title: Věc C-175/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Aydin Salahadin Abdulla v. Spolková republika Německo

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Aydin Salahadin Abdulla v. Spolková republika Německo
   (Věc C-175/08)
   (2008/C 197/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Aydin Salahadin Abdulla

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 (1) vykládán v tom smyslu, že – nehledě na čl. 1 C bod 5 druhou větu Úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 (Ženevská úmluva o uprchlících) – postavení uprchlíka je ukončeno již v případě, pokud přestaly existovat oprávněné obavy uprchlíka před pronásledováním ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice, na základě kterých došlo k přiznání postavení uprchlíka a uprchlík nemusí mít obavy z pronásledování ani z jiných důvodů ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice?

               2)

               Pro případ, že otázku 1 je třeba zodpovědět záporně: Předpokládá ukončení postavení uprchlíka podle čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice mimo jiné, že v zemi státní příslušnosti uprchlíka

                           a)

                           existuje poskytovatel ochrany ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice a přitom stačí, aby poskytnutí ochrany bylo možné pouze prostřednictvím mezinárodních vojenských jednotek

                           b)

                           uprchlík není vystaven hrozbě žádné vážné újmy ve smyslu článku 15 směrnice, která vede k přiznání podpůrné ochrany podle článku 18 směrnice a/nebo

                           c)

                           bezpečnostní situace je stabilní a celkové životní podmínky zaručují existenční minimum?

               3)

               Je nutno v situaci, ve které přestaly existovat dosavadní okolnosti, na základě kterých byla dotčená osoba uznána jako uprchlík, posuzovat nové odlišné okolnosti vyvolávající oprávněné obavy z pronásledování

                           a)

                           podle kritéria pravděpodobnosti, které platí pro přiznání postavení uprchlíka, nebo se ve prospěch dotčené osoby použije jiné měřítko,

                           b)

                           při zohlednění usnadněného dokazování čl. 4 odst. 4 směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07.


title: Věc C-616/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank ’s-Gravenhage (Nizozemsko) dne 29. prosince 2010 — Solvay SA v. Honeywell Fluorine Products Europe BV a další

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank ’s-Gravenhage (Nizozemsko) dne 29. prosince 2010 — Solvay SA v. Honeywell Fluorine Products Europe BV a další
   (Věc C-616/10)
   2011/C 89/17
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Solvay SA

      Žalované: Honeywell Fluorine Products Europe BV a další

      Předběžné otázky

               1)

               Existuje v případě, ve kterém je dvěma nebo více společnostem z různých členských států v řízení zahájeném u soudu jednoho z těchto členských států každé jednotlivě vytýkáno, že prováděním vyhrazených jednání vzhledem k témuž výrobku porušily tutéž vnitrostátní část evropského patentu, jak platí v dalším členském státě, možnost„odporujících rozhodnutí“ v oddělených řízeních ve smyslu čl. 6 odst. 1 nařízení č. 44/2001?

               2)

               Je třeba použít čl. 22 odst. 4 nařízení č. 44/2001 (1) v řízení o vydání předběžného opatření založeném na zahraničním patentu (jako je předběžný zákaz překročení hranice), pokud odpůrkyně namítá, že uplatněný zahraniční patent je neplatný, přičemž je třeba vzít v úvahu, že soud v tomto případě nevydá žádné konečné rozhodnutí o platnosti uplatněného patentu, nýbrž odhadne, jak o tom rozhodne soud příslušný podle čl. 22 odst. 4 nařízení č. 44/2001, a požadované předběžné opatření ve formě zákazu porušení je zamítnuto, jestliže podle názoru soudu existuje rozumná, nikoli zanedbatelná možnost, že uplatněný patent bude příslušným soudem prohlášen za neplatný?

               3)

               Jsou pro použitelnost čl. 22 odst. 4 nařízení č. 44/2001 v řízení ve smyslu předcházející otázky na námitku neplatnosti stanoveny formální požadavky v tom smyslu, že se čl. 22 odst. 4 nařízení č. 44/2001 uplatní jen tehdy, jestliže již u soudu příslušného podle čl. 22 odst. 4 nařízení č. 44/2001 byla podána žaloba na neplatnost nebo je podána ve lhůtě stanovené soudem, že každopádně v souvislosti s tím došlo nebo dojde k oznámení majiteli patentu, nebo stačí pouhé vznesení námitky neplatnosti, a pokud ano, jsou pak stanoveny požadavky na obsah této vznesené námitky v tom smyslu, že musí být dostatečně odůvodněná nebo, že uplatnění této námitky nesmí být považováno za zneužívající?

               4)

               V případě kladné odpovědi na otázku č. 1, zůstává soud po vznesení námitky neplatnosti v řízení ve smyslu první otázky příslušný vzhledem k žalobě pro porušení s důsledkem, že (pokud si to žalobce přeje) řízení pro porušení musí být přerušeno, dokud soud příslušný podle čl. 22 odst. 4 nařízení č. 44/2001 nerozhodne o platnosti uplatněné národní části patentu, nebo že žaloba musí být zamítnuta, protože o námitce podstatné pro rozhodnutí nelze rozhodnout, nebo soud po vznesení námitky neplatnosti ztratí i svou příslušnost, pokud jde o žalobu pro porušení?

               5)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, může vnitrostátní soud svou příslušnost k rozhodnutí o návrhu na vydání předběžného opatření založeného na zahraničním patentu (jako je zákaz překročení hranice) a proti kterému je namítáno, že uplatněný patent je neplatný, nebo (kdyby mělo být rozhodnuto, že použitelnost čl. 22 odst. 4 nařízení č. 44/2001 nemá vliv na příslušnost Rechtbank k rozhodnutí o žalobě pro porušení) svou příslušnost k rozhodnutí o námitce, že uplatněný zahraniční patent je neplatný, odvodit z článku 31 nařízení č. 44/2001?

               6)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku, jaké skutečnosti nebo okolnosti jsou nezbytné, aby bylo možno, ve smyslu bodu 40 rozsudku Van Uden (2), konstatovat existenci skutečné souvislosti mezi předmětem požadovaných opatření a místní příslušností státu, který je stranou úmluvy a kde se nachází soud, jemuž byl návrh předložen?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42; oprava nařízení Úř. věst. L 269, 10.10.2008, s. 14).

      (2)  Rozsudek ze dne 17. listopadu 1998, Van Uden (C-391/95, Recueil, s. I-7091).


title: Věc T-207/17: Žaloba podaná dne 5. dubna 2017 – Senetic v. EUIPO – HP Hewlett Packard Group (hp)

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/31

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2017 – Senetic v. EUIPO – HP Hewlett Packard Group (hp)
   (Věc T-207/17)
   (2017/C 168/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Senetic S.A. (Katovice, Polsko) (zástupce: M. Krekora, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: HP Hewlett Packard Group LLC (Houston, Texas, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „hp“ – Ochranná známka Evropské unie č. 8 579 021

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. února 2017 ve věci R 1001/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení před Tribunálem a před EUIPO.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s článkem 7 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-251/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  31. ledna 2006  – Albrecht a další v. Komise ( Zdravotní politika — Veterinární léčivé přípravky — Přípravky obsahující benzathine-benzylpenicilin — Rozhodnutí Komise nařizující pozastavení registrací — Pravomoc )

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2006 – Albrecht a další v. Komise
   (Věc T-251/03) (1)

   („Zdravotní politika - Veterinární léčivé přípravky - Přípravky obsahující benzathine-benzylpenicilin - Rozhodnutí Komise nařizující pozastavení registrací - Pravomoc“)
   (2006/C 86/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Albert Albrecht GmbH & Co. KG (Aulendorf, Německo), AniMedica GmbH (Seden-Bösensell, Německo), Ceva Tiergensundheit GmbH (Düsseldorf, Německo), Fatro SpA (Boloň, Itálie), Laboratorios Syva, SA (León, Španělsko), Laboratorios Virbac, SA (Barcelona, Španělsko), Química Farmacéutica Bayer, SA (Barcelona), Univete Técnica Pecuaria Comercio Industria, Lda (Lisabon, Portugalsko), Vétoquinol Especialidades Veterinarias, SA (Madrid, Španělsko) a Virbac SA (Carros, Francie) (zástupci: D. Waelbroeck, U. Zinsmeister a N. Rampal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støovlbæk a M. Shotter, zmocněnci)

      Účastník, který předložil vyjádření na podporu žalobců: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a R. Loosli-Surrans, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení rozhodnutí Komise (2003) 1404 ze dne 22. dubna 2003, týkajícího se pozastavení registrací veterinárních léčivých přípravků obsahujících látku benzathine-benzylpenicilin, které jsou určeny k nitrosvalovému nebo podkožnímu podávání zvířatům určeným k produkci potravin
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise (2003) 1404 ze dne 22. dubna 2003, týkající se pozastavení registrací veterinárních léčivých přípravků obsahujících látku benzathine-benzylpenicilin, které jsou určeny k nitrosvalovému nebo podkožnímu podávání zvířatům určeným k produkci potravin, se ruší.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady, jakož i náklady vynaložené žalobci.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 239, 4. 10. 2003.


title: Věc C-442/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 13. září 2010 — Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans v. Benjamin Wilkinson, zastoupený svým otcem Stevenem Wilkinsonem jako litigation friend, Equity Claims Limited

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 13. září 2010 — Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans v. Benjamin Wilkinson, zastoupený svým otcem Stevenem Wilkinsonem jako litigation friend, Equity Claims Limited
   (Věc C-442/10)
   ()
   2010/C 346/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans

      Odpůrci: Benjamin Wilkinson, zastoupený svým otcem Stevenem Wilkinsonem jako litigation friend, Equity Claims Limited

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 12 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 směrnice 2009 (1) vykládat tak, že brání vnitrostátním ustanovením, jejichž důsledkem je podle příslušného vnitrostátního práva vyloučení nároku osoby poškozené dopravní nehodou na pojistné plnění v případě, kdy

                           a)

                           tuto nehodu zavinil nepojištěný řidič, přičemž

                           b)

                           tomuto nepojištěnému řidiči dovolil řídit vozidlo poškozený a

                           c)

                           tento poškozený byl v okamžiku nehody cestujícím ve vozidle a

                           d)

                           tento poškozený byl pro řízení dotyčného vozidla pojištěn?

                     Konkrétně

                           i)

                           Je takové vnitrostátní ustanovení ustanovením, které „[vylučuje] z pojištění“ ve smyslu čl. 13 odst. 1 směrnice 2009?

                           ii)

                           Za okolností projednávaného případu, spadá svolení pojištěnce dané nepojištěné osobě pod výraz „výslovně či nepřímo oprávněny“ ve smyslu čl. 13 odst. 1 písm. a) směrnice 2009?

                           iii)

                           Má na odpověď na tuto otázku vliv to, že podle článku 10 směrnice 2009 mohou vnitrostátní orgány pověřené poskytováním náhrad v případě škod způsobených nezjištěnými nebo nepojištěnými vozidly vyloučit výplatu náhrady u osob, které dobrovolně nastoupily do vozidla, jež způsobilo věcnou škodu nebo škodu na zdraví, jestliže tento orgán může prokázat, že věděly, že vozidlo není pojištěné?

               2)

               Záleží odpověď na otázku 1 na tom, zda dotčené svolení (a) bylo dáno se skutečným vědomím toho, že dotčený řidič není pojištěn, nebo (b) bylo dáno s přesvědčením, že řidič je pojištěn, nebo (c) bylo dáno pojištěnou osobou, aniž se touto otázkou zabývala?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 263, s. 11).


title: Věc C-465/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 3. září 2015 – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH v. Hauptzollamt Duisburg

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 3. září 2015 – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH v. Hauptzollamt Duisburg
   (Věc C-465/15)
   (2015/C 398/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg

      Předběžná otázka

   Má být čl. 2 odst. 4 písm. b) třetí odrážka směrnice Rady (ES) č. 2003/96, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (1), vykládán v souvislosti s postupem výroby surového železa ve vysokých pecích v tom smyslu, že i elektřina pro pohon turbodmychadlových strojů má být považována za elektřinu používanou zejména pro účely chemické redukce?

      (1)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny; Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405.


title: Věc C-265/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. června 2015 společností Vestel Iberia, SL proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 12. března 2015 ve věci T-249/12, Vestel Iberia v. Komise

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. června 2015 společností Vestel Iberia, SL proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 12. března 2015 ve věci T-249/12, Vestel Iberia v. Komise
   (Věc C-265/15 P)
   (2015/C 294/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Vestel Iberia, SL (zástupci: P. De Baere a P. Muñiz, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise a Španělské království

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozsudek vydaný Tribunálem ve věci T-249/12,

               —

               rozhodl, že kasační opravný prostředek je přípustný,

               —

               vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl o meritu žaloby,

               —

               uložil žalované v prvním stupni náhradu nákladů obou řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Projednávaný kasační opravný prostředek byl podán společností Vestel Iberia, SL proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 12. března 2015 ve věci T-249/12, Vestel Iberia SL v. Komise, v němž Tribunál odmítl jako nepřípustnou žalobu na neplatnost podanou proti rozhodnutí Evropské komise COM (2010) 22 final z důvodu, že navrhovatelka nebyla rozhodnutím Komise osobně dotčena.
   Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož španělské orgány nemají v souvislosti s výsledkem provádění rozhodnutí Komise žádný prostor pro posouzení, a tudíž je rozhodnutím Komise osobně dotčena.
   Konkrétněji navrhovatelka uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku následující důvody:

               —

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že vnitrostátní orgány měly ve vztahu k navrhovatelce při provádění napadeného rozhodnutí prostor pro posouzení.

               —

               I kdyby vnitrostátní orgány tímto prostorem pro posouzení byly disponovaly (což podle ní neodpovídá realitě), dopustil se Tribunál nesprávného právního posouzení, jelikož pouhá existence posuzovací pravomoci nestačí k vyloučení toho, že navrhovatelka byla rozhodnutím osobně dotčena.

               —

               Tribunál se dopustil pochybení při právní kvalifikaci skutkových okolností nebo je zkreslil.


title: Věc T-189/17: Žaloba podaná dne 20. března 2017 – EKETA v. Komise

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/43

         Žaloba podaná dne 20. března 2017 – EKETA v. Komise
   (Věc T-189/17)
   (2017/C 151/55)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Soluň, Řecko) (zástupci: V. Christianos a S. Paliou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že pohledávka Evropské komise, na základě které jí má ΕΚΕΤΑ vrátit částku 64 720,19 eur odpovídající platbě obdržené pro projekt HUMABIO, jež je obsažena ve výzvě k úhradě č. 3241615288/29.11.2016, je neopodstatněná, pokud jde o částku 27 830,27 eur;

               —

               určil, že částka 27 830,27 eur odpovídá uznatelným výdajům a že společnost ΕΚΕΤΑ není povinna vrátit tuto částku Evropské komisi, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Společnost Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) touto žalobou napadá pohledávky, které Evropská komise uvedla ve výzvě k úhradě č. 3241615288/29.11.2016, v souvislosti s realizací projektu HUMABIO. Prostřednictvím této výzvy k úhradě Komise požadovala, aby ΕΚΕΤΑ vrátila část platby, kterou tato společnost obdržela pro projekt HUMABIO, odpovídající částce 64 720,19 eur. Pohledávka vznikla v návaznosti na audit na místě, který provedla Evropská komise v prostorách žalobkyně.

               2.

               Žalobkyně se v této souvislosti domáhá, aby Tribunál Evropské unie na základě článku 272 SFEU učil, že z výše uvedené částky obsažené ve výzvě k úhradě představuje částka 27 830,27 eur uznatelné výdaje a že společnost ΕΚΕΤΑ není povinna tuto částku Komisi vrátit.

               3.

               Společnost ΕΚΕΤΑ tvrdí, že výše uvedená částka 27 830,27 eur představuje uznatelné výdaje na zaměstnance a nepřímé výdaje, které Komise chybně vyloučila jako neuznatelné. Uznatelnost výdajů žalobkyně je potvrzena doklady, které tato společnost předložila Evropské komisi v rámci auditu na místě a následné korespondence a které předkládá Tribunálu.


title: Věc T-222/05: Žaloba podaná dne 9. června 2005 Franciscem Rossi Ferrerasem proti Komisi Evropských společenství

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/45

         Žaloba podaná dne 9. června 2005 Franciscem Rossi Ferrerasem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-222/05)
   (2005/C 217/98)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. června 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Franciscem Rossi Ferrerasem, s bydlištěm v Lucemburku, zastoupeným Gillesem Bounéou a Frédéricem Frabettim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 22. července 2004, které potvrdilo vydání hodnotící zprávy služebního postupu za období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003, a podpůrně zrušil zprávu o vývoji služebního postupu (ZVSP) za období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003.

               —

               přiznal žalobci částku ve výši 100 000 EUR (sto tisíc EUR) za nemajetkovou újmu, s výhradou změn a navýšení,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Komise, zpochybňuje svou hodnotící zprávu služebního postupu za hodnotící období 2003, přičemž se dovolává porušení článků 5, 7 a 43 služebního řádu, jakož i zjevně nesprávného posouzení. Rovněž tvrdí, že je obětí morálního obtěžování ze strany svého nadřízeného.


title: Věc T-361/15: Žaloba podaná dne 3. července 2015 – Choice v. OHIM (Choice chocolate & ice cream)

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/81

         Žaloba podaná dne 3. července 2015 – Choice v. OHIM (Choice chocolate & ice cream)
   (Věc T-361/15)
   (2015/C 294/98)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Choice sp. z o.o. (Legnica, Polsko) (zástupce: T. Mielke, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „Choice chocolate & ice cream“ – přihláška č. 12 644 423

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2015, ve věci R 2221/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-529/11: Žaloba podaná dne 29. září 2011 — Evonik Industries v. OHIM — Impulso Industrial Alternativo (Impulso creador)

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/19

         Žaloba podaná dne 29. září 2011 — Evonik Industries v. OHIM — Impulso Industrial Alternativo (Impulso creador)
   (Věc T-529/11)
   2011/C 362/28
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evonik Industries AG (Essen, Německo) (zástupce: J. Albrecht, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Impulso Industrial Alternativo, SA (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. června 2011 ve věci R 1101/2010-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Impulso creador“ pro různé zboží a služby, mezi nimiž jsou služby ve třídách 35, 36, 37 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6146187

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělský zápis č. 26933891 obrazové ochranné známky „IMPULSO“pro služby zařazené do tříd 35 a 42, zápis č. 4438206 obrazové ochranné známky Společenství „IMPULSO“ pro služby zařazené do tříd 35 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát správně neposoudil odlišný celkový dojem kolidujících ochranných známek


title: Spojené věci F-101/14, F-102/14 a F-103/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2015 – Clarke, Dickmanns a Papathanasiou v. OHIM „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Zaměstnanci OHIM — Smlouva na dobu určitou s rozvazovací doložkou — Doložka, podle níž se smlouva ukončuje v případě, že zaměstnanec nebyl zapsán na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení — Datum, kdy nabývá účinnosti rozvazovací doložka — Otevřená výběrová řízení OHIM/AD/01/13 a OHIM/AST/02/13“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/93

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2015 – Clarke, Dickmanns a Papathanasiou v. OHIM
   (Spojené věci F-101/14, F-102/14 a F-103/14) (1)

   („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Zaměstnanci OHIM - Smlouva na dobu určitou s rozvazovací doložkou - Doložka, podle níž se smlouva ukončuje v případě, že zaměstnanec nebyl zapsán na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení - Datum, kdy nabývá účinnosti rozvazovací doložka - Otevřená výběrová řízení OHIM/AD/01/13 a OHIM/AST/02/13“)
   (2016/C 048/105)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns a Elisavet Papathanasiou (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Lukošiūtė, zmocněnec, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh jednak na zrušení rozhodnutí žalovaného uplatnit doložku obsaženou v pracovních smlouvách žalobkyň, která stanoví automatické rozvázání pracovních smluv žalobkyň v případě neúspěšnosti v prvním otevřeném výběrovém řízení se zaměřením na průmyslové vlastnictví, které odpovídá jejich pracovnímu zařazení, a dále návrh uložit OHIM náhradu nemajetkové a majetkové újmy způsobené žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Nicole Clarke, Elisavet Papathanasiou a Sigrid Dickmanns ponesou vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

               3)

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12. 1. 2015, s. 50, s. 51 a s. 52.


title: Věc C-9/09: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Veřejné zdraví — Směrnice 2004/23/ES — Stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/16

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-9/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Veřejné zdraví - Směrnice 2004/23/ES - Stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 282/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: C. Cattabriga a J. Sénéchal, zmocněnkyně)

      Žalované: Belgické království (zástupkyně: D. Haven, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES ze dne 31. března 2004 o stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk (Úř. věst. L102, s. 48) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES ze dne 31. března 2004 o stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk, nesplnilo povinnosti, které pro něj z této směrnice vyplývají.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-233/10: Žaloba podaná dne 20. května 2010 — Nike International Ltd v. OHIM — Intermar Sonanto Nahmias (JUMPMAN)

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/30

         Žaloba podaná dne 20. května 2010 — Nike International Ltd v. OHIM — Intermar Sonanto Nahmias (JUMPMAN)
   (Věc T-233/10)
   2010/C 195/47
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nike International Ltd (Beaverton, USA) (zástupce: M. De Justo Bailey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Intermar Simanto Nahmias (Individual Company) (Istanbul, Turecko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. března 2010 ve věci R 738/2009-1 v rozsahu, v němž vyhovělo rozhodnutí o námitce č. B 1326299 pro všechny sporné výrobky;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení; a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, stane-li se vedlejší účastnicí v tomto sporu;

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „JUMPMAN“ pro výrobky třídy 25

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis španělské ochranné známky č. 2657489 týkající se slovní ochranné známky „JUMP“ pro výrobky třídy 25; zápis ochranné známky Společenství č. 2752145 týkající se slovní ochranné známky „JUMP“ pro výrobky třídy 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce ohledně všech sporných výrobků a zamítnutí přihlášky k zápisu v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát měl neprávem za to, že existuje nebezpečí záměny mezi dotyčnými ochrannými známkami.


title: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. května 2004 ve věci C-517/03: IAMA Consulting Srl proti Komisi Evropských společenství (Rozhodčí doložka — Žaloba u Soudu prvního stupně — Vzájemná žaloba — Příslušnost Soudního dvora)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/18

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 27. května 2004
   ve věci C-517/03: IAMA Consulting Srl proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Rozhodčí doložka - Žaloba u Soudu prvního stupně - Vzájemná žaloba - Příslušnost Soudního dvora)
   (2004/C 228/35)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-517/03, IAMA Consulting Srl, se sídlem v Miláně (Itálie) (advokát: V. Salvatore) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: E. de March, ve spolupráci s A. Dal Ferra), jejímž předmětem je vzájemná žaloba podaná Komisí u Soudu prvního stupně Evropských společenství, směřující k navrácení příspěvků vyplacených v rámci programů nazvaných REGIS 22337 a Refiag 23200, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, J. N. Cunha Rodrigues, K. Schiemann (zpravodaj), M. Ilešic a E. Levits, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, tajemník: R. Grass, vydal dne 27. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Věc se postupuje Soudu prvního stupně Evropských společenství.

               2.

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc T-455/04: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 5. března 2007 – Beyatli a Candan v. Komise (Úředníci — Otevřené výběrové řízení — Oznámení o výběrovém řízení — Lhůty — Stížnost — Nepřípustnost)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/40

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 5. března 2007 – Beyatli a Candan v. Komise
   (Věc T-455/04) (1)

   (Úředníci - Otevřené výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení - Lhůty - Stížnost - Nepřípustnost)
   (2007/C 95/81)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Derya Beyatli (Nicosie, Kypr) a Armagan Candan (Istanbul, Turecko) (zástupce: A. Demetriades, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Kraemer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí předsedy výběrové komise pro otevřené výběrové řízení EPSO/A/1/03, kterým se oznamuje žalobcům, že neuspěli v písemných zkouškách.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc C-526/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ustavno sodišče (Slovinsko) dne 20. listopadu 2014 – Tadej Kotnik a další, Jože Sedonja a další, Fondazione cassa di risparmio di Imola, Imola, Italská republika, Andrej Pipuš a Dušanka Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič a další, Stajka Skrbinšek, Janez Forte a další, Marija Pipuš, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije v. Državni zbor Republike Slovenije

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ustavno sodišče (Slovinsko) dne 20. listopadu 2014 – Tadej Kotnik a další, Jože Sedonja a další, Fondazione cassa di risparmio di Imola, Imola, Italská republika, Andrej Pipuš a Dušanka Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič a další, Stajka Skrbinšek, Janez Forte a další, Marija Pipuš, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije v. Državni zbor Republike Slovenije
   (Věc C-526/14)
   (2015/C 081/04)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Ustavno sodišče

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Tadej Kotnik a další, Jože Sedonja a další, Fondazione cassa di risparmio di Imola, Imola, Italská republika, Andrej Pipuš a Dušanka Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič a další, Stajka Skrbinšek, Janez Forte a další, Marija Pipuš, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije

      Odpůrce: Državni zbor Republike Slovenije

      Předběžné otázky

               1.

                           a)

                           Je třeba Sdělení o bankovnictví (1) vykládat s ohledem na právní účinky, které konkrétně vytváří a vzhledem k tomu, že Evropská unie má výlučnou pravomoc v oblasti státních podpor v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie a k tomu, že Komise má v souladu s článkem 108 Smlouvy o fungování Evropské unie pravomoc vydávat rozhodnutí v oblasti státních podpor, v tom smyslu, že je závazné pro členské státy, které hodlají napravit vážnou poruchu v hospodářství poskytnutím státní podpory úvěrovým institucím, pokud má taková podpora trvalý charakter a nemůže být snadno odebrána?

                           b)

                           Jsou body 40 až 46 Sdělení o bankovnictví, které podmiňují možnost poskytnout státní podpory určené k nápravě vážné poruchy v národním hospodářství splněním požadavku odepsat kapitál, hybridní kapitál a podřízený dluh nebo přeměnit hybridní kapitálové nástroje a podřízený dluh na kapitál, aby se omezila výše podpory na nezbytné minimum s ohledem na nutnost vzít v úvahu morální hazard, neslučitelné s články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování Evropské unie v tom, že překračují pravomoc Komise, jak je vymezena v těchto ustanoveních Smlouvy o fungování Evropské unie v oblasti státních podpor?

                           c)

                           V případě, že je na otázku 2 odpovězeno záporně, jsou body 40 až 46 Sdělení o bankovnictví, které podmiňují možnost poskytnout státní podpory požadavkem odepsat kapitál nebo přeměnit na kapitál, pokud se tento požadavek týká akcií (kapitálu), hybridní kapitálové nástroje a nástroje podřízeného dluhu vydané před zveřejněním Sdělení o bankovnictví, z nichž všechny nebo některé mohly být v době, kdy byly vydány, odepsány bez kompenzace pouze v případě úpadku banky, slučitelné se zásadou ochrany legitimního očekávání zakotvenou v unijním právu?

                           d)

                           V případě, že je na otázku 2 odpovězeno záporně a na otázku 3 kladně, jsou body 40 až 46 Sdělení o bankovnictví, které podmiňují možnost poskytnout státní podpory požadavkem odepsat kapitál, hybridní kapitál a nástroje podřízeného dluhu nebo přeměnit hybridní kapitálové nástroje a nástroje podřízeného dluhu na kapitál, aniž by bylo zahájeno a ukončeno insolvenční řízení, v němž může být likvidován majetek dlužníka prostřednictvím soudního řízení, v jehož rámci by držitelé nástrojů podřízeného dluhu měli možnost účastnit se ho v postavení účastníků řízení, slučitelné s právem na vlastnictví stanoveným v čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie?

                           e)

                           V případě, že je na otázku 2 odpovězeno záporně a na otázky 3 a 4 kladně, jsou body 40 až 46 Sdělení o bankovnictví, které podmiňují možnost poskytnout státní podpory požadavkem odepsat kapitál, hybridní kapitál a nástroje podřízeného dluhu nebo přeměnit hybridní kapitálové nástroje a nástroje podřízeného dluhu na kapitál, v rozsahu, v němž provádění těchto opatření vyžaduje snížení či navýšení základního kapitálu akciových společností na základě rozhodnutí příslušného správního orgánu, a nikoli valné hromady akcionářů akciové společnosti, neslučitelné s články 29, 34, 35 a 40 až 42 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/30/EU ze dne 25. října 2012 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 54 druhého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (2)?

                           f)

                           Lze Sdělení o bankovnictví s ohledem na jeho bod 19, a zejména na požadavek stanovený v tomto bodě respektovat základní práva, na jeho bod 20 a na principiální požadavek stanovený v bodech 43 a 44 tohoto sdělení přeměnit nebo odepsat hybridní kapitál a nástroje podřízeného dluhu před poskytnutím státních podpor, vykládat v tom smyslu, že toto opatření neukládá povinnost členským státům, které hodlají napravit vážnou poruchu v hospodářství poskytnutím státní podpory úvěrovým institucím, zavést povinnost provést takovou konverzi nebo odepsání jako podmínku pro poskytnutí státních podpor na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie, nebo v tom smyslu, že aby bylo možné poskytnout státní podporu, stačí, že se konverze nebo odepsání provede pouze způsobem, který je přiměřený?

               2.

               Lze čl. 2 sedmou odrážku [směrnice 2001/24/ES] (3) vykládat ve smyslu, že mezi reorganizační opatření spadají i opatření vyžadující sdílení nákladů akcionáři a podřízenými věřiteli uvedená v bodech 40 až 46 Sdělení o bankovnictví (odpis kmenového kapitálu tier 1, hybridního kapitálu a nástrojů podřízeného dluhu, jakož i konverze hybridních kapitálových nástrojů a nástrojů podřízeného dluhu na kapitál)?

      (1)  Sdělení Komise o použití pravidel pro poskytování státní podpory ve prospěch bank v souvislosti s finanční krizí od 1. srpna 2013 (Úř. věst. C 216, s. 1; dále jen „Sdělení o bankovnictví“).

      (2)  Úř. věst. L 315, s. 74.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí (Úř. věst. L 125, s. 15).


title: Věc T-86/15: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2017 – Aston Martin Lagonda v. EUIPO (Zobrazení masky chladiče na přední části motorového vozidla)

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2017 – Aston Martin Lagonda v. EUIPO (Zobrazení masky chladiče na přední části motorového vozidla)
   (Věc T-86/15) (1)

   (2017/C 293/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc C-466/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2011 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2011 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-466/10) (1)

   2011/C 252/60
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc C-445/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. listopadu 2006 – Danske Slagterier v. Spolková republika Německo

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. listopadu 2006 – Danske Slagterier v. Spolková republika Německo
   (Věc C-445/06)
   (2006/C 326/77)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Danske Slagterier

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předběžné otázky

               1)

               Zakládají ustanovení čl. 5 odst. 1 písm. o) a čl. 6 odst. 1 písm. b) pododstavce iii) směrnice Rady 64/433/EHS (1) ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství ve znění směrnice Rady 91/497/EHS (2) ze dne 29. července 1991 ve spojení s čl. 5 odst. 1, články 7 a 8 směrnice Rady 89/662/EHS (3) ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu, pro producenty a prodejce vepřového masa právní postavení, jež může v případě pochybení při provádění nebo použití směrnice založit nárok vyplývající z odpovědnosti státu podle práva Společenství?

               2)

               Mohou se producenti a prodejci vepřového masa – nezávisle na zodpovězení první otázky – v případě provedení a použití uvedených směrnic, které je v rozporu s právem Společenství, dovolávat za účelem odůvodnění nároku vyplývajícího z odpovědnosti státu podle práva Společenství porušení článku 30 Smlouvy (nyní článku 28 ES)?

               3)

               Vyžaduje právo Společenství, aby promlčení nároku vyplývajícího z odpovědnosti státu podle práva Společenství bylo přerušeno s ohledem na řízení pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES nebo aby byl běh promlčecí doby každopádně přerušen do skončení řízení tehdy, když neexistuje účinný vnitrostátní opravný prostředek, kterým by bylo možné členský stát donutit k provedení směrnice?

               4)

               Počíná běžet promlčecí doba u nároku vyplývajícího z odpovědnosti státu podle práva Společenství, který je založen na nedostatečném provedení směrnice a s tím spojeným (faktickým) zákazem dovozu, nezávisle na použitelném vnitrostátním právu, teprve jejím úplným provedením, nebo může promlčecí doba začít běžet v souladu s vnitrostátním právem již tehdy, když nastaly první škodlivé následky nebo lze-li další škodlivé následky očekávat? V případě, že by úplné provedení mělo ovlivnit začátek běhu promlčecí doby, platí to poté obecně, nebo pouze tehdy, když směrnice přiznává jednotlivci právo?

               5)

               Existují za předpokladu, že členské státy nesmí odpovědnostněprávní předpoklady nároku vyplývajícího z odpovědnosti státu podle práva Společenství stanovit méně příznivě než podmínky, které se vztahují na obdobné žaloby týkající se pouze vnitrostátního práva, a nemohou je stanovit tak, že by v praxi znemožňovaly či nadměrně ztěžovaly získání náhrady škody, obecně pochybnosti o vnitrostátní právní úpravě, podle které povinnost k náhradě škody nevzniká, pokud poškozený úmyslně nebo nedbalostně neodvrátil škodu využitím opravného prostředku? Existují pochybnosti o této „přednosti ochrany primárního práva“ také tehdy, platí-li s výhradou, že využití tohoto prostředku musí být od poškozeného přiměřeně požadovatelné? Je nemožné toto ve smyslu práva Společenství přiměřeně požadovat již tehdy, když dotčený soud nemůže předmětné otázky týkající se práva Společenství pravděpodobně zodpovědět bez jejich předložení Soudnímu dvoru Evropských společenství nebo když již bylo zahájeno řízení pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES?

      (1)  Úř. věst. L 121, s. 2012 (Zvl. vyd. 03/01, s. 34).

      (2)  Úř. věst. L 268, s. 69 (Zvl. vyd. 03/12, s. 72).

      (3)  Úř. věst. L 395, s. 13.


title: Věc C-36/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 22. ledna 2016 – Minister Finansów v. Posnania Investment SA

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 22. ledna 2016 – Minister Finansów v. Posnania Investment SA
   (Věc C-36/16)
   (2016/C 145/21)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Minister Finansów

      Odpůrkyně: Posnania Investment SA

      Předběžná otázka

   Představuje převod vlastnictví k pozemku (věci) osobou povinnou k DPH ve prospěch: a) státní pokladny – jako vyrovnání daňových nedoplatků u daní náležejících do státního rozpočtu, nebo b) obce, okresu nebo vojvodství – jako vyrovnání daňových nedoplatků u daní tvořících jejich rozpočtové příjmy, což má za následek zánik daňového dluhu, zdanitelné plnění (dodání zboží) ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) a čl. 14 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1)?

      (1)  Úř. věst. 2006 L 347, s. 1.


title: Věc T-424/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. ledna 2009 – Pioneer Hi-Bred International v. OHIM (OPTIMUM) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství OPTIMUM — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Povinnost uvést odůvodnění — Zkoumání skutečností úřadem z úřední moci — Článek 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 )

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. ledna 2009 – Pioneer Hi-Bred International v. OHIM (OPTIMUM)
   (Věc T-424/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství OPTIMUM - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Povinnost uvést odůvodnění - Zkoumání skutečností úřadem z úřední moci - Článek 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení č. 40/94“)
   (2009/C 55/44)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Iowa, Spojené státy) (zástupci: G. Würtenberger, R. Kunze a T. Wittmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. září 2007 (věc R 288/2007-2) týkající se přihlášky k zápisu slovního označení OPTIMUM jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Pioneer Hi-Bred International, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc C-63/07: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 27. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/34

         Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 27. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-63/07) (1)

   (2007/C 297/61)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc C-578/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Kiel (Německo) dne 15. listopadu 2013 — Hans-Jürgen Kickler a další v. Řecká republika

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Kiel (Německo) dne 15. listopadu 2013 — Hans-Jürgen Kickler a další v. Řecká republika
   (Věc C-578/13)
   2014/C 24/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Kiel

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Hans-Jürgen Kickler, Walter Wöhlk, Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk

      Žalovaná: Řecká republika

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (1) vykládán v tom smyslu, že žaloba, kterou nabyvatel vládních dluhopisů žalované uplatňuje proti žalované nároky na zaplacení ve formě nároků na plnění nebo náhrady škody, je považována za „věc občanskou nebo obchodní“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 první věty nařízení, pokud nabyvatel nepřijal nabídku výměny zveřejněnou žalovanou koncem února 2012, která byla umožněna řeckým zákonem č. 4050/2012 („Greek-Bondholder-Act“, řecký zákon o držitelích dluhopisů)?

               2)

               Jedná se v případě žaloby, která se v jádru opírá o neúčinnost či popřípadě neplatnost výše uvedeného Greek-Bondholder-Act, o odpovědnost státu za jednání nebo opomenutí při výkonu státní moci ve smyslu čl. 1 odst. 1 věty 2 nařízení uvedeného v otázce 1?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních (doručování písemností) a zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000, Úř.věst. L 324, s. 79.


title: Věc C-606/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2014 Portovesme Srl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-291/11, Portovesme v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2014 Portovesme Srl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-291/11, Portovesme v. Komise
   (Věc C-606/14 P)
   (2015/C 089/10)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Portovesme Srl (zástupci: G. Dore, M. Liberati, A. Vinci, F. Ciulli, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek, a v důsledku toho zrušit napadené rozhodnutí a vyhovět návrhovým žádáním v žalobě v prvním stupni (a vymazat větu „v rozsahu považovaném za přiměřený“ z bodu 1 návrhových žádání);

               —

               podpůrně vyhovět tomuto opravnému prostředku a vrátit věc Tribunálu k novému posouzení žaloby v prvním stupni při zachování právních důvodů, které budou v tomto řízení dovolávány;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu tohoto kasačního opravného prostředku navrhovatelka předkládá sedm různých důvodů kasačního opravného prostředku směřujících ke zrušení:

               1.

               V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka zpochybňuje napadený rozsudek z důvodu nesprávného posouzení zásady, že správní řízení musí proběhnout v přiměřené lhůtě a zásady ochrany legitimního očekávání, pokud jde o část sporného rozhodnutí, v němž se nařizuje navrácení poskytnuté podpory.

               2.

               V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek je protiprávní a musí být zrušen z důvodu nedostatku odůvodnění v části, v níž Tribunál dospěl k závěru, že sporné rozhodnutí není v rozporu se zásadami řádné péče a nestrannosti ve správním řízení.

               3.

               V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil článek 19 SEU v bodech napadeného rozsudku, v nichž podal vlastní výklad vnitrostátních právních předpisů, který je v rozporu s doslovným zněním těchto předpisů, a to při zjevném porušení mezí své pravomoci.

               4.

               V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje nesprávné posouzení Tribunálu údajného nerovného zacházení s jiným operátorem (Alcoa-Alumix), pokud jde o podobné opatření podpory, jakož i porušení článku 108 SFEU, neboť podpora měla být považována za „existující“ podporu.

               5.

               V rámci pátého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť na rozdíl od závěru Tribunálu sporné opatření nepředstavuje neoprávněnou výhodu, ani nemá vliv na obchod mezi členskými státy.

               6.

               V rámci šestého důvodu kasačního opravného prostředku má navrhovatelka za to, že Tribunál neposoudil nebo nedostatečně či nesprávně posoudil žalobní důvod vycházející ze selektivní povahy opatření

               7.

               V rámci sedmého a posledního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka Tribunálu vytýká, že porušil článek 174 SFEU a čl. 107 odst. 3 SFEU, neboť kompenzační opatření je v souladu s politikou sociální soudržnosti v ostrovních regionech, kde chybí infrastruktury, a dále je v souladu s výjimkami uvedenými ve zmíněném článku 107 SFEU.


title: Věc T-658/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. června 2015 – BP v. FRA „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Zaměstnanci Agentury Evropské unie pro základní práva — Neobnovení smlouvy na dobu určitou na dobu neurčitou — Právo být vyslechnut — Přidělení do jiného útvaru až do uplynutí platnosti smlouvy — Posouzení skutkových okolností — Zkreslení důkazů — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. června 2015 – BP v. FRA
   (Věc T-658/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Zaměstnanci Agentury Evropské unie pro základní práva - Neobnovení smlouvy na dobu určitou na dobu neurčitou - Právo být vyslechnut - Přidělení do jiného útvaru až do uplynutí platnosti smlouvy - Posouzení skutkových okolností - Zkreslení důkazů - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2015/C 236/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: BP (Barcelona, Španělsko) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA) (zástupci: M. Kjærum, agent, ve spolupráci s B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 30. září 2013, (F-38/12, Sb. VS, EU:F:2013:138), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2013, (F-38/12, Sb. VS, EU:F:2013:138) se zrušuje v části, v níž bylo odvolání podané proti rozhodnutí Agentury Evropské unie pro základní práva, obsaženému v dopise ze dne 27. února 2012, o neobnovení pracovní smlouvy BP jako dočasného zaměstnance, zamítnuto.

               2)

               Rozhodnutí FRA, obsažené v dopise ze dne 27. února 2012 o neobnovení pracovní smlouvy BP jakožto dočasného zaměstnance, se zrušuje.

               3)

               Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               4)

               BP a FRA ponesou vlastní náklady řízení související s řízením jak před Soudem pro veřejnou službu, tak před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 61, 1.3.2014.


title: Věc C-397/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Scheuten Solar Technology GmbH v. Finanzamt Gelsenkirchen-Süd ( „Daně — Směrnice 2003/49/ES — Společný systém zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států — Daň z podnikání — Stanovení základu daně“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Scheuten Solar Technology GmbH v. Finanzamt Gelsenkirchen-Süd
   (Věc C-397/09) (1)

   (Daně - Směrnice 2003/49/ES - Společný systém zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států - Daň z podnikání - Stanovení základu daně)
   2011/C 269/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Scheuten Solar Technology GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Gelsenkirchen-Süd

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států (Úř. věst. L 157, s. 49; Zvl. vyd. 09/01, s. 380) — Připočtení či nepřipočtení úroků k základu podnikatelské daně společnosti, jež je dlužníkem

      Výrok

   Článek 1 odst. 1 směrnice Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání ustanovení vnitrostátního daňového práva, podle kterého se úroky z úvěru, které zaplatila společnost usazená v jednom členském státě přidružené společnosti v jiném členském státě, připočítávají k základu pro výpočet daně z podnikání, které podléhá prvně uvedená společnost.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-349/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgie) dne 24. června 2016 – T.KUP SAS v. Belgický stát

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgie) dne 24. června 2016 – T.KUP SAS v. Belgický stát
   (Věc C-349/16)
   (2016/C 335/47)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: T.KUP SAS

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžné otázky

               1)

               Je nařízení č. 1294/2009 (1) neplatné ve vztahu k takovému dovozci, jako je dovozce dotčený v projednávané věci, na základě porušení čl. 17 odst. 1 základního nařízení (2) z důvodu, že Komise při svém přezkumu použila vzorek pouhých osmi dovozců, navzdory tomu, že by jinak byl posuzován omezený počet 21 dovozců?

               2)

               Je nařízení č. 1294/2009 neplatné ve vztahu k takovému dovozci, jako je dovozce dotčený v projednávané věci, na základě porušení čl. 11 odst. 2 třetího pododstavce základního nařízení z důvodu, že Komise při svém přezkumu nedostatečně zohlednila předložené důkazy, jelikož do vzorku zahrnula pět velkých dovozců (v porovnání se třemi malými), jejichž informace zohlednila především?

               3)

               Je nařízení č. 1294/2009 neplatné ve vztahu k takovému dovozci, jako je dovozce dotčený v projednávané věci, na základě porušení článků 2 a 3 nebo čl. 11 odst. 2, 5 a 9 základního nařízení z důvodu, že Komise při svém přezkumu neměla k dispozici odpovídající informace k tomu, aby určila, že dochází k pokračujícímu dumpingu a újmě?

               4)

               Je nařízení č. 1294/2009 neplatné ve vztahu k takovému dovozci, jako je dovozce dotčený v projednávané věci, na základě porušení článku 21 základního nařízení z důvodu, že Komise při svém přezkumu vyžaduje, aby existovaly konkrétní indicie, že dovozce je prodloužením platnosti nadměrně zatížen?

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. 2009, L 352, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 1996, L 56, s. 1; zvl. vyd. 11/10, s. 45).


title: Věc C-533/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 13. října 2015 – Feliks Frisman v. Finnair Oyj

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 13. října 2015 – Feliks Frisman v. Finnair Oyj
   (Věc C-533/15)
   (2016/C 048/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof (Německo)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Feliks Frisman

      Žalovaná: Finnair Oyj

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 5 bod 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán v tom smyslu, že pojem „nároky ze smlouvy“ zahrnuje i nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, uplatňovaný vůči provozujícímu leteckému dopravci, který není smluvním partnerem dotčeného cestujícího?

               2)

               V případě, že se použije čl. 5 bod 1 nařízení (ES) č. 44/2001:
               Musí být při přepravě osob v rámci leteckého spojení sestávajícího z několika letů bez významného pobytu na uzlových letištích místo odletu u prvního úseku cesty považováno za místo poskytování plnění podle čl. 5 bodu 1 písm. b) druhé odrážky nařízení (ES) č. 44/2001, i v případě, že letecké spojení uskutečnilo několik leteckých dopravců a že žaloba směřuje proti leteckému dopravci provozujícímu jiný úsek cesty, na kterém došlo k významnému zpoždění?

      (1)  Úř. věst. 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


title: Věc F-1/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (pléna) ze dne 26. října 2006 – Landgren v. Evropská nadace odborného vzdělávání (Dočasný zaměstnanec — Smlouva na dobu neurčitou — Propuštění — Odborná nezpůsobilost — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/64

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (pléna) ze dne 26. října 2006 – Landgren v. Evropská nadace odborného vzdělávání
   (Věc F-1/05) (1)

   (Dočasný zaměstnanec - Smlouva na dobu neurčitou - Propuštění - Odborná nezpůsobilost - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení)
   (2006/C 294/126)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pia Landgren (Turín, Itálie) (zástupci: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Evropská nadace odborného vzdělávání (zástupci: M. Dunbar, ředitel, ve spolupráci s G. Vandersandenem, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí o propuštění žalobkyně a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské nadace odborného vzdělávání ze dne 25. června 2004 o vypovězení smlouvy na dobu neurčitou P. Landgren jako dočasného zaměstnance se zrušuje.

               2)

               Účastníci řízení předloží Soudu ve lhůtě tří měsíců od vyhlášení tohoto rozsudku buď výši peněžité náhrady, stanovenou společnou dohodou, související s protiprávností rozhodnutí ze dne 25. června 2004 nebo v případě neexistence dohody návrhy ohledně výše této částky.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005, s. 39 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-180/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15. 12. 2005).


title: Věc C-534/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 20. října 2011 — Mehmet Arslan v. Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 20. října 2011 — Mehmet Arslan v. Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
   (Věc C-534/11)
   2012/C 65/03
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mehmet Arslan

      Žalovaný: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 2 odst. 1 ve spojení s bodem 9 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (1) tak, že se tato směrnice nevztahuje na státního příslušníka třetí země, který podal žádost o mezinárodní ochranu ve smyslu směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (2)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být zajištění cizince za účelem navrácení ukončeno v případě, že podá žádost o mezinárodní ochranu ve smyslu směrnice 2005/85/ES a neexistují zde jiné důvody pro pokračování zajištění?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98

      (2)  Úř. věst. L 326, s. 13


title: Věc C-482/17: Žaloba podaná dne 9. srpna 2017 – Česká republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/4

         Žaloba podaná dne 9. srpna 2017 – Česká republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-482/17)
   (2017/C 357/06)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, O. Serdula, J. Vláčil, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

      Návrhové žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil Směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/853ze dne 17. května 2017, kterou se mění směrnice Rady 91/477/EHS o kontrole nabývání a držení zbraní (1);

               —

               uložil Evropskému parlamentu a Radě náhradu nákladů řízení.

         Podpůrně žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil čl. 1 bod 6 napadené směrnice v rozsahu, ve kterém doplňuje čl. 5 odst. 3 a čl. 6 odst. 6 druhý pododstavec do směrnice 91/477/EHS (2);

               —

               zrušil čl. 1 bod 7 napadené směrnice v rozsahu, ve kterém doplňuje čl. 7 odst. 4a do směrnice 91/477/EHS;

               —

               zrušil čl. 1 bod 19 napadené směrnice v rozsahu:

                           —

                           ve kterém doplňuje body 6, 7 a 8 do kategorie A části II Přílohy I směrnice 91/477/EHS;

                           —

                           ve kterém mění kategorii B části II Přílohy I směrnice 91/477/EHS;

                           —

                           ve kterém doplňuje bod 6 do kategorie C části II Přílohy I směrnice 91/477/EHS;

                           —

                           ve kterém mění část III Přílohy I směrnice 91/477/EHS;

               —

               uložil Evropskému parlamentu a Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   První žalobní důvod vychází z porušení zásady svěření pravomocí. Napadená směrnice byla přijata na základě článku 114 Smlouvy o fungování Evropské unie, přestože nesleduje cíl odstranění překážek vnitřního trhu, nýbrž výhradně cíl předcházení trestné činnosti a terorismu. Unijní zákonodárce však nemá pravomoc přijímat harmonizační opatření v této oblasti.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality. Unijní zákonodárce se vůbec nezabýval otázkou proporcionality přijímaných opatření a vědomě si nezajistil dostatek informací (např. prostřednictvím provedení posouzení dopadů), aby mohl dodržení této zásady informovaně posoudit. Unijní zákonodárce v důsledku absence tohoto posouzení přijal zjevně nepřiměřená opatření spočívající v zákazu některých druhů poloautomatických zbraní, které přitom nejsou v Evropské unii užívány k páchání teroristických činů, ve zpřísnění regulace některých minimálně nebezpečných zbraní (historických reprodukcí či prokazatelně trvale znehodnocených zbraní) a v neposlední řadě i v postihování držení určitých zásobníků.
   Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty. Nově vymezené kategorie zakázaných zbraní (A7 a A8), stejně jako ustanovení předpokládající postihování držení nadlimitních zásobníků jsou z hlediska právní jistoty zcela nejasné, a tudíž neumožňují dotčeným subjektům jednoznačně rozpoznat jejich práva a povinnosti. Článek 7 odst. 4a směrnice 91/477/EHS ve znění napadené směrnice (tzv. „grandfathering clause“) navíc fakticky nutí členské státy přijmout vnitrostátní právní úpravu, která bude mít retroaktivní účinky.
   Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu diskriminace. Výjimka obsažená v čl. 6 odst. 6 druhém pododstavci směrnice 91/477/EHS ve znění napadené směrnice sice vyvolává dojem zdánlivě neutrálního opatření, nicméně ve skutečnosti jsou podmínky pro její aplikaci nastaveny tak, aby jim vyhověl pouze švýcarský systém ponechávání zbraní při ukončení vojenské služby, přičemž postrádají jakékoliv objektivní odůvodnění s ohledem na cíle napadené směrnice.

      (1)  Úř. věst. 2017, L 137, s. 22.

      (2)  Úř. věst. 1991, L 256, s. 51; Zvl. vyd. 13/11, s. 3.


title: Věc T-101/16: Žaloba podaná dne 8. března 2016 – Klausner Holz Niedersachsen v. Komise

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/35

         Žaloba podaná dne 8. března 2016 – Klausner Holz Niedersachsen v. Komise
   (Věc T-101/16)
   (2016/C 145/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Klausner Holz Niedersachsen GmbH (Saalburg-Ebersdorf, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte D. Reich, C. Hipp a T. Ilgner)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že žalovaná porušila článek 108 SFEU ve spojení s čl. 15 odst. 1 nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie tím, že v návaznosti na dopis žalobkyně ze dne 13. listopadu 2015 nepřijala na základě článku 4 uvedeného nařízení rozhodnutí stanovené v uvedených ustanoveních týkající se ukončení formálního vyšetřovacího řízení SA.37113 a SA.375009;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně případu, stane-li se žaloba bezpředmětnou z důvodu, že Komise přijme v průběhu řízení opatření.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod, kterým tvrdí, že Komise v přiměřené lhůtě nepřijala rozhodnutí, kterým se ukončuje formální vyšetřovací řízení v souladu s čl. 4 odst. 1 a 4 nařízení č. 2015/1589 (1), ačkoliv měla podle čl. 265 odst. 2 SFEU jednat.

      (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, Úř. věst. 2015, L 248, s. 9.


title: Věc T-42/13: Usnesení Tribunálu ze dne 19. listopadu 2013 — 1. garantovaná v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s činidly na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska a Spojeného království — Pokuty — Úroky z prodlení — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“ )

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. listopadu 2013 — 1. garantovaná v. Komise
   (Věc T-42/13) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s činidly na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska a Spojeného království - Pokuty - Úroky z prodlení - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost)
   2014/C 15/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: 1. garantovaná (Bratislava, Slovensko) (zástupci: původně M. Powell, solicitor, G. Forwood, barrister, M. Staroň a P. Hodál, advokáti, poté K. Lasok, QC, J. Holmes, B. Hartnett, barristers, a O. Geiss, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, F. Dintilhac a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí, které je údajně obsaženo v dopise Evropské komise ze dne 21. prosince 2012 (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl), kterým Komise žalobkyni vyzvala, aby jí zaplatila zůstatek částky pokuty, která ji byla uložena rozhodnutím Komise C(2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku (81) ES a článku 53 Dohody o EHP, navýšený o úroky z prodlení nebo v její prospěch zřídila bankovní záruku k pokrytí téhož zůstatku.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost 1. garantovaná ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc F-94/15: Žaloba podaná dne 30. června 2015 – ZZ v. ESVČ

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/83

         Žaloba podaná dne 30. června 2015 – ZZ v. ESVČ
   (Věc F-94/15)
   (2015/C 294/101)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce na výsledky voleb do výboru zaměstnanců SEAE.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 23. dubna 2015, kterým se potvrzují výsledky voleb do výboru zaměstnanců ESVČ zveřejněné dne 17. března 2015;

               —

               uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-529/10: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Safilo Spa ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Přímé daně — Ukončení daňových sporů probíhajících před soudem rozhodujícím v posledním stupni — Zneužití práva — Článek 4 odst. 3 SEU — Svobody zaručené Smlouvou — Zásada zákazu diskriminace — Státní podpory — Povinnost zajistit účinné uplatňování unijního práva“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/6

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Safilo Spa
   (Věc C-529/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Přímé daně - Ukončení daňových sporů probíhajících před soudem rozhodujícím v posledním stupni - Zneužití práva - Článek 4 odst. 3 SEU - Svobody zaručené Smlouvou - Zásada zákazu diskriminace - Státní podpory - Povinnost zajistit účinné uplatňování unijního práva)
   2012/C 194/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Žalovaná: Safilo Spa

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte suprema di cassazione — Korporační daň — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví odlišné procento daně z dividend společností podle jejich sídla — Obchodní transakce, která předpokládá účast společností se sídlem v Itálii a společností, které mají své sídlo v zahraničí — Rozhodnutí správního orgánu uplatnit splatné daně v případě společností se sídlem v zahraničí — Pojem zneužití práva, jak je vymezen ve věci C-255/02, Halifax a další — Použitelnost na neharmonizované vnitrostátní daně, jako jsou přímé daně

      Výrok

   Unijní právo, zejména zásada zákazu zneužití práva, čl. 4 odst. 2 SEU, svobody zaručené Smlouvou o FEU, zásada zákazu diskriminace, pravidla v oblasti státních podpor, jakož i povinnost zajistit účinné uplatňování unijního práva, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání použití v takové věci, jako je věc v původním řízení týkající se přímých daní, vnitrostátního ustanovení, které stanoví ukončení daňových sporů probíhajících před soudem rozhodujícím v posledním stupni zaplacením částky ve výši 5 % hodnoty sporu, pokud tato řízení byla zahájena žalobou podanou v prvním stupni více než deset let před dnem vstupu tohoto ustanovení v platnost a pokud daňová správa neměla úspěch v prvním a druhém stupni řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc T-261/11: Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2012 — European Goldfields v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Podpora poskytnutá řeckými orgány ve prospěch těžební společnosti Ellinikos Chrysos, jež spočívala v převodu důlního provozu Cassandra za cenu nižší, než činila skutečná tržní hodnota, a v osvobození této transakce od daně — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za protiprávní a kterým se nařizuje její navrácení spolu s úroky — Nedostatek právního zájmu — Nepřípustnost“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2012 — European Goldfields v. Komise
   (Věc T-261/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Podpora poskytnutá řeckými orgány ve prospěch těžební společnosti Ellinikos Chrysos, jež spočívala v převodu důlního provozu Cassandra za cenu nižší, než činila skutečná tržní hodnota, a v osvobození této transakce od daně - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za protiprávní a kterým se nařizuje její navrácení spolu s úroky - Nedostatek právního zájmu - Nepřípustnost)
   2012/C 151/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Goldfields Ltd (Whitehorse, Yukon, Kanada) (zástupci: K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova a P. Skouris, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/452/EU ze dne 23. února 2011 o státní podpoře C 48/08 (ex NN 61/08), kterou poskytlo Řecko společnosti Ellinikos [Ch]rysos SA (Úř. věst. L 193, p. 27).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti European Goldfields Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               O návrhu na vstup společnosti Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomixanias Chrysou do řízení jako vedlejší účastnice není třeba rozhodovat.

      (1)  Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


title: Věc C-96/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale (Itálie) dne 20. února 2007 – Ecotrade spa v. Agenzia Entrate Ufficio Genova 3

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale (Itálie) dne 20. února 2007 – Ecotrade spa v. Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
   (Věc C-96/07)
   (2007/C 117/06)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria provinciale
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ecotrade spa

      Žalovaný: Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
   Předběžné otázky

               1)

               Brání správný výklad článku 17, čl. 21 odst. 1 a článku 22 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vnitrostátní právní úpravě (v tomto případě článku 19 nařízení prezidenta republiky č. 633 ze dne 26. října 1972), která podmiňuje uplatnění nároku na odpočet daně z přidané hodnoty, kterou má platit osoba povinná k dani při výkonu své podnikatelské činnosti, dodržením lhůty (dvouleté) a sankcionuje její nedodržení zánikem tohoto nároku, konkrétně pokud jde o případy, v nichž ke zdanění nákupu zboží nebo služby daní z přidané hodnoty dochází za použití dynamiky reverse charge, která umožňuje finančnímu úřadu požadovat placení daně ve lhůtě (čtyřleté, podle článku 57 nařízení prezidenta republiky č. 633/72) překračující lhůtu stanovenou podnikateli k jejímu odpočtu, která naopak propadne v důsledku uplynutí?

               2)

               Brání správný výklad čl. 18 odst. 1 písm. d) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 vnitrostátní právní úpravě, aby při úpravě „náležitostí “stanovených tímto článkem prostřednictvím mechanismu reverse charge upraveného ustanovením čl. 17 odst. 3 ve spojení s článkem 23 a 25 nařízení prezidenta republiky č. 633/72 mohla zavést (pouze ke škodě daňového poplatníka) dodržování časového omezení – jak je stanoveno článkem 19 nařízení prezidenta republiky č. 633/72 – pro uplatnění odpočtu podle článku 17 téže směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc C-641/13 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. října 2014 – Španělské království v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Fond soudržnosti — Snížení finanční podpory — Veřejné zakázky na stavební práce — Směrnice 93/37/EHS — Kritéria pro zadání zakázky — Zkušenosti nabyté při dřívějších pracích — Kritéria pro výběr na základě kvalifikace“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/14

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. října 2014 – Španělské království v. Evropská komise
   (Věc C-641/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Fond soudržnosti - Snížení finanční podpory - Veřejné zakázky na stavební práce - Směrnice 93/37/EHS - Kritéria pro zadání zakázky - Zkušenosti nabyté při dřívějších pracích - Kritéria pro výběr na základě kvalifikace“)
   (2014/C 439/20)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a A. Steiblytė, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 31, 1.2.2014.


title: Věc T-200/10: Žaloba podaná dne 29. dubna 2010 — Avery Dennison v. OHIM — Dennison Hesperia (AVERY DENNISON)

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/56

      Žaloba podaná dne 29. dubna 2010 — Avery Dennison v. OHIM — Dennison Hesperia (AVERY DENNISON)
      (Věc T-200/10)
      (2010/C 161/88)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Avery Dennison Corp. (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dennison Hesperia, SA (Torrejón de Ardoz, Španělsko)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit, nebo podpůrně změnit, rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu ze dne 9. února 2010 ve věci R 798/2009-2,

                  —

                  uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

         Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „AVERY DENNISON“ (přihláška č. 3 825 114) pro výrobky a služby tříd 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 16, 17, 19, 20, 22, 24, 28, 35, 37, 38, 39, 40, 41 a 42.

         Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Dennison Hesperia, S.A.

         Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská ochranná známka „DENNISON“ (č. 1 996 088) pro výrobky třídy 16.

         Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce.

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odolání.

         Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 42 odst. 2 a 3 a podpůrně čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/09 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-151/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 14. Března 2016 – UAB„Vakarų Baltijos laivų statykla v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 14. Března 2016 – UAB„Vakarų Baltijos laivų statykla v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos“
   (Věc C-151/16)
   (2016/C 191/16)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Vakarų Baltijos laivų statykla

      Odpůrkyně: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003 (1), kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, ve znění směrnice Rady 2004/75/ES ze dne 29. dubna 2004 (2), vykládán v tom smyslu, že spotřební daň nelze vybírat z dodávek energetických produktů za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávaného případu, kdy jsou dané produkty dodávány jako palivo pro loď, aby byly použity při plavbě v [unijních] vodách s cílem přesunu lodi vlastním pohonem z místa, kde byla postavena, do přístavu v jiném členském státu pro účely naložení jejího prvního nákladu, aniž by došlo k úplatě?

               2)

               Brání čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2003/96 takovým ustanovením vnitrostátního práva členských států, jako jsou ustanovení použitelná v projednávaném případě, která brání tomu, aby se osvobození od daně ve smyslu uvedeného ustanovení uplatnilo v případě, že k dodání energetických produktů došlo v rozporu s podmínkami stanovenými členským státem, přestože tato dodávka splňuje základní podmínky pro uplatnění osvobození od daně vymezeného v daném ustanovení směrnice 2003/96?

      (1)  Úř. věst. 2003 L 283, s. 51.

      (2)  Úř. věst. 2004 L 157, s. 100.


title: Věc T-406/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise ( Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení ohledně asistenčních služeb pro systém registrů zřízený na základě směrnice 2003/87/ES — Odmítnutí nabídky uchazeče — Rozhodnutí o zadání jinému uchazeči — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost odůvodnění — Žaloba na náhradu škody a úroků )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-406/06) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení ohledně asistenčních služeb pro systém registrů zřízený na základě směrnice 2003/87/ES - Odmítnutí nabídky uchazeče - Rozhodnutí o zadání jinému uchazeči - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost odůvodnění - Žaloba na náhradu škody a úroků“)
   (2009/C 6/48)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a N. Keramidas, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Wilderspin a E. Manhaeve, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 19. října 2006, kterým se zamítá nabídka žalobkyně podaná v rámci nabídkového řízení ohledně asistenčních služeb pro systém registrů zřízený na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631), nezávislý věstník transakcí Společenství (CITL), technická údržba a podpora uživatelů (Úř. věst. 2006, S 102), jakož i žaloba na neplatnost rozhodnutí o zadání zakázky jinému uchazeči, a jednak žaloba na náhradu škody a úroků
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-420/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. října 2009 — Vischim v. Komise ( Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka chlorthalonil — Zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS — Hodnotící postup — Směrnice 2005/53/ES — Žaloba na neplatnost — Žaloba pro nečinnost — Žaloba na náhradu škody )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. října 2009 — Vischim v. Komise
   (Věc T-420/05) (1)

   („Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka chlorthalonil - Zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Hodnotící postup - Směrnice 2005/53/ES - Žaloba na neplatnost - Žaloba pro nečinnost - Žaloba na náhradu škody“)
   2009/C 282/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vischim Srl (Cesano Maderno, Itálie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Doherty a L. Parpala, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení, co se týče zařazení účinné látky chlorthalonilu, směrnice Komise 2005/53/ES ze dne 16. září 2005, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek chlorthalonilu, chlortoluronu, cypermethrinu, daminozidu a thiofanát-methylu (Úř. věst. L 241, s. 51), návrh na zrušení zprávy o přezkoumání chlorthalonilu (dokument SANCO/4343/2000 v konečném znění, ze dne 14. února 2005), návrh na určení nečinnosti a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Vischim Srl se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. března 2005 ve věci C-33/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Články 17 a 18 šesté směrnice o DPH — Vnitrostátní právní úprava, která povoluje zaměstnavateli provést odpočet daně z dodávek pohonných hmot jeho zaměstnancům, když jim nahrazuje náklady vynaložené na tyto pohonné hmoty)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve věci C-33/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 17 a 18 šesté směrnice o DPH - Vnitrostátní právní úprava, která povoluje zaměstnavateli provést odpočet daně z dodávek pohonných hmot jeho zaměstnancům, když jim nahrazuje náklady vynaložené na tyto pohonné hmoty)
   (2005/C 115/04)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-33/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 28. ledna 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: R. Lyal) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: P. Ormond a C. Jackson, ve spolupráci s N. Plemingem, QC), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts (zpravodaj), N. Colneric, K. Schiemann a E. Juhász, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že v rozporu s ustanoveními čl. 17 odst. 2 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, přiznalo osobám povinným k dani nárok na odpočet daně z přidané hodnoty z určitých dodávek pohonných hmot pro motorová vozidla osobám nepovinným k dani, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 83, 5.4.2003.


title: Věc C-181/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Latina (Itálie) dne 12. dubna 2013 — Francesco Acanfora v. Equitalia Sud SpA a Agenzia delle Entrate

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Latina (Itálie) dne 12. dubna 2013 — Francesco Acanfora v. Equitalia Sud SpA a Agenzia delle Entrate
   (Věc C-181/13)
   2013/C 207/08
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Latina

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Francesco Acanfora

      Žalovaný: Equitalia Sud SpA — Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina

      Předběžná otázka

   Lze považovat ážio ve výši 9 % [jak ho stanoví článek 17 legislativního nařízení č. 112/1999 před zavedením změn a doplňků] za státní podporu, která je neslučitelná s jednotným trhem pro odměny za výběr daní a s unijním právem ve smyslu článku 107 SFEU?