title: Věc T-827/16: Žaloba podaná dne 24. listopadu 2016 – QB v. ECB

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/53

         Žaloba podaná dne 24. listopadu 2016 – QB v. ECB
   (Věc T-827/16)
   (2017/C 022/72)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: QB (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná;

         v důsledku toho

               —

               zrušil hodnotící posudek za rok 2015 a rozhodnutí ze dne 15. prosince 2015, oznámené dne 7. ledna 2016, kterým bylo žalobkyni zamítnuta možnost platového postupu;

               —

               v případě potřeby, zrušil rozhodnutí ze dne 2. května 2016, kterým bylo zamítnuto správní odvolání, a ze dne 15. září 2016, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobkyní;

               —

               uložil žalované povinnost nahradit nemajetkovou újmu vyhodnocenou ex aequo et bono na 15 000 euro;

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení pokynů k hodnocení a postupu při hodnocení, porušení práva na obhajobu a porušení povinnosti jednat s náležitou péčí, kterých se dopustila žalovaná tím, že přijala hodnotící zprávu za rok 2015 (dále jen „sporná hodnotící zpráva“). Žalobkyně uvádí následující žalobní důvody

                           —

                           neexistence dialogu a porušení práva na obhajobu;

                           —

                           sporná hodnotící zpráva nepojmenovává prostředky pro zlepšení a nestanoví cíle ve smyslu, v jakém to požadují pokyny pro hodnocení, což představuje porušení povinnosti náležité péče;

                           —

                           neexistence zásahu ze strany třetí zodpovědné osoby.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení pravidel objektivity a nestrannosti a článku 41 Listiny základných práv Evropské unie („Listina“), kterým je dotčena sporná hodnotící zpráva.

                           —

                           Žalobkyně totiž uvádí, že konkrétní okolnosti v projednávaném případě dokazují, že hodnotitelé a zejména druzí hodnotitelé, nebyli schopni naplnit svoji úlohu objektivně a nestranně.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení. Žalobkyně totiž předložila důkazy, které zpochybňují skutkové posouzení ve sporné hodnotící zprávě.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že rozhodnutí ze dne 15. prosince 2015, kterým byl žalobkyni zamítnut platový postup, se opírá o hodnotící zprávu, která je protiprávní.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení pokynů pro rok 2015 a postupu při hodnocení a z porušení článku 41 Listiny, protože rozhodnutí ze dne 15. prosince 2015 není odůvodněno a žalobkyně předtím nebyla vyslechnuta.


title: Věc T-210/04: Žaloba podaná dne 1. června 2004 Andreasem Mausolfem proti Europolu

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/24

         Žaloba podaná dne 1. června 2004 Andreasem Mausolfem proti Europolu
   (Věc T-210/04)
   (2004/C 201/48)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. června 2004 žaloba podaná proti Europolu Andreasem Mausolfem, zastoupeným M.F. Baltussenem a P. de Casparisem, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Europolu ze dne 1. března 2004 o zamítnutí stížnosti žalobce proti rozhodnutí ze dne 2. ledna 2003 a současně zrušil napadené rozhodnutí ze dne 2. ledna 2003;

               —

               uložil Europolu, aby žalobci s účinností od 1. července 2002 přiznal dodatečný platový stupeň;

               —

               uložil Europolu zaplatit žalobci odpovídající částku do 48 hodin po vydání rozsudku v projednávané věci, včetně dlužných zákonných úroků podle nizozemského práva;

               —

               uložil Europolu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobce na podporu své žaloby namítá porušení článku 29 služebního řádu Europolu, jakož i překročení pravomoci volného uvážení a porušení zásady ochrany legitimního očekávání.


title: Věc T-425/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2017 – Hoffmann v. EUIPO (Genius) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Genius — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2017 – Hoffmann v. EUIPO (Genius)
   (Věc T-425/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Genius - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 144/54)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Karl Hoffmann (Bad Schwalbach, Německo) (zástupce: C. Jonas, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. května 2016 (věc R 1631/2015-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení Genius jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Karlu Hoffmannovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. září 2004 ve věci C-404/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division): Nichols plc proti Registrar of Trade Marks (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Čl. 3 odst. 1 písm. b) — Ochranná známka tvořená rozšířeným příjmením — Rozlišovací způsobilost — Vliv čl. 6 odst. 1 písm. a) na posouzení)

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 16. září 2004
   ve věci C-404/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division): Nichols plc proti Registrar of Trade Marks (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Čl. 3 odst. 1 písm. b) - Ochranná známka tvořená rozšířeným příjmením - Rozlišovací způsobilost - Vliv čl. 6 odst. 1 písm. a) na posouzení)
   (2004/C 273/11)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci 404/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Spojené království) ze dne 3. září 2002, zapsaným do rejstříku Soudního dvora 12. listopadu 2002, v řízení Nichols plc proti Registrar of Trade Marks, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), J.-P. Puissochet, R. Schintgen a N. Colneric, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 16. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Posouzení existence či neexistence rozlišovací způsobilosti ochranné známky tvořené příjmením, a to dokonce i rozšířeným, v rámci čl. 3 odst. 1 písm. b) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být provedeno v konkrétním případě, podle kritérií použitelných na jakékoliv označení uvedené v článku 2 zmíněné směrnice ve vztahu jednak k výrobkům a službám, pro něž je zápis žádán, a jednak ke vnímání zúčastněného okruhu osob. Okolnost, že účinky zápisu ochranné známky jsou omezeny na základě čl. 6 odst. 1 písm. a) téže směrnice, nemá vliv na toto posouzení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2003.


title: Věc F-17/05 REV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. června 2011 — de Brito Sequeira Carvalho v. Komise ( „Veřejná služba — Návrh na obnovu řízení — Nová skutečnost — Neexistence — Nepřípustnost návrhu“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. června 2011 — de Brito Sequeira Carvalho v. Komise
   (Věc F-17/05 REV)
   (Veřejná služba - Návrh na obnovu řízení - Nová skutečnost - Neexistence - Nepřípustnost návrhu)
   2011/C 252/98
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José António de Brito Sequeira Carvalho (Brusel, Belgie) (zástupci: N. Kanyonga Mulumba a M. Boury, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: D. Martin, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na obnovu řízení podaný žalobcem proti rozsudku vydanému dne 13. prosince 2006 třetím senátem Soudu pro veřejnou službu ve věci F-17/05

      Výrok rozsudku

               1)

               Návrh na obnovu řízení se odmítá jako nepřípustný.

               2)

               J. A. de Brito Sequeirovi Carvalhovi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.


title: Spojené věci T-415/05, T-416/05 a T/423/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Řecko a další v. Komise ( „Státní podpory — Letecké odvětví — Podpory spojené s restrukturalizací a privatizací řecké národní letecké společnosti — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem a ukládající jejich navrácení — Hospodářská návaznost mezi dvěma společnostmi — Určení skutečného příjemce podpory za účelem jejího navrácení — Kritérium soukromého operátora — Slučitelnost podpory se společným trhem — Povinnost odůvodnění“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Řecko a další v. Komise
   (Spojené věci T-415/05, T-416/05 a T/423/05) (1)

   (Státní podpory - Letecké odvětví - Podpory spojené s restrukturalizací a privatizací řecké národní letecké společnosti - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem a ukládající jejich navrácení - Hospodářská návaznost mezi dvěma společnostmi - Určení skutečného příjemce podpory za účelem jejího navrácení - Kritérium soukromého operátora - Slučitelnost podpory se společným trhem - Povinnost odůvodnění)
   2010/C 301/31
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: A. Samoni-Rantou a P. Mylonopoulos, zmocněnci) (věc T-415/05); Olympiakes Aerogrammes AE (Kallithéa, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát) (věc T-416/05), a Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE (Athény, Řecko) (zástupci: P. Anestis, S. Mavroghenis, advokáti, S. Jordan, T. Soames, solicitors, a D. Geradin, advokát) (věc T-423/05)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a T. Scharf, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Aeroporia Aigaiou Aeroporiki AE (Athény) (zástupci: N. Keramidas a ve věci T-416/05 rovněž N. Korogiannakis, I. Dryllerakis a E. Dryllerakis, advokáti) (věci T-416/05 a T-423/05)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 2706 v konečném znění, ze dne 14. září 2005, ohledně státních podpor poskytnutých Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE [K 11/2004 (ex NN 4/2003) — Olympiaki Aeroporia — Restrukturalizace a privatizace].

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 odst. 1 rozhodnutí Komise K(2005) 2706 v konečném znění, ze dne 14. září 2005, ohledně státních podpor poskytnutých Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE [K 11/2004 (ex NN 4/2003) — Olympiaki Aeroporia — Restrukturalizace a privatizace] se zrušuje.

               2)

               Článek 1 odst. 2 rozhodnutí K(2005) 2706 v konečném znění se částečně zrušuje v části týkající se částky odpovídající hodnotě souhrnu nehmotných aktiv vedených v účetní rozvaze přeměny Olympiaki Aeroporia Ypiresies z titulu nadhodnoty, hodnotě letadel převedených na Olympiakes Aerogrammes AE a očekávaným příjmům z prodeje dvou letadel dosud vedených v účetní rozvaze Olympiaki Aeroporia Ypiresies.

               3)

               Článek 2 rozhodnutí K(2005) 2706 v konečném znění se zrušuje v části týkající se opatření uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2 v rozsahu, v němž se tato ustanovení zrušují.

               4)

               Žaloby se ve zbývajících částech zamítají.

               5)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady, včetně nákladů vynaložených v rámci řízení o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc T-106/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Alcon v. OHIM – *Acri.Tec (BioVisc) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BioVisc — Starší mezinárodní slovní ochranné známky PROVISC a DUOVISC — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Alcon v. OHIM – *Acri.Tec (BioVisc)
   (Věc T-106/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BioVisc - Starší mezinárodní slovní ochranné známky PROVISC a DUOVISC - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 272/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alcon Inc. (Hünenberg, Švýcarsko) (zástupci: M. Graf a R. Schulz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: dříve S. Laitinen, poté A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: *Acri.Tec AG Gesellschaft für ophthalmologische Produkte (Hennigsdorf, Německo) (zastupce: M. von Welser, advokát)
   Předmět
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. února 2007 (věc R 660/2006-2) v námitkovém řízení mezi Alcon Inc. a *Arci.Tec AG Gesellschaft für ophthalmologische Produkte
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Alcon Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc T-466/16: Žaloba podaná dne 23. srpna 2016 – NRW. Bank v. SRB

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/25

         Žaloba podaná dne 23. srpna 2016 – NRW. Bank v. SRB
   (Věc T-466/16)
   (2016/C 371/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NRW. Bank (Düsseldorf, Německo) (zástupci: A. Behrens, J. Kraayvanger a J. Seitz, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalovaného o ročním příspěvku žalobkyně do fondu pro řešení krizí za příspěvkový rok od 1. ledna do 31. prosince 2016;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 103 odst. 2 a 7 směrnice 2014/59/EU (1) a čl. 70 odst. 2 nařízení (EU) č. 806/2014 (2).

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí žalovaného o jejím ročním příspěvku je protiprávní, protože toto rozhodnutí zohledňuje ve prospěch snížení příspěvku jen tu obchodní činnost žalobkyně, která se týká (poskytování) podpory, nezohledňuje však tu obchodní činnost žalobkyně, která výkonu této činnosti napomáhá. Roční příspěvek žalobkyně do fondu pro řešení krizí za příspěvkový rok od 1. ledna do 31. prosince 2016 byl proto stanoven jako příliš vysoký.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení prováděcích nařízení ke směrnici 2014/59/EU a k nařízení (EU) 806/2014, která musí být vykládána v souladu s těmito právními akty v tom smyslu, že privilegují i obchodní činnost napomáhající výkonu činnosti týkající se (poskytování) podpory.

               3.

               Třetí, podpůrně uplatňovaný žalobní důvod vycházející z protiprávnosti prováděcích nařízení ke směrnici 2014/59/EU a k nařízení (EU) č. 806/2014.

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že pokud by nebylo možné tato prováděcí nařízení vykládat v souladu se směrnicí 2014/59/EU a nařízením (EU) č. 806/2014, jsou tato prováděcí nařízení v této části protiprávní. Protiprávní je v důsledku toho i rozhodnutí žalovaného, které se o tato prováděcí nařízení opírá.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014 , kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 Text s významem pro EHP (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014 , kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).


title: Věc C-8/07: Žaloba podaná dne 15. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/6

         Žaloba podaná dne 15. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-8/07)
   (2007/C 69/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: W. Wils, zmocněnec)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES (1) ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla, a v každém případě tím, že Komisi o takových předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj z této směrnice vyplývají.

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta, v níž měla být směrnice ve vnitrostátním právu provedena, uplynula dne 31. prosince 2005.

      (1)  Úř. věst. L 272, s. 32 (Zvl. vyd. 17/01, s. 240).


title: Věc C-72/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgerichts Berlin-Brandenburg (Německo) dne 9. února 2017 – Isabelle Walkner v. APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgerichts Berlin-Brandenburg (Německo) dne 9. února 2017 – Isabelle Walkner v. APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG
   (Věc C-72/17)
   (2017/C 144/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgerichts Berlin-Brandenburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Isabelle Walkner

      Žalovaná: APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

      Předběžné otázky

               1)

               Je ovládajícím podnikem ve smyslu čl. 2 odst. 4 prvního pododstavce směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (1) pouze podnik, jehož vliv je zajištěn prostřednictvím podílů a hlasovacích práv nebo postačí rovněž vliv na základě smlouvy nebo prakticky zajištěný vliv (např. prostřednictvím rozhodovací pravomoci fyzických osob?)

               2)

               Pokud je třeba na první otázku odpovědět tak, že vliv zajištěný prostřednictvím podílů a hlasovacích práv není nezbytný:
               Jedná se o „rozhodnutí o hromadném propouštění“ ve smyslu čl. 2 odst. 4 prvního pododstavce směrnice 98/59/ES rovněž tehdy, pokud ovládající podnik dá zaměstnavateli takové pokyny, které vyžadují hromadné propouštění z hospodářských důvodů?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
               Vyžaduje čl. 2 odst. 4 druhý pododstavec ve spojení s odst. 3 písm. a) a písm. b) bod i) směrnice 98/59/ES, aby zástupcům zaměstnanců musely být poskytnuty informace i o tom, které provozně-hospodářské nebo jiné důvody vedly ovládající podnik k jeho rozhodnutí, na jehož základě uvažuje zaměstnavatel o hromadném propouštění?

               4)

               Je v souladu s čl. 2 odst. 4 ve spojení s odst. 3 písm. b) bodem i), jakož i odst. 1 směrnice 98/59/ES, aby zaměstnancům, kteří uplatňují soudně neúčinnost jejich výpovědi doručené v rámci hromadného propouštění s odkazem na skutečnost, že zaměstnavatel, který jim dal výpověď, neprovedl řádně projednání se zástupci zaměstnanců, byla uložena povinnost předložit důkazy a nést důkazní břemeno, která jde nad rámec důkazu o vztahu ovládání?

               5)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku:
               Které další povinnosti týkající se předložení důkazů a prokázání tvrzených skutečností lze v takovém případě uložit zaměstnancům podle uvedených ustanovení?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 16.


title: Věc C-352/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial Navarra (Španělsko) dne 27. června 2016 – Instituto de Religiosas Oblatas del Santísimo Redentor v. Joaquín Taberna Carvajal

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial Navarra (Španělsko) dne 27. června 2016 – Instituto de Religiosas Oblatas del Santísimo Redentor v. Joaquín Taberna Carvajal
   (Věc C-352/16)
   (2016/C 326/27)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial Navarra – Sección Tercera

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Instituto de Religiosas Oblatas del Santísimo Redentor

      Žalovaný: Joaquín Taberna Carvajal

      Předběžná otázka

   Je královské nařízení 1373/2003 v souladu s čl. 4 odst. 3 [SEU] a článkem 101 SFEU vzhledem k tomu, že ačkoliv se jedná o právní normu vyhlášenou státem, nemůže soud přezkoumat, zda je výše odměny vzhledem k okolnostem věci nepřiměřená, přičemž toto omezení soudního přezkumu může bez ohledu na význam a kvalitu služeb vést k omezení volné soutěže?


title: Věc C-56/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Roma (Itálie) dne 9. února 2009 – Emiliano Zanotti v. Agenzia delle Entrate

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Roma (Itálie) dne 9. února 2009 – Emiliano Zanotti v. Agenzia delle Entrate
   (Věc C-56/09)
   2009/C 90/22
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Emiliano Zanotti

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate

      Předběžné otázky

   Brání obecné zásady Smlouvy a práva Společenství, týkající se účinné a úplné soudní ochrany, jakož i jednotného zacházení a volného pohybu, uplatňování čl. 15 písm. e) nařízení prezidenta republiky č. 917 ze dne 22. prosince 1986 (konsolidované znění předpisů o dani z příjmů) a bodu 1.5.1. oběžníku ministerstva financí č. 96 ze dne 12. května 2000, a je z toho vyplývající omezení uznávání nákladů podle uvedené právní úpravy v rozporu s právními předpisy Společenství?


title: Věc C-185/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Torre Annunziata (Itálie) dne 23. dubna 2012 — Lorenzo Ciampaglia v. Sangita Masawan

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Torre Annunziata (Itálie) dne 23. dubna 2012 — Lorenzo Ciampaglia v. Sangita Masawan
   (Věc C-185/12)
   2012/C 235/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Torre Annunziata

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lorenzo Ciampaglia

      Žalovaný: Sangita Masawan
   Usnesením ze dne 3. května 2012 Soudní dvůr prohlásil žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za zjevně nepřípustnou a vyškrtl věc z rejstříku.


title: Věc T-431/12: Žaloba podaná dne 28. září 2012 — Distillerie Bonollo a další v. Rada

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/37

         Žaloba podaná dne 28. září 2012 — Distillerie Bonollo a další v. Rada
   (Věc T-431/12)
   2012/C 366/76
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Itálie); Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (Borgoricco, Itálie); Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerion, Itálie); Caviro Distillerie Srl (Faenza, Itálie); a Comercial Química Sarasa, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. MacLean, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit článek 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 626/2012 ze dne 26. června 2012 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (1) („napadené nařízení“), jelikož sazby antidumpingového cla uplatněné na společnosti Ninghai Organic Chemical Factor a Changmao Biochemical Engineering Copany Co. Ltd byly stanoveny protiprávně z důvodu zjevně nesprávného posouzení způsobujícího protiprávnost opatření, rozporu s článkem 2 a čl. 11 odst. 9 nařízení Rady (ES) 1228/2009 (2) („základní antidumpingové nařízení“) a porušení práva žalobkyň na obhajobu a nedostatečného odůvodnění napadeného nařízení;

               —

               nařídit, že napadené nařízení zůstane v platnosti do doby, než Rada přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora v souladu s článkem 264 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               uložit žalované a případným vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná provedla zjevně nesprávné posouzení, když změnila metodu použitou pro určení běžné hodnoty ve srovnatelné zemi, aniž by dostatečně podložila, že došlo ke změně okolností, čímž porušila čl. 11 odst. 9 základního antidumpingového nařízení.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná provedla zjevně nesprávné posouzení, když nezohlednila reálné prodejní ceny na vnitrostátním trhu ve srovnatelné zemi a nesprávně použila hodnoty určené v rozporu s čl. 2 odst. 1, čl. 2 odst. 2, čl. 2 odst. 7 písm. a) a čl. 2 odst. 7 písm. b) základního antidumpingového nařízení.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná provedla zjevně nesprávné posouzení, když v rozporu s čl. 2 odst. 3 základního antidumpingového nařízení použila cenu benzenu na trhu ve Spojených státech a v západní Evropě a nikoli skutečnou cenu suroviny na trhu v zemi výroby a dospěla tak k chybné běžné hodnotě použité v rámci přezkumu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná provedla zjevně nesprávné posouzení, když v rozporu s čl. 2 odst. 3 základního antidumpingového nařízení zkreslila výrobní náklady při výpočtu běžné hodnoty, k níž dospěla, a nepoužila ekvivalentní náklady na suroviny.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná a Evropská komise porušily právo žalobkyň na obhajobu tím, že nezpřístupnily informace nezbytné ke správnému pochopení metody použité pro určení běžné hodnoty a neposkytly odpovídající odůvodnění stran základních otázek týkajících se výpočtu běžné hodnoty ve srovnatelné zemi, čímž zapříčinily protiprávnost napadeného nařízení.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 626/2012 ze dne 26. června 2012, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 349/2012 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 182, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51), v pozměněném znění.


title: Věc C-561/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/23/ES — Převod podniku — Zachování práv zaměstnanců — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že se neuplatní na převody podniků v  krizové situaci )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-561/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/23/ES - Převod podniku - Zachování práv zaměstnanců - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že se neuplatní na převody podniků v ‚krizové situaci‘“)
   2009/C 180/15
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a L. Pignataro, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: R. Adam, zmocněnec, W. Ferrante, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/05, s. 98) — Vnitrostátní právní předpisy stanovící nepoužití článků 3 a 4 směrnice na převody podniků v „krizové situaci“

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že ponechala v platnosti ustanovení čl. 47 odst. 5 a 6 zákona č. 428 ze dne 29. prosince 1990 pro případ „krizové situace podniku“ ve smyslu čl. 2 pátého pododstavce písm. c) zákona č. 675 ze dne 12. srpna 1977, takže práva, která jsou přiznána zaměstnancům v čl. 3 odst. 1, 3 a 4, jakož i článku 4 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, nejsou při převodu podniku, u něhož bylo konstatováno, že se nachází v krizové situaci, zaručena, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-661/16: Žaloba podaná dne 19. září 2016 – Credito Fondiario v. CRU

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/59

         Žaloba podaná dne 19. září 2016 – Credito Fondiario v. CRU
   (Věc T-661/16)
   (2016/C 402/71)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Credito Fondiario SpA (Řím, Itálie) (zástupci: F. Sciaudone, F. Iacovone, S. Frazzani a A. Neri, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil první a druhé rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí;

               —

               určil, že čl. 5 odst. 1 písm. f) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63, na kterém jsou založena napadená rozhodnutí, je neslučitelný se zásadami rovného zacházení, proporcionality a právní jistoty zakotvenými v Listině základních práv EU;

               —

               určil, že příloha I nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63, na kterém jsou založena napadená rozhodnutí, je neslučitelná se zásadami rovného zacházení, proporcionality a právní jistoty zakotvenými v Listině základních práv EU;

               —

               určil, že nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63, na kterém jsou založena napadená rozhodnutí, je neslučitelné se zásadou svobody podnikání zakotvenou v Listině základních práv EU;

               —

               uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba směřuje proti rozhodnutím SRB/ES/SRF/2016/06 ze dne 15. dubna 2016 (první rozhodnutí) a SRB/ES/SRF/2016/13 ze dne 20. května 2016 (druhé rozhodnutí), přijatým Jednotným výborem pro řešení krizí na výkonném zasedání, jež ve vztahu k žalobkyni stanovují výši příspěvku předem podle nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).
   Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně sedm důvodů.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z neoznámení prvního a druhého rozhodnutí společnosti Credito Fondiario.

                           —

                           Banca d’Italia neoznámila žalobkyni dvě rozhodnutí přijatá výborem, jak to vyžaduje článek 5 prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/81 ze dne 19. prosince 2014, kterým se stanoví jednotné podmínky uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014, pokud jde o příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 15, s. 1), ale pouze sdělila částku, jež měla být zaplacena, a tím porušila právo žalobkyně na včasné podání žaloby. Výbor neprovedl řádné oznámení.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 296 druhého pododstavce SFEU z důvodů nedostatku odůvodnění a porušení povinnosti přijmout rozhodnutí o příspěvcích předem v kontradiktorním řízení.

                           —

                           Napadená rozhodnutí neobsahují žádné odůvodnění ohledně způsobu výpočtu příspěvku předem, což žalobkyni brání v účinném posouzení legality a opodstatněnosti rozhodnutí.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z nesprávného uplatnění čl. 5 odst. 1 písm. f) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63.

                           —

                           Příspěvek předem, který je požadován od Credito Fondiario, je nepřiměřený ve vztahu k rizikovému profilu této instituce a vyplývá z nesprávného posouzení jejích pasiv.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 a článku 6 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63. Nesprávné posouzení rizikového profilu Credito Fondiario.

                           —

                           Ke dni 31. prosince 2014 vykazovala Credito Fondiario podle kritérií stanovených v čl. 4 odst. 1 a článku 6 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 nízký rizikový profil. Příspěvek vypočtený výborem odpovídá příspěvku institucí s vysokým rizikovým profilem a plyne ze skutečnosti, že výbor nezohlednil kritéria pro určení a snížení rizika stanovená ve výše uvedených ustanoveních.

               5.

               Pátý žalobní důvod, vycházející z porušení článků 20 a 21 Listiny základních práv EU – Rovné zacházení

                           —

                           Článek 5 odst. 1 písm. f) a příloha I nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 jsou v rozporu s rovným zacházením, jelikož zakotvují diskriminační zacházení v dotyčném odvětví.

               6.

               Šestý žalobní důvod, vycházející z porušení zásad proporcionality a právní jistoty.

                           —

                           Napadená rozhodnutí tím, že nezohledňují nízký rizikový profil žalobkyně, jí stanovují příspěvek předem, který odpovídá příspěvku instituce s vysokým rizikovým profilem, což je v rozporu se zásadami proporcionality a právní jistoty.

               7.

               Sedmý žalobní důvod: porušení článku 16 Listiny základních práv EU – Svoboda podnikání

                           —

                           Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 tím, že ukládá přísnější podmínky, než jsou ty, které jsou již stanoveny evropskými bankovními předpisy a nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1), v oblasti posuzování rizika, které představuje instituce, a tím, že do výpočtu příspěvku předem vnáší aspekty, u nichž má výbor určitý prostor pro vlastní uvážení, je v rozporu s rovným zacházením, právní jistotou a svobodou podnikání.


title: Věc F-6/15: Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. června 2016 – FF v. EASA

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/36

         Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. června 2016 – FF v. EASA
   (Věc F-6/15) (1)

   (2016/C 326/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015, s. 40.


title: Věc C-583/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 18. prosince 2014 – Benjámin Dávid Nagy v. Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 18. prosince 2014 – Benjámin Dávid Nagy v. Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
   (Věc C-583/14)
   (2015/C 096/04)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Benjámin Dávid Nagy

      Žalovaný: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 18 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví, že na pozemních komunikacích tohoto členského státu mohou v zásadě být používána pouze vozidla opatřená správním povolením a registrační značkou vydanými tímtéž členským státem a že osoba s bydlištěm v tomtéž členském státě, která není považována za pracovníka ve smyslu unijního práva a která se dovolává výjimky stanovené z tohoto pravidla na základě skutečnosti, že používá vozidlo, které jí poskytl hospodářský subjekt se sídlem v jiném členském státě, musí být během silniční kontroly schopna policii na místě prokázat, že splňuje podmínky stanovené pro tuto výjimku dotčenou vnitrostátní právní úpravou, jinak jí hrozí bezprostřední uložení pokuty bez možnosti upuštění od potrestání, jejíž výše se rovná pokutě ukládané v případě porušení povinnosti registrace vozidla[?]

               2)

               Musí být čl. 20 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví, že na pozemních komunikacích tohoto členského státu mohou v zásadě být používána pouze vozidla opatřená správním povolením a registrační značkou vydanými tímtéž členským státem a že osoba s bydlištěm v tomtéž členském státě, která není považována za pracovníka ve smyslu unijního práva a která se dovolává výjimky stanovené z tohoto pravidla na základě skutečnosti, že používá vozidlo, které jí poskytl hospodářský subjekt se sídlem v jiném členském státě, musí být během silniční kontroly schopna policii na místě prokázat, že splňuje podmínky stanovené pro tuto výjimku dotčenou vnitrostátní právní úpravou, jinak jí hrozí bezprostřední uložení pokuty bez možnosti upuštění od potrestání, jejíž výše se rovná pokutě ukládané v případě porušení povinnosti registrace vozidla[?]


title: Věc F-28/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2007 – Wandschneider v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období pro rok 2004 — Žaloba na neplatnost — Odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/53

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2007 – Wandschneider v. Komise
   (Věc F-28/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období pro rok 2004 - Žaloba na neplatnost - Odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení)
   (2008/C 22/100)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Paolo Sequeira Wandschneider (Brusel, Belgie) (zástupci: původně G. Vandersanden a C. Ronzi, advokáti, poté G. Vandersanden, C. Ronzi a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce za hodnotící období 2004, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006, s. 19.


title: Věc T-87/16: Žaloba podaná dne 26. února 2016 – Eurofast v. Komise

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/40

         Žaloba podaná dne 26. února 2016 – Eurofast v. Komise
   (Věc T-87/16)
   (2016/C 136/56)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eurofast SARL (Paříš, Francie) (zástupci: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí o započtení vydané Komisí dne 17. prosince 2015;

               —

               prohlásil pohledávku, kterou má Komise údajně vůči společnosti Eurofast na základě smlouvy ASSET, za neopodstatněnou;

               —

               prohlásil, že veškeré náklady vynaložené na projekt ASSET, a sice 507 574 eur, jsou způsobilými náklady na projekt, a že Komise potvrzuje oprávněnost financování uvedeného v grantové dohodě, tj. 365 639 eur;

               —

               uložil Komisi zaplatit částku 69 923,68 eur na základě smlouvy EKSISTENZ navýšenou o úroky z prodlení;

               —

               uložil Komisi zaplatit smluvní náhradu škody;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně uplatňuje dva žalobní důvody, které byly uplatněny konkrétně na podporu jejího návrhu na zrušení rozhodnutí o započtení, které je uvedeno v dopise Komise ze dne 17. prosince 2015, a jejího návrhu na určení neexistence sporné smluvní pohledávky.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článků 78 a 80 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, bodu II.21 přílohy II s názvem „Všeobecné podmínky“ Grantové dohody v rámci [7RP], zásady dobré víry uvedené v článku 1134 belgického občanského zákoníku, jakož i zásad legitimního očekávání a právní jistoty.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení smluvních ustanovení Všeobecných podmínek grantové dohody ASSET a ze zjevně nesprávného posouzení ustanovení o způsobilých nákladech.


title: Věc C-511/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-511/07) (1)

   (2008/C 209/63)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc C-512/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Työtuomioistuin (Finsko) dne 3. října 2011 — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry v. Terveyspalvelualan Liitto ry, Mehiläinen Oy

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Työtuomioistuin (Finsko) dne 3. října 2011 — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry v. Terveyspalvelualan Liitto ry, Mehiläinen Oy
   (Věc C-512/11)
   2011/C 347/35
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Työtuomioistuin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry

      Žalovaní: Terveyspalvelualan Liitto ry, Mehiläinen Oy

      Předběžné otázky

   Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (1) a směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (2) ustanovením vnitrostátní kolektivní smlouvy nebo výkladu těchto ustanovení, podle nichž se zaměstnankyni, která nastupuje na mateřskou dovolenou přímo z neplacené dovolené na výchovu, nevyplácí peněžité příspěvky v mateřství upravené v kolektivní smlouvě?

      (1)  Úř. věst. L 204, s. 23.

      (2)  Úř. věst. L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110.


title: Věc T-432/11: Žaloba podaná dne 2. srpna 2011 — Makhlouf v. Rada

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/13

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2011 — Makhlouf v. Rada
   (Věc T-432/11)
   2011/C 290/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobce za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011, jakož i následné akty k provedení tohoto rozhodnutí, které ponechávají jméno žalobce na seznamu osob, na něž se vztahují omezující opatření, a nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 a jeho následné prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu zakotveného články 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“), jakož i články 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž žalobce Radě vytýká, že předložené odůvodnění nesplnilo povinnost, která orgánům Evropské unie vyplývá z článku 6 EÚLP, článku 296 SFEU, jakož i článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že napadená opatření neoprávněně a nepřiměřeně omezují základní práva žalobce, a to zejména jeho právo vlastnit majetek stanovené článkem 1 prvního dodatkového protokolu k EÚLP a článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie, jeho právo na respektování cti a dobré pověsti stanovené články 8 a 10 EÚLP a konečně zásadu presumpce neviny stanovenou článkem 6 EÚLP a článkem 48 Listiny základních práv Evropské unie.


title: Věc C-306/08: Žaloba podaná dne 9. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/36

         Žaloba podaná dne 9. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-306/08)
   (2008/C 223/58)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království
               tím, že zadalo Programy integrované činnosti v souladu se zákonem 6/1994 ze dne 15. listopadu 1994, kterým se upravuje urbanistická činnost v Comunidad Valenciana, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Rady 93/37/EHS (1) ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, a zvláště z jejího článku 1, čl. 6 odst. 6, článků 11 a 12, jakož i z kapitoly II hlavy IV (články 24 až 29),
               a tím, že zadalo Programy integrované činnosti v souladu se zákonem 16/2005 o urbanistické činnosti ve Valencii, který je proveden regionálním nařízením Valencie 67/2006 ze dne 12. května 2006, jímž se schvaluje nařízení o územním a urbanistickém plánování a správě, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2, 6, 24, 30, čl. 31 odst. 4 písm. a), čl. 48 odst. 2 a článku 53 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (2) ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise poukazuje na to, že zadávání programů integrované činnosti (PIČ), které jsou nástrojem městského rozvoje stanoveným zákonem 6/1994 ze dne 15. listopadu 1994, kterým se upravuje urbanistická činnost v Comunidad Valenciana (ZUČCV), a zákonem 16/205 o urbanistické činnosti ve Valencii (ZUČV), který jej nahradil, se týká veřejných zakázek na stavební práce, jež se mají zadat podle ustanovení směrnic 93/37/ES a 2004/18/ES. Jinými slovy Komise tvrdí, že PIČ jsou veřejnými zakázkami na stavební práce zadanými místními útvary, které zahrnují uskutečnění veřejných zakázek týkajících se infrastruktury stavebními podniky vybranými místní správou.
   Komise má za to, že ZUČV porušuje směrnice Společenství o veřejných zakázkách v několika ohledech, mezi jiným pokud jde o přednostní postavení prvního uchazeče, zkušenosti uchazečů s podobnými zakázkami, předložení alternativních návrhů k návrhu prvního uchazeče v otevřené obálce, úpravu možností, kritéria zadávání PIČ, možnosti změnit zakázku po jejím zadání (například možnost zvýšit náklady na urbanizaci) a úpravy případů neúplného provedení zakázky uchazečem, jemuž byla zakázka zadána. Některá z těchto porušení se týkají jak ZUČCV, tak ZUČV, jiná pouze ZUČV.

      (1)  Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163.

      (2)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Věc T-135/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2016 – Kicktipp v. OHIM – Società Italiana Calzature (kicktipp) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství kicktipp — Starší národní slovní ochranná známka KICKERS — Pravidlo 19 nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravidlo 98 odst. 1 nařízení č. 2868/95 — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2016 – Kicktipp v. OHIM – Società Italiana Calzature (kicktipp)
   (Věc T-135/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství kicktipp - Starší národní slovní ochranná známka KICKERS - Pravidlo 19 nařízení (ES) č. 2868/95 - Pravidlo 98 odst. 1 nařízení č. 2868/95 - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 106/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kicktipp GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Società Italiana Calzature Srl (Miláno, Itálie) (zástupce: G. Cantaluppi, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. prosince 2013 (věc R 1061/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Società Italiana Calzature Srl et Kicktipp GmbH.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 12. prosince 2013 (věc R 1061/2012-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Kicktipp GmbH.

               3)

               Società Italiana Calzature Srl ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc C-185/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank ’s-Gravenhage — Nizozemsko) — Latchways plc, Eurosafe Solutions BV v. Kedge Safety Systems BV, Consolidated Nederland BV ( Směrnice 89/106/EHS — Stavební výrobky — Směrnice 89/686/EHS — Osobní ochranné prostředky — Rozhodnutí 93/465/EHS — Označení CE — Kotvicí zařízení k ochraně proti pádu z výšky při práci na střechách — Norma EN 795 )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank ’s-Gravenhage — Nizozemsko) — Latchways plc, Eurosafe Solutions BV v. Kedge Safety Systems BV, Consolidated Nederland BV
   (Věc C-185/08) (1)

   (Směrnice 89/106/EHS - Stavební výrobky - Směrnice 89/686/EHS - Osobní ochranné prostředky - Rozhodnutí 93/465/EHS - Označení CE - Kotvicí zařízení k ochraně proti pádu z výšky při práci na střechách - Norma EN 795)
   2010/C 346/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Latchways plc, Eurosafe Solutions BV

      Žalované: Kedge Safety Systems BV, Consolidated Nederland BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank ’s-Gravenhage — Výklad směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků (Úř věst. 1989, L 40, s. 12; Zvl. vyd. 13/09, s. 296), směrnice Rady 89/686/EHS ze dne 21. prosince 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se osobních ochranných prostředků (Úř. věst. L 399, s. 18; Zvl. vyd. 13/10, s. 98) a rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace (Úř. věst. L 220, s. 23; Zvl. vyd. 13/12, s. 195) — Kotvicí zařízení k ochraně proti pádu z výšky určená pro trvalé zabudování do stavby — Evropská norma EN 795

      Výrok

               1)

               Na ustanovení evropské normy EN 795 týkající se kotvicích zařízení třídy A1 se nevztahuje směrnice Rady 89/686/EHS ze dne 21. prosince 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se osobních ochranných prostředků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003, tudíž tato ustanovení nespadají do rámce práva Unie, a tedy Soudní dvůr nemá pravomoc provádět jejich výklad.

               2)

               Kotvicí zařízení, jako jsou zařízení dotčená v původním řízení, která nejsou určena k držení nebo nošení jejich uživatelem, nespadají pod směrnici 89/686, ve znění nařízení č. 1882/2003, ani jako taková, ani z důvodu skutečnosti, že jsou určena pro připojení k osobnímu ochrannému prostředku.

               3)

               Na kotvicí zařízení, jako jsou zařízení dotčená v původním řízení, která jsou součástí stavby, ke které jsou připojena pro účely zajištění bezpečnosti při užívání nebo provozu střechy této stavby, se vztahuje směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků, ve znění nařízení č. 1882/2003.

               4)

               Rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace, vylučuje, aby bylo označení CE fakultativně připojeno k výrobku, který nespadá do rozsahu působnosti směrnice, na jejímž základě je připojeno, i když tento výrobek splňuje technické požadavky kladené touto směrnicí.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-240/13: Žaloba podaná dne 29. dubna 2013 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/11

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2013 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-240/13)
   2013/C 189/21
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beynet, M. Heller a L. Naaber-Kivisoo)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise navrhuje

               —

               určit, že Estonská republika tím, že nepřijala právní předpisy k provedení čl. 2 bodu 21, čl. 9 odst. 5, 7 a 12, čl. 10 odst. 5, čl. 11 odst. 1 první věty, čl. 11 odst. 5 písm. a) a b), čl. 16 odst. 2 a 3, čl. 26 odst. 2 písm. c) druhé věty, odst. 4 a 5, článku 36, čl. 37 odst. 1 písm. e), f), i), k) a p), čl. 37 odst. 8, čl. 37 odst. 10 druhé věty, čl. 38 odst. 3, čl. 40 odst. 3, jakož i přílohy 1 bodu 1 písm. a) páté odrážky a přílohy 1 bodu 1 písm. d), f), i) a j) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES (1) ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES, nebo každopádně tím, že Komisi neoznámila, že přijala právní předpisy, které jsou k provedení směrnice nezbytné, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 49 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit Estonské republice na základě čl. 260 odst. 3 SFEU z důvodu porušení povinnosti oznámit opatření přijatá k provedení směrnice povinnost zaplatit denní penále ve výši 5 068,80 eur ode dne vydání rozsudku Soudním dvorem;

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 3. března 2011.

      (1)  Úř. věst. L 211, s. 55.


title: Věc C-658/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. června 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí 2011/640/SZBP — Právní základ — Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) — Článek 37 SEU — Mezinárodní dohoda týkající se výlučně SZBP — Článek 218 odst. 6 druhý pododstavec SFEU — Povinnost okamžitě a plně informovat Parlament — Článek 218 odst. 10 SFEU — Zachování účinků“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. června 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-658/11) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí 2011/640/SZBP - Právní základ - Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Článek 37 SEU - Mezinárodní dohoda týkající se výlučně SZBP - Článek 218 odst. 6 druhý pododstavec SFEU - Povinnost okamžitě a plně informovat Parlament - Článek 218 odst. 10 SFEU - Zachování účinků“)
   2014/C 292/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: R. Passos, A. Caiola a M. Allik, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis, R. Troosters a L. Gussetti, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert, G. Étienne, M. Bishop a G. Marhic, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, E. Ruffer a D. Hadroušek, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, N. Rouam a E. Belliard, zmocněnci), Italská republika (zástupce: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentiliem, avvocato dello Stato), Švédské království (zástupce: A. Falk, zmocněnec), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: L. Christie a A. Robinson, zmocněnci, ve spolupráci s D. Beardem, QC, a de G. Facennou, barrister)

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Rady 2011/640/SZBP ze dne 12. července 2011 o podepsání a uzavření dohody mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou o podmínkách předávání osob podezřelých z pirátství a zabaveného majetku, který je s touto činností spojen, námořními silami pod vedením Evropské unie do Mauricijské republiky a o podmínkách osob podezřelých z pirátství po předání se zrušuje.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2011/640 zůstávají zachovány.

               3)

               Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               Česká republika, Francouzská republika, Italská republika, Švédské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 58, 25. 2. 2012.


title: Věc C-24/10: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. září 2010 — Evropská komise v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/46/ES — Právo společností — Roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky společností — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/12

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. září 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-24/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/46/ES - Právo společností - Roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky společností - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2010/C 317/22
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Karanasou Apostolopoulou a G. Braun, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: N. Dafniou, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES ze dne 14. června 2006, kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách některých forem společností, 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, 86/635/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven (Úř. věst. L 224, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 279)

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES ze dne 14. června 2006, kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách některých forem společností, 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, 86/635/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc C-290/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-96/10, Rütgers Germany GmbH a další v. Evropská agentura pro chemické léky (ECHA)

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-96/10, Rütgers Germany GmbH a další v. Evropská agentura pro chemické léky (ECHA)
   (Věc C-290/13 P)
   2013/C 252/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (zástupci: K. Van Maldegem, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické léky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Navrhovatelky se domáhají toho, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-96/10; a

               —

               prohlásil za neplatné rozhodnutí Evropské agentury pro chemické léky („ECHA“) ED/68/2009 („napadené rozhodnutí“), které označuje anthracenový olej za látku, která má být zapsána na kandidátský seznam v souladu s článkem 59 nařízení (ES) č. 1907/2006 („REACH“) (1) , nebo

               —

               alternativně vrátil věc zpět Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost podané navrhovatelkami; a

               —

               uložil odpůrci náhradu všech nákladů řízení (včetně nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál porušil právo Společenství tím, že zamítl jejich žalobu na částečné zrušení napadeného rozhodnutí. Uvádějí, že se Tribunál dopustil několika pochybení při výkladu právního rámce použitelného na jejich situaci. To podle jejich názoru vedlo k tomu, že se Tribunál dopustil řady nesprávných právních posouzení, a to především tím, že rozhodl, že:

               —

               věc se týká složitých vědeckých a technických skutečností a že identifikace anthracenového oleje (anthracenové pasty) jakožto látky mající vlastnosti PBT a vPvB na základě jejích složek v koncentraci alespoň 0.1 % není stižena zjevnou vadou;

               —

               složky nemusí být individuálně identifikovány jako látky mající vlastnosti PBT nebo vPvB samostatným rozhodnutím ECHA na základě podrobného hodnocení provedeného za tímto účelem;

               —

               článek 59 odst. 3 a příloha XV nařízení REACH nebyly porušeny, protože informace o alternativních látkách nebyla zahrnuta do dokumentace vypracované v souladu s přílohou XV; a

               —

               nebyla porušena zásada rovného zacházení.

         Z těchto důvodů mají navrhovatelky za to, že rozsudek Tribunálu ve věci T-96/10 musí být zrušen a napadené rozhodnutí prohlášeno za neplatné.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Spojené věci T-15/12 a T-16/12: Usnesení Tribunálu ze dne 19. února 2013 — Provincie Groningen a další v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Režim subvencí na nabytí přírodních oblastí za účelem ochrany životního prostředí — Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. února 2013 — Provincie Groningen a další v. Komise
   (Spojené věci T-15/12 a T-16/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Režim subvencí na nabytí přírodních oblastí za účelem ochrany životního prostředí - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost)
   2013/C 108/67
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Provincie Groningen (Nizozemsko) a jedenáct dalších žalobkyň, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze usnesení (zástupci: P. Kuypers a N. van Nuland, advokáti) (věc T-15/12); Stichting Het Groninger Landschap (Haren, Nizozemsko) a dvanáct dalších žalobkyň, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze usnesení (zástupci: P. Kuypers a N. van Nuland) (věc T-16/12)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a P.J. Loewenthal, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, K. Petersen a A. Wiedmann, zmocněnci); a Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, J. Langer a M. Bulterman, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 4945 final ze dne 13. července 2011 o státní podpoře, kterou Nizozemsko poskytlo ve formě subvence na nabytí pozemků za účelem ochrany životního prostředí (N 308/2010 — Nizozemsko).

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají jako nepřípustné.

               2)

               Není třeba rozhodnout o návrzích Landgoed Den Alerdinck II, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters, Landgoed Welna a Heerlijkheid Mariënwaerdt na vstup do řízení jako vedlejších účastníků.

               3)

               Provincie Groningen, Provincie Friesland, Provincie Drenthe, Provincie Overijssel, Provincie Gelderland, Provincie Flevoland, Provincie Utrecht, Provincie Noord-Holland, Provincie Zuid-Holland, Provincie Zeeland, Provincie Noord-Brabant, Provincie Limburg, Stichting Het Groninger Landschap, It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Landschap Overijssel, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap, Stichting Het Limburgs Landschap a Vereniging tot behoud van Natuurmonumenten in Nederland ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Spolková republika Německo a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

               5)

               Landgoed Den Alerdinck II, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters, Landgoed Welna, a Heerlijkheid Mariënwaerdt, žadatelé o vstup do řízení jako vedlejší účastníci, ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-113/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2010 — Španělsko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Podpora produkce olivového oleje — Podpora na plochu plodin na orné půdě )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2010 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-113/08) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Podpora produkce olivového oleje - Podpora na plochu plodin na orné půdě)
   2011/C 13/44
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: F. Jimeno Fernández, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2008/68/ES ze dne 20. prosince 2007, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 18, s. 12), v rozsahu, v němž se týká některých výdajů vynaložených Španělským královstvím v odvětví olivového oleje a v odvětví plodin na orné půdě.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


20150731036616942015/C 270/323552011TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150601262611Věc T-355/11: Usnesení Tribunálu ze dne 1. června 2015 – Segovia Bonet v. OHIM – IES (IES) „Ochranná známka Společenství – Námitky – Zpětvzetí námitek – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“
 ---documentbreak--- C2702015CS2610120150601CS0032261261Usnesení Tribunálu ze dne 1. června 2015 – Segovia Bonet v. OHIM – IES (IES)
   (Věc T-355/11) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé““2015/C 270/32Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Jorge Segovia Bonet (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně M. López Camba a J. L. Rivas Zurdo, poté J. L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela a I. Munilla Muñoz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: IES Insurance Engineering Services Srl (Milán, Itálie) (zástupci: D. Caneva, G. Locurto a M. Lucchini, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. března 2011 (věc R 749/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Jorgem Segovia Bonetem a společností IES Insurance Engineering Services Srl.

      Výrok

            1.

            O žalobě již není třeba rozhodnout.

            2.

            Žalobce a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a každý z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-71/06: Žaloba podaná dne  7. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/12

         Žaloba podaná dne 7. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-71/06)
   (2006/C 74/23)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. února 2006 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupeným L. Visaggiem jako zmocněncem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že tím, že Italská republika nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/85/ES (1), kterou se stanoví opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, zrušují směrnice 85/511/EHS (2) a rozhodnutí 89/531/EHS (3) a 91/665/EHS (4) a mění směrnice 92/46/EHS (5) a v každém případě tím, že neoznámila tyto předpisy Komisi, nesplnila povinnost, které pro ní vyplývají na základě čl. 93 odst. 1 uvedené směrnice 2003/85/ES;

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/85/ES uplynula dne 30. června 2004.

      (1)  Úř. věst. L 306, 22.11.2003, s. 1; Zvl. vyd. 03/41, s. 5.

      (2)  Úř. věst. L 315, 26.11.1985, s. 11; Zvl. vyd. 03/06, s. 265.

      (3)  Úř. věst. L 279, 28. 9.1989, s. 32; Zvl. vyd. 03/09, s. 176.

      (4)  Úř. věst. L 368, 31.12.1991, s. 19; Zvl. vyd. 03/12, s. 166.

      (5)  Úř. věst. L 268, 14.9.1992, s. 1; Zvl. vyd. 03/13, s. 103.


title: Věc F-103/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. dubna 2008 – Pickering v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Odměna — Opravné koeficienty — Převod části služebních požitků mimo místo zaměstnání — Důchody — Vydání rozsudku pro zmeškání — Časová působnost jednacího řádu Soudu — Výplatní listy — Námitka protiprávnosti — Rovné zacházení mezi úředníky — Zásada ochrany legitimního očekávání, nabytá práva, zásada právní jistoty a povinnost péče — Povinnost uvést odůvodnění)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/38

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. dubna 2008 – Pickering v. Komise
   (Věc F-103/05) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Odměna - Opravné koeficienty - Převod části služebních požitků mimo místo zaměstnání - Důchody - Vydání rozsudku pro zmeškání - Časová působnost jednacího řádu Soudu - Výplatní listy - Námitka protiprávnosti - Rovné zacházení mezi úředníky - Zásada ochrany legitimního očekávání, nabytá práva, zásada právní jistoty a povinnost péče - Povinnost uvést odůvodnění)
   (2008/C 142/70)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Stephen Pickering (La Hulpe, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení výplatních pásek žalobce za prosinec 2004, leden a únor 2005, jakož i následujících výplatních pásek v rozsahu, v němž používají údajně protiprávní ustanovení nařízení č. 723/2004, kterým se mění služební řád úředníků, týkající se převodu části odměny do země původu úředníka (původně T-393/05)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006, s. 27 (věc původně zaregistrovaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-393/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15. prosince 2005).


title: Věc T-596/13: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2013 — Emsibeth v. OHIM — Peek & Cloppenburg (Nael)

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/21

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2013 — Emsibeth v. OHIM — Peek & Cloppenburg (Nael)
   (Věc T-596/13)
   2014/C 39/37
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Emsibeth SpA (Verona, Itálie) (zástupce: A. Arpaia, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Nael“, pro výrobky ze třídy 3 — přihláška č. 9 726 894

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Peek & Cloppenburg KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „Mc Neal“, pro výrobky ze třídy 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky k zápisu

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-396/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2013 — ultra air v. OHIM — Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství ultrafilter international — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Zneužití práva“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/71

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2013 — ultra air v. OHIM — Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)
   (Věc T-396/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství ultrafilter international - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zneužití práva)
   2013/C 225/156
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ultra air GmbH (Hilden, Německo) (zástupce: C. König, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Německo) (zástupci: N. Siebertz a M. Teworte-Vey, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. května 2011 (věc R 374/2010-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi ultra air GmbH a Donaldson Filtration Deutschland GmbH.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. května 2011 (věc R 374/2010-4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností ultra air GmbH.

               3)

               Společnost Donaldson Filtration Deutschland GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc C-321/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. října 2013 – Evropská komise v. Belgické království

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. října 2013 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-321/13) (1)

   2014/C 102/48
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc T-369/00 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Département du Loiret v. Komise ( „Státní podpory — Kupní cena pozemku — Rozhodnutí nařizující navrácení podpory neslučitelné se společným trhem — Ujednání, podle kterého veškerá aktiva příjemce podpory byla převedena na orgány, které poskytly podporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Département du Loiret v. Komise
   (Věc T-369/00 RENV) (1)

   (Státní podpory - Kupní cena pozemku - Rozhodnutí nařizující navrácení podpory neslučitelné se společným trhem - Ujednání, podle kterého veškerá aktiva příjemce podpory byla převedena na orgány, které poskytly podporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 108/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Département du Loiret (Francie) (zástupce: A. Carnelutti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a J. Flett, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2002/14/ES ze dne 12. července 2000, týkající se státní podpory poskytnuté Francií ve prospěch společnosti Scott Paper SA/Kimberly Clark (Úř. věst 2002, L 12, s. 1).

      Výrok

               1)

               Není již důvodné rozhodovat o žalobě.

               2)

               Département du Loiret se ukládá náhrada nákladů řízení před Soudním dvorem a Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2001.


title: Věc C-227/12: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 23. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam — Nizozemsko) — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV, jednající pod jménem ArkeFly v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/57

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 23. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam — Nizozemsko) — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV, jednající pod jménem ArkeFly v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Věc C-227/12) (1)

   2013/C 225/114
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda pátého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 250, 18.08.2012.


title: Věc T-598/10: Žaloba podaná dne 27. prosince 2010 — Biodes v. OHIM — Manasul International (LINEASUL)

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/21

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2010 — Biodes v. OHIM — Manasul International (LINEASUL)
   (Věc T-598/10)
   2011/C 80/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Biodes, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Manresa Medina, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Manasul International, SL (Ponferrada, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 23. září 2010 ve věci R 1520/2009-1 a

               —

               uložit žalovanému a případným vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „LINEASUL“ pro výrobky tříd 5, 30 a 31.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Manasul International, SL

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „MANASUL“ a „MANASUL ORO“ pro výrobky tříd 5, 30 a 31.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: přijetí odvolání a odmítnutí zápisu přihlašované ochranné známky.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 (1) z důvodu, že neexistuje žádná podobnost mezi dotčenými ochrannými známkami a že odvolací senát nepřezkoumal důkazy týkající se užívání dřívějších ochranných známek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc F-38/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. února 2009 – Liotti v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2006 — Pravidla hodnocení použitelné hodnotiteli )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. února 2009 – Liotti v. Komise
   (Věc F-38/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2006 - Pravidla hodnocení použitelné hodnotiteli“)
   (2009/C 82/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Amerigo Liotti (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupkyně: B. Eggers a K. Herrmann, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce za rok 2006.
   Výrok rozsudku

               1)

               Posudek o vývoji služebního postupu A. Liottiho za období od 1. ledna do 31. prosince 2006 se zrušuje.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008, s. 26.


title: Věc C-280/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polsko) — Kopalnia Odkrywkowa Polski Trawertyn P. Granatowicz, M. Wąsiewicz, spółka jawna v. Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu ( „DPH — Nařízení 2006/112/ES — Články 9, 168, 169 a 178 — Odpočet daně odvedené na vstupu z plnění uskutečněných za účelem realizace plánované ekonomické činnosti — Koupě pozemku společníky určité společnosti — Faktury vystavené před zápisem společnosti žádající o odpočet“ )

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polsko) — Kopalnia Odkrywkowa Polski Trawertyn P. Granatowicz, M. Wąsiewicz, spółka jawna v. Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
   (Věc C-280/10) (1)

   (DPH - Nařízení 2006/112/ES - Články 9, 168, 169 a 178 - Odpočet daně odvedené na vstupu z plnění uskutečněných za účelem realizace plánované ekonomické činnosti - Koupě pozemku společníky určité společnosti - Faktury vystavené před zápisem společnosti žádající o odpočet)
   2012/C 118/02
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kopalnia Odkrywkowa Polski Trawertyn P. Granatowicz, M. Wąsiewicz, spółka jawna

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sąd Administracyjny — Výklad článků 9, 168 a 169 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Odpočet daně odvedené na vstupu z plnění uskutečněných za účelem realizace plánované ekonomické činnosti společnosti, avšak před jejím zápisem — Koupě pozemku budoucími společníky

      Výrok

               1)

               Články 9, 168 a 169 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která neumožňuje společníkům určité společnosti ani této společnosti uplatnit nárok na odpočet daně z přidané hodnoty odvedené na vstupu z investičních nákladů vynaložených těmito společníky před vznikem a registrací uvedené společnosti pro potřeby a za účelem ekonomické činnosti této společnosti.

               2)

               Článek 168 a čl. 178 písm. a) směrnice 2006/112 musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž za takových okolností, jaké jsou dány v původním řízení, nemůže společnost odečíst daň z přidané hodnoty odvedenou na vstupu, pokud faktura, která byla vyhotovena před registrací a identifikací uvedené společnosti pro účely daně z přidané hodnoty, byla vystavena na jména společníků této společnosti.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc C-167/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. října 2015 – Evropská komise v. Řecká republika „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/271/EHS — Čištění městských odpadních vod — Rozsudek Soudního dvora konstatující nesplnění povinnosti — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku — Článek 260 odstavec 2 SFEU — Peněžité sankce — Paušální částka a penále“

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. října 2015 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-167/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Rozsudek Soudního dvora konstatující nesplnění povinnosti - Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku - Článek 260 odstavec 2 SFEU - Peněžité sankce - Paušální částka a penále“)
   (2015/C 406/04)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách veškerá opatření ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Řecko (C-440/06, EU:C:2007:642), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

               2)

               Pokud bude nesplnění povinnosti konstatované v bodě 1 přetrvávat i v okamžiku vyhlášení tohoto rozsudku, ukládá se Řecké republice zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále ve výši 3 6 40  000 eur za každé pololetí prodlení při provádění opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Řecko (C-440/06, EU:C:2007:642), a to ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do úplného splnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Řecko (C-440/06, EU:C:2007:642), přičemž jehož skutečná výše bude stanovena na konci každého šestiměsíčního období snížením celkové výše za dané období o podíl představující poměr počtu populačních ekvivalentů aglomerací, jejichž systém stokových soustav a čištění městských odpadních vod byl ke konci posuzovaného období v souladu s povinnostmi vyplývajícími z rozsudku Komise v. Řecko (C-440/06, EU:C:2007:642), k počtu populačních ekvivalentů aglomerací, v nichž k témuž okamžiku takový systém zaveden nebyl.

               3)

               Řecké republice se ukládá zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 10 milionů eur.

               4)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc T-308/10 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Komise v. Nanopoulos ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povinnost poskytnout pomoc — Článek 24 služebního řádu — Mimosmluvní odpovědnost — Články 90 a 91 služebního řádu — Předložení žádosti o náhradu škody v přiměřené lhůtě — Lhůta pro odpověď — Zahájení disciplinárního řízení — Kritérium vyžadující „dostatečně závažné porušení“ — Únik osobních údajů v tisku — Nepřidělování úředníkovi úkolů odpovídající jeho platové třídě — Výše náhrady škody“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Komise v. Nanopoulos
   (Věc T-308/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povinnost poskytnout pomoc - Článek 24 služebního řádu - Mimosmluvní odpovědnost - Články 90 a 91 služebního řádu - Předložení žádosti o náhradu škody v přiměřené lhůtě - Lhůta pro odpověď - Zahájení disciplinárního řízení - Kritérium vyžadující „dostatečně závažné porušení“ - Únik osobních údajů v tisku - Nepřidělování úředníkovi úkolů odpovídající jeho platové třídě - Výše náhrady škody)
   2012/C 258/29
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s E. Bourtzalasem a E. Antypas, advokáty)

      Další účastník řízení: Fotios Nanopoulos (Itzig, Lucembursko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) vydanému dne 11. května 2010, Nanopoulos v. Komise (F-30/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující zaprvé ke zrušení tohoto rozsudku a zadruhé, pokud nebude třeba rozsudek zrušit, ke stanovení přesné částky náhrady škody.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené F. Nanopoulosem v rámci tohoto stupně.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.