title: Věc T-94/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. února 2013 Ioannisem Ntouvasem proti rozsudku vydanému dne 11. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-107/11, Ntouvas v. ECDC

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. února 2013 Ioannisem Ntouvasem proti rozsudku vydanému dne 11. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-107/11, Ntouvas v. ECDC
   (Věc T-94/13 P)
   2013/C 114/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ioannis Ntouvas (Agios Stefanos, Řecko) (zástupce: V. Kolias, advokát)

      Další účastník řízení: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (Stockholm, Švédsko)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. prosince 2012 ve věci F-107/11 Ntouvas v. ECDC, kterým se zamítá žaloba na neplatnost hodnotící zprávy žalobce za rok 2010 a ukládá se mu náhrada všech nákladů řízení;

               —

               zrušil rozhodnutí napadené v prvním stupni; a

               —

               nařídil žalovanému zaplatit všechny náklady řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtrnáct důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení právního pravidla týkajícího se důkazního břemene a provádění důkazů v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu přijal žádost žalovaného směřující k prodloužení lhůty pro předložení žalobní odpovědi v rámci řízení v prvním stupni, ačkoliv neposkytl žádný důkaz okolností odůvodňujících takové prodloužení lhůty.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z podstatného pochybení, kterým je stiženo skutkové zjištění, v rozsahu, v němž se Soud pro veřejnou službu domníval, že žaloba v prvním stupni byla žalovanému doručena dne 7. listopadu 2011 a nikoliv dne 4. listopadu 2011;

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného posouzení skutečností v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu nesprávně četl a vykládal skutečnosti ze spisu, které vyvracejí argumenty formulované žalovaným na podporu jeho žádosti o prodloužení lhůty pro předložení žalobní odpovědi v rámci řízení v prvním stupni

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávné kvalifikace skutečností v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu nesprávně kvalifikoval jako „výjimečné“ okolnosti, které žalovaný uvedl, když žádal prodloužení lhůty pro předložení jeho žalobní odpovědi v prvním stupni.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného zjištění a podpůrně nesprávné kvalifikace skutečností v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu nesprávně rozhodl, že navrhovatel nenavrhl vydání rozsudku pro zmeškání a podpůrně, že jeho argumenty nepředstavují návrh na vydání rozsudku pro zmeškání.

               6)

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného posouzení dokumentů ze spisu, jelikož Soud pro veřejnou službu usoudil, že dvě stanoviska služeb zaměstnávajících navrhovatele byla navzájem podstatně odlišná.

               7)

               Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného stanovení důkazního břemene, jelikož Soud pro veřejnou službu zamítl pro nedostatek důkazů tvrzení navrhovatele o konfliktu zájmů aspoň jednoho z členů společného hodnotícího výboru, i když uvedené důkazy sestávaly z dokumentů uvedených v žalobě v prvním stupni a žalovaný k nim měl jednoduchý přístup. Soud pro veřejnou službu jako správní soudní orgán rozhodující zaměstnanecký spor dále porušil svou povinnost nařídit nezbytná organizační procesní opatření, aby získal uvedené dokumenty. Soud pro veřejnou službu rovněž nesprávně pochopil právní základ tvrzení navrhovatele a nesprávně vyložil čl. 9 odst. 1 prováděcího pravidla č. 20 o hodnocení služebního postupu (dále jen „prováděcí pravidlo“), které přijal ředitel ECDC dne 17. dubna 2009.

               8)

               Osmý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného výkladu a nepřezkoumání argumentu uplatňujícího nedostatek procesních pravidel pro společný hodnotící výbor ECDC

               9)

               Devátý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení důkazů, a podpůrně z nesprávné právní kvalifikace skutkových okolností v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu posoudil tvrzení navrhovatele, že společný hodnotící výbor ECDC neprověřil skutečnosti, které měl ověřit na základě čl. 9 odst. 4 prováděcího pravidla, jako nepodložené

               10)

               Desátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného posouzení skutkových okolností, jelikož Soud pro veřejnou službu posoudil jako dostatečné odůvodnění stanoviska společného hodnotícího výboru ECDC.

               11)

               Jedenáctý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného výkladu žalobního důvodu a nesprávné právní kvalifikace skutkových okolností v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu nesprávně vyložil tvrzení navrhovatele týkající se nedostatečného odůvodnění stanoviska společného hodnotícího výboru ECDC jako stiženého zjevně nesprávným posouzením a považoval toto odůvodnění za dostatečné.

               12)

               Dvanáctý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného posouzení skutkových okolností, jelikož Soud pro veřejnou službu usoudil, že sporná hodnotící zpráva nebyla stižena zjevně nesprávným posouzením, pokud jde o navrhovatelovu efektivitu vzhledem k pracovní zátěži.

               13)

               Třináctý důvod kasačního opravného prostředku vychází z údajně nesprávného právního posouzení skutečností v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu považoval kritiku v napadené hodnotící zprávě za přiměřenou, ačkoliv žalovaný během hodnotícího období neupozornil navrhovatele na údajné problémy v jeho chování.

               14)

               Čtrnáctý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného posouzení skutečností v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu považoval pracovní zátěž navrhovatele za méně významnou než ve skutečnosti byla.


title: Věc C-333/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království (Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Letecká doprava — Odepření nástupu na palubu a zrušení nebo významné zpoždění letů — Náhrady a pomoc cestujícím — Přijetí sankcí)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/14

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-333/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Letecká doprava - Odepření nástupu na palubu a zrušení nebo významné zpoždění letů - Náhrady a pomoc cestujícím - Přijetí sankcí)
   (2007/C 183/23)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Vidal Puig a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalovaný: Švédské království (zástupce: A. Kruse, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu s článkem 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1) – Přijetí účinných, přiměřených a odrazujících sankcí
   Výrok

               1)

               Švédské království tím, že nestanovilo sankce za porušení ustanovení článku 14 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 16 tohoto nařízení.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-155/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2014 Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, původně AlzChem Trostberg GmbH, původně AlzChem Hart GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 23. ledna 2014 ve věci T-391/09, Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, původně AlzChem Trostberg GmbH, původně AlzChem Hart GmbH v. Evropská komise

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2014 Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, původně AlzChem Trostberg GmbH, původně AlzChem Hart GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 23. ledna 2014 ve věci T-391/09, Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, původně AlzChem Trostberg GmbH, původně AlzChem Hart GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-155/14 P)
   2014/C 184/19
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, původně AlzChem Trostberg GmbH, původně AlzChem Hart GmbH (zástupci: C. Steinle a I. Bodenstein, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               1.

               zrušit rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 23. ledna 2014 (věc T-391/09), v rozsahu, v němž je v neprospěch navrhovatelek;

               2.

               zrušit rozhodnutí Komise K (2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 – Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl) v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;
               podpůrně snížit pokutu uloženou navrhovatelkám v čl. 2 písm. g) a h) uvedeného rozhodnutí;
               podpůrně, pro případ, že výše uvedené návrhové žádání bude zamítnuto, změnit čl. 2 písm. g) a h) rozhodnutí v tom smyslu, že SKW Stahl-Metallurgie GmbH je společně a nerozdílně odpovědná za celou částku pokuty uložené navrhovatelkám; navrhovatelky toto podpůrné návrhové žádání chápou tak, jak mu Tribunál rozuměl v bodech 264 a 265 rozsudku, totiž jako podpůrné návrhové žádání na zvýšení části pokuty uložené navrhovatelkám, kterážto část bude považována za zaplacenou, pokud SKW zaplatí pokutu, která jí byla uložena Komisí;

               3.

               podpůrně k návrhovému žádání v bodě 2 vrátit věc Tribunálu, aby rozhodl v souladu s právním posouzením obsaženým v rozsudku Soudního dvora;

               4.

               každopádně uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkami v řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu ze dne 23. ledna roku 2014 ve věci T-391/09 v rozsahu, v němž je v neprospěch navrhovatelek. V rozsudku Tribunál částečně vyhověl a částečně zamítl žaloby navrhovatelek vznesené proti rozhodnutí Komise K (2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 – Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl).
   Navrhovatelky uvádějí celkově pět žalobních důvodů kasačního opravného prostředku:

               1.

               V prvním důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky kritizují, že jim Tribunál, v rozporu s rozsahem přičtení odpovědnosti podle článku 81 ES (nyní článek 101 SFEU), zásadou osobní odpovědnosti, zásadou presumpce neviny a zásadou zavinění, přičetl odpovědnost za chování porušující kartelové právo, jehož se dopustila společnost SKW Stahl-Technik GmbH & Co KG („SKW“), a to tím, že zamítl vyvrácení domněnky rozhodujícího vlivu. SKW se údajně od dubna 2004, během mocenského vakua bezprostředně předcházejícího prodeji této společnosti třetí osobě, z vlastní vůle a v rozporu s výslovnými pokyny navrhovatelek podílela na kartelové dohodě. Tribunál údajně v tomto výjimečném případě, jasně se odlišujícím od množství jím doposud rozhodnutých případů, neprávem odmítl rozhodnout spravedlivě podle jednotlivého případu.

               2.

               Ve svém druhém důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky vytýkají, že Tribunál v rozporu s právem být vyslechnut a povinností uvést odůvodnění zamítl její argumentaci, podle které by rozhodnutí Komise mělo být zrušeno, protože podíly odpovědnosti ve vnitřním vztahu solidárních dlužníků nebyly stanoveny v souladu s mezitím vydaným rozsudkem Tribunálu ve věcech Siemens Österreich (ze dne 3. března 2011, věci T-122/07 až T-124/07, Sb. rozh. s. II-793). Tato argumentace na podporu žaloby nebyla ani opožděná ani nedostatečná.

               3.

               S ohledem na výši pokuty navrhovatelky ve svém třetím důvodu kasačního opravného prostředku vytýkají, že Tribunál porušil zásadu rovného zacházení tím, že – stejně jako v paralelním případě Gigaset -, vzhledem k pochybením při výpočtu pokuty, zvláště nezohlednění vstupního poplatku a chybnému zohlednění snížení z důvodu shovívavosti u pokuty uložené společnosti SKW, nesnížil pokuty uložené navrhovatelkám.

               4.

               Navrhovatelky vítají, že Tribunál při novém stanovení výše jejich pokut nově stanovil i část pokuty, „kterážto část bude považována za zaplacenou, pokud SKW zaplatí pokutu, která jí byla uložena napadenými rozhodnutími“ (bod 2 první odrážka výroku). Čtvrtým, podpůrným, důvodem kasačního opravného prostředku však navrhovatelky kritizují skutečnost, že Tribunál v rozporu se zásadou právní jistoty, zásadou nulla poena sine lege certa a povinností uvést odůvodnění při novém stanovení výslovně nestanovil, jak vzhledem ke společnosti Arques Industries AG (nyní Gigaset AG („Cigaset“), tak i navrhovatelkám, dvojí umořovací účinek platby společnosti SKW.

               5.

               V pátém, podpůrném, důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky vytýkají, že Tribunál při novém stanovení pokut v rozporu se zásadami stanovení solidárních pokut (článek 81ES, článek 23 nařízení č. 1/2003) (1), použil snížení z důvodu shovívavosti na část považovanou za zaplacenou v případě platby SKW. Tím Tribunál údajně v neprospěch navrhovatelek, pokud jde o tuto část, zohledňuje shovívavost, ačkoli SKW podle sdělení Komise o shovívavosti nespolupracovala.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy; Úř. věst L 1, s. 1.


title: Věc F-16/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (plénum) ze dne  26. dubna 2006  – Falcione v. Komise (Úředníci — Jmenování — Zařazení do vyšší platové třídy při služebním postupu — Článek 5 a čl. 31 odst. 2 služebního řádu — Náklady — Článek 7 odst. 5 přílohy I statutu Soudního dvora a článek 88 jednacího řádu Soudu prvního stupně)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (plénum) ze dne 26. dubna 2006 – Falcione v. Komise
   (Věc F-16/05) (1)

   (Úředníci - Jmenování - Zařazení do vyšší platové třídy při služebním postupu - Článek 5 a čl. 31 odst. 2 služebního řádu - Náklady - Článek 7 odst. 5 přílohy I statutu Soudního dvora a článek 88 jednacího řádu Soudu prvního stupně)
   (2006/C 143/69)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Nicola Falcione (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 24. března 2004 o konečném pracovním zařazení žalobce při přijímání do platové třídy A5/4
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese své vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005 (věc původně zapsaná u Sodu prvního stupně Evropských společenství pod číslem 132/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15. prosince 2005).


title: Věc C-472/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság) — Maďarsko) — Banif Plus Bank Zrt. v. Csaba Csipai, Viktória Csipai ( „Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule uvedené ve spotřebitelských smlouvách — Přezkum zneužívajícího charakteru klauzule vnitrostátním soudem z úřední povinnosti — Povinnost vnitrostátního soudu, který i bez návrhu zjistil, že klauzule má zneužívající charakter, vyzvat účastníky řízení, aby předložili svá vyjádření před tím, než vyvodí z tohoto zjištění důsledky — Smluvní klauzule, které musí být zohledněny při přezkumu zneužívajícího charakteru“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/14

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság) — Maďarsko) — Banif Plus Bank Zrt. v. Csaba Csipai, Viktória Csipai
   (Věc C-472/11) (1)

   (Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule uvedené ve spotřebitelských smlouvách - Přezkum zneužívajícího charakteru klauzule vnitrostátním soudem z úřední povinnosti - Povinnost vnitrostátního soudu, který i bez návrhu zjistil, že klauzule má zneužívající charakter, vyzvat účastníky řízení, aby předložili svá vyjádření před tím, než vyvodí z tohoto zjištění důsledky - Smluvní klauzule, které musí být zohledněny při přezkumu zneužívajícího charakteru)
   2013/C 114/19
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság)

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Banif Plus Bank Zrt.

      Odpůrci: Csaba Csipai, Viktória Csipai

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság — Výklad čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288) — Vnitrostátní právní předpisy, které stanovují, že vnitrostátní soud je omezen při přezkumu zneužívajícího charakteru takzvaných předem sepsaných smluv, pokud mu účastníci řízení výslovně nenavrhují, aby konstatoval tento zneužívající charakter — Možnost vnitrostátního soudu, který konstatoval zneužívající charakter všeobecné smluvní podmínky uvedené ve smlouvě, která mu byla předložena k posouzení, aby v případě, kdy mu nebyl předložen návrh v tomto smyslu, vyzval účastníky řízení, aby se vyjádřili k uvedené smluvní klauzuli za tím účelem, aby mohl přezkoumat otázku neplatnosti smlouvy z tohoto důvodu

      Výrok

               1)

               Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní soud, který i bez návrhu zjistil, že smluvní klauzule má zneužívající charakter, není k tomu, aby vyvodil z tohoto zjištění důsledky, povinen čekat na to, až spotřebitel, který je informován o svých právech, navrhne zrušení uvedené klauzule. Zásada kontradiktornosti však obecně ukládá vnitrostátnímu soudu, který i bez návrhu zjistil, že smluvní klauzule má zneužívající charakter, aby o tom informoval účastníky řízení a umožnil jim, aby se k tomu kontradiktorně vyjádřili způsobem, který stanoví vnitrostátní procesní pravidla.

               2)

               K tomu, aby vnitrostátní soud mohl posoudit případný zneužívající charakter smluvní klauzule, na níž je založen návrh, který mu byl předložen, musí zohlednit všechny další klauzule smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 370, 17.12.2012.


title: Věc C-680/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 20. prosince 2013 — Condor Flugdienst GmbH v. Andreas Plakolm

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 20. prosince 2013 — Condor Flugdienst GmbH v. Andreas Plakolm
   (Věc C-680/13)
   2014/C 85/26
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Frankfurt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Condor Flugdienst GmbH

      Žalobce: Andreas Plakolm

      Předběžná otázka

   Musí být pojem „zrušení“ uvedený v čl. 2 písm. l) nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že se v takové situaci, jako v tomto řízení, týká také případu, že k odletu došlo sice pod původním číslem letu, ale nešlo o původně plánovaný nepřerušený let, nýbrž let s mezipřistáním, které bylo naplánováno před odletem, jakož i s jiným letadlem a s jinou letovou společností v rámci subcharteru?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc T-199/16: Usnesení Tribunálu ze dne 20. března 2017 – Kohrener Landmolkerei a DHG v. Evropská komise „Žaloba na neplatnost — Režim zaručených tradičních specialit — Nařízení (EU) č. 1151/2012 — Prováděcí nařízení (EU) 2016/304 — Lhůta, v níž příslušné orgány musí předložit námitky Komisi — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. března 2017 – Kohrener Landmolkerei a DHG v. Evropská komise
   (Věc T-199/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Režim zaručených tradičních specialit - Nařízení (EU) č. 1151/2012 - Prováděcí nařízení (EU) 2016/304 - Lhůta, v níž příslušné orgány musí předložit námitky Komisi - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2017/C 178/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Německo) a DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Německo) (zástupce: A. Wagner, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Triantafyllou, J. Guillem Carrau a J. Herkommer, poté D. Triantafyllou a J. Herkommer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU domáhající se zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/304 ze dne 2. března 2016 o zápisu názvu do rejstříku zaručených tradičních specialit [Heumilch/Haymilk/Latte fieno/Lait de foin/Leche de heno (ZTS)] (Úř. věst. 2016, L 58, s. 28).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

               2)

               Společnosti Kohrener Landmolkerei GmbH a DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


title: Věc T-90/07 P a T-99/07 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. prosince 2008 – Belgie a Komise v. Genette ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převod vnitrostátních nároků na důchod — Rozhodnutí zamítající zpětvzetí žádosti o převod a podání nové žádosti — Pravomoc Soudu pro veřejnou službu — Změna předmětu sporu — Nepřípustnost žaloby v prvním stupni )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/45

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. prosince 2008 – Belgie a Komise v. Genette
   (Věc T-90/07 P a T-99/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převod vnitrostátních nároků na důchod - Rozhodnutí zamítající zpětvzetí žádosti o převod a podání nové žádosti - Pravomoc Soudu pro veřejnou službu - Změna předmětu sporu - Nepřípustnost žaloby v prvním stupni“)
   (2009/C 44/78)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck a C. Pochet, zmocněnci, ve spolupráci s L. Markeyem, advokát) a Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a D. Martin, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Emmanuel Genette (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)
   Předmět věci
   Dva kasační opravné prostředky podané proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (první senát) ze dne 16. ledna 2007, Genette v. Komise (F-92/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), které směřují ke zrušení tohoto rozsudku.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 16. ledna 2007, Genette v. Komise (F- 92/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), se zrušuje.

               2)

               Žaloba podaná E. Genettem k Soudu pro veřejnou službu ve věci F- 92/05 se odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Emannuel Genette ponese vlastní náklady řízení před Soudem pro veřejnou službu, jakož i vlastní náklady tohoto řízení.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady řízení před Soudem pro veřejnou službu, jakož i vlastní náklady tohoto řízení.

               5)

               Belgické království ponese vlastní náklady řízení před Soudem pro veřejnou službu, jakož i vlastní náklady tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 29.5.2007.


title: Věc F-44/06 a F-94/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. dubna 2007 – C a F v. Komise (Úředníci — Článek 78 Služebního řádu — Invalidní důchod — Výkon rozsudku Soudu prvního stupně — Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/40

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. dubna 2007 – C a F v. Komise
   (Věc F-44/06 a F-94/06) (1)

   (Úředníci - Článek 78 Služebního řádu - Invalidní důchod - Výkon rozsudku Soudu prvního stupně - Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody)
   (2007/C 96/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: C a F (Brusel, Belgie) (zástupci: J. van Rossum, S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall, zmocněnec)
   Předmět spojených věcí
   Ve věci F-44/06:
   Jednak zrušení rozhodnutí ze dne 13. června 2005, kterým se zamítá ve vztahu k žalobci přijetí jakýchkoliv opatření, které vyplývají z rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ve věci T-376/02, zahájené stejným žalobcem proti rozhodnutí ze dne 14. ledna 2002, a jednak zrušení rozhodnutí ze dne 23. února 2006 o odchodu žalobce do důchodu a o přiznání invalidního důchodu stanoveného v souladu s čl. 78 odst. 2 služebního řádu se zpětným účinkem k 1. únoru 2002.
   Ve věci F-94/06:
   Jednak zrušení rozhodnutí ze dne 23. února 2006 o odchodu žalobce do důchodu a o přiznání invalidního důchodu stanoveného v souladu s čl. 78 pododstavcem 2 služebního řádu, se zpětným účinkem k 1. únoru 2002, a jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Komisi Evropských Společenství se ukládá zaplatit žalobci částku 2 000 eur jako náhradu za utrpěnou nemajetkovou újmu.

               2)

               Ve zbývající části se žaloby zamítají.

               3)

               Komise Evropských Společenství ponese vlastní náklady řízení a dvě třetiny nákladů řízení žalobce ve věcech F-44/06, C v. Komise, a F-94/06, F v. Komise.

      (1)  F-44/06: Úř. věst. C 154, 1.7.2006 s. 25, a F-94/06: Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 22.


title: Věc C-343/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'Appello di Torino (Itálie) dne 25. července 2007 – Bavaria N.V. a Bavaria Italia s.r.l. v. Bayerischer Brauerbund e.V.

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'Appello di Torino (Itálie) dne 25. července 2007 – Bavaria N.V. a Bavaria Italia s.r.l. v. Bayerischer Brauerbund e.V.
   (Věc C-343/07)
   (2007/C 247/08)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte d'Appello di Torino
   Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Bavaria N.V. a Bavaria Italia s.r.l.

      Odpůrce: Bayerischer Brauerbund e.V.
   Předběžné otázky

               1)

               zda nařízení Rady (ES) č. 1347/01 (1) ze dne 28. června 2001 je či není neplatné, případně zda nejde i o neplatnost odvozenou od neplatnosti dalších aktů, a to z následujících důvodů:
               Porušení obecných zásad

                           —

                           pro neplatnost ustanovení čl. 1 odst. 1 ve spojení s přílohou I nařízení (EHS) č. 2081/92 (2) v části, v níž umožňuje zápis zeměpisných označení týkajících se „piva“, které je alkoholickým nápojem (chybně) zahrnutým ve zmíněné příloze I mezi „potraviny“ uvedené ve zmíněném čl. 1 odst. 1, a není zahrnuto mezi „zemědělské produkty“ podle přílohy I Smlouvy o ES a článku 32 (dříve článku 38) a článku 37 (dříve článku 43) Smlouvy, na nichž Rada zakládala svou pravomoc při přijímání nařízení EHS č. 2081/92;

                           —

                           pro neplatnost článku 17 nařízení EHS č. 2081/92 v části, která stanoví zrychlený postup zápisu podstatně omezující a ohrožující práva dotčených subjektů tím, že nestanoví žádné právo vznést námitku, a je jasným porušením zásad průhlednosti a právní jistoty, a to zejména buď ve světle složitosti řízení o zápisu CHZO „Bayerisches Bier“, které trvalo více než sedm let od roku 1994 do roku 2001, nebo výslovného uznání ve třináctém bodě odůvodnění nařízení ES č. 692/03 (3), jehož článek 15 zrušil z uvedených důvodů článek 17 nařízení EHS č. 2081/92;

                     Neexistence formálních náležitostí

                           —

                           protože označení „Bayerisches Bier“ nesplňuje podmínky požadované článkem 17 nařízení EHS č. 2081/92 pro zápis zjednodušeným postupem, který stanoví tento článek, neboť toto označení nebylo v okamžiku podání žádosti o zápis v Německu „právně chráněné“ ani „vžité“.

                           —

                           protože náležitosti pro zápis označení „Bayerisches Bier“ nepokládala za řádně existující ani německá vláda před podáním žádosti, ani sama Komise po obdržení žádosti, na rozdíl od toho, co stanoví judikatura Soudního dvora (rozsudek ze dne 6. prosince 2001 ve věci C-269/99, Kuhre Spreewalder Gurken);

                           —

                           protože žádost o zápis označení „Bayerisches Bier“ nepředložila německá vláda včas v souladu s čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2081/92 (do šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost, k němuž došlo dne 24. července 1993), neboť žádost původně podaná žadatelem uváděla osm různých označení s možností dalších a nejednoznačných obměn, která splynula do stávajícího jediného označení „Bayerisches Bier“ až dlouho po uplynutí konečné lhůty dne 24. ledna 1994;

                     Neexistence podstatných náležitostí

                           —

                           protože označení „Bayerisches Bier“ nesplňuje podmínky požadované čl. 2 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2081/92 pro zápis z titulu chráněného zeměpisného označení z důvodu druhové povahy tohoto označení, které historicky označovalo pivo vyráběné určitým výrobním postupem vzniklým v Bavorsku v průběhu 19. století, který se odtud rozšířil do zbytku Evropy a do celého světa (takzvanou „bavorskou metodou“ spodního kvašení); protože i dnes v některých evropských jazycích (v dánštině, švédštině, finštině) je druhovým výrazem pro pivo, a protože navíc v každém případě může pouze a druhově označovat „pivo vyrobené v německém Bavorsku“, tedy pivo jakéhokoli typu z četných a nejrůznějších existujících typů, aniž by bylo možno najít „přímou souvislost“ (rozsudek Soudního dvora ze dne 7. listopadu 2000 ve věci C 312/98, Warsteiner) mezi určitou jakostí, pověstí a dalšími charakteristikami produktu (piva) a jeho specifickým zeměpisným původem (Bavorsko), a nelze ani použít „výjimečné případy“, které požaduje uvedený předpis pro udělení zápisu zeměpisného označení obsahujícího název země;

                           —

                           protože na základě toho, co bylo řečeno v předchozím odstavci, je označení „Bayerisches Bier“„druhovým“ označením a jako takové je vyloučeno z možnosti zápisu podle čl. 3 odst. 1 a čl. 17 odst. 2 nařízení ES č. 2081/92;

                           —

                           protože označení „Bayerisches Bier“ nemělo být zapsáno podle čl. 14 odst. 3 nařízení EHS č. 2081/92, neboť zápis „Bayerisches Bier“ s ohledem na dobrou pověst a proslulost ochranných známek a dobu, po kterou byly ochranné známky Bavaria užívány, „by […] mohl uvést spotřebitele v omyl, pokud jde o skutečnou totožnost produktu“;

               2)

               Podpůrně, pro případ, že by byla zjištěna nepřípustnost nebo neodůvodněnost otázky 1), zda se má nařízení Rady ES č. 1347/01 ze dne 28. června 2001 vykládat v tom smyslu, že uznání CHZO „Bayerisches Bier“ v něm uvedeného nepoškozuje platnost a způsobilost užívat starší ochranné známky třetích osob, v nichž se objevuje výraz „Bavaria“.

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 208, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 99, s. 1.


title: Věc T-411/08: Žaloba podaná dne 30. září 2008 – Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/54

         Žaloba podaná dne 30. září 2008 – Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület v. Komise
   (Věc T-411/08)
   (2008/C 301/91)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: Z. Hegymegi-Barakonyi a P. Vörös, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 3 a čl. 4 odst. 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně, jakož i čl. 4 odst. 3 v rozsahu, v němž odkazuje na žalobkyně;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně svou žalobou usiluje o částečné zrušení rozhodnutí Komise K (2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008 o řízení o použití článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC), které určilo, že členové CISAC z EHP se účastnili na kartelových dohodách porušujících článek 81 ES a článek 53 EHP tím, že koordinovali územní rozdělení pověření ke vzájemnému zastupování, které si udělovali navzájem způsobem, který omezoval licence na vnitrostátním území na jedinou inkasující společnost.
   Žalobkyně usiluje o zrušení článku 3 a čl. 4 odst. 2 a 3 napadeného rozhodnutí, které se týkají tří konkrétních forem šíření (internet, satelitní vysílání a kabelový přenos) v rozsahu, v němž činí žalobkyni odpovědnou za porušení článku 81 ES tím, že koordinovat s ostatními členy CISAC (1) doložky o územním vymezení dohod o vzájemném zastoupení takovým způsobem, který omezoval licence na vnitrostátním území na jedinou organizaci kolektivní správy práv.
   Žalobkyně zpochybňuje napadené rozhodnutí na základě čtyř důvodů, jmenovitě nedostatku příslušnosti, porušení podstatných procesních náležitostí, porušení Smlouvy ES a zneužití pravomoci Komisí.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává čtyř následujících žalobních důvodů:
   Zaprvé, podle žalobkyně Komise porušila její práva na obranu tím, že přijala napadené rozhodnutí a zásadně se odchýlila od svého postoje uvedeného ve vyjádření námitek.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí porušují článek 253 ES, jelikož postrádá odůvodnění a neidentifikuje začátek údajné kartelové dohody.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí porušuje článek 81 ES a článek 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (2), jelikož Komise nepředložila dostatečné důkazy k prokázání existence kartelové dohody odpovídajícím způsobem, a v důsledku toho neunesla důkazní břemeno.
   Začtvrté tvrdí, že rozhodnutí porušuje čl. 86 odst. 2 ES, jelikož žalobkyně je podnikem pověřením poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu a použití soutěžního práva ES, uvedeného v napadeném rozhodnutí, jí brání ve výkonu zvláštních úkolů, které jí byly svěřeny.
   Krom toho, podle žalobkyně, Komise zneužila své pravomoci podle článku 81 ES tím, že se vyhnula řízení stanovenému Smlouvou ES právě pro okolnosti věci. Žalobkyně dále uvádí, že rozhodnutí porušuje čl. 151 odst. 4 ES, jelikož nerespektuje kulturní diverzitu. Konečně tvrdí, že rozhodnutí porušuje zásadu právní jistoty v rozsahu, v němž požaduje postup, který Komise nedefinovala.

      (1)  Mezinárodní konfederace společností autorů a skladatelů (dále jen „CISAC“).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1).


title: Věc C-222/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 3. května 2007 – UTECA (Unión de Televisiones Comerciales Asociadas) v. Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Ente Público RTVE a Administración General del Estado

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 3. května 2007 – UTECA (Unión de Televisiones Comerciales Asociadas) v. Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Ente Público RTVE a Administración General del Estado
   (Věc C-222/07)
   (2007/C 155/26)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Supremo
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: UTECA (Unión de Televisiones Comerciales Asociadas)

      Žalované: Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Ente Público RTVE a Administración General del Estado
   Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje článek 3 směrnice Rady 89/552/EHS (1) o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES (2) ze dne 30. června 1997, členským státům uložit subjektům televizního vysílání povinnost vyčlenit procentuální podíl svého hrubého příjmu pro předběžné financování evropských kinematografických a televizních filmů?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, je vnitrostátní právní předpis, který kromě uvedené povinnosti předběžného financování vyhrazuje 60 % uvedeného financování pro původní španělsko-jazyčná díla, v souladu s uvedenou směrnicí a s článkem 12 Smlouvy o ES ve spojení s ostatními ustanoveními, na které odkazuje?

               3)

               Představuje povinnost uložená vnitrostátním právním předpisem subjektům televizního vysílání vyčlenit procentuální podíl svých hrubých příjmů pro předběžné financování kinematografických filmů, z něhož musí být 60 % vyhrazeno specificky pro původní španělsko-jazyčná díla, jež jsou většinou produkována španělským filmovým průmyslem, státní podporu ve prospěch uvedeného průmyslu ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES?

      (1)  Úř. věst. L 298, s. 23.

      (2)  Úř. věst. L 202, s. 60.


title: Věc C-347/07: Žaloba podaná dne 25. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/8

         Žaloba podaná dne 25. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-347/07)
   (2007/C 223/09)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Cattabriga, zmocněnec)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/41/ES (1) ze dne 21. dubna 2004, kterou se zrušují některé směrnice týkající se hygieny potravin a hygienických podmínek pro produkci některých produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě a pro jejich uvádění na trh a kterou se mění směrnice Rady 89/662/EHS (2) a 92/118/EHS (3) a rozhodnutí Rady 95/408/ES (4), nebo v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8 této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/41/ES uplynula dne 1. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 157, s. 33; Zvl. vyd. 03/44, s. 407.

      (2)  Úř. věst. L 395, s. 13; Zvl. vyd. 03/09, s. 214.

      (3)  Úř. věst. L 62, s. 49; Zvl. vyd. 03/14, s. 51.

      (4)  Úř. věst. L 243, s. 17; Zvl. vyd. 03/18, s. 231.


title: Věc T-363/04: Žaloba podaná dne 31. srpna 2004 Koipe Corporación, S.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/23

         Žaloba podaná dne 31. srpna 2004 Koipe Corporación, S.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc T-363/04)
   (2004/C 284/46)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 31. srpna 2004 žaloba proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) podaná Koipe Corporación, S.L., se sídlem v San Sebastián (Španělsko), zastoupenou Marcosem Fernández de Béthencourtem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud prvního stupně:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. května 2004 ve věci R-1109/2000-4;

               —

               prohlásil neplatnost přihlašované ochranné známky nebo případně nařídil zamítnout přihlášku ochranné známky Společenství č. 236.588 „LA ESPAÑOLA“ pro všechny požadované výrobky, a

               —

               uložil OHIM a vedlejšímu účastníkovi, který by případně mohl vstoupit do řízení a který bude ve sporu neúspěšný, náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:

               Aceites del Sur S.A.

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „LA ESPAÑOLA“ Přihláška č. 236.588 pro výrobky třídy 29 (stolní oleje a jedlé tuky) a třídy 30 (majonéza vyrobená s olivovým olejem).

               Majitelka ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně, která je právní nástupkyní KOIPE, S.A., která se účastnila řízení před odvolacím senátem jakožto majitelka ochranných známek, na jejichž základě byly podány námitky.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Obrazové ochranné známky „CARBONELL“ jako ochranná známka Společenství (č. 338.681), mezinárodní ochranné známky (č. 244.428 a č. 528.639) a národní ochranné známky (španělské zápisy č. 1.238.745, 1.698.613, 28.270 a 252.783 a britské zápisy č. 730.990 a 2.043.818, stejně jako další ochranné známky) pro výrobky třídy 29 (olivový olej a panenský olivový olej).

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání.

               Dovolávané žalobní důvody:

               Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b), odst. 2 písm. c) a odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94.


title: Věc T-809/16: Žaloba podaná dne 18. listopadu 2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank v. SRB

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/49

         Žaloba podaná dne 18. listopadu 2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank v. SRB
   (Věc T-809/16)
   (2017/C 030/56)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Rakousko) (zástupce: G. Eisenberger, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Einheitlicher Abwicklungsausschuss (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Single Resolution Boards SRB/ES/SRF/2016/06 ze dne 15. dubna 2016 [„Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/06)“], jakož i rozhodnutí Single Resolution Boards SRB/ES/SRF/2016/13 ze dne 20. května 2016 [„Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)“], nebo je přinejmenším zrušil v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: zásadní porušení podstatných formálních záležitostí z důvodů nedostatečného (úplného) oznámení napadených rozhodnutí

               2.

               Druhý žalobní důvod: zásadní porušení podstatných formálních záležitostí z důvodů nedostatečného odůvodnění napadených rozhodnutí


title: Věc C-352/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Dortmund (Německo) dne 26. června 2013 — Cartel Damage Claims Hydrogen Peroxide SA (CDC) v. Evonik Degussa GmbH, Akzo Nobel NV, Solvay SA, Kemira Oyj, Arkema France, FMC Foret, SA, Chemoxal SA, Edison SpA

text:
               12.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Dortmund (Německo) dne 26. června 2013 — Cartel Damage Claims Hydrogen Peroxide SA (CDC) v. Evonik Degussa GmbH, Akzo Nobel NV, Solvay SA, Kemira Oyj, Arkema France, FMC Foret, SA, Chemoxal SA, Edison SpA
   (Věc C-352/13)
   2013/C 298/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Dortmund

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Cartel Damage Claims Hydrogen Peroxide SA (CDC)

      Žalované: Evonik Degussa GmbH, Akzo Nobel NV, Solvay SA, Kemira Oyj, Arkema France, FMC Foret, SA, Chemoxal SA, Edison SpA

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Má být čl. 6 bod 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, vykládán tak, že u žaloby, kterou jsou žalováni žalovaná, usazená ve státě soudu, a další žalovaní, usazení v jiných členských státech Evropské unie, společně na poskytnutí informací a náhradu škody z důvodu jediného a pokračujícího porušování článku 81 ES (nyní článku 101 SFEU) a článku 53 Dohody o EHP, zjištěného Evropskou komisí a spáchaného ve více členských státech za různé místní a časové účasti žalovaných, je společné projednání a rozhodnutí vhodné k tomu, aby se zabránilo vydání vzájemně si odporujících rozhodnutí v oddělených řízeních?

                           b)

                           Má při tom být zohledněno, pokud je žaloba proti žalované usazené ve státě soudu po doručení všem žalovaným a před uplynutím soudem stanovených lhůt k vyjádření k žalobě a před začátkem prvního ústního jednání vzata zpět?

               2)

               Má být čl. 5 bod 3 nařízení (ES) 44/2001 vykládán tak, že v případě žaloby, kterou je po žalovaných usazených v různých členských státech Evropské unie požadováno poskytnutí informací a náhrada škody z důvodu jediného a pokračujícího porušování článku 81 ES (nyní článku 101 SFEU) a článku 53 Dohody o EHP, zjištěného Evropskou komisí a spáchaného ve více členských státech za různé místní a časové účasti žalovaných, došlo ke škodní události ve vztahu ke každému žalovanému a všem uplatněným škodám nebo ve vztahu k celkové škodě v těch členských státech, ve kterých byly kartelové dohody přijaty a provedeny?

               3)

               Připouští zásada účinného prosazování zákazu kartelových dohod, která je zakotvena v unijním právu, u žalob na náhradu škody pro porušení zákazu kartelových dohod podle článku 81 ES (nyní článku 101 SFEU) a článku 53 Dohody o EHP zohledňovat rozhodčí a prorogační doložky obsažené v dodavatelských smlouvách, pokud to vede k derogaci soudu mezinárodně příslušného podle čl. 5 bodu 3 nebo čl. 6 bodu 1 nařízení (ES) č.44/2001, ve vztahu ke všem žalovaným a/nebo ve vztahu ke všem uplatněným nárokům nebo jejich části?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, Úř. věst. L 12, s. 1.


title: Věc T-353/09: Žaloba podaná dne 4. září 2009 — mtronix v. OHIM — Growth Finance (mtronix)

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/49

         Žaloba podaná dne 4. září 2009 — mtronix v. OHIM — Growth Finance (mtronix)
   (Věc T-353/09)
   2009/C 282/95
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: mtronix OHG (Berlín, Německo) (zástupce: Rechtsanwalt M. Schnetzer)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Growth Finance AG

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 23. června 2009 ve věci R 1557/2007-4,

               —

               napadené rozhodnutí změnit tak, že námitce Growth Finance AG nebude vyhověno, popřípadě tak, že tato námitka bude zamítnuta a přihláška č. 4 193 661 pro služby zařazené do třídy 9 zachována a v řízení o zápisu pokračováno i pro tuto třídu,

               —

               uložit další účastnici řízení náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v odvolacím řízení,

               —

               podpůrně uložit OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v odvolacím řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „mtronix“ pro výrobky zařazené do tříd 9 a 10 (přihláška č. 4 193 661)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Growth Finance AG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „Montronix“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9 a 42 (ochranná známka Společenství č. 2 762 862), přičemž námitky směřovaly proti zápisu pro výrobky zařazené do třídy 9

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-129/15: Žaloba podaná dne 19. března 2015 – Intesa Sanpaolo v. OHIM (WAVE 2 PAY)

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/35

         Žaloba podaná dne 19. března 2015 – Intesa Sanpaolo v. OHIM (WAVE 2 PAY)
   (Věc T-129/15)
   (2015/C 155/41)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Intesa Sanpaolo SpA (Turín, Itálie) (zástupci: P. Pozzi a F. Cecchi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „WAVE 2 PAY“ – Přihláška č. 1 2 2 58  117

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. ledna 2015, ve věci R 1857/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že byl porušen a nesprávně uplatněn čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství;

               —

               určil, že byl porušen článek 75 nařízení o ochranné známce Společenství a že napadené rozhodnutí je rozporuplné, a v důsledku toho

                           —

                           napadené rozhodnutí zrušil;

                           —

                           uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-304/05: Žaloba podaná dne 29. července 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/10

         Žaloba podaná dne 29. července 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-304/05)
   (2005/C 229/21)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 29. července 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou M. van Beekem a D. Recchiou, členy právní služby Komise.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               určil, že v rámci projektu rozšíření lyžařské oblasti Santa Caterina Valfurva (sjezdovky „Bucaneve“ a „Edelweiss“) a výstavby související infrastruktury s ohledem na mistrovství světa ve sjezdovém lyžovaní v roce 2005 ve zvláště chráněné oblasti IT 2040044 Národní park Stelvio, Italská republika tím, že

                           —

                           povolila přijetí opatření, která mohou mít významný vliv na zvláště chráněnou oblast IT 2040044 Národní park Stelvio, bez toho, aby tato opatření byla předmětem příslušného posouzení jejich důsledků pro lokalitu z hlediska cílů její ochrany, a v každém případě, bez dodržení podmínek, které umožňují uskutečnit projekt v případě negativního stanoviska o posouzení důsledků pouze v případě neexistence alternativního řešení a po přijetí a sdělení Komisi veškerých kompenzačních opatření nezbytných pro zajištění ochrany celkové soudržnosti sítě NATURA 2000;

                           —

                           nepřijala opatření, aby se vyloučilo poškozování přírodních stanovišť a stanovišť druhů a vyrušování druhů, pro něž byla zvláště chráněná oblast IT 2040044 Národní park Stelvio určena,;

                           —

                           neudělila zvláště chráněné oblasti IT 2040044 Národní park Stelivo ochranný právní statut, který by zajistil zejména přežití a rozmnožování druhů ptáků uvedených v příloze I směrnice 79/409/EHS (1) a rozmnožování, pelichání a tah stěhovavých druhů neuvedených v příloze I, které se tam pravidelně zdržují;

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 až 4 a článku 7 směrnice 92/43/EHS (2) ve spojení s čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 79/409/EHS.

               2)

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obsaženy v žalobě žalobkyně.

      (1)  Úř. věst. L 103, 25. dubna 1979, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 206, 22. července 1992, s. 7.


title: Věc F-128/10: Žaloba podaná dne 30. prosince 2010 — Mora Carrasco a další v. Parlament

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/35

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2010 — Mora Carrasco a další v. Parlament
   (Věc F-128/10)
   2011/C 63/64
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aurora Mora Carrasco (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobkyni za hodnotící období 2009.

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu nepovýšit žalobkyni za hodnotící období 2009;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-49/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. října 2008 – Nijs v. Účetní dvůr ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Období pro povýšení 2005 )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/55

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. října 2008 – Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc F-49/06) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Období pro povýšení 2005“)
   (2008/C 313/97)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Bart Nijs (Bereldange, Lucembursko) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a G. Corstens, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Orgánu, oprávněného ke jmenování, nepovýšit žalobce do platové třídy A*11 v rámci období pro povýšení 2005, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako částečně nepřípustná a částečně neopodstatněná.

               2)

               B. Nijsovi se ukládá náhrada všech nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006, s. 26.


title: Věc F-38/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. června 2007 – Bianchi v. Evropská nadace odborného vzdělávání (ETF) (Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou — Neprodloužení — Profesní nezpůsobilost — Povinnost odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/42

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. června 2007 – Bianchi v. Evropská nadace odborného vzdělávání (ETF)
   (Věc F-38/06) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Neprodloužení - Profesní nezpůsobilost - Povinnost odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení)
   (2007/C 183/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Irène Bianchi (Turín, Itálie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Evropská nadace odborného vzdělávání (ETF) (zástupci: M. Dunbar, ve spolupráci s G. Vandersandenem, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí ředitelky Evropské nadace odborného vzdělávání neprodloužit žalobkyni smlouvu dočasného zaměstnance, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každá účastnice ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006, s. 37.


title: Věc T-197/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. dubna 2011 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 20. ledna 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-121/07, Strack v. Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. dubna 2011 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 20. ledna 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-121/07, Strack v. Komise
   (Věc T-197/11 P)
   2011/C 186/50
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a B. Eggers, Bevollmächtigte)

      Další účastník řízení: Guido Strack (Kolín, Německo)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. ledna 2011 ve věci F-121/07, Strack v. Komise v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu zamítl námitku nepříslušnosti, vznesenou Komisí

               —

               určil, že každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka následující důvody kasačního opravného prostředku.
   Porušení práva Unie, a to zejména dělby pravomoci mezi Tribunálem a Soudem pro veřejnou službu jakožto specializovaným soudem, jak vyplývá z článku 270 SFEU ve spojení s čl. 91 odst. 1 Služebního řádu úředníků Evropské unie, čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), čl. 256 odst. 1 první věty SFEU, článku 62a a článku 1 přílohy I Statutu Soudního dvora Evropské unie.

               —

               Podle těchto ustanovení není Soud pro veřejnou službu obecně příslušný pro všechny spory mezi Unií a osobou, na kterou se uplatní služební řád, ale jen pro takové spory, které se týkají legality aktu, který jí způsobuje újmu ve smyslu čl. 90 odst. 2 služebního řádu.

               —

               Pokud podá úředník žádost o přístup k dokumentům, jedná jakožto běžný občan ve smyslu nařízení č. 1409/2001. K dispozici má zvláštní systém opravných prostředků podle nařízení ve formě žaloby na neplatnost před Tribunálem. Soudní řízení podle služebního řádu a nařízení o transparentnosti jsou jednoduše neslučitelná.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-341/16: Žaloba podaná dne 29. června 2016 – De Masi v. Komise

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/34

         Žaloba podaná dne 29. června 2016 – De Masi v. Komise
   (Věc T-341/16)
   (2016/C 287/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fabio De Masi (Brusel, Belgie) (zástupce: A. Fischer-Lescano)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 8. června 2016 o restriktivním přístupu k dokumentům skupiny Code of Conduct;

               —

               uložil žalované podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu náhradu nákladů řízení a náhradu nákladů případných vedlejších účastníků řízení na podporu návrhových žádání žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod, který vychází z porušení práv poslance Evropského parlamentu, které vyplývají z čl. 230 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 10 odst. 2 SEU ve spojení s informačními povinnostmi.


title: Věc T-270/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2012 — Německo v. Komise ( „EFRR — Snížení příspěvku — Operační program spadající pod cíl 1 (1994–1999), týkající se východního Berlína (Německo)“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2012 — Německo v. Komise
   (Věc T-270/08) (1)

   (EFRR - Snížení příspěvku - Operační program spadající pod cíl 1 (1994–1999), týkající se východního Berlína (Německo))
   2013/C 9/60
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, T. Henze a C. Blaschke, zmocněnci, ve spolupráci s C. von Donatem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: A. Steiblytė a B. Conte, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Španělské království (zástupci: původně J. Rodríguez Cárcamo a N. Díaz Abad, poté A. Rubio Gonzáles, abogados del Estado); Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, Y. de Vries, B. Koopman, M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci); a Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a N. Rouam, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 1615 final ze dne 29. dubna 2008, kterým se snižuje finanční podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), poskytnutá původně na operační program spadající pod cíl 1 (1994–1999), týkající se Berlína (východ) ve Spolkové republice Německo.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Španělské království, Francouzská republika a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc T-458/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Larrañaga Otaño v. OHIM (GRAPHENE) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství GRAPHENE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Larrañaga Otaño v. OHIM (GRAPHENE)
   (Věc T-458/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GRAPHENE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 421/54
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Joseba Larrañaga Otaño (San-Sebastian, Španělsko) a Mikel Larrañaga Otaño (San-Sebastian) (zástupce: F. Bueno Salamero, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. června 2013 (věc R 208/2013-2), týkajícímu se přihlášky slovního označení GRAPHENE jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Josebu Larrañagaovi Otañovi a Mikelu Larrañagaovi Otañovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc C-89/08 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. prosince 2009 — Evropská komise v. Irsko, Francouzská republika, Italská republika, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd ( Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Osvobození minerálních olejů od spotřební daně — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 1 písm. b) bod v) — Nedostatek odůvodnění — Úloha soudu — Nepominutelný důvod uplatněný soudem Společenství bez návrhu — Porušení zásady kontradiktornosti — Rozsah povinnosti uvést odůvodnění )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. prosince 2009 — Evropská komise v. Irsko, Francouzská republika, Italská republika, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd
   (Věc C-89/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Osvobození minerálních olejů od spotřební daně - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 1 písm. b) bod v) - Nedostatek odůvodnění - Úloha soudu - Nepominutelný důvod uplatněný soudem Společenství bez návrhu - Porušení zásady kontradiktornosti - Rozsah povinnosti uvést odůvodnění“)
   2010/C 24/08
   Jednací jazyk: francouzština, angličtina a italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a N. Khan, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Irsko (zástupci: D. O’Hagan, zmocněnec a P. McGarry, BL), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A.-L. Vendrolini, zmocněnci), Italská republika (zástupci: R. Adam, zmocněnec a G.Aiello, avvocato dello Stato), Eurallumina SpA (zástupce: R. Denton, solicitor), Aughinish Alumina Ltd (zástupci: J. Handoll a C. Waterson, solicitors)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) ze dne 12. prosince 2007, Irsko a další v. Komise (spojené věci T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 a T-69/09), kterým Soud zrušil rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (Úř. věst. 2006, L 119, s. 12) — Pojmy „existující podpora“ a „nová podpora“ — Objektivní pojmy — Nedostatek odůvodnění — Nepominutelný důvod, který musí být uplatněn soudem Společenství i bez návrhu — Porušení dispoziční zásady a obecných zásad kontradiktornosti a dodržování práv na obhajobu

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 12. prosince 2007, Irsko a další v. Komise (T50/06, T56/06, T60/06, T62/06 a T69/06), se zrušuje v rozsahu, v němž:

                           —

                           zrušil rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie, z toho důvodu, že v tomto rozhodnutí Komise Evropských společenství porušila povinnost odůvodnění, co se týče nepoužití v projednávaném případě čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se provádí článek [88 ES], a

                           —

                           uložil Komisi Evropských společenství, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení vzniklé žalobcům, a to včetně nákladů spojených s řízením o předběžném opatření ve věci T-69/06 R.

               2)

               Spojené věci T50/06, T56/06, T60/06, T62/06 a T69/06 se vrací Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-377/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. září 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. července 2008 ve věci F-76/07, Birkhoff v. Komise

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. září 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. července 2008 ve věci F-76/07, Birkhoff v. Komise
   (Věc T-377/08 P)
   (2008/C 327/54)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a B. Eggers)

      Další účastník řízení: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. července 2008 ve věci F-76/07, Birkhoff v. Komise;

               —

               uložit žalobci náhradu nákladů řízení vzniklých před Soudem pro veřejnou službu jakož i nákladů opravného prostředku.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. července 2008 ve věci F-76/07, kterým bylo zrušeno rozhodnutí likvidačního oddělení jakožto orgánu rozhodujícího o stížnosti neposkytnout náhradu nákladů na nákup invalidního vozíku dva roky po posledním zakoupení nového vozíku z důvodu chybějící nezbytnosti.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádějí na podporu tohoto opravného prostředku zaprvé skutečnost, že rozsudek v rozporu s platným právem Společenství nově definuje prostor pro uvážení pověřeného lékaře a lékařské rady tím, že podle něj takový prostor pro uvážení mohou mít pouze lékařské orgány, které jsou nezávislé.
   Zadruhé rozsudek údajně zbavuje posudky lékařské rady, které jsou v praxi důležité při posouzení nezbytnosti nákladů, veškerého významu tím, že uvádí, že tento orgán je pouze poradní a že se jeho stanoviska nezveřejňují. To je podle navrhovatelky v rozporu s ustálenou judikaturou týkající se právních pravidel o pojištění pro případ nemoci úředníků Evropských společenství ve znění ze dne 22. března 2004. Mimoto mají tato stanoviska status vyvratitelné domněnky, pokud jde o nezbytnost nákladů.
   Krom toho účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek vytýká zkreslení skutkového stavu, resp. nesprávné právní posouzení skutkového stavu a předmětu sporu, jakož i porušení povinnosti uvést odůvodnění rozsudku, jelikož podstatná část rozhodnutí o stížnosti byla prohlášena za nicotnou.


title: Věc C-19/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 15. ledna 2009 – Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH v. Silva Trade, SA

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 15. ledna 2009 – Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH v. Silva Trade, SA
   (Věc C-19/09)
   (2009/C 82/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Wien
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH

      Žalovaná: Silva Trade, SA.
   Předběžné otázky

               1.

                           a)

                           Je čl. 5 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) (dále jen „nařízení Brusel I“) použitelný na smlouvu o poskytnutí služeb i tehdy, pokud jsou služby poskytnuty podle smlouvy ve více členských státech?
                           V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
                           Je třeba uvedené ustanovení vykládat v tom smyslu, že

                           b)

                           jako místo plnění charakteristického závazku je třeba určit místo, v němž se nachází hlavní místo výkonu činnosti poskytovatele služeb, které je třeba posoudit podle vynaloženého času a významu činnosti;

                           c)

                           pokud není možné zjistit hlavní místo výkonu činnosti, může být žaloba uplatňující všechny nároky vyplývající ze smlouvy podána podle volby žalobce v jakémkoli místě poskytnutí služby nacházejícím se ve Společenství?

               2.

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Je čl. 5 bod 1 písm. a) nařízení Brusel I použitelný na smlouvu o poskytnutí služeb i tehdy, pokud jsou služby poskytnuty podle smlouvy ve více členských státech?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1.


title: Věc T-528/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2014 — Hubei Xinyegang Steel v. Rada ( „Dumping — Dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Číny — Určení hrozící újmy — Článek 3 odst. 9 a čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní článek 3 odst. 9 a čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 1225/2009)“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2014 — Hubei Xinyegang Steel v. Rada
      (Věc T-528/09) (1)

      (Dumping - Dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Číny - Určení hrozící újmy - Článek 3 odst. 9 a čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní článek 3 odst. 9 a čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 1225/2009))
      (2014/C 71/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Hubei Xinyegang Steel (Huang Shi, Čína) (zástupci: F. Carlin, barrister, Q. Azau, A. MacGregor, solicitor, a N. Niejahr, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s B. O'Connorem, solicitor)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně H. van Vliet a M. França, poté M. França a J. F. Brakeland, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem, advokátem); ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. (Ostrava-Kunčice, Česká republika); ArcelorMittal Tubular Products Roman SA (Roman, Rumunsko); Benteler Stahl/Rohr GmbH (Paderborn, Německo); Ovako Tube & Ring AB (Hofors, Švédsko); Rohrwerk Maxhütte GmbH (Sulzbach-Rosenberg, Německo); Dalmine SpA (Dalmine, Itálie); Silcotub SA (Zalău, Rumunsko); TMK Artrom SA (Slatina, Rumunsko); Tubos Reunidos SA (Amurrio, Španělsko); Vallourec Mannesmann Oil & Gas France (Aulnoye Aymeries, Francie); V & M France (Boulogne-Billancourt, Francie); V & M Deutschland GmbH (Düsseldorf, Německo); Voestalpine Tubulars GmbH (Linz, Rakousko); a Železiarne Podbrezová a.s. (Podbrezová, Slovensko) (zástupci: G. Berrisch, G. Wolf, advokáti, a N. Chesaites, barrister)

         Předmět věci

      Žaloba směřující ke zrušení nařízení Rady (ES) č. 926/2009 ze dne 24. září 2009, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 262, s. 19)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Nařízení Rady (ES) č. 926/2009 ze dne 24. září 2009, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky, se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví antidumpingové clo na dovoz výrobků vyráběných společnosti Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd a vybírá prozatímní clo z těchto dovozů.

                  2)

                  Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Hubei Xinyegang Steel Co.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

                  4)

                  ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Stahl/Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK Artrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, V & M France, V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH a Železiarne Podbrezová a.s. ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc C-420/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgie) dne 30. července 2015 – trestní řízení proti U (*)

text:
                  19.10.2015

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 346/9

            Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgie) dne 30. července 2015 – trestní řízení proti  U (*1)

      (Věc C-420/15)
      (2015/C 346/10)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

         Účastník původního trestního řízení

          U (*1)

         Předběžné otázky

      Jsou články 2 a 3 královského nařízení ze dne 20. července 2001 o registraci vozidel (arrêté royal du 20 juillet 2001 relatif à l'immatriculation des véhicules) v rozporu s články 18, 20, 45, 49 a 56 Smlouvy o fungování Evropské unie, jelikož podle nich musí být vozidla náležející osobě s bydlištěm v jiném členském státě Evropské unie, než je Belgie, která jsou zaregistrována v tomto jiném členském státě, zaregistrována v Belgii – byť jen k průjezdu tímto státem – má-li tato osoba bydliště též v Belgii?

         (*1)  Údaje vymazané v rámci zajištění ochrany jednotlivců ve spojitosti se zpracováním osobních dat.


               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/1

         (2007/C 95/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 82, 14.4.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 69, 24.3.2007

      Úř. věst. C 56, 10.3.2007

      Úř. věst. C 42, 24.2.2007

      Úř. věst. C 20, 27.1.2007

      Úř. věst. C 331, 30.12.2006

      Úř. věst. C 326, 30.12.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc F-117/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2013 — Teughels v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převedení nároků na důchod nabytých ve vnitrostátním důchodovém systému — Nařízení, kterým se upravuje sazba příspěvku do unijního důchodového systému — Úprava pojistně matematických hodnot — Nutnost přijmout obecná prováděcí ustanovení — Časová působnost nových obecných prováděcích pravidel“ )

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/19

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2013 — Teughels v. Komise
   (Věc F-117/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převedení nároků na důchod nabytých ve vnitrostátním důchodovém systému - Nařízení, kterým se upravuje sazba příspěvku do unijního důchodového systému - Úprava pojistně matematických hodnot - Nutnost přijmout obecná prováděcí ustanovení - Časová působnost nových obecných prováděcích pravidel)
   2014/C 31/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Catherine Teughels (Eppegem, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků, kterým se stanoví nároky žalobkyně na starobní důchod, a na zrušení výpočtu odsloužených let, k nimž se přihlíží při stanovení těchto nároků.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložila Catherine Teughels.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012, s. 70.


title: Věc C-206/13: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Itálie) – Cruciano Siragusa v. Regione Sicilia- Soprintendenza Beni Culturali e Ambientali di Palermo „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Obecné zásady unijního práva — Provedení unijního práva — Působnost unijního práva — Dostatečná souvislost — Neexistence — Nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/6

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Itálie) – Cruciano Siragusa v. Regione Sicilia- Soprintendenza Beni Culturali e Ambientali di Palermo
   (Věc C-206/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Obecné zásady unijního práva - Provedení unijního práva - Působnost unijního práva - Dostatečná souvislost - Neexistence - Nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   2014/C 129/07
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Cruciano Siragusa

      Žalovaný: Regione Sicilia- Soprintendenza Beni Culturali e Ambientali di Palermo

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Výklad čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv – Zásada proporcionality – Vnitrostátní právní úprava, která váže jakoukoliv změnu ze strany majitele nemovitosti umístěné v chráněné krajinné oblasti na předchozí povolení – Povinnost demolice budovy v případě neexistence povolení i tehdy, pokud majitel a posteriori prokáže, že provedená změna není v rozporu se zájmem krajiny

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc k tomu, aby odpověděl na otázku položenou Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie).

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013


title: Věc C-194/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 15. dubna 2013 — Esso Italiana srl v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 15. dubna 2013 — Esso Italiana srl v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Věc C-194/13)
   2013/C 207/14
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regional per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Esso Italiana srl

      Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Je ochrana volné hospodářské soutěže, volného pohybu podniků, svobody usazování a pohybu služeb (podle čl. 4 odst. 3 SEU, článku 101 SFEU, článků 49, 56 a 96 SFEU) slučitelná a v jakém rozsahu s vnitrostátními ustanoveními unijních členských států, která stanoví minimální provozní náklady v odvětví silniční dopravy a předpokládají heteronomní stanovení prvku, který tvoří protiplnění za službu, a tedy smluvní ceny?

               2)

               Lze a za jakých podmínek odůvodnit omezení uvedených zásad v souvislosti s požadavky ochrany veřejného zájmu na bezpečnosti silničního provozu a může se z hlediska této funkční perspektivy uplatnit stanovení minimálních provozních nákladů podle ustanovení článku 83a nařízení vlády s mocí zákona č. 112/2008, ve znění pozdějších předpisů?

               3)

               Může být stanovení minimálních provozních nákladů z uvedeného hlediska ponecháno v případě neexistence kritérií stanovených právními předpisy na dobrovolných dohodách dotčených kategorií hospodářských subjektů a podpůrně orgánech, jejichž složení se vyznačuje výrazným zastoupením osob zastupujících soukromé hospodářské subjekty působící v tomto odvětví?


title: Věc C-119/11: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. února 2012 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/112/ES — Články 99 a 110 — Daň z přidané hodnoty — Snížená sazba daně — Uplatňování snížené sazby na příjmy ze vstupného na premiérová koncertní vystoupení konaná v prostorách, kde lze během představení podávat občerstvení“ )

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/7

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. února 2012 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-119/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/112/ES - Články 99 a 110 - Daň z přidané hodnoty - Snížená sazba daně - Uplatňování snížené sazby na příjmy ze vstupného na premiérová koncertní vystoupení konaná v prostorách, kde lze během představení podávat občerstvení)
   2012/C 118/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a C. Soulay, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a N. Rouam, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 99 a 110 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Uplatňování snížené sazby DPH ve výši 2,10 % na vstupné na premiérová koncertní vystoupení konaná v prostorách, kde lze během představení podávat občerstvení — Zákaz rozšíření působnosti původní odchylky po omezení jejího rozsahu

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že od 1. ledna 2007 uplatňuje na příjmy ze vstupného na premiérová koncertní vystoupení konaná v prostorách, kde lze během představení podávat občerstvení, sazbu daně z přidané hodnoty ve výši 2,10 %, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 99 a 110 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty.

               2)

               Francouzská republika ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc T-119/17: Žaloba podaná dne 20. února 2017 – Alba Aguilera a další v. ESVČ

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/26

         Žaloba podaná dne 20. února 2017 – Alba Aguilera a další v. ESVČ
   (Věc T-119/17)
   (2017/C 129/39)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ruben Alba Aguilera (Addis Abeba, Etiopie) a 28 dalších žalobců (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:
   rozhodl, že

               —

               napadené rozhodnutí se zrušuje v rozsahu, v němž od 1. ledna 2016 snižuje personálu vyslanému do Etiopie výši příspěvku za životní podmínky z 30 % na 25 %;

               —

               že ESVČ se ukládá, aby z titulu vzniklé morální újmy zaplatila žalobcům paušální částku, jejíž výši určí Tribunál ex aequo et bono;

               —

               ESVČ se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaný spor se týká zákonnosti rozhodnutí ESVČ snížit příspěvek za životní podmínky (PŽP) přiznaný zaměstnancům Evropské unie v delegacích v Etiopii z 30 % na 25 %.
   Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti přijmout obecná prováděcí ustanovení k příloze X služebního řádu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 10 přílohy X služebního řádu v rozsahu, v němž metoda, kterou ESVČ použila ke stanovení výše PŽP v místě výkonu služebních povinností, zohledňuje zásadu „regionální soudržnosti“.

               3.

               Třetí žalobní důvod je založen na několika zjevně nesprávných posouzeních, v důsledku kterých je tedy napadené rozhodnutí protiprávní.


title: Věc F-76/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. června 2011 — Colart a další v. Parlament ( „Veřejná služba — Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/12

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. června 2011 — Colart a další v. Parlament
   (Věc F-76/10) (1)

   (Veřejná služba - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 157/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Philippe Colart a další (Bastogne, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr a K. Zejdová, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení opravených výplatních pásek žalobců za období od července do prosince 2009 a výplatních pásek vydaných od 1. ledna 2010 v rámci každoroční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009.

      Výrok usnesení

               1)

               O žalobě F-76/10, Colart a další v. Komise, není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010, s. 64.


title: Věc C-406/12: Žaloba podaná dne 4. září 2012 — Evropská komise v. Republika Slovinsko

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/15

      Žaloba podaná dne 4. září 2012 — Evropská komise v. Republika Slovinsko
      (Věc C-406/12)
      (2012/C 331/24)
      Jednací jazyk: slovinština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, L. Nicolae a M. Žebre)

         Žalovaná: Slovinská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Slovinská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES (1) ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/22/ES (2) o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací, směrnice 2002/58/ES (3) o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací a nařízení (ES) č. 2006/2004 o spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 4 této směrnice;

                  —

                  uložit Slovinské republice na základě čl. 260 odst. 3 SFEU, aby z důvodu nesplnění oznamovací povinnosti týkající se všech opatření k provedení směrnice 2009/136/ES zaplatila denní penále ve výši 6 531,84 euro ode dne přijetí rozsudku v této věci;

                  —

                  uložit Slovinské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 25. května 2011.

         (1)  Úř. věst. L 337, s. 11.

         (2)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.

         (3)  Úř. věst. L 201, s. 37; Zvl. vyd. 13/29, s. 514.


title: Věc C-364/05: Žaloba podaná dne  27. září 2005  Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/17

         Žaloba podaná dne 27. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království
   (Věc C-364/05)
   (2005/C 296/31)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. září 2005 žaloba směřující proti Nizozemskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Michelem van Beekem, jako zmocněncem.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Nizozemské království tím, že
               nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského Parlamentu a Rady 2001/20/ES (1) ze dne 4. dubna 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se uplatňování správné klinické praxe při provádění klinických hodnocení humánních léčivých přípravků,
               nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2003/94/ES (2) ze dne 8. října 2003, kterou se stanoví zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi pro humánní léčivé přípravky a hodnocené humánní léčivé přípravky,
               nebo v každém případě neuvědomilo Komisi o těchto předpisech,
               nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle čl. 22 odst. 1 směrnice 2001/20 měly členské státy přijmout právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. května 2003 a uvědomit o nich Komisi. Pokud jde o směrnici 2003/94, byla tato lhůta podle článku 17 stanovena na 30. duben 2004.

      (1)  Úř. věst. L 121, s. 34; Zvl. vyd. 13/26, s. 299.

      (2)  Úř. věst. L 262, s. 22.


title: Věc F-118/14: Žaloba podaná dne 23. října 2014 – ZZ v. Rada

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/48

         Žaloba podaná dne 23. října 2014 – ZZ v. Rada
   (Věc F-118/14)
   (2015/C 026/64)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. C. Garcia-Hirschfeld)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Rady týkající se zařazení úředníků platových tříd AD 9 až AD 14 na pozice označené jako pozice se zvláštní odpovědností na pracovním místě typu „vedoucí oddělení nebo rovnocenné pracovní místo“ nebo „poradce nebo rovnocenné pracovní místo“ před dnem 31. prosince 2015 a neuvádějící žalobce mezi úředníky v tomto zařazení.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování č. 6/14 ze dne 3. ledna 2014 a následné rozhodnutí přidělit 34 úředníků Rady na pracovní místo typu „vedoucí oddělení nebo rovnocenné pracovní místo“;

               —

               bude-li třeba, zrušit rozhodnutí ze dne 23. července 2014 o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.