Rozsudek Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 1998. # Kyriakos Skrikas proti Evropskému parlamentu. # Úředníci - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Akt nepříznivě zasahující právní postavení. # Věc T-167/97.


Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 22. března 2017.#Evropská komise v. Portugalská republika.#Nesplnění povinnosti státem – Doprava – Řidičský průkaz – Síť řidičských průkazů Evropské unie – Využívání unijní sítě a napojení na tuto síť.#Věc C-665/15.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. září 2015.#Société de Produits Nestlé SA v. Cadbury UK Ltd.#Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division).#Řízení o předběžné otázce – Ochranné známky – Směrnice 2008/95/ES – Článek 3 odst. 3 – Pojem ‚rozlišovací způsobilost získaná užíváním‘ – Trojrozměrná ochranná známka – Čtyřdílná oplatka obalená v čokoládě Kit Kat – Článek 3 odst. 1 písm. e) – Označení, které je tvořeno tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku, i tvarem nezbytným pro dosažení technického výsledku – Výrobní postup zahrnutý do technického výsledku.#Věc C-215/14.

text:
               Účastníci řízení
               Odůvodnění rozsudku
               Výrok

            Účastníci řízení
            Ve věci C‑215/14,
            jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podaná rozhodnutím High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Intellectual Property) (Spojené království) ze dne 27. ledna 2014, došlým Soudnímu dvoru dne 28. dubna 2014, v řízení
            Société des Produits Nestlé SA
            proti
            Cadbury UK Ltd,
            SOUDNÍ DVŮR (první senát),
            ve složení A. Tizzano, předseda senátu, S. Rodin, E. Levits, M. Berger a F. Biltgen (zpravodaj), soudci,
            generální advokát: M. Wathelet,
            vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada,
            s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 30. dubna 2015,
            s ohledem na vyjádření předložená:
            – za Société des Produits Nestlé SA T. Scourfieldem a T. Reidemem, solicitors, jakož i S. Malyniczem, barrister,
            – za Cadbury UK Ltd P. Walshem a S. Dunstan, solicitors, jakož i T. Mitchesonem, QC,
            – za vládu Spojeného království L. Christiem, jako zmocněncem, ve spolupráci s N. Saundersem, barrister,
            – za německou vládu T. Henzem a J. Kemper, jako zmocněnci,
            – za polskou vládu B. Majczynou, B. Czech a J. Fałdyga, jako zmocněnci,
            – za Evropskou komisi F. W. Bulstem a J. Samnadda, jako zmocněnci,
            po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 11. června 2015,
            vydává tento
            Rozsudek

            Odůvodnění rozsudku
            1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 3 odst. 1 písm. b) a e) bodů i) a ii) a odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25 a oprava Úř. věst. 2009, L 11, s. 86).
            2. Tato otázka byla vznesena v rámci sporu mezi společnostmi Société des Produits Nestlé SA (dále jen „Nestlé“) a Cadbury UK Ltd (dále jen „Cadbury“) ve věci námitek podaných druhou jmenovanou proti přihlášce společnosti Nestlé k zápisu trojrozměrného označení ve tvaru čtyřdílné oplatky obalené v čokoládě jako ochranné známky ve Spojeném království.
            Právní rámec
            Unijní právo
            3. Směrnice 2008/95 zrušila a nahradila první směrnici Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).
            4. Bod 1 odůvodnění směrnice 2008/95 uvádí:
            „Směrnice [89/104] […] byla věcně změněna. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.“
            5. Článek 2 směrnice 2008/95 stanoví, že „[o]chrannou známkou může být jakékoli označení schopné grafického ztvárnění […], pokud j[e] t[oto] označení způsobil[é] odlišit výrobky nebo služby jednoho podniku od výrobků či služeb jiných podniků“.
            6. Článek 3 směrnice 2008/95, jenž je nadepsán „Důvody pro zamítnutí či neplatnost“ a bez podstatných změn přebírá obsah článku 3 směrnice 89/104, stanoví:
            „1. Do rejstříku nesmějí být zapsány, a jsou-li zapsány, mohou být prohlášeny neplatnými:
            [...]
            b) ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost;
            [...]
            e) označení, která jsou tvořena výlučně:
            i) tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku,
            ii) tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku,
            iii) tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu;
            [...]
            3. Přihláška ochranné známky není zamítnuta nebo v případě, že je ochranná známka zapsána, není prohlášena za neplatnou podle odst. 1 písm. b), c) nebo d), pokud před podáním přihlášky získala v důsledku užívání rozlišovací způsobilost. Nadto mohou členské státy stanovit, že se toto ustanovení použije také v případě, že rozlišovací způsobilost byla získána po dni podání přihlášky ochranné známky nebo po dni jejího zápisu.
            [...]“.
            Právo Spojeného království
            7. Podle čl. 3 bodu 1 zákona z roku 1994 o ochranných známkách (Trade Marks Act 1994) nejsou zapsány ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost, s výjimkou případů, kdy před podáním přihlášky skutečně získaly v důsledku užívání rozlišovací způsobilost.
            8. Podle bodu 2 stejného článku není označení zapsáno jako ochranná známka, pokud je tvořeno výlučně tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku, nebo tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku.
            Skutkové okolnosti sporu v původním řízení a předběžné otázky
            9. Výrobek dotčený ve věci v původním řízení byl ve Spojeném království uváděn společností Rowntree & Co Ltd na trh od roku 1935 pod názvem „Rowntree’s Chocolote Crisp“. V roce 1937 byl název výrobku změněn na „Kit Kat Chocolate Crisp“ a následně byl zkrácen na „Kit Kat“. Tuto společnost, jejíž nová obchodní firma byla Rowntree plc, převzala v roce 1988 společnost Nestlé.
            10. I když byl výrobek po dlouhou dobu prodáván ve dvouvrstvém obalu, kdy vnitřní vrstva byla stříbrná a vnější byla potištěná a zahrnovala červené a bílé logo se slovy „Kit Kat“, současný obal má jen jednu vrstvu se stejným logem. Podoba loga se v průběhu času vyvíjela, avšak příliš se nezměnila.
            11. Základní tvar výrobku zůstal od roku 1935 téměř stejný, pouze jeho rozměry se nepatrně změnily. Současný vzhled rozbaleného výrobku je následující:
            >image>11
            12. Je třeba uvést, že na každém dílku je reliéfním písmem uveden výraz „Kit Kat“, jakož i části oválu, které jsou součástí loga.
            13. Dne 8. července 2010 podala společnost Nestlé přihlášku k zápisu trojrozměrného označení graficky znázorněného níže (dále jen „dotčená ochranná známka“) jako ochranné známky ve Spojeném království.
            >image>12
            14. Dotčená ochranná známka se tedy od skutečného tvaru výrobku liší tím, že nezahrnuje reliéfním písmem uvedený výraz „Kit Kat“.
            15. Přihláška byla podána pro následující výrobky třídy 30 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957 ve znění změn a doplňků:
            „Čokoláda; čokoládové cukrovinky; čokoládové výrobky; cukrovinky; čokoládové polotovary; pekárenské výrobky; jemné pečivo; sušenky; sušenky s čokoládovou polevou; oplatky s čokoládovou polevou; dorty; keksy; oplatky“.
            16. Přihláška byla přijata britským úřadem pro ochranné známky a zveřejněna za účelem možnosti podání námitek. Tento úřad měl za to, že i když dotčená ochranná známka postrádá inherentní rozlišovací způsobilost, přihlašovatel uvedené ochranné známky prokázal, že tato ochranná známka získala v důsledku užívání rozlišovací způsobilost.
            17. Dne 28. ledna 2011 podala společnost Cadbury proti přihlášce námitky, přičemž uplatňovala různé důvody, zejména důvod, že zápis měl být zamítnut na základě ustanovení zákona z roku 1994 o ochranných známkách, která provádějí čl. 3 odst. 1 písm. b) a e) body i) a ii) a odst. 3 směrnice 2008/95.
            18. V rozhodnutí ze dne 20. června 2013 se průzkumový referent britského úřadu pro ochranné známky domníval, že dotčená ochranná známka postrádá inherentní rozlišovací způsobilost a že takovou způsobilost nezískala ani v důsledku užívání.
            19. Průzkumový referent měl za to, že tvar, pro který byla přihláška podána, má tři znaky:
            – základní obdélníkový tvar tabulky;
            – přítomnost, umístění a hloubka drážek umístěných po celé délce tabulky a
            – počet drážek, který spolu se šířkou tabulky určuje počet „dílků“.
            20. Průzkumový referent měl za to, že první z těchto znaků je tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku, a který proto nemůže být zapsán, což však neplatí pro „dorty“ a „jemné pečivo“, u kterých se tvar ochranné známky podstatně liší od norem daného odvětví. Vzhledem k tomu, že další dva znaky jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku, ve zbývající části přihlášku zamítl.
            21. Dne 18. července 2013 podala společnost Nestlé proti tomuto rozhodnutí odvolání k High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Intellectual Property), ve kterém napadla tvrzení, že dotčená ochranná známka nezískala před rozhodným datem na základě svého užívání rozlišovací způsobilost. Nestlé kromě toho tvrdí, že dotčená ochranná známka nespočívá výlučně buď ve tvaru, který vyplývá z povahy samotného výrobku, nebo ve tvaru nezbytném pro dosažení technického výsledku.
            22. Ve vzájemném odvolání podaném stejného dne společnost Cadbury zpochybňuje rozhodnutí ze dne 20. června 2013 v rozsahu, v němž uvedený soud uvedl, že co se týče dortů a jemného pečiva, má dotčená ochranná známka inherentní rozlišovací způsobilost a nespočívá výlučně buď ve tvaru, který vyplývá z povahy samotného výrobku, nebo ve tvaru nezbytném pro dosažení technického výsledku.
            23. High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Intellectual Property) má nejprve za to, že průzkumový referent neměl rozlišovat mezi dorty a jemným pečivem na jedné straně a všemi ostatními výrobky třídy 30 Niceské dohody na straně druhé, ať už u důkazu rozlišovací způsobilosti ochranné známky nebo použitelnosti čl. 3 odst. 1 písm. e) bodů i) a ii) směrnice 2008/95.
            24. Co se dále týče otázky, zda dotčená ochranná známka získala rozlišovací způsobilost na základě svého užívání před rozhodným datem, předkládající soud připomněl judikaturu v této oblasti a táže se, zda je pro určení, že ochranná známka získala rozlišovací způsobilost, dostatečné, že ji významná část zúčastněných kruhů k rozhodnému datu rozeznává a spojuje ji s výrobky přihlašovatele. Tento soud má totiž za to, že je na přihlašovateli, aby spíše prokázal, že významná část zúčastněných kruhů má za to, že ochranná známka na rozdíl od všech ostatních ochranných známek, které mohou také existovat, uvádí původ zboží.
            25. Konečně pokud se jedná o tvar, který vyplývá z povahy samotného výrobku a tvar nezbytný pro dosažení technického výsledku, předkládající soud uvádí, že existuje jen málo judikatury týkající se čl. 3 odst. 1 písm. e) bodů i) a ii) směrnice 2008/95.
            26. Za těchto podmínek se High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Intellectual Property), rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
            „1) Je pro rozhodnutí, že ochranná známka získala rozlišovací způsobilost v důsledku užívání ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice 2008/95, dostatečné, když přihlašovatel prokáže, že k rozhodnému datu významná část zúčastněných kruhů pozná ochrannou známku a spojí si ji s výrobky přihlašovatele, a to v tom smyslu, že kdyby měli uvést, kdo prodává výrobky s touto ochrannou známkou, jmenovali by přihlašovatele? Nebo musí přihlašovatel prokázat, že významná část zúčastněných kruhů má za to, že ochranná známka (na rozdíl od všech ostatních ochranných známek, které mohou také existovat) uvádí původ výrobků?
            2) Pokud je tvar tvořen třemi základními znaky, z nichž jeden vyplývá z povahy samotného výrobku a další dva jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku, brání čl. 3 odst. 1 písm. e) body i) nebo ii) směrnice 2008/95 zápisu tohoto tvaru jako ochranné známky?
            3) Musí být čl. 3 odst. 1 písm. e) bod ii) směrnice 2008/95 vykládán v tom smyslu, že brání zápisu tvarů, které jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku, s ohledem na způsob, kterým se výrobky vyrábí, ale nikoli způsob, jakým výrobky fungují?“
            K návrhu na znovuotevření ústní části řízení
            27. Vzhledem k tomu, že ústní část řízení byla ukončena dne 11. června 2015 poté, co generální advokát přednesl své stanovisko, společnost Nestlé navrhla znovuotevření této ústní části řízení v dopise ze dne 26. června 2015, který došel kanceláři Soudního dvora dne 30. června 2015.
            28. Na podporu tohoto návrhu uvádí společnost Nestlé zejména skutečnost, že jelikož stanovisko generálního advokáta neodpovídá dostatečně na první otázku, nebude předkládající soud moci o této otázce rozhodnout.
            29. Společnost Nestlé kromě toho uvádí, že stanovisko generálního advokáta spočívá na nesprávném výkladu jejího písemného vyjádření.
            30. Je třeba připomenout, že podle článku 83 jednacího řádu může Soudní dvůr po vyslechnutí generálního advokáta kdykoliv nařídit znovuotevření ústní části řízení, zejména má-li za to, že věc není dostatečně objasněna, nebo předložil-li některý z účastníků řízení po ukončení této části řízení novou skutečnost, která může mít rozhodující vliv na rozhodnutí Soudního dvora, anebo má-li být věc rozhodnuta na základě argumentu, který nebyl mezi účastníky řízení nebo zúčastněnými uvedenými v článku 23 statutu Soudního dvora Evropské unie projednán (viz rozsudek Komise v. Parker Hannifin Manufacturing a Parker-Hannifin, C‑434/13 P, EU:C:2014:2456, bod 27, jakož i citovaná judikatura).
            31. Soudní dvůr má v projednávaném případě po vyslechnutí generálního advokáta za to, že věc je dostatečně objasněna, nebyla předložena žádná nová skutečnost, která by mohla mít rozhodující vliv, a není třeba, aby tato věc byla rozhodnuta na základě argumentů, které nebyly mezi účastníky řízení projednány.
            32. Kromě toho je třeba uvést, že podle čl. 252 druhého pododstavce SFEU je úlohou generálního advokáta předkládat veřejně, zcela nestranně a nezávisle odůvodněná stanoviska ve věcech, které podle statutu Soudního dvora vyžadují jeho účast. Soudní dvůr však není vázán stanoviskem generálního advokáta ani důvody, na základě kterých k němu dospěl (viz rozsudek Komise v. Parker Hannifin Manufacturing a Parker-Hannifin, C‑434/13 P, EU:C:2014:2456, bod 29 a citovaná judikatura).
            33. Proto musí být návrh na znovuotevření ústní části řízení zamítnut.
            K předběžným otázkám
            Úvodní poznámky
            34. Zaprvé je třeba uvést, že žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu ustanovení směrnice 2008/95.
            35. Jak vyplývá z rozsudku Oberbank a další (C‑217/13 a C‑218/13, EU:C:2014:2012, bod 31), směrnice 2008/95 pouze kodifikuje směrnici 89/104, takže u ustanovení dotčených v projednávané věci nedošlo oproti odpovídajícím ustanovením směrnice 89/104 k žádným podstatným změnám znění, kontextu nebo účelu. Z toho vyplývá, že odkazy na judikaturu týkající se směrnice 89/104 zůstávají relevantní pro účely projednávané věci.
            36. Zadruhé je třeba uvést, že v souladu s článkem 2 směrnice 2008/95 může označení představující tvar výrobku v zásadě tvořit ochrannou známku za podmínky, že je schopné grafického ztvárnění a způsobilé odlišit zboží nebo službu jednoho podniku od zboží nebo služeb jiných podniků.
            37. Článek 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95 však výslovně individualizuje některá označení, která jsou tvořena tvarem výrobku, přičemž uvádí konkrétní důvody pro zamítnutí zápisu, a sice pokud jsou tato označení tvořena výlučně tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku, tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku a tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu.
            38. Vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95 je předběžnou překážkou, která může zabránit tomu, aby označení tvořené výlučně tvarem výrobku mohlo být zapsáno, vyplývá z toho, že je-li splněno jediné z kritérií uvedených v tomto ustanovení, takové označení nemůže být zapsáno jako ochranná známka (v tomto smyslu viz rozsudky Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, bod 76, jakož i Linde a další, C‑53/01 až C‑55/01, EU:C:2003:206, bod 44).
            39. Kromě toho platí, že označení, jehož zápis je zamítnut na základě čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95, nemůže nikdy získat rozlišovací způsobilost pro účely čl. 3 odst. 3 této směrnice užíváním (v tomto smyslu viz rozsudky Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, bod 75, jakož i Linde a další, C‑53/01 až C‑55/01, EU:C:2003:206, bod 44).
            40. U přihlášky k zápisu označení tvořeného tvarem výrobku je proto třeba nejdříve ověřit, zda neexistuje žádná překážka podle čl. odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95, která by bránila zápisu a poté analyzovat, zda dotčené označení mohlo případně získat rozlišovací způsobilost pro účely čl. 3 odst. 3 této směrnice.
            41. Za účelem dodržení logiky a pořadí zvolených unijním zákonodárcem při vypracovávání článku 3 směrnice 2008/95 je třeba obrátit pořadí posuzování předběžných otázek tím způsobem, že nejdříve budou analyzovány druhá a třetí otázka týkající se výkladu čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95 a poté bude posouzena první otázka týkající se čl. 3 odst. 3 této směrnice.
            Ke druhé otázce
            42. Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby označení tvořené tvarem výrobku bylo zapsáno jako ochranná známka, pokud má tento tvar tři základní znaky, z nichž jeden vyplývá z povahy samotného výrobku a další dva jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku.
            43. Úvodem je třeba připomenout, že jednotlivé důvody pro zamítnutí zápisu stanovené v článku 3 směrnice 2008/95 musí být vykládány ve světle obecného zájmu, z něhož každý z nich vychází (v tomto smyslu viz rozsudky Windsurfing Chiemsee, C‑108/97 a C‑109/97, EU:C:1999:230, body 25 až 27, jakož i Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, bod 77).
            44. Smyslem existence důvodů pro zamítnutí zápisu stanovených v čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95 je zabránit, aby ochrana práv z ochranné známky vedla k tomu, že jejímu majiteli bude přiznán monopol na technická řešení nebo užitné vlastnosti výrobku, které mohou být vyhledávány uživatelem u výrobků konkurentů (v tomto smyslu viz rozsudky Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, bod 78 a Hauck, C‑205/13, EU:C:2014:2233, bod 18).
            45. Jedná se totiž o zabránění tomu, aby výlučné a trvalé právo, které přiznává ochranná známka, mohlo sloužit k tomu, že budou bez časového omezení zachována jiná práva, u nichž chtěl unijní zákonodárce stanovit omezenou dobu trvání (v tomto smyslu viz rozsudek Hauck, C‑205/13, EU:C:2014:2233, bod 19 a pokud jde o čl. 7 odst. 1 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146), který je ustanovením v podstatě totožným s čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95, rozsudek Lego Juris v. OHIM, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, bod 45).
            46. Pokud jde o otázku, zda jednotlivé důvody pro zamítnutí mohou být uplatněny současně, Soudní dvůr uvedl, že ze znění čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95 jasně vyplývá, že dané tři důvody pro zamítnutí zápisu mají samostatnou povahu, přičemž každý z těchto důvodů se uplatní nezávisle na důvodech ostatních (v tomto smyslu viz rozsudek Hauck, C‑205/13, EU:C:2014:2233, bod 39).
            47. Soudní dvůr z toho vyvodil, že jestliže je splněno pouze jediné kritérium uvedené v tomto ustanovení, označení tvořené výlučně tvarem výrobku nemůže být zapsáno jako ochranná známka a nezáleží na tom, zda označení může být zamítnuto na základě několika důvodů pro zamítnutí, pokud se na zmíněné označení použije jeden z těchto důvodů v plném rozsahu (v tomto smyslu viz rozsudek Hauck, C‑205/13, EU:C:2014:2233, body 40 a 41).
            48. Článek 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95 tudíž nevylučuje, že se na základní znaky označení může vztahovat jeden nebo několik důvodů stanovených pro zamítnutí. V takovém případě však zamítnutí zápisu podléhá podmínce, aby alespoň jeden z těchto důvodů byl použitelný na dotčené označení v plném rozsahu.
            49. Cíl obecného zájmu, který odůvodňuje uplatnění všech tří důvodů pro zamítnutí zápisu stanovených v čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95, brání totiž zamítnutí zápisu v případě, že žádný z těchto tří důvodů není použitelný v plném rozsahu (rozsudek Hauck, C‑205/13, EU:C:2014:2233, bod 42).
            50. Výklad čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95, který by neumožňoval zamítnutí zápisu ochranné známky, pokud by z analýz vyplynulo, že je uplatnitelný více než jeden ze tří důvodů pro zamítnutí, nebo který by naopak umožňoval použití tohoto ustanovení v případech, v nichž by byl každý ze tří důvodů stanovených pro zamítnutí ověřen jen částečně, by byl zjevně v rozporu s obecným cílem, na němž spočívá uplatnění tří důvodů pro zamítnutí zápisu stanovených v čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95, jenž je připomenut v bodech 39 až 40 tohoto rozsudku.
            51. S ohledem na vše výše uvedené je třeba na druhou otázku odpovědět tak, že čl. 3 odst. 1 písm. e) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby označení tvořené tvarem výrobku bylo zapsáno jako ochranná známka, pokud má tento tvar tři základní znaky, z nichž jeden vyplývá ze samotné povahy výrobku a další dva jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku, avšak za podmínky, že alespoň jeden z důvodů pro zamítnutí stanovených v tomto ustanovení se uplatní na dotčený tvar v plném rozsahu.
            Ke třetí otázce
            52. Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 3 odst. 1 písm. e) bod ii) směrnice 2008/95, který umožňuje zamítnout zápis označení tvořených výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku, musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje jen na způsob, jakým dotčený výrobek funguje, nebo se použije rovněž na způsob jeho výroby.
            53. V tomto ohledu je třeba uvést, že znění uvedeného ustanovení uvádí výslovně tvar výrobku, který je nezbytný pro dosažení „technického výsledku“, a nezmiňuje postup výroby tohoto výrobku.
            54. Pokud se toto ustanovení vyloží doslovně, vztahuje se důvod pro zamítnutí, který je v něm uveden, jen na způsob, jakým výrobek funguje, jelikož technický výsledek je zakončením dané výroby dotčeného tvaru.
            55. Tento výklad je potvrzen cílem sledovaným čl. 3 odst. 1 písm. e) bodem ii) směrnice 2008/95, který – jak vyplývá z judikatury citované v bodě 37 tohoto rozsudku – spočívá v zabránění tomu, aby byl přiznán monopol na technická řešení, která mohou být uživatelem vyhledávána u výrobků konkurentů. Z hlediska spotřebitele jsou totiž rozhodující funkční vlastnosti výrobku a způsob jeho výroby není důležitý.
            56. Z judikatury ostatně vyplývá, že způsob výroby není rozhodující ani při posuzování základních funkčních vlastností tvaru výrobku. Zápis označení tvořeného výlučně tvarem přičitatelným technickému výsledku musí být totiž zamítnut i tehdy, lze-li dotčeného technického výsledku dosáhnout jinými tvary, tudíž jinými výrobními postupy (v tomto smyslu viz rozsudek Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, bod 83).
            57. Z výše uvedeného vyplývá, že je třeba na třetí otázku odpovědět tak, že čl. 3 odst. 1 písm. e) bod ii) směrnice 2008/95, který umožňuje zamítnout zápis označení tvořených výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku, musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na způsob, jakým dotčený výrobek funguje, a nepoužije se na způsob jeho výroby.
            K první otázce
            58. Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda přihlašovatel ochranné známky, která získala v důsledku užívání rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice 2008/95, musí prokázat, že na rozdíl od všech ostatních ochranných známek, které mohou také existovat, vnímají zúčastněné kruhy výrobek nebo službu označenou touto ochrannou známkou, jako výrobek nebo službu pocházející z určitého podniku, nebo zda stačí, že prokáže, že významná část zúčastněných kruhů pozná uvedenou ochrannou známku a spojí si ji s jeho výrobky.
            59. V tomto ohledu je třeba úvodem připomenout, že základní funkcí ochranné známky je zaručit spotřebiteli nebo konečnému uživateli totožnost původu výrobku nebo služby označené ochrannou známkou, a umožnit mu tak odlišit bez možnosti záměny tento výrobek nebo službu od výrobků nebo služeb majících jiný původ (rozsudek Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, bod 30).
            60. Ochranná známka je totiž prostřednictvím své rozlišovací způsobilosti schopna identifikovat výrobek nebo službu, na které se vztahuje, jako pocházející od určitého podniku, a tudíž je odlišit od výrobku či služby jiných podniků (v tomto smyslu viz rozsudky Windsurfing Chiemsee, C‑108/97 a C‑109/97, EU:C:1999:230, bod 46; Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, bod 35, jakož i Oberbank a další, C‑217/13 a C‑218/13, EU:C:2014:2012, bod 38).
            61. Tato rozlišovací způsobilost musí být posouzena nejen ve vztahu k výrobkům nebo službám, na které se tato ochranná známka vztahuje, ale také ve vztahu k předpokládanému vnímání zúčastněných kruhů, tj. běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřetného průměrného spotřebitele dotčené kategorie výrobků nebo služeb (v tomto smyslu viz rozsudky Koninklijke KPN Nederland, C‑363/99, EU:C:2004:86, bod 34 a citovaná judikatura; Nestlé, C‑353/03, EU:C:2005:432, bod 25, jakož i Oberbank a další, C‑217/13 a C‑218/13, EU:C:2014:2012, bod 39).
            62. Rozlišovací způsobilost, která je tedy jednou z obecných podmínek vyžadovaných k tomu, aby označení mohlo být zapsáno jako ochranná známka, může být inherentní, jak stanoví čl. 3 odst. 1 písm. b) směrnice 2008/95, nebo může být získána v důsledku užívání označení ve smyslu čl. 3 odst. 3 této směrnice.
            63. Pokud jde konkrétně o získání rozlišovací způsobilosti podle čl. 3 odst. 3 směrnice 2008/95, výraz „užívání ochranné známky jako ochranné známky“ musí být chápán tak, že se vztahuje pouze na užívání ochranné známky pro účely toho, aby výrobek nebo služba byly identifikovány zúčastněnými kruhy jako pocházející z určitého podniku (rozsudek Nestlé, C‑353/03, EU:C:2005:432, bod 29).
            64. Je pravda, že Soudní dvůr uznal, že taková identifikace, a tedy získání rozlišovací způsobilosti, může vyplývat jak z užívání prvku zapsané ochranné známky jako součásti této ochranné známky, tak z užívání odlišné ochranné známky ve spojení se zapsanou ochrannou známkou. Uvedl však, že v obou případech je třeba, aby v důsledku tohoto užívání zúčastněné kruhy skutečně vnímaly výrobek nebo službu označenou pouze ochrannou známkou, jejíž zápis je požadován, jako pocházející z určitého podniku )rozsudek Nestlé, C‑353/03, EU:C:2005:432, bod 30, jakož i v rámci nařízení č. 40/94, jehož čl. 7 odst. 3 v podstatě odpovídá čl. 3 odst. 3 směrnice 2008/95, rozsudek Colloseum Holding, C‑12/12, EU:C:2013:253, bod 27).
            65. Proto nezávisle na otázce, zda se užívání týká označení jako části zapsané ochranné známky nebo společně s touto ochrannou známkou, je základní podmínkou, aby v důsledku tohoto užívání mohlo označení, jehož zápis jako ochranné známky je požadován, označovat v zúčastněných kruzích výrobky, na něž se vztahuje, jako pocházející z určitého podniku (v tomto smyslu viz rozsudek Colloseum Holding, C‑12/12, EU:C:2013:253, bod 28).
            66. Z toho je třeba vyvodit – jak vyplývá z bodů 48 až 52 stanoviska generálního advokáta – že i když ochranná známka, jejíž zápis je požadován, mohla být užívána jako součást zapsané ochranné známky nebo společně s takovou ochrannou známkou, nic to nemění na tom, že přihlašovatel musí za účelem zápisu samotné ochranné známky prokázat, že na rozdíl od všech ostatních ochranných známek, které mohou také existovat, označuje sama tato ochranná známka původ výrobků jako výrobků pocházejících z určitého podniku.
            67. S ohledem na tyto úvahy je třeba na první otázku odpovědět tak, že za účelem zapsání ochranné známky, která získala rozlišovací způsobilost v důsledku užívání ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice 2008/95, ať již jako součásti jiné zapsané ochranné známky nebo společně s ní, musí přihlašovatel prokázat, že na rozdíl od všech ostatních ochranných známek, které mohou také existovat, vnímají zúčastněné kruhy výrobek nebo službu označenou samotnou ochrannou známkou jako výrobek nebo službu pocházející z určitého podniku.
            K nákladům řízení
            68. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

            Výrok
            Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:
            1) Článek 3 odst. 1 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby označení tvořené tvarem výrobku bylo zapsáno jako ochranná známka, pokud má tento tvar tři základní znaky, z nichž jeden vyplývá ze samotné povahy výrobku a další dva jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku, avšak za podmínky, že alespoň jeden z důvodů pro zamítnutí stanovených v tomto ustanovení se uplatní na dotčený tvar v plném rozsahu.
            2) Článek 3 odst. 1 písm. e) bod ii) směrnice 2008/95, který umožňuje zamítnout zápis označení tvořených výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku, musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na způsob, jakým dotčený výrobek funguje, a nepoužije se na způsob jeho výroby.
            3) Za účelem zapsání ochranné známky, která získala rozlišovací způsobilost v důsledku užívání ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice 2008/95, ať již jako součásti jiné zapsané ochranné známky nebo společně s ní, musí přihlašovatel prokázat, že na rozdíl od všech ostatních ochranných známek, které mohou také existovat, vnímají zúčastněné kruhy výrobek nebo službu označenou samotnou ochrannou známkou jako výrobek nebo službu pocházející z určitého podniku.


Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. února 1980. # Tito Mencarelli proti Komisi Evropských společenství. # Věc 43-79.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. března 2016.#Daimler AG v. Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.#Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék.#Řízení o předběžné otázce – Ochranné známky – Směrnice 2008/95/ES – Článek 5 odst. 1 – Inzeráty týkající se třetí osoby dostupné na internetu – Neoprávněné užívání ochranné známky – Inzeráty zveřejněné na internetu bez vědomí a souhlasu této třetí osoby nebo ponechané na internetu navzdory jejímu nesouhlasu – Žaloba majitele ochranné známky proti uvedené třetí osobě.#Věc C-179/15.

text:
         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (druhého senátu)
      3. března 2016 (
            *1
         )
      „Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Směrnice 2008/95/ES — Článek 5 odst. 1 — Inzeráty týkající se třetí osoby dostupné na internetu — Neoprávněné užívání ochranné známky — Inzeráty zveřejněné na internetu bez vědomí a souhlasu této třetí osoby nebo ponechané na internetu navzdory jejímu nesouhlasu — Žaloba majitele ochranné známky proti uvedené třetí osobě“
      Ve věci C‑179/15,
      jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podaná rozhodnutím Fővárosi Törvényszék (soud hlavního města Budapešti, Maďarsko) ze dne 3. dubna 2015, došlým Soudnímu dvoru dne 21. dubna 2015, v řízení

         Daimler AG

      proti

         Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.,

      SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
      ve složení M. Ilešič (zpravodaj), předseda senátu, C. Toader, A. Rosas, A. Prechal, a E. Jarašiūnas, soudci,
      generální advokát: M. Wathelet,
      vedoucí soudní kanceláře: A. Calot Escobar,
      s přihlédnutím k písemné části řízení,
      s ohledem na vyjádření předložená:

               —

               za maďarskou vládu Z. Fehérem, G. Szimou a G. Koósem, jako zmocněnci,

               —

               za polskou vládu B. Majczynou, jako zmocněncem,

               —

               za Evropskou komisi L. Havasem a J. Samnadda, jako zmocněnci,

         s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
      vydává tento

         Rozsudek

               1

               Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 5 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).

               2

               Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi společností Daimler AG (dále jen „Daimler“) a společností Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft. (dále jen „Együd Garage“) ve věci inzerátů označujících posledně uvedenou společnost za „autorizovanou servisní dílnu Mercedes-Benz“, které se objevují na internetu.

         Právní rámec

               3

               Směrnice 89/104 byla zrušena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25), jež vstoupila v platnost dne 28. listopadu 2008.

               4

               Článek 5 směrnice 2008/95, nadepsaný „Práva z ochranné známky“, jenž přejímá beze změny znění článku 5 směrnice 89/104, stanoví:
               „1.   Ze zapsané ochranné známky vyplývají pro jejího majitele výlučná práva. Majitel je oprávněn zakázat všem třetím osobám, které nemají jeho souhlas, aby v obchodním styku užívaly:

                        a)

                        označení totožné s ochrannou známkou pro výrobky nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro něž je známka zapsána;

                        b)

                        označení, u něhož z důvodu jeho totožnosti nebo podobnosti s ochrannou známkou a totožnosti či podobnosti výrobků nebo služeb označovaných ochrannou známkou a označením existuje nebezpečí záměny u veřejnosti, včetně nebezpečí asociace označení s ochrannou známkou.

                  2.   Každý členský stát může rovněž stanovit, že majitel je oprávněn zakázat všem třetím osobám, které nemají jeho souhlas, aby užívaly v obchodním styku označení totožné s ochrannou známkou nebo jí podobné pro výrobky nebo služby, které nejsou podobné těm, pro něž byla ochranná známka zapsána, jestliže tato ochranná známka získala v členském státě dobré jméno a užívání takového označení bez řádného důvodu by neoprávněně těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky nebo jim působilo újmu.
               3.   Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavcích 1 a 2, může být zakázáno zejména

                        a)

                        umísťovat označení na výrobky nebo jejich obaly;

                        b)

                        nabízet výrobky pod tímto označením, uvádět je na trh nebo skladovat za tímto účelem anebo nabízet či poskytovat pod tímto označením služby;

                        c)

                        dovážet či vyvážet pod tímto označením výrobky;

                        d)

                        užívat toto označení v obchodních listinách a v reklamě.

                  […]“

               5

               Směrnice 2008/95 se s účinností od 15. ledna 2019 zrušuje směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2436 ze dne 16. prosince 2015, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 336, s. 1), která vstoupila v platnost dne 12. ledna 2016.

         Spor v původním řízení a předběžná otázka

               6

               Společnost Daimler, výrobce motorových vozidel, je majitelkou níže uvedené mezinárodní obrazové ochranné známky Mercedes-Benz, která je chráněna i v Maďarsku a pokrývá mimo jiné součásti motorových vozidel.

               7

               Együd Garage je společností podle maďarského práva, která zajišťuje maloobchodní prodej motorových vozidel a náhradních dílů pro motorová vozidla, jakož i opravy a údržbu takových vozidel. Tato společnost se specializuje na prodej výrobků společnosti Daimler a na služby související s těmito výrobky.

               8

               Od roku 2007 byly společnost Mercedes Benz Hungaria Kft. (dále jen „Mercedes Benz Hungaria“), dceřiná společnost společnosti Daimler, která není stranou sporu v původním řízení, a společnost Együd Garage vázány smlouvou o poskytování poprodejního servisu, jejíž platnost skončila dne 31. března 2012.

               9

               Na základě této smlouvy měla společnost Együd Garage vedle práva užívat výše uvedenou ochrannou známku právo uvádět ve vlastních inzerátech údaj „felhatalmazott Mercedes-Benz szerviz“ („autorizovaná servisní dílna Mercedes-Benz“).

               10

               V době platnosti smlouvy o poskytování poprodejního servisu si společnost Együd Garage objednala u společnosti Magyar Telefonkönyvkiadó Társaság (dále jen „MTT“), která nabízí službu internetové reklamy na stránkách www.telefonkonyv.hu, zveřejnění, v letech 2011 až 2012, inzerátu označujícího tuto společnost za autorizovanou servisní dílnu Mercedes-Benz.

               11

               V návaznosti na ukončení uvedené smlouvy se společnost Együd Garage snažila ukončit veškeré užívání dotčené ochranné známky, z něhož by veřejnost mohla vyvodit závěr, že mezi ní a společností Daimler nadále trvá smluvní vztah.

               12

               Společnost Együd Garage konkrétně požádala společnost MTT o změnu inzerátu v tom smyslu, aby ji již neoznačoval za autorizovanou servisní dílnu Mercedes-Benz.

               13

               Společnost Együd Garage kromě toho požádala písemně provozovatele několika dalších internetových stránek o odstranění inzerátů, které byly zveřejněny bez jejího souhlasu, a zejména aniž si je uvedená společnost objednala, a označovaly ji za autorizovanou servisní dílnu Mercedes-Benz.

               14

               I přes uvedené kroky byly internetové inzeráty obsahující takový údaj nadále šířeny na internetu. Nadto zadání klíčových slov „együd“ a „garage“ do vyhledávače Google vedlo k seznamu výsledků, které odkazují na takové inzeráty, v nichž první řádek textu, který funguje jako odkaz, označuje společnost Együd Garage za „autorizovanou servisní dílnu Mercedes-Benz“.

               15

               Za těchto podmínek podala společnost Daimler k předkládajícímu soudu žalobu, kterou se domáhá určení toho, že společnost Együd Garage prostřednictvím uvedených inzerátů porušuje práva vyplývající z ochranné známky Mercedes-Benz, a dále toho, aby uvedené společnosti bylo nařízeno dotčené inzeráty odstranit, zdržet se jakéhokoliv nového porušení a uvést informace na pravou míru v celostátních a regionálních denících.

               16

               Együd Garage na svou obranu zdůrazňuje, že s výjimkou inzerátu zveřejněného na stránce www.telefonkonyv.hu nezadala na internetu žádný jiný inzerát a že dotčené inzeráty se objevovaly a nadále se objevují nezávisle na její vůli, aniž může jakkoliv ovlivnit jejich obsah, výskyt nebo odstranění.

               17

               V tomto kontextu se společnost Együd Garage obrátila na nezávislého znalce, aby prokázala, že se stala obětí velmi rozšířené obchodní praxe, která spočívá v podstatě v tom, že někteří poskytovatelé internetové reklamy přebírají bez vědomí a souhlasu inzerenta inzeráty zveřejněné na jiných inzerčních internetových portálech s cílem vytvořit vlastní informační databázi dostupnou buď bezplatně, nebo za úplatu.

               18

               Za těchto podmínek se Fővárosi Törvényszék (soud hlavního města Budapešti) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
               „Má být čl. 5 odst. 1 písm. b) [směrnice 89/104] vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky může zakázat třetí osobě uvedené v internetovém inzerátu, aby pro služby poskytované touto třetí osobou, totožné se zbožím nebo službami, pro něž je známka zapsána, užívala označení, u něhož existuje nebezpečí záměny s ochrannou známkou, která je v tomto inzerátu uvedena tak, že může vyvolat u veřejnosti mylný dojem, že mezi podnikem této třetí osoby a majitelem ochranné známky existuje formální obchodní vztah, třebaže inzerát nebyl na internet umístěn osobou, která je v něm uvedena, ani jejím jménem, nebo když je tento inzerát dostupný na internetu, přestože osoba, jež je v něm uvedena, učinila vše, co od ní lze očekávat k jeho odstranění z internetu, aniž toho dosáhla?“

         K předběžné otázce

               19

               V první řadě je třeba uvést, že spor v původním řízení vychází ze skutečnosti, že i po ukončení smlouvy o poskytování poprodejního servisu, uzavřené mezi společnostmi Mercedes Benz Hungaria a Együd Garage, která mimo jiné posledně uvedené umožňovala užívat v její vlastní reklamě ochrannou známku Mercedes-Benz, jakož i údaj „autorizovaná servisní dílna Mercedes-Benz“, byly nadále na internetu šířeny inzeráty obsahující v souvislosti se jménem a adresou společnosti Együd Garage tento údaj. Vzhledem k tomu, že platnost této smlouvy skončila ke dni 31. března 2012, tedy po zrušení směrnice 89/104 směrnicí 2008/95, je třeba konstatovat, že tento spor se řídí posledně uvedenou směrnicí a předběžnou otázku je tedy třeba chápat tak, že se týká jejího výkladu.

               20

               Kromě toho, i když tato otázka odkazuje na čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 89/104, jehož znění převzala směrnice 2008/95, a který se týká případu, kdy předmětná označení nebo výrobky či služby, pro které jsou tato označení užívána, jsou pouze podobné, zdá se na první pohled, jak uvádí Evropská komise, že věc v původním řízení spadá spíše pod případ uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. a) těchto směrnic, a sice případ „dvojí totožnosti“, kdy třetí osoba užívá označení totožné s ochrannou známkou pro výrobky nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro něž je zapsána ochranná známka.

               21

               Inzeráty obsahující údaj „autorizovaná servisní dílna Mercedes-Benz“ totiž podle všeho užívají označení, které je v podstatě totožné s obrazovou ochrannou známkou Mercedes-Benz.

               22

               Dále formulace předběžné otázky naznačuje, že předkládající soud vychází z předpokladu, že výrobky a služby nabízené společností Együd Garage jsou totožné s těmi, pro něž je tato ochranná známka zapsána. Z judikatury Soudního dvora v tomto ohledu vyplývá, že užívání značky auta v inzerátech za účelem informování veřejnosti, že třetí osoba poskytuje služby oprav a údržby autentických vozidel této značky je třeba posuzovat v zásadě z hlediska uvedeného čl. 5 odst. 1 písm. a), a to i když uvedená ochranná známka nebyla pro tuto službu zapsána (v tomto smyslu viz rozsudek BMW, C‑63/97, EU:C:1999:82, body 33, 34 a 37 až 39).

               23

               Nicméně vzhledem k tomu, že z žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce vyplývá, že předkládající soud usiluje o vyjasnění pojmu „užívat“ uvedeného v témže čl. 5 odst. 1 směrnic 89/104 a 2008/95, který se vztahuje bez rozdílu k případům uvedeným v písm. a ) i b) tohoto odstavce 1, není k poskytnutí užitečné odpovědi nezbytné určovat s konečnou platností, o který z obou případů se v projednávané věci jedná.

               24

               Je tedy třeba mít za to, že podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že se třetí osoba, která je uvedena v inzerátu zveřejněném na internetové stránce, jenž obsahuje označení podobné nebo totožné s ochrannou známkou, takže vzbuzuje dojem, že mezi touto osobou a majitelem ochranné známky existuje obchodní vztah, dopouští užívání tohoto označení, které může tento majitel na základě tohoto ustanovení zakázat, třebaže tento inzerát nebyl zadán touto třetí osobou ani jejím jménem, nebo když tato osoba učinila vše, co od ní lze očekávat, k odstranění inzerátu z internetu, aniž toho dosáhla.

               25

               Maďarská a polská vláda, jakož i Komise mají za to, že na tuto otázku je třeba odpovědět záporně.

               26

               Na základě čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 2008/95 je majitel ochranné známky oprávněn zakázat, aby třetí osoba bez jeho souhlasu užívala označení totožné s uvedenou ochrannou známkou, pokud k tomuto užívání dochází v obchodním styku, jedná se o užívání pro výrobky nebo služby totožné s těmi, pro něž je známka zapsána, a toto užívání zasahuje nebo je schopno zasáhnout do funkcí ochranné známky, mezi které patří nejen základní funkce ochranné známky, jíž je zaručit spotřebitelům původ předmětného výrobku nebo služby (dále jen „funkce označení původu“), ale i její další funkce, jako je zejména funkce spočívající v zaručení kvality tohoto výrobku či této služby nebo funkce sdělovací, investiční či reklamní (v tomto smyslu viz rozsudky L’Oréal a další, C‑487/07, EU:C:2009:378, bod 58; Google France a Google, C‑236/08 až C‑238/08, EU:C:2010:159, body 49, 77 a 79, jakož i Interflora a Interflora British Unit, C‑323/09, EU:C:2011:604, bod 38).

               27

               Naopak, pokud jsou předmětná označení nebo výrobky či služby, pro něž jsou tato označení užívána, pouze podobné, může majitel ochranné známky na základě čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2008/95 takové užívání označení zakázat pouze tehdy, jestliže z důvodu existence nebezpečí záměny u veřejnosti zasahuje nebo je schopné zasáhnout do funkce označení původu (viz zejména rozsudek Frisdranken Industrie Winters, C‑119/10, EU:C:2011:837, bod 25, a citovaná judikatura).

               28

               Je třeba připomenout, že Soudní dvůr již měl příležitost konstatovat, že užívání ochranné známky třetí osobou bez souhlasu majitele za účelem informování veřejnosti, že tato třetí osoba provádí opravy a údržbu výrobků nesoucích tuto ochrannou známku nebo že se tato osoba specializuje na tyto výrobky nebo je na ně odborník, představuje za určitých okolností užívání ochranné známky ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 2008/95, které může majitel ochranné známky zakázat, ledaže se uplatní článek 6 této směrnice, týkající se omezení účinků ochranné známky, nebo článek 7 uvedené směrnice, týkající se vyčerpání práv z ochranné známky (viz rozsudek BMW, C‑63/97, EU:C:1999:82, body 42 a 45).

               29

               V případě inzerátů dotčený v původním řízení, které označují společnost Együd Garage za „autorizovanou servisní dílnu Mercedes-Benz“, je třeba konstatovat, že tato společnost tím, že zadala u společnosti MTT inzerát s tímto obsahem za účelem jeho zveřejnění na internetové stránce www.telefonkonyv.hu po dobu let 2011 a 2012, užila ochrannou známku ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/95.

               30

               Inzerent totiž zadáním takového reklamního inzerátu v kontextu své hospodářské činnosti „užívá“ ochrannou známku „v obchodním styku“ a „pro výrobky a služby“, které nabízí svým zákazníkům, přičemž o takovém užívání pro reklamní účely ostatně hovoří výslovně čl. 5 odst. 3 písm. d) směrnice 2008/95. Takové užívání, pokud k němu dochází bez souhlasu majitele ochranné známky, může zasahovat do funkce označení původu ochranné známky, jelikož inzerát navozuje dojem existence hospodářského propojení mezi tímto inzerentem a majitelem (v tomto smyslu viz rozsudek Interflora a Interflora British Unit, C‑323/09, EU:C:2011:604, bod 45, a citovaná judikatura).

               31

               Nicméně vzhledem k tomu, že smlouva o poskytování poprodejního servisu uzavřená mezi společnostmi Mercedes Benz Hungaria a Együd Garage takovéto užívání výslovně umožňovala, je třeba mít za to, že k němu docházelo se souhlasem majitele ochranné známky, a na základě čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/95 tedy tento majitel nebyl po dobu platnosti této smlouvy oprávněn zakázat zveřejňování předmětného inzerátu na internetové stránce www.telefonkonyv.hu.

               32

               Je však nesporné, že i po ukončení této smlouvy se inzeráty označující společnost Együd Garage za „autorizovanou servisní dílnu Mercedes-Benz“ nadále objevovaly jak na internetové stránce www.telefonkonyv.hu, tak na jiných internetových stránkách obsahujících odkazy na podniky, a že právě tyto inzeráty jsou předmětem sporu v původním řízení.

               33

               Co se týče výskytu tohoto inzerátu na internetové stránce www.telefonkonyv.hu po ukončení uvedené smlouvy, předkládající soud konstatoval, že Együd Garage požádala společnost MTT o změnu původně zadaného inzerátu v tom smyslu, aby již nebyla označována za „autorizovanou servisní dílnu Mercedes-Benz“, ale že navzdory této žádosti se inzerát s tímto údajem i nadále po určitou dobu na uvedené internetové stránce objevoval.

               34

               I když zveřejnění reklamního inzerátu, uvádějícího ochrannou známku jiné osoby, na internetové stránce s odkazy, je přičitatelné inzerentovi, který tento inzerát zadal a na jehož pokyn provozovatel této stránky, jakožto poskytovatel služby, jednal (obdobně viz rozsudky Google France a Google, C‑236/08 až C‑238/08, EU:C:2010:159, body 51 a 52, jakož i Frisdranken Industrie Winters,C‑119/10, EU:C:2011:837, bod 36), nelze tomuto inzerentovi přičítat jednání či nečinnost takového poskytovatele, který úmyslně nebo z nedbalosti nerespektuje výslovné pokyny ze strany uvedeného inzerenta, jejichž účelem je právě zabránit tomuto užívání ochranné známky. Pokud tedy uvedený poskytovatel nevyhoví žádosti inzerenta o odstranění dotčeného inzerátu nebo v něm uvedené zmínky o ochranné známce, nelze výskyt této zmínky na internetové stránce s odkazy nadále považovat za užívání ochranné známky ze strany inzerenta.

               35

               Pokud jde o výskyt předmětného inzerátu na jiných internetových stránkách s odkazy na podniky, poukazuje předkládající soud na to, že tuto skutečnost vysvětluje praxe některých provozovatelů takových stránek, která spočívá v přebírání inzerátů zveřejněných na jiných internetových stránkách – bez vědomí a souhlasu inzerenta – k podpoře využívání jejich internetových stránek s cílem vyvolat u potenciálních platících uživatelů dojem, že tito mají co do činění s populární internetovou stránkou, která má solidní základ.

               36

               V tomto ohledu je nutné konstatovat, že inzerentovi nelze přičítat nezávislé jednání jiných hospodářských subjektů, jako je jednání těchto provozovatelů internetových stránek s odkazy, se kterými nemá inzerent žádný přímý či nepřímý vztah a kteří jednají nikoliv na objednávku a na účet tohoto zadavatele, nýbrž z vlastní iniciativy a vlastním jménem.

               37

               Z bodů 34 a 36 tohoto rozsudku plyne, že v obou případech, které jsou v něm uvedeny, není majitel ochranné známky na základě čl. 5 odst. 1 písm. a) nebo b) směrnice 2008/95 oprávněn podat žalobu proti inzerentovi za účelem zakázat mu zveřejňovat na internetu inzerát obsahující zmínku o jeho ochranné známce.

               38

               Tento závěr podporuje znění, systematika i účel článku 5 směrnice 2008/95.

               39

               Pokud jde v prvé řadě o znění tohoto čl. 5 odst. 1, je třeba jako příklad uvést, že výrazy „zu benutzen“, „using“, „faire usage“, „usare“, „het gebruik“, „használ“, použité v německé, anglické, francouzské, italské, nizozemské a maďarské verzi tohoto ustanovení, v obvyklém smyslu znamenají aktivní jednání a kontrolu, přímou či nepřímou, nad jednáním představujícím užívání. Tak tomu přitom není, je-li tento akt vykonán nezávislým subjektem bez souhlasu inzerenta, nebo dokonce proti jeho výslovné vůli.

               40

               Co se týče dále systematiky článku 5 směrnice 2008/95, je nutné konstatovat, že tento čl. 5 odst. 3, jenž obsahuje demonstrativní výčet typů jednání, které může majitel ochranné známky zakázat (viz rozsudek Google France a Google, C‑236/08 až C‑238/08, EU:C:2010:159, bod 65 a citovaná judikatura), zmiňuje výlučně aktivní jednání třetí strany, jako je „umísťovat“ označení na výrobky nebo jejich obaly nebo „užívat“ jej v obchodních listinách a v reklamě, „nabízet“ výrobky, „uvádět je na trh“, „skladovat“ je za tím účelem, „dovážet“ je nebo „vyvážet“ nebo „nabízet“ či „poskytovat“ pod tímto označením služby.

               41

               Konečně, pokud jde o účel čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/95, z tohoto ustanovení jasně vyplývá, že jeho cílem je poskytnout majiteli právní nástroj umožňující mu zakázat, a tak ukončit, jakékoliv užívání jeho ochranné známky třetí osobou bez jeho souhlasu. Avšak pouze třetí osoba, která má kontrolu, přímou či nepřímou, nad aktem představujícím užívání, je skutečně schopna toto užívání ukončit a vyhovět tak uvedenému zákazu.

               42

               Za těchto podmínek je třeba konstatovat, že výklad čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/95 umožňující za takové situace, o jakou se jedná v původním řízení, majiteli ochranné známky zakázat inzerentovi sporné užívání pouze z toho důvodu, že toto užívání by mohlo inzerentovi případně přinést hospodářské zvýhodnění, by odporoval účelu tohoto ustanovení, jakož i zásadě impossibilium nulla obligatio est.

               43

               Tímto závěrem není dotčena možnost majitele požadovat případně od inzerenta vydání takového hospodářského zvýhodnění na základě vnitrostátního práva, ani jeho možnost podat žalobu proti provozovatelům předmětných internetových stránek s odkazy.

               44

               Vzhledem k výše uvedeným úvahám je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že třetí osoba, která je uvedena v inzerátu zveřejněném na internetové stránce, jenž obsahuje označení podobné nebo totožné s ochrannou známkou způsobem, který vzbuzuje dojem, že mezi touto osobou a majitelem ochranné známky existuje obchodní vztah, se nedopouští užívání tohoto označení, které by majitel mohl na základě tohoto ustanovení zakázat, pokud předmětný inzerát nebyl zadán touto třetí osobou ani jejím jménem, nebo v případě, že tento inzerát byl zadán touto třetí osobou nebo jejím jménem se souhlasem majitele ochranné známky, pokud tato třetí osoba výslovně požádala provozovatele této internetové stránky, u něhož inzerát zadala, o jeho odstranění nebo odstranění v něm uvedené zmínky o ochranné známce.

         K nákladům řízení

               45

               Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

               Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:

                     Článek 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že třetí osoba, která je uvedena v inzerátu zveřejněném na internetové stránce, jenž obsahuje označení podobné nebo totožné s ochrannou známkou způsobem, který vzbuzuje dojem, že mezi touto osobou a majitelem ochranné známky existuje obchodní vztah, se nedopouští užívání tohoto označení, které by majitel mohl na základě tohoto ustanovení zakázat, pokud předmětný inzerát nebyl zadán touto třetí osobou ani jejím jménem, nebo v případě, že tento inzerát byl zadán touto třetí osobou nebo jejím jménem se souhlasem majitele ochranné známky, pokud tato třetí osoba výslovně požádala provozovatele této internetové stránky, u něhož inzerát zadala, o jeho odstranění nebo odstranění v něm uvedené zmínky o ochranné známce.

                     Podpisy.

            (
            *1
         ) – Jednací jazyk: maďarština.


Rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2012.#Ecka Granulate GmbH & Co. KG a non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG v. Evropská komise.#Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království – Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES – Stanovení cen a rozdělení trhu – Pokuty – Zásada legality trestných činů a trestů – Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 – Polehčující okolnosti – Spolupráce během správního řízení – Proporcionalita – Platební schopnost.#Věc T‑400/09.