title: Věc T-582/08: Žaloba podaná dne 30. prosince 2008 – Carpent Languages v. Komise

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/43

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2008 – Carpent Languages v. Komise
   (Věc T-582/08)
   (2009/C 69/96)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carpent Languages SPRL (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Goergen, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že je žaloba přípustná a opodstatněná;

               —

               v důsledku toho zrušit rozhodnutí o zamítnutí nabídky žalobkyně;

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým byla veřejná zakázka zadána soukromé společnosti s ručením omezeným ADIE TECHNICS;

               —

               podpůrně v případě, že Soud nevyhoví návrhu na zrušení napadeného rozhodnutí, uložit Komisi, aby žalobkyni zaplatila částku 200 000 eur (dvě stě tisíc eur) jako náhradu za nemajetkovou a majetkovou újmu žalobkyně;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise o zamítnutí její nabídky předložené v rámci výzvy k podání nabídek pro položku č. 4 zakázky nazvané „Vícenásobné rámcové smlouvy týkající se služeb souvisejících s organizací schůzí a konferencí“ (Úř. věst. 2008, S 58-77561), jakož i rozhodnutí o zadání zakázky jinému uchazeči. Žalobkyně se krom toho domáhá náhrady škody údajně způsobené napadeným rozhodnutím.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody, vycházející z:

               —

               porušení povinnosti odůvodnění v rozsahu, v němž Komise neupřesnila ani počet bodů získaných úspěšným kandidátem, ani výhody úspěšné nabídky ve vztahu k nabídce žalobkyně; krom toho Komise žalobkyni neupřesnila, která ze dvou příkladových studií předložených žalobkyní nezískala dostatečný počet bodů;

               —

               zjevně nesprávného posouzení tím, že Hodnotící komise udělila za příkladové studie předložené žalobkyní méně než 70 bodů, a to navzdory skutečnosti, že žalobkyně, v souladu se zadávací dokumentací, detailně vylíčila přístup, který by zaujala k poskytování požadovaných služeb, prostředky, které by použila k jednotlivým úkolům, časový plán, jakož i odhad nákladů;

               —

               porušení zásad rovnosti zacházení a zákazu diskriminace, jak je vymezuje čl. 89 odst. 1 finančního nařízení v rozsahu, v němž vybraný uchazeč o zakázku nesplňuje kritéria výběru týkající se technické způsobilosti.


title: Věc T-313/07: Žaloba podaná dne 16. srpna 2007 – Cemex UK Cement v. Komise

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/25

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2007 – Cemex UK Cement v. Komise
   (Věc T-313/07)
   (2007/C 235/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cemex UK Cement Ltd (Thorpe, Spojené království) (zástupci: S. Tromans, C. Thomann, advokáti, D. Wyatt QC a S. Tylor, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 12. června 2007 oznámené žalobkyni a doručené dne 21. června 2007, kterým se zamítá stížnost CEMEX UK Cement Ltd ohledně národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Spojeným královstvím v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v dopisu ze dne 12. června 2007 doručeném žalobkyni dne 21. června 2007, jímž byla zamítnuta její stížnost týkající se národního alokačního plánu pro druhou etapu systému EU pro obchodování s emisemi oznámeného Spojeným královstvím v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1).
   Žalobkyně se obrátila na Evropskou komisi se stížností, že snížení počtu povolenek podle tohoto národního alokačního plánu pro její závod v Rugby, spolu s výsledným přidělením nadměrného počtu povolenek pro výrobní zařízení provozovaná jejími konkurenty, představuje protiprávní státní podporu, která údajně:

               a)

               protiprávně diskriminuje závod v Rugby tím, že dostatečně nezohledňuje dobu uvedení do provozu, a tím, že přidělení povolenek pro tento závod se zakládá na emisním období, o němž orgány Spojeného království věděly, že není reprezentativní.

               b)

               omezuje svobodu usazování mateřské společnosti žalobkyně Cemex España SA.

         Žalobkyně dále tvrdí, že se Komise nesprávně domnívala, že z „pravidla prvního roku“ nevyplývá neslučitelná podpora, a tudíž neoprávněně odmítla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 ES. V tomto smyslu Komise podle tvrzení žalobkyně nesprávně konstatovala, že metodika přidělování povolenek, kterou Spojené království uplatnilo ohledně závodu v Rugby, nebyla diskriminační a odpovídala pokynům Komise.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s 32; Zvl. vyd. 15/07, s 631).


title: Věc C-553/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Bernhard Rintisch v. Klaus Eder ( „Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Článek 10 odst. 1 a 2 písm. a) — Skutečné užívání — Užívání ochranné známky v podobě, která se liší v jednotlivostech neměnících rozlišovací způsobilost ochranné známky a která je sama zapsána jako ochranná známka — Časové účinky rozsudku“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Bernhard Rintisch v. Klaus Eder
   (Věc C-553/11) (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 10 odst. 1 a 2 písm. a) - Skutečné užívání - Užívání ochranné známky v podobě, která se liší v jednotlivostech neměnících rozlišovací způsobilost ochranné známky a která je sama zapsána jako ochranná známka - Časové účinky rozsudku)
   2012/C 399/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bernhard Rintisch

      Žalovaný: Klaus Eder

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 10 odst. 1 a čl. 10 odst. 2 písm. a) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) — Pojem „užívání ochranné známky“ — Vnitrostátní právní úprava, která připouští, aby bylo i užívání ochranné známky ve formě, která se liší od formy uvedené při zápisu ochranné známky, považováno za užívání zapsané ochranné známky za podmínky, že rozdíl nemá vliv na rozlišovací způsobilost ochranné známky — Zápis ochranné známky s cílem zabezpečit nebo rozšířit rozsah ochrany jiné zapsané ochranné známky — Legitimní očekávání — Použití změn v judikatuře na případech, ve kterých skutkové okolnosti již před vydáním rozsudku

      Výrok

               1)

               Článek 10 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby se majitel zapsané ochranné známky mohl pro účely prokázání užívání této ochranné známky ve smyslu tohoto ustanovení dovolávat jejího užívání v podobě, která se liší od podoby, ve které byla tato ochranná známka zapsána, aniž rozdíly mezi těmito dvěma podobami mění rozlišovací způsobilost této ochranné známky, a to bez ohledu na skutečnost, že tato odlišná podoba je sama zapsána jako ochranná známka.

               2)

               Článek 10 odst. 2 písm. a) směrnice 89/104 musí být vykládán v tom smyslu, že brání výkladu vnitrostátního ustanovení, kterým se uvedený čl. 10 odst. 2 písm. a) provádí do vnitrostátního práva, v tom smyslu, že se toto posledně uvedené ustanovení nepoužije na „defensivní“ ochrannou známku, která je zapsána pouze k tomu účelu, aby zaručila nebo rozšířila rozsah ochrany jiné zapsané ochranné známky, jež je zapsána v podobě, v jaké je užívána.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc T-67/11: Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Martinair Holland v. Komise

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/9

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Martinair Holland v. Komise
   (Věc T-67/11)
   2011/C 95/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Martinair Holland NV (Haarlemmermeer, Nizozemsko) (zástupce: R. Wesseling, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit články 1, 2, 3, 4, 5, 6 a 7 rozhodnutí zcela nebo zčásti nebo

               —

               snížit pokuty uložené článkem 5 rozhodnutí a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba podle článků 263 a 261 SFEU a článku 31 nařízení 1/2003 směřující k přezkumu a zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010 o řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Smlouvy o EHP a článku 8 smlouvy mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39.258 — letecká nákladní doprava) adresovaného Martinair Holland N.V. a podpůrně snížení uložené pokuty.
   Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává dvou žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod, ve kterém tvrdí, že:

                           —

                           Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU a článku 41 Listiny (právo na řádnou správu), jelikož z rozhodnutí není možné určit povahu a rozsah protiprávního jednání; výrok rozhodnutí jasně identifikuje čtyři (zřejmě jediná a pokračující) protiprávní jednání týkající se různých adres, různých období a zeměpisných tras. Odůvodnění rozhodnutí není založeno ani neodkazuje na žádné z těchto čtyř specifických protiprávních jednání;

                           —

                           v rozsahu, v němž Soudní dvůr nebude schopen přezkoumat rozhodnutí z důvodu nedostatku (dostatečně jasného) odůvodnění, Komise porušila zásadní procesní práva žalobkyně, žalobkyně zejména tvrdí, že rozhodnutí porušuje právo na řádnou správu, právo na účinnou nápravu a na spravedlivý proces a presumpci neviny a právo na obhajobu podle článků 41, 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie.

               2)

               Druhý žalobní důvod, ve kterém tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení při výpočtu pokuty v rozporu s nařízením 1/2003 (1), s pokyny k udělování pokut, s rovným zacházením a povinností uvést důvody v rozporu s články 41 a 49 Listiny základních práv Evropské unie, článkem 296 SFEU a dalšími obecnými zásadami práva EU. V tomto ohledu žalobkyně poukazuje na to, že:

                           —

                           zaprvé, Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení v rozporu s pokyny k udělování pokut tím, že zahrnula obrat týkající se sazeb a zpátečních letů do výpočtu hodnoty prodejů;

                           —

                           zadruhé, Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení závažnosti porušení nařízení 1/2003, pokynů k udělování pokut a zásady proporcionality;

                           —

                           zatřetí, Komise porušila nařízení 1/2003, pokyny k udělování pokut a zásadu proporcionality tím, že zohlednila regulační režimy jako polehčující okolnost pouze k přiznání snížení ve výši 15 %;

                           —

                           začtvrté, Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU a článku 41 Listiny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16.prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-215/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Østre Landsret ze dne 14. května 2004 ve věci Marius Pedersen A/S proti Miljøstyrelsen

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Østre Landsret ze dne 14. května 2004 ve věci Marius Pedersen A/S proti Miljøstyrelsen
   (Věc C-215/04)
   (2004/C 190/12)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Østre Landsret (Dánsko) ze dne 14. května 2004 ve věci Marius Pedersen A/S proti Miljøstyrelsen, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 21. května 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Østre Landsret žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být výraz „tam, kde to není možné“ v čl. 2 písm. g) bod ii) nařízení Rady č. 259/93 (1) ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole chápán tak, že osoba, která odpad sbírá, oprávněná k tomuto účelu členským státem nemůže automaticky být oznamovatelem vývozu odpadů k využití?
               V případě kladné odpovědi, která kritéria určují, zda osoba, která odpad sbírá, oprávněná k tomuto účelu členským státem může být oznamovatelem vývozu odpadů k využití.
               Může být kritériem to, že původce odpadů není znám nebo že existuje tolik původců, jejichž individuální podíl každého z nich je tak malý, že by bylo nepřiměřené žádat po každém z nich oznámení vývozu odpadů?

               2)

               Poskytuje čl. 7 odst. 2 ve spojení s čl. 7 odst. 4 písm. a) prvním a druhým pododstavcem nařízení č. 259/93 možnost příslušným orgánům odesílajícího státu vznést námitky proti určité žádosti o povolení vyvézt odpady k využití, pokud oznamovatel neposkytne informace o tom, že zpracování zmíněného odpadu přijímacím státem bude mít z hlediska ochrany životního prostředí stejnou úroveň, která je požadována podle vnitrostátních právních předpisů odesílajícího státu?

               3)

               Má být čl. 6 odst. 5 první odrážka nařízení č. 259/93 vykládán v tom smyslu, že požadavek informovat o složení odpadů je splněn, pokud oznamovatel uvede, že dotčený odpad je pouze jednoho určitého druhu, například „elektronický šrot“?

               4)

               Má být čl. 7 odst. 1 a 2 nařízení č. 259/93 vykládán v tom smyslu, že lhůta uvedená v čl. 7 odst. 2 začíná plynout od odeslání potvrzení o přijetí oznámení příslušnými orgány odesílajícího státu, bez ohledu na to, že příslušné orgány neobdržely veškeré informace uvedené v čl. 6 odst. 5?
               V případě záporné odpovědi, jaké informace musí oznámení obsahovat, aby mohla začít plynout lhůta 30 dnů uvedená v čl. 7 odst. 2?
               Má skutečnost, že uplynula lhůta 30 dnů takové právní účinky, že příslušné orgány nemohou již vznášet námitky či požadovat další informace?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (Úř. věst. L 30, s. 1).


title: Věc T-143/13: Usnesení Tribunálu ze dne 23. dubna 2013 — Zhejiang Heda Solar Technology v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. dubna 2013 — Zhejiang Heda Solar Technology v. Komise
   (Věc T-143/13) (1)

   2013/C 171/83
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc T-75/14: Žaloba podaná dne 23. ledna 2014 – USFSPEI v. Parlament a Rada

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/26

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2014 – USFSPEI v. Parlament a Rada
   (Věc T-75/14)
   2014/C 194/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (Brusel, Belgie) (zástupci: J.-N. Louis a D. de Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaní: Rada Evropské unie a Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho zrušil body 27, 32, 46, 64 písm. b), 65 písm. b) a 67 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013;

               —

               uložil žalovaným povinnost vyplatit USF symbolické jedno euro z titulu náhrady utrpěné morální újmy, jakož i náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se dovolává protiprávnosti bodů 27, 32, 46, 64 písm. b), 65 písm. b) a 67 písm. d) nařízení (EU, Euratom) č. 1023/2013 (1) v rozsahu, v němž mění zejména článek 5 (vytvoření funkční skupiny SC), článek 6 (zrušení záruky povýšení u služebního postupu), čl. 40 odst. 2 (omezení volna z osobních důvodů na 12 let), čl. 43 druhý pododstavec (uvedení schopnosti vykonávat funkci administrátora od platové třídy AST 5 namísto AST), čl. 44 odst. 1 (nové podmínky pro povýšení o jeden platový stupeň), článek 51 (řízení ve věci nezpůsobilosti), článek 52 (volno ze služebních důvodů), článek 77 (sazba 1,8 % u akumulace důchodových nároků) a přílohu VIII čl. 9 odst. 2 (předčasný odchod do důchodu bez penalizace) služebního řádu.
   Na podporu své žaloby se dovolává porušení dohody mezi odbory a zaměstnaneckými organizacemi na straně jedné a zákonodárcem na straně druhé a týkající se reformy z roku 2004, zejména reformy služebního postupu, zásady lineárního služebního postupu a zásady povýšení u služebního postupu.
   Namítá rovněž porušení článku 27 Listiny základních práv a článku 21 Evropské sociální charty, porušení zásady nabytých práv, zásady proporcionality a zásady nediskriminace.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie (Úř. věst. L 287, s. 15).


title: Věc T-533/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. června 2016 – Litva v. Komise

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/53

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. června 2016 – Litva v. Komise
   (Věc T-533/13) (1)

   (2016/C 305/71)
   Jednací jazyk: litevština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 359, 7.12.2013.


title: Věc T-96/12: Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2012 — Španělsko v. Komise

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2012 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-96/12) (1)

   2012/C 373/24
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-413/12: Žaloba podaná dne 20. září 2012 — Post Invest Europe v. Komise

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/21

         Žaloba podaná dne 20. září 2012 — Post Invest Europe v. Komise
   (Věc T-413/12)
   2012/C 343/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Post Invest Europe Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: B. van de Walle de Ghelcke a T. Franchoo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil články 2, 5, 6 a 7 rozhodnutí Komise ze dne 25. ledna 2012 o opatření SA.14588 (C 20/09), které provedla Belgie ve prospěch společnosti De Post — La Poste (nyní „bpost“), které bylo zveřejněno v Úředním věstníku EU dne 29. června 2012 (Úř. věst. L 170, s. 1);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že závěr Komise v tom smyslu, že maloobchodní síť nebyla odlišnou službou obecného hospodářského zájmu (SOHZ), která má nárok na vyrovnání, porušuje čl. 106 odst. 2, čl. 107 odst. 1 a odst. 3 SFEU, představuje zjevně nesprávné posouzení a porušuje zásadu rovného zacházení.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že opomenutí, kterého se dopustila Komise, když nepřihlédla k části nákladů maloobchodní sítě vzniklých v souvislosti s povinností poskytovat univerzální službu (Universal service obligation, USO) při výpočtu částky zisků z vyhrazeného odvětví USO, které jdou nad rámec přiměřeného zisku, porušuje čl. 106 odst. 2, čl. 107 odst. 1 a odst. 3 SFEU a představuje zjevně nesprávné posouzení.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že závěr Komise v tom smyslu, že čisté náklady SOHZ mimo oblast distribuce poštovních zásilek musí být vyrovnány se zisky z vyhrazeného odvětví USO, pokud jdou nad rámec přiměřeného zisku, porušuje článek 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU a porušuje zásady proporcionality a rovného zacházení.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že došlo k porušení článku 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU a k porušení zásady zákazu retroaktivity, neboť bylo zcela opomenuto převést nedostatečné vyrovnání vzniklé bpost v letech 1992 až 2005, aby mohlo být vyrovnáno údajné nadměrné vyrovnání bpost v období od roku 2006 do roku 2010.


title: Věc C-365/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – Ordre des architectes v. État belge „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2005/36/ES — Články 21 a 49 — Uznávání odborných kvalifikací — Přístup k povolání architekta — Zproštění povinnosti vykonání odborné praxe“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/9

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – Ordre des architectes v. État belge
   (Věc C-365/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2005/36/ES - Články 21 a 49 - Uznávání odborných kvalifikací - Přístup k povolání architekta - Zproštění povinnosti vykonání odborné praxe“)
   2014/C 194/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ordre des architectes

      Žalovaný: État belge

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'État (Belgie) – Výklad článků 21, 46 a 49 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22) – Přístup k povolání architekta a jeho výkon – Zápis do Ordre des architectes (Komora architektů) – Vnitrostátní právní úprava, která tento zápis držitelů dokladu o dosažené kvalifikaci vydaného v Belgii podmiňuje vykonáním odborné praxe v trvání dvou let – Zákaz požadovat vykonání takové praxe nebo získání rovnocenné zkušenosti v případě držitelů diplomu architekta vydaného v jiném členském státu

      Výrok

   Články 21 a 49 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, ve znění nařízení Komise (ES) č. 279/2009 ze dne 6. dubna 2009, musejí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby hostitelský členský stát vyžadoval pro účely vydání povolení k výkonu povolání architekta od držitele odborné kvalifikace, získané v domovském členském státě a uvedené v příloze V bodu 5.7.1 nebo příloze VI této směrnice, aby vykonal odbornou praxi nebo prokázal, že má rovnocenné odborné zkušenosti.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Věc C-244/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 21. května 2012 — Salzburger Flughafen GmbH v. Umweltsenat

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 21. května 2012 — Salzburger Flughafen GmbH v. Umweltsenat
   (Věc C-244/12)
   2012/C 235/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Salzburger Flughafen GmbH

      Žalovaný: Umweltsenat

      Vedlejší účastník řízení: Landesumweltanwalt von Salzburg

      Další účastník řízení: Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

      Předběžné otázky

               1)

               Brání směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 (1) ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (2) (dále jen směrnice 85/337) vnitrostátní právní úpravě, která provedení posuzování vlivů prací na infrastruktuře letiště, (které se netýkají přistávací dráhy) a to vybudování terminálu a rozšíření areálu letiště za účelem vybudování dalších zařízení (zejména hangárů, hal pro technické vybavení a parkovacích ploch) na životní prostředí činí závislým pouze na tom, zda je nutno na základě toho očekávat zvýšení počtu pohybů letadel o nejméně 20 000 ročně?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Požaduje a umožňuje směrnice 85/337 — v případě neexistence vnitrostátních právních předpisů — prostřednictvím svého přímého použití (s ohledem na cíle, které sleduje, a s ohledem na kritéria její přílohy III) posouzení vlivů záměru, který je blíže popsán v první otázce 1 a který spadá do přílohy II, na životní prostředí?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248).

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03, s. 151).


title: Věc F-94/08: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2008 – Marcuccio v. Komise

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/46

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2008 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-94/08)
   (2009/C 6/94)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení sdělení, kterým Komise oznamuje svůj záměr vymáhat pohledávku týkající se nákladů řízení prostřednictvím srážek z invalidního důchodu vypláceného žalobci, a návrh na náhradu morální a existenční újmy způsobené v důsledku takového aktu
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit sdělení ze dne 28. března 2008, jakož i sporné rozhodnutí;

               —

               v nezbytném rozsahu zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti ze dne 19. dubna 2008;

               —

               v nezbytném rozsahu zrušit sdělení ze dne 11. srpna 2008;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství, aby žalobci nahradila morální a existenční újmu, kterou mu způsobily akty, jejichž zrušení tato žaloba požaduje, ve výši 10 000 eur nebo ve vyšší či nižší výši, kterou bude Soud považovat za oprávněnou a spravedlivou;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-529/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. ledna 2013 — Evropská komise v. Švédské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory neslučitelné se společným trhem — Povinnost navrácení — Nesplnění — Námitka nepřípustnosti — Překážka věci rozsouzené předchozím rozsudkem Soudního dvora“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. ledna 2013 — Evropská komise v. Švédské království
   (Věc C-529/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory neslučitelné se společným trhem - Povinnost navrácení - Nesplnění - Námitka nepřípustnosti - Překážka věci rozsouzené předchozím rozsudkem Soudního dvora)
   2013/C 71/02
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království (zástupkyně: N. Díaz Abad, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 288 SFEU a článků 2 a 3 rozhodnutí Komise 1999/509/ES ze dne 14. října 1998 o podporách poskytnutých Španělskem podnikům ze skupiny Magefesa a jejím právním nástupcům (Úř. věst. 1999, L 198, s. 15) — Podpory poskytnuté společnosti Industrias Domésticas, S.A. (Indosa)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo opatření nezbytná k tomu, aby vyhovělo rozhodnutí Komise 1999/509/ES ze dne 14. října 1998 o podporách poskytnutých Španělskem podnikům ze skupiny Magefesa a jejím právním nástupcům, pokud jde o podnik Industrias Domésticas SA, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 288 čtvrtého pododstavce SFEU a z článků 2 a 3 tohoto rozhodnutí.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc T-486/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Iberdrola v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Vyrovnání dodatečných výrobních nákladů některých elektráren vyplývajících z povinnosti veřejné služby vyrábět určitý objem elektřiny z vnitrostátního uhlí a zavedení „mechanismu přednostního zásobování“ v jejich prospěch — Rozhodnutí nevznášet námitky — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris — Neexistence naléhavosti — Vážení zájmů“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/22

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Iberdrola v. Komise
   (Věc T-486/10 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Vyrovnání dodatečných výrobních nákladů některých elektráren vyplývajících z povinnosti veřejné služby vyrábět určitý objem elektřiny z vnitrostátního uhlí a zavedení „mechanismu přednostního zásobování“ v jejich prospěch - Rozhodnutí nevznášet námitky - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris - Neexistence naléhavosti - Vážení zájmů)
   2011/C 152/41
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iberdrola, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupce: J. Ruiz Calzado a É. Barbier de la Serre, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a C. Urraca Caviedes)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: J. M. Rodríguez Cárcamo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na předběžné opatření směřující v podstatě k nařízení odkladu výkonu rozhodnutí Komise ze dne 29. září 2010 K(2010) 4499 o státní podpoře N 178/2010, oznámené Španělským královstvím a poskytnuté ve formě vyrovnání veřejné služby spojeného s mechanismem přednostního zásobování ve prospěch elektráren, které využívají vnitrostátní uhlí.

      Výrok

               1)

               E.ON Generación, S.L., Hidroeléctrica del Cantábrico, SA, a Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón se povoluje vstup do řízení jako vedlejší účastníci na podporu návrhových žádání Evropské komise.

               2)

               Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 3. prosince 2010 Iberdrola v. Komise (T-486/10 R, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje.

               3)

               Společnosti Iberdola, Komisi a Španělskému království bude stanovena lhůta k předložení žádosti, aby určité důvěrné informace ze spisu a z tohoto usnesení nebyly sděleny účastníkům uvedeným v bodě 1 tohoto výroku, a k předložení nedůvěrné verze písemností ze spisu a tohoto usnesení pro účely tohoto sdělení.

               4)

               O nákladech řízené bude rozhodnuto později.


title: Věc T-230/01 až T-232/01 a T-267/01 až T-269/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Diputación Foral de Álava a další v. Komise ( Státní podpory — Daňové výhody přiznané územním celkem členského státu — Snížení daňového základu u korporační daně — Rozhodnutí prohlašující režimy podpor za neslučitelné se společným trhem a nařizující vrácení vyplacených podpor — Profesních sdružení — Přípustnost — Upuštění od žalobního důvodu — Kvalifikace nových nebo existujících podpor — Zásada ochrany legitimního očekávání — Zásada právní jistoty — Zásada proporcionality )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/20

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Diputación Foral de Álava a další v. Komise
   (Věc T-230/01 až T-232/01 a T-267/01 až T-269/01) (1)

   („Státní podpory - Daňové výhody přiznané územním celkem členského státu - Snížení daňového základu u korporační daně - Rozhodnutí prohlašující režimy podpor za neslučitelné se společným trhem a nařizující vrácení vyplacených podpor - Profesních sdružení - Přípustnost - Upuštění od žalobního důvodu - Kvalifikace nových nebo existujících podpor - Zásada ochrany legitimního očekávání - Zásada právní jistoty - Zásada proporcionality“)
   2009/C 256/34
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně ve věci T-230/01: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (Španělsko); a Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (Španělsko) (zástupci: původně R. Falcón Tella, poté M. Morales Isasi a I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-231/01: Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya (Španělsko); a Comunidad autónoma del País Vasco - Gobierno Vasco (zástupci: původně R. Falcón Tella, poté M. Morales Isasi a I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-232/01: Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa (Španělsko); a Comunidad autónoma del País Vasco - Gobierno Vasco (zástupci: původně R. Falcón Tella, poté M. Morales Isasi a I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokáti)

      Žalobkyně ve věcech T-267/01 až T-269/01: Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao, Španělsko) (zástupci: M. Araujo Boyd, L Ortiz Blanco a V. Sopeña Blanco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně J. Buendía Sierra, poté F. Castillo de la Torre a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyně ve věci T-230/01: Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava (Španělsko) (zástupci : I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti; a Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (zástupci: původně M. Araujo Boyd a R. Sanz, poté M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco a V. Sopeña Blanco, advokáti)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyně ve věci T-231/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya (Španělsko) (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti); a Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (zástupci: původně M. Araujo Boyd a R. Sanz, poté M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco a V. Sopeña Blanco, advokáti)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyně ve věci T-232/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (Španělsko) (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti); a Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (zástupci: původně M. Araujo Boyd a R. Sanz, poté M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco a V. Sopeña Blanco, advokáti)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Comunidad Autónoma de la Rioja (Španělsko) (zástupci: A. Bretón Rodriguez, J. M. Criado Gámez, I. Serrano Blanco, advokáti)

      Předmět věci

   Ve věcech T-230/01 a T-267/01 návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/892/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor prováděném Španělskem ve prospěch určitých nově založených podniků v provincii Álava (Úř. věst. 2002, L 314, s. 1), ve věcech T-231/01 a T-268/01 návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/806/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor prováděném Španělskem ve prospěch určitých nově založených podniků v provincii Vizcaya (Úř. věst. 2002, L 279, s. 35), a ve věcech T-232/01 a T-269/01 návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/540/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor prováděném Španělskem ve prospěch určitých nově založených podniků v provincii Guipúzcoa (Úř. věst. 2002, L 174, s. 31)

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-230/01, T-231/01, T-232/01, T-267/01, T-268/01 a T-269/01 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Ve věcech T-230/01 až T-232/01:

                           —

                           Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa a Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí a Comunidad autónoma de La Rioja;

                           —

                           Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya a Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               Ve věcech T-267/01 až T-269/01 ponese Confebask vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí a Comunidad autónoma de La Rioja.

      (1)  Úř. věst. C 348, 8.12.2001.


title: Věc C-452/11 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Heineken Nederland, BV, Heineken NV v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Nizozemský trh s pivem — Rozhodnutí Komise konstatující porušení článku 81 ES — Pokuty — Doba trvání správního řízení — Výše pokuty“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Heineken Nederland, BV, Heineken NV v. Evropská komise
   (Věc C-452/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Nizozemský trh s pivem - Rozhodnutí Komise konstatující porušení článku 81 ES - Pokuty - Doba trvání správního řízení - Výše pokuty)
   2013/C 46/17
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Heineken Nederland, BV, Heineken NV (zástupci: T. Ottervanger a M. de Jong, advocaten)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s M. Slotboomem, advocaat)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) ze dne 16. června 2011, Heineken Nederland a Heineken v. Komise (T-240/07), kterým Tribunál zrušil článek 1 rozhodnutí Komise K(2007) 1697 ze dne 18. dubna 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/B/37.766 — Nizozemský trh s pivem), jelikož Evropská komise v tomto rozhodnutí konstatovala, že společnosti Heineken NV a Heineken Nederland BV se účastnily porušení spočívajícího v příležitostné koordinaci jiných obchodních podmínek nabízených individuálním zákazníkům v sektoru „horeca“ v Nizozemsku.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Heineken Nederland BV a Heineken NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc C-490/07: Žaloba podaná dne 7. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Kyperská republika

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/30

         Žaloba podaná dne 7. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Kyperská republika
   (Věc C-490/07)
   (2007/C 315/50)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia, A. Alcover San Pedro)

      Žalovaná: Kyperská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Kyperská republika:

                           —

                           tím, že nezavedla systém na podporu znovuzískání, recyklace, regenerace a zneškodňování regulovaných látek,

                           —

                           tím, že uplatňuje systém řízení regulovaných látek, který je založen na skladování starého zařízení obsahujícího regulované látky používané až do zhotovení přizpůsobeného zařízení nebo až do zaslání těchto zařízení do zahraničí za účelem jejich likvidace,

                           —

                           tím, že neoznámila množství regulovaných látek, které byly znovuzískány, recyklovány, regenerovány nebo zneškodněny,

                           —

                           tím, že má programy vzdělávání, které jsou dobrovolné, aniž by přijala právní rámec vymezující minimální kvalifikační požadavky požadované od personálu pověřeného recyklací regulovaných látek obsažených v chladicích zařízeních, klimatizačních zařízeních, tepelných čerpadlech, zařízeních s obsahem rozpouštědel, systémech protipožární ochrany a v hasicích přístrojích,

                           —

                           tím, že nepřijala všechna použitelná preventivní opatření za účelem každoroční kontroly pevně instalovaných zařízení s náplní chladicí kapaliny větší než 3 kg, aby zjistila, zda na nich nedochází k únikům a tím, že nevymezila minimální úroveň kvalifikace požadované pro dotčený personál,

                     nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 1 a odst. 5 první a druhé věty a z čl. 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu;

               —

               uložit Kyperské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Orgány Kyperské republiky předložily dne 6. dubna 2005 Komisi zprávu o používání článků 16 a 17 nařízení (ES) č. 2037/2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu.

               2.

               Po přezkoumání dotčené zprávy Komise konstatovala, že Kyperská republika nezavedla systém na podporu znovuzískání, recyklace, regenerace a zneškodňování regulovaných látek, ani nezhotovila přizpůsobená zařízení, ani právně nevymezila odpovědnosti týkající se sběru a demontáže nebo likvidace regulovaných látek.

               3.

               Stejně tak Komise konstatovala, že neexistuje nezbytný úplný právní rámec vymezující požadavky na minimální kvalifikaci požadovanou od personálu pověřeného recyklací regulovaných látek a že stávající programy vzdělávání jsou dobrovolné.

               4.

               Konečně, co se týče povinnosti každoroční kontroly zařízení s náplní chladicí kapaliny větší než 3 kg a povinnosti vymezit minimální úroveň kvalifikace požadované pro dotčený personál, Komise konstatovala, že přijetí relevantních vnitrostátních právních předpisů bylo přerušeno.

               5.

               Komise se v důsledku toho domnívá, že Řecká republika nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 1 a odst. 5 první a druhé věty a z čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu.


title: Věc T-227/12 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 24. října 2012 — Saobraćajni institut CIP v. Komise ( „Předběžné opatření — Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení týkající vypracování technické dokumentace v rámci projektu modernizace železnice — Vyloučení žalobce z účasti na tomto nabídkovém řízení — Zrušení nabídkového řízení po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/23

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 24. října 2012 — Saobraćajni institut CIP v. Komise
   (Věc T-227/12 R)
   (Předběžné opatření - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení týkající vypracování technické dokumentace v rámci projektu modernizace železnice - Vyloučení žalobce z účasti na tomto nabídkovém řízení - Zrušení nabídkového řízení po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   2012/C 399/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Bělehrad, Srbsko) (zástupce: A. Lojpur, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a E. Georgieva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující v podstatě k předběžnému opatření nařizujícímu pozastavení nabídkového řízení v rámci oznámení o zakázce, zveřejněném dne 3. dubna 2012, týkajícího se vypracování technické dokumentace v rámci projektu modernizace železnice, které vylučuje účast žalobce na nabídkovém řízení.

      Výrok

               1)

               O návrhu na předběžné opatření již není třeba rozhodovat.

               2)

               Evropská komise ponese náklady řízení.


title: Věc C-38/07 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. listopadu 2008 – Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Prominutí dovozního cla — Rozhodnutí Komise — Článek 239 celního kodexu — Existence zvláštní situace — Neexistence podvodného jednání — Hrubá nedbalost dovozce)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. listopadu 2008 – Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-38/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Prominutí dovozního cla - Rozhodnutí Komise - Článek 239 celního kodexu - Existence zvláštní situace - Neexistence podvodného jednání - Hrubá nedbalost dovozce)
   (2009/C 6/04)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV (zástupce: H. de Bie, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, zmocněnec a F. Tuytschaever, advokát)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 30. listopadu 2006, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods v. Komise (T-382/04), kterým Soud zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise REM 19/2002 ze dne 17. června 2004, konstatující, že ve zvláštním případě není prominutí dovozního cla odůvodněné
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-120/12: Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2012 — Shadid Beheshti University v. Rada ( „Žaloba na neplatnost — Společná zahraniční a bezpečností politika — Omezující opatření vůči Iránu s cílem zabránit jadernému zbrojení — Zmrazení prostředků — Lhůta pro podání žaloby — Prodlení — Nepřípustnost“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/48

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2012 — Shadid Beheshti University v. Rada
   (Věc T-120/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečností politika - Omezující opatření vůči Iránu s cílem zabránit jadernému zbrojení - Zmrazení prostředků - Lhůta pro podání žaloby - Prodlení - Nepřípustnost)
   2013/C 26/97
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Shahid Beheshti University (Teherán, Irán) (zástupce: J.-M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: R. Liudvinaviciute-Cordeiro a A. Varnav zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 65); prováděcího nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 26); rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71); prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, jakož i zrušení rozhodnutí obsaženého v dopise Rady ze dne 5. prosince 2011 zaslaném žalobkyni.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Shahid Beheshti University ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc T-457/04 a T-223/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Camar v. Komise ( Společná organizace trhů — Banány — Přechodná opatření — Článek 30 nařízení Rady (EHS) č. 404/93 — Rozsudek konstatující nečinnost Komise — Odmítnutí splnit povinnosti vyplývající z rozsudku Soudu — Žaloba na neplatnost — Návrh na uložení povinnosti splnit povinnosti vyplývající z rozsudku formou peněžité náhrady — Náhrada nemajetkové újmy — Protiprávní nečinnost Komise — Žaloba na náhradu škody — Přerušení promlčecí lhůty — Článek 46 statutu Soudního dvora — Nepřípustnost )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Camar v. Komise
   (Věc T-457/04 a T-223/05) (1)

   („Společná organizace trhů - Banány - Přechodná opatření - Článek 30 nařízení Rady (EHS) č. 404/93 - Rozsudek konstatující nečinnost Komise - Odmítnutí splnit povinnosti vyplývající z rozsudku Soudu - Žaloba na neplatnost - Návrh na uložení povinnosti splnit povinnosti vyplývající z rozsudku formou peněžité náhrady - Náhrada nemajetkové újmy - Protiprávní nečinnost Komise - Žaloba na náhradu škody - Přerušení promlčecí lhůty - Článek 46 statutu Soudního dvora - Nepřípustnost“)
   (2008/C 313/46)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Camar Srl (Florence, Itálie) (zástupci: W. Viscardini, S. Donà a M. Paolin, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně L. Visaggio, poté F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)
   Předmět věci
   Pokud jde o rozsudek ve věci T-457/04, zaprvé, žaloba na neplatnost rozhodnutí, kterým Komise odmítá provést bod 1) výroku rozsudku Soudu ze dne 8. června 2000, Camar a Tico v. Komise a Rada (T-79/96, T-260/97 a T-117/98, Recueil, s. II-2193), uvedené v dopise ze dne 10. září 2004, zadruhé uložení povinnosti Komisi provést bod 1) výroku rozsudku ve výše uvedené věci Camar a Tico v. Komise a Rada, formou peněžité náhrady za nevydaná osvědčení, a zatřetí, uložení Komisi náhradu nemajetkové újmy, a pokud jde o věc T-223/05, požadavek na náhradu škody, která byla utrpěna žalobkyní z titulu mimosmluvní odpovědnosti Evropského společenství
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise uvedené v dopise generálního ředitele generálního ředitelství „Zemědělství“ ze dne 10. října 2004, kterým bylo odmítnuto provedení bodu 1) výroku rozsudku Soudu ze dne 8. června 2000, Camar a Tico v. Komise a Rada (T-79/96, T-260/97 a T-117/98, Recueil, s. II-2193) se zrušuje.

               2)

               Žaloba ve věci T-457/04 se ve zbývající části zamítá jako neopodstatněná.

               3)

               Žaloba ve věci T-223/05 se zamítá jako nepřípustná.

               4)

               Ve věci T-457/07 Camar Srl a Komise ponesou vlastní náklady řízení, jakož i polovinu nákladů řízení druhého účastníka řízení.

               5)

               Ve věci T-223/05 Camar ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Komise.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc C-437/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 26. srpna 2011 — Ekkerhard Schauß v. Transportes Aéreos Portugueses SA

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 26. srpna 2011 — Ekkerhard Schauß v. Transportes Aéreos Portugueses SA
   (Věc C-437/11)
   2011/C 331/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ekkerhard Schauß

      Žalovaná: Transportes Aéreos Portugueses SA

      Předběžné otázky

   Má cestující v letecké dopravě nárok na náhradu podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 (1), pokud zpoždění odletu nepřesáhne hranice stanovené v čl. 6 odst. 1 nařízení, ale k příletu do posledního místa určení dojde nejméně tři hodiny po plánovaném čase příletu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91; Úř. věst. L 46, s. 1.


title: Věc T-379/05: Žaloba podaná dne  14. října 2005  – Zuffa v. OHIM

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/23

         Žaloba podaná dne 14. října 2005 – Zuffa v. OHIM
   (Věc T-379/05)
   (2006/C 10/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zuffa, LLC (Las Vegas, Spojené státy americké) (zástupci: S. Malynicz, M. Blair, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 8. srpna 2005 ve věci R 24/2005-1;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ULTIMATE FIGHTING“ pro zboží a služby zařazené do tříd 9, 16, 25, 28 a 41 – přihláška č. 2 766 590

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky pro veškeré zboží a služby, pro které byla přihláška podána

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Slovní spojení „ULTIMATE FIGHTING“, posuzované jako celek, není generickým nebo běžným označením ve vztahu k navrhovanému zboží a službám. Odvolací senát neprovedl odpovídající analýzu ochranné známky jako celku ve vztahu k veškerému zboží a službám, pro které byla přihláška podána.


title: Věc T-401/16: Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Španělsko v. Komise

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/16

         Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-401/16)
   (2016/C 383/22)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: S. Centeno Huerta a M. García-Valdecasas Dorrego, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení o otevřených výběrových řízeních EPSO/AD/323/16 – Vyšetřovatelé (AD 7) a EPSO/AD/324/16 – Vyšetřovatelé (AD 9): Vedoucí týmu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článků 1 a 2 nařízení č. 1/58, článku 22 LZPEU a článku 1d služebního řádu, neboť byl omezen režim komunikace mezi EPSO a uchazečem, což se promítá i do přihlášky.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článků 1 a 6 nařízení č. 1/58, článku 22 LZPEU, jako i čl. 1d odst. 1 a 6, článku 27 a čl. 28 písm. f) služebního řádu a článku 1 přílohy III služebního řádu, neboť volba druhého jazyka je bezdůvodně omezena na tři jazyky, jimiž jsou angličtina, francouzština a němčina, a ostatní úřední jazyky Evropské unie jsou vyloučeny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z diskriminace na základě jazyka, která je článkem 1 nařízení č. 1/58, článkem 22 LZPEU, jakož i článkem 1d odst. 1 a 6, článkem 27 a čl. 28 písm. f) služebního řádu a článkem 1 přílohy III služebního řádu zakázána a volba anglického, francouzského a německého jazyka je arbitrérní.

         Žalobce v této souvislosti upřesňuje, že tyto žalobní důvody je nutné vykládat s ohledem na rozsudek Soudního dvora ze dne 27. listopadu 2012, Itálie v. Komise (C-566/10 P), a na rozsudky Tribunálu ze dne 24. září 2015 ve spojených věcech Španělsko v. Komise a Itálie v. Komise (T-191/13 a T-124/13) a ze dne 17. prosince 2015, Itálie v. Komise (T-275/13, T-295/13 a T-510/13), přičemž tyto rozsudky jsou vzhledem k tomu, že Komise nepodala kasační opravný prostředek, konečné a v napadeném oznámení nebylo splnění povinností z nich plynoucích zohledněno.


title: Věc T-60/05: Žaloba podaná dne 2. února 2005 Union française de l'express (UFEX) a dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/39

         Žaloba podaná dne 2. února 2005 Union française de l'express (UFEX) a dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-60/05)
   (2005/C 93/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 2. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Union française de l'express (UFEX), se sídlem v Roissy Charles de Gaulle (Francie), DHL International SA, se sídlem v Roissy Charles de Gaulle (Francie), Federal Express International (Francie) SNC, se sídlem v Gennevilliers (Francie) a CRIE, se sídlem v Asnières (Francie), zastoupenými Ericem Morganem de Rivery a Jacquesem Derennem, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise SG-Greffe (2004) D/205294 ze dne 19. listopadu 2004;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá stížnost podaná v prosinci 1990 společností UFEX, uvedenou jako SFEI, proti la Poste z důvodu křížových subvencí údajně představujících zneužití dominantního postavení ve prospěch francouzské mezinárodní poštovní společnosti (SFMI). Toto rozhodnutí následovalo po žádosti o obnovu řízení před Komisí, po zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. prosince 1994 soudem Společenství, které zamítlo původní stížnost (1).
   Hlavní otázka vznesená v projednávané věci je stejná jako otázka, která byla předmětem výše uvedených rozsudků Soudního dvora a Soudu; jde o otázku, zda žalovaná dodržela své povinnosti v rámci přezkumu stížnosti. Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí zamítající stížnost pro údajný nedostatek zájmu Společenství porušuje právní normy týkající se posuzování zájmu Společenství, obsahuje protichůdná odůvodnění a řadu nesprávných právních posouzení, pokud jde o zamítnutí části stížnosti založené na článcích 86 ES, 82 ES, 3 g) ES a 10 ES.
   Konkrétně žalobkyně zejména uplatňují, že Komise nesprávně posoudila skutečnosti, které mají v každém případě vliv na definici zájmu Společenství, jelikož k závěru, že zájem Společenství neexistuje, je nezbytné posoudit závažnost a trvání porušení namítaného ve stížnosti. V důsledku toho nepostačuje zjistit, zda protisoutěžní účinky přetrvávají, a pokud ne, učinit v rámci přezkumu stížnosti závěr, že žádný zájem Společenství neexistuje.
   Pokud jde o trvání porušení, žalobkyně vytýkají Komisi skutečnost, že pouze zkoumala přetrvávání vedlejších účinků údajného porušení (vývoj podílů na trhu; opuštění trhu soutěžiteli, citlivost cenové poptávky, nedostatek trvalých účinků v oblasti cen; atd.), aniž by se zabývala hlavním účinkem strukturální povahy, tedy vznikem vedoucího postavení SFMI-Chronopost na trhu a udržením tohoto postavení.
   Pokud jde o odůvodnění, bylo uvedeno, že v napadeném rozhodnutí Komise potvrzuje jednak, že je jednoznačně v pozici, kdy může prověřit úroveň hrazení nákladů la Poste, což v rámci článku 82 a článku 87 ES bylo jediným výpočtem umožňujícím zjištění existence křížových subvencí, a jednak, že důvodem proč neprověřila úroveň hrazení nákladů la Poste s ohledem na článek 82 ES je, že by se jednalo o zdvojení práce, kterou musí provést sama la Poste v rámci části stížnosti, která se týká státní podpory.
   Žalobkyně rovněž napadají tvrzení Komise, že výhody poskytnuté Chronopost, pokud jde o celní povolení a osvobození od zaplacení, jsou předmětem činnosti francouzského státu v oblasti výkonu veřejné moci a nespadají do oblasti působnosti spojených ustanovení článků 82 a 86 ES.

      (1)  Věci C-119/97 P, UFEX a další v. Komise (Recueil, 1999, s. I-1341), a T-77/95, REV UFEX a další v. Komise (Recueil, 2000, s. I-2167).


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. července 2005 ve věci C-304/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Rybolov — Kontrolní povinnosti uložené členským státům — Rozsudek Soudního dvora, kterým se konstatuje nesplnění povinnosti — Nesplnění povinnosti vyplývající z rozsudku — Článek 228 ES — Zaplacení paušální částky — Uložení penále)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 12. července 2005
   ve věci C-304/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Rybolov - Kontrolní povinnosti uložené členským státům - Rozsudek Soudního dvora, kterým se konstatuje nesplnění povinnosti - Nesplnění povinnosti vyplývající z rozsudku - Článek 228 ES - Zaplacení paušální částky - Uložení penále)
   (2005/C 217/06)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-304/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění smluvní povinnosti na základě článku 228 ES, podaná dne 27. srpna 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Nolin, H. van Lier a T. van Rijn) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a A. Colomb), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann (zpravodaj) a C. W. A. Timmermans, předsedové senátů, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, poté M.-F. Contet, vrchní rada, a H. v. Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 12. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika

                           —

                           tím, že nezajistila kontrolu rybolovu v souladu s požadavky stanovenými ustanoveními předpisů Společenství, a

                           —

                           tím, že nezajistila, aby porušení předpisů o rybolovu byla stíhána v souladu s požadavky stanovenými ustanoveními předpisů Společenství,

                     nepřijala veškerá opatření, která vyplývají z rozsudku ze dne 11. června 1991, Komise v. Francie (C-64/88), a tím nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 228 ES.

               2)

               Francouzské republice se ukládá, aby zaplatila Komisi Evropských společenství na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ penále ve výši 57 761 250 EUR za každé šestiměsíční období počínaje vyhlášením tohoto rozsudku, na konci kterého nebudou dosud zcela splněny povinnosti vyplývající z výše uvedeného rozsudku ze dne 11. června 1991, Komise v. Francie.

               3)

               Francouzské republice se ukládá, aby zaplatila Komisi Evropských společenství na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ paušální částku ve výši 20 000 000 EUR.

               4)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 12.10.2002.


title: Věc T-614/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2016 – Azur Space Solar Power v. EUIPO (Zobrazení černých linií a cihliček) „Ochranná známka Evropské unie — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Obrazová ochranná známka znázorňující černé linie a cihličky — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2016 – Azur Space Solar Power v. EUIPO (Zobrazení černých linií a cihliček)
   (Věc T-614/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka znázorňující černé linie a cihličky - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 022/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Azur Space Solar Power (Heilbronn, Německo) (zástupci: J. Nicodemus a S. Stöcker, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. září 2015 (věc R 3233/2014-4), týkajícího se mezinárodního zápisu obrazové ochranné známky znázorňující černé linie a cihličky s vyznačením Evropské unie

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Azur Space Solar Power GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-210/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. dubna 2017 NM proti usnesení Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 28. února 2017 ve věci T-257/16, NM v. Evropská rada

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. dubna 2017 NM proti usnesení Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 28. února 2017 ve věci T-257/16, NM v. Evropská rada
   (Věc C-210/17 P)
   (2017/C 231/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: NM (zástupci: P. O’Shea, BL, I. Whelan, BL, B. Burns, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská rada

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v plném rozsahu usnesení Tribunálu ze dne 28. února 2017, jímž Tribunál rozhodl o odmítnutí žaloby z důvodu nedostatku pravomoci tuto věc projednat a rozhodnout;

               —

               vydal konečné rozhodnutí ve věci, která je předmětem tohoto kasačního opravného prostředku, a rozhodl, že Tribunál neprávem odmítl svou pravomoc, a aby uložil žalované ve věci T-257/16 náhradu nákladů řízení vzniklých navrhovateli v řízení před Tribunálem a Soudním dvorem EU o tomto kasačním opravném prostředku;

               —

               vrátil Tribunálu věc zpět k rozhodnutí s pokynem, aby přijal svou pravomoc.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Neuvedení důvodů;

               2.

               Opominutí řádně posoudit, zda sporná dohoda byla ve skutečnosti rozhodnutím odpůrkyně;

               3.

               Nezohlednění relevantních skutkových otázek;

               4.

               Neposouzení důkazů, jež byly Tribunálu předloženy;

               5.

               Opominutí prošetřit a posoudit věcné otázky;

               6.

               Neprovedení dalších relevantních šetření;

               7.

               Učinění rozhodnutí bez využití dostatečných informací;

               8.

               Nezohlednění zásad judikovaných Soudním dvorem ve věci C-294/83.


title: Věc C-398/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2013 Inuit Tapiriit Kanatami a dalšími proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 25. dubna 2013 ve věci T-526/10, Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Evropská komise, Rada Evropské unie, Evropský parlament senátu

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2013 Inuit Tapiriit Kanatami a dalšími proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 25. dubna 2013 ve věci T-526/10, Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Evropská komise, Rada Evropské unie, Evropský parlament senátu
   (Věc C-398/13 P)
   2013/C 274/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters' and Trappers' Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council, Johannes Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK), William E. Scott & Son, Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi, Northeast Coast Sealers' Co-Operative Society, Ltd (zástupci: H. Viaene, J. Bouckaert, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie, Evropský parlament senátu

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               Zrušil napadený rozsudek Tribunálu, určil, že nařízení č. 1007/2009 (1) je protiprávní a nepoužitelné na základě článku 277 SFEU, a zrušil nařízení č. 737/2010 (2) na základě článku 263 SFEU, pokud usoudí, že má k dispozici všechny skutečnosti nezbytné pro meritorní rozhodnutí ohledně žaloby na neplatnost sporných nařízení;

               —

               podpůrně zrušil napadený rozsudek a vrátil věc Tribunálu;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek se zakládá na dvou hlavních důvodech, konkrétně na přesvědčení, že: 1) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při použití článku 95 Smlouvy o ES, a 2) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a použití zásad základních práv.
   Podle prvního důvodu kasačního opravného prostředku se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neposoudil, zda byly v relevantní době splněny podmínky použití článku 95 ES jako právního základu. Žalobci poukazují na to, že v okamžiku předložení návrhu Komise měly být splněny podmínky pro použití článku 95 ES jako právního základu. Žalobci mají rovněž za to, že nesplnění podmínek pro použití článku 95 ES jako právního základu nelze napravit ve fázi soudního řízení. Žalobci dále tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když použil nesprávné kritérium při posouzení, zda stávající rozdíly mezi vnitrostátními předpisy pro obchod s produkty z tuleňů odůvodňovaly zásah unijního zákonodárce na základě článku 95 ES. V napadeném rozsudku Tribunál uplatnil prahovou hodnotu na kritérium posuzující nikoli zanedbatelný rozsah obchodu s uvedenými produkty mezi členskými státy. Nicméně nezanedbatelná povaha obchodu s danými produkty se značně liší od „poměrně významné“ povahy obchodu, tedy od kritéria použitého Soudním dvorem v relevantní judikatuře.
   Podle prvního důvodu kasačního opravného prostředku se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že odkázal pouze na ustanovení Listiny. Žalobci mají za to, že pouhá skutečnost, že ochrana poskytovaná články EÚLP, které se dovolávají žalobci, je do unijního práva provedená prostřednictvím článků 17, 7, 10 a 11 Listiny základních práv Evropské unie, nezbavuje Tribunál povinnosti zohlednit ustanovení EÚLP coby obecné právní zásady. Žalobci rovněž tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když vyloučil obchodní zájmy z rozsahu působnosti vlastnického práva a učinil závěr, že „záruky plynoucí z vlastnického práva nelze rozšířit na ochranu prostých zájmů […] obchodního charakteru“ a odepřel žalobcům záruky stanovené v článku 1 Protokolu č. 1 EÚLP. Žalobci rovněž tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nepřezkoumal základní nařízení ve světle článku 19 Deklaraci OSN o právech původního obyvatelstva. Vzhledem k tomu, že Unie musí dodržovat mezinárodní právo při výkonu vlastní moci, a vzhledem k tomu, že základní nařízení musí tedy být vykládáno ve světle článku 19 Deklarace OSN o právech původního obyvatelstva, měl Tribunál povinnost přezkoumat, zda orgány EU před přijetím základního nařízení získaly svobodný, předchozí a informovaný souhlas žalobců.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 ze dne 16. září 2009 o obchodování s produkty z tuleňů (Úř. věst. L 286, s. 36).

      (2)  Nařízení Komise (EU) č. 737/2010 ze dne 10. srpna 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů (Úř. věst. L 216, s. 1).


title: Věc C-438/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Bogusław Juliusz Dankowski v. Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi ( „Šestá směrnice o DPH — Nárok na odpočet DPH odvedené na vstupu — Poskytované služby — Osoba povinná k dani nezapsaná do registru DPH — Údaje povinně uváděné na faktuře pro účely DPH — Vnitrostátní daňové právní předpisy — Vyloučení nároku na odpočet na základě čl. 17 odst. 6 šesté směrnice o DPH“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Bogusław Juliusz Dankowski v. Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   (Věc C-438/09) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Nárok na odpočet DPH odvedené na vstupu - Poskytované služby - Osoba povinná k dani nezapsaná do registru DPH - Údaje povinně uváděné na faktuře pro účely DPH - Vnitrostátní daňové právní předpisy - Vyloučení nároku na odpočet na základě čl. 17 odst. 6 šesté směrnice o DPH)
   2011/C 63/15
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bogusław Juliusz Dankowski

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sąd Administracyjny — Výklad čl. 17 odst. 6 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1, Zvl.vyd. 09/01, s. 23) — Slučitelnost tohoto ustanovení s vnitrostátními právními předpisy, které vylučují nárok na odpočet DPH zaplacené na vstupu za poskytnutou službu a vyplývající z faktury, kterou v rozporu s vnitrostátním právem vystavila osoba nezapsaná v registru plátců DPH

      Výrok

               1)

               Článek 18 odst. 1 písm. a) a čl. 22 odst. 3 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2006/18/ES ze dne 14. února 2006, musí být vykládány v tom smyslu, že osoba povinná k dani má nárok na odpočet DPH odvedené za služby poskytnuté jinou osobou povinnou k dani, která není registrována k DPH, pokud příslušné faktury obsahují veškeré údaje požadované uvedeným čl. 22 odst. 3 písm. b), především pak údaje, které jsou nezbytné k identifikaci osoby, která uvedené faktury vystavila, a povahy poskytovaných služeb.

               2)

               Článek 17 odst. 6 šesté směrnice 77/388/EHS, ve znění směrnice 2006/18, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které vylučují nárok na odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené osobou povinnou k dani jiné osobě povinné k dani, která je poskytovatelem služeb, v případě, že posledně uvedená není pro účely této daně registrována.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc F-122/13: Žaloba podaná dne 17. prosince 2013 — ZZ v. Europol

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/53

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2013 — ZZ v. Europol
   (Věc F-122/13)
   2014/C 52/105
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: J. Kempeners a M. Itani, advokáti)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Europolu neobnovit smlouvu žalobce na dobu neurčitou a uložení povinnosti Europolu uhradit rozdíl mezi odměnou, kterou by mohl nadále pobírat u Europolu, a všemi fakticky vyplacenými dávkami.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Europolu ze dne 6. května 2013, kterým Europol informoval žalobce o tom, že jeho smlouva uzavřená na dobu určitou do 31. října 2013 nebude obnovena;

               —

               uložit Europolu povinnost vyplatit žalobci rozdíl mezi částkou odměny, která by mu náležela, pokud by zůstal ve službě tohoto orgánu, a částkou odměny, honorářů, dávek podpory v nezaměstnanosti či jakýchkoli jiných náhrad, které mu byly fakticky vyplaceny od 1. října 2013 namísto odměny, kterou získal od Europolu;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-379/14: Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – Universal Music v. OHIM – Yello Strom (Yellow Lounge) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – Universal Music v. OHIM – Yello Strom (Yellow Lounge)
   (Věc T-379/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 068/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Universal Music GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: M. Viefhus, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Schneider, poté G. Schneider a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Yello Strom GmbH (Kolín, Německo) (zástupce: K. Gründig-Schnelle, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2014 (věc R 274/2013-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Yello Strom GmbH a Universal Music GmbH

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2.

               Společnosti Universal Music GmbH a Yello Strom GmbH ponesou vlastní náklady řízení a každé z nich se ukládá náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 292, 1.9.2014.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  15. prosince 2005  ve věci C-344/03: Komise Evropských společenství proti Finské republice (Směrnice 79/409/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Jarní lov některých vodních ptáků)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 15. prosince 2005
   ve věci C-344/03: Komise Evropských společenství proti Finské republice (1)

   (Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Jarní lov některých vodních ptáků)
   (2006/C 48/06)
   Jednací jazyk: finština
   Ve věci C-344/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 1. srpna 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a P. Aalto) proti Finské republice (zmocněnkyně: T. Pynnä), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 15. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Jelikož Finská republika neprokázala, že v rámci jarního lovu vodních ptáků na území pevninského Finska a v kraji Alandy

                           —

                           byla podmínka pro výjimku stanovená v čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, ve znění aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, spočívající v neexistenci jiného uspokojivého řešení, než je jarní lov, splněna pro kajku mořskou, hohola severního, morčáka prostředního, morčáka velkého, turpana hnědého a poláka chocholačku a že

                           —

                           byla podmínka pro výjimku stanovená v témže ustanovení spočívající ve skutečnosti, že lov se může týkat pouze odebírání ptáků v malém množství, splněna pro kajku mořskou, morčáka velkého, morčáka prostředního a turpana hnědého,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 20.09.2003.


title: Věc C-337/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sø- og Handelsret (Dánsko) dne 1. července 2011 — HK Danmark, jednající jménem Lone Skouboe Werge v. Pro Display A/S, v likvidaci

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sø- og Handelsret (Dánsko) dne 1. července 2011 — HK Danmark, jednající jménem Lone Skouboe Werge v. Pro Display A/S, v likvidaci
   (Věc C-337/11)
   2011/C 269/63
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Sø- og Handelsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: HK Danmark, jednající jménem Lone Skouboe Werge

      Žalovaný: Pro Display A/S, v likvidaci

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Vztahuje se pojem „zdravotní postižení“ ve smyslu směrnice na osobu, která z důvodu fyzického, psychického nebo psychologického postižení nemůže vůbec vykonávat svou pracovní činnost po dobu, která splňuje požadavek týkající se doby trvání stanovený v bodě 45 rozsudku Soudního dvora ze dne 11. července 2006, Sonia Chacón Navas v. Eurest Colectividades SA (C-13/05, Sb. rozh. s. I-06467) (1), nebo ji může vykonávat pouze v omezeném rozsahu?

                           b)

                           Může zdravotní stav způsobený lékařsky diagnostikovanou nevyléčitelnou nemocí spadat pod pojem „zdravotní postižení“ ve smyslu směrnice?

                           c)

                           Může zdravotní stav způsobený lékařsky diagnostikovanou léčitelnou nemocí spadat pod pojem „zdravotní postižení“ ve smyslu směrnice?

               2)

               Je třeba trvalé snížení funkční schopnosti, které nevyžaduje poskytnutí zvláštních pomocných a podobných prostředků, ale znamená pouze, že dotčená osoba není schopna výkonu práce na plný úvazek, považovat za zdravotní postižení ve smyslu směrnice Rady 2000/78/ES (2)?

               3)

               Spadá zkrácení pracovní doby mezi opatření, na která se vztahuje článek 5 směrnice 2000/78/ES?

               4)

               Brání směrnice Rady 2000/78/ES použití ustanovení vnitrostátního práva, podle kterého je zaměstnavatel oprávněn na základě výpovědi se zkrácenou výpovědní dobou propustit zaměstnance, kterého je třeba ve smyslu směrnice považovat za zdravotně postiženou osobu, jestliže pobíral svou mzdu po dobu nemoci v celkové délce 120 dní během období 12 po sobě následujících měsíců, pokud

                           a)

                           nepřítomnost byla způsobena zdravotním postižením
                           nebo

                           b)

                           nepřítomnost byla způsobena skutečností, že zaměstnavatel nepřijal v konkrétní situaci vhodná opatření, aby osobě se zdravotním postižením umožnil výkon její práce?

      (1)  [2006] ECR I-6467.

      (2)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc C-176/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Association de médiation sociale v. Union locale des syndicats CGT a další ( „Sociální politika — Směrnice 2002/14/ES — Listina základních práv Evropské unie — Článek 27 — Zřízení orgánů zastupujících zaměstnance vázané na určité prahové hodnoty pro počet zaměstnaných zaměstnanců — Stanovení prahových hodnot — Vnitrostátní právní úprava, která je v rozporu s unijním právem — Úloha vnitrostátního soudu“ )

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Association de médiation sociale v. Union locale des syndicats CGT a další
   (Věc C-176/12) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 2002/14/ES - Listina základních práv Evropské unie - Článek 27 - Zřízení orgánů zastupujících zaměstnance vázané na určité prahové hodnoty pro počet zaměstnaných zaměstnanců - Stanovení prahových hodnot - Vnitrostátní právní úprava, která je v rozporu s unijním právem - Úloha vnitrostátního soudu)
   2014/C 85/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Association de médiation sociale

      Žalovaní: Union locale des syndicats CGT, Hichem Laboubi, Union départementale CGT des Bouche-du-Rhône, Confédération générale du travail (CGT)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Francie) — Výklad ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství — Společné prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise o zastupování zaměstnanců (Úř. věst. L 80, s. 29; Zvl. vyd. 05/04, s. 219) — Výklad článků 27, 51, 52 a 53 Listiny základních práv Evropské unie — Výklad čl. 6 odst. 1 a 3 SEU — Nemožnost dovolávat se výše uvedených ustanovení ve sporu mezi jednotlivci za účelem ověření slučitelnosti vnitrostátního opatření provádějícího směrnici — Přípustnost vnitrostátního právního předpisu, který při stanovení počtu zaměstnanců podniku, zejména za účelem stanovení zákonných prahových hodnot pro zřízení orgánů zastupujících zaměstnance, nezohledňuje pracovníky, s nimiž jsou uzavřeny určité druhy pracovních smluv

      Výrok

   Článek 27 Listiny základních práv Evropské unie musí být samostatně nebo ve spojení s ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství, vykládán v tom smyslu, že ukáže-li se, že takové vnitrostátní ustanovení provádějící tuto směrnici, jako je článek L. 1111-3 francouzského code du travail, je neslučitelné s unijním právem, nelze se tohoto článku Listiny dovolávat ve sporu mezi jednotlivci s cílem, aby uvedené vnitrostátní ustanovení nebylo použito.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc T-162/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2012 — Würth a Fasteners (Shenyang) v. Rada ( „Žaloba na neplatnost — Dumping — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2012 — Würth a Fasteners (Shenyang) v. Rada
   (Věc T-162/09) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Dumping - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2012/C 165/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adolf Würth GmbH & Co. KG (Künzelsau, Německo) a Arnold Fasteners (Shenyang) Co. Ltd (Shenyang, Čína) (zástupci: M. Karl a M. Mayer, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně J. P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem a G. Wolfem, advokáty, poté J. P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a B. Martenczuk, zmocněnec) a European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J. Bourgeois, Y. van Gerven a E. Wäktare, poté J. Bourgeois, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 29, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Adolf Würth GmbH & Co. KG a Arnold Fasteners (Shenyang) Co. Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a European Industrial Fasteners Institute AISBL.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc T-365/07: Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2011 — Traxdata France v. OHIM — Ritrax (TRAXDATA, TEAM TRAXDATA) ( „Ochranná známka Společenství — Žaloba na neplatnost — Nečinnost žalobkyně — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2011 — Traxdata France v. OHIM — Ritrax (TRAXDATA, TEAM TRAXDATA)
   (Věc T-365/07) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Žaloba na neplatnost - Nečinnost žalobkyně - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 39/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Traxdata France SARL (Paříž, Francie) (zástupci: původně F. Valentin, B. Amaudric du Chaffaut a G. Courtois, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ritrax Corporation Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. H. Blair, M. J. Gilbert, S. S. Malynicz a C. A. N. Balme, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. května 2007 (spojené věci R 1337/2005-1, R 1338/2005-1, R 1339/2005-1 a R 1340/2005-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Ritrax Corporation Ltd a Traxdata France SARL.

      Výrok

               1)

               Není namístě vydat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Společnosti Traxdata France SARL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc T-511/10: Usnesení Tribunálu ze dne 7. května 2014 – Evropaïki Dynamiki v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Žádosti o cenovou nabídku — Odepření přístupu — Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení — Nepřizpůsobení návrhových žádání znějících na zrušení aktu — Nevydání rozhodnutí ve věci“

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. května 2014 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-511/10) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Žádosti o cenovou nabídku - Odepření přístupu - Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení - Nepřizpůsobení návrhových žádání znějících na zrušení aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   2014/C 329/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira, E. Manhaeve a C. ten Dam, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. srpna 2010, Ares(2010)508190, o odmítnutí přístupu k žádostem o cenovou nabídku vypracovaným v rámci určitých rámcových smluv spravovaných Úřadem pro publikace Evropské unie

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Věc T-278/17: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2017 – Bank of New York Mellon v. EUIPO – Nixen Partners (NEXEN)

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/39

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2017 – Bank of New York Mellon v. EUIPO – Nixen Partners (NEXEN)
   (Věc T-278/17) (1)

   (2017/C 300/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 213, 3. 7. 2017.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. července 2004 ve věci T-39/03, DaimlerChrysler AG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/16

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 5. července 2004
   ve věci T-39/03, DaimlerChrysler AG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)
   (2004/C 251/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-39/03, DaimlerChrysler AG, se sídlem ve Stuttgartu (Německo), zastoupená N. Siebertzem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: G. Schneider), přičemž vedlejším účastníkem v řízení před Soudem byla Axon Leasing GmbH, se sídlem v Mnichově (Německo), zastoupená S. Lüftem, advokátem, jejímž předmětem je žaloba směřující proti rozhodnutí čtvrtého senátu OHIM ze dne 4. listopadu 2002 (věc R 329/2001-4), Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a I. Pelikánová, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 5. července 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Není již namístě rozhodnout ve věci.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.