title: Věc C-56/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. února 2011 — Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G. v. Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. února 2011 — Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G. v. Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH
   (Věc C-56/11)
   2011/C 145/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G.

      Žalovaná: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Vzniká informační povinnost zpracovatele, která je upravena v čl. 14 odst. 3 šestém pododstavci nařízení č. 2100/94 (1) a v čl. 9 odst. 2 a 3 nařízení č. 1768/95 (2), pouze tehdy, pokud je žádost držitele odrůdového práva o poskytnutí informací doručena zpracovateli před uplynutím příslušného hospodářského roku (v případě několika: posledního), na který se žádost vztahuje?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Jedná se o „ve lhůtě podanou“ žádost o poskytnutí informací již tehdy, pokud držitel odrůdového práva ve své žádosti tvrdí, že má k dispozici indicie toho, že zpracovatel sklizený materiál, který zemědělec, jenž byl v žádosti jmenovitě označen, získal výsevem rozmnožovacího materiálu chráněné odrůdy, zpracoval nebo hodlá zpracovat za účelem dalšího výsevu, nebo musí být tyto tvrzené indicie navíc zpracovateli v žádosti o poskytnutí informací (například prostřednictvím zaslání kopie prohlášení zemědělce o dalším výsevu) prokázány?

               3)

               Mohou indicie, na základě nichž vzniká povinnost zpracovatele poskytnout informace, vyplývat z toho, že zpracovatel — jako osoba pověřená držitelem odrůdového práva — provádí smlouvu o rozmnožování za účelem výroby spotřebního osiva chráněné odrůdy, kterou uzavřel držitel odrůdového práva se zemědělcem provádějícím rozmnožování, pokud a protože tento zemědělec v rámci plnění smlouvy o rozmnožování fakticky získává možnost použít určitou část k rozmnožování určeného osiva pro účely dalšího výsevu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství; Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16, s. 390.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1768/95 ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství; Úř. věst. L 173, s. 14; Zvl. vyd. 03/18, s. 63.


title: Věc C-429/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal d'instance de Saintes ze dne  16. listopadu 2005  ve věci Max Rampion a Marie-Jeanne Godard, vdaná Rampion, proti Franfinance SA a K par K SAS

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal d'instance de Saintes ze dne 16. listopadu 2005 ve věci Max Rampion a Marie-Jeanne Godard, vdaná Rampion, proti Franfinance SA a K par K SAS
   (Věc C-429/05)
   (2006/C 36/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem tribunal d'instance de Saintes ze dne 16. listopadu 2005 ve věci Max Rampion a Marie-Jeanne Godard, vdaná Rampion, proti Franfinance SA a K par K SAS, který došel kanceláři Soudního dvora dne 2. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal d'instance de Saintes žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musejí být články 11 a 14 směrnice Rady 87/102/EHS ze dne 22. prosince 1986 (1) vykládány v tom smyslu, že umožňují soudci použít pravidla vzájemné závislosti mezi smlouvou o úvěru a smlouvou o dodávce zboží nebo služeb financovanou tímto úvěrem, když smlouva o úvěru nezmiňuje financované zboží nebo byla uzavřena ve formě otevření úvěru bez zmínky o financovaném zboží?

               2)

               Má směrnice Rady 87/102/EHS ze dne 22. prosince 1986 širší účel než pouhou ochranu spotřebitelů sahající až po organizaci trhu a umožňující soudci použít bez návrhu ustanovení, která z ní vyplývají?

      (1)  Směrnice Rady 87/102/EHS ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru (Úř. věst. L 42, s. 48).


title: Věc T-572/12: Žaloba podaná dne 21. prosince 2012 — Nissan Jidosha v. OHIM (CVTC)

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/19

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2012 — Nissan Jidosha v. OHIM (CVTC)
   (Věc T-572/12)
   2013/C 79/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nissan Jidosha KK (Yokohama-shi, Japonsko) (zástupci: B. Brandreth, Barrister a D. Cañadas Arcas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 6. září 2012 (věc R 2469/2011-1);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem a v řízení před Tribunálem

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „CVTC“ pro výrobky zařazené do tříd 7, 9 a 12.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 50 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-355/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2016 – Alpex Pharma v. EUIPO – Astex Pharmaceuticals (ASTEX) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ASTEX — Starší slovní ochranná známka Evropské unie ALPEX — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 75 nařízení č. 207/2009 — Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2016 – Alpex Pharma v. EUIPO – Astex Pharmaceuticals (ASTEX)
   (Věc T-355/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ASTEX - Starší slovní ochranná známka Evropské unie ALPEX - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 75 nařízení č. 207/2009 - Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 419/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alpex Pharma SA (Mezzovico-Vira, Švýcarsko) (zástupci: C. Bacchini, M. Mazzitelli a E. Rondinelli, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Rajh, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Astex Pharmaceuticals, Inc. (Plesanton, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2015 (věc R 593/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Alpex Pharma a Astex Pharmaceuticals.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Alpex Pharma SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7. 9. 2015.


title: Věc C-660/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 21. prosince 2016 – Finanzamt Dachau v. Achim Kollroß

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 21. prosince 2016 – Finanzamt Dachau v. Achim Kollroß
   (Věc C-660/16)
   (2017/C 086/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Dachau

      Žalovaný: Achim Kollroß

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba požadavky použitelné na jistotu, že se plnění uskuteční, jakožto podmínku pro odpočet daně ze zálohové platby ve smyslu rozsudku Soudního dvora Evropské unie ve věci C-107/13, Firin (1), určit čistě objektivně, nebo z pohledu osoby, která uskutečnila zálohovou platbu ve světle okolností, které jí byly známy?

               2)

               Jsou na základě toho, že daňová povinnost a právo na odpočet vznikají v souladu s článkem 167 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (2) ve stejný okamžik, a s ohledem na své regulatorní pravomoci podle čl. 185 odst. 2 a článku 186 téže směrnice členské státy oprávněny podmínit opravu daně i opravu odpočtu daně vrácením zálohové platby?

               3)

               Má příslušný finanční úřad povinnost vrátit osobě, která uskutečnila zálohovou platbu, daň z přidané hodnoty, pokud tato osoba není schopna získat zálohovou platbu zpět o jejího příjemce? Je-li tomu tak, má k tomu dojít v rámci řízení o stanovení daně, nebo pro tyto účely postačuje zvláštní řízení založené na zásadě spravedlnosti?

      (1)  EU:C:2014:151

      (2)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-128/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-128/06) (1)

   (2006/C 294/78)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 108, 06.05.2006.


20150731062617132015/C 270/382792015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150526313111Věc T-279/15: Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Pirelli Tyre v. OHIM (Pneumatiky pro kola vozidel)
 ---documentbreak--- C2702015CS3110120150526CS0038311311Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Pirelli Tyre v. OHIM (Pneumatiky pro kola vozidel)
   (Věc T-279/15)2015/C 270/38Jednací jazyk: italština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pirelli Tyre SpA (Milano, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Fucci, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství (Pneumatiky pro kola vozidel) – (Průmyslový) vzor Společenství č. 4 692-0001

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. ledna 2015, ve věci R 1285/2014-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            vyhověl návrhu na restitutio in intergrum předloženému společností Pirelli Tyre SpA na základě článku 67 nařízení ES č. 6/2002 2002 o (průmyslových) vzorech Společenství, a konstatoval, že platba poplatku za obnovu na druhé pětileté období převodem z běžného platebního účtu č. 000069 znějícího na jméno společnosti Bugnion SpA byla řádně provedena, a proto jsou dotyčná práva k průmyslovému vzoru i nadále platná;

            —

            uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení článku 67 nařízení č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství.


title: Věc C-223/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Gorizia ze dne 7. dubna 2004 ve věci Azienda Agricola Bressan Aldo proti Agenzia per le erogazioni in Agricoltura (AGEA) a Cospalat Friuli Venezia Giulia

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Gorizia ze dne 7. dubna 2004 ve věci Azienda Agricola Bressan Aldo proti Agenzia per le erogazioni in Agricoltura (AGEA) a Cospalat Friuli Venezia Giulia
   (Věc C-223/04)
   (2004/C 228/37)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale di Gorizia (Itálie) ze dne 7. dubna 2004 ve věci Azienda Agricola Bressan Aldo proti Agenzia per le erogazioni in Agricoltura (AGEA) a Cospalat Friuli Venezia Giulia, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 28. května 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale di Gorizia žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:

               —

               Vzhledem k tomu, že právní povaha doplňkové dávky z mléka a mléčných výrobků musí být určena ve smyslu ustanovení práva Společenství, na základě kterého byla tato dávka zavedena a byla stanovena základní pravidla, kterými se řídí její uplatňování (zejména nařízení (EHS) č. 856/84 (1) ze dne 31. března 1984 a nařízení č. 3950/92 (2) ze dne 28. prosince 1992), musí být článek 1 nařízení (EHS) č. 856/84 ze dne 31. března 1984 a články 1 až 4 nařízení č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992 vykládány v tom smyslu, že doplňková dávka z mléka a mléčných výrobků má povahu správní sankce, kterou jsou výrobci povinni zaplatit pouze v případě, že bylo překročeno stanovené množství, ať už úmyslně nebo z nedbalosti?

      (1)  Úř. věst. L 90, 1.4.1984, s. 10.

      (2)  Úř. věst. L 405, 31.12.1992, s. 1.


title: Věc C-428/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 18. října 2006 – Unión General de Trabajadores de la Rioja UGT-RIOJA v. Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industia y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 18. října 2006 – Unión General de Trabajadores de la Rioja UGT-RIOJA v. Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industia y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca
   (Věc C-428/06)
   (2006/C 326/62)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko)
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Unión General de Trabajadores de la Rioja (UGT-RIOJA).

      Žalovaný: Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámera de Comercio, Industia y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca.
   Předběžné otázky
   Má být čl. 87 odst. 1 Smlouvy vykládán v tom smyslu, že daňová opatření přijatá Juntas Generales del Territorio Histórico de Bizkaia, kterými se mění čl. 29 odst. 1 písm. a) a články 37 a 39 Norma Foral o dani z příjmu právnických osob, musejí být považována za selektivní ve smyslu pojmu „státní podpora“ podle uvedeného ustanovení, a musejí být tedy za podmínek čl. 88 odst. 3 ES oznámena Komisi, když v rámci územní pravomoci uvedené autonomní entity nepůsobící na úrovni státu stanoví daňovou sazbu nižší, než je obecná daňová sazba stanovená zákonem španělského státu, nebo daňové odpočty neexistující ve státní daňové právní úpravě?


title: Věc C-151/12: Žaloba podaná dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/16

         Žaloba podaná dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-151/12)
   2012/C 174/25
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Valero Jordana a B. Simon, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               rozhodl, že Španělské království v souvislosti s povodími uvnitř Společenství nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 8, z čl. 7 odst. 2, z čl. 10 odst. 1 a 2 a z oddílů 1.3 a 1.4 přílohy V směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky;

               —

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise se domnívá, že Španělské království provedlo ustanovení směrnice 2000/60/ES uvedená v návrhových žádáních žaloby nesprávně, jelikož se španělská právní úprava vztahuje jen na povodí uvnitř Společenství na úrovni Španělska. V případě povodí uvnitř Společenství (jejichž vody protékají některou z autonomních oblastí) tak nebyla uvedená ustanovení do španělského právního řádu provedena.

      (1)  Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275


title: Věc C-357/16: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 20. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Gelvora“ UAB v. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba „Řízení o předběžné otázce — Nekalé obchodní praktiky — Směrnice 2005/29/ES — Oblast působnosti — Společnost zabývající se vymáháním pohledávek — Spotřebitelský úvěr — Postoupení pohledávky — Povaha právního vztahu mezi touto společností a dlužníkem — Článek 2 písm. c) — Pojem ‚produkt‘ — Kroky za účelem vymáhání pohledávky činěné souběžně s postupem soudního exekutora“

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/6

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 20. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Gelvora“ UAB v. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
   (Věc C-357/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nekalé obchodní praktiky - Směrnice 2005/29/ES - Oblast působnosti - Společnost zabývající se vymáháním pohledávek - Spotřebitelský úvěr - Postoupení pohledávky - Povaha právního vztahu mezi touto společností a dlužníkem - Článek 2 písm. c) - Pojem ‚produkt‘ - Kroky za účelem vymáhání pohledávky činěné souběžně s postupem soudního exekutora“)
   (2017/C 300/08)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„Gelvora“ UAB

      Žalovaný: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) musí být vykládána v tom smyslu, že se vztahuje na právní vztah mezi společností zabývající se vymáháním pohledávek a dlužníkem v prodlení se splácením dluhu ze smlouvy o spotřebitelském úvěru, který byl postoupen této společnosti. Pojem „produkt“ ve smyslu čl. 2 písm. c) této směrnice se vztahuje na praktiky, které tato společnost používá za účelem vymožení své pohledávky. Skutečnost, že dluh byl potvrzen soudním rozhodnutím, jehož výkonem byl pověřen soudní exekutor, nemá v tomto ohledu žádný vliv.

      (1)  Úř. věst. C 335, 12.9.2016.


title: Věc T-548/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Total v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh parafínových vosků — Trh gače — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhů — Právo na obhajobu — Zásada legality trestných činů a trestů — Presumpce neviny — Přičitatelnost protiprávního jednání — Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže jejími dceřinými společnostmi — Rozhodující vliv vykonávaný mateřskou společností — Domněnka v případě vlastnictví 100 % kapitálu“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Total v. Komise
   (Věc T-548/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Trh gače - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhů - Právo na obhajobu - Zásada legality trestných činů a trestů - Presumpce neviny - Přičitatelnost protiprávního jednání - Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže jejími dceřinými společnostmi - Rozhodující vliv vykonávaný mateřskou společností - Domněnka v případě vlastnictví 100 % kapitálu)
   2013/C 313/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Total SA (Courbevoie, Francie) (zástupci: É. Morgan de Rivery a A. Noël-Baron, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 — Svíčkové vosky), a podpůrně návrh na zrušení pokuty uložené žalobkyni, nebo na její snížení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Total SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-312/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ráckevei Járásbíróság (Maďarsko) dne 1. července 2014 – Banif Plus Bank Zrt. v. Márton Lantos, Máronné Lantos

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ráckevei Járásbíróság (Maďarsko) dne 1. července 2014 – Banif Plus Bank Zrt. v. Márton Lantos, Máronné Lantos
   (Věc C-312/14)
   2014/C 303/34
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Ráckevei Járásbíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Banif Plus Bank Zrt.

      Žalovaní: Márton Lantos, Máronné Lantos

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba mít za to, že nabídka transakce (směnného kurzu) zákazníkovi, která má právní formu smlouvy o půjčce v cizí měně, spočívá v koupi hotovosti v okamžiku vyplacení a prodeji hotovosti v okamžiku vrácení peněžních prostředků, uskuteční se prostřednictvím přepočtu na forinty částky uvedené v devizách a vystavuje půjčku zákazníkovi účinkům a rizikům (kurzové riziko), představuje finanční nástroj ve smyslu ustanovení čl. 4 odst. 1 bodu 2 (investiční služby a činnosti) a bodu 17 (finanční nástroje), jakož i podle přílohy I oddílu C bodu 4 (opce, futures, swapy, dohody o budoucích úrokových sazbách a jakékoli jiné derivátové smlouvy týkající se cenných papírů, měn, úrokových sazeb či výnosů nebo jiné derivátové nástroje, finanční indexy nebo finanční míry, které lze vypořádat fyzicky nebo v hotovosti) směrnice 2004/39/[ES]?

               2)

               Je třeba mít za to, že provádění činnosti obchodování na vlastní účet v souvislosti s finančním nástrojem uvedeným v první otázce představuje investiční službu nebo investiční činnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 6 (obchodování na vlastní účet) a přílohy I oddílu A bodu 3 (obchodování na vlastní účet) směrnice 2004/39/ES?

               3)

               Má finanční instituce povinnost přezkoumat přiměřenost podle čl. 19 odst. 4 a 5 směrnice a přitom zohlednit, že budoucí devizová transakce (futures), jež představuje investiční službu v souvislosti s finančními deriváty, je nabízena jako součást jiného finančního produktu (tedy a smlouvy o půjčce), a že už samotný derivát je komplexním finančním nástrojem? Je třeba mít za to, že čl. 19 odst. 9 směrnice se nepoužije, jelikož vzhledem k tomu, že rizika nesená zákazníkem v souvislosti s půjčkou a finančním nástrojem se podstatně liší, je posouzení přiměřenosti nevyhnutelné, pokud transakce obsahuje finanční derivát?

               4)

               Má obejití čl. 19 odst. 4 a 5 směrnice za následek neplatnost smlouvy o půjčce uzavřené mezi bankou a zákazníkem?


title: Věc T-345/14: Žaloba podaná dne 19. května 2014 – Quanzhou Wouxun Electronics v. OHIM – Locura Digital (WOUXUN)

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/30

         Žaloba podaná dne 19. května 2014 – Quanzhou Wouxun Electronics v. OHIM – Locura Digital (WOUXUN)
   (Věc T-345/14)
   2014/C 235/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd (Quanzhou, Čína) (zástupci: A. Sebastião a J. Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Locura Digital, SL (Granollers, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. února 2014 věci R 407/2013-4;

               —

               uložil OHIM, aby odmítl zápis ochranné známky Společenství č. 1 0 0 72  478„WOUXUN“ v plném rozsahu;

               —

               uložil společnosti Locura Digital, SL náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Locura Digital, SL

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka WOUXUN pro výrobky a služby ve třídách 9, 32 a 42 – přihláška ochranné známky Společenství č. 10 072 478

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranné známky WOUXUN pro výrobky a služby ve třídách 9, 35 a 38

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b nařízení č. 207/2009


title: Věc T-43/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. března 2008 – Maison de l'Europe Avignon Méditerranée v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Značka info point Europe — Tvrzení zástupce Komise na adresu žalobkyně )

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. března 2008 – Maison de l'Europe Avignon Méditerranée v. Komise
   (Věc T-43/03) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Značka ‚info point Europe‘ - Tvrzení zástupce Komise na adresu žalobkyně“)
   (2008/C 107/34)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée (Avignon, Francie) (zástupci: F. Martineau a N. Benoît, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: J.-F. Pasquier, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na náhradu újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku tvrzení, která zástupce Komise v Marseille pronesl na schůzi konané dne 23. ledna 2003
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Maison de l'Europe Avignon Méditerranée ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-472/04: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2004 Vassiliosem Tsarnavasem proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/29

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2004 Vassiliosem Tsarnavasem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-472/04)
   (2005/C 57/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Vassiliosem Tsarnavasem, s bydlištěm ve Volos (Řecko), zastoupeným Nicolasem Lhoëstem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 23. prosince 2003 v rozsahu, v němž nedoplnilo jméno žalobce do seznamu úředníků navržených na povýšení za období 1999 ani do seznamu úředníků, o kterých bylo rozhodnuto, že mají největší zásluhy pro povýšení do třídy A4 na základě hodnotícího období pro povýšení 1998 a 1999 ani do seznamu úředníků povýšených do třídy A4 na základě týchž hodnotících období pro povýšení;

               —

               zrušil všechna související a/nebo [nebo] následná rozhodnutí;

               —

               případně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 5. srpna 2004, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce;

               —

               uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává vad řízení, porušení čl. 25 odst. 2 služebního řádu, porušení článku 45 služebního řádu, zásad rovného zacházení a řádné správy a konečně zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc T-453/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Trinity Haircare v. EUIPO – Advance Magazine Publishers (VOGUE) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie VOGUE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence popisného charakteru — Rozlišovací způsobilost — Článek 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Trinity Haircare v. EUIPO – Advance Magazine Publishers (VOGUE)
   (Věc T-453/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie VOGUE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence popisného charakteru - Rozlišovací způsobilost - Článek 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 392/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Trinity Haircare AG (Herisau, Švýcarsko) (zástupci: J. Kroher a K. Bach, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Lewis a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Spojené státy americké) (zástupce: D. Ivison, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. května 2015 (věc R 2426/2014-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Advance Magazine Publishers a Trinity Haircare

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Trinity Haircare AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Advance Magazine Publishers, Inc.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc C-137/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Evropská společenství v. Région de Bruxelles-Capitale ( „Článek 207 odst. 2 ES a článek 282 ES — Zastupování Evropských společenství před vnitrostátními soudy — Pravomoci svěřené Komisi — Delegování pravomoci zastupovat na jiné orgány Společenství — Podmínky“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Evropská společenství v. Région de Bruxelles-Capitale
   (Věc C-137/10) (1)

   (Článek 207 odst. 2 ES a článek 282 ES - Zastupování Evropských společenství před vnitrostátními soudy - Pravomoci svěřené Komisi - Delegování pravomoci zastupovat na jiné orgány Společenství - Podmínky)
   2011/C 186/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Evropská společenství

      Žalovaný: Région de Bruxelles-Capitale

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État — Výklad článku 282 a čl. 207 odst. 2 prvního pododstavce ES — Podmínky zmocnění jiného orgánu k zastupování Společenství před soudem Komisí — Platnost plné moci při absenci jmenovitého určení fyzické osoby zmocněné k zastupování zmocněného orgánu — Pravomoc vnitrostátního soudu, jemuž byl spor předložen, rozhodnout o této věci — Pochybnosti o platnosti zastupování Rady před soudem náměstkem generálního tajemníka odpovědného za vedení generálního sekretariátu — Dodržování zásady organizační autonomie orgánů

      Výrok

   Plná moc, prostřednictvím které Evropská komise delegovala svou pravomoc zastupovat Evropská společenství před vnitrostátním soudem v řízení týkajícím se jiného orgánu Společenství, kterou jí svěřuje článek 282 ES, na tento jiný orgán, byla udělena platně bez ohledu na skutečnost, zda v této plné moci byla či nebyla jmenovitě určena fyzická osoba zmocněná k zastupování zmocněného orgánu. V takovém případě mohl tento orgán i fyzická osoba, byla-li určena, udělit plnou moc k zastupování Evropských společenství advokátovi.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc C-672/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) v. Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) v. Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes
   (Věc C-672/11)
   2012/C 89/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Odpůrkyně: Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

      Předběžné otázky

               1)

               Jakým způsobem může členský stát provést možnost danou článkem 2 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí EZOZF, prováděné členskými státy (1), tedy možnost rozšíření kontrolovaného období „na období (…), která předcházejí nebo následují (…) dvanáctiměsíční období“, které je vymezeno tamtéž, zaprvé s ohledem na požadavky ochrany finančních zájmů Společenství a zadruhé s ohledem na zásadu právní jistoty a na nutnost, aby kontrolní orgány nebyly nadány neomezenou pravomocí?

               2)

               A konkrétně:

                           —

                           Musí kontrolované období vždy končit v průběhu dvanáctiměsíčního období předcházejícího tzv. „kontrolnímu“ období, během kterého se provádí kontrola, s tím, že v opačném případě by byla kontrola stižena nesrovnalostmi, na jejichž základě by kontrolovaný subjekt mohl rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly napadnout?

                           —

                           Jak je třeba chápat, v případě kladné odpovědi na předchozí otázku, možnost rozšíření kontrolovaného období na období, „která následují dvanáctiměsíční období“, výslovně upravenou nařízením?

                           —

                           Musí v případě záporné odpovědi na první otázku kontrolované období přesto zahrnovat dvanáctiměsíční období, které končí v průběhu kontrolního období předcházejícího období, ve kterém byla kontrola provedena, s tím, že v opačném případě by byla kontrola stižena nesrovnalostmi, na jejichž základě by kontrolovaný subjekt mohl rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly napadnout, anebo je možné, aby se kontrola týkala jen období končícího před začátkem předcházejícího kontrolního období?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS (Úř. věst. L 388, s. 18; Zvl. vyd. 03/09, s. 208).


title: Věc T-18/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Philip Morris v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty vypracované v rámci přípravných prací k přijetí směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany soudních řízení — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Právo na obhajobu — Převažující veřejný zájem“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Philip Morris v. Komise
   (Věc T-18/15) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty vypracované v rámci přípravných prací k přijetí směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany soudních řízení - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Právo na obhajobu - Převažující veřejný zájem“)
   (2016/C 392/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Philip Morris Ltd (Richmond, Spojené království) (zástupci: K. Nordlander a M. Abenhaïm, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a F. Clotuche Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise Ares(2014) 3694540 ze dne 6. listopadu 2014, kterým se odpírá přístup k některým dokumentům týkajícím se přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES (Úř. věst. 2014, L 127, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise Ares(2014) 3694540 ze dne 6. listopadu 2014, kterým se odpírá přístup k některým dokumentům týkajícím se přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES, se zrušuje v rozsahu, v němž jím byl odepřen přístup k prvním třem větám třetího odstavce dokumentu č. 6.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30. 3. 2015.


title: Věc F-59/06: Žaloba podaná dne  8. května 2006  – Kerstens v. Komise

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/34

         Žaloba podaná dne 8. května 2006 – Kerstens v. Komise
   (Věc F-59/06)
   (2006/C 165/69)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Petrus J. F. Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 11. července 2005 o přijetí zprávy o vývoji služebního postupu žalobce za rok 2004;

               —

               zrušit výslovné rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 6. února 2006, kterým se zamítá stížnost žalobce č. R/769/05;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, který je úředníkem Komise, zpochybňuje body za zásluhy a hodnocení, které obsahuje zpráva o vývoji jeho služebního postupu za rok 2004. Uplatňuje porušení pravidel postupu při hodnocení a obecných prováděcích ustanovení k článku 43 služebního řádu, jakož i zjevně nesprávné posouzení a porušení článku 43 služebního řádu. Žalobkyně si nakonec vyhrazuje právo rozvést třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci.


title: Věc C-156/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 1. dubna 2015 – SIA „Private Equity Insurance Group“ v. AS „Swedbank“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 1. dubna 2015 – SIA „Private Equity Insurance Group“ v. AS „Swedbank“
   (Věc C-156/15)
   (2015/C 198/32)
   Jednací jazyk: lotyšština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: SIA „Private Equity Insurance Group“

      Žalovaná: AS „Swedbank“

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení článku 4 směrnice 2002/47/ES (1) týkající se vymáhání finančního zajištění s ohledem na body 1 a 4 odůvodnění této směrnice vykládat v tom smyslu, že se takové ustanovení použije výlučně na účty, které jsou používány k vypořádání v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry, nebo v tom smyslu, že se použijí rovněž na jakýkoli účet otevřený u banky, včetně běžného účtu, který se nepoužívá k vypořádáním operací s cennými papíry?

               2)

               Je třeba ustanovení článků 8 a 3 směrnice 2002/47/ES s ohledem na body 3 a 5 jejího odůvodnění vykládat v tom smyslu, že cílem směrnice je zajistit zvláště příznivé přednostní zacházení pro úvěrové instituce v případech úpadku jejich klientů, zejména vůči jiným věřitelům těchto klientů, jako jsou zaměstnanci, pokud jde o jejich mzdové požadavky, stát z hlediska jeho daňových požadavků a zajištění věřitelé, jejichž pohledávky jsou kryty prostřednictvím zajištění opírajících se o zapsané veřejné listiny?

               3)

               Je třeba mít za to, že čl. 1 odst. 2 písm. e) směrnice 2002/47/ES je pravidlem minimální harmonizace, nebo úplné harmonizace, tedy je třeba ho vykládat v tom smyslu, že opravňuje členské státy rozšířit toto ustanovení na subjekty, které jsou výslovně vyňaty z působnosti směrnice?

               4)

               Je čl. 1 odst. 2 písm. e) směrnice 2002/47/ES přímo použitelným pravidlem?

               5)

               případě, že je účel a dosah směrnice 2002/47/ES omezenější než skutečný účel a dosah vnitrostátního zákona, jehož přijetí bylo formálně odůvodněno povinností provést směrnici, je možné použít výkladu této směrnice k prohlášení smluvního ustanovení o finančním zajištění s poskytnutím jistoty založeného na vnitrostátním zákoně, jako je ustanovení, které je předmětem sporu v původním řízení, za neplatné?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června 2002 o dohodách o finančním zajištění (Úř. věst. L 168, s. 43.).


title: Věc C-564/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Orléans — Francie) — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA v. Guillaume Delmatti

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/9

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Orléans — Francie) — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA v. Guillaume Delmatti
   (Věc C-564/12) (1)

   2013/C 377/21
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 38, 9.2.2013.


title: Věc C-106/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 25. listopadu 2004 ve věci L. u. P. GmbH proti Finanzamt Bochum-Mitte

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 25. listopadu 2004 ve věci L. u. P. GmbH proti Finanzamt Bochum-Mitte
   (Věc C-106/05)
   (2005/C 115/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 25. listopadu 2004 ve věci L. u. P. GmbH proti Finanzamt Bochum-Mitte, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 3. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesfinanzhof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Dovoluje čl. 13 A odst. 1 písm. b) a odst. 2 šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu 77/388/EHS (1), činit osvobození od daně lékařem předepsaných lékařských laboratorních analýz závislým na uvedených podmínkách, když je lékařská péče tak jako tak od daně osvobozena?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc T-62/08: Žaloba podaná dne 6. února 2008 – ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/40

         Žaloba podaná dne 6. února 2008 – ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni v. Komise
   (Věc T-62/08)
   (2008/C 92/79)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (Terni, Itálie) (zástupci: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino, G. Barone, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že napadené rozhodnutí je protiprávní, a zrušit ho v plném rozsahu vzhledem k tomu, že považuje napadené opatření za státní podporu, jež je ve skutečnosti legitimním pokračováním opatření spočívajícího v kompenzaci, kterou Itálie poskytla ve prospěch Terni (a jejích právních nástupkyň), za vyvlastnění elektráren, k němuž došlo v letech 1962–63;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí v části, v níž:

                           a)

                           stanoví, že Itálie neoprávněně vyplatila státní podporu ve prospěch ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES;

                           b)

                           stanoví navrácení částek ze strany ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche; a v důsledku toho

                           c)

                           ukládá Itálii požadovat neprodleně navrácení těchto částek spolu s úroky;

               —

               podpůrně zrušit napadené rozhodnutí v části, v níž ukládá Itálii požadovat neprodleně navrácení podpory spolu s úroky, jelikož toto navrácení porušuje obecnou zásadu legitimního očekávání.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadené rozhodnutí v projednávané věci je totožné s napadeným rozhodnutím ve věci T-53/08, Itálie v. Komise.
   Dovolávané žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům v této věci. Kromě porušení článků 87 a 88 Smlouvy o ES z důvodu nesprávného výkladu prodloužení kompenzační sazby ve prospěch společností bývalé Terni žalobkyně podpůrně uplatňuje:

               —

               porušení článku 88 Smlouvy o ES, jelikož nebylo vzato v úvahu, že napadené opatření nebylo ve skutečnosti ještě provedeno, a tudíž nedošlo k porušení povinnosti předchozího oznámení a neexistují částky, které mají být navráceny;

               —

               porušení čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES a protiprávnost příkazu navrácení obsaženého v napadeném rozhodnutí, z důvodu rozporu se zásadou legitimního očekávání.


title: Věc C-334/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. července 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 3. května 2007 ve věci T-357/02, Freistaat Sachsen v. Komise Evropských společenství

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. července 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 3. května 2007 ve věci T-357/02, Freistaat Sachsen v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-334/07 P)
   (2007/C 223/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupce: Kilian Gross, zmocněnec)

      Další účastník řízení: Freistaat Sachsen
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               v celém rozsahu zrušit napadený rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. května 2007 ve věci Freistaat Sachsen v. Komise Evropských společenství (T-357/02);

               —

               s konečnou platností rozhodnout ve věci a zamítnout žalobu jako neopodstatněnou;

               —

               uložit žalobci v prvním stupni jak náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, tak i náhradu nákladů řízení v prvním stupni ve věci T-357/02.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise má za to, že napadený rozsudek je v rozporu s čl. 88 odst. 2 a 3 ES, čl. 249 odst. 2 ES, čl. 254 odst. 2 ES, s článkem 3 a násl. procesního nařízení, jakož i s čl. 10 odst. 1 nařízení o výjimce pro MSP, protože Soud nebere v potaz, že přezkum legality napadeného rozhodnutí (2003/226/ES) (1) by měl být proveden výlučně podle ustanovení nařízení o výjimce pro MSP (nařízení (ES) č. 70/2001) (2).
   Nařízení o výjimce pro MSP vstoupilo v platnost před vydáním napadeného rozhodnutí a bylo proto přímo použitelné. Toto nařízení tudíž představovalo jediný platný právní rámec. Soud prvního stupně popírá podle názoru Komise použitelnost nařízení o výjimce pro MSP neprávem, protože na základě nesprávného právního názoru předpokládá, že použití nařízení o výjimce pro MSP by v případě napadeného rozhodnutí mělo zpětný účinek.
   Podpůrně Komise uplatňuje, že napadený rozsudek je rovněž v rozporu s čl. 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 5 procesního nařízení [nařízení (ES) č. 659/1999] (3), protože Soud nezohlednil kritéria přezkumu a požadavky kladené na úplnost oznámení.

      (1)  Úř. věst. L 91, s. 13.

      (2)  Úř. věst. L 10, s. 33.

      (3)  Úř. věst. L 83, s. 1.


title: Věc T-454/16: Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Arrigoni v. EUIPO – Arrigoni Formaggi (Arrigoni Valtaleggio)

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/27

      Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Arrigoni v. EUIPO – Arrigoni Formaggi (Arrigoni Valtaleggio)
      (Věc T-454/16)
      (2016/C 364/30)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Arrigoni SpA (Řím, Itálie) (zástupce: P. Di Gravio, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Arrigoni Formaggi SpA (Bergamo, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „Arrigoni Valtaleggio“– Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 028 737

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. května 2016, ve věci R 2922/2014-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl žalobě, a tudíž prohlásil napadené rozhodnutí za neplatné a nicotné z následujících důvodů, a případně vrátil věc příslušnému oddělení EUIPO, nebo prohlásil první rozhodnutí č. C 406 A ze dne 17. dubna 2013 za platné a konečné;

                  —

                  v každém případě prohlásil přihlášku č. 1 028 737 podanou společností Arrigoni Battista SpA za neplatnou v plném rozsahu, a to na základě níže uvedených porušení právních předpisů.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 2 písm. a) nařízení č. 207/2009;

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

                  —

                  porušení nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Evropské unie;

                  —

                  porušení Listiny základních práv EU;

                  —

                  porušení článku II-77 Právo na vlastnictví;

                  —

                  porušení článků 76 a 87 Ústavy;

                  —

                  porušení zákona č. 273 ze dne 12. prosince 2002;

                  —

                  porušení italského zákoníku průmyslového vlastnictví, legislativního nařízení č. 30 ze dne 10. února 2005 a následných změn: článek 7 – čl. 12 body B, C, G – čl. 13 odst. 1 – čl. 16 bod 1 – článek 20 – čl. 22 odst. 1 a 2;

                  —

                  s přijetím jakéhokoli rozhodnutí, včetně rozhodnutí o nákladech řízení, aniž by tím byla dotčena stávající práva.


title: Věc F-113/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 20. července 2016 – Adriaen a další v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Článek 45 služebního řádu – Povyšovací řízení za rok 2014 – Obecná prováděcí ustanovení k článku 45 služebního řádu – Seznam úředníků navržených generálními řediteli a vedoucími oddělení na povýšení – Opomenutí jmen žalobců – Možnost zpochybnit seznam úředníků navržených na povýšení před smíšeným výborem pro povyšování – Srovnávací přezkum zásluh úředníků způsobilých pro povýšení – Stanoviska přijatá smíšeným orgánem – Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/35

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 20. července 2016 – Adriaen a další v. Komise
      (Věc F-113/15) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Článek 45 služebního řádu - Povyšovací řízení za rok 2014 - Obecná prováděcí ustanovení k článku 45 služebního řádu - Seznam úředníků navržených generálními řediteli a vedoucími oddělení na povýšení - Opomenutí jmen žalobců - Možnost zpochybnit seznam úředníků navržených na povýšení před smíšeným výborem pro povyšování - Srovnávací přezkum zásluh úředníků způsobilých pro povýšení - Stanoviska přijatá smíšeným orgánem - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2016/C 364/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Charlotte Adriaen (Brusel, Belgie) a další (zástupce: R. Rata, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser, G. Berscheid a A.-A. Gilly, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného pro jmenování o nezařazení žalobců na seznam úředníků povýšených v rámci povyšovacího řízení za rok 2014

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Charlotte Adriaen a ostatních dvanáct žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015, s. 55.


title: Věc C-569/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. listopadu 2015 – X v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. listopadu 2015 – X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-569/15)
   (2016/C 038/37)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Kasační navrhovatelka: X

      Kasační odpůrce: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1.

               Je třeba hlavu II nařízení (ES) č. 1408/71 (1) vykládat tak, že na zaměstnance bydlícího v Nizozemsku, který svou činnost běžně vykonává v Nizozemsku a vezme si na tři měsíce neplacenou dovolenou, má být nahlíženo tak, jako by během tohoto období byl (také) nadále zaměstnaný v Nizozemsku, pokud i) pracovní poměr během uvedeného období pokračuje a ii) uvedené období pro účely nizozemského zákona o nezaměstnanosti platí za období, ve kterém je vykonávána činnost v zaměstnaneckém poměru?

               2.

                           a)

                           Které právní předpisy jsou nařízením (ES) č. 1408/71 označeny za použitelné, pokud je tento zaměstnanec během neplacené dovolené zaměstnán v jiném členském státě?

               2.

                           b)

                           Záleží v této souvislosti ještě na tom, že dotčená osoba během následujícího roku dvakrát a během dalších tří let, které následovaly, vždy jednou během období přibližně jeden až dva týdny pracovala v uvedeném jiném členském státě jako zaměstnanec, aniž by si v Nizozemsku vzala neplacenou dovolenou?

      (1)  Nařízení Rady ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2).


title: Spojené věci T-81/03, T-82/03 a T-103/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Mast-Jägermeister v. OHIM – Licorera Zacapaneca (VENADO s rámečkem) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihlášky obrazových ochranných známek Společenství VENADO s rámečkem, VENADO a VENADO ESPECIAL — Starší obrazové ochranné známky Společenství zobrazující pohledem zepředu hlavu jelena umístěnou v kruhu — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Mast-Jägermeister v. OHIM – Licorera Zacapaneca (VENADO s rámečkem)
   (Spojené věci T-81/03, T-82/03 a T-103/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihlášky obrazových ochranných známek Společenství VENADO s rámečkem, VENADO a VENADO ESPECIAL - Starší obrazové ochranné známky Společenství zobrazující pohledem zepředu hlavu jelena umístěnou v kruhu - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 331/67)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mast-Jägermeister AG (Wolfenbüttel, Německo) (zástupce: C. Drzymalla, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Licorera Zacapaneca SA (Santa Cruz, Guatemala) (zástupci: L. Corno Caparrós a B. Uriarte Valiente, advokáti)
   Předmět věci
   Tři žaloby podané proti rozhodnutím prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. prosince 2002 (věc R 412/2002-1 a věc R 382/2002-1) a ze dne 14. ledna 2003 (věc R 407/2002-1), týkajícím se námitkových řízení mezi Licorera Zacapaneca SA a Mast-Jägermeister AG.
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. prosince 2002 (věc R 412/2002-1 a věc R 382/2002-1) a ze dne 14. ledna 2003 (věc R 407/2002-1) se zrušují.

               2)

               Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

               3)

               Vedlejší účastnice ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


               29.5.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/6

         Žaloba podaná dne 13. dubna 2004 p. Kurtem Mayerem, společností Tilly Forstbetriebe GesmbH, p. Antonem Volpinim de Maestrim a p. Johannesem Volpinim de Maestrim proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-137/04)
   (2004/C 146/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství p. Kurtem Martinem Mayerem, s bydlištěm v Eisentrattenu (Rakousko), společností Tilly Forstbetriebe GesmbH, se sídlem v Treibachu (Rakousko), p. Antonem Volpinim de Maestrim, s bydlištěm ve Spittal/Drau (Rakousko), jakož i p. Johannesem Volpinim de Maestrim, s bydlištěm v Seebodenu (Rakousko), zastoupenými p. M. Schaffgotschem, advokátem.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil celé napadené rozhodnutí Komise,

         v případě, že tomuto návrhu nebude vyhověno, podpůrně navrhují, aby Soud

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, pokud jde o všechny rakouské lokality významné pro Společenství (kód AT přílohy I napadeného rozhodnutí),

         v případě, že tomuto návrhu nebude vyhověno, podpůrně navrhují, aby Soud

               —

                           a)

                           zrušil napadené rozhodnutí Komise v části týkající se zápisu lokality AT 2010000 „Nockberge“ a

                           b)

                           zrušil napadené rozhodnutí Komise v části týkající se zápisu lokality AT 2119000 „Gut Walterskirchen“;

         v případě, že tomuto návrhu nebude vyhověno, podpůrně navrhují, aby Soud

               —

               zrušil zápis určitých lokalit v příloze I napadeného rozhodnutí posouzených za lokality významné pro Společenství pro stanoviště a druhy se stupněm zastoupení a celkovým hodnocením B, C a D (podpůrně C a D, a opět podpůrně výlučně C) v souladu se standardními formuláři členských států,

                           a)

                           pro veškeré lokality uvedené v napadeném rozhodnutí (tj. v příloze I), a podpůrně

                           b)

                           pro veškeré rakouské lokality (Kód AT přílohy I), a podpůrně

                           c)

                           pouze pro lokality AT 2102000 „Nockberge“ a AT 2119000 „Gut Walterkirchen“,

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení k rukám zplnomocněného zástupce žalobců.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Touto žalobou žalobci napadají rozhodnutí Komise ze dne 22. prosince 2003, kterým se přijímá, podle směrnice Rady 92/43/EHS, seznam lokalit významných pro Společenství pro alpínskou biogeografickou oblast (1). Žalobci jsou zemědělci a lesníci, kteří na svých pozemcích vykonávají zemědělskou a lesní činnost, včetně druhotných činností, přičemž tyto pozemky leží v „lokalitách významných pro Společenství“ stanovených v napadeném rozhodnutí. Žalobci uplatňují, že z nich rozhodnutí dělá osoby, kterým jsou určeny normy Společenství. Tímto bylo vlastnické právo žalobců, které musí být chráněno na základě ústavní tradice Společenství, omezeno schématickým způsobem a výrazně nad rozsah, jenž by mohl být nezbytný s ohledem na případné sociální povinnosti, aniž by byly vyváženy zájmy, stanoveny výjimky a aniž by byla poskytnuta odpovídající náhrada. (nebo dokonce, aniž by byla přijata opatření za účelem poskytnutí náhrady) v rozporu se Smlouvou ve smyslu čl. 230 odst. 2 ES, což vyžaduje zrušení napadeného rozhodnutí.
   Žalobci uplatňují, že napadené rozhodnutí je také v rozporu se samotnou směrnicí (2), na níž se dané rozhodnutí zakládá. Nezbytné podklady pro určení nutného finančního příspěvku nebyly správně stanoveny a soudržnost sítě chráněných lokalit, kterou vyžaduje směrnice, není zaručena.
   Navíc žalobci uplatňují, že Komise v napadeném rozhodnutí výslovně a jasně neupřesnila, pro které druhy a stanoviště mají lokality, jí napříště označené za „lokality významné pro Společenství“, skutečně význam pro Společenství. Konečně žalobci tvrdí, že pokud jde o chráněné lokality dotýkající se žalobců, je obsah rozhodnutí Komise založen na chybných skutečnostech. Tímto byly lokality chybně označeny za lokality významné pro Společenství pro určité druhy a stanoviště, což je rovněž důvod, pro které je nezbytné napadené rozhodnutí zrušit.

      (1)  Úř. věst. L 14, 21.1. 2004, s. 21.

      (2)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7).


title: Věc C-534/06: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Industria Lavorazione Carni Ovine Srl v. Regione Lazio (Společná zemědělská politika — EZOZF — Článek 13 nařízení (EHS) č. 866/90 — Vyloučení investic na zpracování produktů pocházejících ze třetích zemí — Zásada proporcionality)

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/3

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Industria Lavorazione Carni Ovine Srl v. Regione Lazio
   (Věc C-534/06) (1)

   (Společná zemědělská politika - EZOZF - Článek 13 nařízení (EHS) č. 866/90 - Vyloučení investic na zpracování produktů pocházejících ze třetích zemí - Zásada proporcionality)
   (2008/C 183/04)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Industria Lavorazione Carni Ovine Srl

      Žalovaný: Regione Lazio
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Corte suprema di cassazione – Výklad čl. 13 nařízení Rady (EHS) č. 866/90 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (Úř. věst. L 91, s. 1) – Vyloučení investic na uvádění na trh a zpracování produktů pocházejících ze třetích zemí – Vyloučení pokud jde o investice, týkající se rovněž produktů pocházejících z členských států, uskutečněné při dodržování specifického programu v jehož rámci bylo financování získáno
   Výrok
   Článek 13 nařízení Rady (EHS) č. 866/90 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů musí být vykládán tak, že za okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, nevylučuje vyplácení finanční podpory v případě, že jsou na trh uváděny nebo zpracovávány také produkty s původem mimo území Společenství, když specifický program, na nějž byla uvedená finanční podpora získána, byl dodržen v rozsahu, v němž byly produkty pocházející ze Společenství uváděny na trh nebo zpracovávány ve stanoveném množství.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-716/16: Usnesení Tribunálu ze dne 19. července 2017 – Pfizer a Pfizer santé familiale v. Komise „Žaloba na neplatnost — Celní unie — Společný celní sazebník — Celní a statistická nomenklatura — Zařazení do kombinované nomenklatury — Sazební podpoložky — Cla použitelná na zboží zařazené do těchto sazebních podpoložek — Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. července 2017 – Pfizer a Pfizer santé familiale v. Komise
   (Věc T-716/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Celní unie - Společný celní sazebník - Celní a statistická nomenklatura - Zařazení do kombinované nomenklatury - Sazební podpoložky - Cla použitelná na zboží zařazené do těchto sazebních podpoložek - Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2017/C 293/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pfizer Ltd (Sandwich, Spojené království) a Pfizer Santé familiale (Paříž, Francie) (zástupci: L. Catrain González, advokát, a E. Wright, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a K. Skelly, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1140/2016 ze dne 8. července 2016 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. 2016, L 189, s. 1)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnostem Pfizer Ltd a Pfizer Santé familiale se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 462, 12.12.2016.


title: Věc C-208/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. dubna 2017 NF proti usnesení Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 28. února 2017 ve věci T-192/16, NF v. Evropská rada

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. dubna 2017 NF proti usnesení Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 28. února 2017 ve věci T-192/16, NF v. Evropská rada
   (Věc C-208/17 P)
   (2017/C 231/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: NF (zástupci: P. O’Shea, BL, I. Whelan, BL, B. Burns, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská rada

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               v plném rozsahu zrušil usnesení Tribunálu ze dne 28. února 2017, kterým Tribunál odmítl žalobu z důvodu nedostatku své pravomoci k rozhodnutí o žalobě;

               —

               vydal konečné rozhodnutí ve věci, která je předmětem tohoto kasačního opravného prostředku, a konstatoval, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, pokud prohlásil, že nemá pravomoc ve věci rozhodnout, a uložil žalované ve věci T-192/16 náhradu nákladů navrhovatele vynaložených v souvislosti s řízením před Tribunálem a řízením o tomto kasačním opravném prostředku před Soudním dvorem Evropské unie;

               —

               vrátil věc Tribunálu, aby posoudil otázky, jež vyvstaly v tomto řízení, s tím, že by měl prohlásit, že má pravomoc v dané věci rozhodnout.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Neuvedení odůvodnění;

               2.

               Neprovedení řádného zohlednění toho, zda byla napadená dohoda ve skutečnosti rozhodnutím žalované;

               3.

               Nezohlednění relevantních skutkových okolností;

               4.

               Nezohlednění předložených důkazů;

               5.

               Neprovedení úplného prozkoumání a zhodnocení podstatných otázek;

               6.

               Neprovedení dalšího relevantního zkoumání;

               7.

               Rozhodnutí bez dostatečných informací;

               8.

               Nezohlednění zásad zakotvených Soudním dvorem ve věci C-294/83.


title: Věc T-410/09 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. května 2010 — Almamet v. Komise ( „Předběžné opatření — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise ukládající pokutu — Bankovní záruka — Návrh na odklad vykonatelnosti — Finanční újma — Neexistence zvláštních okolností — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/39

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. května 2010 — Almamet v. Komise
   (Věc T-410/09 R)
   („Předběžné opatření - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise ukládající pokutu - Bankovní záruka - Návrh na odklad vykonatelnosti - Finanční újma - Neexistence zvláštních okolností - Neexistence naléhavosti“)
   2010/C 179/68
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall (Ainring, Německo) (zástupci: S. Hautbourg a C. Renner, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan, V. Bottka a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 22. července 2009, které se týká řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F-1/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl)

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-78/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 14. února 2012 — Evita K EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ , Sofia

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 14. února 2012 — Evita K EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, Sofia
   (Věc C-78/12)
   2012/C 133/30
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Evita K EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ Sofia

      Předběžné otázky

               1)

               Má se pojem „dodání zboží“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení s článkem 345 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že za okolností původního řízení připouští, aby příjemce dodání nabyl právo k nakládání se zbožím (jímž jsou druhově určené movité věci) tak, že vlastnictví k tomuto zboží získá úplatně od nevlastníka držbou v dobré víře, což je podle vnitrostátního práva členského státu přípustné, přičemž je třeba zohlednit, že podle tohoto práva se vlastnické právo k těmto věcem převádí jejich předáním?

               2)

               Vyžaduje prokázání uskutečnění „dodání zboží“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 směrnice 2006/112 u konkrétní faktury v souvislosti s uplatněním nároku na odpočet ve faktuře uvedené a skutečně zaplacené daně podle čl. 178 písm. a) směrnice, aby příjemce dodání doložil vlastnická práva dodavatele, jestliže předmětem dodání jsou druhově určené movité věci a vlastnické právo k těmto věcem se podle vnitrostátního práva členského státu převádí jejich předáním, přičemž podle tohoto práva je přípustné i nabytí vlastnického práva k těmto věcem od nevlastníka držbou v dobré víře získanou úplatně?
               Je třeba „dodání zboží“ pro účely odpočtu daně odvedené na vstupu ve smyslu směrnice považovat za prokázané, jestliže příjemce za okolností původního řízení uskutečnil následné dodání stejného zboží (zvířata, jejichž identifikace je povinná) prostřednictvím vývozu s podáním celního prohlášení a nebylo prokázáno, že k tomuto zboží mají práva třetí osoby?

               3)

               Je pro účely prokázání uskutečnění „dodání zboží“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 směrnice 2006/112 u konkrétní faktury v souvislosti s uplatněním nároku na odpočet ve faktuře uvedené a skutečně zaplacené daně podle čl. 178 písm. a) směrnice třeba vycházet z toho, že dodavatel a příjemce, kteří nejsou zemědělskými výrobci, nejsou v dobré víře, jestliže při obdržení zboží nebyl předložen od předchozího vlastníka žádný doklad, v němž by byly uvedeny ušní značky zvířat podle požadavků veterinárně-lékařských právních předpisů Evropské unie, a ušní značky zvířat nejsou uvedeny ve veterinárním osvědčení, které vydal správní orgán a které je doprovodným dokumentem u zvířat při jejich přepravě k uskutečnění konkrétního dodání?
               Jestliže dodavatel a příjemce provedli samostatně výčet ušních značek zvířat, která jim byla dodána, je pak třeba vycházet z toho, že splnili požadavky uvedených unijních veterinárně-lékařských právních předpisů, jestliže správní orgán ve veterinárním osvědčení, které je doprovodným dokumentem u zvířat při jejich dodání, ušní značky těchto zvířat neuvedl?

               4)

               Má dodavatel a příjemce ve věci v původním řízení, kteří nejsou zemědělskými výrobci, podle článku 242 směrnice 2006/112 povinnost vykázat ve svém účetnictví předmět dodání (zvířata, která musí být identifikována, příp. biologická aktiva) za použití mezinárodního účetního standardu 41, Zemědělství, a prokázat ovládání aktiv podle tohoto standardu?

               5)

               Je podle čl. 226 bodu 6 směrnice 2006/112 nezbytné, aby v takových fakturách pro účely daně z přidané hodnoty, jako jsou faktury, které jsou předmětem původního řízení, byly uvedeny také ušní značky zvířat, která musí být podle unijních veterinárních předpisů identifikována a která jsou předmětem dodání, jestliže vnitrostátní právo členského státu takový požadavek pro převod vlastnického práva k těmto zvířatům výslovně nestanoví a osoby zúčastněné na dodání nejsou zemědělskými výrobci?

               6)

               Připouští čl. 185 odst. 1 směrnice 2006/112, aby byl na základě takového vnitrostátního ustanovení, jako je ustanovení, které je předmětem původního řízení, opraven odpočet daně zaplacené na vstupu z důvodu, že bylo zjištěno, že vlastnické právo dodavatele zboží, které je obsahem dodání, nebylo prokázáno, jestliže dodání nebylo žádnou ze zúčastněných stran zrušeno, příjemce uskutečnil následné dodání stejného zboží, neexistují žádné důkazy pro uplatněná práva třetích osob k tomuto zboží (zvířata, jejichž identifikace je povinná), není tvrzena absence dobré víry příjemce dodání a vlastnické právo se ke zboží určenému jen podle druhu převádí podle vnitrostátního práva jeho předáním?


title: Věc C-211/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 9. května 2011 — Belgický stát v. Maison Patrice Alard sprl

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 9. května 2011 — Belgický stát v. Maison Patrice Alard sprl
   (Věc C-211/11)
   2011/C 211/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgický stát

      Žalovaná: Maison Patrice Alard sprl

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 6 odst. 2 první pododstavec písm. a) a čl. 13 část B písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby bylo užívání celé nemovitosti či její části pro soukromé potřeby jednatelů, členů představenstva nebo společníků a jejich rodiny společnosti povinné k dani s právní subjektivitou, která je ve vlastnictví této společnosti a je tak používána v plném rozsahu pro potřeby jejího podniku, považováno za poskytování služeb osvobozené od daně jako pacht nebo nájem nemovitého majetku ve smyslu uvedeného čl. 13 části B písm. b), v případě, že za toto užívání není dohodnuto žádné nájemné v penězích, ale toto užívání je považováno za nepeněžité plnění zdaněné z toho důvodu v rámci daně z příjmů, které jednatelé podléhají, přičemž toto užívání je z daňového hlediska považováno za protiplnění části práce vykonané jednateli, členy představenstva nebo společníky?

               2)

               Je třeba tato ustanovení vykládat v tom smyslu, že dané osvobození se použije v uvedeném případě tehdy, pokud společnost neprokáže existenci nezbytné souvislosti mezi provozem podniku a poskytnutím celé nemovitosti či její části k dispozici jednatelům, členům představenstva nebo společníkům, a stačí v tomto případě existence nepřímé souvislosti?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01 s. 23.


title: Věc C-570/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. listopadu 2015 – X v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. listopadu 2015 – X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-570/15)
   (2016/C 038/38)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: X

      Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžná otázka

   Podle jakého kritéria nebo kritérií je třeba přezkoumat otázku, které právní předpisy označuje nařízení (EHS) č. 1408/71 (1) za rozhodné právo v případě pracovníka, který má bydliště v Belgii, z velké části vykonává svou pracovní činnost pro svého nizozemského zaměstnavatele v Nizozemsku a kromě toho vykonává 6,5 % z těchto činností v dotčeném roce v Belgii (z domu a u zákazníků), aniž lze přitom vycházet z existence pevně daného modelu a aniž byly s jeho zaměstnavatelem uzavřeny dohody upravující výkon těchto činností v Belgii?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Věc F-123/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 20. července 2016 – GY v. Komise „Veřejná služba – Otevřené výběrové řízení – Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/293/14 – Nedostatečný počet bodů u testu ‚hodnocení dovedností‘ – Nepřipuštění do hodnotícího centra – Zamítnutí žádosti o přezkum“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/35

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 20. července 2016 – GY v. Komise
      (Věc F-123/15) (1)

      („Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/293/14 - Nedostatečný počet bodů u testu ‚hodnocení dovedností‘ - Nepřipuštění do hodnotícího centra - Zamítnutí žádosti o přezkum“)
      (2016/C 364/42)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: GY (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AD/293/14 neudělit žalobci dostatečný počet bodů pro to, aby byl připuštěn do hodnotícího centra.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 11. června 2015, kterým výběrová komise výběrového řízení EPSO/AD/293/14 odmítla připustit GY k hodnotícím testům v hodnotícím centru se zrušuje.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé GY.

         (1)  Úř. věst. C 398, 30.11.2015, s. 79.


title: Věc C-435/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 4. srpna 2016 – Acacia Srl a Rolando D'Amato v. Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 4. srpna 2016 – Acacia Srl a Rolando D'Amato v. Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG
   (Věc C-435/16)
   (2016/C 419/38)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé v řízení o opravném prostředku „Revision“: Acacia Srl a Rolando D'Amato

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

      Předběžné otázky

               1)

               Je použití ochranné bariéry ve smyslu čl. 110 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 (1) omezeno na díly vázané na podobu, to znamená na takové díly, jejichž podoba je stanovena původním vzhledem složitějšího výrobku v principu nezměnitelně, a zákazníci si ho tedy – jako například disky vozidla – nemohou svobodně zvolit?

               2)

               Pro případ záporné odpovědi na otázku 1:
               Je použití ochranné bariéry ve smyslu čl. 110 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 omezeno výlučně na nabídku identicky utvořených výrobků, tedy i barevně a velikostí odpovídajících originálním výrobkům?

               3)

               Pro případ záporné odpovědi na otázku 1:
               Použije se ochranná bariéra ve smyslu čl. 110 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 ve prospěch dodavatele výrobku zásadně porušujícího ochranný vzor, který je předmětem projednávaného opravného prostředku, pouze tehdy, pokud tento dodavatel objektivně zajistí, aby jeho výrobek bylo možno získat výlučně za účelem opravy a nikoli k jiným účelům, například vylepšení nebo individualizaci složitějšího výrobku?

               4)

               V případě kladné odpovědi na otázku 3:
               Jaká opatření musí použít dodavatel výrobku zásadně porušujícího ochranný vzor, který je předmětem projednávaného opravného prostředku, aby jeho výrobek bylo možno získat výlučně za účelem opravy a nikoli k jiným účelům, například vylepšení nebo individualizaci složitějšího výrobku? Je dostačující,

                           a)

                           že dodavatel zahrne do prodejního letáku informaci, že prodej se uskutečňuje výlučně za účelem opravy, aby byl obnoven původní vzhled složitějšího výrobku, nebo

                           b)

                           je nutné, aby dodavatel učinil dodání [výrobku] závislé na tom, že odběratel (obchodník i spotřebitel) písemně prohlásí, že nabízený výrobek používá pouze k účelu opravy?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. 2002, L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


title: Věc T-84/05: Žaloba podaná dne 17. února 2005 Nicole Schmit proti Komisi Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/38

         Žaloba podaná dne 17. února 2005 Nicole Schmit proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-84/05)
   (2005/C 106/77)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Nicole Schmit, s bydlištěm v Ispra (Itálie), zastoupenou Ericem Boigelotem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               nařídil předložení zprávy o všech spisech týkajících se žalobkyně a zapečetěných OLAF;

               —

               nařídil předložení zprávy, která shrnuje vnitřní vyšetřování provedené vůči žalobkyni;

               —

               zrušil vyšetřování vedené proti žalobkyni;

               —

               zrušil sdělení OLAF obsahující oznámení o vyšetřování a informaci italských soudních orgánů;

               —

               zrušil zprávu o vyšetřování předanou italským soudním orgánům;

               —

               zrušil jakýkoliv akt následující po rozhodnutích, která byla přijata po podání této žaloby nebo jakýkoliv akt, který se k nim vztahuje;

               —

               uložil OLAF a Komisi Evropských společenství úhradu náhrady škody určenou ex aequo et bono na 30 000 eur, s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení,

               —

               uložil v každém případě žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává žalobních důvodů totožných s žalobními důvody, jichž se dovolávali žalobci ve věci T-22/05.