Autostrada Wielkopolska S. A. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16.3.2020.