title: Věc C-786/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – The North of England P & I Association Ltd, jednající jako právní nástupkyně Marine Shipping Mutual Insurance Company v. Bundeszentralamt für Steuern („Řízení o předběžné otázce – Jiné přímé pojištění než životní pojištění – Druhá směrnice 88/357/EHS – Článek 2 písm. d) druhá odrážka – Směrnice 92/49/EHS – Článek 46 odst. 2 první pododstavec – Daň z pojistného – Pojem ‚členský stát, ve kterém se nachází riziko‘ – Vozidla jakéhokoli typu – Pojem ‚členský stát registrace‘ – Pojištění námořních plavidel – Plavidla zapsaná do rejstříku plavidel členského státu, avšak plující pod vlajkou jiného členského státu nebo třetí země na základě dočasného povolení ke změně vlajky“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/11

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – The North of England P & I Association Ltd, jednající jako právní nástupkyně Marine Shipping Mutual Insurance Company v. Bundeszentralamt für Steuern
      (Věc C-786/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Jiné přímé pojištění než životní pojištění - Druhá směrnice 88/357/EHS - Článek 2 písm. d) druhá odrážka - Směrnice 92/49/EHS - Článek 46 odst. 2 první pododstavec - Daň z pojistného - Pojem ‚členský stát, ve kterém se nachází riziko‘ - Vozidla jakéhokoli typu - Pojem ‚členský stát registrace‘ - Pojištění námořních plavidel - Plavidla zapsaná do rejstříku plavidel členského státu, avšak plující pod vlajkou jiného členského státu nebo třetí země na základě dočasného povolení ke změně vlajky“)
      (2021/C 217/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: The North of England P & I Association Ltd, jednající jako právní nástupkyně Marine Shipping Mutual Insurance Company

         Žalovaný: Bundeszentralamt für Steuern

         Výrok

      Článek 46 odst. 2 první pododstavec směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění), ve spojení s čl. 2 písm. d) druhou odrážkou druhé směrnice Rady 88/357/EHS ze dne 22. června 1988 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního, kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 73/239/EHS, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud se pojistné smlouvy týkají krytí různých rizik spojených s provozem námořních plavidel, která jsou zapsána v rejstříku plavidel vedeném členským státem, avšak na základě dočasného povolení ke změně vlajky plují pod vlajkou jiného členského státu nebo třetí země, musí být za „členský stát registrace“ dotčeného plavidla, a tedy za „členský stát, ve kterém se nachází riziko“ ve smyslu těchto ustanovení, který má výlučnou pravomoc ke zdanění pojistného hrazeného na základě uvedených pojistných smluv, považován členský stát, který vede rejstřík plavidel, v němž je toto plavidlo zapsáno, zejména za účelem prokázání vlastnictví uvedeného plavidla.

         (1)  Úř. věst. C 45, 10.2.2020.


title: Věc C-846/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'arrondissement – Lucembursko) – EQ v. Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Ekonomická činnost – Poskytnutí služby za úplatu – Článek 2 odst. 1 písm. c) a čl. 9 odst. 1 – Osvobození – Článek 132 odst. 1 písm. g) – Poskytnutí služeb úzce související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením – Služby poskytnuté advokátem v rámci pověření k ochraně zletilých nesvéprávných osob – Subjekt uznaný za subjekt sociální povahy“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/11

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'arrondissement – Lucembursko) – EQ v. Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA
      (Věc C-846/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Ekonomická činnost - Poskytnutí služby za úplatu - Článek 2 odst. 1 písm. c) a čl. 9 odst. 1 - Osvobození - Článek 132 odst. 1 písm. g) - Poskytnutí služeb úzce související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením - Služby poskytnuté advokátem v rámci pověření k ochraně zletilých nesvéprávných osob - Subjekt uznaný za subjekt sociální povahy“)
      (2021/C 217/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal d'arrondissement

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: EQ

         Žalovaný: Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA

         Výrok

                  1)

                  Článek 9 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že ekonomickou činností ve smyslu tohoto ustanovení je poskytování služeb uskutečňované ve prospěch zletilých nesvéprávných osob, jejichž účelem je chránit je při úkonech v občanském životě, jejichž plnění je poskytovateli svěřeno soudním orgánem na základě zákona a jejichž odměna je stanovena týmž orgánem paušálně nebo na základě posouzení v každém jednotlivém případě s přihlédnutím zejména k finanční situaci nesvéprávné osoby, přičemž tato odměna může být mimoto hrazena státem v případě finanční tísně této osoby, pokud jsou tyto služby poskytovány za úplatu, poskytovatel z nich získává pravidelný příjem a celková výše odměny za tuto činnost je určena podle kritérií, jejichž cílem je zajistit pokrytí provozních nákladů, které vznikají tomuto poskytovateli.

                  2)

                  Článek 132 odst. 1 písm. g) směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že „poskytnutí služeb úzce související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením“ představuje poskytování služeb uskutečňované ve prospěch zletilých nesvéprávných osob, jejichž účelem je chránit je při úkonech v občanském životě, a že není vyloučeno, že advokát poskytující takové služby sociální povahy může být pro účely činnosti v rámci podniku, který provozuje a v mezích uvedených služeb, uznán za subjekt sociální povahy, avšak takové uznání musí být nutně zaručeno soudním orgánem pouze tehdy, pokud dotyčný členský stát tím, že toto uznání odepřel, překročil meze své posuzovací pravomoci, kterou má v tomto ohledu.

                  3)

                  Zásada ochrany legitimního očekávání nebrání tomu, aby daňová správa podrobila dani z přidané hodnoty (DPH) některá plnění vztahující se k minulému období v situaci, kdy tato správa po několik let přijímala přiznání k DPH osoby povinné k dani, ve kterých nebyly mezi zdanitelnými činnostmi zahrnuty ekonomické činnosti stejné povahy a kdy osoba povinná k dani nemůže získat splatnou DPH od těch, kteří tato plnění uhradili, jelikož se má za to, že uhrazené odměny již zahrnují tuto DPH.

         (1)  Úř. věst. C 54, 17.2.2020.


title: Věc C-868/19: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Berlin-Brandenburg – Německo) – M-GmbH v. Finanzamt für Körperschaften („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Dan z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 9 – Osoby povinné k dani – Článek 11 – Možnost členských států považovat za jedinou osobu povinnou k dani osoby, které jsou sice právně nezávislé, avšak navzájem jsou úzce propojeny finančními, hospodářskými a organizačními vazbami (‚skupina pro účely DPH‘) – Pojem ‚úzké finanční propojení‘ – Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje možnost být členem skupiny pro účely DPH u osobních obchodních společností, jejichž společníci, včetně ovládajícího subjektu, nejsou pouze osoby, které jsou finančně začleněné do podniku ovládajícího subjektu – Právní jistota – Opatření k předcházení daňovým podvodům a únikům – Přiměřenost – Neutralita DPH“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/12

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Berlin-Brandenburg – Německo) – M-GmbH v. Finanzamt für Körperschaften
      (Věc C-868/19) (1)

      („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Dan z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 9 - Osoby povinné k dani - Článek 11 - Možnost členských států považovat za jedinou osobu povinnou k dani osoby, které jsou sice právně nezávislé, avšak navzájem jsou úzce propojeny finančními, hospodářskými a organizačními vazbami (‚skupina pro účely DPH‘) - Pojem ‚úzké finanční propojení‘ - Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje možnost být členem skupiny pro účely DPH u osobních obchodních společností, jejichž společníci, včetně ovládajícího subjektu, nejsou pouze osoby, které jsou finančně začleněné do podniku ovládajícího subjektu - Právní jistota - Opatření k předcházení daňovým podvodům a únikům - Přiměřenost - Neutralita DPH“)
      (2021/C 217/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: M-GmbH

         Žalovaný: Finanzamt für Körperschaften

         Výrok

      Článek 11 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být ve světle zásad právní jistoty, proporcionality a daňové neutrality vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která podmiňuje možnost osobní obchodní společnosti vytvořit s podnikem ovládajícího subjektu skupinu osob, které mohou být považovány za jedinou osobu povinnou k dani z přidané hodnoty tím, aby společníci osobní obchodní společnosti, včetně ovládajícího subjektu, byli pouze osoby, které jsou finančně začleněné do tohoto podniku.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-875/19 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. dubna 2021 – FV v. Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Žaloba na neplatnost – Veřejná služba – Hodnotící zpráva – Kritéria pro posouzení – Pravidelnost plnění – Zpoždění – Předložení lékařského potvrzení – Povinnost jednat s náležitou péčí“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/13

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. dubna 2021 – FV v. Rada Evropské unie
      (Věc C-875/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Veřejná služba - Hodnotící zpráva - Kritéria pro posouzení - Pravidelnost plnění - Zpoždění - Předložení lékařského potvrzení - Povinnost jednat s náležitou péčí“)
      (2021/C 217/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: FV (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  FV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-877/19 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. dubna 2021 – FV v. Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Žaloba na neplatnost – Veřejná služba – Hodnotící zpráva – Kritéria pro posouzení – Soulad plnění s právními předpisy – Zpoždění – Předložení lékařského potvrzení – Povinnost jednat s náležitou péčí“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/13

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. dubna 2021 – FV v. Rada Evropské unie
      (Věc C-877/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Veřejná služba - Hodnotící zpráva - Kritéria pro posouzení - Soulad plnění s právními předpisy - Zpoždění - Předložení lékařského potvrzení - Povinnost jednat s náležitou péčí“)
      (2021/C 217/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: FV (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  FV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-935/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego we Wrocławiu- Polsko) – Grupa Warzywna Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu („Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 273 – Nadhodnocení částky vratné DPH v daňovém přiznání – Nesprávné posouzení zdanitelnosti plnění ze strany osoby povinné k dani – Oprava daňového přiznání v návaznosti na kontrolu – Sankce ve výši 20 % nadhodnocení částky vratné DPH – Zásada proporcionality“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/14

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego we Wrocławiu- Polsko) – Grupa Warzywna Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Věc C-935/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 273 - Nadhodnocení částky vratné DPH v daňovém přiznání - Nesprávné posouzení zdanitelnosti plnění ze strany osoby povinné k dani - Oprava daňového přiznání v návaznosti na kontrolu - Sankce ve výši 20 % nadhodnocení částky vratné DPH - Zásada proporcionality“)
      (2021/C 217/19)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Grupa Warzywna Sp. z o.o.

         Žalovaný: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Výrok

      Článek 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a zásada proporcionality musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která ukládá osobě povinné k dani, jež nesprávně kvalifikovala plnění osvobozené od daně z přidané hodnoty (DPH) jako plnění podléhající této dani, sankci rovnající se 20 % nadhodnocení neoprávněně požadované částky vratné DPH, v rozsahu, v němž se tato sankce uplatní bez rozdílu v situaci, kdy nesrovnalost vyplývá z nesprávného posouzení ze strany účastníků plnění, pokud jde o jeho zdanitelnou povahu, nic nesvědčí o daňovém úniku a nedošlo ke ztrátě příjmů pro státní rozpočet, i v situaci, kdy takové konkrétní okolnosti nejsou dány.

         (1)  Úř. věst. C 191, 8.6.2020.


title: Věc C-53/20: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof- Německo) – Hengstenberg GmbH & Co. KG v. Spreewaldverein eV („Řízení o předběžné otázce – Ochrana zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin – Nařízení (EU) č. 1151/2012 – Článek 49 odst. 3 první pododstavec a odst. 4 druhý pododstavec – Článek 53 odst. 2 první pododstavec – Změna specifikace produktu – Spreewaldské okurky (Německo) ‚Spreewälder Gurken (CHZO)‘ – Podstatnější změny – Námitkové řízení – Prohlášení o námitce proti žádosti o změnu – Odvolání proti rozhodnutí, kterým bylo této žádosti vyhověno – Pojem ‚oprávněný zájem‘“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/15

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof- Německo) – Hengstenberg GmbH & Co. KG v. Spreewaldverein eV
      (Věc C-53/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin - Nařízení (EU) č. 1151/2012 - Článek 49 odst. 3 první pododstavec a odst. 4 druhý pododstavec - Článek 53 odst. 2 první pododstavec - Změna specifikace produktu - Spreewaldské okurky (Německo) ‚Spreewälder Gurken (CHZO)‘ - Podstatnější změny - Námitkové řízení - Prohlášení o námitce proti žádosti o změnu - Odvolání proti rozhodnutí, kterým bylo této žádosti vyhověno - Pojem ‚oprávněný zájem‘“)
      (2021/C 217/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Hengstenberg GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Spreewaldverein eV

         Výrok

      Článek 49 odst. 3 první pododstavec a odst. 4 druhý pododstavec nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin ve spojení s čl. 53 odst. 2 prvním pododstavcem tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci řízení použitelného na žádosti o podstatnější změnu specifikace produktu s chráněným zeměpisným označením může každé stávající nebo možné hospodářské dotčení fyzické nebo právnické osoby skrze požadované změny, které přitom není zcela nepravděpodobné, postačovat k tomu, aby odůvodnilo „oprávněný zájem“ vyžadovaný pro podání námitek proti podané žádosti o změnu nebo pro podání odvolání proti rozhodnutí, kterým se této žádosti vyhovuje, jelikož riziko porušení zájmů takové osoby není naprosto nepravděpodobné nebo hypotetické, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc C-62/20: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgie) – Vogel Import Export NV v. Belgische Staat („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EHS) č. 2658/87 – Celní unie – Společný celní sazebník – Sazební zařazení – Kombinovaná nomenklatura – Položky sazebníku – Čísla 4407 a 4409 – Hoblovaná dřevěná prkna, jejichž čtyři hrany jsou po celé délce lehce zaoblené“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/15

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgie) – Vogel Import Export NV v. Belgische Staat
      (Věc C-62/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Celní unie - Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Položky sazebníku - Čísla 4407 a 4409 - Hoblovaná dřevěná prkna, jejichž čtyři hrany jsou po celé délce lehce zaoblené“)
      (2021/C 217/21)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vogel Import Export NV

         Žalovaný: Belgische Staat

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění vyplývajícím z prováděcího nařízení Komise (EU) č. 2016/1821 ze dne 6. října 2016, musí být vykládána v tom smyslu, že hoblovaná dřevěná prkna, jejichž čtyři hrany jsou po celé délce lehce zaoblené, nemohou být považována za profilovaná a mohou spadat do čísla 4407 KN.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15. 6. 2020.


title: Věc C-399/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. srpna 2020 XH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 25. června 2020 ve věci T-511/18, XH v. Komise

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. srpna 2020 XH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 25. června 2020 ve věci T-511/18, XH v. Komise
      (Věc C-399/20 P)
      (2021/C 217/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: XH (zástupkyně: E. Auleytner, radca prawny)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Usnesením ze dne 16. března 2021 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že se kasační opravný prostředek zčásti odmítá jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněný a že XH ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-504/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2020 Lukášem Wagenknechtem proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 17. července 2020 ve věci T-715/19, Wagenknecht v. Evropská rada

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2020 Lukášem Wagenknechtem proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 17. července 2020 ve věci T-715/19, Wagenknecht v. Evropská rada
      (Věc C-504/20 P)
      (2021/C 217/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Lukáš Wagenknecht (zástupkyně: A. Koller, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská rada
      Usnesením ze dne 14. dubna 2021 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že se kasační opravný prostředek zčásti odmítá jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněný a že Lukáš Wagenknecht ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-535/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okrazhen sad – Razgrad (Bulharsko) dne 20. října 2020 – BNP Paribas Personal Finance S.A., Bulgaria Branch v. T.G.M.

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okrazhen sad – Razgrad (Bulharsko) dne 20. října 2020 – BNP Paribas Personal Finance S.A., Bulgaria Branch v. T.G.M.
      (Věc C-535/20)
      (2021/C 217/24)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Okrazhen sad – Razgrad

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v odvolacím řízení: BNP Paribas Personal Finance S.A., Bulgaria Branch

         Odpůrce v odvolacím řízení: T.G.M.
      Usnesením ze dne 14. dubna 2021 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl:
      Článek 10 odst. 2 a čl. 22 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (1) musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která vyžaduje, aby všechny součásti smlouvy o spotřebitelském úvěru byly zobrazeny stejným typem písma, stejným formátem písma a stejnou velikostí písma, a to minimálně velikostí 12.

         (1)  Úř. věst. 2008, L 133, s. 66.


title: Věc C-622/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2020 Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre a Center for Independent Living Association proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 2. září 2020 ve věci T-613/19, ENIL Brussels Office a další v. Komise

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2020 Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre a Center for Independent Living Association proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 2. září 2020 ve věci T-613/19, ENIL Brussels Office a další v. Komise
      (Věc C-622/20 P)
      (2021/C 217/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mental Disability Advocacy Centre a Center for Independent Living Association (zástupci: B. Van Vooren, advocaat, P. Bogaert, advocaat, L. Gorywoda, adwokat)

         Další účastníci řízení: Evropská komise a European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office)
      Soudní dvůr (devátý senát) usnesením ze dne 15. dubna 2021 rozhodl, že kasační opravný prostředek se zamítá jako zjevně neopodstatněný a uložil navrhovatelkám, aby nesly vlastní náklady řízení.


title: Věc C-667/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2020 společností Laboratorios Ern, S.A., proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 5. října 2020 ve věci T-51/19, Laboratorios Ern v. EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2020 společností Laboratorios Ern, S.A., proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 5. října 2020 ve věci T-51/19, Laboratorios Ern v. EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal)
      (Věc C-667/20 P)
      (2021/C 217/26)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Laboratorios Ern, S.A. (zástupci: T. González Martínez a R. Guerras Mazón, abogados)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví a SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ
      Usnesením ze dne 18. března 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) odmítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Laboratorios Ern ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-678/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2020 společností Laboratorios Ern, S.A., proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 5. října 2020 ve věci T-53/19, SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ v. EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2020 společností Laboratorios Ern, S.A., proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 5. října 2020 ve věci T-53/19, SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ v. EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)
      (Věc C-678/20 P)
      (2021/C 217/27)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Laboratorios Ern, S.A. (zástupci: T. González Martínez a R. Guerras Mazón, abogados)

         Další účastníci řízení: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ a Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 18. března 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) odmítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Laboratorios Ern ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-100/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Ravensburg (Německo) dne 17. února 2021 – QB v. Daimler AG

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Ravensburg (Německo) dne 17. února 2021 – QB v. Daimler AG
      (Věc C-100/21)
      (2021/C 217/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Ravensburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: QB

         Žalovaná: Daimler AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je cílem čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článku 46 směrnice 2007/46/ES (1) ve spojení s čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 (2) také ochrana zájmů individuálních nabyvatelů motorových vozidel?
                  Pokud ano:

                  2.

                  Patří mezi ně také zájem individuálního nabyvatele vozidla nenabýt vozidlo, které nesplňuje požadavky unijního práva, zejména nenabýt vozidlo, které je vybaveno nepřípustným odpojovacím zařízením podle č. 5 odst. 2 nařízení (EG) č. 715/2007?
                  V případě záporné odpovědi na první otázku:

                  3.

                  Je s unijním právem neslučitelné, jestliže nabyvatel, který nechtěně zakoupil vozidlo uvedené výrobcem na trh s nepřípustným odpojovacím zařízením podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EG) č. 715/2007, může občanskoprávní deliktní nároky na náhradu škody, zejména nárok na vrácení kupní ceny zaplacené za vozidlo proti vydání a převodu vlastnictví vozidla, uplatnit vůči výrobci vozidla pouze v případě, že ten jednal úmyslně a v rozporu s dobrými mravy?
                  Pokud ano:

                  4.

                  Nařizuje unijní právo, aby občanskoprávní deliktní nárok na náhradu, který má nabyvatel vozidla vůči jeho výrobci, existoval při každém zaviněném (nedbalostním či úmyslném) jednání výrobce vozidla týkajícím se uvedení na trh vozidla, které je vybaveno nepřípustným odpojovacím zařízením podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EG) č. 715/2007?
                  Bez ohledu na odpovědi na první až čtvrtou předběžnou otázku:

                  5.

                  Je slučitelné s unijním právem, jestliže si nabyvatel vozidla musí podle ustanovení vnitrostátního práva nechat započítat výhodu za skutečné užívání vozidla, pokud od výrobce požaduje cestou deliktní náhrady škody vrácení kupní ceny za vozidlo uvedené na trh s nepřípustným odpojovacím zařízením podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EG) č. 715/2007 za předání a převod vlastnictví vozidla?
                  Pokud ne?

                  6.

                  Je s unijním právem neslučitelné, jestliže se tato výhoda z užívání stanoví z plné kupní ceny, aniž by bylo odečteno snížení hodnoty vozidla vyplývající z vybavení nepřípustným odpojovacím zařízením a/nebo s ohledem na skutečnost, že nabyvatel nechtěně užíval vozidlo, které nebylo v souladu s unijním právem?
                  Bez ohledu na odpovědi na první až šestou předběžnou otázku:

                  7.

                  Je § 348 odst. 3 Zivilprozessordnung (občanský soudní řád), v rozsahu, v němž se toto ustanovení týká také vydání rozhodnutí o předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podle čl. 267 odst. 2 SFEU, neslučitelný s oprávněním vnitrostátních soudů předložit žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podle čl. 267 odst. 2 SFEU, takže jej nelze použít na vydání předkládacího rozhodnutí?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007 , kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. L 171, 29.6.2007, s. 1).


title: Věc C-102/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Správní soud, Autonomní oddělení pro provincii Bolzano (Itálie) dne 18. února 2021 – KW v. Autonomní provincie Bolzano

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Správní soud, Autonomní oddělení pro provincii Bolzano (Itálie) dne 18. února 2021 – KW v. Autonomní provincie Bolzano
      (Věc C-102/21)
      (2021/C 217/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Správní soud, Autonomní oddělení pro provincii Bolzano

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: KW

         Žalovaná: Autonomní provincie Bolzano

         Předběžné otázky

                  1.

                  Skončila dne 31. prosince 2016 platnost podpory schválené rozhodnutím Komise SA.32113 (2010/N) ze dne 25. července 2012 ve výši 80 procent na výstavbu malých vodních elektráren na výrobu elektrické energie z obnovitelných zdrojů pro vlastní spotřebu, která je poskytována salaším a horským chatám ve vysokohorských oblastech, které bez odpovídajících technických a finančních nákladů nelze připojit k elektrické síti?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na tuto otázku:

                  2.1

                  Musí být článek 20 nařízení (EU) 2015/1589 (1) vykládán v tom smyslu, že při zneužití podpory musí Komise vydat rozhodnutí o navrácení podpory před zakročením vnitrostátních orgánů?

                  2.2

                  Je uvedená podpora ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU slučitelná s vnitřním trhem, protože usnadňuje rozvoj určitých hospodářských oblastí, nebo může narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy?

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).


title: Věc C-103/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná správním soudem, autonomní oddělení pro provincii Bolzano (Itálie) dne 18. února 2021 – SG v. Autonomní provincie Bolzano

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná správním soudem, autonomní oddělení pro provincii Bolzano (Itálie) dne 18. února 2021 – SG v. Autonomní provincie Bolzano
      (Věc C-103/21)
      (2021/C 217/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Správní soud, autonomní oddělení pro provincii Bolzano

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: SG

         Žalovaná: Autonomní provincie Bolzano

         Předběžné otázky

                  1.

                  Skončila dne 31. prosince 2016 platnost podpory schválené rozhodnutím Komise SA.32113 (2010/N) ze dne 25. července 2012 ve výši 80 procent na výstavbu malých vodních elektráren na výrobu elektrické energie z obnovitelných zdrojů pro vlastní spotřebu, která je poskytována salaším a horským chatám ve vysokohorských oblastech, které bez odpovídajících technických a finančních nákladů nelze připojit k elektrické síti?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na tuto otázku:

                  2.1

                  Je třeba dále přezkoumat, zda článek 20 nařízení (EU) 2015/1589 (1) musí být vykládán v tom smyslu, že při zneužití podpory musí Komise vydat rozhodnutí o navrácení podpory před zakročením vnitrostátních orgánů?

                  2.2

                  Je třeba dále přezkoumat, zda je uvedená podpora ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU slučitelná s vnitřním trhem, protože usnadňuje rozvoj určitých hospodářských oblastí, nebo může narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy?

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9)


title: Věc C-134/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal du travail de Liège (Belgie) dne 4. března 2021 – EV v. Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal du travail de Liège (Belgie) dne 4. března 2021 – EV v. Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Věc C-134/21)
      (2021/C 217/31)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal du travail de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: EV

         Žalovaná: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      Usnesením ze dne 26. března 2021 Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
      Článek 27 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát přijal vůči žadateli, který podal opravný prostředek proti rozhodnutí o přemístění do jiného členského státu ve smyslu čl. 26 odst. 1 tohoto nařízení, taková přípravná opatření pro toto přemístění, jako je přidělení místa ve zvláštním přijímacím zařízení, v němž je ubytovaným osobám poskytována asistence při přípravě jejich přemístění.


title: Věc C-154/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 9. března 2021 – RW v. Österreichische Post AG

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 9. března 2021 – RW v. Österreichische Post AG
      (Věc C-154/21)
      (2021/C 217/32)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: RW

         Žalovaná: Österreichische Post AG

         Předběžná otázka

      Je třeba vykládat čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení 2016/679 (1) v tom smyslu, že se omezuje nárok na informaci o kategoriích příjemců, pokud konkrétní příjemci u plánovaných zpřístupnění ještě neexistují, avšak nárok na poskytnutí informace se musí povinně rozšířit na příjemce těchto zpřístupnění, pokud údaje již byly zpřístupněny?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 1)


title: Věc C-158/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 11. března 2021 – Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado a Partido político VOX v. Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés a Anna Gabriel Sabaté

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 11. března 2021 – Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado a Partido político VOX v. Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés a Anna Gabriel Sabaté
      (Věc C-158/21)
      (2021/C 217/33)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado a Partido político VOX

         Obžalovaní: Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés a Anna Gabriel Sabaté

         Předběžné otázky

                  1)

                  Umožňuje rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV (1), aby vykonávající justiční orgán odmítl předání osoby, jež byla vyžádána prostřednictvím EZR [evropský zatýkací rozkaz], na základě důvodů odmítnutí stanovených jeho vnitrostátním právem, nikoli však rámcovým rozhodnutím?

                  2)

                  Pro případ, že bude odpověď na předchozí otázku kladná, a pro účely zajištění řádného vyřízení EZR a náležitého uplatnění postupu stanoveného v čl. 15 odst. 3 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV:
                  Musí vykonávající justiční orgán prostudovat a analyzovat právo jednotlivých států, aby mohl vzít v úvahu případné důvody odmítnutí EZR, jež nejsou uvedeny v rámcovém rozhodnutí 2002/584/SVV?

                  3)

                  S ohledem na odpovědi poskytnuté na výše uvedené otázky a ve světle čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, podle něhož se příslušnost vystavujícího justičního orgánu pro vydání EZR určuje podle práva vystavujícího státu:
                  Musí být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že vykonávající justiční orgán může zpochybnit příslušnost vystavujícího justičního orgánu k jednání v konkrétní trestní věci a odmítnout předání, má-li za to, že posledně jmenovaný orgán není příslušný k vydání evropského zatýkacího rozkazu?

                  4)

                  Pro případ, že by byl vykonávající justiční orgán oprávněn posuzovat, zda jsou ve vystavujícím státě dodržována základní práva vyžádané osoby:

                              4.1

                              Umožňuje rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV, aby vykonávající justiční orgán odmítl předání vyžádané osoby, pokud ze zprávy pracovní skupiny, kterou předložila vykonávajícímu vnitrostátnímu orgánu sama vyžádaná osoba, vyvodí závěr, že existuje riziko porušení jejích základních práv ve vystavujícím členském státě?

                              4.2

                              Pro účely předchozí otázky, představuje taková zpráva objektivní, spolehlivý, přesný a řádně aktualizovaný údaj, kterým lze ve světle judikatury Soudního dvora odůvodnit odmítnutí předání vyžádané osoby na základě vážného rizika porušení jejích základních práv?

                              4.3

                              Pro případ, že bude odpověď na předchozí otázku kladná, jaké důkazy vyžaduje unijní právo, aby mohl členský stát dospět k závěru, že ve vystavujícím členském státě existuje riziko porušení základních práv, jehož se dovolává vyžádaná osoba a které je důvodem k odmítnutí EZR?

                  5)

                  Má na odpovědi na výše uvedené otázky vliv okolnost, že osoba, o jejíž předání se žádá, se mohla před justičními orgány vystavujícího státu dovolávat nedostatku příslušnosti vystavujícího státu, napadnout zatýkací rozkaz vydaný tímto státem a domáhat se zajištění svých základních práv, a to dokonce ve dvoustupňovém řízení?

                  6)

                  Má na odpovědi na výše uvedené otázky vliv okolnost, že vykonávající justiční orgán odmítl EZR z důvodů, jež nejsou výslovně stanoveny ve zmíněném rámcovém rozhodnutí 2002/584/SVV, zvláště pak z důvodu domnělého nedostatku příslušnosti na straně vystavujícího justičního orgánu a vážného rizika porušení základních práv ve vystavujícím státě, aniž předem požádal vystavující justiční orgán o konkrétní doplňující informace, které mají vliv na toto rozhodnutí?

                  7)

                  Pro případ, že by z odpovědí na výše uvedené otázky vyplývalo, že rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV brání za okolností projednávaného případu tomu, aby bylo předání osoby odmítnuto na základě zmíněných důvodů odmítnutí:
                  Brání rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV tomu, aby předkládající soud vydal nový EZR proti téže osobě a směřující k témuž členskému státu?

         (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34)


title: Věc C-161/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Itálie) dne 10. března 2021 – Comune di Camerota

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Itálie) dne 10. března 2021 – Comune di Camerota
      (Věc C-161/21)
      (2021/C 217/34)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Comune di Camerota

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání článek 2 (pokud jde konkrétně o zásadu právního státu) a článek 19 SEU, článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, čl. 120 odst. 1 a čl. 126 odst. 1 SFEU, čl. 3 odst. 1, čl. 6 odst. 1 písm. b) a článek 12 směrnice 2011/85/EU (1), článek 5 nařízení (EU) č. 473/2013 (2), jakož i zásady proporcionality, loajální spolupráce a užitečného účinku zakotvené v právu Evropské unie a vyplývající z článků 4 a 5 SEU výkladu a použití takové mimořádné vnitrostátní právní úpravy, jako je právní úprava obsažená v čl. 53 odst. 8 nařízení vlády s mocí zákona č. 104 ze dne 14. srpna 2020, které bylo přeměněno se změnami na zákon prostřednictvím zákona č. 126 ze dne 13. října 2020, v tom smyslu, že tato právní úprava zabraňuje, byť dočasně (od 15. srpna 2020 do 30. června 2021, a tudíž i po značně dlouhou dobu po období nouzového stavu), účinnému a včasnému soudnímu přezkumu dodržování rozpočtových pravidel, který je v souladu s vnitrostátním ústavním a legislativním rámcem svěřen takovému nezávislému soudnímu orgánu, který se specializuje na účetní oblast, jako je Corte dei conti (Účetní dvůr), zejména tím, že pozastavuje funkce soudního přezkumu vůči místním orgánům veřejné moci, které se nacházejí v situaci strukturální nerovnováhy, jež může vést k jejich předlužení, a které zahájily dlouhodobý proces fiskální konsolidace a které by potřebovaly – právě z tohoto důvodu, jakož i z důvodu obtíží vyplývajících ze zdravotní krize – více než jiné orgány, aby podléhaly nezávislému, účinnému a včasnému monitorování, které zabrání tomu, aby se finanční krize mohla zhoršit a aby odchýlení od procesu fiskální konsolidace byla nevratná a vedla k předlužení tohoto orgánu?

                  2)

                  Brání čl. 3 odst. 3 SEU, čl. 3 odst. 1 písm. b), čl. 119 odst. 1 a 2 a článek 120 SFEU, články 1 a 4 směrnice 2011/7/EU (3), jakož i protokol č. 27 o vnitřním trhu a hospodářské soutěži výkladu a použití takové mimořádné vnitrostátní právní úpravy, jako je právní úprava obsažená v čl. 53 odst. 9 nařízení vlády s mocí zákona č. 104 ze dne 14. srpna 2020, které bylo přeměněno se změnami na zákon prostřednictvím zákona č. 126 ze dne 13. října 2020, v tom smyslu, že tato právní úprava umožňuje nový případ pozastavení od 15. srpna 2020 do 30. června 2021 vykonávacích řízení zahájených na návrh věřitelů proti orgánům veřejné moci, jejichž plán stabilizace byl schválen, které je odůvodněno výlučně zdravotní krizí a přidává se k pozastavení, které se na tyto orgány již vztahovalo na základě čl. 243a odst. 4 ve spojení s čl. 243c odst. 5 konsolidovaného znění zákonů o režimu místních orgánů veřejné moci (Tuel), aniž by po tomto pozastavení následovalo zahájení insolvenčního řízení, které nabízí alternativní způsob uspokojení dluhu, s důsledky, které toto dodatečné a dlouhodobé pozastavení vykonávacích řízení přináší z hlediska dalšího zhoršení zpoždění plateb veřejné správy, a tedy ochrany hospodářské soutěže a konkurenceschopnosti věřitelských podniků?

         (1)  Směrnice Rady 2011/85/EU ze dne 8. listopadu 2011 o požadavcích na rozpočtové rámce členských států (Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 41).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 473/2013 ze dne 21. května 2013 o společných ustanoveních týkajících se sledování a posuzování návrhů rozpočtových plánů a zajišťování nápravy nadměrného schodku členských států v eurozóně (Úř. věst. L 140, 27.5.2013, s. 11).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. L 48, 23.2.2011, s. 1).


title: Věc C-178/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Ravensburg (Německo) dne 22. března 2021 – GL a další v. Volkswagen AG a Audi AG

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Ravensburg (Německo) dne 22. března 2021 – GL a další v. Volkswagen AG a Audi AG
      (Věc C-178/21)
      (2021/C 217/35)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Ravensburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: GL, DV, UK

         Žalované: Volkswagen AG, Audi AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je cílem čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článku 46 směrnice 2007/46/ES (1) ve spojení s čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 (2) také ochrana zájmů individuálních nabyvatelů motorových vozidel?
                  V případě kladné odpovědi:

                  2.

                  Patří mezi ně také zájem individuálního nabyvatele vozidla nenabýt vozidlo, které nesplňuje požadavky unijního práva, zejména nenabýt vozidlo, které je vybaveno nepřípustným odpojovacím zařízením podle č. 5 odst. 2 nařízení (EG) č. 715/2007?
                  Bez ohledu na odpovědi poskytnuté na předběžné otázky 1 a 2:

                  3.

                  Je s unijním právem neslučitelné, jestliže nabyvatel, který nechtěně zakoupil vozidlo uvedené výrobcem na trh s nepřípustným odpojovacím zařízením podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EG) č. 715/2007, může občanskoprávní deliktní nároky na náhradu škody, zejména nárok na vrácení kupní ceny zaplacené za vozidlo proti vydání a převodu vlastnictví vozidla, uplatnit vůči výrobci vozidla pouze v případě, že ten jednal úmyslně a v rozporu s dobrými mravy?
                  V případě kladné odpovědi:

                  4.

                  Nařizuje unijní právo, aby občanskoprávní deliktní nárok na náhradu, který má nabyvatel vozidla vůči jeho výrobci, existoval při každém zaviněném (nedbalostním či úmyslném) jednání výrobce vozidla týkajícím se uvedení na trh vozidla, které je vybaveno nepřípustným odpojovacím zařízením podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EG) č. 715/2007?
                  Bez ohledu na odpověď na předběžné otázky 1 až 4:

                  5.

                  Je slučitelné s unijním právem, jestliže si nabyvatel vozidla musí podle ustanovení vnitrostátního práva nechat započítat výhodu za skutečné užívání vozidla, pokud od výrobce požaduje cestou deliktní náhrady škody vrácení kupní ceny za vozidlo uvedené na trh s nepřípustným odpojovacím zařízením podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EG) č. 715/2007 za předání a převod vlastnictví vozidla?
                  Pokud ne:

                  6.

                  Je s unijním právem neslučitelné, jestliže se tato výhoda z užívání stanoví z plné kupní ceny, aniž by bylo odečteno snížení hodnoty vozidla vyplývající z vybavení nepřípustným odpojovacím zařízením a/nebo s ohledem na skutečnost, že nabyvatel nechtěně užíval vozidlo, které nebylo v souladu s unijním právem?“
                  Bez ohledu na odpověď na předběžné otázky 1 až 6:

                  7.

                  Je § 348 odst. 3 Zivilprozessordnung (občanský soudní řád), v rozsahu, v němž se toto ustanovení týká také vydání rozhodnutí o předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podle čl. 267 odst. 2 SFEU, neslučitelný s oprávněním vnitrostátních soudů předložit žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podle čl. 267 odst. 2 SFEU, takže jej nelze použít na vydání předkládacího rozhodnutí?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007 , kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. L 171, 29.6.2007, s. 1).


title: Věc C-184/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Belgie) dne 24. března 2021 – Christian Louboutin v. Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Belgie) dne 24. března 2021 – Christian Louboutin v. Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC
      (Věc C-184/21)
      (2021/C 217/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Christian Louboutin

         Žalované: Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 9 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (1) vykládán v tom smyslu, že užívání označení totožného s ochrannou známkou v reklamě zobrazené na internetové stránce je v zásadě přičitatelné jejímu provozovateli, pokud ve vnímání běžně informovaného a přiměřeně pozorného uživatele internetu hrál tento provozovatel aktivní úlohu při tvorbě této reklamy nebo tato reklama může být takovým uživatelem internetu vnímána jako součást vlastní obchodní komunikace tohoto provozovatele?
                  Bude takové vnímání ovlivněno:

                              —

                              okolností, že tento provozovatel je proslulým distributorem nejrozmanitějších výrobků, včetně výrobků té kategorie výrobků, které jsou propagovány v reklamě;

                              —

                              nebo okolností, že takto zobrazená reklama má hlavičku, v níž je znázorněna ochranná známka vztahující se na služby tohoto provozovatele, přičemž tato známka je proslulá jako známka distributora;

                              —

                              nebo i okolností, že tento provozovatel nabízí společně s tímto zobrazením služby tradičně nabízené distributory výrobků téže kategorie, jako je ta, do které spadá výrobek propagovaný reklamou?

                  2)

                  Musí být čl. 9 odst. 2 nařízení 2017/1001 o ochranné známce Evropské unie vykládán v tom smyslu, že zasílání výrobku opatřeného označením totožným s obchodní známkou konečnému spotřebiteli v obchodním styku a bez souhlasu vlastníka ochranné známky je užíváním přičitatelným zasilateli pouze tehdy, pokud zasilatel skutečně ví o umístění tohoto označení na tento výrobek?
                  Je takový zasilatel uživatelem dotyčného označení, pokud on sám nebo hospodářsky spojená entita oznámili konečnému spotřebiteli, že se ujímají tohoto zaslání poté, co on sám nebo hospodářsky spojená entita výrobek za tímto účelem skladovali?
                  Je takový zasilatel uživatelem dotyčného označení, pokud on sám nebo hospodářsky spojená entita již dříve v obchodním styku aktivně přispívali k zobrazování reklamy na výrobek opatřený tímto označením nebo na základě této reklamy zaevidovali objednávku konečného spotřebitele?

         (1)  Úř. věst. 2017, L 154, s. 1.


title: Věc C-198/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2021 Giacomo Santini a další proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 10. února 2021 ve spojených věcech T 345/19, T 346/19, T 364/19 až T 366/19, T 372/19 až T 375/19, T 385/19, Santini a další v. Parlament

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/26

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2021 Giacomo Santini a další proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 10. února 2021 ve spojených věcech T 345/19, T 346/19, T 364/19 až T 366/19, T 372/19 až T 375/19, T 385/19, Santini a další v. Parlament
      (Věc C-198/21 P)
      (2021/C 217/37)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Giacomo Santini, Marco Cellai, Domenico Ceravolo, Natalino Gatti, Antonio Mazzone, Luigi Moretti, Gabriele Sboarina, Lina Wuhrer, Patrizia Capraro, Luciana Meneghini (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek z důvodu, že došlo k nesprávnému uplatnění obecných zásad právní jistoty, legitimního očekávání a proporcionality, jakož i práv zaručených Listinou vzhledem k neoprávněnému a disproporčnímu zásahu do vlastnického práva; že došlo k nesprávnému posouzení, že napadená opatření by se mohla legitimně zakládat na příloze III Pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu; že se zastával nesprávný názor, že uvedená opatření představují základní správní akty delegované/nebo které mohou být delegované na vedoucího sekce; že odůvodnění týkající se porušení povinnosti odůvodnění je značně nepřesné, neúplné a klamavé; a v důsledku toho zrušil všechny akty, oznámení nebo napadená rozhodnutí a uložil Evropskému parlamentu povinnost nahradit náklady řízení v obou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                     První důvod: Nesprávné právní posouzení nebo nesprávní posouzení skutkového stavu, jelikož Tribunál dospěl k závěru, že napadené opatření mělo vliv výlučně na výši důchodu a nikoliv na nárok na důchod a na jeho vytvoření, přičemž o napadeném opatření se nesprávně rozhodlo, že je v souladu s obecnými zásadami Unie a Listiny základních práv.

                  Navrhovatelé přitom poukazují na nezákonnost napadeného rozsudku z důvodu, že se v něm zamítá nárok na důchod a nárok na výši důchodu, přičemž se vylučuje uplatnění zásady neměnitelnosti nároku na důchod, která je použitelná; jelikož se v tomto rozsudku nesprávně zohlednila skutečnost, že opatření týkající se doživotního důchodu navrhovatelů nezpůsobila jednoduché snížení odpovídající částky, ale že se jednalo o celkovou reformu režimu, která měla retroaktivní a permanentní dosah na fázi vzniku práva na doživotní důchod, které už vzniklo a bylo nabyto během mnoha let, a které s konečnou platností tvoří součást majetku dotčených osob; Tribunál navíc nesprávně nezohlednil skutečnost, že Parlament neprovedl žádné ověření, pokud jde o soulad napadených aktů s právem Unie, jelikož rozsudek v této souvislosti neobsahuje žádné odůvodnění.

                  2.

                     Druhý důvod: nesprávné posouzení při výkladu článku 75 prováděcích opatření, článku 28 statutu poslanců a Příloh I, II a III Pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu. Porušení práva na důchod, obecných zásad a Listiny základních práv

                  Navrhovatelé namítají protiprávnost napadeného rozsudku, jelikož tento rozsudek poskytl výklad referenčních norem nesprávným způsobem, když dospěl k závěru, že příloha III Pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu si zachovala platnost a účinky, i když byla vysloveně zrušená a žádné jiné výslovné ustanovení nestanoví její zachování po uplynutí lhůty její platnosti a jelikož tento rozsudek protiprávně zanedbal to, že v předmětné věci podmínky tvořící právo na důchod byly změněné bez toho, aby byl dodržen rámec článku 2 přílohy III a v rozporu s obecnými zásadami Unie a Listinou základních práv.

                  3.

                     Třetí důvod: Nesprávné právní posouzení nebo nesprávné posouzení skutkového stavu, když Tribunál dospěl k závěru, že napadené rozhodnutí bylo v souladu s obecnými zásadami Unie a Listinou základních práv, jakož i se zásadami legitimního očekávání, proporcionality, rovnosti a práva na vlastnictví

                  Navrhovatelé namítají protiprávnost napadeného rozsudku, jelikož tento rozsudek tím, že opomenul posoudit konkrétní zvláštnosti předmětné věci a poskytl výklad referenčních norem nesprávným způsobem, dospěl k závěru, že napadená opatření jsou v souladu s unijním právem a zásadami Listiny základních práv, jelikož Tribunál opomenul zohlednit prvky, včetně prvků dokumentární povahy, prokazující, že navrhovatelé byli několikrát ujištěni o zachování nabytých práv a jejich neměnnosti, a jelikož nezohlednil ani to, že napadená opatření neobsahovala žádné odůvodnění a důvody a vedla k řešení, které bylo zjevně neproporcionální a nedostatečně odůvodněné.

                  4.

                     Čtvrtý důvod: Nesprávné právní posouzení při výkladu článků 74 a 75 prováděcích opatření, jakož i přílohy III Pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu.

                  Navrhovatelé namítají protizákonnost napadeného rozsudku z důvodu, že se v něm uznalo, že napadené opatření může být platně založené na příloze III Pravidel, přestože tato příloha již nebyla v platnosti a byla mezitím zrušena.

                  5.

                     Pátý důvod: Nesprávné právní posouzení při přezkumu procesních vad. Pravomoc.

                  Navrhovatelé namítají protiprávnost napadeného rozsudku v rozsahu, v němž nesprávně uznal pravomoc vedoucí sekce „Odměny a sociální nároky poslanců“ k přijetí napadených opatření, i když šlo o akty, které není možné delegovat, jelikož patří do mimořádné oblasti řízení, tedy do pravomoci kanceláře Evropského parlamentu.

                  6.

                     Šestý důvod: Nesprávné právní posouzení při přezkumu procesních vad: odůvodnění.

                  Navrhovatelé namítají nezákonnost napadeného rozsudku, jelikož nesprávně uznal existenci přiměřeného odůvodnění, které ve skutečnosti chybělo; jelikož nezohlednil, že Evropský parlament byl vyzvaný vykonat přezkum souladu, přičemž měl o tom vydat zprávu s dostatečným odůvodněním a že k tomuto přezkumu a odůvodnění nedošlo a jelikož odkázal na čl. 1 odst. 7 rozhodnutí 14/2018 jako prvek záruky, i když tato norma již neexistuje, jelikož ji zrušila Poslanecká sněmovna rozhodnutím č. 2/2020, které je už ve spise.


title: Věc C-202/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. března 2021 ABLV Bank AS, v likvidaci, proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 20. ledna 2021 ve věci T-758/18, ABLV Bank v. SRB

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 30. března 2021 ABLV Bank AS, v likvidaci, proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 20. ledna 2021 ve věci T-758/18, ABLV Bank v. SRB
      (Věc C-202/21 P)
      (2021/C 217/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): ABLV Bank AS, v likvidaci (zástupce: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB), Evropská komise

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  určil, že rozhodnutí SRB ve vztahu k ABLV Bank AS ze dne 17. října 2018 je neplatné;

                  —

                  rozhodl, že SRB nahradí náklady řízení vynaložené navrhovatelkou a náklady řízení o tomto kasačním opravném prostředku;

                  —

                  v rozsahu, v němž Soudní dvůr nebude moci rozhodnout ve věci samé, vrátil věc Tribunálu.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka třináct důvodů kasačního opravného prostředku.
      První důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z toho, že Tribunál nesprávně vyložil čl. 70 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí (1).
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z toho, že napadený rozsudek je založen na nesprávném výkladu a uplatnění článku 12 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 (2).
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se měl Tribunál dopustit v souvislosti s relevantností článku 7 nařízení v přenesené pravomoci 2017/2361 (3) pro výklad čl. 12 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného posouzení, jehož se měl Tribunál dopustit v souvislosti s řádným výkladem a uplatněním zásady bezdůvodného obohacení.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z toho, že se Tribunál nevypořádal s žalobním důvodem navrhovatelky týkajícím se protiprávnosti ustanovení použitelného v projednávané věci.
      Šestý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného právního posouzení, jehož se měl Tribunál dopustit svým závěrem o tom, že vrácení příspěvků předem podle rozhodnutí SRB SRB/ES/SRF/2018/03, které jsou podle týchž ustanovení z právního hlediska dlužné, Jednotným výborem pro řešení krizí je – coby pouhá praxe – irelevantní.
      Sedmý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného posouzení, jehož se měl Tribunál dopustit v souvislosti s výkladem a relevantností článku 17 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63.
      Osmý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného posouzení, jehož se měl Tribunál dopustit v souvislosti s právní relevantností existence neodvolatelných platebních příslibů.
      Devátý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného právního posouzení, jehož se měl Tribunál dopustit tím, že se nevypořádal s žalobními důvody navrhovatelky v souvislosti s žádostí o vrácení zbývající části jejích příspěvků zaplacených na rok 2015.
      Desátý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného posouzení, jehož se měl Tribunál dopustit v souvislosti se zásadami právní jistoty a ochrany legitimního očekávání.
      Jedenáctý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z toho, že Tribunál nesprávně uplatnil zásadu proporcionality.
      Dvanáctý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z toho, že napadený rozsudek je založený na nesprávném uplatnění zásady nemo auditur.
      Třináctý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z toho, že napadený rozsudek je založen na nesprávném uplatnění povinnosti uvést odůvodnění (článek 296 SFEU).

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014 L 225, s. 1).

         (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).

         (3)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/2361 ze dne 14. září 2017 o konečném systému příspěvků na správní výdaje Jednotného výboru pro řešení krizí (Úř. věst. 2017, L 337, s. 6).


title: Věc C-212/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. dubna 2021 Evropskou investiční bankou proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vyhlášenému dne 27. ledna 2021 ve věci T-9/19, ClientEarth v. EIB

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. dubna 2021 Evropskou investiční bankou proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vyhlášenému dne 27. ledna 2021 ve věci T-9/19, ClientEarth v. EIB
      (Věc C-212/21 P)
      (2021/C 217/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: T. Gilliams, G. Faedo a K. Carr, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: ClientEarth, Evropská komise

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že je žaloba přípustná a opodstatněná;

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v celém rozsahu, zejména jeho výrok;

                  —

                  dospěje-li Soudní dvůr k závěru, že to stav řízení dovoluje, zamítl žalobu;

                  —

                  uložil organizaci ClientEarth náhradu nákladů řízení vynaložených oběma účastnicemi v řízení o kasačním opravném prostředku i v prvostupňovém řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uvádí tři důvody kasačního opravného prostředku.
      Zaprvé byla napadeným rozsudkem nesprávně odmítnuta pro nepřípustnost obrana EIB týkající se nezávislosti, které EIB požívá v oblasti svých finančních operací. Tribunál nezohlednil ustanovení primárního práva EU, na kterých je založena obrana EIB, nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění a zkreslil odpověď EIB na žádost organizace ClientEarth o vnitřní přezkum založenou na článku 10 Aarhuského nařízení (1). V důsledku toho Tribunál podal nesprávný výklad definice pojmu „správní akt“ podle čl. 2 odst. 1 písm. g) Aarhuského nařízení.
      Zadruhé dospěl Tribunál v napadeném rozsudku k nesprávnému závěru, že rozhodnutí přijaté správní radou EIB dne 12. dubna 2018, kterým se schvaluje financování projektu elektrárny na biomasu v Curtis (Španělsko), představuje správní akt, který má „právně závazné vnější účinky“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. g) Aarhuského nařízení. Tribunál porušil zásadu přednosti primárního práva EU před sekundárním právem EU a před mezinárodními dohodami, nezohlednil čl. 271 písm. c) a čl. 263 odst. 4 SFEU a nesprávně uplatnil článek 263 SFEU.
      Zatřetí dospěl Tribunál v napadeném rozsudku k nesprávnému závěru, že rozhodnutí správní rady EIB ze dne 12. dubna 2018 představuje správní akt „podle práva životního prostředí“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. g) Aarhuského nařízení. Tribunál nesprávně vyložil definici uvedenou v čl. 2 odst. 1 písm. f) Aarhuského nařízení, neidentifikoval správný právní základ pro dotčené rozhodnutí a podal nejednotný výklad Aarhuského nařízení ve světle Aarhuské úmluvy.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).


title: Věc C-223/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. dubna 2021 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vyhlášenému dne 27. ledna 2021 ve věci T-9/19, ClientEarth v. EIB

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/30

      Kasační opravný prostředek podaný dne 6. dubna 2021 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vyhlášenému dne 27. ledna 2021 ve věci T-9/19, ClientEarth v. EIB
      (Věc C-223/21 P)
      (2021/C 217/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: F. Blanc a G. Gattinara, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: ClientEarth, Evropská investiční banka (EIB)

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  uložil organizaci ClientEarth náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Komise uvádí tři důvody kasačního opravného prostředku.
      Nesprávné právní posouzení při uplatnění zásady jednotného výkladu Aarhuské úmluvy a při výkladu článků 2 a 9 Aarhuské úmluvy (tento první důvod kasačního opravného prostředku se týká bodů 107 a 125-126 napadeného rozsudku).
      Nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 2 odst. 1 písm. g) Aarhuského nařízení (1) v souvislosti s pojmem „správní akt“; tento důvod kasačního opravného prostředku se dělí na tři části:

                  —

                  nesprávné právní posouzení při výkladu pojmu „právní předpisy“ použitého v čl. 2 odst. 1 písm. f) Aarhuského nařízení (tato část druhého důvodu kasačního opravného prostředku se týká bodů 121-124 napadeného rozsudku);

                  —

                  nesprávné právní posouzení při výkladu pojmu „individuálně určené opatření“ použitého v čl. 2 odst. 1 písm. g) Aarhuského nařízení (tato část druhého důvodu kasačního opravného prostředku se týká bodů 126-142 napadeného rozsudku);

                  —

                  nesprávné právní posouzení při výkladu výrazu „právně závazné vnější účinky“ použitého v témže ustanovení (tato část druhého důvodu kasačního opravného prostředku se týká bodů 149-173 napadeného rozsudku).

            Porušení čl. 271 písm. c) SFEU (tento důvod kasačního opravného prostředku se týká bodů 89-92, 150-152 a 169-171 napadeného rozsudku).

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).


title: Věc C-228/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 8. dubna 2021 – Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità di Dublino v. CZA

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 8. dubna 2021 – Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità di Dublino v. CZA
      (Věc C-228/21)
      (2021/C 217/41)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità di Dublino

         Odpůrce: CZA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 4 nařízení (EU) č. 604/2013 (1) vykládán v tom smyslu, že v rámci opravného prostředku podaného podle článku 27 nařízení proti rozhodnutí o přemístění přijatému členským státem, podle mechanismu uvedeného v článku 26 nařízení a na základě povinnosti přijetí zpět uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, lze uplatnit pouhé nedoručení informačního letáku, upravené v čl. 4 odst. 2 nařízení, ze strany státu, který přijal rozhodnutí o přemístění?

                  2)

                  Musí být článek 27 nařízení, ve spojení s body 18 a 19 odůvodnění a s článkem 4 tohoto nařízení, vykládán v tom smyslu, že účinný opravný prostředek v případě zjištěného porušení povinností podle článku 4 vyžaduje, aby soud přijal rozhodnutí o zrušení rozhodnutí o přemístění?

                  3)

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku, musí být článek 27 nařízení, ve spojení s body 18 a 19 odůvodnění a s článkem 4 tohoto nařízení, vykládán v tom smyslu, že účinný opravný prostředek v případě prokázaného porušení povinností stanovených v článku 4 vyžaduje, aby soud ověřil relevantnost takového porušení s ohledem na okolnosti uvedené navrhovatelem, a umožňuje potvrdit rozhodnutí o přemístění pokaždé, když neexistují důvody pro přijetí rozhodnutí o přemístění s jiným obsahem?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, s. 31).


title: Věc C-229/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d’appel de Bruxelles (Belgie) dne 9. dubna 2021 – Le Port de Bruxelles a Région de Bruxelles-Capitale v. Infrabel SA

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d’appel de Bruxelles (Belgie) dne 9. dubna 2021 – Le Port de Bruxelles a Région de Bruxelles-Capitale v. Infrabel SA
      (Věc C-229/21)
      (2021/C 217/42)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d’appel de Bruxelles

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Le Port de Bruxelles, Région de Bruxelles-Capitale

         Odpůrkyně: Infrabel SA

         Další účastníci řízení: Région de Bruxelles-Capitale, Le Port de Bruxelles, Lineas SA

         Předběžná otázka

      Pokud je vnitrozemský přístav, který patří do hlavní sítě, již propojen se silniční a železniční sítí, ukládá článek 15 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1315/2013 ze dne 11. prosince 2013 o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě a o zrušení rozhodnutí č. 661/2010/EU (1), vykládaný samostatně nebo ve spojení s dalšími ustanoveními tohoto nařízení, povinnost zachovat a udržovat obě tato spojení nebo povinnost upustit od zrušení – byť jen jeho nedostatečnou údržbou – jednoho z těchto spojení?

         (1)  Úř. věst. 2013, L 348, s. 1.


title: Věc C-235/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 12. dubna 2021 – RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o. v. Republika Slovinsko

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 12. dubna 2021 – RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o. v. Republika Slovinsko
      (Věc C-235/21)
      (2021/C 217/43)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o.

         Odpůrkyně: Republika Slovinsko

         Předběžné otázky

                  1.

                  Lze písemnou smlouvu považovat za fakturu ve smyslu článku 203 směrnice o DPH (1), pouze pokud obsahuje všechny náležitosti stanovené pro fakturu podle kapitoly 3 („Fakturace“) směrnice o DPH?
                  anebo, v případě záporné odpovědi

                  2.

                  Jaké jsou náležitosti nebo okolnosti, na jejichž základě lze v každém případě písemnou smlouvu považovat (rovněž) za fakturu zakládající povinnost zaplatit DPH podle článku 203 směrnice o DPH?
                  anebo, konkrétněji

                  3.

                  Lze písemnou smlouvu uzavřenou dvěma osobami povinnými k DPH, jejímž předmětem je dodání zboží nebo poskytnutí služby, považovat za fakturu ve smyslu článku 203 směrnice o DPH, pokud z ní vyplývá výslovná a objektivně rozpoznatelná vůle prodávajícího nebo poskytovatele služeb, jako smluvní strany, vystavit fakturu týkající se konkrétního plnění, což může u kupujícího vést k odůvodněné domněnce, že si na jejím základě může odečíst DPH na vstupu?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-239/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. dubna 2021 Petrem Fryčem proti usnesení Tribunálu (druhý senát) vydanému dne 11. února 2021 ve věci T-92/20, Fryč v. Komise

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/33

      Kasační opravný prostředek podaný dne 14. dubna 2021 Petrem Fryčem proti usnesení Tribunálu (druhý senát) vydanému dne 11. února 2021 ve věci T-92/20, Fryč v. Komise
      (Věc C-239/21 P)
      (2021/C 217/44)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Petr Fryč (zástupce: Š. Oharková, advokátka)

         Další účastník řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

                  —

                  Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soud rozhodl tak, že se věc vrací k novému projednání Tribunálu a aby byla Tribunálu uložena povinnost zabývat se také argumenty obsaženými v replice ze dne 2. října 2020, neboť tyto byly v napadeném rozhodnutí Tribunálu naprosto ignorovány;

                  —

                  V případě, že věc nebude vrácena Tribunálu k novému projednání, navrhuje navrhovatel, aby Soud rozhodl, že orgány Evropské unie závažným způsobem porušily své povinnosti a způsobily navrhovateli škodu tím, že:

                              a)

                              Evropská komise přijala GBER v podobě, ve které mj. překračuje zákonné zmocnění ze Smluv, ve které nezajišťuje naplnění ústavních zásad pro výjimečnost a odůvodněnost zasahování do hospodářské soutěže ovlivňující společný trh a ve které protiprávně umožnila realizaci státní podpory v rámci OPPI, která poškodila podnikání firmy navrhovatele;

                              b)

                              Evropská komise přijala svým rozhodnutím ze dne 3. prosince 2007 Operační program odporující Smlouvám a Listině a toto rozhodnutí nezveřejnila;

                              c)

                              Evropská komise nepostupovala řádně při vyřizování stížností navrhovatele na protiprávnost OPPI, a to tím, že jednak neprověřila okolnosti vzniku a realizace OPPI, jednak řádně neodůvodnila své zamítnutí stížnosti navrhovatele;

                              d)

                              se Tribunál odmítl zabývat meritem věci v žalobě na zrušení GBER a zamítl žalobu jako zjevně neopodstatněnou, čímž porušil svoji ústavní povinnost uplatňování zásady proporcionality a přehnaně formalistickým jednostranným přístupem porušil navrhovatelovo ústavní právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces;

                  —

                  Navrhovatel navrhuje, aby Soud určil, že Komise je povinna zaplatit navrhovateli peněžitou částku ve výši 4 800 000 EUR na náhradě škody způsobené výše uvedeným, a to do tří dnů od právní moci rozsudku;

                  —

                  Navrhovatel navrhuje, aby Soud určil, že Komise je povinna uhradit navrhovateli náklady řízení k rukám jeho právního zástupce.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí následující důvody:

                  1.

                  První důvod, vychází z důsledků aktuálně uplatňovaného systému státních podpor, které s sebou přináší nepřirozenou a škodlivou změnu celé struktury ekonomiky. Dochází tak k pokřivení fungování celého trhu a porušování ekonomických zákonitostí, kdy o úspěchu na trhu rozhoduje především možnost čerpat státní podporu, o které bylo rozhodnuto politicky, nikoliv podle práva.

                  2.

                  Druhý důvod, vychází z absence kontrolní činnosti Komise. Systém veřejných podpora se tak stává bianco šekem pro orgány výkonné moci určit jakoukoliv z vyjmenovaných či jimi dodatečně určených oblastí za slučitelnou se společným trhem.

                  3.

                  Třetí důvod, vychází z nesprávného posouzení počátku běhu promlčecí lhůty k podání žaloby. Navrhovatel byl přesvědčen, že v EU funguje mechanismus, který zaručuje, že Komise neustále sleduje, zda poskytnuté veřejné podpory dle čl. 107 SFEU (Smlouva o fungování Evropské unie) neovlivňují společný trh, jak je uvedeno v čl. 108 odst. 1 SFEU. Z tohoto důvodu se navrhovatel obrátil na Komisi s návrhem na prověření situace ohledně veřejné podpory poskytnuté v ČR v rámci programu OPPI. Komise tento návrh zamítla, z čehož navrhovatel zjistil, že systém kontroly předpokládaný čl. 108 SFEU nefunguje. Žalobu k Evropskému soudnímu dvoru považoval navrhovatel až za krajní možnost, kdy doufal, že k ní nebude muset přistoupit. Navrhovatel projevil nadstandartní snahu upozornit Komisi na pochybení, ke kterým došlo v rámci návrhu a realizace OPPI a rozhodně tedy nelze říci, že by navrhovatel byl během promlčecí lhůty nečinný.

                  4.

                  Čtvrtý důvod, vychází z naléhavého právního zájmu. Bez ohledu na rozhodnutí soudu, zda je nárok navrhovatele promlčený či nikoliv, navrhovatel je přesvědčen, že vzhledem nejen k národnímu, ale k celoevropskému dopadu řešené otázky je nezbytné, aby se Soud vyjádřil k otázce, kdo nese odpovědnost za nesprávnou dotační politiku, zda je to Evropská unie či členský stát.


title: Věc C-242/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. dubna 2021 Évariste Boshab proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 3. února 2021 ve věci T-111/19, Évariste Boshab v. Rada Evropské unie

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/34

      Kasační opravný prostředek podaný dne 13. dubna 2021 Évariste Boshab proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 3. února 2021 ve věci T-111/19, Évariste Boshab v. Rada Evropské unie
      (Věc C-242/21 P)
      (2021/C 217/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Évariste Boshab (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf, T. Payan, A. Guillerme, advokáti)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 3. února 2021, doručený dne 3. února 2021, ve věci Evariste Boshab v. Rada Evropské unie (T-111/19);

                  —

                  rozhodl o žalobě ve věci samé a zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1940 ze dne 10. prosince 2018, v rozsahu, v němž ponechává žalobce v č. 8 přílohy rozhodnutí 2010/788/SZBP, jakož i prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1931 ze dne 10. prosince 2018, v rozsahu, v němž ponechává žalobce v č. 8 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005 (1);

                  —

                  uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení v obou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Svým kasačním opravným prostředkem se navrhovatel domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 3. února 2021, Evariste Boshab v. Rada Evropské unie ve věci T-111/19, na jehož podporu předkládá dva důvody kasačního opravného prostředku vycházející z porušení práva na obhajobu a zjevně nesprávného posouzení.
      Stran prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že Tribunál porušil jeho právo na obhajobu a zejména právo být vyslechnut, jelikož:

                  —

                  konstatoval, že opožděné sdělení Radou Evropské unie, aniž se navrhovatel mohl před rozhodnutím o prodloužení dotčených omezujících opatření vyjádřit, nepředstavuje porušení práva být vyslechnut, jelikož rozhodnutí nepředstavuje novou skutečnost; a

                  —

                  nevyvodil nezbytné závěry z okolnosti, že Rada v projednávané věci neučinila žádné ověření.

            Stran druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že se Tribunál dopustil zjevně nesprávného posouzení, jelikož:

                  —

                  nezohlednil, že omezující opatření mají zajišťovací a již per definitionem dočasnou povahu a jejich platnost vždy závisí na přetrvávání skutkových a právních okolností, které vedly k jejich přijetí, jakož i na potřebě jejich zachování za účelem dosažení jejich cíle;

                  —

                  nekonstatoval, že skutečnosti uvedené Radou nebyly s to odůvodnit jakékoli jednání splňující podmínky kritéria zápisu do sporných seznamů, tedy jednání představující závažná porušování lidských práv; a

                  —

                  nevytýkal skutečnost, že Rada nezkoumala skutečnosti předložené navrhovatelem v rámci přezkumného řízení a že na tomto základě neprovedla vlastní ověření.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1183/2005 ze dne 18. července 2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. L 193, 23.7.2005, s. 1). (ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, NL, PL, PT, SK, SL, FI, SV) Úř. věst. 2008, L 352M, s. 231 (MT).


title: Věc C-259/21: Žaloba podaná dne 22. dubna 2021 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/35

      Žaloba podaná dne 22. dubna 2021 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
      (Věc C-259/21)
      (2021/C 217/46)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Evropský parlament (zástupci: I. Liukkonen, I. Terwinghe, zmocněnci)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  zrušit články 15 až 17, 20 a čl. 59 odst. 2 nařízení Rady (EU) 2021/92, ze dne 28. ledna 2021, kterým se pro rok 2021 stanoví rybolovná práva ve vodách Unie a rybolovná práva, jimiž disponují rybářská plavidla Unie v některých vodách mimo Unii, pro některé rybí populace a skupiny rybích populací (1);

                  —

                  uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Podle Parlamentu stanoví legislativní akty, které upravují tuto oblast, a to čl. 10 odst. 4 a 5 nařízení (EU) 2019/1241 (2) a článek 9 nařízení (EU) 2019/472 (3), že taková opatření, jako jsou opatření uvedená v této žalobě, musí být přijata na základě aktů v přenesené pravomoci uvedených v článku 290 SFEU.
      Na podporu své žaloby Parlament uplatňuje dva žalobní důvody. První žalobní důvod vychází z vad a zneužití řízení v rozsahu, v němž napadená opatření měla být přijata na základě aktů v přenesené působnosti uvedenými v článku 290 SFEU, a nikoli na základě řízení podle čl. 43 odst. 3 SFEU. Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady loajální spolupráce podle čl. 13 odst. 2 SEU. Přijetím napadených ustanovení jiným řízením než řízením stanoveným za tímto účelem v aktech, u nichž je spoluautorem, Rada odňala Parlamentu právo přezkumu, které by měl, pokud by se uskutečnilo správné řízení.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 31, s. 31.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1241 ze dne 20. června 2019 o zachování rybolovných zdrojů a ochraně mořských ekosystémů pomocí technických opatření, o změně nařízení Rady (ES) č. 1967/2006, (ES) č. 1224/2009 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013, (EU) 2016/1139, (EU) 2018/973, (EU) 2019/472 a (EU) 2019/1022 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 894/97, (ES) č. 850/98, (ES) č. 2549/2000, (ES) č. 254/2002, (ES) č. 812/2004 a (ES) č. 2187/2005 (Úř. věst. L 198, 25.7.2019, s. 105).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/472 ze dne 19. března 2019, kterým se zavádí víceletý plán pro populace druhů lovených v západních vodách a přilehlých vodách a pro rybolov využívající tyto populace, o změně nařízení (EU) 2016/1139 a (EU) 2018/973, a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 811/2004, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007 a (ES) č. 1300/2008 (Úř. věst. L 83, 25.3.2019, s. 1).


title: Věc T-193/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2021 – Andreas Stihl v. EUIPO – Giro Travel Company (Kombinace barev šedé a oranžové) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Ochranná známka Evropské unie, kterou tvoří kombinace barev šedé a oranžové – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] – Dostatečně jasné a přesné grafické ztvárnění – Nezbytnost systematického uspořádání, které přiřazuje barvy předem určeným a stálým způsobem“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2021 – Andreas Stihl v. EUIPO – Giro Travel Company (Kombinace barev šedé a oranžové)
      (Věc T-193/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Ochranná známka Evropské unie, kterou tvoří kombinace barev šedé a oranžové - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Dostatečně jasné a přesné grafické ztvárnění - Nezbytnost systematického uspořádání, které přiřazuje barvy předem určeným a stálým způsobem“)
      (2021/C 217/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Andreas Stihl AG & Co. KG (Waiblingen, Německo) (zástupci: S. Völker, M. Pemsel a C. Eulenpesch, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Giro Travel Company SRL (Roman, Rumunsko) (zástupkyně: C. Frisch, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. ledna 2018 (věc R 200/2017-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Giro Travel Company a Andreas Stihl.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)ze dne 23. ledna 2018 (věc R 200/2017-2) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Andreas Stihl AG & Co. KG.

                  3)

                  Společnost Giro Travel Company SRL ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc T-282/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2021 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Filotas Bellas & Yios (Halloumi) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 – Starší kolektivní slovní ochranná známka Evropské unie HALLOUMI – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence dobré víry – Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8, odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 60 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení 2017/1001]“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2021 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Filotas Bellas & Yios (Halloumi)
      (Věc T-282/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 - Starší kolektivní slovní ochranná známka Evropské unie HALLOUMI - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8, odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 60 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení 2017/1001]“)
      (2021/C 217/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikósie, Kypr) (zástupci: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister a V. Marsland, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Filotas Bellas & Yios AE (Alexándreia Imathias, Řecko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2019 (věc R 2295/2017-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi a společností Filotas Bellas & Yios

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.