title: Věc C-13/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 8. ledna 2018 – Sole-Mizo Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 8. ledna 2018 – Sole-Mizo Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Věc C-13/18)
   (2018/C 142/31)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci/ Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sole-Mizo Zrt.

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Předběžné otázky

               1)

               Je v souladu s unijním právem, ustanoveními směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice o DPH“) (zejména s ohledem na její článek 183) a se zásadou efektivity, zásadou přímého účinku a zásadou rovnocennosti praxe členského státu, podle které se při přezkumu relevantních ustanovení týkajících se úroků z prodlení vychází z toho, že se Národní daňový úřad (dále jen „Úřad“) nedopustil pochybení [OMISSIS] — tedy že nejednal se zpožděním, pokud jde o nevratnou část DPH odpovídající nezaplaceným plněním osob povinných k dani — protože v okamžik, kdy Úřad přijal rozhodnutí, platila vnitrostátní právní úprava porušující unijní právo a Soudní dvůr prohlásil neslučitelnost požadavku stanoveného v uvedené právní úpravě až později?

               2)

               Je v souladu s unijním právem, ustanoveními směrnice o DPH (zejména s ohledem na její článek 183) a se zásadou efektivity, zásadou přímého účinku a zásadou rovnocennosti praxe členského státu, podle které se při přezkumu relevantních ustanovení týkajících se úroků z prodlení rozlišuje, zda Úřad nevrátil dan v souladu s tehdy platnými vnitrostátními ustanoveními — která navíc porušovala unijní právo — nebo zda nevrátil daň v rozporu s uvedenými ustanoveními, a která ohledně částky úroků z DPH, jejíž vrácení nemohlo být požadováno v rozumné lhůtě v důsledku vnitrostátního práva, o kterém Soudní dvůr rozhodl, že je v rozporu s unijním právem, stanoví dvě ohraničená období, takže

                           —

                           v prvním období mají osoby povinné k dani právo obdržet pouze úroky z prodlení odpovídající základní sazbě centrální banky, přičemž s ohledem na to, že maďarská právní úprava porušující unijní právo byla tehdy ještě v platnosti, maďarské orgány nejednaly v rozporu se zákonem, když nepovolily vyplacení DPH zahrnuté ve fakturách v rozumné lhůtě, zatímco

                           —

                           ve druhém období se úrok ve výši dvojnásobku základní sazby centrální banky — použitelný podle právního řádu dotčeného státu navíc v případě prodlení — vyplácí pouze za pozdní vyplacení základního úroku z prodlení za první období?

               3)

               Má být článek 183 směrnice o DPH vykládán v tom smyslu, že zásada rovnocennosti vylučuje praxi členského státu, podle které z nevrácené DPH vyplatí Úřad úrok odpovídající základní sazbě centrální banky, pouze pokud bylo porušeno unijní právo, zatímco vyplatí úrok odpovídající dvojnásobku základní sazby centrální banky, pokud došlo k porušení vnitrostátního práva?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věci T-45/13 RENV a T-587/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2018 – Rose Vision v. Komise „Rozhodčí doložka — Sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj (2007-2013) — Dohody o dotaci týkající se projektů FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM a SFERA — Lhůta pro oznámení závěrečné zprávy o finančním auditu — Finanční audity, jimiž byly zjištěny nesrovnalosti při provádění projektů — Pozastavení plateb — Důvěrnost finančních auditů — Způsobilost vykázaných nákladů — Mimosmluvní odpovědnost — Vrácení vyplacených částek — Újma způsobená zápisem do systému včasného varování“

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2018 – Rose Vision v. Komise
   (Věci T-45/13 RENV a T-587/15) (1)

   („Rozhodčí doložka - Sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj (2007-2013) - Dohody o dotaci týkající se projektů FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM a SFERA - Lhůta pro oznámení závěrečné zprávy o finančním auditu - Finanční audity, jimiž byly zjištěny nesrovnalosti při provádění projektů - Pozastavení plateb - Důvěrnost finančních auditů - Způsobilost vykázaných nákladů - Mimosmluvní odpovědnost - Vrácení vyplacených částek - Újma způsobená zápisem do systému včasného varování“)
   (2018/C 142/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rose Vision, SL (Pozuelo de Alarcón, Španělsko) (zástupce: J. J. Marín López, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: ve věci T-45/13 RENV R. Lyal a M. Siekierzyńska, zmocněnci, ve spolupráci s J. Rivas Andrésem, advokátem, a ve věci T-587/15 J. Estrada de Solà, P. Rosa Plaza a S. Delaude, zmocněnci, ve spolupráci s J. Rivas Andrésem, advokátem)

      Předmět věci

   Ve věci T-45/13 RENV zaprvé návrh podaný na základě článku 272 SFEU a znějící na určení, že došlo k porušení smluvních ustanovení použitelných na projekt FutureNEM, zadruhé návrh podaný na základě článku 272 SFEU a znějící na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku porušení těchto smluvních ustanovení ze strany Komise, zatřetí návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku zápisu jejího názvu do systému včasného varování (EWS), a začtvrté návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí o zápisu názvu žalobkyně do EWS, a ve věci T-587/15 zaprvé v podstatě návrh podaný na základě článku 272 SFEU a znějící na určení, že došlo k porušení smluvních ustanovení použitelných na projekty FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM a SFERA, zadruhé návrh podaný na základě článku 272 SFEU a znějící na určení, že žalobkyně nedluží Komisi požadovanou částku, na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku porušení těchto smluvních ustanovení ze strany Komise, jakož i na uložení povinnosti Komisi zaplatit částky dlužné z titulu její účasti na těchto projektech, zatřetí návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku zápisu jejího názvu do EWS, a začtvrté návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 5449 final ze dne 28. července 2015, týkající se povinnosti žalobkyně navrátit celkovou částku 535 613,20 eur s příslušenstvím.

      Výrok

               1)

               Věci T-45/13 RENV a T-587/15 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Rose Vision, SL, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů vynaložených v souvislosti s věcí T-45/13 RENV v rámci původního řízení před Tribunálem ve věci T-45/13, v rámci řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-224/15 P a v rámci řízení po vrácení věci.

      (1)  Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


title: Věc C-29/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 17. ledna 2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S. A. v. FOGASA, José David Sánchez Iglesias a Incatema, S. L.

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 17. ledna 2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S. A. v. FOGASA, José David Sánchez Iglesias a Incatema, S. L.
   (Věc C-29/18)
   (2018/C 142/32)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Cobra Servicios Auxiliares, S. A.

      Žalobce a další účastníci řízení: FOGASA, José David Sánchez Iglesias a Incatema, S. L.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je přílohou směrnice 1999/70 (1), vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která na základě téže skutkové okolnosti (ukončení smlouvy mezi zaměstnavatelem a třetím podnikem z vůle posledně zmíněného podniku) stanoví nižší odstupné při ukončení pracovní smlouvy sjednané na určitý úkol na dobu určitou odpovídající trvání uvedené smlouvy mezi dotčenými společnostmi než při ukončení pracovních smluv na dobu neurčitou u srovnatelných zaměstnanců postupem hromadného propuštění odůvodněným výrobními důvody na straně zaměstnavatele, vyplývajícími z ukončení uvedené smlouvy mezi dotčenými společnostmi?

               2)

               Je v případě kladné odpovědi třeba zaujmout výklad, že nerovné zacházení v rovině odstupného při ukončení pracovní smlouvy odůvodněném touž skutkovou okolností, i když na základě odlišného zákonného důvodu, mezi srovnatelnými zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou a zaměstnanci v pracovním poměru na dobu neurčitou představuje jeden z případů diskriminace zakázaných v článku 21 Listiny a je v rozporu se zásadami rovného zacházení a nediskriminace podle článků 20 a 21 Listiny, které patří mezi základní zásady unijního práva?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1999, L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368).


title: Věc C-46/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Bremen – Německo) – Hubertus John v. Freie Hansestadt Bremen „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou — Ustanovení 5 bod 1 — Opatření zaměřená na předcházení zneužívání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou — Směrnice 2000/78/ES — Článek 6 odst. 1 — Zákaz diskriminace založené na věku — Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje odložit ukončení pracovní smlouvy, stanovené k okamžiku dosažení běžného věku odchodu do důchodu pouze z důvodu, že pracovník nabyl nárok na starobní důchod“

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/13

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Bremen – Německo) – Hubertus John v. Freie Hansestadt Bremen
   (Věc C-46/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou - Ustanovení 5 bod 1 - Opatření zaměřená na předcházení zneužívání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou - Směrnice 2000/78/ES - Článek 6 odst. 1 - Zákaz diskriminace založené na věku - Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje odložit ukončení pracovní smlouvy, stanovené k okamžiku dosažení běžného věku odchodu do důchodu pouze z důvodu, že pracovník nabyl nárok na starobní důchod“)
   (2018/C 142/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgericht Bremen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hubertus John

      Žalovaný: Freie Hansestadt Bremen

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, které odklad data skončení pracovní činnosti zaměstnance, jenž dosáhl zákonem stanoveného věku pro nabytí nároku na starobní důchod, podmiňuje souhlasem zaměstnavatele uděleným na dobu určitou.

               2)

               Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, je nutné vykládat v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které umožňuje stranám pracovní smlouvy odložit bez časového omezení a dalších podmínek datum dohodnutého skončení pracovního poměru, spojené s dosažením běžného věku odchodu do důchodu, prostřednictvím dohody uzavřené za trvání pracovního poměru, popřípadě i opakovaně, a to pouze z důvodu, že zaměstnanec má na základě dosažení běžného věku odchodu do důchodu nárok na starobní důchod.

      (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc C-30/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 17. ledna 2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S. A. v. José Ramón Fiuza Asorey a Incatema, S. L.

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 17. ledna 2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S. A. v. José Ramón Fiuza Asorey a Incatema, S. L.
   (Věc C-30/18)
   (2018/C 142/33)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Cobra Servicios Auxiliares, S. A.

      Žalobce a další účastníci řízení: José Ramón Fiuza Asorey a Incatema, S. L.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je přílohou směrnice 1999/70 (1), vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která na základě téže skutkové okolnosti (ukončení smlouvy mezi zaměstnavatelem a třetím podnikem z vůle posledně zmíněného podniku) stanoví nižší odstupné při ukončení pracovní smlouvy sjednané na určitý úkol na dobu určitou odpovídající trvání uvedené smlouvy mezi dotčenými společnostmi než při ukončení pracovních smluv na dobu neurčitou u srovnatelných zaměstnanců postupem hromadného propuštění odůvodněným výrobními důvody na straně zaměstnavatele, vyplývajícími z ukončení uvedené smlouvy mezi dotčenými společnostmi?

               2)

               Je v případě kladné odpovědi třeba zaujmout výklad, že nerovné zacházení v rovině odstupného při ukončení pracovní smlouvy odůvodněném touž skutkovou okolností, i když na základě odlišného zákonného důvodu, mezi srovnatelnými zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou a zaměstnanci v pracovním poměru na dobu neurčitou představuje jeden z případů diskriminace zakázaných v článku 21 Listiny a je v rozporu se zásadami rovného zacházení a nediskriminace podle článků 20 a 21 Listiny, které patří mezi základní zásady unijního práva?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1999, L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368).


title: Věc T-292/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2018 – Vakakis kai Synergates v. Komise „Mimosmluvní odpovědnost — Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Přípustnost — Zneužití řízení — Střet zájmů — Povinnost řádné péče — Ztráta příležitosti“

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2018 – Vakakis kai Synergates v. Komise
   (Věc T-292/15) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Přípustnost - Zneužití řízení - Střet zájmů - Povinnost řádné péče - Ztráta příležitosti“)
   (2018/C 142/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton, původně Vakakis International – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (zástupci: B. O'Connor, solicitor, S. Gubel a E. Bertolotto, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Erlbacher a E. Georgieva, poté E. Georgieva a L. Baumgart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 268 SFEU směřující k získání náhrady škody, která žalobkyni údajně vznikla z důvodu nesrovnalostí, kterých se Komise dopustila v rámci zadávacího řízení „Posílení systému bezpečnosti potravin v Albánii“ (EuropeAid/129820/C/SER/AL).

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropská unie je povinna nahradit škodu, která vznikla společnosti Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton z důvodu ztráty příležitosti získat zakázku „Posílení systému bezpečnosti potravin v Albánii“ (EuropeAid/129820/C/SER/AL), jakož i z titulu výdajů a nákladů spojených s účastí na tomto zadávacím řízení.

               2)

               Náhrada škody podle bodu 1 tohoto výroku se navyšuje o úroky z prodlení za období od vyhlášení tohoto rozsudku do úplného zaplacení, se sazbou stanovenou Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace, navýšenou o dva procentní body.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Účastníci řízení předloží Tribunálu ve lhůtě tří měsíců od vyhlášení tohoto rozsudku číselně vyjádřenou částku náhrady škody, na níž se společně dohodnou.

               5)

               Pokud k této dohodě nedojde, účastníci řízení předloží ve stejné lhůtě Tribunálu své číselně vyjádřené návrhy.

               6)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc C-38/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bari (Itálie) dne 19. ledna 2018 – trestní řízení proti Massimu Gambinovi a Shpetimu Hykovi

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bari (Itálie) dne 19. ledna 2018 – trestní řízení proti Massimu Gambinovi a Shpetimu Hykovi
   (Věc C-38/18)
   (2018/C 142/34)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bari

      Účastníci původního trestního řízení

   Massimo Gambino, Shpetim Hyka

      Předběžná otázka

   Musí být články 16, 18 a 20 písm. b) směrnice 2012/29/EU (1) vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byl poškozený opětovně podroben výslechu před novým soudcem, pokud jedna z procesních stran ve smyslu čl. 511 odst. 2 a čl. 525 odst. 2 trestního řádu (tak jak jsou ustáleně vykládány judikaturou nejvyšších soudů) neposkytne souhlas se čtením zápisu výpovědi, kterou dotčený poškozený již učinil před jiným soudcem v rámci stejného řízení a při dodržování kontradiktornosti řízení?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/29/EU ze dne 25. října 2012, kterou se zavádí minimální pravidla pro práva, podporu a ochranu obětí trestného činu a kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2001/220/SVV (Úř. věst. L 315, s. 57).


title: Věc T-127/18: Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Cortina et FLA Europe v. Komise

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/66

         Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Cortina et FLA Europe v. Komise
   (Věc T-127/18)
   (2018/C 142/84)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cortina (Oudenaarde, Belgie) a FLA Europe (Oudenaarde) (zástupci: S. De Knop, B. Natens a A. Willems, advocaten)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               prohlásil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 za neplatné a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 5 odst. 1 a 2 SEU, jelikož pro napadené nařízení neexistuje právní základ. Podpůrně žalobkyně uplatňují porušení zásady institucionální rovnováhy ve smyslu čl. 13 odst. 2 SEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU, jelikož nebyla přijata opatření nezbytná k provedení rozsudku ze dne 4. února 2016, C & J Clark International (C-659/13 a C-34/14, EU:C:2016:74).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 5 odst. 1 a 4 SEU, jelikož byl přijat právní akt, který jde nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení jeho cíle.


title: Věc T-133/18: Žaloba podaná dne 22. února 2018 – IQ Group Holdings Berhad v. EUIPO – Krinner Innovation (Lumiqs)

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/66

         Žaloba podaná dne 22. února 2018 – IQ Group Holdings Berhad v. EUIPO – Krinner Innovation (Lumiqs)
   (Věc T-133/18)
   (2018/C 142/85)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: IQ Group Holdings Berhad (Heckmondwike, Spojené království) (zástupce: S. Carter, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Krinner Innovation GmbH (Straßkirchen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu k obrazové ochranné známce Lumiqs – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 220 053

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. prosince 2017 ve věci R 983/2017-1.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               vyhověl přihlášce k zápisu ve vztahu ke spornému seznamu výrobků v jeho pozměněné podobě;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, které žalobkyni vznikly v souvislosti s tímto řízením.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001.


title: Věc T-134/18: Žaloba podaná dne 1. března 2018 – Monster Energy v. EUIPO – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/67

         Žaloba podaná dne 1. března 2018 – Monster Energy v. EUIPO – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)
   (Věc T-134/18)
   (2018/C 142/86)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie BALLER’S PUNCH – Přihláška č. 14 823 306

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. prosince 2017 ve věci R 998/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 13. března 2017 v řízení o námitce B002643172;

               —

               zapsal namítanou ochrannou známku pro všechny výrobky, na něž se přihláška vztahuje;

               —

               rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001.


title: Věc T-157/18: Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Caprice Schuhproduktion v. Komise

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/69

         Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Caprice Schuhproduktion v. Komise
   (Věc T-157/18)
   (2018/C 142/88)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Caprice Schuhproduktion GmbH & Co. KG (Pirmasens, Německo) (zástupci: S. De Knop, B. Natens a A. Willems, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               prohlásil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 za neplatné;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody. Tyto žalobní důvody jsou stejné jako žalobní důvody uplatněné ve věci T-127/18, Cortina a FLA Europe v. Komise.


title: Věc C-560/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. září 2017 Mediaexpert sp. z o.o. proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 20. července 2017 ve věci T-780/16, Mediaexpert v. EUIPO

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. září 2017 Mediaexpert sp. z o.o. proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 20. července 2017 ve věci T-780/16, Mediaexpert v. EUIPO
   (Věc C-560/17 P)
   (2018/C 152/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mediaexpert sp. z o.o. (zástupce: J. Aftyka, radca prawny)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 13. března 2018 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc T-130/18: Žaloba podaná dne 27. února 2018 – adidas International Trading a další v. Komise

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/47

         Žaloba podaná dne 27. února 2018 – adidas International Trading a další v. Komise
   (Věc T-130/18)
   (2018/C 152/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: adidas International Trading BV (Amstrdam, Nizozemsko) a 27 dalších (zástupci: E. Vermulst a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 319, s. 30); a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise neměla právní způsobilost přijmout prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232. (1)

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že opětovné zahájení ukončeného řízení týkajícího se obuvi a uložení promlčeného antidumpingového cla se zpětnou účinností prostřednictvím prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/2232:

                           —

                           nemá právní základ, je založené na zjevně nesprávném posouzení článku 266 SFEU a nařízení (EU) č. 2016/1036 (2) a porušuje čl. 9 odst. 4 nařízení (EU) č. 2016/1036,

                           —

                           je neslučitelné se zásadami ochrany legitimního očekávání, právní jistoty a zákazu zpětné účinnosti, pokud jde o žalobkyně; a

                           —

                           je založeno na nesprávném použití článku 266 SFEU, na zneužití pravomoci Komisí a porušuje čl. 5 odst. 4 SEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že uložení antidumpingového cla se zpětnou účinností dodavatelům žalobkyní, které zabránilo žalobkyním v zaplacení, porušuje zásadu zákazu diskriminace.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise zneužila pravomoci při posouzení žádostí o zacházení v tržním hospodářství a individuálního zacházení dodavatelů žalobkyně týkajících se uložení antidumpingového cla se zpětnou účinností, a že porušila zásadu zákazu diskriminace.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že posouzení Komise s ohledem na společnosti uvedené v přílohách III a VI prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/2232, kterým byly zamítnuty žádosti o vrácení antidumpingového cla týkající se dovozů od těchto společností, je založeno na zjevně nesprávném posouzení, nesprávném použití článku 266 SFEU a porušuje povinnost řádné péče a řádné správy.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 319, s. 30).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-131/18: Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Deichmann v. Komise

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/48

         Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Deichmann v. Komise
   (Věc T-131/18)
   (2018/C 152/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deichmann SE (Essen, Německo) (zástupci: S. De Knop, B. Natens, A. Willems a C. Zimmermann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 319, s. 30); a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že jednáním bez platného právního základu porušuje prováděcí nařízení (EU) 2017/2232 (1) zásadu přenesení pravomocí podle čl. 5 odst. 1 a 2 SEU a v každém případě zásadu institucionální rovnováhy podle čl. 13 odst. 2 SEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že nepřijetím opatření nezbytných k zajištění souladu s rozsudkem ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14, C&J Clark International, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje článek 266 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že uložením antidumpingového cla na dovoz obuvi, „ke kterému došlo po dobu platnosti nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 (2) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 (3)“, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje čl. odst. 1 a čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 2016/1036 (4) a zásadu právní jistoty (zákaz retroaktivity).

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že uložením antidumpingového cla bez provedení nového posouzení zájmů Unie prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje článek 21 nařízení (EU) č. 2016/1036; v každém případě je zjevně nesprávný závěr, podle kterého bylo uložení antidumpingového cla v zájmu Unie.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že přijetím aktu, který jde nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení sledovaného cíle, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje čl. 5 odst. 1 a 4 SEU.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 319, s. 30).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. 2006, L 275, s. 1).

      (3)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. 2009, L 352, s. 1).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-132/18: Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Roland v. Komise

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/49

         Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Roland v. Komise
   (Věc T-132/18)
   (2018/C 152/59)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Roland SE (Essen, Německo) (zástupci: S. De Knop, A. Willems a C. Zimmermann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou,

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 319, s. 30); a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise tím, že jednala bez platného právního základu, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 (1) porušuje zásadu svěření pravomocí zakotvenou v čl. 5 odst. 1 a 2 SEU a v každém případě zásadu institucionální rovnováhy podle čl. 13 odst. 2 SEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že tím, že nepřijalo nezbytná opatření vyplývající z rozsudku ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14, C&J Clark International, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje článek 266 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející tvrzení, že zavedením antidumpingového cla na dovoz obuvi, „který se uskutečnil v době použitelnosti nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 (2) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 (3), prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje čl. 1 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 2016/1036 (4) a zásadu právní jistoty (zákazu zpětné účinnosti).

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že zavedením antidumpingového cla bez nového posouzení zájmu Unie, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje článek 21 nařízení (EU) č. 2016/1036, přičemž je třeba mít každopádně za to, že by byl býval zjevně chybný závěr, že zavedení antidumpingového cla je v zájmu Unie.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že přijetím aktu, který jde nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jeho cíle, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje čl. 5 odst. 1 a 4 SEU.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 319, s. 30).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. 2006, L 275, s. 1).

      (3)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. 2009, L 352, s. 1).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-263/17: Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2018 – SD v. EIGE „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou — Rozhodnutí o neobnovení — Žádost o prodloužení, která má stejný předmět jako stížnost ve smyslu čl. 90 odst. 2 statutu — Nepřípustnost“

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2018 – SD v. EIGE
   (Věc T-263/17) (1)

   („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Rozhodnutí o neobnovení - Žádost o prodloužení, která má stejný předmět jako stížnost ve smyslu čl. 90 odst. 2 statutu - Nepřípustnost“)
   (2018/C 152/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: SD (zástupkyně: L. Levi a A. Blot, advokátky)

      Žalovaný: Evropský institut pro rovnost žen a mužů (EIGE) (zástupci: V. Langbakk, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 270 SFEU znějící na zrušení implicitního rozhodnutí EIGE ze dne 26. srpna 2016, kterým se zamítá žádost žalobce ze dne 26. dubna 2016 o druhé prodloužení jeho pracovní smlouvy a, bude-li toho třeba, o zrušení rozhodnutí EIGE ze dne 20. ledna 2017 o zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 3. října 2016 proti implicitnímu rozhodnutí ze dne 26. srpna 2016 a dále znějící na náhradu škody, která žalobci údajně vznikla v důsledku těchto rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               SD ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským institutem pro rovnost žen a mužů (EIGE).

      (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc C-85/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Oradea (Rumunsko) dne 8. února 2018 – CV v. DU

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Oradea (Rumunsko) dne 8. února 2018 – CV v. DU
   (Věc C-85/18)
   (2018/C 152/15)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Oradea

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: CV

      Odpůrkyně: DU

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být pojem „obvyklé bydliště“ dítěte ve smyslu čl. 8 odst. 1 nařízení č. 2201/2003 (1) vykládán v tom smyslu, že toto obvyklé bydliště odpovídá místu, v němž je dítě do určité míry integrováno do sociálního a rodinného prostředí, bez ohledu na skutečnost, že po přemístění dítěte s jeho otcem na území státu, ve kterém se nezletilá osoba integrovala do tohoto sociálního a rodinného prostředí, bylo vydáno soudní rozhodnutí v jiném členském státu? Nebo je třeba v takovém případě použít ustanovení článku 13 nařízení č. 2201/2003, která stanoví příslušnost založenou na přítomnosti dítěte?

               2)

               Je pro účely určení obvyklého bydliště relevantní skutečnost, že nezletilá osoba má státní příslušnost členského státu, ve kterém bydlí se svým otcem, v situaci, kdy její rodiče mají pouze rumunskou státní příslušnost?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. 2003, L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243).


title: Věc T-507/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2018 – Polsko v. Komise „EZZF — Výdaje vyloučené z financování — Nařízení (ES) č. 2200/96, směrnice 2002/55/CE, nařízení (ES) č. 1432/2003, (ES) č. 1433/2003, (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 885/2006, (ES) č. 1182/2007, (ES) č. 1234/2007, (ES) č. 1580/2007 a (EU) č. 1306/2013 — Výdaje vynaložené Polskem — Rizika pro EZZF — Kontroly na místě — Kritéria pro uznání organizace producentů — Rozdíly mezi jednotlivými jazykovými verzemi — Finanční oprava“

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2018 – Polsko v. Komise
   (Věc T-507/15) (1)

   („EZZF - Výdaje vyloučené z financování - Nařízení (ES) č. 2200/96, směrnice 2002/55/CE, nařízení (ES) č. 1432/2003, (ES) č. 1433/2003, (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 885/2006, (ES) č. 1182/2007, (ES) č. 1234/2007, (ES) č. 1580/2007 a (EU) č. 1306/2013 - Výdaje vynaložené Polskem - Rizika pro EZZF - Kontroly na místě - Kritéria pro uznání organizace producentů - Rozdíly mezi jednotlivými jazykovými verzemi - Finanční oprava“)
   (2018/C 152/29)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, K. Straś, M. Pawlicka a B. Paziewska, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a A. Stobiecka Kuik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující k částečnému zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 182, s. 39).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26. 10. 2015.


title: Věc T-84/18: Žaloba podaná dne 15. února 2018 – VG v. Komise

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/37

         Žaloba podaná dne 15. února 2018 – VG v. Komise
   (Věc T-84/18)
   (2018/C 152/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: VG (zástupci: G. Pandey a V. Villante, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Úvodem, pokud je to vhodné, prohlásil článek 90 služebního řádu za neplatný a nepoužitelný v tomto řízení s ohledem na článek 270 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               zaprvé zrušil rozhodnutí ze dne 30. října 2017 Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO), kterým se zamítá stížnost žalobkyně ze dne 31. července 2017;

               —

               zadruhé zrušil rozhodnutí EPSO ze dne 19. dubna 2017, kterým se zamítá její žádost o přezkoumání rozhodnutí EPSO/výběrové komise o nepřipuštění žalobkyně do další fáze výběrového řízení;

               —

               zatřetí zrušil rozhodnutí EPSO ze dne 6. února 2017 zveřejněné na internetovém účtu o nezařazení žalobkyně do návrhu seznamu uchazečů pro účely výběrového řízení EPSO/AD/323/16;

               —

               začtvrté zrušil oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/323/16, zveřejněné dne 26. května 2016; (1)

               —

               konečně zrušil v plném rozsahu návrh seznamu uchazečů vybraných pro účast na výše uvedeném výběrovém řízení;

               —

               přiznal žalobkyni náhradu újmy ve výši 50 000 eur;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení EPSO/výběrové komise, pokud jde o odbornou praxi žalobkyně a z porušení přílohy III k danému oznámení o výběrovém řízení, ve kterém se uvádí požadované pracovní zkušenosti.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a práva žalobkyně být vyslechnut, jakož i z porušení povinnosti odůvodnění a článku 296 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z údajného porušení článků 1, 2, 3 a 4 nařízení č. 1/58 (2), článku 1d a 28 služebního řádu a čl. 1 odst. 1 písm. f) přílohy III k tomuto řádu a konečně zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace.

      (1)  Úř. věst. 2016 C 187, s. A/1.

      (2)  Nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském společenství pro atomovou energii (Úř. věst. Zvl. vyd. 01/01 s. 5-6.)


title: Věc T-141/18: Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Deichmann-Shoes UK v. Komise

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/50

         Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Deichmann-Shoes UK v. Komise
   (Věc T-141/18)
   (2018/C 152/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deichmann-Shoes UK Ltd (Leicestershire, Spojené království) (zástupci: S. De Knop, B. Natens, A. Willems a C. Zimmermann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017 L 319, s. 30); a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise tím, že jednala bez platného právního základu, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 (1) porušuje zásadu svěření pravomocí zakotvenou v čl. 5 odst. 1 a 2 SEU a v každém případě zásadu institucionální rovnováhy podle čl. 13 odst. 2 SEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že tím, že nebyla přijata nezbytná opatření vyplývající z rozsudku ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14, C&J Clark International, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje článek 266 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející tvrzení, že tím, že bylo zavedeno antidumpingové clo na dovoz obuvi, „který se uskutečnil v době použitelnosti nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 (2) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 (3)“, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje čl. 1 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 2016/1036 (4) a zásadu právní jistoty (zákazu zpětné účinnosti).

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že tím, že bylo zavedeno antidumpingové clo bez nového posouzení zájmu Unie, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje článek 21 nařízení (EU) č. 2016/1036, přičemž je třeba mít každopádně za to, že by byl býval zjevně chybný závěr, že zavedení antidumpingového cla je v zájmu Unie.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že přijetím aktu, který jde nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jeho cíle, prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje čl. 5 odst. 1 a 4 SEU.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 319, s. 30).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. 2006, L 275, s. 1).

      (3)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. 2009, L 352, s. 1).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-85/18: Žaloba podaná dne 15. února 2018 – Batchelor v. Komise

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/38

         Žaloba podaná dne 15. února 2018 – Batchelor v. Komise
   (Věc T-85/18)
   (2018/C 152/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Edward William Batchelor (Brusel, Belgie) (zástupci: B. Hoorelbeke, lawyer, a M. Healy, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2017) 8430 final ze dne 5. prosince 2017, kterým byla odmítnuta žádost o přístup k dokumentu obsahujícímu prohlášení úředníka týkající se etického chování, uloženému v informačním systému Evropské komise pro vedení lidských zdrojů Sysper2, a k dalším dokumentům spadajícím do rozsahu původní žádosti o přístup;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 15 odst. 3 SFEU, článku 42 Listiny základních práv EU, čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001, (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001, (2) jelikož mu byl odepřen částečný či úplný přístup k etickému prohlášení.

                           —

                           V první části prvního žalobního důvodu žalobce tvrdí, že Komise nezkoumala ani neprokázala, že by zpřístupnění etického prohlášení konkrétním způsobem ve skutečnosti ohrozilo zájem chráněný čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001. Komise proto nesplnila svou povinnost a dopustila se nesprávného právního posouzení, když minimálně zčásti odepřela přístup k tomuto etickému prohlášení.

                           —

                           V druhé části prvního žalobního důvodu žalobce tvrdí, že Komise nesprávné aplikovala čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001, když konstatovala, že žalobce neprokázal, že zpřístupnění etického prohlášení bylo nezbytné.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 42 Listiny základních práv, čl. 15 odst. 3 SFEU a čl. 2 odst. 1 nařízení 1049/2001, jelikož byl žalobci odepřen přístup k dalším dokumentům spadajícím do rozsahu původní žádosti o přístup.

                           —

                           V rámci druhého žalobního důvodu žalobce uvádí relevantní a konzistentní důkazy dokládající jeho přesvědčení, že do rozsahu původní žádosti spadá více dokumentů než sedmdesát jedna dokumentů označených Komisí. Tím, že mu Komise odepřela přístup k těmto dalším dokumentům, porušila článek 42 Listiny základních práv, čl. 15 odst. 3 SFEU a čl. 2 odst. 1 nařízení 1049/2001.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné zprávy a konkrétně zásady postupovat s řádnou péčí.

                           —

                           V rámci třetího žalobního důvodu žalobce tvrdí, že Komise porušila povinnost postupovat s řádnou péčí podle článku 41 Listiny základních práv, jelikož nepostupovala s řádnou péčí, když zkoumala, zda existují další dokumenty spadající do rozsahu původní žádosti o přístup. Na podporu svého žalobního důvodu žalobce uvádí, že Komise nevysvětlila, jak se ujistila o tom, že neexistují žádné další dokumenty, jelikož neposkytla žádné informace o tom, jakým způsobem dokumenty vyhledávala.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU.

                           —

                           V první části čtvrtého žalobního důvodu žalobce tvrdí, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU, jelikož nevysvětlila, proč by zpřístupnění etického prohlášení ve skutečnosti konkrétně ohrozilo zájmy chráněné čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001, ani nevysvětlila, proč se domnívala, že takové zveřejnění by ohrozilo legitimní zájem subjektu údajů podle článku 8 písm. b) nařízení 45/2001.

                           —

                           V druhé části čtvrtého žalobního důvodu žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí neobsahuje odůvodnění, které by vysvětlovalo, proč v něm nebyly označeny žádné další dokumenty spadající do rozsahu původní žádosti o přístup, ačkoli žalobce o toto žádal ve své potvrzující žádosti. Tato část sporného rozhodnutí tedy také vychází z nedostatečného odůvodnění.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001 L 8, s. 1).


title: Spojené věci T-533/15 a T-264/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2018 – Kim a další v. Rada a Komise „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Severní Koreji s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Seznam osob a subjektů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Zařazení jmen žalobců — Důkaz opodstatněnosti zařazení na seznam — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2018 – Kim a další v. Rada a Komise
   (Spojené věci T-533/15 a T-264/16) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Severní Koreji s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Seznam osob a subjektů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení jmen žalobců - Důkaz opodstatněnosti zařazení na seznam - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2018/C 152/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci ve věci T-533/15: Il-Su Kim (Pchjongjang, Severní Korea) a dalších 5 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: M. Lester, S. Midwinter, QC, T. Brentnall a A. Stevenson, solicitors)

      Žalobkyně ve věci T-264/16: Korea National Insurance Corporation (Pchjongjang) (zástupci: M. Lester, S. Midwinter, T. Brentnall a A. Stevenson)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: původně A. de Elera-San Miguel Hurtado a A. Vitro, poté A. Vitro a F. Naert, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: původně ve věci T-533/15 L. Havas, S. Bartelt a D. Gauci a ve věci T-264/16 L. Havas a S. Bartelt, poté ve věci T-533/15 L. Havas a D. Gauci a ve věci T-264/16 L. Havas, zmocněnci)

      Vedlejší účastník ve věci T-533/15 podporující žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně V. Kaye, poté S. Brandon, poté S. Brandon a C. Crane, a nakonec S. Brandon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Ve věci T-533/15 návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1066 ze dne 2. července 2015, kterým se mění rozhodnutí 2013/183/SZBP o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. 2015, L 174, s. 25), prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1062 ze dne 2. července 2015, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 329/2007 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. 2015, L 174, s. 16), rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/475 ze dne 31. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/183/SZBP o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. 2016, L 85, s. 34), prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/659 ze dne 27. dubna 2016, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 329/2007 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. 2016, L 114, s. 9), rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/849 ze dne 27. května 2016 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice a o zrušení rozhodnutí 2013/183/SZBP (Úř. věst. 2016, L 141, s. 79), a jakéhokoliv prováděcího nařízení Rady, které s ním souvisí, v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobců, a ve věci T-264/16 návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí 2016/475, prováděcího nařízení 2016/659, rozhodnutí 2016/849 a jakéhokoliv prováděcího nařízení Rady, které s ním souvisí, v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Ve věci T-533/15 se Kimovi Il-Su a ostatním žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou nákladů vynaložených Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska.

               3)

               Ve věci T-264/16 se společnosti Korea National Insurance Corporation ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Ve věci T-533/15 ponese Spojené království vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Věc T-100/18: Žaloba podaná dne 20. února 2018 – Wehrheim v. ECB

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/40

         Žaloba podaná dne 20. února 2018 – Wehrheim v. ECB
   (Věc T-100/18)
   (2018/C 152/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Christine Wehrheim (Offenbach, Německo) (zástupce: N. De Montigny, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               1.

               zrušil:

                           —

                           rozhodnutí ze dne 3. července 2017 o zamítnutí návrhu na náhradu újmy utrpěné z důvodu zrušení jejího [příspěvku za práci v zahraničí] (který byl podán dne 10. května 2017);

                           —

                           popřípadě rozhodnutí ze dne 21. prosince 2017 o výslovné zamítnutí jejího odvolání (podaného dne 3. září 2017) proti tomuto rozhodnutí;

               2.

               uložil žalované zaplacení náhrady, kterou žalobkyně uplatňovala prostřednictvím svých návrhů:

                           —

                           rozdíl v platu po dobu, kdy bude zaměstnána u orgánu na základě smlouvy stálého zaměstnance, ve výši 700,53 eur měsíčně od dubna 2017;

                           —

                           dodatečné náklady na stěhování ve výši 1 000 eur, nad rámec již schválených nákladů ve výši 1 079,10 eur;

                           —

                           psychickou újmu, kterou utrpěla, ve výši 2 000 eur;

                           —

                           všechny výše uvedené částky navýšené o zákonné úroky do úplného zaplacení;

               3.

               uložil žalované náhradu všech nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná administrativa nesplnila své povinnosti tím, že nerespektovala povinnost postupovat s řádnou péčí, řádné administrativy a pomoci a vytvořila očekávání, která se jeví v případě žalobkyně jako nerealizovatelné a spočívající v přiznání příspěvku za práci v zahraničí, třebaže původně nesplňovala podmínky vyžadované pro tyto účely služebním řádem. Toto pochybení jí podle jejího názoru způsobilo újmu, která má přímou příčinnou souvislost s nesplněním povinnosti orgánem.


title: Věc T-142/18: Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Buffalo – Boots v. Komise

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/52

         Žaloba podaná dne 28. února 2018 – Buffalo – Boots v. Komise
   (Věc T-142/18)
   (2018/C 152/61)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Buffalo – Boots GmbH (Hochheim am Main, Německo) (zástupci: S. De Knop, A. Willems a C. Zimmermann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 319, s. 30);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 (1) porušuje zásadu svěření pravomocí zakotvenou v čl. 5 odst. 1 a 2 SEU a v každém případě zásadu institucionální rovnováhy, neboť toto prováděcí nařízení bylo přijato bez platného právního základu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že prováděcí nařízení Komise 2017/2232 porušuje článek 266 SFEU, neboť nebyla přijata žádná opatření nezbytná k vyhovění rozsudku ve věcech C-659/13 a C-34/14 C&J Clark International.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje čl. 1 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 2016/1036 (2) a zásadu právní jistoty (zákaz zpětné účinnosti), neboť antidumpingové clo na dovoz některé obuvi, bylo uloženo „po dobu platnosti nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 (3) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 (4)“.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje článek 21 nařízení (EU) č. 2016/1036, neboť antidumpingové clo bylo uloženo, aniž by bylo provedeno nové posouzení unijního zájmu; v každém případě byl zjevně nesprávný předpoklad, že uložení antidumpingového cla bylo v unijním zájmu.

               5.

               Pátý žalobní důvodu vycházející ze skutečnosti, že prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 porušuje čl. 5 odst. 1 a 4 SFEU, neboť byl přijat akt, který jde na rámec toho, co je k dosažení jeho cílů nezbytné.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 319, s. 30).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. 2006, L 275, s. 1).

      (4)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. 2009, L 352, s. 1).


title: Věc C-32/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 18. ledna 2018 – Tiroler Gebietskrankenkasse v. Michael Moser

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 18. ledna 2018 – Tiroler Gebietskrankenkasse v. Michael Moser
   (Věc C-32/18)
   (2018/C 152/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Tiroler Gebietskrankenkasse

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Michael Moser

      Předběžné otázky

               1.

               Musí být článek 60 odst. 1 věta druhá nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (dále jen „nařízení č. 883/2004“) (1) vykládán v tom smyslu, že členský stát příslušný jako další v pořadí (Rakousko) má rodiči s bydlištěm a zaměstnáním v členském státě, který je přednostně příslušný (Německo) podle čl. 68 odst. 1 písm. b) bod i) nařízení č. 883/2004, jako rodinnou dávku vyplatit vyrovnávací doplatek mezi německým rodičovským příspěvkem (Elterngeld), poskytovaným v přednostně příslušném členském státě, a rodičovským příspěvkem druhého členského státu (Kinderbetreuungsgeld) podmíněným výší příjmu, jestliže oba rodiče se společnými dětmi bydlí v přednostně příslušném členském státě a v dalším příslušném členském státě je jako příhraniční pracovník zaměstnán jen druhý rodič?

         V případě, že první otázka bude zodpovězena kladně:

               2.

               Vyměřuje se rakouský rodičovský příspěvek (Kinderbetreuungsgeld) podmíněný výší příjmu podle příjmu skutečně dosahovaného ve státě zaměstnání (Německo), nebo podle příjmu, který by mohl být hypoteticky dosažen ze srovnatelné výdělečné činnosti v dalším příslušném členském státě (Rakousko)?

      (1)  Úř. věst. 2009, L 284, s. 1.


title: Věc T-152/18: Žaloba podaná dne 5. března 2018 – Sona Nutrition v. EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/53

         Žaloba podaná dne 5. března 2018 – Sona Nutrition v. EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Věc T-152/18)
   (2018/C 152/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Spojené státy americké)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie ve fialové, světle hnědé, béžové, tmavě hnědé a zlatohnědé barvě „SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA“ – Přihláška č. 13 781 331

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. prosince 2017, ve věci R 1319/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a společnosti Solgar Holdings, Inc., vstoupí-li do tohoto řízení v postavení vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení č. 2017/1001;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-94/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 12. února 2018 – Nalini Chenchooliah v. Minister for Justice and Equality

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 12. února 2018 – Nalini Chenchooliah v. Minister for Justice and Equality
   (Věc C-94/18)
   (2018/C 152/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court (Irsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nalini Chenchooliah

      Žalovaný: Minister for Justice and Equality

      Předběžné otázky

               1)

               Bylo-li manželovi nebo manželce občana EU, který využil právo na volný pohyb podle článku 6 směrnice 2004/38/ES, odepřeno právo pobytu podle článku 7 na základě toho, že dotyčný občan EU v dotčeném hostitelském členském státě nevyužíval nebo přestal využívat práva vyplývající ze Smlouvy o EU, a je-li navrhováno, aby byli tento manžel či tato manželka z tohoto členského státu vyhoštěni, musí k tomuto vyhoštění dojít na základě ustanovení směrnice a v souladu s nimi, anebo spadá do působnosti vnitrostátního práva členského státu?

               2)

               Pokud odpověď na výše uvedenou otázku zní, že k vyhoštění musí dojít na základě ustanovení směrnice, musí k němu dojít podle požadavků kapitoly VI směrnice, a zejména pak článků 27 a 28 směrnice, a v souladu s nimi, anebo se může členský stát za takových okolností opírat o jiná ustanovení této směrnice, a sice její články 14 a 15?


title: Věc T-33/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2018 – TestBioTech v. Komise „Životní prostředí — Geneticky modifikované produkty — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Nařízení (ES) č. 1829/2003 — Geneticky modifikovaná sója MON 87769, MON 87705 a 305423 — Zamítnutí žádosti o vnitřní přezkum rozhodnutí o uvedení na trh — Pojem ‚právo životního prostředí‘ — Článek 10 nařízení č. 1367/2006“

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2018 – TestBioTech v. Komise
   (Věc T-33/16) (1)

   („Životní prostředí - Geneticky modifikované produkty - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Nařízení (ES) č. 1829/2003 - Geneticky modifikovaná sója MON 87769, MON 87705 a 305423 - Zamítnutí žádosti o vnitřní přezkum rozhodnutí o uvedení na trh - Pojem ‚právo životního prostředí‘ - Článek 10 nařízení č. 1367/2006“)
   (2018/C 152/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: TestBioTech eV (Mnichov, Německo) (zástupci: R. Stein, solicitor, K. Smith, QC, a J. Stevenson, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Tomkin, L. Pignataro-Nolin a C. Valero, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Monsanto Europe (Antverpy, Belgie) a Monsanto Company (Wilmington, Delaware, Spojené státy americké) (zástupci: M. Pittie, avocat), Pioneer Overseas Corp. (Johnston, Iowa, Spojené státy americké) a Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston) (zástupci: G. Forwood, avocat, J. Killick, barrister, a S. Nordin, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh založený na čl. 263 SFEU a znějící na zrušení dopisu člena Komise odpovědného za oblast zdraví a bezpečnost potravin ze dne 16. listopadu 2015, kterým se zamítá žádost o vnitřní přezkum založená na článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13), týkající se prováděcích rozhodnutí, kterými se povoluje uvedení geneticky modifikované sóji MON 87769, MON 87705 a 305423 na trh

      Výrok rozsudku

               1)

               Dopis člena Evropské komise odpovědného za oblast zdraví a bezpečnost potravin ze dne 16. listopadu 2015, č.j. Ares(2015) 5145741, týkající se žádosti o vnitřní přezkum založené na článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství, pokud jde o prováděcí rozhodnutí, kterými se povoluje uvedení na trh geneticky modifikované sóji MON 87769, MON 87705 a 305423, se zrušuje.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené spolkem TestBioTech eV.

               3)

               Společnosti Monsanto Europe, Monsanto Company, Pioneer Overseas Corp. a Pioneer Hi-Bred International, Inc. ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc T-153/18: Žaloba podaná dne 5. března 2018 – Sona Nutrition v. EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/54

         Žaloba podaná dne 5. března 2018 – Sona Nutrition v. EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Věc T-153/18)
   (2018/C 152/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Spojené státy americké)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie v červené, světle hnědé, béžové a zlatohnědé barvě SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – Přihláška č. 13 781 299

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. prosince 2017 ve věci R 1321/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a společnosti Solgar Holdings, Inc., vstoupí-li do tohoto řízení v postavení vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení 2017/1001;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001.


title: Věc T-101/18: Žaloba podaná dne 21. února 2018 – Rakousko v. Komise

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/40

         Žaloba podaná dne 21. února 2018 – Rakousko v. Komise
   (Věc T-101/18)
   (2018/C 152/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rakouská republika (zástupce: G. Hesse)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/2112 ze dne 6. března 2017 o opatření / režimu podpory / státní podpoře SA.38454 – 2015/C (ex 2015/N), kterou Maďarsko zamýšlí poskytnout na podporu rozvoje dvou nových jaderných reaktorů v jaderné elektrárně Paks II (oznámeno pod číslem C(2017) 1486), zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dne 1. prosince 2017, L 317, s. 45, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně deset žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod, který vychází z toho, že nebylo provedeno zadávací řízení
               Podle žalobkyně je rozhodnutí zaprvé neplatné z důvodu porušení základních pravidel pro zadávání veřejných zakázek, jejichž dodržení je nerozlučně spjato s účelem podpory.

               2.

               Druhý žalobní důvod, který vychází z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Neexistence cíle společného zájmu
               Rakouská republika zadruhé tvrdí, že na rozdíl od názoru žalované, neexistuje žádný společný zájem podle čl. 107 odst. 3 písm. c), který je vyžadován pro schválení státní podpory.

               3.

               Třetí žalobní důvod, který vychází z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Nesprávné vymezení hospodářského odvětví a nesprávné domněnky selhání trhu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU
               Zatřetí podle žalobkyně žalovaná nesprávně schválila zamýšlenou státní podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, neboť vychází nesprávně z toho, že existuje samostatný trh s jadernou energií, a rovněž nesprávně vychází z toho, že na tomto trhu existuje tržní selhání či selhání kapitálového trhu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, který vychází z nepřiměřenosti opatření.
               Podle žalobkyně je rozhodnutí rovněž neplatné z toho důvodu, že žalovaná neprovedla posouzení přiměřenosti v souladu s právními předpisy podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU: in concreto negativní dopady převažují nad pozitivními.

               5.

               Pátý žalobní důvod, který vychází z neoprávněných narušení hospodářské soutěže, které jsou podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU neslučitelné s vnitřním trhem
               Zapáté, napadené rozhodnutí vede k neoprávněnému narušení hospodářské soutěže a pravidel o státní podpoře, jež se týkají rozdílných zacházení na vnitřním trhu s elektřinou, a je proto v rozporu s unijním právem.

               6.

               Šestý žalobní důvod: Existence „projektu v obtížích“
               Zašesté, žalobkyně tvrdí, že státní podpora určená „projektu v obtížích by neměla být na liberalizovaném vnitřním trhu s elektřinou schválena na základě čl. 107 odst. 3 písm. c).

               7.

               Sedmý žalobní důvod: Posílení / dosažení dominantního postavení
               Zasedmé, podle žalobkyně vylučuje dominantní postavení maďarského státu, který působí v tržním prostředí, kterého dosáhl prostřednictvím státní podpory, slučitelnost této podpory se společným trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

               8.

               Osmý žalobní důvod: riziko likvidity velkoobchodního trhu
               Zaosmé, státní podpora by neměla být schválena s ohledem na riziko snížení likvidity trhu, jež z ní nevyhnutelně vyplývá.

               9.

               Devátý žalobní důvod: nedostatečné vymezení státní podpory
               Zadeváté, žalobkyně opírá svou žalobu o to, že žalovaná nedostatečně vymezila rozsah státní podpory.

               10.

               Desátý žalobní důvod: porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 druhého pododstavce SFEU
               Zadesáté, žalovaná několikrát a závažným způsobem porušila svou povinnost uvést odůvodnění.


title: Věc T-108/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2018 – Naviera Armas v. Komise „Státní podpory — Podmínky využívání infrastruktury přístavu Puerto de Las Nieves společností zajišťující námořní dopravu — Výlučné užívání infrastruktury financované z veřejných prostředků bez koncesní smlouvy — Částečné osvobození od přístavních poplatků — Stížnost konkurentky — Rozhodnutí, kterým se v závěru předběžného přezkumného řízení konstatuje neexistence státních podpor — Závažné obtíže při přezkumu dotčených opatření — Vývoj dotyčné situace v průběhu správního řízení — Pojem ‚výhoda poskytnutá ze státních prostředků‘ — Nesprávné posouzení skutkového stavu a nesprávné právní posouzení — Rozhodnutí vnitrostátního soudu pozastavující účinky zadávacího řízení — Požadavek pečlivého a nestranného posuzování stížnosti“

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2018 – Naviera Armas v. Komise
   (Věc T-108/16) (1)

   („Státní podpory - Podmínky využívání infrastruktury přístavu Puerto de Las Nieves společností zajišťující námořní dopravu - Výlučné užívání infrastruktury financované z veřejných prostředků bez koncesní smlouvy - Částečné osvobození od přístavních poplatků - Stížnost konkurentky - Rozhodnutí, kterým se v závěru předběžného přezkumného řízení konstatuje neexistence státních podpor - Závažné obtíže při přezkumu dotčených opatření - Vývoj dotyčné situace v průběhu správního řízení - Pojem ‚výhoda poskytnutá ze státních prostředků‘ - Nesprávné posouzení skutkového stavu a nesprávné právní posouzení - Rozhodnutí vnitrostátního soudu pozastavující účinky zadávacího řízení - Požadavek pečlivého a nestranného posuzování stížnosti“)
   (2018/C 152/32)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Naviera Armas, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Španělsko) (zástupci: J. L. Buendía Sierra a Á. Givaja Sanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar, G. Luengo a S. Noë, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Fred Olsen, SA (Santa Cruz de Tenerife, Španělsko) (zástupce: F. Marín Riaño, advokát)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 8655 final ze dne 8. prosince 2015 o státní podpoře SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Španělsko – Fred Olsen.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2015) 8655 final ze dne 8. prosince 2015 o státní podpoře SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Španělsko – Fred Olsen, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo na základě předběžného přezkumu konstatováno, že výlučné užívání infrastruktury přístavu Puerto de Las Nieves společností Fred Olsen, SA, nebylo spojeno s poskytnutím státní podpory uvedené společnosti.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnost Naviera Armas, SA, ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení, přičemž zbývající část jejích nákladů řízení nahradí Evropská komise.

               4)

               Komise a společnost Fred Olsen ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


title: Věc C-42/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 24. ledna 2018 – Finanzamt Trier v. Cardpoint GmbH jakožto právní nástupkyni Moneybox Deutschland GmbH

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 24. ledna 2018 – Finanzamt Trier v. Cardpoint GmbH jakožto právní nástupkyni Moneybox Deutschland GmbH
   (Věc C-42/18)
   (2018/C 152/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanzamt Trier

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Cardpoint GmbH jakožto právní nástupkyně Moneybox Deutschland GmbH

      Předběžná otázka

   Jsou technické a administrativní kroky, které poskytovatel služby poskytuje pro banku provozující bankomat a její výběry hotovosti bankomatem, podle čl. 13 části B písm. d) bodu 3 směrnice 77/388/EHS (1) osvobozeny od daně, pokud podobné technické a administrativní kroky, které poskytuje poskytovatel služeb za platby kartou při prodeji vstupenek do kina, nejsou podle rozsudku Soudního dvora Evropské unie Bookit ze dne 26. května 2016 C-607/14 (EU:C:2016:355) na základě tohoto ustanovení od daně osvobozeny?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-104/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2018 společností Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. listopadu 2017 ve věci T-687/16, Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2018 společností Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. listopadu 2017 ve věci T-687/16, Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-104/18 P)
   (2018/C 152/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ (zástupci: J. Güell Serra, E. Stoyanov Edissonov, lawyers)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               rozhodl, že sporná ochranná známka Evropské unie č. 9917436 je neplatná; a

               —

               uložil Joaquín Nadal Estebannovi and EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál v napadeném rozsudku rozhodl v otázce posouzení podmínek pro aplikaci čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1), že z rozsudku Soudního Dvora ze dne 11. června 2009, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, C-529/07, EU:C:2009:361, je zjevné, že jednání, které není v dobré víře, zakládá domněnku o nebezpečí záměny, a že je tedy nutné, aby dotčené výrobky a služby byly podobné či identické.
   Navrhovatelka tvrdí, že z rozsudku ve věci Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli nevyplývá, že v případě, že přihlašovatel ochranné známky nejedná v dobré víře, je tím založena domněnka o nebezpečí záměny ochranné známky/označení stran, a že existence nebezpečí záměny je pouze příkladem faktorů, které mohou být zohledněny, a nikoli podmínkou sine qua non pro uplatnění čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.
   Navrhovatelka proto tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil rozsudek ve věci Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli a nesprávně aplikoval čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, když konstatoval, že tento článek předpokládá či vyžaduje existenci nebezpečí záměny ze strany veřejnosti a tedy podobnost či totožnost dotčených výrobků či služeb. Tribunál se tak dopustil nesprávného právního posouzení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


title: Věc T-112/18: Žaloba podaná dne 23. února 2018 – Pink Lady America v. CPVO – WAAA (Cripps Pink)

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/42

         Žaloba podaná dne 23. února 2018 – Pink Lady America v. CPVO – WAAA (Cripps Pink)
   (Věc T-112/18)
   (2018/C 152/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pink Lady America LLC (Yakima, Washington, Spojené státy) (zástupci: R. Manno a S. Travaglio, lawyers)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Western Australian Agriculture Authority (WAAA) (South Perth, Austrálie)

      Údaje týkající se řízení před CPVO

      Držitel dotčeného odrůdového práva Společenství: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Dotčené odrůdové právo Společenství: Odrůdové právo Společenství č. EU1640, odrůda jablek Cripps Pink

      Řízení před CPVO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 14. září 2017 ve věci A007/2016

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zrušil odrůdové právo Společenství pro jabloň odrůdy Cripps Pink č. 1640 z důvodu nedostatku novosti podle článku 10 ve spojení s článkem 20 nařízení č. 2100/94;

               —

               uložil CPVO a Western Australian Agriculture Authority náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 10 ve spojení s článkem 20 nařízení č. 2100/94;

               —

               Porušení článku 76 nařízení č. 2100/94 a obecných právních zásad právní jistoty a řádného výkonu spravedlnosti ve spojení s čl. 50 odst. 3 nařízení č. 874/2009.


title: Věc T-211/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2018 – Caviro Distillerie a další v. Komise „Dumping — Dovoz kyseliny vinné pocházející z Číny a vyrobené společností Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd — Prováděcí rozhodnutí (EU) 2016/176 — Nezavedení konečného antidumpingového cla — Článek 3 odst. 2, 3 a 5 a čl. 17 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Výběr vzorku — Neexistence podstatné újmy — Zjevně nesprávné posouzení — Zjišťování újmy — Ziskovost výrobního odvětví Unie“

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2018 – Caviro Distillerie a další v. Komise
   (Věc T-211/16) (1)

   („Dumping - Dovoz kyseliny vinné pocházející z Číny a vyrobené společností Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd - Prováděcí rozhodnutí (EU) 2016/176 - Nezavedení konečného antidumpingového cla - Článek 3 odst. 2, 3 a 5 a čl. 17 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Výběr vzorku - Neexistence podstatné újmy - Zjevně nesprávné posouzení - Zjišťování újmy - Ziskovost výrobního odvětví Unie“)
   (2018/C 152/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Caviro Distillerie Srl (Faenza, Itálie), Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Itálie), Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerno, Itálie) a Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (Borgoricco, Itálie) (zástupci: A. Bochon, advokát, a M. R. MacLean, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a A. Demeneix, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení článku 1 prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/176 ze dne 9. února 2016, kterým se zastavuje antidumpingové řízení týkající se dovozu kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společností Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd (Úř. věst. 2016, L 33, s. 14)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA a Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 260, 18.7.2016.