title: Věc C-219/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Employment Tribunal, Birmingham – Spojené království) – Kathleen Greenfield v. The Care Bureau Ltd „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku — Úprava pracovní doby — Směrnice 2003/88/ES — Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok — Výměra nároku na dovolenou v případě zvýšení pracovního úvazku — Výklad zásady poměrného dílu“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Employment Tribunal, Birmingham – Spojené království) – Kathleen Greenfield v. The Care Bureau Ltd
   (Věc C-219/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/ES - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Výměra nároku na dovolenou v případě zvýšení pracovního úvazku - Výklad zásady poměrného dílu“)
   (2016/C 016/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Employment Tribunal, Birmingham

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Kathleen Greenfield

      Žalovaná: The Care Bureau Ltd

      Výrok

               1)

               Ustanovení 4 odst. 2 Rámcové dohody o částečném pracovním úvazku uzavřené dne 6. června 1997, která je obsahem přílohy směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 98/23/ES ze dne 7. dubna 1998, a článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby je třeba vykládat v tom smyslu, že v případě prodloužení pracovní doby pracovníka nemají členské státy povinnost stanovit, že již vzniklý a případně vyčerpaný nárok na dovolenou je třeba zpětně přepočítat v poměru k nové pracovní době uvedeného pracovníka. Nový přepočet však musí být proveden pro období, v jehož průběhu byla pracovní doba prodloužena.

               2)

               Ustanovení 4 odst. 2 uvedené rámcové dohody a článek 7 směrnice č. 2003/88 musí být vykládány v tom smyslu, že se při výměře nároku na placenou dovolenou za kalendářní rok postupuje stejně bez ohledu na to, zda se jedná o stanovení náhrady mzdy za nevyčerpanou placenou dovolenou za kalendářní rok při skončení pracovního poměru, nebo o výměru zbývajícího nároku na placenou dovolenou za kalendářní rok, pokud nedošlo k ukončení pracovního poměru.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-114/16: Usnesení předsedy senátu Soudního dvora ze dne 21. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Damien Zöldség, Gyümölcs Kereskedelmi és Tanácsadó Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/20

         Usnesení předsedy senátu Soudního dvora ze dne 21. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Damien Zöldség, Gyümölcs Kereskedelmi és Tanácsadó Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Věc C-114/16) (1)

   (2016/C 326/37)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13. 6. 2016.


title: Věc T-303/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2017 – Barqawi v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2017 – Barqawi v. Rada
   (Věc T-303/15) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2017/C 213/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ahmad Barqawi (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: J.-P. Buyle a L. Cloquet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně G. Étienne a N. Rouam, poté G. Étienne a S. Kyriakopoulou, a nakonec S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/383 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2015, L 64, s. 41), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/375 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2015, L 64, s. 10), a to v rozsahu, v němž bylo jméno žalobce zapsáno na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/383 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/375 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se v rozsahu, v němž se týkají Ahmada Barqawiho, zrušují.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Ahmadem Barqawim.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc C-222/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2017 Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA) a Armando Álvarez, S.A. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 17. února 2017 ve věci T-40/15, ASPLA a Armando Álvarez v. Evropská unie

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2017 Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA) a Armando Álvarez, S.A. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 17. února 2017 ve věci T-40/15, ASPLA a Armando Álvarez v. Evropská unie
   (Věc C-222/17 P)
   (2017/C 213/29)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA) a Armando Álvarez, S.A. (zástupci: S. Moya Izquierdo a M. Troncoso Ferrer, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská unie

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelek)

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 17. února 2017 ve věci T-40/15 a uložit Evropské unii povinnost zaplatit navrhovatelkám částku 3 495 038,66 eur, navýšenou o kompenzační úroky a úroky z prodlení, jako náhradu škody způsobené tím, že Tribunál porušil čl. 47 druhý pododstavec Listiny základních práv a svobod Evropské unie.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Chybějící odůvodnění a nesprávné právní posouzení při výpočtu přiměřené délky mezi ukončením písemné části řízení a zahájením ústní části řízení.

               2.

               Nesprávné právní posouzení v tom, že úroky z pokuty byly posouzeny jako újma.

               3.

               Nesprávné právní posouzení při uplatnění zásady zákazu rozhodnout ultra petita.

               4.

               Porušení práva na obhajobu navrhovatelek v souvislosti se stanovením vzniklé majetkové újmy.

               5.

               Nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že napadený rozsudek je zjevně rozporný, pokud jde o období, za které má být zaplacena náhrada škody.


title: Věc T-137/10: Žaloba podaná dne 17. března 2010 — CBI v. Komise

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/38

         Žaloba podaná dne 17. března 2010 — CBI v. Komise
   (Věc T-137/10)
   2010/C 148/64
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Coordination bruxelloise d’Institutions sociales et de santé (CBI) (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 28. října 2009, kterým se prohlašují za slučitelné se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 ES protiprávní státní podpory poskytnuté Belgií některým veřejným nemocnicím regionu Brusel-hlavní město a kterým se zamítá stížnost žalobkyně;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 8120 v konečném opraveném znění ze dne 28. října 2009, kterým se prohlašují za slučitelná se společným trhem veškerá financování poskytnutá belgickými orgány veřejným nemocnicím sítě IRIS regionu Brusel-hlavní město z titulu kompenzace nemocničních a mimonemocničních služeb všeobecného hospodářského zájmu (SVHZ) [státní podpora NN 54/2009 (ex-CP 244/2005)].
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že rozhodnutí Komise je stiženo zjevně nesprávným posouzením nebo přinejmenším velmi nedostatečným odůvodněním.
   Žalobkyně konkrétně tvrdí, že tvrzení Komise, že není třeba zkoumat efektivnost příjemce podpor, například jeho porovnáním s „průměrným, řádně řízeným a adekvátně vybaveným podnikem“ při analýze státní podpory z hlediska čl. 86 odst. 2 ES, dovoluje členským státům pokrýt všechny náklady podniku pověřeného poskytováním veřejných služeb, bez ohledu na to, jak přehnané a nepřiměřené mohou tyto náklady být, a musí být tudíž odmítnuto.
   Žalobkyně tvrdí, že za účelem zamezení jakémukoliv narušení hospodářské soutěže na trhu musí být kompenzace za poskytování veřejných služeb omezena na to, co je skutečně potřebné v porovnání s náklady, které by vynaložil efektivní hospodářský subjekt a že tomu tak v projednávaném případě není.


title: Věc C-221/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Prim’Awla tal-Qorti Ċivili — Maltská republika) — AJD Tuna Ltd v. Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd, Avukat Generali ( „Nařízení (ES) č. 530/2008 — Platnost — Společná rybářská politika — Zachování zdrojů — Obnova populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Prim’Awla tal-Qorti Ċivili — Maltská republika) — AJD Tuna Ltd v. Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd, Avukat Generali
   (Věc C-221/09) (1)

   (Nařízení (ES) č. 530/2008 - Platnost - Společná rybářská politika - Zachování zdrojů - Obnova populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři)
   2011/C 139/03
   Jednací jazyk: maltština

      Předkládající soud

   Prim’Awla tal-Qorti Ċivili

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: AJD Tuna Ltd

      Žalovaní: Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd, Avukat Generali

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Prim’Awla tal-Qorti Ċivili — Platnost nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45 ° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9)

      Výrok

               1)

               Přezkum položených otázek neodhalil žádnou skutečnost, jíž by mohla být dotčena platnost nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři, či platnost nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky s ohledem na zásadu kontradiktornosti a zásadu účinné soudní ochrany.

               2)

               Přezkum položených otázek neodhalil žádnou skutečnost, jíž by mohla být dotčena platnost nařízení č. 530/2008 s ohledem na požadavek odůvodnění vyplývající z čl. 296 odst. 2 SFEU, ze zásady ochrany legitimního očekávání a ze zásady proporcionality.

               3)

               Nařízení č. 530/2008 je neplatné v rozsahu, v němž zákazy přijaté na základě čl. 7 odst. 1 nařízení č. 2371/2002 a týkající se plavidel lovících košelkovými nevody plujících pod španělskou vlajkou či registrovaných v tomto členském státě a hospodářských subjektů Společenství, které s těmito uzavřely smlouvy, nabývají účinnosti k 23. červnu 2008, zatímco pro plavidla lovící košelkovými nevody plujícími pod maltskou, řeckou, francouzskou, italskou a kyperskou vlajkou nebo plavidla zaregistrovaná v těchto členských státech a hospodářské subjekty Společenství, které s těmito uzavřely smlouvy, nabývají účinnosti k 16. červnu 2008, aniž by bylo toto rozdílné zacházení objektivně zdůvodněno.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci C-421/03:Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/18/ES — Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/15

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 28. října 2004
   ve věci C-421/03:Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/18/ES - Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 6/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-421/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: U. Wölker) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 3. října 2003, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení N. Colneric, úřadující předsedkyně, J.N. Cunha Rodrigues a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokát: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí 2001/18/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z této směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc T-383/05 R: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  11. ledna 2006  – GHK Consulting v. Komise

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/44

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. ledna 2006 – GHK Consulting v. Komise
   (Věc T-383/05 R)
   (2006/C 48/83)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudu nařídil vyškrtnutí věci.


title: Věc T-710/13: Žaloba podaná dne 23. prosince 2013 — Bundesverband Deutsche Tafel v. OHIM — Tiertafel Deutschland (Tafel)

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/16

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2013 — Bundesverband Deutsche Tafel v. OHIM — Tiertafel Deutschland (Tafel)
   (Věc T-710/13)
   2014/C 61/28
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Berlín, Německo) (zástupci: T. Koerl, E. Celenk a S. Vollmer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tiertafel Dutschland eV (Rathenow, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. října 2013 ve věci R 1074/2012-4,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „Tafel“ pro služby ve třídě 39 a 45 — ochranná známka Společenství č. 8 985 541

      Majitel ochranné známky Společenství: Bundesverband Deutsche Tafel eV

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Tiertafel Deutschland e.V.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: absolutní důvody neplatnosti podle ustanovení čl. 52 odst. 1 písm. a) společně s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 a absence dobré víry v době podání přihlášky podle čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání a prohlášení ochranné známky za neplatnou

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-439/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  3. května 2006  – Eurohypo v. OHIM (Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka EUROHYPO — Absolutní důvody pro zamítnutí — Článek 7 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Zkoumání skutečností z moci úřední — Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 — Přípustnost skutkových okolností předložených poprvé před Soudem)

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/16

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. května 2006 – Eurohypo v. OHIM
   (Věc T-439/04) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka EUROHYPO - Absolutní důvody pro zamítnutí - Článek 7 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Zkoumání skutečností z moci úřední - Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 - Přípustnost skutkových okolností předložených poprvé před Soudem)
   (2006/C 154/42)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eurohypo AG (Eschborn, Německo) (zástupci: M. Kloth a C. Rohnke, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. von Mühlendahl a J. Weberndörfer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. srpna 2004 (věc R 829/2002-4) týkajícímu se zápisu slovního označení EUROHYPO jako ochranné známky Společenství
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45. 19.2.2005.


title: Věc C-453/12: Žaloba podaná dne 9. října 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/17

         Žaloba podaná dne 9. října 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-453/12)
   2012/C 379/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Currall, D. Martin, J.-P. Keppenne, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rada tím, že nepřijala návrh Komise týkající se nařízení Rady, kterým se ode dne 1. července 2011 upravuje sazba příspěvku úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie do důchodového systému, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají ze služebního řádu úředníků a systému fiktivního fondu,

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně ve své žalobě uvádí, Rada porušila články 83 a 83a služebního řádu, jakož i ustanovení přílohy XII služebního řádu tím, že odmítla přijmout návrh nařízení Komise, kterým se navrhuje od 1. července 2011 úprava sazby příspěvku úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie do důchodového systému, ačkoli ze závazného znění těchto článků vyplývá, že metoda pro roční úpravu této sazby příspěvku je automatickým postupem, který Radě neponechává žádný prostor pro uvážení.
   Odmítnutí Rady přijmout návrh nařízení Komise, a tím sazbu příspěvku úředníků přizpůsobit snížení, porušuje podle žalobkyně nejen čl. 83 odst. 2 služebního řádu, tím, že vyžaduje po úřednících nepřiměřený příspěvek, nýbrž i čl. 83a odst. 1 služebního řádu, neboť rovnováha systému fiktivního fondu zajišťujícího důchody úředníků a ostatních zaměstnanců, je ohrožena.
   Konečně unijní zákonodárce tím, že v příloze XII služebního řádu jasně popsal metodu pro výpočet sazby příspěvku úředníků a ostatních zaměstnanců, neponechal Radě žádný prostor pro uvážení a ukládá ji povinnost přijmout návrhy Komise v přiměřené lhůtě.


title: Věc-C-533/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Työtuomioistuin – Finsko) – Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry v. Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2008/104/ES — Agenturní zaměstnávání — Článek 4 odst. 1 — Zákazy nebo omezení týkající se agenturního zaměstnávání — Odůvodnění — Důvody obecného zájmu — Povinnost přezkumu — Rozsah“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Työtuomioistuin – Finsko) – Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry v. Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy
   (Věc-C-533/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2008/104/ES - Agenturní zaměstnávání - Článek 4 odst. 1 - Zákazy nebo omezení týkající se agenturního zaměstnávání - Odůvodnění - Důvody obecného zájmu - Povinnost přezkumu - Rozsah“)
   (2015/C 155/05)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Työtuomioistuin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry

      Žalované: Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/104/ES ze dne 19. listopadu 2008 o agenturním zaměstnávání musí být vykládán v tom smyslu, že

               —

               se vztahuje pouze na příslušné orgány členských států tím, že jim ukládá povinnost přezkumu s cílem ujistit se o odůvodněnosti případných zákazů a omezení týkajících se agenturního zaměstnávání, a tudíž

               —

               neukládá vnitrostátním soudům povinnost ponechat bez použití každé ustanovení vnitrostátního práva, jež obsahuje zákazy nebo omezení týkající se agenturního zaměstnávání, které nejsou odůvodněny na základě obecného zájmu ve smyslu výše uvedeného čl. 4 odst. 1.

      (1)  Úř. věst. C 352, 30.11.2013.


title: Věc C-427/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 31. srpna 2010 — Banca Antoniana Popolare Veneta spa, sloučená s Banca Nazionale dell’Agricoltura spa v. Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 31. srpna 2010 — Banca Antoniana Popolare Veneta spa, sloučená s Banca Nazionale dell’Agricoltura spa v. Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
      (Věc C-427/10)
      ()
      (2010/C 288/44)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte Suprema di Cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Banca Antoniana Popolare Veneta spa, sloučená s Banca Nazionale dell’Agricoltura spa

         Odpůrci: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání zásady účinnosti, zákazu diskriminace a daňové neutrality v oblasti daně z přidané hodnoty vnitrostátní právní úpravě nebo praxi, které obnovují nárok pořizovatele zboží/příjemce služeb na vrácení neprávem odvedené DPH jako nárok na vrácení objektivního plnění bez právního důvodu podle obecného práva na rozdíl od nároku uplatňovaného hlavním dlužníkem (dodavatele nebo poskytovatele služby), přičemž prvně jmenovaný má lhůtu značně delší než druhý jmenovaný, takže žádost prvně jmenovaného podaná v době, kdy lhůta pro druhého jmenovaného již uplynula, může vést k tomu, že druhému jmenovanému je uložena povinnost vrátit DPH, aniž by mohl žádat o vrácení daně od daňové správy, přičemž toto platí bez stanovení jakéhokoli propojovacího nástroje k předcházení sporům nebo rozporům mezi řízeními, která byla nebo budou zahájena před různými soudy?

                  2)

                  Bez ohledu na výše uvedenou situaci, je s výše zmíněnými zásadami slučitelná vnitrostátní praxe nebo judikatura umožňující vydání rozsudku o vrácení k tíži dodavatele/poskytovatele služby ve prospěch pořizovatele zboží/příjemce služeb, který nepodal žalobu na vrácení k jinému soudu ve lhůtách, které jsou mu uloženy, ve víře v takový výklad judikatury, následovaný správní praxí, podle něhož transakce podléhala DPH?


title: Věc C-64/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 12. února 2015 – BP Europa SE v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/37

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 12. února 2015 – BP Europa SE v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Věc C-64/15)
   (2015/C 138/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: BP Europa SE

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 10 odst. 4 směrnice 2008/118/ES (1) vykládat v tom smyslu, že podmínky v něm stanovené jsou splněny pouze tehdy, pokud na místo určení nedorazilo celé množství zboží přepraveného v režimu s podmíněným osvobozením od daně, nebo lze tuto právní úpravu použít s ohledem na ustanovení čl. 10 odst. 6 směrnice 2008/118/ES i na případy, v nichž na místo určení nedorazila pouze část zboží podléhajícího spotřební dani přepraveného v režimu s podmíněným osvobozením od daně?

               2)

               Je třeba čl. 20 odst. 2 směrnice 2008/118/ES vykládat v tom smyslu, že přeprava zboží podléhajícího spotřební dani je v režimu s podmíněným osvobozením od daně ukončena až v okamžiku, kdy příjemce zcela vyložil náklad z dopravního prostředku, který k němu dorazil, takže ke zjištění neúplnosti zásilky během vykládky dochází ještě během přepravy?

               3)

               Odporuje ustanovení čl. 10 odst. 2 ve spojení s čl. 7 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/118/ES vnitrostátnímu ustanovení, podle něhož pravomoc členského státu určení k výběru daně (kromě výjimky stanovené pro případy uvedené v čl. 7 odst. 4 směrnice 2008/118/ES) závisí pouze na zjištění vzniku nesrovnalosti a nemožnosti zjištění místa, na němž k této nesrovnalosti došlo, nebo je k tomu ještě nutné konstatování, že zboží podléhající spotřební dani bylo opuštěním režimu s podmíněným osvobozením od daně propuštěno ke spotřebě?

               4)

               Je třeba čl. 7 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/118/ES vykládat v tom smyslu, že v případě zjištění nesrovnalosti podle čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/118/ES je nutno mít za to, že zboží podléhající spotřební dani, které bylo přepraveno v režimu s podmíněným osvobozením od daně a jež nedorazilo na místo určení, bylo ve všech případech, kdy nelze v souladu s čl. 7 odst. 4 směrnice 2008/118/ES prokázat úplné zničení nebo nenahraditelnou ztrátu zjištěného chybějícího množství zboží, propuštěno ke spotřebě?

      (1)  Směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (Úř. věst. L 9, s. 12).


title: Věc T-452/11: Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — Western Digital a Western Digital Ireland v. Komise

text:
               15.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/6

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — Western Digital a Western Digital Ireland v. Komise
   (Věc T-452/11)
   2011/C 305/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Western Digital Corp. (Dover, Delaware, Spojené státy) a Western Digital Ireland, Ltd (Grand Cayman, Kajmanské ostrovy) (zástupci: F. González Díaz, advokát, a P. Stuart, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál

               —

               uložil žalované, aby předložila dotazníky, které posílala třetím stranám během první a druhé fáze svého vyšetřování týkajícího se navrhovaného nabytí společnosti Viviti Technologies Ltd. společností Western Digital Corporation a navrhovaného nabytí pevného disku společnosti Samsung Electronics Co. Ltd. společností Seagate;

               —

               uložil žalované, aby poskytla přístup ke spisu před a po oznámení transakce Seagate, zejména včetně přístupu k nedůvěrným zněním jakékoli korespondence a záznamů kontaktů mezi společnostmi Seagate, Samsung a Komisí až do dne oznámení, a k jakýmkoli interním informacím předaným v rámci Komise v obou případech – Seagate/Samsung a Western Digital Ireland/Viviti Technologies – týkajícím se přednosti těchto dvou transakcí;

               —

               zrušil rozhodnutí o prioritě obsažené v rozhodnutí Evropské komise (2011/C 165/04) ze dne 30. května 2011 ve věci COMP/M.6203 – Western Digital Ireland/Viviti Technologies, kterým se zahajuje druhá fáze vyšetřování s ohledem na navrhované spojení podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 139/2004 (1) (Úř. věst. C 165, s. 3); a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci žalované přijmout pravidlo přednosti založené na datu oznámení spojení.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení a porušení obecných zásad spravedlnosti a řádné správy, jelikož

                           —

                           pravidlo přednosti zvolené žalovanou nemá oporu v právu Unie, nevyplývá z ustálené judikatury a ani není vlastní systému kontroly spojování podniků;

                           —

                           pravidlo přednosti zvolené žalovanou vede k nesprávným výsledkům; a

                           —

                           pravidlo přednosti zvolené Komisí odporuje obecným právním zásadám.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila legitimní očekávání žalobkyně, že navrhované nabytí společnosti Viviti Technologies Ltd. společností Western Digital Corporation bude posouzeno v rozporu se strukturou trhu převládající v době, kdy bylo nabytí podepsáno, uveřejněno a předběžně oznámeno Komisi.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila zásady řádné správy, spravedlnosti, proporcionality a nediskriminace tím, že žalobkyním uložila náhradu dalších nákladů, a neoznámila, že existovala paralelní transakce týkající se týchž relevantních trhů.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/003, s. 40).


title: Věc C-201/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 22. dubna 2014 – Smaranda Bara a další v. Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS), Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 22. dubna 2014 – Smaranda Bara a další v. Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS), Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)
   (Věc C-201/14)
   2014/C 223/07
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Smaranda Bara a další

      Žalovaní: Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS), Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní daňový orgán jako orgán zastupující příslušné ministerstvo členského státu, finanční institucí ve smyslu článku 124 SFEU?

               2)

               Je možné prostřednictvím aktu obdobného správním aktům, a sice protokolu uzavřeného mezi vnitrostátním daňovým orgánem a jiným státním orgánem, upravit předání databáze údajů o příjmech občanů členského státu z vnitrostátního daňového orgánu na jiný orgán členského státu, aniž by se vytvořil zvýhodnění přístup, definovaný v článku 124 SFEU?

               3)

               Spadá předání databáze, určené k uložení platební povinnosti občanům členského státu z titulu příspěvku na sociální zabezpečení, orgánu členského státu, v jehož prospěch se předání provádí, pod pojem veřejného dohledu ve smyslu článku 124 SFEU?

               4)

               Mohou být osobní údaje předmětem zpracování ze strany orgánu, kterému nebyly tyto údaje určeny, pokud taková operace vede zpětně k majetkové újmě?


title: Věc C-464/15: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Wiener Neustadt – Rakousko) – Admiral Casinos & Entertainment AG v. Balmatic Handelsgesellschaft mbH a další „Řízení o předběžné otázce — Článek 56 SFEU — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava členského státu, která při neexistenci koncese vydané příslušným orgánem pod hrozbou trestních sankcí zakazuje provozování výherních hracích přístrojů s omezenou výhrou (kleines Glücksspiel) — Omezení — Odůvodnění — Proporcionalita — Posouzení proporcionality na základě jak cíle právní úpravy v době jejího přijetí, tak na základě jejích účinků při jejím provádění — Účinky zjištěné empiricky a s určitostí“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/25

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Wiener Neustadt – Rakousko) – Admiral Casinos & Entertainment AG v. Balmatic Handelsgesellschaft mbH a další
   (Věc C-464/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava členského státu, která při neexistenci koncese vydané příslušným orgánem pod hrozbou trestních sankcí zakazuje provozování výherních hracích přístrojů s omezenou výhrou (kleines Glücksspiel) - Omezení - Odůvodnění - Proporcionalita - Posouzení proporcionality na základě jak cíle právní úpravy v době jejího přijetí, tak na základě jejích účinků při jejím provádění - Účinky zjištěné empiricky a s určitostí“)
   (2016/C 335/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Wiener Neustadt

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Admiral Casinos & Entertainment AG

      Žalovaná: Balmatic Handelsgesellschaft mbH a další

      Výrok

   Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že při posuzování proporcionality vnitrostátní restriktivní právní úpravy v oblasti hazardních her je třeba se opřít nejen o cíl této právní úpravy v době jejího přijetí, ale i o účinky uvedené právní úpravy posuzované po jejím přijetí.

      (1)  Úř. věst. C 398, 30.11.2015.


title: Věc T-166/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2017 – Panzeri v. Parlament „Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu — Příspěvek na parlamentní asistenci — Vrácení neoprávněně vyplacených částek“

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2017 – Panzeri v. Parlament
   (Věc T-166/16) (1)

   („Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu - Příspěvek na parlamentní asistenci - Vrácení neoprávněně vyplacených částek“)
   (2017/C 221/27)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Itálie) (zástupce: C. Cerami, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz, A. Caiola, G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 11. února 2016, jímž bylo žalobci uloženo vrácení částky 83 764,34 eur, a oznámení o dluhu ze stejného dne vydaného na základě uvedeného rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Pieru Antoniu Panzerimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


title: Rozsudek Soudu ze dne 1. února 2008 ve věci E-4/07 Jón Gunnar Þorkelsson v Gildi-lífeyrissjóður (Důchodový fond Gildi) (Nárok na invalidní důchod – Volný pohyb pracovníků – Nařízení (EHS) č. 1408/71 – Nařízení (EHS) č. 574/72)

text:
               29.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 23/13

      ROZSUDEK SOUDU

   ze dne 1. února 2008
   ve věci E-4/07 Jón Gunnar Þorkelsson v Gildi-lífeyrissjóður (Důchodový fond Gildi)

      (Nárok na invalidní důchod – Volný pohyb pracovníků – Nařízení (EHS) č. 1408/71 – Nařízení (EHS) č. 574/72)

   (2009/C 23/10)
   Věc E-4/07 Jón Gunnar Þorkelsson a Gildi-lífeyrissjóður (důchodový fond Gildi) – na ŽÁDOST týkající se pravidel o volném pohybu pracovníků v rámci EHP předloženou Soudnímu dvoru vnitrostátním soudem Héraðsdómur Reykjavíkur (Okresní soud v Reykjavíku) vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Henrik Bull, soudce zpravodaj, a Thorgeir Örlygsson, soudce, dne 1. února 2008 rozsudek, jehož výroková část zní takto:

               1)

               Pojem „sociální zabezpečení“, jak jej chápe článek 29 Dohody o EHP a nařízení (EHS) č. 1408/71, zahrnuje i nárok na dávky v invaliditě, který vzniká v rámci systémů důchodových fondů, jako je např. ten, o který jde v hlavním řízení, a to včetně důchodů na základě předpokládaných práv.

               2)

               Podmínit nárok na dávky v invaliditě vyplácené na základě předpokládaných práv tím, že člen důchodového fondu musí hradit příspěvky do fondu, který náleží do určité skupiny fondů, po konkrétní dobu, která předchází dni, kdy došlo k nehodě, a tímto vyloučit příspěvky, které byly uhrazeny v rámci systémů sociálního zabezpečení v souvislosti se zaměstnáním v jiných státech EHP, jako je tomu ve věci hlavního řízení, není v souladu s čl. 45 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1408/71.

               3)

               Podle nařízení (EHS) č. 574/72 předloží osoby svou žádost ve státě, ve kterém měly v době úrazu bydliště a ve kterém měly nárok na sociální zabezpečení. Předložení žádosti příslušnému orgánu jiného státu EHP však nemá vliv na právo na dávky podle nařízení (EHS) č. 1408/71. V každém případě je konečné rozhodnutí, zda musí být žadateli poskytnuty dávky, které požaduje, na každém dotyčném orgánu.


title: Věc C-124/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vergabekammer Südbayern (Německo) dne 10. března 2017 – Vossloh Laeis GmbH v. Stadtwerke München GmbH

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vergabekammer Südbayern (Německo) dne 10. března 2017 – Vossloh Laeis GmbH v. Stadtwerke München GmbH
   (Věc C-124/17)
   (2017/C 178/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Vergabekammer Südbayern

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Vossloh Laeis GmbH

      Žalovaná: Stadtwerke München GmbH

      Předběžné otázky

               1.

               Je vnitrostátní právní úprava, která úspěšné sebeočištění hospodářského subjektu podmiňuje tím, že tento subjekt vysvětlí skutečnosti a okolnosti související se spácháním trestného činu nebo pochybením a jimi způsobenými škodami detailně v aktivní spolupráce nejen s vyšetřujícími orgány, ale i ve spolupráci s veřejným zadavatelem, slučitelná s požadavky článku 80 směrnice 2014/25/EU (1) ve spojení s čl. 57 odst. 6 druhým pododstavcem směrnice 2014/24/EU (2)?

               2.

               Bude-li otázka 1 zodpovězena záporně: Musí být ustanovení čl. 57 odst. 6 druhého pododstavce směrnice 2014/24/EU v dané souvislosti vykládáno v tom smyslu, že má-li dotyčný hospodářský subjekt dosáhnout úspěšného sebeočištění, je v každém případě povinen podat veřejnému zadavateli takové vysvětlení skutkového stavu, aby tento mohl posoudit, zda opatření přijatá za účelem sebeočištění (technická, organizační a personální opatření a náhrada škody) jsou vhodná a dostatečná?

               3.

               Na fakultativní důvody podle čl. 57 odst. 4 směrnice 2014/24/EU se podle čl. 57 odst. 7 směrnice 2014/24/EU vztahuje maximální doba či lhůta pro vyloučení tři roky od příslušné události. Má být za příslušnou událost považováno již to, že důvody pro vyloučení, které jsou uvedeny v čl. 57 odst. 4 směrnice 2014/24/EU, skutečně nastaly, nebo je rozhodující okamžik, kdy zadavatel získá spolehlivé a průkazné informace o existenci důvodu pro vyloučení?

               4.

               Je tedy v případě, že nastane situace zakládající důvod pro vyloučení, který je uveden v čl. 57 odst. 4 písm. d) směrnice 2014/24/EU a který spočívá v účasti hospodářského subjektu na kartelové dohodě, příslušnou událostí ve smyslu čl. 57 odst. 7 směrnice 2014/24/EU ukončení účasti na kartelové dohodě, nebo to, že zadavatel získá spolehlivé a průkazné informace o účasti na kartelové dohodě?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a o zrušení směrnice 2004/17/ES, Úř. věst. L 94, s. 243.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES, Úř. věst. L 94, s. 65.


title: Věc C-252/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. května 2010 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 2. března 2010 ve věci T-70/05, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA)

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. května 2010 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 2. března 2010 ve věci T-70/05, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA)
   (Věc C-252/10 P)
   ()
   2010/C 221/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupci: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, Δικηγόροι)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozhodnutí Tribunálu;

               —

               zrušit rozhodnutí EMSA, kterým se odmítá nabídka podaná navrhovatelkou v rámci zadávacího řízení EMSA C-1/01/04 týkajícího se zakázky nazvané „Validace a další vývoj systému SafeSeaNet“ a zakázka se přiděluje jinému uchazeči;

               —

               uložit EMSA náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených v prvním stupni, a to i kdyby byl tento kasační opravný prostředek zamítnut, jakož i nákladů řízení vynaložených v řízení o tomto kasačním opravném prostředku, bude-li mu vyhověno.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek by měl být zrušen z následujících důvodů:

               Zaprvé navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když chybně vyložil finanční nařízení (1), prováděcí pravidla k finančnímu nařízení a směrnici 92/50 (2), a zejména článek 97 finančního nařízení, článek 138 prováděcích pravidel a čl. 17 odst. 1 směrnice 92/50.

               Zadruhé navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 178 svého rozsudku uvedl, že jelikož Evropaïki Dynamiki měla podrobnou znalost zadávací dokumentace, byla na základě toho schopna vyvodit, jaké byly poměrné výhody úspěšné nabídky. Jeví se, že Tribunál tímto implicitně připustil, že informace byly veřejnou zadavatelkou poskytnuty v omezeném rozsahu. Nicméně namísto toho, aby Tribunál napadené rozhodnutí zrušil, provedl nový a zcela nesprávný výklad povinnosti uvést odůvodnění, jelikož tuto povinnost dává do souvislosti s osobními vlastnostmi subjektu, jemuž je rozhodnutí určeno. Navíc je předpoklad Tribunálu nesprávný, jelikož navrhovatelka nebyla schopna (a není schopna ani v současnosti) identifikovat relativní výhody (pokud nějaké existují) úspěšné nabídky, zejména vzhledem k tomu, že Tribunál nedostatečně odůvodnil svůj rozsudek na to, aby tyto výhody mohla jasně určit.

               Zatřetí má navrhovatelka za to, že se Tribunál zřejmě dopustil nesprávného právního posouzení, když ve vztahu k žalobnímu důvodu vycházejícímu ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu uvedl, že se navrhovatelka ve svých tvrzeních omezila na obecné argumenty, a v důsledku toho neprokázala, zda a jakým způsobem se uváděné vady posouzení projevily v konečném výsledku vyhodnocení nabídek. Jeví se, že si Tribunál sám odporuje, když odmítá žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění, přestože současně po Evropaïki Dynamiki požaduje, aby „podrobně“ prokázala, jakým způsobem se uváděné vady odrazily ve zprávě hodnotícího výboru.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (2)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322).


title: Věc C-483/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-483/06) (1)

   (2007/C 297/56)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-515/12: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2012 — El Corte Inglés v. OHIM — English cut (The English Cut)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/66

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2012 — El Corte Inglés v. OHIM — English cut (The English Cut)
   (Věc T-515/12)
   2013/C 26/131
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo a I. Munilla Muñoz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The English Cut, SL (Malaga, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. září 2012 ve věci R 1673/2011-1 a určil, že na základě čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 je třeba vyhovět odvolání navrhovatele před OHIM a zrušit rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byl povolen úplný zápis (slovní) ochranné známky Společenství č. 8 868 747„The English Cut“;

               —

               uložil náklady řízení žalovanému a další účastnici řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: The English, Cut, SL

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „The English Cut“ pro produkty třídy 25 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 8 868 747

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní a obrazová ochranná známka a slovní a obrazová ochranná známka Společenství „El Corte Inglés“ pro produkty tříd 25 a 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-255/07: Žaloba podaná dne 30. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/21

         Žaloba podaná dne 30. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-255/07)
   (2007/C 183/35)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 (1) o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, a v každém případě tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2004/18/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 31. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Věc C-48/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 3. února 2017 – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 3. února 2017 – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-48/17)
   (2017/C 112/34)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Předběžné otázky

               1)

               Musí dožádaný členský stát s ohledem na cíl, obsah a účel dublinského nařízení (1) a směrnice o azylovém řízení (2) odpovědět na žádost o nové posouzení podle čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení (3) do dvou týdnů?

               2)

               Má-li být odpověď na první otázku záporná, je v takovém případě třeba s ohledem na čl. 5 odst. 2 poslední větu prováděcího nařízení uplatnit lhůtu nejvýše jednoho měsíce, stanovenou v čl. 20 odst. 1 písm. b) nařízení č. 343/2003 (4) (nyní čl. 25 odst. 1 dublinského nařízení)?

               3)

               Má-li být odpověď na první i druhou otázku záporná, má dožádaný členský stát – s ohledem na výraz „[vyvine úsilí]“ [v nizozemském jazykovém znění] použitý v čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení – k tomu, aby odpověděl na žádost o nové posouzení, přiměřenou lhůtu?

               4)

               Musí-li dožádaný členský stát vskutku odpovědět na žádost o nové posouzení podle čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení v přiměřené lhůtě, jedná se i po uplynutí sedmi a půl týdne, jak tomu je v projednávané věci, stále ještě o lhůtu přiměřenou? Má-li být odpověď na tuto otázku záporná, jak je potom třeba chápat „přiměřenou lhůtu“?

               5)

               Neodpoví-li dožádaný členský stát na žádost o nové posouzení ani do dvou týdnů ani v přiměřené lhůtě, jaké důsledky je z toho třeba vyvodit? Je v takovém případě k meritornímu posouzení žádosti cizince o azyl příslušný dožadující členský stát, nebo naopak dožádaný členský stát?

               6)

               Je-li třeba dospět k závěru, že státem příslušným k meritornímu posouzení žádosti o azyl je v důsledku nedodržení lhůty pro odpověď na žádost o nové posouzení podle čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení dožádaný členský stát, v jaké lhůtě musí dožadující členský stát, v projednávané věci tedy žalovaný, oznámit tuto informaci cizinci?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180, s. 31).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. 2003, L 222, s. 3; Zvl. vyd. 19/06, s. 200).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. 2003, L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109).


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. března 2005 ve věci C-342/03: Španělské království proti Radě Evropské unie (Společná obchodní politika — Konzervy z tuňáků pocházejících z Thajska a Filipín — Smírčí řízení v rámci WTO — Nařízení (ES) č. 975/2003 — Celní kvóta)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve věci C-342/03: Španělské království proti Radě Evropské unie (1)

   (Společná obchodní politika - Konzervy z tuňáků pocházejících z Thajska a Filipín - Smírčí řízení v rámci WTO - Nařízení (ES) č. 975/2003 - Celní kvóta)
   (2005/C 115/09)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-342/03, Španělské království (zmocněnkyně: N. Díaz Abad) proti Radě Evropské unie (zmocněnci: M. Bishop a D. Canga Fano), podporované Komisí Evropských společenství (zmocněnci: X. Lewis a R. Vidal Puig), jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 4. srpna 2003, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič (zpravodaj) a E. Levits, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou nákladů Komise Evropských společenství, která ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 226, 20.09.2003


title: Věc C-387/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná nařízením Amtsgericht Dresden ze dne 7. září 2004 v úpadkovém řízení proti Volkeru Donathovi

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná nařízením Amtsgericht Dresden ze dne 7. září 2004 v úpadkovém řízení proti Volkeru Donathovi
   (Věc C-387/04)
   (2004/C 262/48)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla nařízením Amtsgericht Dresden ze dne 7. září 2004 v úpadkovém řízení proti Volkeru Donathovi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. září 2004, předložena žádost o rozhodnutí o následující předběžné otázce:
   Zůstává soud členského státu, u kterého byl podán návrh na zahájení úpadkového řízení na majetek dlužníka, příslušný pro rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení i tehdy, pokud dlužník po podání návrhu, avšak před zahájením řízení, přemístil místo, kde jsou soustředěny jeho hlavní zájmy, na území jiného členského státu, nebo bude příslušný soud tohoto jiného členského státu?


title: Věc T-340/16: Žaloba podaná dne 28. června 2016 – Flatworld Solutions v. EUIPO – Outsource2India (Outsource 2 India)

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/47

         Žaloba podaná dne 28. června 2016 – Flatworld Solutions v. EUIPO – Outsource2India (Outsource 2 India)
   (Věc T-340/16)
   (2016/C 305/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Flatworld Solutions Pvt. Ltd (Bengalúru, Indie) (zástupci: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn Gerdes, J. Schumacher, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Outsource2India Ltd (Friedrichshafen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Outsource 2 India“ – Ochranná známka Evropské unie č. 6 035 547

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. dubna 2016, ve věci R 611/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

               —

               potvrdil rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 3. února 2015;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých žalobkyni.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-263/08: Žaloba podaná dne 7. července 2008 – Becker Flugfunkwerk v. OHIM – Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/55

         Žaloba podaná dne 7. července 2008 – Becker Flugfunkwerk v. OHIM – Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS)
   (Věc T-263/08)
   (2008/C 223/98)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Becker Flugfunkwerk GmbH (Rheinmünster, Německo) (zástupce: O. Griebenow, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Harman Becker Automotive Systems GmbH (Karlsbad, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. dubna 2008 ve věci R 398/2007-1 a

               —

               zamítnout námitku č. B 484 503 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 1 829 563.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „BECKER AVIONIC SYSTEMS“ pro výrobky a služby třídy 9, přihláška č. 1 829 563.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: britská slovní ochranná známka Spojeného království č. 1 258 929 „BECKER“ pro výrobky ve třídě 9, německá obrazová ochranná známka č. 1 039 843 „BECKER“ pro výrobky ve třídě 9, německá obrazová ochranná známka č. 1 016 927 „BECKER“ pro výrobky ve třídě 37, finská slovní ochranná známka č. 116 880 „BECKER“ pro výrobky ve třídě 9; řecká slovní ochranná známka č. 82339 „BECKER“ pro výrobky ve třídě 9; mezinárodní slovní ochranná známka č. 473 178 „BECKER“ pro výrobky ve třídě 9

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Přijetí námitek ohledně všech dotčených výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94, jelikož neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.


title: Věc T-684/14: Žaloba podaná dne 19. září 2014 — Krka v. Komise

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/34

         Žaloba podaná dne 19. září 2014 — Krka v. Komise
   (Věc T-684/14)
   (2014/C 431/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Krka Tovarna Zdravil d.d. (Novo Mesto, Slovinsko) (zástupci: T. Ilešič a M. Kocmut, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2014) 4955 final ze dne 9. července 2014 ve věci AT.39612 – Perindopril (Servier) doručené žalobkyni dne 11. července 2014, a to v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, zejména jeho článek 4, čl. 7 odst. 4 písm. a) a články 8 a 9,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení a jiných výdajů vynaložených žalobkyní v souvislosti s touto věcí a

               —

               nařídil veškerá další potřebná opatření.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise neprovedla řádnou analýzu právních, skutkových a ekonomických aspektů situace žalobkyně.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že závěr Komise, podle kterého jsou žalobkyně a společnost Servier skutečnými či potenciálními konkurenty ve smyslu článku 101 SFEU, je nesprávný.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že nesprávný závěr Komise, podle kterého patentová dohoda uzavřená mezi žalobkyní a společností Servier představuje omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU, spočívá na nesprávné skutkové a právní analýze a na nesprávném uplatnění zavedených zásad týkajících se omezení z hlediska účelu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila právo žalobkyně na obhajobu tím, že smlouvu o postoupení a licenci zkoumala nekonzistentně, a že dospěla k nesprávnému závěru, že smlouva o postoupení a licenci představuje omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise dospěla k nesprávnému závěru, že smlouvy uzavřené mezi žalobkyní a společností Servier omezují hospodářskou soutěž z hlediska výsledku ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise neposoudila správně argumenty uplatněné žalobkyní na základě čl. 101 odst. 3 SFEU.


title: Věc T-579/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. května 2013 — macros consult v. OHIM — MIP Metro (makro) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství makro — Firma macros consult GmbH — Právo nabyté před podáním přihlášky ochranné známky Společenství a poskytující jeho majiteli právo zakázat užívání přihlášené ochranné známky Společenství — Nezapsaná označení požívající ochrany podle německého práva — Ustanovení § 5 Markengesetz — Článek 8 odst. 4, čl. 53 odst. 1 písm. c) a článek 65 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. května 2013 — macros consult v. OHIM — MIP Metro (makro)
   (Věc T-579/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství makro - Firma macros consult GmbH - Právo nabyté před podáním přihlášky ochranné známky Společenství a poskytující jeho majiteli právo zakázat užívání přihlášené ochranné známky Společenství - Nezapsaná označení požívající ochrany podle německého práva - Ustanovení § 5 Markengesetz - Článek 8 odst. 4, čl. 53 odst. 1 písm. c) a článek 65 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 178/13
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts — und Finanztechnologie (Ottobrunn, Německo) (zástupci: původně T. Raible, poté M. Daubenmerkl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně R. Manea, poté G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. října 2010 (věc R 339/2009-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts- und Finanztechnologie a MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts- und Finanztechnologie se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


title: Věc C-386/13: Žaloba podaná dne 5. července 2013 — Evropská komise v. Kyperská republika

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/34

         Žaloba podaná dne 5. července 2013 — Evropská komise v. Kyperská republika
   (Věc C-386/13)
   2013/C 260/63
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, K. Herrmann a M. Patakia)

      Žalovaná: Kyperská republika

      Návrhová žádání

               —

               Určit, že Kyperská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí 2009/28/ES (1) o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES (2) a 2003/30/ES (3), nebo v každém případě tím, že tyto předpisy neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 27 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložit Kyperské republice v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEU denní penále ve výši 11 404,80 eur, a to ode dne vyhlášení rozsudku Soudního dvora;

               —

               uložit Kyperské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 se týká podpory využívání energie z obnovitelných zdrojů a změny a následného zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES. Podle článku 1 směrnice stanoví společný rámec pro podporu energie z obnovitelných zdrojů. Stanoví závazné národní cíle, pokud jde o celkový podíl energie z obnovitelných zdrojů na hrubé konečné spotřebě energie a podíl energie z obnovitelných zdrojů v dopravě. Směrnice stanoví pravidla týkající se statistických převodů mezi členskými státy, společných projektů členských států a členských států a třetích zemí, záruk původu, správních postupů, informování a vzdělávání a přístupu energie z obnovitelných zdrojů k distribuční soustavě. Stanoví kritéria udržitelnosti pro biopaliva a biokapaliny.

               2)

               Podle článku 27 směrnice 2009/28/ES musely členské státy přijmout vnitrostátní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 5. prosince 2010 a oznámit přijatá opatření Komisi; takové oznámení je inherentním prvkem povinnosti provést směrnice Evropské unie do vnitrostátního práva a povinnosti loajální spolupráce, přičemž tato skutečnost je rovněž uvedena v čl. 260 odst. 3 SFEU.

               3)

               Na základě dopisů kyperských orgánů a vnitrostátních opatření oznámených během postupu před zahájením soudního řízení a před rozhodnutím o podání této žaloby Komise konstatovala, že Kyperská republika nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k uvedení vnitrostátního rámce do souladu se směrnicí 2009/28/ES a rozhodla podat podle článku 258 SFEU ve spojení s čl. 260 odst. 3 SFEU žalobu k Soudnímu dvoru, aby bylo určeno, že Kyperská republika nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 27 odst. 1 této směrnice.

      (1)  OJ 2009 L 140, p. 16.

      (2)  OJ 2001 L 283, p. 33.

      (3)  OJ 2003 L 123, p. 42.


title: Věc C-427/12: Žaloba podaná dne 19. září 2012 — Evropská komise v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/12

         Žaloba podaná dne 19. září 2012 — Evropská komise v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-427/12)
   2012/C 355/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, C. Zadra, E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 80 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání (1) v rozsahu, v němž toto nařízení stanoví poplatky splatné Evropské agentuře pro chemické látky (ECHA) prováděcím aktem podle článku 291 SFEU, a nikoli aktem v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 SFEU;

               —

               zachovat účinky zrušeného ustanovení, jakož i veškerých právních aktů, jež budou přijaty na jeho základě, až do okamžiku, kdy v přiměřené lhůtě nabude platnosti nové ustanovení, které je nahradí;

               —

               uložit žalovaným nákladů řízení.

         Podpůrně, dospěje-li Soudní dvůr k závěru, že tento návrh částečného zrušení není přípustný,

               —

               zrušit zmíněné nařízení v plném rozsahu;

               —

               zachovat účinky zrušeného nařízení, jakož i veškerých právních aktů, jež budou přijaty na jeho základě, až do okamžiku, kdy v přiměřené lhůtě nabude platnosti nová úprava, která je nahradí;

               —

               uložit žalovaným nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby Komise uvádí jediný žalobní důvod vycházející z porušení Smlouvy, a zejména systému přenášení pravomoci přijímat právní akty, kterou může zákonodárce přenést na Komisi na základě článků 290 a 291 SFEU.
   Komise uvádí, že Rada a Parlament nesprávně rozhodly přenést na Komisi prováděcí pravomoci na základě článku 291 SFEU ke stanovení poplatků splatných Evropské agentuře pro chemické látky. Podle Komise je právní akt, který je pověřena přijmout na základě čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 528/2012, třeba považovat za akt v přenesené pravomoci ve smyslu článku 290 SFEU, jelikož jeho cílem je doplnit určité nepodstatné prvky právního aktu. Vzhledem k povaze přenesení pravomoci na Komisi, ale též k předmětu aktu, který má být na jejím základě přijat, musí tedy být takovýto akt přijat v souladu s postupem stanoveným v článku 290 SFEU, a nikoli postupem podle článku 291 SFEU.

      (1)  Úř. věst. L 167, s. 1.


title: Věc T-122/07: Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Siemens a VA TECH Transmission & Distribution v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/31

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Siemens a VA TECH Transmission & Distribution v. Komise
   (Věc T-122/07)
   (2007/C 140/52)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Siemens Aktiengesellschaft Österreich (Vídeň, Rakousko) a VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: H. Wollmann a F. Urlesberger, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               prohlásit článek 1 napadeného rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v jakém stanoví, že se žalobkyně v době od 20. září 1998 do 13. prosince 2000, od 1. dubna 2002 do 9. října 2002 a od 21. ledna 2004 do 11. května 2004 dopustily porušení článku 81 ES nebo článku 53 Dohody o EHP;

               —

               prohlásit článek 2 napadeného rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v jakém se týká žalobkyň;

               —

               případně snížit pokutu uloženou žalobkyním v čl. 2 písm. l) rozhodnutí na částku, která nepřevyšuje 1 980 000 eur a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K(2006) 6762 konečné ze dne 24. ledna 2007 ve věci COMP/F/38.899 – Plynem izolované spínací přístroje. V napadeném rozhodnutí byla žalobkyním a dalším podnikům uložena pokuta kvůli porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se podle názoru Komise účastnily všech dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví „plynem izolovaných spínacích přístrojů“.
   K odůvodnění své žaloby napadají žalobkyně na prvním místě porušení čl. 81 odst. 1 ES a článku 23 nařízení (ES) č. 1/2003 (1). V této souvislosti tvrdí, že pokuta uložená společnosti VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co KEG je ve srovnání s pokutou uloženou jiným podnikům nepřiměřeně vysoká. Navíc byla způsobem, kterým se Komise pokusila rozdělit celkovou částku pokuty na všechny společnosti, porušena zásada ne bis in idem. Krom toho žalobkyně uplatňují, že žalovaná posoudila chybně dobu trvání protiprávního jednání. Dále Komise bez relevantního důkazu stanovila, že účelem a účinkem údajného protiprávního jednání bylo až do 13. prosince 2000 omezení hospodářské soutěže ve Společenství. V rámci prvního žalobního důvodu je konečně uplatňováno, že při výpočtu pokuty nebyly nesprávně zohledněny ani polehčující okolnosti ani oznámení o shovívavosti.
   Zadruhé žalobkyně uplatňují, že žalovaná porušila podstatné formální náležitosti. V této souvislosti došlo k porušení práva být vyslechnut.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-290/04: Žaloba podaná dne 21. července 2004 Miguelem Teixeira Gasparem, Pedrem Paixão Telhadou, Ricardem Jorge da Silva Seara Pinto de Amorimem, Fernandem Miguel Santos Ribeirem proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/36

         Žaloba podaná dne 21. července 2004 Miguelem Teixeira Gasparem, Pedrem Paixão Telhadou, Ricardem Jorge da Silva Seara Pinto de Amorimem, Fernandem Miguel Santos Ribeirem proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-290/04)
   (2004/C 262/69)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. července 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Miguelem Teixeira Gasparem, Pedrem Paixão Telhadou, Ricardem Jorge da Silva Seara Pinto de Amorimem, Fernandem Miguel Santos Ribeirem, s bydlištěm v Parede a Brandoa (Portugalsko), zastoupenými Anou Clara Santos a Inês Alves Guerra, advokátkami.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2004 ve věci R 0682/2001-4, které bylo doručeno žalobcům dne 18. května 2004.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               João Pedro Lamúrias Escoval

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „MOONSPELL“ – přihláška č. 483438, podaná pro výrobky a služby třídy 41 (hudební skupina).

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobci

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Slovní ochranná známka „MOONSPELL“ užívaná žalobci pro výrobky a služby třídy 41 (hudební skupina).

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1, 2 písm. c) a odst. 4 a článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 40/94 (1). Obecně známá ochranná známka užívaná žalobci v době podání dotčené přihlášky. Nedostatečné posouzení důkazů předložených žalobci.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1).


title: Věc T-554/10: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Frontex

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/54

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Frontex
   (Věc T-554/10)
   ()
   2011/C 30/95
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích (FRONTEX)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí agentury FRONTEX o odmítnutí nabídky žalobkyně podané v reakci na veřejné výběrové řízení Frontex/OP/98/2010 — EUROSUR velký pilotní projekt (Úř. věst. 2010, S 90-134098), jakož i všechna rozhodnutí agentury FRONTEX s ním spojená, včetně rozhodnutí o udělení příslušné zakázky úspěšnému uchazeči,

               —

               zrušit rozhodnutí agentury FRONTEX o odmítnutí nabídky žalobkyně podané v reakci na část 1 a část 6 veřejného výběrového řízení Frontex/OP/87/2010 — Rámcová smlouva (Úř. věst. 2010, S 66-098323), jakož i všechna rozhodnutí agentury FRONTEX s ním spojená, včetně rozhodnutí o udělení příslušných zakázek úspěšným uchazečům,

               —

               uložit agentuře FRONTEX náhradu škody, kterou žalobkyně utrpěla v souvislosti s předmětným veřejným výběrovým řízením ve výši 9 358 915,00 eur,

               —

               uložit agentuře FRONTEX náhradu škody, kterou žalobkyně utrpěla z důvodu ztráty příležitosti a újmy na své pověsti a důvěryhodnosti ve výši 935 891,00 eur, a

               —

               uložit agentuře FRONTEX náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě zamítnutí žaloby.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V této věci se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí žalované ze dne 16. září 2010 a ze dne 20. října 2010 o odmítnutí její nabídky podané v reakci na veřejné výběrové řízení Frontex/OP/98/2010 — EUROSUR velký pilotní projekt (Úř. věst. 2010, S 90-134098) a část 1 a část 6 veřejného výběrového řízení Frontex/OP/87/2010 — Rámcová smlouva (Úř. věst. 2010, S 66-098323), jakož i všechna rozhodnutí agentury FRONTEX s nimi spojená, včetně rozhodnutí o udělení příslušných zakázek úspěšným uchazečům. Žalobkyně se dále domáhá náhrady údajně utrpěné škody související s uvedenými veřejnými výběrovými řízeními.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí tyto důvody.
   Zaprvé žalobkyně namítá, že žalovaná porušila čl. 100 odst. 2 finančního nařízení (1), povinnost uvést odůvodnění, jelikož agentura FRONTEX odmítla poskytnout žalobkyni dostatečné odůvodnění nebo vysvětlení.
   Dále žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila různých, závažných nesprávných právních posouzení, porušila zásadu zákazu diskriminace a nejednala v souladu s vylučovacími kritérii, čímž porušila čl. 93 odst. 1 písm. f) a článek 94 finančního nařízení.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila zásadu řádné správy, jelikož nezákonně sloučila kritéria výběru s kritérii pro udělení zakázky.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74)


title: Věc T-557/17: Žaloba podaná dne 17. srpna 2017 – Liaño Reig v. SRB

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/24

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2017 – Liaño Reig v. SRB
   (Věc T-557/17)
   (2017/C 357/32)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carmen Liaño Reig (Alcobendas, Španělsko) (zástupce: F. López Antón, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě úvah v bodě 3.1 až 3.4 žaloby zrušil akt podle čl. 6 odst. 1 písm. d) rozhodnutí, kterým se nařizuje konverze dluhopisů vydaných BPE Financiaciones, SA, s číslem ISIN XS0550098569, identifikovaných jako #4, na akcie nové emise společnosti Banco Popular Español, S.A., kapitálového nástroje úrovně 2, neboť uvedený akt je neopodstatněný a v rozporu s nařízením a s Listinou základních práv Evropské unie;

               —

               vzhledem k tomu, že v souladu s bodem 91 odůvodnění a čl. 85 odst. 4 poslední odrážkou směrnice se zrušení rozhodnutí orgánu příslušného k řešení krize neovlivňuje správní akty nebo pozdější úkony učiněné na základě zrušeného rozhodnutí, v případě, že Tribunál vyhoví předchozímu návrhovému žádání, uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí (SRB), v souladu s čl. 87 odst. 3 nařízení, nahradit žalobkyni ztrátu utrpěnou v důsledku zrušení rozhodnutí uvedeného v předchozím bodě.
               Pro tento účel je ztráta utrpěná žalobkyní vyčíslena na částku 50 000 eur odpovídající nominální hodnotě dluhopisu se splatností 22. října 2020 vydaného BPE Financiaciones, S.A, s číslem ISIN XS0550098569, který patřil ke dni přijetí rozhodnutí žalobkyni, navýšená o úroky s pevnou roční sazbou 6,873 %, které by dluhopis vynášel ode dne 7. června 2017 (datum přijetí rozhodnutí) do dne 22. října 2020 (datum splatnosti dluhopisu), přičemž nominální hodnota dluhopisu a úroky jsou aktualizovány ke skutečnému dni zaplacení;

               —

               podpůrně k návrhovým žádáním uvedeným v předchozích bodech a ja ke uvedeno v bodě 3.5 žaloby, aby SRB uložil vyplatit náhradu škody utrpěnou žalobkyní ve výši rovnající se částce, kterou by žalobkyně obdržela jako majitelka dluhopisu označeného ISIN XS0550098569 a vydaného BPE Financiones, S.A., pokud by uvedená společnost byla zlikvidována ke dni přijetí rozhodnutí v důsledku řádného insolvenčního řízení, a s hledem na to, že žalobkyně neobdržela kompenzaci či protiplnění ani v důsledku převedení uvedeného dluhopisu na akcie nové emise Banco Popular Español, S.A., ani z titulu převedení uvedených akcií na Banco Santander, S.A.;

               —

               v případě, že nejsou (jak si myslí žalobkyně) splněna kritéria stanovená španělským právem pro zahájení řádného insolvenčního řízení proti společnosti BPE Financiaciones, SA, které by vedlo k likvidaci společnosti ke dni přijetí rozhodnutí, stanoví se částka, kterou má žalobkyně obdržet, ve výši 50 000 eur a odpovídá nominální hodnotě uvedeného dluhopisu vydaného společností BPE Financiaciones, SA;

               —

               v případě, že jsou splněna kritéria stanovená španělským právem pro zahájení řádného insolvenčního řízení proti společnosti BPE Financiaciones, SA, které by vedlo k likvidaci společnosti ke dni přijetí rozhodnutí, je požadovaná částka stanovena ve výši, která vyplyne z posouzení, které musí být provedeno v souladu s čl. 20 odst. 16 až 18 nařízení;

               —

               podpůrně, na základě úvah vyjádřených v bodě 3.6 žaloby, uložit SRB, aby žalobkyni nahradil poměrnou částku, která by jí příslušela, pokud by všechny dluhopisy vydané společností Banco Popular Español, SA, které nebyly konvertovány na akcie uvedené společnosti a které existovaly ke dni přijetí rozhodnutí, byly konvertovány na akcie společnosti Banco Popular Español, SA, v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. d) rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-319/04: Žaloba podaná dne 27. července 2004 Port Support Customs Rotterdam B.V. proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/48

         Žaloba podaná dne 27. července 2004 Port Support Customs Rotterdam B.V. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-319/04)
   (2004/C 262/90)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Port Support Customs Rotterdam B.V., Rotterdam (Nizozemsko), zastoupenou A.T.M. Jansenem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 18. května 2004;

               —

               uložil žalované, aby žalobkyni dodatečně poskytla informace a zaslala opis požadovaných dokumentů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně žádala o přístup ke služební zprávě OLAF týkající se obuvi a textilních výrobků z Kambodže. Získala pouze omezený přístup k této zprávě, přitom žádala o přístup i k nezveřejněným částem zprávy. Žalobkyně tento přístup nezískala.
   K odůvodnění své žaloby uplatňuje žalobkyně porušení článku 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1). Žalobkyně uvádí, že jí Komise neodpověděla na její potvrzující žádost.

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 43.


title: Věc C-59/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 7. února 2014 – Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 7. února 2014 – Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-59/14)
   2014/C 142/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předběžné otázky

               1)

               Je pro předpoklad existence nesrovnalosti, která je nezbytná pro začátek běhu promlčecí doby podle čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 a která je definována v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 (1), v případě porušení právního předpisu Společenství odhaleného až poté, co došlo ke vzniku škody, aby při jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu kumulativně došlo i k poškození souhrnného rozpočtu Unie nebo rozpočtů Unií spravovaných, a tedy že promlčecí doba začne plynout až od okamžiku, kdy nastalo poškození, nebo začíná promlčecí doba plynout nezávisle na okamžiku, kdy poškození nastalo, již při samotném jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, které představuje porušení ustanovení práva Společenství?

               2)

               V případě odpovědi na první otázku v tom smyslu, že promlčecí doba začne plynout až okamžikem, kdy nastane poškození:
               Dochází – v souvislosti s požadavkem na vrácení vývozní náhrady, která byla přiznána s konečnou platností – k poškození ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 již v případě, že byla vývozci vyplacena částka odpovídající vývozní náhradě ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 565/80, aniž by předtím byla uvolněna jistota podle článku 6 nařízení (EHS) č. 565/80, nebo k poškození dochází až v okamžiku uvolnění jistoty resp. přiznání vývozní náhrady s konečnou platností?

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství, Úř. věst L 312, s. 1.


title: Spojené věci C-463/10 P a C-475/10 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. října 2011 — Deutsche Post AG, Spolková republika Německo v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 10 odst. 3 — Rozhodnutí o uložení povinnosti poskytnout informace — Napadnutelný akt ve smyslu článku 263 SFEU“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. října 2011 — Deutsche Post AG, Spolková republika Německo v. Evropská komise
   (Spojené věci C-463/10 P a C-475/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 10 odst. 3 - Rozhodnutí o uložení povinnosti poskytnout informace - Napadnutelný akt ve smyslu článku 263 SFEU)
   2011/C 355/10
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deutsche Post AG (zástupci: J. Sedemund a T. Lübbig, advokáti), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, J. Möller a N. Graf Vitzthum, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) ze dne 14. července 2010, Deutsche Post v. Komise (T-570/08), kterým Tribunál vyhověl námitce nepřípustnosti vznesené Komisí a zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí, které je obsaženo v dopise Komise ze dne 30. října 2008 o příkazu k poskytnutí informací v řízení o státní podpoře ve prospěch společnosti Deutsche Post AG, jako nepřípustnou — Nesprávný výklad pojmu „napadnutelný akt“ ve smyslu článku 230 ES — Nezohlednění povahy a právních účinků napadeného aktu — Porušení zásady účinné soudní ochrany

      Výrok

               1)

               Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 14. července 2010, Deutsche Post v. Komise (T-570/08), a Německo v. Komise (T-571/08) se zrušují.

               2)

               Námitky nepřípustnosti vznesené Evropskou komisí před Tribunálem Evropské unie se zamítají.

               3)

               Věci se vrací zpět Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o návrhových žádáních společnosti Deutsche Post (T-570/08) a Spolkové republiky Německo znějících na neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 30. října 2008, kterým se Spolkové republice Německo přikazuje poskytnout informace v řízení o státní podpoře ve prospěch společnosti Deutsche Post AG.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/1

         (2009/C 44/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 32, 7.2.2009

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 19, 24.1.2009

      Úř. věst. C 6, 10.1.2009

      Úř. věst. C 327, 20.12.2008

      Úř. věst. C 313, 6.12.2008

      Úř. věst. C 301, 22.11.2008

      Úř. věst. C 285, 8.11.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-192/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 13. dubna 2017 – Cobra SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 13. dubna 2017 – Cobra SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico
   (Věc C-192/17)
   (2017/C 231/09)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Cobra SpA

      Odpůrce: Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být směrnice 1999/5/ES (1) vykládána v tom smyslu, že se výrobce, který použije postup podle druhého pododstavce přílohy III a pokud existují harmonizované normy, které definují sérii základních radiotechnických zkoušek, které mají být provedeny, musí obrátit na oznámený subjekt a připojit označení CE (osvědčující shodu se základními požadavky uvedenými v této směrnici) s identifikačním číslem oznámeného subjektu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předcházející otázku (1), musí výrobce – poté co využil postupu podle druhého pododstavce přílohy III, při existenci harmonizovaných norem, které definují sérii základní radiotechnických zkoušek, které mají být provedeny, a vyzval z vlastní vůle oznámený subjekt, přičemž ho požádal, aby potvrdil seznam výše uvedených zkoušek – připojit označení CE osvědčující shodu se základními požadavky uvedenými ve směrnici 1999/5/ES s identifikačním číslem oznámeného subjektu?

               3)

               V případě kladné odpovědi na předcházející otázku (2), musí výrobce – poté co využil postupu podle druhého pododstavce přílohy III, při existenci harmonizovaných norem, které definují sérii základní radiotechnických zkoušek, které mají být provedeny, a následně vyzval z vlastní vůle oznámený subjekt, přičemž ho požádal, aby potvrdil seznam výše uvedených zkoušek, a z vlastní vůle připojil k výrobku identifikační číslo oznámeného subjektu – identifikační číslo tohoto subjektu uvést i na výrobku a jeho obalu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody (Úř. věst. L 91, s. 10).


title: Věc T-369/05: Žaloba podaná dne  23. září 2005  – Španělské království v. Komise

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/35

         Žaloba podaná dne 23. září 2005 – Španělské království v. Komise
   (Věc T-369/05)
   (2005/C 296/72)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Španělské království (zástupce: D. Fernando Díez Moreno)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 15. července 2005 (2005/555/2685) v rozsahu, v němž se týká finančních oprav provedených ve Španělsku v souvislosti s přeměnou a restrukturalizací vinic a s opatřeními ke zdokonalení výroby a prodeje medu, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 15. července 2005 (2005/555/ES) o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce EZOZF. Mezi vyloučeními obsaženými v uvedeném rozhodnutí jsou uvedeny finanční opravy, které se týkají Španělského království, uplatněné v odvětvích ovoce a zeleniny, mléka, veřejného skladování, vinařských produktů a tabákových výrobků, prémií na zvířata a medu.
   Tato žaloba se týká výlučně opravy provedené u částek vyplacených v rámci náhrady škody za ztrátu příjmů v odvětví vína (4 790 799,61 eur) a opravy provedené za zahrnutí DPH v odvětví medu (58 315,34 eur) do financování z EZOZF. Žalující stát má za to, že Komise se opírá o restriktivní výklad nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem (1). Uvedený stát rovněž nesouhlasí s režimem DPH při zdokonalení výroby a prodeje medu.
   Španělské orgány se domnívají:

               —

               že ztráta příjmů není spojena s vyklučením, ale se samotným faktem výsadby, a

               —

               že tvrzení Komise, podle nějž DPH nelze považovat za zásah určený ke stabilizaci trhu, a proto nemůže být financována záruční sekcí EZOZF, nemá žádný právní základ.

      (1)  Úř. věst. L 179, 14.7.1999, s. 1.