title: Věc T-364/07: Žaloba podaná dne 17. září 2007 – Thomson Sales Europe v. Komise

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/32

         Žaloba podaná dne 17. září 2007 – Thomson Sales Europe v. Komise
   (Věc T-364/07)
   (2007/C 283/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Thomson Sales Europe (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupci: F. Goguel a F. Foucault, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2007;

               —

               určit, že žalobkyně má opodstatněný nárok na to, aby na základě čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu Společenství (1) a článku 871 a následujících nařízení č. 2454/93 (2) neuhradila a posteriori dlužnou částku antidumpingového cla.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopisu Komise ze dne 20. července 2007, v němž se konstatuje nepříslušnost Komise k vyjádření ohledně žádosti žalobkyně určené francouzským orgánům, aby nemusela a posteriori uhradit dovozní clo z barevných televizních přijímačů vyrobených v Thajsku. Tato žádost žalobkyně byla předána francouzskými orgány Komisi jako příloha žádosti na základě článku 239 celního kodexu Společenství týkající se vrácení dovozního cla (3).
   Žalobkyně tvrdí, že Komise byla povinna rozhodnout rovněž o žádosti založené na čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu Společenství, o což Komisi požádala zvláštním dopisem. Touto žalobou napadá žalobkyně rozhodnutí údajně obsažené v dopisu Komise, kterým tato odpověděla na dopis žalobkyně.
   Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že jí francouzské orgány předložily žádost pouze na základě článku 239 celního kodexu Společenství, neboť podle žalobkyně spis předložený Komisi odpovídal požadavkům článku 871 a následujících nařízení č. 2454/93. Žalobkyně se domnívá, že měla Komise zkoumat, zda byly v projednávaném případě splněny podmínky čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu Společenství, a to tím spíše, že zamítla její žádost o prominutí cla podle článku 239 zmíněného kodexu.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. L 302, s. 1 ; Zvl. vyd. 02/04 s. 307.

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06 s. 3.

      (3)  Rozhodnutí Komise ze dne 7. května 2007 o této žádosti, kterým bylo francouzským orgánům sděleno, že prominutí dovozního cla není v případě žalobkyně oprávněné, je předmětem žaloby na neplatnost před Soudem prvního stupně, věc Thomson Sales Europe v. Komise, T-225/07, (sdělení zveřejněné v Úř. věst. C 211 ze dne 8.9.2007, s. 36).


title: Věc T-699/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. ledna 2017 – Topps Europe v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Zneužití dominantního postavení — Poskytnutí licencí na práva duševního vlastnictví ke sběratelským předmětům souvisejícím s fotbalem — Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti — Přístup ke spisu — Článek 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 773/2004 — Zjevně nesprávné posouzení — Relevantní trh — Výhradní licence — Povinnost nákupu jediné značky — Nepřiměřené ceny“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. ledna 2017 – Topps Europe v. Komise
   (Věc T-699/14) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Zneužití dominantního postavení - Poskytnutí licencí na práva duševního vlastnictví ke sběratelským předmětům souvisejícím s fotbalem - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Přístup ke spisu - Článek 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 773/2004 - Zjevně nesprávné posouzení - Relevantní trh - Výhradní licence - Povinnost nákupu jediné značky - Nepřiměřené ceny“)
   (2017/C 053/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Topps Europe Ltd (Milton Keynes, Spojené království) (zástupci: původně R. Vidal, A. Penny, solicitors, a B. Kennelly, QC, poté R. Subiotto, QC, a A. Cleenewerck de Crayencour, advokát, a následně T. de la Mare, QC)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a M. Farley, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Fédération internationale de football association (FIFA) (Curych, Švýcarsko) (zástupci: A. Barav a D. Reymond, advokáti) a Panini SpA (Modena, Itálie) (zástupci: F. Wijckmans, F. Tuytschaever a M. Varga, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 5123 final ze dne 15. července 2014 o zamítnutí stížnosti podané žalobkyní ve věci AT.39899 – Poskytnutí licencí na práva duševního vlastnictví ke sběratelským předmětům s fotbalovou tematikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Topps Europe Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, Fédération internationale de football association (FIFA) a společností Panini Spa.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc T-346/17: Žaloba podaná dne 31. května 2017 – Hotelbeds Spain v. EUIPO – Guidigo Europe (Guidego what to do next)

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/68

         Žaloba podaná dne 31. května 2017 – Hotelbeds Spain v. EUIPO – Guidigo Europe (Guidego what to do next)
   (Věc T-346/17)
   (2017/C 239/78)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hotelbeds Spain, SL (Palma de Mallorca, Španělsko) (zástupce: L. Broschat García, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Guidigo Europe SARL (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Guidego what to do next“ – Přihláška č. 12 944 898

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2017, ve věci R 449/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               vyhověl přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 12 944 898 pro třídy 39, 41 a 43.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-476/08: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2008 – Media-Saturn v. OHIM (BEST BUY)

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/40

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2008 – Media-Saturn v. OHIM (BEST BUY)
   (Věc T-476/08)
   (2008/C 327/71)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Media-Saturn-Holding GmbH (Ingolstadt, Německo) (zástupce: K. Lewinsky, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. srpna 2008 ve věci R 0591/2008-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Best Buy“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 17, 20, 21, 22, 27, 28, 35, 37, 38, 40, 41, 42 (č. 5 189 550)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlašovaná ochranná známka má nezbytnou míru rozlišovací způsobilosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-78/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgie) dne 13. února 2017 – X v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgie) dne 13. února 2017 – X v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
   (Věc C-78/17)
   (2017/C 144/38)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil du Contentieux des Étrangers

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Generální komisař pro uprchlíky a osoby bez státní příslušnosti)

      Předběžné otázky

               A.

               Je třeba čl. 14 odst. 4 směrnice 2011/95/EU (1) vykládat v tom smyslu, že vytváří nové ustanovení o vyloučení z postavení uprchlíka, které je upraveno v článku 13 téže směrnice a tudíž v článku 1 A Ženevské úmluvy?

               B.

               V případě kladné odpovědi na otázku A, je takto vykládaný čl. 14 odst. 4 slučitelný s článkem 18 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 78 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, které stanoví zejména soulad sekundárního unijního práva s Ženevskou úmluvou, jejíž ustanovení o vyloučení upravené v čl. 1 F je formulováno taxativně a je vykládáno restriktivně?

               C.

               V případě záporné odpovědi na otázku A, je třeba čl. 14 odst. 4 směrnice 2011/95/EU vykládat v tom smyslu, že zavadí důvod pro odmítnutí postavení uprchlíka, který není upraven v Ženevské úmluvě, jejíž dodržování je uloženo článkem 18 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 78 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie?

               D.

               V případě kladné odpovědi na otázku C, je čl. 14 odst. 4 výše uvedené směrnice slučitelný s článkem 18 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 78 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, které stanoví zejména soulad sekundárního unijního práva s Ženevskou úmluvou, neboť zavádí důvod pro odnětí postavení uprchlíka, který nejen není upraven v Ženevské úmluvě, ale nadto v ní nemá žádný základ?

               E.

               V případě záporné odpovědi na otázky A a C, jakým způsobem se má vykládat čl. 14 odst. 4 výše uvedené směrnice, aby byl v souladu s článkem 18 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 78 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, které stanoví zejména soulad sekundárního unijního práva s Ženevskou úmluvou?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9).


title: Věc F-125/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. listopadu 2007 – Deffaa v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Reforma služebního řádu — Přeložení — Pracovní místo generálního ředitele — Zařazení — Článek 7 odst. 1 služebního řádu — Článek 29 odst. 1 služebního řádu — Článek 44 druhý pododstavec služebního řádu — Článek 45 odst. 1 služebního řádu — Příplatek za vedení )

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/45

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. listopadu 2007 – Deffaa v. Komise
   (Věc F-125/06) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Reforma služebního řádu - Přeložení - Pracovní místo generálního ředitele - Zařazení - Článek 7 odst. 1 služebního řádu - Článek 29 odst. 1 služebního řádu - Článek 44 druhý pododstavec služebního řádu - Článek 45 odst. 1 služebního řádu - Příplatek za vedení“)
   (2007/C 315/87)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Walter Deffaa (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Kraemer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí předsedy Komise ze dne 12. ledna 2006, kterým je žalobce jmenován do funkce generálního ředitele v rozsahu, v němž stanoví jeho zařazení do platové třídy A*15, platového stupně 4 s účinností od 1. srpna 2004.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006, s. 32.


title: Věc C-152/16: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 1. prosince 2016 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství „Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 1071/2009 — Společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě — Článek 16 odst. 1 a 5 — Vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy — Nepropojení s vnitrostátními elektronickými rejstříky ostatních členských států“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/15

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 1. prosince 2016 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-152/16) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 1071/2009 - Společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě - Článek 16 odst. 1 a 5 - Vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy - Nepropojení s vnitrostátními elektronickými rejstříky ostatních členských států“)
   (2017/C 030/16)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: J. Hottiaux, zmocněnkyně)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupkyně: D. Holderer, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nevytvořilo vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy, který by plně odpovídal předpisům a byl propojen s vnitrostátními elektronickými rejstříky ostatních členských států, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z čl. 16 odst. 1 a 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 ze dne 21. října 2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30.5.2016.


title: Věc C-666/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2016 společnostmi Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH a Ecolab Deutschland GmbH proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 12. října 2016 ve věci T-543/15, Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH a Ecolab Deutschland GmbH v. Evropská agentura pro chemické látky

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2016 společnostmi Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH a Ecolab Deutschland GmbH proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 12. října 2016 ve věci T-543/15, Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH a Ecolab Deutschland GmbH v. Evropská agentura pro chemické látky
   (Věc C-666/16 P)
   (2017/C 053/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH a Ecolab Deutschland GmbH (zástupci: M. Grunchard, avocate, K. Van Maldegem, avocat, P. Sellar, Advocate)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické látky

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu ve věci T-543/15 a

               —

               rozhodl o přípustnosti a vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl ve věci samé;

               —

               podpůrně vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl tak, že žaloba navrhovatelek na neplatnost napadeného aktu je přípustná a případně následně rozhodl ve věci samé;

               —

               nařídil žalované náhradu veškerých nákladů řízení (včetně nákladů v souvislosti s námitkou nepřípustnosti vznesenou před Tribunálem).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál nesprávným výkladem a nesprávným použitím práva dopustil nesprávného právního posouzení, když prohlásil žalobu navrhovatelek na neplatnost napadeného aktu za nepřípustnou.
   Navrhovatelky zejména tvrdí, že se Tribunál dopustil řady pochybení ve svém odůvodnění a při výkladu právního rámce, který se použije na situaci navrhovatelek. Tím se Tribunál dopustil následujících nesprávných právních posouzení:

               —

               Tribunál nesprávně vyložil a použil čl. 130 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu, neboť se zabýval věcí samou;

               —

               Tribunál nesprávně vyložil a použil čl. 130 odst. 7 jednacího řádu Tribunálu, neboť o přípustnosti nerozhodoval až poté, co by vyslechl úplnou argumentaci týkající se věci samé.

         Dále Tribunál tím, že prohlásil žalobu navrhovatelek za nepřípustnou, porušil právo navrhovatelek na obhajobu, právo na přístup ke spravedlnosti a povinnost uvést důvody, které náleží k základním právům jednotlivců a jako takové odrážejí obecné zásady unijního práva.
   Z těchto důvodů se navrhovatelky domáhají, aby bylo usnesení Tribunálu ve věci T-543/15 zrušeno a aby Soudní dvůr rozhodl ve smyslu přípustnosti jejich žaloby a vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl ve věci samé.


title: Věc T-335/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2007 – Itálie v. Komise ( Veterinární dozor — Italský trh s drůbežím masem — Nepřijetí výjimečných opatření ke zmírnění následků epidemie ptačí chřipky ze strany Komise — Žaloba pro nečinnost — Zaujetí stanoviska, kterým je nečinnost ukončena — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/26

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2007 – Itálie v. Komise
   (Věc T-335/06) (1)

   („Veterinární dozor - Italský trh s drůbežím masem - Nepřijetí výjimečných opatření ke zmírnění následků epidemie ptačí chřipky ze strany Komise - Žaloba pro nečinnost - Zaujetí stanoviska, kterým je nečinnost ukončena - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2007/C 170/53)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. Aiello, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Cattabriga, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba pro nečinnost podaná na základě článku 232 ES a směřující k určení, že Komise nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 14 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (Úř. věst. L 282, s. 77), jelikož nepřijala výjimečná opatření na podporu trhu s drůbežím masem jako odškodnění pro producenty jednodenních kuřat, postižené veterinárními opatřeními přijatými ke zmírnění následků ptačí chřipky a omezujícími pohyb zvířat v období od prosince 1999 do září 2003.
   Výrok

               1)

               Není namístě vydat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-14/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 22. ledna 2007 – Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR v. Industrie- und Handelskammer Berlin, další účastnice řízení: Nicholas Grimshaw & Partner Ltd.

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 22. ledna 2007 – Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR v. Industrie- und Handelskammer Berlin, další účastnice řízení: Nicholas Grimshaw & Partner Ltd.
   (Věc C-14/07)
   (2007/C 56/41)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Industrie- und Handelskammer Berlin

      Další účastnice řízení: Nicholas Grimshaw & Partner Ltd.
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 8 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 (1) ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (dále jen „nařízení“) vykládat v tom smyslu, že adresát nemá právo odmítnout přijetí písemnosti podle čl. 8 odst. 1 nařízení, jestliže pouze přílohy písemnosti určené k doručení nejsou vyhotoveny v jazyce přijímajícího členského státu nebo v jazyce odesílajícího členského státu, který adresát zná?

               2)

               V případné záporné odpovědi na první otázku:
               Je třeba čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení vykládat v tom smyslu, že adresát „zná“ jazyk odesílajícího členského státu ve smyslu tohoto nařízení již proto, že se při výkonu své podnikatelské činnosti smluvně s žalobkyní dohodl, že písemný styk se povede v jazyce odesílajícího členského státu?

               3)

               V případné záporné odpovědi na druhou otázku:
               Je třeba čl. 8 odst. 1 nařízení vykládat v tom smyslu, že adresát v každém případě nemůže s odvoláním na čl. 8 odst. 1 nařízení odmítnout přijetí takových příloh k písemnosti, které nejsou vyhotoveny v jazyce přijímajícího členského státu nebo v jazyce odesílajícího členského státu, který adresát zná, jestliže při výkonu své podnikatelské činnosti uzavře smlouvu, ve které si dohodne, že písemný styk se povede v jazyce odesílajícího státu a zasílané přílohy se jednak týkají tohoto písemného styku a jednak jsou vyhotoveny v dohodnutém jazyce?

      (1)  Úř. věst. L 160, s. 37 (Zvl. vyd. 19/01, s. 227).


title: Věc T-126/05: Žaloba podaná dne 9. března 2005 Sandrine Corvoisier a dalšími proti Evropské centrální bance

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/31

         Žaloba podaná dne 9. března 2005 Sandrine Corvoisier a dalšími proti Evropské centrální bance
   (Věc T-126/05)
   (2005/C 132/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. března 2005 žaloba podaná proti Evropské centrální bance Sandrine Corvoisier, s bydlištěm ve Frankfurtu nad Mohanem, Robertou Friz, s bydlištěm ve Frankfurtu nad Mohanem, Hundjy Preud'homme, s bydlištěm ve Frankfurtu, a Elvirou Rosati, s bydlištěm ve Frankfurtu nad Mohanem, zastoupenými Georgesem Vandersandenem a Laurou Levi, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil oznámení o výběrovém řízení ECB/156/04 na obsazení šesti pracovních míst na „Records Managements Specialists“,

               —

               v rozsahu, v němž je to třeba, zrušil rozhodnutí o zamítnutí „administrative reviews“ a „grievance procedures“ podaných žalobkyněmi dne 1. října a 21. prosince 2004 a oznámené dne 27. prosince 2004 a 13. ledna 2005 v uvedeném pořadí,

               —

               zrušil všechna rozhodnutí přijatá na základě oznámení o výběrovém řízení, a zejména rozhodnutí o náboru,

               —

               uložil žalované předložit její správní spis,

               —

               uložil žalované náhradu škody za vzniklou majetkovou újmu vyčíslenou ex aequo et bono prozatímně na 40 000 EUR a za morální újmu vyčíslenou ex aequo et bono na 4 EUR.

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně jsou v ECB zaměstnány jako „Research Analyst“ (výzkumní analytici) a zařazeny do platové třídy E/F. Jednou z podmínek požadovaných pro jejich přijetí do zaměstnání bylo vysokoškolské vzdělání.
   Dne 13. července 2004 žalovaná zveřejnila dotčené oznámení o výběrovém řízení týkající se přijetí šesti „Records Managements Specialists“ (odborníků v oblasti elektronické správy dokumentů) za účelem asistence a doplnění jednotky archívu Banky. Tato místa jsou zařazena do téže platové třídy, v jaké jsou žalobkyně, a sice platové třídy E/F. Oznámení o výběrovém řízení požaduje, aby kandidáti měli ukončené středoškolské vzdělání.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolávají porušení článku 20.2 jednacího řádu ECB, hlavních zásad ECB týkajících se „development track“, správního oběžníku týkajícího se náboru, jakož i zásady „patere legem ipse quam fecisti“. Poukazujíce na skutečnost, že pro jejich přijetí do zaměstnání bylo nezbytné vysokoškolské vzdělání, zatímco sporné oznámení stanovilo pouze středoškolské vzdělání, dovolávají se rovněž porušení zásady zákazu diskriminace. Mimoto se dovolávají porušení článků 45 a 46 Podmínek práce uplatňujíce skutečnost, že rada zaměstnanců nebyla předběžně konzultována. Konečně se žalobkyně dovolávají zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc C-76/10: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Prešove — Slovenská republika) — Pohotovosť s.r.o. v. Iveta Korčkovská ( Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitelů — Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule — Směrnice 2008/48/ES — Směrnice 87/102 — Smlouvy o spotřebitelském úvěru — Roční procentní sazba nákladů — Rozhodčí řízení — Rozhodčí nález — Možnost vnitrostátního soudu posoudit i bez návrhu případný zneužívající charakter některých ustanovení )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/12

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Prešove — Slovenská republika) — Pohotovosť s.r.o. v. Iveta Korčkovská
   (Věc C-76/10) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule - Směrnice 2008/48/ES - Směrnice 87/102 - Smlouvy o spotřebitelském úvěru - Roční procentní sazba nákladů - Rozhodčí řízení - Rozhodčí nález - Možnost vnitrostátního soudu posoudit i bez návrhu případný zneužívající charakter některých ustanovení)
   2011/C 30/18
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Prešove

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pohotovosť s.r.o.

      Žalovaná: Iveta Korčkovská

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Krajský súd v Prešove — Výklad směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66) — Smlouva o spotřebitelském úvěru obsahující lichvářskou úrokovou sazbu a využití rozhodčího řízení v případě sporu — Možnost předkládajícího soudu, před kterým probíhá řízení o výkonu pravomocného rozhodčího nálezu, posoudit i bez návrhu případný zneužívající charakter těchto ustanovení

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách ukládá vnitrostátnímu soudu, kterému byl předložen návrh na nucený výkon pravomocného rozhodčího nálezu vydaného bez účasti spotřebitele, povinnost posoudit i bez návrhu zneužívající charakter sankce, která je upravena ve smlouvě o úvěru uzavřené poskytovatelem úvěru se spotřebitelem a která byla v tomto nálezu uplatněna, má-li k tomu tento soud k dispozici nezbytné informace o právním a skutkovém stavu a může-li uvedený soud podle vnitrostátních procesních pravidel provést takové posouzení v rámci obdobných řízení na základě vnitrostátního práva.

               2)

               Dotyčnému vnitrostátnímu soudu přísluší určit, zda se má takové ustanovení smlouvy o úvěru, jako je ustanovení, o které jde ve věci v původním řízení, které podle zjištění tohoto soudu upravuje nepřiměřeně vysokou sankci k tíži spotřebitele, považovat vzhledem ke všem okolnostem týkajícím se uzavření této smlouvy za zneužívající ve smyslu článků 3 a 4 směrnice 93/13. Je-li tomu tak, je úlohou uvedeného soudu vyvodit všechny důsledky, které z toho vyplývají podle vnitrostátního práva, aby se ujistil, že tento spotřebitel není uvedeným ustanovením vázán.

               3)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, neuvedení údaje o roční procentní sazbě nákladů ve smlouvě o spotřebitelském úvěru, který má podstatný význam v kontextu směrnice Rady 87/102/EHS ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/7/ES ze dne 16. února 1998, může představovat rozhodující okolnost pro vnitrostátní soud v rámci jeho analýzy otázky, zda ustanovení smlouvy o spotřebitelském úvěru týkající se jeho nákladů, ve kterém se takovýto údaj nenachází, je sepsáno jasným a srozumitelným jazykem ve smyslu článku 4 směrnice 93/13. Není-li tomu tak, má tento soud možnost i bez návrhu posoudit, zda vzhledem ke všem okolnostem týkajícím se uzavření této smlouvy může opomenutí údaje o roční procentní sazbě nákladů v jejím ustanovení týkajícím se nákladů tohoto úvěru znamenat, že toto ustanovení má zneužívající charakter ve smyslu článků 3 a 4 směrnice 93/13. Bez ohledu na poskytnutou možnost posoudit uvedenou smlouvu z hlediska směrnice 93/13 se však musí směrnice 87/102 vykládat v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu umožňuje použít i bez návrhu ustanovení, kterými se do vnitrostátního práva provádí článek 4 posledně uvedené směrnice a která stanoví, že neuvedení údaje o roční procentní sazbě nákladů ve smlouvě o spotřebitelském úvěru má za následek, že se poskytnutý úvěr považuje za bezúročný a bez poplatků.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


title: Věc T-271/07: Žaloba podaná dne 19. července 2007 – Eurosemillas v. Rada a Komise

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/14

         Žaloba podaná dne 19. července 2007 – Eurosemillas v. Rada a Komise
   (Věc T-271/07)
   (2007/C 223/22)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eurosemillas, SA (Córdoba, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Vyhovět projednávané žalobě na náhradu škody na základě článku 288 ES a určit, že žalobkyně má nárok na finanční náhradu ze strany Rady a Komise, společně a nerozdílně, v celkové výši dva miliony šest set jeden tisíc čtyři sta dvacet sedm eur (2 661 427 eur), a

               —

               uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Rada a Komise.


title: Věc C-387/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 15. srpna 2012 — Hi Hotel HCF SARL v. Uwe Spoering

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 15. srpna 2012 — Hi Hotel HCF SARL v. Uwe Spoering
   (Věc C-387/12)
   2012/C 343/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hi Hotel HCF SARL

      Žalovaný: Uwe Spoering

      Předběžné otázky

   Je třeba vykládat čl. 5 bod 3 nařízení (ES) č. 44/2001 (1) v tom smyslu, že ke škodné události došlo v členském státě (členský stát A), jestliže k protiprávnímu jednání, které je předmětem řízení nebo z něhož lze odvozovat nároky, došlo v jiném členském státě (členský stát B) a spočívá v účasti na protiprávním jednání (hlavní skutek), k němuž došlo v prvně uvedeném členském státě (členský stát A)?

      (1)  Nařízení Rady (ES) 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42)


title: Věc C-191/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. dubna 2011 Yorma's AG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 15. února 2011 ve věci T-213/09, Yorma's AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastnice řízení: Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. dubna 2011 Yorma's AG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 15. února 2011 ve věci T-213/09, Yorma's AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastnice řízení: Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG
   (Věc C-191/11 P)
   2011/C 211/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Yorma's AG (zástupce: A. Weiß, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení:

               —

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

               —

               Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG

      Návrhové žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 15. února 2011 (T-213/09) podle čl. 116 odst. 1 jednacího řádu

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu, kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatelky na zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 20. února 2010, jímž byla zamítnuta přihlášk obrazové ochranné známky se slovním prvkem „Yorma’s“. Tribunál svým rozsudkem potvrdil rozhodnutí odvolacího senátu, podle něhož existuje nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou Společenství „NORMA“.
   Jako důvody kasačního opravného prostředku se uvádí porušení čl. 8 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (dále jen „nařízení (ES) č. 40/94“).
   Podle názoru navrhovatelky Tribunál nesprávně použil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, když dospěl k závěru, že existuje určitá podobnost mezi dotčenými službami — ubytovávání hostů na jedné straně a pronajímání domů na straně druhé. Tribunál přitom údajně nezohlednil, že tyto služby se ani funkčně nedoplňují, ani si nekonkurují, a dotčené kruhy spotřebitelů se také liší. I distribuční kanály jsou rozdílné.
   Tribunál dále údajně chybně použil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 a došel k nesprávnému kauzálnímu závěru, když odmítl neutralizaci zjevně pojmově neexistující podobnosti obou ochranných známek.
   Dojde -li se, jak to učinil Tribunál, k závěru, že neexistuje pojmová podobnost, nelze z toho podle navrhovatelky vyvodit ani to, že existuje podobnost jako taková ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94. Pojmový význam slova je závažný proto, že určitý znak se zcela konkrétním pojmovým významem je markantnější než jiné nic neříkající znaky. Nebezpečí záměny by bylo možné konstatovat jen tehdy, kdyby mladší označení využívalo pojmový obsah starší známky. K tomu tu podle navrhovatelky jednoznačně nedošlo. Podmínku nebezpečí záměny vyžadovanou v čl. 8 odst. 1 písm. b) poslední části věty nařízení (ES) č. 40/94 Tribunál údajně nezohlednil. Tribunál zejména nezohlednil význam pojmové nepodobnosti, jelikož ponechal bez povšimnutí její zvláštní význam oproti neexistující fonetické a obrazové podobnosti a potřebným způsobem ji neposoudil, především proto, že písmeno „s“ s apostrofem ve slově „Yorma’s“ má skutečně samostatný a zvlášť zvýrazňující význam.
   Tribunál navíc údajně nesprávně použil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, když uvedl, že vzhledem k těmto úvahám odvolací senát správně zastával názor, že uvedený slovní prvek v daném případě dominuje. Barevné zvýraznění písmena „Y“ na třech řádcích, které připomínají notovou osnovu, tento předpoklad podle navrhovatelky nepodporuje. Navíc přitom zůstává zcela nezohledněna skutečnost, že barva zvolená pro písmeno „Y“ je podstatně silnější a výraznější než barva slova „Yorma’s“. Konstatování Tribunálu se údajně rovněž neshoduje se skutečností, že samostatné písmeno „Y“ je zobrazené v určité formě psaného písma, zatímco slovní prvek „Yorma’s“ je zobrazen ve formě obvyklého tištěného písma.
   Tribunál se údajně navíc mýlí a porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, když předpokládá, že namítaná ochranná známka Norma reprodukuje optický dojem. Namítaná ochranná známka „Norma“ podle navrhovatelky jednoznačně nereprodukuje žádný optický dojem.
   Nesprávné, a tím porušující čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, je údajně i konstatování Tribunálu, že by mohl být podstatně ovlivněn celkový dojem vyvolaný přihlašovaným označením.
   Nesprávný, a tím porušující čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, je podle navrhovatelky i závěr Tribunálu, když uvádí, že fonetický rozdíl mezi oběma počátečními písmeny „N“ a „Y“ slov „Norma“ a „Yorma’s“ je méně důležitý než fonetická shoda písmen „O“, „R“, „M“, „A“, které obsahují obě ochranné známky. Navíc se písmeno „Y“, nacházející se na pozadí přihlašované ochranné známky, údajně nevyslovuje. Ani „S“ s apostrofem se nebude nezbytně vyslovovat. Ale i v případě vyslovování by to podle navrhovatelky nestačilo k neutralizování fonetické podobnosti vyvolané společnou častí slova „orma“.
   Podle navrhovatelky získává každá ochranná známka rozdílným počátečním písmenem zcela nový zvuk. Písmeno „Y“ ve slově „Yorma’s“ tomuto slovu dává měkčí zvukový dojem a písmeno „N“ ve slově „Norma“ tomuto slovu dává tvrdší a monotónně znějící zvukový dojem. Písmenem „S“, které se na rozdíl od názoru Tribunálu vždy vyslovuje, protože není zobrazeno méně výraznou grafickou formou, získává ochranná známka „Yorma“ podstatně melodičtější, výrazově odlišné znění.


title: Spojené věci T-445/11 a T-88/12: Usnesení Tribunálu ze dne 11. ledna 2013 — Charron Innox a Almet v. Rada a Komise ( „Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Dumping — Dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Číny — Prozatímní antidumpingové clo — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Konečné antidumpingové clo — Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně nepodložená“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. ledna 2013 — Charron Innox a Almet v. Rada a Komise
   (Spojené věci T-445/11 a T-88/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Dumping - Dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Číny - Prozatímní antidumpingové clo - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Konečné antidumpingové clo - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně nepodložená)
   2013/C 71/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Charron Innox (Marseille, Francie); a Almet (Satolas-et-Bonce, Francie) (zástupce: P.-O- Koubi Flotte, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem a A. Polcynem, advokáty) (věc T-88/12); a Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a S. Thomas, zmocněnci) (věc T-445/11)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou Radu: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a S. Thomas, zmocněnci) (věc T-88/12)

      Předmět věci

   Ve věci T-445/11 návrh na zrušení nařízení Komise (EU) č. 627/2011 ze dne 27. června 2011 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 16, s. 1), jakož i podpůrně návrh na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěly z důvodu bezprostředního vstupu tohoto nařízení v platnost, a ve věci T-88/12 návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1331/2011 ze dne 14. prosince 2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 336, s. 6), jakož i podpůrně návrh na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěly v důsledku toho, že podle tohoto nařízení bylo prozatímní clo s konečnou platností vybráno.

      Výrok

               1)

               Věci T-445/11 a T-88/12 se spojují pro účely usnesení.

               2)

               Námitky nepřípustnosti vznesené ve věcech T-445/11 a T-88/12 se spojují s projednáním věci samé.

               3)

               Není namístě vydat rozhodnutí ve věci T-445/11.

               4)

               Žaloba ve věci T-88/12 se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně nepodložená.

               5)

               Společnostem Charron Inox a Almet se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení ve věci T-445/11.

               6)

               Ve věci T-88/12 společnosti Charron Inox a Almet ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Radě Evropské unie.

               7)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení ve věci T-88/12.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


title: Věc T-56/17: Žaloba podaná dne 27. ledna 2017 – PO a další v. ESVČ

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/39

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2017 – PO a další v. ESVČ
   (Věc T-56/17)
   (2017/C 112/55)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: PO, PP, PQ (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že

                           —

                           rozhodnutí zveřejněné dne 15. dubna 2016, kterým se mění práva a povinnosti úředníků, jakož i dočasných a smluvních zaměstnanců v souvislosti s příspěvky na vzdělání („education allowances“), a sice „Rights and obligations of officials, temporary and contract agents: Education Allowances“, se zrušuje, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z protiprávnosti rozhodnutí Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) ze dne 15. dubna 2016 (dále jen „napadené rozhodnutí“) spočívající v tom, že toto rozhodnutí bylo přijato v rozporu s článkem 1 přílohy X služebního řádu a s článkem 110 služebního řád, přičemž obecná prováděcí ustanovení ESVČ neexistují.
               Žalobci namítají rovněž naprostý nedostatek odůvodnění zamítnutí jejich stížnosti proti napadenému rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z nezahájení sociálního dialogu před přijetím napadeného rozhodnutí, což je v rozporu s článkem 27 Listiny základních práv Evropské unie.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení nabytých práv úředníků a zaměstnanců, kteří zastávají svá pracovní místa již několik let a jejichž děti plní školní docházku rovněž již několik let. Toto porušení je důsledkem napadeného rozhodnutí, které mění dříve zavedený režim, na jehož základě velké většině úředníků a zaměstnanců, kteří žádali o dodatečné proplacení, byly náklady přesahující horní hranici stanovenou služebním řádem proplaceny v plné výši.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení zásad zabezpečení, legitimního očekávání a právní jistoty a z porušení zásady řádné správy, k nimž vedlo napadené rozhodnutí zejména proto, že stanoví jen jediné přechodné opatření na dobu jednoho roku a že nově přijaté podmínky proplácení se uplatní na úředníky a zaměstnance činné v okamžiku jejich přijetí.

               5.

               Pátý žalobní důvod, vycházející z nezvážení zájmů a nedodržení zásady proporcionality, jimiž je napadené rozhodnutí stiženo, jelikož jediným cílem tohoto rozhodnutí je snížení finanční zátěže představované dodatečným proplácením školného, ačkoli ESVČ mohla k dosažení tohoto cíle upřednostnit jiná opatření a neporušit přitom práva svých zaměstnanců. Žalovaná se tedy rozhodla pro řešení, které je pro její úředníky a zaměstnance nejnepříznivější.

               6.

               Šestý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady nediskriminace spočívajícího v tom, že napadené rozhodnutí stanovením zásady proplácení na stejných základech pro úředníky a zaměstnance působící u různých zastoupení, a tedy stejným zacházením s odlišnými situacemi, zavádí diskriminaci.

               7.

               Sedmý žalobní důvod, vycházející z porušení práva na rodinu a práva na vzdělání, kterého se měla ESVČ dopustit proto, že v důsledku přijetí napadeného rozhodnutí jsou žalobci nuceni si zvolit mezi profesní kariérou a shora uvedenými základními právy.


title: Věc T-29/05: Žaloba podaná dne 20. ledna 2005 DELTAFINA Spa proti Komisi Evropských společenství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/41

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2005 DELTAFINA Spa proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-29/05)
   (2005/C 82/73)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství DELTAFINA Spa, se sídlem v Orvietu (Itálie), zastoupenou Robertem A. Jacchiou, Antonella Terranova, Irene Picciano a Fabiem Ferrarou, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil napadené rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 20. října 2004;

               2.

               podpůrně částečně zrušil a změnil napadené rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 20. října 2004 a snížil v odpovídající výši pokutu uloženou Deltafina;

               3.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí, které je předmětem tohoto sporu je stejné jako rozhodnutí dotčené ve věci T-24/05, Standard Commercial a další v. Komise (1). Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty dovolávané ve výše uvedené věci.
   Žalobkyně především napadá, že žalovaná:

               —

               ji uznala za zodpovědnou jako účastníka, dokonce jako vedoucího podniku, za dohodu prováděnou na relevantním trhu, na kterém nepůsobila;

               —

               neurčila tento relevantní trh;

               —

               jí adresovala oznámení o námitce, které neobsahovalo žádné relevantní výhrady;

               —

               porušila zásadu dostatečného odůvodnění aktů ohledně prokázání alespoň nepřímé nebo potenciální újmy na obchodě;

               —

               chybně posoudila trvání a vážnost porušení práva, jakož i přitěžující a polehčující okolnosti;

               —

               chybně posoudila význam spolupráce žalobkyně a z toho vyplývající snížení pokuty, která jí měla být přiznána.

         Žalobkyně rovněž uplatňuje, že pro určení výše pokuty nebyla zohledněna omezení maximální výše pokuty ani relevantní okolnosti vyplývající z hospodářského a společenského kontextu.
   Nakonec žalobkyně tvrdí, že byly porušeny zásady rovného zacházení, zákazu retroaktivity při ukládání sankcí a zásada ochrany legitimního očekávání, a rovněž došlo ke zneužití pravomoci, když se Komise odchýlila od praxe ukládání pouze formálních sankcí osobám, které umožnily, podporovaly a poskytly externí pomoc, a to i přes jí prohlašovaný úmysl, že tak učiní až v budoucnosti.

      (1)  Dosud nezveřejněné v Úředním věstníku Evropských společenství.


title: Věc C-561/07: Žaloba podaná dne 18. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/21

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-561/07)
   (2008/C 64/32)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a L. Pignataro, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádánížalobkyně

               —

               Italská republika tím, že ponechala v platnosti čl. 47 odst. 5 a 6 zákona č. 428 ze dne 29. prosince 1990 pro případ pozastavení plateb ve smyslu čl. 2 pátého pododstavce písm. c) zákona ze dne 12. srpna 1977 č. 675 s tím, že práva zaměstnanců uvedená v článcích 3 a 4 směrnice 2001/23/ES nejsou při převodech podniků, u nichž je nesporné, že se nacházejí v „krizové situaci“, zaručena, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise uvádí, že ustanovení zákona č. 428/1990 (čl. 47 odst. 5 a 6) jsou v rozporu se směrnicí 2001/23/ES (1) ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, neboť zaměstnancům podniku, kteří jsou v režimu zvláštního fondu zaměstnanecké integrace, převedeným na nabyvatele upírají práva stanovena v čl. 2112 Codice civile (občanského zákoníku), s výjimkou případných záruk stanovených dohodou odborů („doložka nejvyšších výhod“ zakotvená v čl. 47 odst. 5).
   Znamená to, že na zaměstnance podniku v režimu Zvláštního fondu zaměstnanecké integrace („ZFZI“) se v případě krizové situace při převodu podniku nevztahují záruky stanovené v článcích 3 a 4 směrnice.
   Pokud jde o čl. 47 odst. 6, ten stanoví, že zaměstnanci, kteří nepřejdou k nabyvateli, nájemci nebo k nástupci, mají přednostní právo na zaměstnání, které musí uplatnit do jednoho roku od převodu, resp. ve lhůtě delší, stanoví-li tak kolektivní smlouva. Na výše uvedené zaměstnance, kteří přešli k nabyvateli, nájemci nebo k nástupci teprve po převodu podniku, se článek 2112 Codice civile nevztahuje.
   Italská vláda nezpochybnila posouzení Komise, podle nějž se na zaměstnance podniku v režimu ZFZI v případě krizové situace při převodu podniku nevztahují záruky stanovené v článcích 3 a 4 směrnice. Uvedla však, že na projednávaný případ je použitelný čl. 5 odst. 3 směrnice.
   Komise v žalobě podotkla, že toto ustanovení sice umožňuje při převodu podniku v případě, že převodce je v situaci vážné hospodářské krize, upravit pracovní podmínky zaměstnanců tak, aby byly zachovány pracovní příležitosti zaručující přežití podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu. Uvedené ustanovení však členské státy zmocňuje pouze k tomu, aby za takových okolností umožnily převodci a zástupci zaměstnanců dohodnout změnu pracovních podmínek, a nikoli aby vyloučily použití článků 3 a 4 směrnice, jak činí čl. 47 odst. 5 a 6 zákona č. 428/90.

      (1)  Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/05, s. 98.


title: Věc T-364/16: Žaloba podaná dne 7. července 2016 – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a další v. Komise

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/51

         Žaloba podaná dne 7. července 2016 – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a další v. Komise
   (Věc T-364/16)
   (2016/C 305/69)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. (Ostrava-Kunčice, Česká republika) a 12 dalších žalobkyň (zástupci: G. Berrisch, advokát a B. Byrne, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise přijaté dne 6. června 2016 nebo před tímto datem, jehož účelem bylo vyškrtnout společnost Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd ze seznamu společností zařazených pod doplňkový kód TARIC A950 a místo toho ji zařadit pod nový doplňkový kód TARIC C129 pro všechny kódy TARIC uvedený v čl. 1 odst. 1 prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/2272 ze dne 7. prosince 2015 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 (Úř. věst. 2015 L 322, s. 21), a tím snížit sazbu antidumpingového cla na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů (SPT) vyrobených společností Hubei na 0 %,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jediný žalobní důvod, na jehož základě tvrdí, že napadené rozhodnutí postrádá právní základ, a proto porušuje čl. 1 odst. 2 a přílohu prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/2272.
   Evropská komise založila napadené rozhodnutí na rozsudku Soudního dvora ve věci ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. a další v. Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd a Rada Evropské unie v. Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (spojené věci C-186/14 P a C-193/14 P, EU:C:2016:209), kterým Soudní dvůr potvrdil rozsudek Tribunálu ve věci Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd v. Rada Evropské unie (T-528/09, EU:T:2014:35), kterým se Tribunál zrušil nařízení Rady (ES) č. 926/2009, kterým se ukládá antidumpingové clo na dovoz SPT pocházejících z Čínské lidové republiky, v rozsahu, v němž ukládá antidumpingové clo na výrobky vyrobené společností Chu Xinyegang Steel Co. Ltd. Podle žalobkyň Evropská komise neprávem rozšířila zrušení nařízení Rady (ES) č. 926/2009 na prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2272, neboť posledně uvedené nařízení nebylo předmětem sporu v předešlých soudních případech. Z tohoto důvodu Evropská komise mohla přijmout napadené rozhodnutí až poté, co bylo zrušeno nařízení (EU) 2015/2272.


title: Věc F-156/12: Žaloba podaná dne 20. prosince 2012 — ZZ v. Výbor regionů

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/31

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2012 — ZZ v. Výbor regionů
   (Věc F-156/12)
   2013/C 71/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Výbor regionů Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým bylo zamítnuto přiznání náhrady škody z důvodu chybného jednání Výboru regionů a požadavek náhrady hmotné a nehmotné újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 17. února 2012, jímž byl zamítnut jeho návrh ze dne 19. listopadu 2011 na přiznání náhrady škody z důvodu chybného jednání Výboru regionů

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí Výboru regionů ze dne 10. září 2012 oznámené téhož dne elektronickou poštou a dne 12. září 2012 doporučeným dopisem s doručenkou, jímž byla zamítnuta stížnost žalobce;

               —

               uložit Výboru regionů zaplacení částky ve výši 354 000 eur jako náhradu hmotné újmy, kterážto částka je stanovena předběžně, a částky ve výši 100 000 eur jako náhradu nehmotné újmy, kterážto částka je stanovena ex aequo et bono;

               —

               uložit Výboru regionů náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-469/04: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/9

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-469/04)
   (2004/C 314/19)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 4. listopadu 2004 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Georgiosem Zavvosem a Arnaudem Bordesem, členy právní služby Komise.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2002/60/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví zvláštní ustanovení pro tlumení afrického moru prasat a kterou se mění směrnice 92/119/EHS, pokud jde o těšínskou chorobu prasat a africký mor prasat (1), a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 30. června 2003.

      (1)  Úř. věst. L 192, 20.7.2002, s. 27


title: Věc F-20/15: Žaloba podaná dne 3. února 2015 – ZZ v. Komise

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/41

         Žaloba podaná dne 3. února 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-20/15)
   (2015/C 127/57)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nezařadit žalobce na seznam úředníků navrhovaných na povýšení do platové třídy AD13 v rámci povyšovacího řízení 2014

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Rozhodnout o protiprávnosti rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2013 o OPU k článku 45 a následného sdělení Komise ze dne 18. prosince 2013, kterým se mění pravidla týkající se složení kabinetů členů Komise a mluvčích,

               —

               zrušit následné rozhodnutí OOJ, oznámené dne 24. června 2014, o nezařazení žalobce na seznam úředníků navrhovaných na povýšení do platové třídy AD13 v rámci povyšovacího řízení 2014 stanoveného v článku 45 služebního řádu, jelikož toto rozhodnutí nezohledňuje skutečnost, že žalobce má zvláštní odpovědnost, v důsledku čehož má být zařazen na pracovní místo druhu „vedoucí oddělení nebo rovnocenné pracovní místo“ nebo „poradce nebo rovnocenné pracovní místo“ stejně, jako jsou v souladu se sdělením Komise ze dne 18. prosince 2013 zařazováni úředníci dočasně přidělení do kabinetů,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-267/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. května 2017 – Rhenus Veniro GmbH & Co. KG v. Kreis Heinsberg

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. května 2017 – Rhenus Veniro GmbH & Co. KG v. Kreis Heinsberg
   (Věc C-267/17)
   (2017/C 269/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Kreis Heinsberg

      Předběžné otázky

               1.

               Je čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007 (1) použitelný na přímo uzavřené smlouvy o veřejných službách ve smyslu čl. 2 písm. i) nařízení, jež nejsou smlouvami, které ve smyslu čl. 5 odst. 1 druhé věty nařízení mají podobu koncesí na služby ve smyslu směrnice 2004/17/ES nebo 2004/18/ES?
               Pro případ kladné odpovědi na první otázku:

               2.

               Vychází čl. 2 písm. b) a čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007 nepřímo prostřednictvím slova „nebo“ z výlučné pravomoci buď jediného orgánu nebo skupiny orgánů veřejné správy, nebo může být podle těchto ustanovení jediný orgán i členem skupiny orgánů veřejné správy a přenést na skupinu určité úlohy, ale zároveň zůstat nadále oprávněný zasahovat podle čl. 2 písm. b) a být příslušným místním orgánem podle čl. 5 odst. 2 nařízení?

               3.

               Vylučuje čl. 5 odst. 2 písm. e) nařízení (ES) č. 1370/2007 prostřednictvím povinnosti samostatného poskytování převážné části veřejných služeb v přepravě cestujících, aby vnitřní provozovatel nechal poskytnout tuto převážnou část služeb stoprocentní dceřinou společností?

               4.

               K jakému datu musejí být splněny podmínky přímého uzavření smlouvy stanovené v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007, již při zveřejnění zamýšleného přímého uzavření podle článku 7 nařízení (ES) č. 1370/2007 nebo až při samotném přímém uzavření smlouvy?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (Úř. věst. L 315, s. 1).


title: Spojené věci C-490/15 a C-505/15 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. září 2016 – Ori Martin SA (C-490/15 P), Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (C-505/15 P) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s předpínací ocelí — Pokuty — Výpočet výše pokut — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 23 odst. 2 — Domněnka skutečného výkonu rozhodujícího vlivu mateřské společnosti vůči společnosti dceřiné — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Zásada zákazu zpětné účinnosti — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Právo na účinný procesní prostředek v přiměřené lhůtě — Listina základních práv — Článek 41 — Právo na řešení záležitostí v přiměřené lhůtě“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/23

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. září 2016 – Ori Martin SA (C-490/15 P), Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (C-505/15 P) v. Evropská komise
   (Spojené věci C-490/15 a C-505/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s předpínací ocelí - Pokuty - Výpočet výše pokut - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 2 - Domněnka skutečného výkonu rozhodujícího vlivu mateřské společnosti vůči společnosti dceřiné - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Zásada zákazu zpětné účinnosti - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinný procesní prostředek v přiměřené lhůtě - Listina základních práv - Článek 41 - Právo na řešení záležitostí v přiměřené lhůtě“)
   (2016/C 419/30)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ori Martin SA (C-490/15 P), Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (C-505/15 P) (zástupci: G. Belotti a P. Ziotti, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, G. Conte a P. Rossi, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky ve věcech C-490/15 P a C-505/15 P se zamítají.

               2)

               Společnosti Ori Martin SA se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci C-490/15 P.

               3)

               Společnosti Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci C-505/15 P.

      (1)  Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


title: Věc T-356/07: Žaloba podaná dne 19. září 2007 – Pfizer v. OHIM – Isdin (ISDIN 14-8.000)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/64

         Žaloba podaná dne 19. září 2007 – Pfizer v. OHIM – Isdin (ISDIN 14-8.000)
   (Věc T-356/07)
   (2007/C 269/117)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pfizer Ltd (Sandwich, Spojené království) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde, advokáti a M. Hawkins, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Isdin, SA (Barcelona, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. června 2007 ve věci R 565/2006-1; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „ISDIN 14-8.000“ pro výrobky mimo jiné ve třídě 5 – ochranná známka Společenství č. 1 243 633

      Majitel ochranné známky Společenství: Isdin, SA

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní slovní ochranná známka „ISTIN“ pro výrobky ve třídě 5

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení částečné neplatnosti ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení v rozsahu, ve kterém prohlásilo neplatnost ochranné známky Společenství.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení práva žalobkyně být vyslechnuta podle článku 73 nařízení Rady č. 40/94 a porušení článku 52 ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení.


title: Věc C-283/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundeskommunikationssenat — Rakousko) — Sky Österreich GmbH v. Österreichischer Rundfunk ( „Směrnice 2010/13/ES — Poskytování audiovizuálních mediálních služeb — Článek 15 odst. 6 — Platnost — Události vysoce zajímavé pro veřejnost, na něž se vztahují výhradní vysílací práva — Právo subjektů televizního vysílání na přístup k takovým událostem za účelem zhotovení krátkých zpravodajských příspěvků — Omezení případné finanční náhrady pro majitele výhradního práva na dodatečné náklady vzniklé poskytnutím tohoto přístupu — Listina základních práv Evropské unie — Články 16 a 17 — Proporcionalita“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundeskommunikationssenat — Rakousko) — Sky Österreich GmbH v. Österreichischer Rundfunk
   (Věc C-283/11) (1)

   (Směrnice 2010/13/ES - Poskytování audiovizuálních mediálních služeb - Článek 15 odst. 6 - Platnost - Události vysoce zajímavé pro veřejnost, na něž se vztahují výhradní vysílací práva - Právo subjektů televizního vysílání na přístup k takovým událostem za účelem zhotovení krátkých zpravodajských příspěvků - Omezení případné finanční náhrady pro majitele výhradního práva na dodatečné náklady vzniklé poskytnutím tohoto přístupu - Listina základních práv Evropské unie - Články 16 a 17 - Proporcionalita)
   2013/C 71/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundeskommunikationssenat

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sky Österreich GmbH

      Žalovaný: Österreichischer Rundfunk

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundeskommunikationssenat — Slučitelnost čl. 15 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (Úř. věst. L 95, s. 1) se svobodou podnikání a právem na vlastnictví zaručených v článcích 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i v článku 1 Dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod — Právo jakéhokoli subjektu televizního vysílání na přístup k událostem vysoce zajímavým pro veřejnost, které jsou předmětem výhradních vysílacích práv, za účelem zhotovení krátkých zpravodajských příspěvků — Omezení případné finanční náhrady na dodatečné náklady vzniklé poskytnutím tohoto přístupu — Proporcionalita

      Výrok

   Zkoumání položené předběžné otázky neodhalilo žádnou skutečnost, která by mohla mít dopad na platnost čl. 15 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb („směrnice o audiovizuálních mediálních službách“).

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-270/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 17. května 2013 — Iraklis Haralambidis v. Calogero Casilli

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 17. května 2013 — Iraklis Haralambidis v. Calogero Casilli
   (Věc C-270/13)
   2013/C 207/51
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Iraklis Haralambidis

      Žalovaný: Calogero Casilli

      Předběžné otázky

               1)

               Vzhledem k tomu, že se výjimka stanovená v čl. 45 odst. 4 SFEU patrně neuplatní na projednávaný případ [– jmenování státního příslušníka jiného členského státu Evropské unie na post předsedy přístavního orgánu, právnická osoba, kterou lze kvalifikovat jako subjekt veřejného práva –], neboť se týká zaměstnání ve veřejné správě (což není případ v projednávané věci) a — rovněž — vzhledem k tomu, že pověření funkcí předsedy přístavního orgánu lze v každém případě kvalifikovat jako „pracovní činnost“ v širším slova smyslu, představují ustanovení, která vyhrazují výkon této funkce výhradně italským státním příslušníkům, diskriminaci na základě státní příslušnosti zakázanou článkem 45 SFEU?

               2)

               Lze funkci předsedy italského přístavního orgánu zastávanou státním příslušníkem jiného členského státu Evropské unie považovat za funkci, která spadá do práva usazování zakotveného v článku 49 a násl. SFEU a pokud ano, představuje zákaz stanovený vnitrostátním právem obsadit tuto funkci jiným státním příslušníkem než italským státním příslušníkem diskriminaci na základě státní příslušnosti, nebo je takové zjištění vyloučeno na základě článku 51 SFEU?

               3)

               Podpůrně v případě, že funkci předsedy italského přístavního orgánu zastávanou státním příslušníkem jiného členského státu Evropské unie lze považovat za poskytování „služby“ ve smyslu směrnice 2006/123/ES (1), je vyloučení přístavních služeb z působnosti této směrnice relevantní v projednávané věci, a pokud tomu tak není, představuje takový zákaz stanovený vnitrostátním právem obsadit tuto funkci diskriminaci na základě státní příslušnosti?

               4)

               Ještě podpůrněji v případě, že funkce předsedy italského přístavního orgánu zastávaná státním příslušníkem jiného členského státu Evropské unie nespadá do působnosti výše uvedených ustanovení, lze ji — každopádně — obecně považovat ve smyslu článku 15 Listiny základních práv Evropské unie za výsadní právo občana Společenství, pracovat, usadit se nebo poskytovat služby v kterémkoli členském státě‘, bez ohledu na zvláštní, odvětvová‘ ustanovení obsažená v článku 45 a čl. 49 a násl. SFEU, jakož i směrnice 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu, a je tedy takový zákaz stanovený vnitrostátním právem obsadit tuto funkci v rozporu se stejně obecným zákazem diskriminace na základě státní příslušnosti zakotveným v čl. 21 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36).


title: Věc T-406/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2013 — ICF v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Celosvětový trh s fluoridem hlinitým — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Stanovení cen a rozdělení trhů — Důkaz protiprávního jednání — Právo na obhajobu — Soulad mezi oznámením námitek a napadeným rozhodnutím — Pokuty — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Evropsko-středomořská dohoda“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/61

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2013 — ICF v. Komise
   (Věc T-406/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Celosvětový trh s fluoridem hlinitým - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen a rozdělení trhů - Důkaz protiprávního jednání - Právo na obhajobu - Soulad mezi oznámením námitek a napadeným rozhodnutím - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Evropsko-středomořská dohoda)
   2013/C 225/136
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Industries Chimiques du Fluor (ICF) (Tunis, Tunisko) (zástupci: původně M. van de Woude a T. Hennen, poté P. Wytinck a D. Gillet, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, K. Mojzesowicz a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008)3043 ze dne 25. června 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.180 — fluorid hlinitý) o kartelové dohodě na celosvětovém trhu s fluoridem hlinitým, která se týká stanovení cen a rozdělení trhů na celosvětové úrovni, jakož i podpůrně návrh na snížení výše pokuty uložené žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Industries chimiques du fluor ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-388/10 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2011 — Félix Muñoz Arraiza v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b), čl. 43 odst. 2 a čl. 44 odst. 1 — Přihláška slovní ochranné známky Společenství RIOJAVINA — Námitky majitele starší kolektivní obrazové ochranné známky Společenství RIOJA — Zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/10

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2011 — Félix Muñoz Arraiza v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja
   (Věc C-388/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b), čl. 43 odst. 2 a čl. 44 odst. 1 - Přihláška slovní ochranné známky Společenství RIOJAVINA - Námitky majitele starší kolektivní obrazové ochranné známky Společenství RIOJA - Zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny)
   2011/C 252/19
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Félix Muñoz Arraiza (zástupci: J. Grimau Muñoz a J. Villamor Muguerza, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec), Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (zástupce: J. Martínez De Torre, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 9. června 2010, Muñoz Arraiza v. OHIM — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA) (T-138/09), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. ledna 2009 (věc R 721/2008-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja a Félixem Muñozem Arraizou

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               F. Muñoz Arraiza ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-106/08: Žaloba podaná dne 27. února 2008 – CPEM v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/39

         Žaloba podaná dne 27. února 2008 – CPEM v. Komise
   (Věc T-106/08)
   (2008/C 107/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Marseille, Francie) (zástupce: C. Bonnefoi, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušení oznámení o dluhu;

               —

               přiznání práva na náhradu škody za veřejné poškození dobrého jména organizace vyvíjející činnost v rámci plnění úkolu obecného zájmu (odškodnění odhadováno na 100 000 eur);

               —

               náhrada nákladů na advokáta a právní pomoc, které si spor vynutil a které lze doložit vyúčtováním.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v oznámení o dluhu č. 3240912189 ze dne 17. prosince 2007, týkajícího se rozhodnutí Komise C(2007) 4645 ze dne 4. října 2007, kterým se odnímá, na základě zprávy vypracované OLAF, finanční podpora poskytnutá Evropským sociálním fondem ve formě globální dotace na financování pilotního projektu realizovaného žalobcem (1), jehož zrušení žalobce požaduje v rámci věci T-444/07, CPME v. Komise (2).
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a překročení pravomoci, jelikož napadené oznámení o dluhu nebylo zasláno skutečnému dlužníkovi. Žalobce se dovolává porušení článku 135 finančního nařízení č. 1605/2002 (3) a uplatňuje, že oznámení o dluhu mělo být zasláno subjektu, který byl finančně odpovědný za dotčený projekt a kterému byly dotace Evropského sociálního fondu ve skutečnosti vyplaceny.
   Mimoto žalobce uplatňuje, že skutečnost, že oznámení o dluhu bylo zasláno jemu, poškozuje jeho dobré jméno a jeho důvěryhodnost ve vztahu k jeho finančním partnerům, s ohledem na úkol obecného zájmu, kterým je pověřen.

      (1)  Rozhodnutí Komise č. C(1999) 2645 ze dne 17. srpna 1999, ve znění rozhodnutí č. K(2001) 2144 ze dne 18. září 2001.

      (2)  Úř. věst. 2008, C 37, s. 29.

      (3)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


title: Věc T-41/14: Žaloba podaná dne 15. ledna 2014 – Argo Development and Manufacturing v. OHIM – Clapbanner (Advertising articels)

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/22

         Žaloba podaná dne 15. ledna 2014 – Argo Development and Manufacturing v. OHIM – Clapbanner (Advertising articels)
   (Věc T-41/14)
   2014/C 129/28
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Argo Development and Manufacturing Ltd (Ra'anana, Izrael) (zástupce: B. Brisset, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Clapbanner Ltd (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. října 2013 ve věci R 981/2012-3;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (Průmyslový) vzor výrobku „advertising articels“ – zapsaný pod číslem 1 684 325-0001

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Bylo tvrzeno, že (průmyslový) vzor postrádal novost (článek 5 nařízení (ES) č. 6/2002) a individuální povahu (článek 6 nařízení (ES) č. 6/2002)

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení napadeného (průmyslového) vzoru Společenství za neplatný

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 4, 5 a 6 nařízení (ES) č. 6/2002


title: Věc C-262/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 1. června 2015 – GD European Land Systems – Steyr GmbH

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 1. června 2015 – GD European Land Systems – Steyr GmbH
   (Věc C-262/15)
   (2015/C 294/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: GD European Land Systems – Steyr GmbH

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien

      Předběžné otázky

               1.

               Zahrnuje výjimka uvedená v poznámce 1 písm. c) ke kapitole 93 kombinované nomenklatury (příloha I část druhá nařízení [EHS] č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), ve znění prováděcího nařízení Komise [EU] č. 1001/2013 ze dne 4. října 2013 (2), která zní „bojová obrněná vozidla (číslo 8710)“, také „části a součásti těchto vozidel“?

               2.

               Je třeba poznámku 3 ke třídě XVII kombinované nomenklatury vykládat v tom smyslu, že „zbraňovou stanici (tankovou věž)“, kterou lze použít na tancích či „mobilních námořních dopravních systémech“ nebo také ve stacionárních zařízeních, je nutno považovat za část nebo součást tanku podle čísla 8710, neboť tato zbraňová stanice je výrobcem tanků dovážena pro účely výroby nebo montáže tanků a skutečně k těmto účelům používána?

      (1)  Úř. věst. L 256, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 290, s. 1.


title: Věc T-599/14: Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Souruh v. Rada

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Souruh v. Rada
   (Věc T-599/14) (1)

   (2015/C 381/80)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13. 10. 2014.


title: Věc T-277/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2006 – Vitakraft-Werke Wührmann v. OHIM – Johnson's Veterinary Products (VITACOAT) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství VITACOAT — Starší národní slovní ochranné známky VITAKRAFT — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2006 – Vitakraft-Werke Wührmann v. OHIM – Johnson's Veterinary Products (VITACOAT)
   (Věc T-277/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VITACOAT - Starší národní slovní ochranné známky VITAKRAFT - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 224/82)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Johnson's Veterinary Products Ltd (Sutton Coldfield, Spojené království) (zástupce: M. Edenborough, barrister)
   Předmět věci
   Žaloba na neplatnost proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. dubna 2004 (věc R 560/2003-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG a Johnson's Veterinary Products Ltd
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně kromě vlastních nákladů řízení ponese náklady řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), jakož i náklady řízení vedlejší účastnice vzniklé před Soudem.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc T-258/14: Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Lucembursko v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/20

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Lucembursko v. Komise
   (Věc T-258/14)
   2014/C 223/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Lucemburské velkovévodství (zástupci: L. Delvaux, zmocněnec, ve spolupráci s P.-E. Partschem, A. Steichenem, D. Waelbroeckem, advokáty, a D. Slaterem, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a odůvodněnou,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. března 2014, kterým bylo Lucembursku přikázáno poskytnout informace týkající se praxe související s preventivními rozhodnutími v daňové oblasti,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 1986 final, kterým uvedený orgán žalobci přikázal, aby na základě čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 (1) poskytl úplný seznam preventivních rozhodnutí přijatých v letech 2010, 2011 a 2012 ve vztahu k lucemburským podnikům, které jsou součástí skupiny nebo právní struktury, jejichž součástí jsou i podniky nacházející se mimo území Lucemburského velkovévodství.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 10 nařízení č. 659/1999 a práva na obhajobu, jelikož Komise nedisponovala minimálním množstvím informací požadovaných k odůvodnění žádostí o informace obsažených v příkazu, ačkoliv jsou její vyšetřovací pravomoci podmíněny předchozím získáním dostatečných věcných a objektivních informací, které mohou dát vzniknout přiměřenému podezření o existenci protiprávního jednání. Žalobce tvrdí, že Komise tak předložila skutečně „průzkumnou žádost o informace“, neslučitelnou s právem na obhajobu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality, jelikož i) neexistoval žádný vztah mezi informacemi, které již měla Komise k dispozici, a povahou a rozsahem informací požadovaných od žalobce a ii) příkaz k poskytnutí informací přesahoval meze toho, co bylo vhodné a nezbytné k dosažení Komisí sledovaných cílů.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést dostatečné odůvodnění, jelikož Komise neuvedla důvody odůvodňující napadený příkaz ani jasně neuvedla domněnky, které si chtěla ověřit.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článků 4 SEU a 5 SEU a nerespektování pravomoci členských států v oblasti přímého zdanění.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování EU (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc C-221/14 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. února 2015 – H v. Soudní dvůr Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Platové poměry členů Soudního dvora Evropské unie — Bývalý člen Soudu pro veřejnou službu — Žádost o účast na pojištění ve společném systému zdravotního pojištění (SSZP) — Rozhodnutí — Zamítnutí — Opravné prostředky — Opožděnost — Nepřípustnost“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/23

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. února 2015 – H v. Soudní dvůr Evropské unie
   (Věc C-221/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Platové poměry členů Soudního dvora Evropské unie - Bývalý člen Soudu pro veřejnou službu - Žádost o účast na pojištění ve společném systému zdravotního pojištění (SSZP) - Rozhodnutí - Zamítnutí - Opravné prostředky - Opožděnost - Nepřípustnost“)
   (2015/C 138/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: H (zástupce: S. Sagias, dikigoros)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie (zástupce: A.V. Placco, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               H se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc C-327/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Ministero dello Sviluppo Economico, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture v. Soa Nazionale Costruttori — Organismo di Attestazione Spa ( „Články 101 SFEU, 102 SFEU a 106 SFEU — Veřejné podniky a podniky, kterým členské státy přiznávají zvláštní nebo výlučná práva — Podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu — Pojmy — Subjekty pověřené ověřováním a osvědčováním toho, že podniky provádějící veřejné zakázky na stavební práce dodržují podmínky stanovené právními předpisy — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Omezení — Odůvodnění — Ochrana příjemců služeb — Kvalita certifikačních služeb“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/15

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Ministero dello Sviluppo Economico, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture v. Soa Nazionale Costruttori — Organismo di Attestazione Spa
   (Věc C-327/12) (1)

   (Články 101 SFEU, 102 SFEU a 106 SFEU - Veřejné podniky a podniky, kterým členské státy přiznávají zvláštní nebo výlučná práva - Podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu - Pojmy - Subjekty pověřené ověřováním a osvědčováním toho, že podniky provádějící veřejné zakázky na stavební práce dodržují podmínky stanovené právními předpisy - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Omezení - Odůvodnění - Ochrana příjemců služeb - Kvalita certifikačních služeb)
   2014/C 52/24
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ministero dello Sviluppo Economico, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Žalovaná: Soa Nazionale Costruttori — Organismo di Attestazione Spa

      Za přítomnosti: Associazione nazionale Società Organismi di Attestazione (Unionsoa), SOA CQOP SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Consiglio di Stato — Výklad článků 101, 102 a 106 SFEU — Pojem „veřejné podniky a podniky, kterým [členské státy] přiznávají zvláštní nebo výlučná práva“ a pojem „podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu“ — Subjekty pověřené ověřováním a osvědčováním toho, že podniky provádějící veřejné zakázky na stavební práce dodržují podmínky stanovené právními předpisy — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví těmto organizacím minimální sazby

      Výrok

   Články 101 SFEU, 102 SFEU a 106 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, o kterou se jedná ve věci v původním řízení a která společnostem, které mají postavení certifikačních subjektů (Società Organismi di Attestazione), ukládá systém minimálních sazeb za certifikační služby poskytované podnikům, které se chtějí účastnit zadávání veřejných zakázek na stavební práce.
   Taková vnitrostátní právní úprava představuje omezení svobody usazování ve smyslu článku 49 SFEU, ale je způsobilá zajistit dosažení cíle ochrany příjemců uvedených služeb. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda zvláště s ohledem na způsob výpočtu minimálních sazeb, zejména v závislosti na počtu kategorií prací, pro které se osvědčení vydává, nepřekračuje uvedená vnitrostátní právní úprava meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc C-523/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. února 2010 — Evropská komise v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/71/ES — Zvláštní postup pro přijímání státních příslušníků třetích zemí pro účely vědeckého výzkumu — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/3

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. února 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-523/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/71/ES - Zvláštní postup pro přijímání státních příslušníků třetích zemí pro účely vědeckého výzkumu - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2010/C 80/05
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Condou-Durande a M.-A. Rabanal Suárez, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: B. Plaza Cruz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí právních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2005/71/ES ze dne 12. října 2005 o zvláštním postupu pro přijímání státních příslušníků třetích zemí pro účely vědeckého výzkumu (Úř. věst. L 289, s. 15)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2005/71/ES ze dne 12. října 2005 o zvláštním postupu pro přijímání státních příslušníků třetích zemí pro účely vědeckého výzkumu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc C-396/06: Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 11. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Eivind F. Kramme v. SAS Scandinavian Airlines Danmark A/S

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/37

         Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 11. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Eivind F. Kramme v. SAS Scandinavian Airlines Danmark A/S
   (Věc C-396/06) (1)

   (2008/C 209/58)

      Jednací jazyk: dánština

   Předseda čtvrtého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.