title: Věc C-131/04 a C-257/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  16. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal, Employment Tribunal) – C.D. Robinson-Steele v. R. D. Retail Services Ltd (C-131/04), Michael Jason Clarke v. Frank Staddon Ltd (C-257/04) a J.C. Caulfield, C. F. Caulfield, K.V. Barnes v. Hanson Clay Products Ltd, dříve Marshalls Clay Products Ltd (C-257/04) (Sociální politika — Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků — Směrnice 93/104/ES — Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok — Zahrnutí proplacení dovolené za kalendářní rok do hodinové nebo denní mzdy ( rolled-up holiday pay )

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal, Employment Tribunal) – C.D. Robinson-Steele v. R. D. Retail Services Ltd (C-131/04), Michael Jason Clarke v. Frank Staddon Ltd (C-257/04) a J.C. Caulfield, C. F. Caulfield, K.V. Barnes v. Hanson Clay Products Ltd, dříve Marshalls Clay Products Ltd (C-257/04)
   (Věc C-131/04 a C-257/04) (1)

   (Sociální politika - Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků - Směrnice 93/104/ES - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Zahrnutí proplacení dovolené za kalendářní rok do hodinové nebo denní mzdy („rolled-up holiday pay“)
   (2006/C 143/14)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal, Employment Tribunal
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: C.D. Robinson-Steele (C-131/04), Michael Jason Clarke (C-257/04), J.C. Caulfield, C. F. Caulfield, K.V. Barnes (C-257/04)

      Žalovaní: R. D. Retail Services Ltd (C-131/04), Frank Staddon Ltd (C-257/04), Hanson Clay Products Ltd, dříve Marshalls Clay Products Ltd (C-257/04)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Employment Tribunal – Výklad článku 7 směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 307, s. 18) – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy umožňující zahrnutí odměny za dovolenou za kalendářní rok do hodinové odměny pracovníka, jakož i její vyplacení jakožto součást odměny za odpracovaný čas a umožňující nevyplacení odměny za skutečně čerpanou dobu dovolené („rolled up holiday pay“)
   Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 1 směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby brání tomu, aby část mzdy vyplácené pracovníkovi za provedenou práci byla určena jakožto proplacení dovolené za kalendářní rok, aniž by pracovník obdržel za tuto dovolenou platbu vyplacenou nad to, co je vyplaceno za provedenou práci. Od tohoto práva se není možné odchýlit na základě smluvního ujednání.

               2)

               Článek 7 směrnice 93/104 brání tomu, aby proplacení minimální dovolené za kalendářní rok ve smyslu tohoto ustanovení bylo předmětem částečných plateb rozložených v průběhu odpovídajícího pracovního roku a vyplácených spolu s odměnou za provedenou práci, a nikoliv platby za určené období, během něhož pracovník skutečně čerpá dovolenou.

               3)

               Článek 7 směrnice 93/104 v zásadě nebrání tomu, aby částky, které byly transparentně a srozumitelně vyplaceny z titulu minimální dovolené za kalendářní rok ve smyslu tohoto ustanovení formou částečných plateb rozložených v průběhu odpovídajícího pracovního roku a které byly vyplaceny spolu s odměnou za provedenou práci, byly započteny pro účely proplacení stanovené dovolené, kterou pracovník skutečně čerpá.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.

      Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc T-638/16: Žaloba podaná dne 7. září 2016 – Deichmann v. EUIPO – Vans (Zobrazení pásku na boční části boty)

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/48

         Žaloba podaná dne 7. září 2016 – Deichmann v. EUIPO – Vans (Zobrazení pásku na boční části boty)
   (Věc T-638/16)
   (2016/C 392/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deichmann SE (Essen, Německo) (zástupkyně: C. Onken, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vans, Inc. (Cypress, Kalifornie, Spojené státy americké)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: poziční ochranná známka (Zobrazení pásku na boční části boty) – přihláška ochranné známky Evropské unie č. 10 263 895

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. července 2016 ve věci R 408/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že se rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 23. prosince 2014 zrušuje, námitkám B 001919210 se vyhovuje a přihláška ochranné známky Evropské unie č. 10 263 895 se zamítá,

               —

               podpůrně, zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. července 2016 ve věci R 408/2015-4,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení pravidla 19 odst. 2 a pravidla 20 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 2868/95, čl. 151 odst. 1 a 2 nařízení č. 207/2009, jakož i zásad právní jistoty a zákazu zpětné účinnosti


title: Věc T-685/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Jiménez Gasalla v. EUIPO – (B2B SOLUTIONS) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie B2B SOLUTIONS — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) et c) du nařízení (ES) č. 207/2009 — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Jiménez Gasalla v. EUIPO – (B2B SOLUTIONS)
   (Věc T-685/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie B2B SOLUTIONS - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) et c) du nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 256/30)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlos Javier Jiménez Gasalla (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. července 2016 (věc R 244/2016-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení B2B SOLUTIONS jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Carlosi Javierovi Jiménez Gasallovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


title: Věc C-137/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 20. března 2017 – trestní řízení proti Van Gennip BVBA a další

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 20. března 2017 – trestní řízení proti Van Gennip BVBA a další
   (Věc C-137/17)
   (2017/C 178/10)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastníci původního trestního řízení

   Van Gennip BVBA, Antonius Johannes Maria ten Velde, Original BVBA, Antonius Cornelius Ignatius Maria van der Schoot

      Předběžné otázky

               1.

               Je třeba za „závažná porušení“ ve smyslu článku 45 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/29/EU ze dne 12. června 2013 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se dodávání pyrotechnických výrobků na trh (1) považovat následující porušení belgických předpisů o pyrotechnických výrobcích:

                           a)

                           Prodej pyrotechnických výrobků v rozsahu 2,666 kg pyrotechnické slože („PTS“), který představuje porušení čl. 265 bodu 7 a článku 257 královské vyhlášky ze dne 23. září 1958, kterou se stanoví obecná pravidla pro výrobu, skladování, držení, prodej, přepravu a používání výbušnin, jež zakazuje prodej pyrotechnických výrobků v množství přesahujícím 1 kg PTS, pokud spotřebitel není držitelem jemu osobně vydaného správního povolení k držení většího množství pyrotechnických výrobků;

                           b)

                           překročení stanovených limitů pro uchovávání a nerespektování míst určených k uchovávání uvedených ve federálním povolení pro zábavní pyrotechniku, ačkoli již bylo vydáno regionální ekologické povolení pro uskladnění skutečně dotčených větších množství na příslušných místech;

                           c)

                           zcela přechodné skladování velmi malých množství pyrotechnických výrobků na různých místech, pro něž nebyla vydána konkrétní povolení pro skladování, v objektu maloobchodníka s pyrotechnickými výrobky, který je držitelem jak federálního povolení pro zábavní pyrotechniku, tak regionálního ekologického povolení?

               2.

               Brání zásada volného pohybu pyrotechnických výrobků ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/23/ES ze dne 23. května 2007 o uvádění pyrotechnických výrobků na trh (2) (nyní čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/29), případně ve spojení s článkem 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (3) vnitrostátní právní úpravě, která místa pro skladování pyrotechnických výrobků, jež jsou v souladu se směrnicí, podřizuje v souvislosti s maloobchodem dvojímu požadavku, jímž je na jedné straně nutnost povolení vydaného podle předpisů o výrobě, skladování, držení, prodeji, přepravě a používání výbušnin, a na straně druhé nutnost povolení vydaného podle předpisů o ekologických povoleních pro rušivá zařízení, ačkoli oba systémy povolení mají v podstatě shodný cíl (preventivní posouzení bezpečnostních rizik), a jeden z těchto dvou systémů povolení (v projednávaném případě systém týkající se výbušnin) stanoví (velmi) nízký maximální limit pro skladování zábavní pyrotechniky (v rozsahu 50 kg pyrotechnické slože [tedy aktivní látky])?

               3.

               Brání zásada volného pohybu pyrotechnických výrobků ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice 2013/29/EU a čl. 6 odst. 2 směrnice 2007/23/ES (případně ve spojení s články 34, 35 a 36 Smlouvy o fungování Evropské unie) a ve spojení se zásadou proporcionality vnitrostátní právní úpravě zakazující držení nebo používání zábavní pyrotechniky spotřebiteli a její prodej těmto spotřebitelům (zábavní pyrotechnika kategorií 2 a 3 ve smyslu směrnice 2007/23/ES), která obsahuje více než 1 kg pyrotechnické slože?“

      (1)  Úř. věst. 2013, L 178, s. 27.

      (2)  Úř. věst. 2007, L 154, s. 1.

      (3)  Úř. věst. 2006, L 376, s. 36.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. září 2005 ve věci C-303/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Voghera): Lidl Italia Srl proti Comune di Stradella (Normy a technické předpisy — Směrnice 98/34/ES — Pojem „technický předpis“ — Biologicky nerozložitelné vatové tyčinky)

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 8. září 2005
   ve věci C-303/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Voghera): Lidl Italia Srl proti Comune di Stradella (1)

   (Normy a technické předpisy - Směrnice 98/34/ES - Pojem „technický předpis“ - Biologicky nerozložitelné vatové tyčinky)
   (2005/C 281/08)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-303/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Tribunale di Voghera (Itálie) ze dne 1. července 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 16. července 2004, v řízení Lidl Italia Srl proti Comune di Stradella, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulmann (zpravodaj) a J. Klučka, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 1 bod 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní právní předpis, jako článek 19 zákona č. 93 ze dne 23. března 2001 o životním prostředí, je v rozsahu, v němž obsahuje zákaz uvedení vatových tyčinek nevyráběných z biologicky rozložitelných látek podle vnitrostátní normy na trh, technickým předpisem.

               2.

               Článek 8 odst. 1 první pododstavec směrnice 98/34, ve znění směrnice 98/48, musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní právní předpis, který je technickým předpisem, jako článek 19 zákona č. 93 ze dne 23. března 2001, musí být před svým přijetím oznámen Komisi Evropských společenství.

               3.

               Článek 8 odst. 1 první pododstavec směrnice 98/34, ve znění směrnice 98/48, musí být vykládán v tom smyslu, že je věcí vnitrostátního soudu nepoužít ustanovení vnitrostátního práva, které je technickým předpisem, jako článek 19 zákona č. 93/2001 ze dne 23. března 2001, pokud nebylo před svým přijetím oznámeno Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004


title: Věc C-335/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven kasatsionen sad (Bulharsko) dne 6. června 2017 – Neli Valcheva v. Georgios Babanarakis

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven kasatsionen sad (Bulharsko) dne 6. června 2017 – Neli Valcheva v. Georgios Babanarakis
   (Věc C-335/17)
   (2017/C 269/15)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven kasatsionen sad

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Neli Valcheva

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Georgios Babanarakis

      Předběžná otázka

   Je třeba pojem „právo na styk s dítětem“ uvedený v čl. 1 odst. 2 písm. a) a čl. 2 bodu 10 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 (1) ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti vykládat v tom smyslu, že zahrnuje nejen styk rodičů s dítětem, nýbrž i styk s jinými příbuznými než jsou rodiče, totiž s prarodiči?

      (1)  Úř. věst. 2003, L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243.


title: Věc C-6/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. ledna 2013 společností IDT Biologika GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 25. října 2012 ve věci T-503/10, IDT Biologika GmbH v. Evropská komise

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. ledna 2013 společností IDT Biologika GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 25. října 2012 ve věci T-503/10, IDT Biologika GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-6/13 P)
   2013/C 108/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: IDT Biologika GmbH (zástupci: R. Gross a T. Kroupa, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2012, který byl žalobkyni/účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek doručen faxem dne 26. října 2012;

               —

               zrušit rozhodnutí Delegace Evropské unie v Republice Srbsko ze dne [10. srpna 2010], kterým byla zamítnuta nabídka IDT Biologika GmbH, kterou tato společnost předložila v rámci výběrového řízení EuropaAid/129809/C/SUP/RS ohledně očkovací látky proti vzteklině, jejímž příjemcem bylo Ministerstvo zemědělství, lesnictví a vodního hospodářství Republiky Srbsko, pokud jde o položku č. 1, a kterým byla dotyčná zakázka zadána konsorciu různých firem pod vedením společnosti „Bioveta a.s.“;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když napadeným rozhodnutím zamítl žalobní návrh účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek.
   Diskreční rozhodnutí, které mělo být přijato žalovanou Evropskou komisí v rámci sporného zadávacího řízení, nebylo ani po věcné, ani po odborné stránce přijato tak, aby bylo nezpochybnitelné.
   Tribunál milně vycházel z toho, že Bioveta a.s. v rámci zadávacího řízení prokázala bezpečnost nabízeného výrobku předložením příslušných vnitrostátních registrací, a že nebyly požadovány samostatné testy na primátech za účelem prokázání neexistence virulence nabízeného výrobku pro člověka.
   Bioveta a.s. krom toho neprokázala, že její očkovací látka není založena na původním, ale na modifikovaném kmeni viru SAD-Bern.


title: Spojené věci T-445/09 a T-448/09: Usnesení Tribunálu ze dne 16. ledna 2013 — Centre national de la recherche scientifique v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. ledna 2013 — Centre national de la recherche scientifique v. Komise
   (Spojené věci T-445/09 a T-448/09) (1)

   2013/C 71/42
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí spojených věcí.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-11/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2015 – Grundig Multimedia v. OHIM (Pianissimo) („Ochranná známka Společenství – Přihláška slovní ochranné známky Společenství Pianissimo – Ochranná známka tvořená reklamním sloganem – Absolutní důvod pro zamítnutí – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 – Rovné zacházení“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2015 – Grundig Multimedia v. OHIM (Pianissimo)
      (Věc T-11/14) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Pianissimo - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rovné zacházení“)
      (2015/C 073/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Švýcarsko) (zástupce: S. Walter, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Bonne a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. listopadu 2013 (věc R 441/2013-4), který se potvrzuje zamítnutí přihlášky k zápisu slovního označení Pianissimo jako ochranné zámky Společenství.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Grundig Multimedia AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc C-79/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. března 2010 — Evropská komise v. Nizozemské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Články 13 a 132 — Veřejnoprávní subjekty — Postavení orgánu veřejné moci — Činnosti — Nepodléhání dani — Osvobození — Sociokulturní odvětví, odvětví zdravotnictví a vzdělávání —  „Euroregiony“ — Podpora pracovní mobility — Poskytnutí pracovníků — Důkazní břemeno“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. března 2010 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-79/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 13 a 132 - Veřejnoprávní subjekty - Postavení orgánu veřejné moci - Činnosti - Nepodléhání dani - Osvobození - Sociokulturní odvětví, odvětví zdravotnictví a vzdělávání - „Euroregiony“ - Podpora pracovní mobility - Poskytnutí pracovníků - Důkazní břemeno“)
   2010/C 134/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a W. Roels, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupci: C.M. Wissels, D.J.M. de Grave a Y. de Vries, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 2 odst. 1 písm. c), článku 13, čl. 24 odst. 1 a článku 132 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Poskytnutí pracovníků v sociokulturním odvětví, odvětví zdravotnictví a vzdělávání — Podpora pracovní mobility — Euroregion

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2006.


title: Věc C-603/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-139/14, PT Wilmar Bioenergi Indonesia a PT Wilmar Nabati Indonesia v. Rada

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-139/14, PT Wilmar Bioenergi Indonesia a PT Wilmar Nabati Indonesia v. Rada
   (Věc C-603/16 P)
   (2017/C 030/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: H. Marcos Fraile, zmocněnec, N. Tuominen, advokát)

      Další účastnice řízení: PT Wilmar Bioenergi Indonesia, PT Wilmar Nabati Indonesia, Evropská komise, European Biodiesel Board (EBB)

      Návrhová žádání účastnice podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016, doručený Radě dne 16. září 2016, ve věci T-139/14, PT Wilmar Bioenergi Indonesia a PT Wilmar Nabati Indonesia v. Rada Evropské unie;

               —

               zamítl žalobu na neplatnost napadeného nařízení podanou v prvním stupni; a

               —

               uložil žalobkyním v prvním stupni náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v prvním stupni řízení a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Podpůrně:

               —

               vrátil věc zpět Tribunálu k novému posouzení;

               —

               rozhodl, že o nákladech vynaložených v prvním stupni řízení a v řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                  Zaprvé, Tribunál použil nesprávné právní kritérium při posouzení, zda Rada měla důkazy umožňující rozhodnout, že domácí ceny surovin obsažené v záznamech příslušných indonéských vývozců byly dostatečně zkresleny, aby odůvodňovaly, že k nim nebude přihlíženo a Rada použije metodu uvedenou v čl. 2 odst. 5 druhém pododstavci základního nařízení (1). Tribunál tím uložil orgánu příliš těžké důkazní břemeno.

               2.

                  Zadruhé, závěr Tribunálu, že důkazy předložené orgány nebyly dostatečné k tomu, aby ukázaly, že v důsledku systému diferencované vývozní daně („DET system“) došlo k citelnému zkreslení cen hlavních surovin v Indonésii, není řádně odůvodněn.

               3.

                  Zatřetí, výroková část napadeného rozsudku, která ruší antidumpingové clo v rozsahu, v němž se vztahují na žalobkyně, je nepřiměřená vzhledem k jedinému důvodu pro zrušení, který Tribunál připustil, a zjištění protiprávnosti má v důsledku toho neoprávněné účinky.

               4.

               Rada prokáže, že napadený rozsudek je stižen několika nesprávnými právními posouzeními, která mají vliv na jeho platnost. Rada dále tvrdí, že skutečnosti, o něž se opírá šestý žalobní důvod uvedený žalobkyněmi, jsou dostatečně prokázány, takže Soudní dvůr může o tomto žalobním důvodu rozhodnout a žalobu zamítnout.

               5.

               Rada tedy zdvořile žádá o zrušení napadeného rozsudku a zamítnutí žaloby na neplatnost napadeného nařízení, kterou podaly žalobkyně v prvním stupni.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51) („základní nařízení“).


title: Věc C-303/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 21. června 2010 — Administración General del Estado v. Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 21. června 2010 — Administración General del Estado v. Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)
   (Věc C-303/10)
   ()
   2010/C 246/37
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Administración General del Estado

      Odpůrce: Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)

      Předběžná otázka

   Má být výraz „v oblasti přepravy osob a zboží po železnici“, který je obsažen v čl. 8 odst. 2 písm. c) směrnice Rady 92/81/EHS (1) ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů a jímž se definuje osvobození od daně, které mohou členské státy v této oblasti uplatnit, vykládán restriktivně s ohledem na doslovné znění tohoto právního ustanovení, nebo je třeba naopak uplatnit širší výklad, podle nějž se toto osvobození vztahuje i na palivo použité u strojních zařízení pohybujících se po železnici za účelem údržby železniční infrastruktury?

      (1)  Úř. věst. 316, s. 12.


title: Věc T-278/09: Žaloba podaná dne 17. července 2009 — Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter v. OHIM (GG)

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/39

         Žaloba podaná dne 17. července 2009 — Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter v. OHIM (GG)
   (Věc T-278/09)
   2009/C 220/82
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter eV (Gau Algesheim, Německo) (zástupce: N. Schindler, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. dubna 2009 (věc R 1568/2008-1);

               —

               uložit OHIM, aby nesl vlastní náklady řízení a náhradu nákladů řízení žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „GG“ pro výrobky zařazené do třídy 33 (přihláška č. 6 388 284).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 75 z důvodu nedostatečného odůvodnění a čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka má nezbytnou minimální míru rozlišovací způsobilosti a není třeba ji ponechat dostupnou.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-209/07: Žaloba podaná dne 12. června 2007 – Gaedertz v. OHIM – Living Byte Software (GlobalRemote)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/38

         Žaloba podaná dne 12. června 2007 – Gaedertz v. OHIM – Living Byte Software (GlobalRemote)
   (Věc T-209/07)
   (2007/C 183/73)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Johann-Christoph Gaedertz (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: E. M. Gerstenberg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Living Byte Software GmbH
   Návrhy žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí R 272/2005-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 25. dubna 2007;

               —

               prohlásit ochrannou známku Společenství č. 1 466 499 „GlobalRemote“ za neplatnou;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „GlobalRemote“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42 (ochranná známka Společenství č. 1 466 499).

      Majitelka ochranné známky Společenství: Living Byte Software GmbH.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Zejména porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, postrádá rozlišovací způsobilost a má čistě popisnou povahu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. května 2005 ve věci T-25/03, Marco de Stefano proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Všeobecné výběrové řízení — Nepřipuštění ke zkouškám — Požadované diplomy)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/14

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 11. května 2005
   ve věci T-25/03, Marco de Stefano proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Všeobecné výběrové řízení - Nepřipuštění ke zkouškám - Požadované diplomy)
   (2005/C 171/24)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-25/03, Marco de Stefano, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupený G. Vandersandenem a G. Verbruggem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: H. Tserepa-Lacombe a L. Lozano Palacios, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí zkušební komise EUR/A/166/01 ze dne 8. dubna 2002 o vytvoření rezervy pro nábor administrátorů (A7/A6) v oblasti auditu, kterým se zamítá kandidatura žalobce, a podpůrně návrh na náhradu škody, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Mengozzi a I. Wiszniewska-Białecka, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 11. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 83, 5.4.2003.


title: Věc T-377/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Mövenpick v. OHIM (PASSIONATELY SWISS) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PASSIONATELY SWISS — Absolutní důvod pro zamítnutí — Označení zeměpisného původu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Mövenpick v. OHIM (PASSIONATELY SWISS)
   (Věc T-377/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PASSIONATELY SWISS - Absolutní důvod pro zamítnutí - Označení zeměpisného původu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti)
   2012/C 32/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mövenpick-Holding (Cham, Švýcarsko) (zástupkyně: M. Taxhet, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2009 (věc R 1457/2008-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení PASSIONATELY SWISS jakožto ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Mövenpick Holding ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc T-504/15: Žaloba podaná dne 2. září 2015 – Rafhaelo Gutti v. OHIM – Transformados del Sur (CAMISERIA LA ESPAÑOLA)

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/43

         Žaloba podaná dne 2. září 2015 – Rafhaelo Gutti v. OHIM – Transformados del Sur (CAMISERIA LA ESPAÑOLA)
   (Věc T-504/15)
   (2015/C 354/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rafhaelo Gutti, SL (Loja, Španělsko) (zástupce: I. L. Sempere Massa, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Transformados del Sur, SA (Sevilla, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „CAMISERIA LA ESPAÑOLA“ – přihláška č. 11 641 818

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. července 2015, ve věci R 2424/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ve věci R 2424/2014-4 a současně zrušil rozhodnutí o námitce B 2 226 655 a vyhověl přihlášce ochranné známky Společenství 11 641 818 CAMISERIA LA ESPAÑOLA pro výrobky třídy 25, pro které byla zamítnuta;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-185/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Spojené království) – British Telecommunications plc, The Queen v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Spojené království) – British Telecommunications plc, The Queen v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-185/06) (1)

   (2007/C 199/40)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006.


title: Věc C-23/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Nürnberg (Německo) dne 22. ledna 2008 – Josif Koupatantze v. Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Nürnberg (Německo) dne 22. ledna 2008 – Josif Koupatantze v. Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
   (Věc C-23/08)
   (2008/C 107/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Sozialgericht Nürnberg
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Josif Koupatantze

      Žalovaný: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
   Předběžné otázky

               1)

               Je článek 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 (1) slučitelný s článkem 12 ES ve spojení s článkem 39 ES?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, brání článek 12 ES ve spojení s článkem 39 ES vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje občany unie z pobírání sociální pomoci, pokud je překročena maximální přípustná doba pobytu podle článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004, a ani na základě jiných právních předpisů neexistuje právo pobytu?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, brání článek 12 ES vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje občany některého z členských států EU z pobírání i těch dávek sociální pomoci, které jsou poskytovány ilegálním migrantům?

      (1)  Úř. věst. L 158, s. 77.


title: Věc C-613/15: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia n° 5 de Alcobendas – Španělsko) – Ibercaja Banco SAU v. José Cortés González „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách — Hypoteční úvěry — Klauzule o úrocích z prodlení — Klauzule o předčasném splacení — Pravomoc vnitrostátního soudu — Promlčecí lhůta“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/4

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 5 de Alcobendas – Španělsko) – Ibercaja Banco SAU v. José Cortés González
   (Věc C-613/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách - Hypoteční úvěry - Klauzule o úrocích z prodlení - Klauzule o předčasném splacení - Pravomoc vnitrostátního soudu - Promlčecí lhůta“)
   (2016/C 200/06)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 5 de Alcobendas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ibercaja Banco SAU

      Žalovaný: José Cortés González

      Výrok

   Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že:

               —

               její čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 neumožňují, aby právo členského státu omezilo posuzovací pravomoc vnitrostátního soudu při posouzení zneužívajícího charakteru klauzulí smlouvy o hypotečním úvěru uzavřené mezi spotřebitelem a prodávajícím nebo poskytovatelem, a

               —

               její čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 vyžadují, aby vnitrostátní právo nebránilo tomu, aby soud k takové klauzuli nepřihlížel, pokud dospěl k závěru, že má „zneužívající“ charakter ve smyslu čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc T-147/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2013 — Wünsche Handelsgesellschaft International v. Komise ( „Celní unie — Dovoz konzervovaných hub pocházejících z Číny — Rozhodnutí, jímž se konstatuje chybějící odůvodnění prominutí dovozního cla — Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 — Zjistitelný omyl celních orgánů — Zjevná nedbalost dovozce — Legitimní očekávání — Přiměřenost — Řádná správa — Rovné zacházení“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2013 — Wünsche Handelsgesellschaft International v. Komise
   (Věc T-147/12) (1)

   (Celní unie - Dovoz konzervovaných hub pocházejících z Číny - Rozhodnutí, jímž se konstatuje chybějící odůvodnění prominutí dovozního cla - Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 - Zjistitelný omyl celních orgánů - Zjevná nedbalost dovozce - Legitimní očekávání - Přiměřenost - Řádná správa - Rovné zacházení)
   2013/C 377/30
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (Hamburk, Německo) (zástupci: K. Landry a G. Schwendinger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Keppenne a B. R. Killmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 6393 final ze dne 16. září 2011, kterým bylo konstatováno, že v konkrétním případě není odůvodněné prominutí dovozního cla.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Spojené věci C-214/12 P, C-215/12 P a C-223/12 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. října 2013 — Land Burgenland Grazer Wechselseitige Versicherung AG, Rakouská republika v. Evropská komise Rakouská republika ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Státní podpory — Podpora, která byla prohlášena za protiprávní a neslučitelnou se společným trhem — Podpora poskytnutá skupině Grazer Wechselseitige (GRAWE) v rámci privatizace Bank Burgenland AG — Určování tržní ceny — Nabídkové řízení — Nezákonné podmínky bez vlivu na nejvyšší nabídku — Takzvané kritérium „soukromého prodávajícího“ — Rozlišování povinností, které přísluší státu při výkonu jeho výsad veřejné moci a které mu přísluší, pokud jedná jakožto akcionář — Zkreslení důkazů — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. října 2013 — Land Burgenland Grazer Wechselseitige Versicherung AG, Rakouská republika v. Evropská komise Rakouská republika
   (Spojené věci C-214/12 P, C-215/12 P a C-223/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Státní podpory - Podpora, která byla prohlášena za protiprávní a neslučitelnou se společným trhem - Podpora poskytnutá skupině Grazer Wechselseitige (GRAWE) v rámci privatizace Bank Burgenland AG - Určování tržní ceny - Nabídkové řízení - Nezákonné podmínky bez vlivu na nejvyšší nabídku - Takzvané kritérium „soukromého prodávajícího“ - Rozlišování povinností, které přísluší státu při výkonu jeho výsad veřejné moci a které mu přísluší, pokud jedná jakožto akcionář - Zkreslení důkazů - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 367/22
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Land Burgenland (zástupci: U. Soltész, P. Melcher a A. Egger, Rechstanwälte), Grazer Wechselseitige Versicherung AG (zástupce: H. Wollmann, Rechtsanwalt), Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer a M. J. Bauer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, V. Kreuschitz a T. Maxian Rusche, zmocněnci), Rakouská republika, Land Burgenland

      Vedlejší účastnice podporující Land Burgenlad a Rakouskou republiku: Spolková republika Německo (zástupci: K. Petersen, jakož i T. Henze a J. Möller, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 28. února 2012, Land Burgenland a Rakousko v. Komise (T-268/08 a T-281/08), kterým Tribunál zamítl žaloby směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2008/719/ES ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (Úř. věst. L 239, s. 32) — Porušení unijního práva a zejména čl. 107 odst. 1 SFEU — Nesprávné posouzení záruky na splnění („Ausfallhaftung“) Land Burgenland ve prospěch Bank Burgenland

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Spolkové zemi Burgenland, společnosti Grazer Wechselseitige Versicherung AG a Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.

      Úř. Věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc C-643/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England& Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 12. prosince 2016 – American Express Co. v. The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England& Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 12. prosince 2016 – American Express Co. v. The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
   (Věc C-643/16)
   (2017/C 078/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: American Express Co.

      Odpůrci: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

      Předběžné otázky

               1)

               Má platební systém, na který by se jinak na základě čl. 35 odst. 2 písm. b) směrnice 2015/2366 neuplatnila povinnost přístupu upravená v čl. 35 odst. 1 směrnice (EU) 2015/2366 (1), podléhat této povinnosti (i) uzavřením ujednání o společném označování s partnery v rámci společného označování, kteří sami neposkytují platební služby v daném systému ve vztahu k tomuto společně označovanému výrobku nabídky, nebo (ii) využitím zástupce jednajícího jeho jménem při poskytování platebních služeb?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, je čl. 35 odst. 1 směrnice 2015/2366 neplatný v rozsahu, v němž stanoví, že platební systémy s takovými ujednáními podléhají povinnosti přístupu, a to na základě:

                           a)

                           neuvedení odůvodnění podle článku 296 SFEU;

                           b)

                           zjevně nesprávného posouzení; nebo

                           c)

                           porušení zásady proporcionality?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES (Úř. věst. 2015, L 337, s. 35).


title: Věc C-616/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2013 Productos Asfálticos (PROAS), S.A. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-495/07, PROAS v. Komise

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2013 Productos Asfálticos (PROAS), S.A. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-495/07, PROAS v. Komise
   (Věc C-616/13 P)
   2014/C 24/27
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Productos Asfálticos (PROAS), S.A. (zástupkyně: C. Fernández Vicién, abogada)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil, že kasační opravný prostředek je přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013;

               —

               vyhověl žalobě a zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3. října 2007 ve věci COMP/38.710 — Bitumen — Španělsko nebo podpůrně snížil pokutu uloženou žalobkyni;

               —

               podpůrně vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí;

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vzniklých v souvislosti s tímto řízením i nákladů vzniklých v důsledku řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál porušil zásadu účinné ochrany, když při přezkumu v plné jurisdikci neposoudil žalobní důvody, které Productos Asfálticos, S. A., uvedla v souvislosti se stanovováním výše sankce. Toto porušení se projevuje následujícími způsoby:

                           —

                           Tribunál zkreslil žalobní důvody, které Proas uvedla v žalobě na neplatnost podané k Tribunálu;

                           —

                           Tribunál se samostatně nezabýval přiměřeností ani odůvodněním uložené sankce v souvislosti s dopadem protiprávního jednání;

                           —

                           Tribunál neposuzoval otázku, zda Komise dodržela zásadu rovného zacházení a zásadu právní jistoty ve vztahu ke své dřívější rozhodovací praxi;

                           —

                           neprovedení skutečné analýzy specifického významu společnosti Proas pro protiprávní jednání a pochybení spočívající v zamítnutí návrhů na provedení organizačních procesních opatření.

               2)

                     Tribunál porušil zásadu právní jistoty a zásadu rovného zacházení, jakož i práva společnosti Proas na obhajobu
                  , když nesprávně vyložil pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 (1):

                           —

                           Tribunál tím, že Komisi umožnil, aby při stanovování pokuty nepřihlédla k omezenému dopadu protiprávního jednání, schválil porušování jejích vlastních pokynů z její strany;

                           —

                           Tribunál tím, že společnosti Proas neumožnil vyvrátit domněnku iuris tantum, že kartely vždy vyvolávají účinky, porušil její právo na obhajobu.

               3)

                     Tribunál porušil zásadu řádné správy a zásadu dodržení přiměřené lhůty.

               4)

                     Tribunál porušil zásady platné pro náklady řízení.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 17 První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy; Úř. věst. 13, 21.02.1962, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3


title: Věc C-24/13: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit kft v. Vidékfejlesztési Miniszter „Zemědělství — Nařízení (ES) č. 1698/2005 — EZFRV — Požadavky týkající se právní formy místních akčních skupin — Změna uvedených požadavků — Pravomoc členských států — Meze“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/17

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit kft v. Vidékfejlesztési Miniszter
   (Věc C-24/13) (1)

   („Zemědělství - Nařízení (ES) č. 1698/2005 - EZFRV - Požadavky týkající se právní formy místních akčních skupin - Změna uvedených požadavků - Pravomoc členských států - Meze“)
   2014/C 112/20
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit kft

      Žalovaný: Vidékfejlesztési Miniszter

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Výklad nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 ze dne 15. prosince 2006, kterým se stanoví podrobná pravidla pro použití nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 368, s. 15), a článku 62 nařízení Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, s. 1) – Nezisková obchodní společnost, která byla označena za místní akční skupinu Leader vytvořenou v souvislosti se zemědělskými podporami – Odnětí označení za místní akční skupinu z důvodu, že tak mohou být označena pouze sdružení

      Výrok

               1)

               Ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), konkrétně jeho články 61 a 62, musí být vykládána v tom smyslu, že nevyžadují ani v zásadě nezakazují přijetí vnitrostátní právní úpravy, která stanoví, že místní akční skupina, která splňuje všechny podmínky stanovené v čl. 62 odst. 1 tohoto nařízení, může svou činnost vykonávat pouze v určité právní formě. Nicméně předkládajícímu soudu přísluší, aby se ujistil, že taková vnitrostátní právní úprava s ohledem na všechny její relevantní charakteristiky nenarušuje přímou použitelnost uvedeného nařízení a že upřesňuje využití prostoru pro uvážení, který členským státům uvedené nařízení přiznává, za podmínky, že nepřekračuje meze stanovené jeho ustanoveními. Předkládajícímu soudu rovněž přísluší, aby se ujistil, že tato vnitrostátní právní úprava respektuje ustanovení Listiny základních práv Evropské unie, jakož i obecné zásady unijního práva.

               2)

               Unijní právo v zásadě nebrání tomu, aby se vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že místní akční skupiny mohou vykonávat svou činnost pouze v určité právní formě, se po uplynutí ročního přechodného období mohla uplatnit na místní akční skupiny, které byly zřízeny v jiné právní formě v době účinnosti předchozí vnitrostátní právní úpravy, zatímco probíhají programy podpory a s nimi související programové období. Platí to však pouze tehdy, když zejména s ohledem na vlastní charakteristiky pozdější právní úpravy a její konkrétní důsledky použití nové právní úpravy na takové místní akční skupiny upřesňuje způsob využití pro uvážení, který členským státům přiznává nařízení č. 1698/2005, za podmínky, že nepřekročí meze stanovené jeho ustanoveními a že k němu dojde v souladu s ustanoveními Listiny základních práv Evropské unie, jakož i s obecnými zásadami unijního práva, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1. 6. 2013.


title: Věc C-139/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. června 2006 – Španělské království v. Rada Evropské unie

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. června 2006 – Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Věc C-139/05) (1)

   (2006/C 224/62)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Věc T-285/16: Žaloba podaná dne 30. května 2016 – Dominator International v. EUIPO (DREAMLINE)

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/49

         Žaloba podaná dne 30. května 2016 – Dominator International v. EUIPO (DREAMLINE)
   (Věc T-285/16)
   (2016/C 260/61)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dominator International GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: N. Gugerbauer, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „DREAMLINE“ – Přihláška č. 1 222 091

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. března 2016, ve věci R 1669/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-375/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/105/ES — Ochrana zaměstnanců — Kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek — Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-375/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/105/ES - Ochrana zaměstnanců - Kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek - Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 155/09)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a B. Schima, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a F. Fraústo de Azevedo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 345, s. 97; Zvl. vyd. 05/04, s. 398)
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhradu nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc C-275/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Residex Capital IV CV v. Gemeente Rotterdam ( „Článek 88 odst. 3 ES — Státní podpory — Podpora ve formě záruky poskytnutá věřiteli, která mu umožní poskytnout půjčku dlužníkovi — Porušení procesních pravidel — Povinnost navrácení — Neplatnost — Pravomoci vnitrostátního soudu“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Residex Capital IV CV v. Gemeente Rotterdam
   (Věc C-275/10) (1)

   (Článek 88 odst. 3 ES - Státní podpory - Podpora ve formě záruky poskytnutá věřiteli, která mu umožní poskytnout půjčku dlužníkovi - Porušení procesních pravidel - Povinnost navrácení - Neplatnost - Pravomoci vnitrostátního soudu)
   2012/C 32/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Residex Capital IV CV

      Žalovaný: Gemeente Rotterdam

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Státní podpory — Výklad čl. 108 odst. 3 SFEU — Podpora udělená ve formě záruky poskytovateli půjčky, aby mohl poskytnout půjčku vypůjčovateli — Porušení procesních pravidel — Pravomoci vnitrostátních soudů

      Výrok

   Poslední věta čl. 88 odst. 3 ES musí být vykládána v tom smyslu, že vnitrostátní soudy mají pravomoc zrušit záruku v takové situaci, jako je situace ve sporu v původním řízení, v níž protiprávní podpora byla provedena prostřednictvím záruky poskytnuté veřejným orgánem za účelem pokrytí půjčky, kterou poskytla finanční společnost podniku, který by takovou půjčku za obvyklých tržních podmínek nemohl získat. Při výkonu své pravomoci musí uvedené soudy zajistit navrácení podpory a za tímto účelem mohou zrušit záruku zejména tehdy, když v případě neexistujících méně závazných procesních opatření může toto zrušení mít za následek nebo ulehčit obnovení stavu hospodářské soutěže před poskytnutím této záruky.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-5/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. ledna 2010 Giampietrem Torresanem proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2009 ve věci T-234/06, Torresan v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM a Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/36

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. ledna 2010 Giampietrem Torresanem proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2009 ve věci T-234/06, Torresan v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM a Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG
   (Věc C-5/10 P)
   2010/C 63/57
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Giampietro Torresan (zástupci: G. Recher a R. Munarini, advokáti)

      Další účastnci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek ve věci T-234/06, č.j. 414968, doručený faxem ze dne 19.11.2009;

               —

               vyhovět v plném rozsahu návrhovým žádáním již uplatněným navrhovatelem v řízení před Soudem ve věci T-234/06,

               —

               v každém případě uložit náhradu nákladů souvisejících se všemi řízeními, včetně dvoustupňového odvolacího řízení u OHIM a řízení před Soudem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Porušení nebo nesprávné uplatnění právních předpisů Společenství v zemědělské a potravinářské oblasti;

               2)

               Porušení nebo nesprávné uplatnění právních předpisů týkajících se ochrany spotřebitele v souvislosti s pojmem průměrného spotřebitele;

               3)

               Porušení předpisů týkajících se jazykového režimu řízení;

               4)

               Zkreslení skutkového stavu nebo důkazů, které společně vedou k jedinému a konečnému závěru, že ochranná známka Cannabis má absolutní rozlišovací způsobilost a nikoli popisnou povahu, za účelem shledání porušení nebo nesprávného uplatnění čl. 7 odst.1 písm. c) nařízení o ochranné známce (1) a rozporuplnosti odůvodnění Soudu na podporu tvrzené popisné povahy ochranné známky Cannabis. V důsledku toho je třeba v plném rozsahu zrušit napadený rozsudek ve věci T-234/06.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s.1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)


title: Věc T-189/08: Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Forum 187 v. Komise

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/26

         Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Forum 187 v. Komise
   (Věc T-189/08)
   (2008/C 183/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Forum 187 ASBL (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Sutton, G. Forwood, barristers)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž neposkytuje žádná přiměřená budoucí přechodná období pro koordinační centra, na která se vztahuje rozsudek Soudního dvora ze dne 22. června 2006;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení a

               —

               přijmout jakákoli další opatření, která bude Soudní dvůr považovat za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V tomto případě se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise 2008/283/ES ze dne 13. listopadu 2007 o režimu podpor, zavedeném Belgií ve prospěch koordinačních center usazených v Belgii, kterým se mění rozhodnutí 2003/757/ES (1), v důsledku částečného zrušení druhého uvedeného rozhodnutí Soudním dvorem (2). V tomto rozsudku Soudní dvůr rozhodl, že rozhodnutí z roku 2003 nestanovilo žádná přechodná období pro ta koordinační centra, jejichž žádost o obnovení platnosti schválení byla vyřizována v okamžiku oznámení napadeného rozhodnutí, nebo u kterých platnost jejich schválení uplynula současně s oznámením uvedeného rozhodnutí nebo krátce po něm.
   Napadené rozhodnutí stanoví přechodná období pro kategorii center, na kterou se vztahuje uvedené rozhodnutí Soudního dvora.
   Žalobkyně na podporu svých tvrzení uvádí, že napadené rozhodnutí

               —

               je neslučitelné s právem Společenství o stávajících podporách tak, jak je soudržně vykládáno evropskými soudy;

               —

               porušuje legitimní očekávání center, že po vydání konečného rozhodnutí Komise, kterým se ukončuje řízení o stávající státní podpoře (oznámeno žalobkyni dne 17. března 2008), budou moci využít přiměřeného období k reorganizaci jejich obchodních a daňových záležitostí;

               —

               porušuje čl. 254 odst. 3 ES;

               —

               tím, že ukládá vyměření a zaplacení daní se zpětným účinkem v případě stávající podpory, ve skutečnosti nařizuje navrácení podpory, jako kdyby se jednalo o protiprávní podporu, čímž porušuje zásadu, podle níž mohou být stávající režimy podpor změněny jen do budoucna, tedy po dni vydání konečného rozhodnutí Komise, kterým se ukončuje řízení o stávající podpoře;

               —

               porušuje legitimní očekávání koordinačních center, které se opíralo o usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. června 2003 (3) jako o právní základ pro obnovení platnosti schválení;

               —

               porušuje zásady rovného zacházení a nediskriminace tím, že bez objektivního důvodu zakládá rozdílné zacházení mezi různými skupinami center.

      (1)  Úř. věst. L 90, 2008, s. 7.

      (2)  Rozsudek ze dne 22. června 2006, Belgie a Forum 187 v. Komise, C-182/03 a C-217/03, Sb. rozh. s. I-5479.

      (3)  Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. června 2003, Belgie a Forum 187 v. Komise, C-182/03 R a C-217/03 R, Sb. rozh. s. I-6887.


title: Věc T-378/10: Žaloba podaná dne 7. září 2010 — Masco a další v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/40

         Žaloba podaná dne 7. září 2010 — Masco a další v. Komise
   (Věc T-378/10)
   ()
   2010/C 301/65
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Masco Corp. (Taylor, Spojené státy americké), Hansgrohe AG (Schiltach, Německo), Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH (Schiltach, Německo), Hansgrohe Handelsgesellschaft m.b.H. (Wiener Neudorf, Rakousko), Hansgrohe SA/NV (Anderlecht, Belgie), Hansgrohe B.V. (Westknollendam, Nizozemsko), Hansgrohe SARL (Antony, Francie), Hansgrohe Srl (Villanova d’Asti, Itálie), Hüppe GmbH (Bad Zwischenahn, Německo), Hüppe Gesellschaft m.b.H. (Laxenburg, Rakousko), Hüppe Belgium SA/NV (Zaventem, Belgie) a Hüppe B.V. (Alblasserdam, Nizozemsko) (zástupci: D. Schroeder, advokát a J. Temple Lang, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               Zrušit článek 1 rozhodnutí Komise K(2010) konečné ze dne 23. června 2010 ve věci COMP/39092 — Vybavení koupelen v rozsahu, v němž prohlašuje, že žalobkyně se účastnily trvající kartelové dohody nebo jednání ve vzájemné shodě „v oblasti vybavení koupelen“, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení jakož i ostatních nákladů a výdajů žalobkyň vynaložených v souvislosti s projednávaným případem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se svou žalobou domáhají částečného zrušení článku 1 rozhodnutí Komise K(2010) konečné ze dne 23. června 2010 ve věci COMP/39092 — Vybavení koupelen, v němž Komise určila, že žalobkyně spolu s jinými podniky tím, že se účastnily trvající kartelové dohody nebo jednání ve vzájemné shodě „v oblasti vybavení koupelen“, která se týkala území Německa, Rakouska, Itálie, Francie, Belgie a Nizozemska, porušily článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP.
   Žalobkyně zakládají svou žalobu na jednom žalobním důvodu.
   Žalobkyně napadají právní kvalifikaci Komise chování jakožto jediného a komplexního protiprávního jednání, týkajícího se tří různých skupin zboží, a to armatur, sprchových zástěn a výrobků ze sanitární keramiky, ačkoli bylo nutno konstatovat, že se jedná o tři samostatná protiprávní jednání.
   Žalobkyně nevyrábějí žádné výrobky ze sanitární keramiky. Tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení skutkového stavu, neboť určila, že žalobkyně se dopustily komplexního protiprávního jednání, týkajícího se tří různých skupin zboží včetně výrobků ze sanitární keramiky. Konstatování Komise v rozhodnutí, že se jedná o komplexní protiprávní jednání, je v rozporu s dřívějšími případy Komise (nebo s judikaturou soudů). Komise tím porušila zásadu transparentnosti, právní jistoty a rovného zacházení. Předložené skutečnosti a důkazy zejména nepřipouští závěr Komise, že se jedná o komplexní protiprávní jednání, týkající se tří různých skupin zboží.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. prosince 2004 ve věci C-528/03: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/35/ES — Námořní přeprava — Bezpečnost rybářských plavidel)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 16. prosince 2004
   ve věci C-528/03: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/35/ES - Námořní přeprava - Bezpečnost rybářských plavidel)
   (2005/C 45/20)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-528/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: W. Wils a K. Simonsson) proti Nizozemskému království (zmocněnci: H. G. Sevenster a C. A. H. M. ten Dam), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, J. Makarczyk a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Nizozemské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení úplného souladu se směrnicí Komise 2002/35/ES ze dne 25. dubna 2002, kterou se mění směrnice Rady 97/70/ES, kterou se stanoví harmonizovaný bezpečnostní režim pro rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc T-549/15: Žaloba podaná dne 22. září 2015 – Guiral Broto v. OHIM – Gastro & Soul (Cafe Del Sol)

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/52

         Žaloba podaná dne 22. září 2015 – Guiral Broto v. OHIM – Gastro & Soul (Cafe Del Sol)
   (Věc T-549/15)
   (2015/C 381/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španělsko) (zástupce: J. de Castro Hermida, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „CAFE DEL SOL“ – přihláška č. 6 104 608

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. července 2015, ve věci R 1888/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a prohlásil za přípustnou námitku založenou na španělské ochranné známce č. 2348110 ve třídě 42 mezinárodní nomenklatury, která má přednost a jejímž majitelem je Ramón Giral Broto;

               —

               po prohlášení uvedené námitky za přípustnou potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení v tom smyslu, že zamítne přihlášku ochranné známky Společenství CAFE DEL SOL č. 006104608 pro „služby zajišťující stravování a nápoje; dočasné ubytování“ ve třídě 43 mezinárodní nomenklatury, podanou německou obchodní společností Gastro & Soul GmbH, nebo, pokud k tomu Tribunál není příslušný, vrátil věc zpět odvolacímu senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu s pokynem považovat námitku za přípustnou;

               —

               připustil jako důkazy vedle důkazů předložených v rámci správního řízení i dokumenty přiložené k této žalobě pod číslem 1 až 4, jak jsou uvedeny v seznamu příloh připojenému k žalobě.

      Dovolávané žalobní důvody

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věci T-548/15.


title: Věc T-756/16: Žaloba podaná dne 2. listopadu 2016 – Euro Castor Green v. EUIPO – Netlon France (Clonící mříž)

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/43

         Žaloba podaná dne 2. listopadu 2016 – Euro Castor Green v. EUIPO – Netlon France (Clonící mříž)
   (Věc T-756/16)
   (2017/C 006/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Euro Castor Green (Bagnolet, Francie) (zástupkyně: B. Lafont, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Netlon France (Saint Saulve, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: žalobkyně

      Sporný (průmyslový) vzor: (průmyslový) vzor Společenství č. 001 197 966–0001

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2016 ve věci R 754/2014-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že žaloba i její přílohy jsou přípustné,

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 nařízení č. 6/2002,

               —

               porušení článku 5 nařízení č. 6/2002,

               —

               porušení čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002,

               —

               porušení článku 6 nařízení č. 6/2002,

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-353/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2009 společností Perfetti Van Melle SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 1. července 2009 ve věci T-16/08, Perfetti Van Melle SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Cloetta Fazer AB

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/45

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2009 společností Perfetti Van Melle SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 1. července 2009 ve věci T-16/08, Perfetti Van Melle SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Cloetta Fazer AB
   (Věc C-353/09 P)
   2009/C 267/78
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Perfetti Van Melle SpA (zástupci: P. Perani a P. Pozzi, avvocati)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Cloetta Fazer AB

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               vyhovět podle článku 61 Statutu Soudního dvora a článku 113 jednacího řádu kasačnímu opravnému prostředku, a v souladu s tím v plném rozsahu zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ve věci T-16/08,

               —

               pokud to stav řízení umožňuje, vydat konečné rozhodnutí ve věci a zrušit rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM ze dne 24. listopadu 2005 vydané na základě návrhu na prohlášení neplatnosti č. 941 C 973065 a uložit odpůrcům náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně, řízení před Soudním dvorem, jakož i řízení o prohlášení neplatnosti u OHIM.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   1.   Právní důvody

   Společnost Perfetti Van Melle SpA tímto kasačním opravným prostředkem napadá rozsudek Soudu prvního stupně vydaný dne 1. července 2009 ve věci T-16/08, který byl doručen dne 2. července 2009.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že napadený rozsudek Soudu prvního stupně je založen na nesprávném výkladu a nesprávném použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (NOZS) (1) ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení.
   1.1.   První vytýkaná skutečnost: navrhovatelka namítá, že Soud prvního stupně dotčené ochranné známky nepřezkoumal na základě kritéria „celkového posouzení“ nebo „celkového dojmu“.

   Je ustálenou zásadou, že celkové posouzení nebezpečí záměny v souvislosti s obrazovou, zvukovou a významovou podobností dotčených ochranných známek musí být založeno na celkovém dojmu, který ochranné známky vyvolávají, přičemž je třeba zejména zohlednit jejich rozlišovací a dominantní prvky. Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně neuplatnil výše uvedenou zásadu a zvláště konstatoval pravděpodobnost záměny, přičemž své posouzení založil výhradně na tom, že obě ochranné známky vykazují prvek „CENTER“.
   V napadeném rozsudku údajně ochranné známky nebyly posouzeny uplatněním „celkového posouzení“ nebo „celkového dojmu“, který vyvolávají. Napadený rozsudek namísto toho údajně použil analytický přístup a přezkoumal na jedné straně ochrannou známku „CENTER“ a na druhé straně počáteční slovní prvek „CENTER“ napadené ochranné známky, přičemž druhé části slova „SHOCK“ nepřikládal žádný význam. Je pravda, že napadený rozsudek zmínil kritérium celkového posouzení a celkového dojmu, ale je rovněž pravda, že uvedení a zopakování kritéria judikatury nestačí: řádné řízení vyžaduje, aby se podle tohoto kritéria postupovalo a aby bylo kritérium správně uplatněno na daný případ. To se v případě napadeného rozsudku nestalo. Napadený rozsudek se omezil na to, že konstatoval, že obě porovnávané ochranné známky jsou podobné, jelikož obě obsahují slovní prvek „CENTER“, přičemž nevysvětlil, proč slovní prvek „SHOCK“ nestačí k vyloučení nebezpečí záměny.
   Vzhledem k výše uvedeným důvodům navrhovatelka dále tvrdí, že v napadeném rozsudku došlo ke zkreslení skutkových okolností a k porušení povinnosti odůvodnění.
   1.2.   Druhá vytýkaná skutečnost: navrhovatelka namítá, že Soud prvního stupně v napadeném rozsudku nevzal v úvahu některé mimořádně důležité a relevantní okolnosti.
   Napadený rozsudek údajně čl. 8 odst. 1 písm. b) porušuje i proto, že neposoudil okolnosti, které jsou mimořádně důležité pro určení pravděpodobnosti záměny mezi ochrannými známkami. Soud prvního stupně údajně nezohlednil dlouhodobou koexistenci porovnávaných ochranných známek a absenci skutečné záměny, jak bylo obšírně vysvětleno v žalobě podané k Soudu prvního stupně.
   Mimoto Soud prvního stupně údajně správně neposoudil další důležitou okolnost, a to stupeň pozornosti relevantní skupiny veřejnosti. Údajně je totiž skutečně nelogické, že Soud prvního stupně vyšel z toho, že by si řádně informovaný, přiměřeně pozorný a obezřetný spotřebitel nevšiml přítomnosti slova „SHOCK“, a nepoznal, že se dotčené ochranné známky odlišují nejen obrazově a zvukově, nýbrž i ve svém významu, jelikož ochranná známka „CENTER“ je slovem, které označuje „ústřední bod nějaké věci“ a ochranná známka „CENTER SHOCK“ je vzhledem k přítomnosti vysoce rozlišovacího prvku „SHOCK“ výrazem, který vyvolává představu silného pocitu (šoku), který spotřebitel vnímá při žvýkání vnitřku žvýkačky.
   2.   Návrhová žádání navrhovatelky:

               —

               vyhovět podle článku 61 Statutu Soudního dvora a článku 113 jednacího řádu kasačnímu opravnému prostředku, a v souladu s tím zrušit rozsudek Soudu prvního stupně v plném rozsahu,

               —

               pokud to stav řízení umožňuje, vydat konečné rozhodnutí ve věci a zrušit rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM ze dne 24. listopadu 2005 vydané na základě návrhu na prohlášení neplatnosti č. 941 C 973065 a uložit odpůrcům podle článku 122 jednacího řádu náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně, řízení před Soudním dvorem, jakož i řízení o prohlášení neplatnosti u OHIM,

               —

               podpůrně, pokud to stav řízení neumožňuje, vrátit věc Soudu prvního stupně, aby rozhodl v souladu se závaznými kritérii stanovenými Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


title: Věc C-580/12 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. listopadu 2014 – Guardian Industries Corp., Guardian Europe Sàrl v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Kartelové dohody – Trh s plochým sklem v Evropském hospodářském prostoru (EHP) – Stanovení cen – Výpočet výše pokuty – Zohlednění vnitřních prodejů podniků – Přiměřená lhůta – Přípustnost písemností s ohledem na jednání Tribunálu“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/2

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. listopadu 2014 – Guardian Industries Corp., Guardian Europe Sàrl v. Evropská komise
      (Věc C-580/12 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Trh s plochým sklem v Evropském hospodářském prostoru (EHP) - Stanovení cen - Výpočet výše pokuty - Zohlednění vnitřních prodejů podniků - Přiměřená lhůta - Přípustnost písemností s ohledem na jednání Tribunálu“)
      (2015/C 016/02)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Guardian Industries Corp., Guardian Europe Sàrl (zástupci: H.-G. Kamann a S. Völcker, advokáti, zmocnění O’Dalym, solicitor)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Dawes a R. Sauer, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie Guardian Industries a Guardian Europe v. Komise (T-82/08, EU:T:2012:494) se zrušuje v rozsahu, v jakém zamítl žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu diskriminace, pokud jde o výpočet pokuty uložené společně a nerozdílně společnostem Guardian Industries Corp. a Guardian Europe Sàrl, a v jakém posledně uvedeným uložil náhradu nákladů řízení.

                  2)

                  Článek 2 rozhodnutí Komise C(2007) 5791 final ze dne 28. listopadu 2007 v řízení podle článku [81 ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/39165 – Ploché sklo) se zrušuje v rozsahu, v jakém společnostem Guardian Industries Corp. a Guardian Europe Sàrl společně a nerozdílně ukládá pokutu ve výši148 000 000 eur.

                  3)

                  Výše pokuty uložené společně a nerozdílně společnostem Guardian Industries Corp. a Guardian Europe Sàrl z důvodu protiprávního jednání konstatovaného v článku 1 uvedeného rozhodnutí se stanoví na částku 103 600 000 eur.

                  4)

                  Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

                  5)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady související s řízením v prvním stupni, jakož i s řízením o kasačním opravném prostředku, a nahradí polovinu nákladů vynaložených společnostmi Guardian Industries Corp. a Guardian Europe Sàrl v rámci obou uvedených řízení.

                  6)

                  Společnosti Guardian Industries Corp. a Guardian Europe Sàrl ponesou polovinu vlastních nákladů řízení souvisejících s uvedenými řízeními.

         (1)  Úř. věst. C, 55, 23.2.2013.


title: Věc T-231/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2017 – Haswani v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Úprava žaloby — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Nesprávné posouzení — Proporcionalita — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2017 – Haswani v. Rada
   (Věc T-231/15) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Úprava žaloby - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Nesprávné posouzení - Proporcionalita - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2017/C 144/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: George Haswani (Yabroud, Sýrie) (zástupce: G. Karouni, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně G. Étienne a S. Kyriakopoulou, poté S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice vystupující na podporu žalované: Evropská komise (zástupci: L. Havas a R. Tricot, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/383 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2015, L 64, s. 41), prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/375 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2015, L 64, s. 10), rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/837 ze dne 28. května 2015, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2015, L 132, s. 82), prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/828 ze dne 28. května 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2015, L 132, s. 3), rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2016, L 141, s. 125), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/840 ze dne 27. května 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2016, L 141, s. 30), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce, a zadruhé návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu újmy, která žalobci údajně vznikla v důsledku těchto aktů.

      Výrok rozsudku

               1)

               Návrh na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/840 ze dne 27. května 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se odmítá jako nepřípustný.

               2)

               Prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/383 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/375 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/837 ze dne 28. května 2015, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/828 ze dne 28. května 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se v rozsahu, v němž se týkají George Haswaniho, zrušují.

               3)

               Návrh G. Haswaniho na náhradu újmy se zamítá.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení týkající se návrhů G. Haswaniho na zrušení prováděcího rozhodnutí 2015/383, prováděcího nařízení 2015/375, rozhodnutí 2015/837 a prováděcího nařízení 2015/828 a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených G. Haswanim v souvislosti s těmito návrhy.

               5)

               G. Haswani ponese vlastní náklady řízení v souvislosti s návrhy na zrušení rozhodnutí 2016/850 a prováděcího nařízení 2016/840 a se svým návrhem na náhradu újmy a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Radou v souvislosti s těmito návrhy.

               6)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29. 6. 2015.


title: Věc F-107/06: Žaloba podaná dne 15. září 2006 – Berrisford v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/36

         Žaloba podaná dne 15. září 2006 – Berrisford v. Komise
   (Věc F-107/06)
   (2006/C 261/74)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Michael Berrisford (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o nezařazení jména žalobce na seznam úředníků povýšených z platové třídy A*12 do platové třídy A*13 za hodnotící období 2005, tak jak byl zveřejněn v Administrativních informacích č. 85-2005 ze dne 23. listopadu 2005, a v důsledku toho o nepovýšení žalobce, jelikož toto rozhodnutí bylo přijato, zatímco byl žalobci v tomto hodnotícím období udělen nedostatečný počet prioritních bodů;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 6. června 2006 o zamítnutí stížnosti podané žalobcem dne 21. února 2006 pod č. R/123/06 podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

               —

               uložit žalované povinnost k náhradě škody za majetkovou a nemajetkovou újmu utrpěnou žalobcem a narušení jeho služebního postupu ve výši 25 000 eur, která bude navýšena o úroky ve výši 7 % p.a. ode dne 21. ledna 2006, kdy byla předložena stížnost;

               —

               v každém případě uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu prvního stupně Evropských Společenství.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce tři žalobní důvody, z nichž první vychází z porušení článku 45 služebního řádu, porušení obecných prováděcích ustanovení uvedeného článku, porušení přílohy XIII služebního řádu, porušení povinnosti odůvodnění, stejně jako z existence zjevně nesprávných posouzení. Žalobce zejména tvrdí, že navzdory jeho vynikajícím zásluhám a jeho postavení dvojitého pozůstatku bývalé platové třídy A4 mu nebyly přiděleny tři body za přechod stanovené v čl. 12 odst. 2 písm. c) obecných prováděcích ustanovení, stejně jako čtyři zvláštní dodatečné prioritní body a dále jeden prioritní bod přidělovaný jeho generálním ředitelstvím a požadovaný v rámci odvolání podaného smíšenému výboru pro povyšování v kategorii A. Žalobce rovněž uplatňuje skutečnost, že nebyl dosažen podíl povýšených úředníků A*12 ve výši 5 %.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovnosti příležitostí, zásady rovného zacházení se zaměstnanci, stejně jako ze zásady nediskriminace. Podle žalobce jsou jak obsah pravidel, tak jejich provádění s ohledem na přechodná řešení týkající se pozůstatků platové třídy A*12 nespravedlivé a diskriminační vzhledem k přechodným opatřením přijatým konkrétněji pro pozůstatky ostatních platových tříd. Mimoto existuje v současné době diskriminace uvnitř platové třídy A*12 z důvodu přítomnosti bývalých A*11, kteří byli povýšeni dříve a kteří mají mezi svými body potřebnými pro povýšení čtyři zvláštní dodatečné pozůstatkové body, v této platové třídě, a to při porušení výše uvedených zásad.
   Třetí vychází z porušení zásady legitimního očekávání, zásady řádné správy a zásady povinnosti péče. Podle žalobce nebyla navzdory ujištěním poskytnutým správními orgány zohledněna existence dvojité pozůstatkovosti žalobce a předchozího režimu tzv. „druhého typu“. Mimoto, jelikož nový systém povyšování byl poprvé použit v roce 2005 pro úředníky v platové třídě žalobce, posledně uvedený tvrdí, že mohl očekávat, že s ním bude zacházeno stejným způsobem, zejména co se týče pozůstatkovosti, jako s úředníky ostatních platových tříd, na které byla uplatněna přechodná opatření určená k odstranění nevýhod vyplývajících z přechodu ze starého systému povyšování na nový.


title: Spojené věci C-359/14 a C-475/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus miesto apylinkės teismas, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – „ERGO Insurance“ SE, zastoupená „ERGO Insurance“ SE Lietuvos filialas v. „If P&C Insurance“ AS, zastoupená „If P&C Insurance“ AS filialas (C-359/14), „Gjensidige Baltic“ AAS, zastoupená „Gjensidige Baltic“ AAS Lietuvos filialas v. „PZU Lietuva“ UAB DK (C-475/14) „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Volba rozhodného práva — Nařízení (ES) č. 864/2007 a nařízení (ES) č. 593/2008 — Směrnice 2009/103/ES — Nehoda způsobená nákladním automobilem s přívěsem, přičemž každé z těchto vozidel je pojištěno jiným pojistitelem — Nehoda, k níž došlo v jiném členském státě, než ve kterém byly uzavřeny pojistné smlouvy — Regresní nárok pojistitelů — Rozhodné právo — Pojmy ‚smluvní závazkové vztahy‘ a ‚mimosmluvní závazkové vztahy“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus miesto apylinkės teismas, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – „ERGO Insurance“ SE, zastoupená „ERGO Insurance“ SE Lietuvos filialas v. „If P&C Insurance“ AS, zastoupená „If P&C Insurance“ AS filialas (C-359/14), „Gjensidige Baltic“ AAS, zastoupená „Gjensidige Baltic“ AAS Lietuvos filialas v. „PZU Lietuva“ UAB DK (C-475/14)
   (Spojené věci C-359/14 a C-475/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Volba rozhodného práva - Nařízení (ES) č. 864/2007 a nařízení (ES) č. 593/2008 - Směrnice 2009/103/ES - Nehoda způsobená nákladním automobilem s přívěsem, přičemž každé z těchto vozidel je pojištěno jiným pojistitelem - Nehoda, k níž došlo v jiném členském státě, než ve kterém byly uzavřeny pojistné smlouvy - Regresní nárok pojistitelů - Rozhodné právo - Pojmy ‚smluvní závazkové vztahy‘ a ‚mimosmluvní závazkové vztahy“)
   (2016/C 098/09)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus miesto apylinkės teismas, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně:„ERGO Insurance“ SE, zastoupená „ERGO Insurance“ SE Lietuvos filialas (C-359/14), „Gjensidige Baltic“ AAS, zastoupená „Gjensidige Baltic“ AAS Lietuvos filialas (C-475/14)

      Žalované:„If P&C Insurance“ AS, zastoupená „If P&C Insurance“ AS filialas (C-359/14), „PZU Lietuva“ UAB DK (C-475/14)

      Výrok

   Článek 14 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení neobsahuje zvláštní kolizní normu, která by určovala právo rozhodné pro uplatnění regresního nároku mezi pojistiteli za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení.
   Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) musí být vykládány v tom smyslu, že právo rozhodné pro uplatnění regresního nároku pojistitele tahače, který nahradil škodu poškozeným při dopravní nehodě zaviněné řidičem uvedeného vozidla, vůči pojistiteli přívěsu taženého při této dopravní nehodě, se určí na základě článku 7 nařízení č. 593/2008, pokud pravidla deliktní odpovědnosti použitelná na tuto dopravní nehodu podle článku 4 a násl. nařízení č. 864/2007 stanovují rozdělení povinnosti náhrady škody.

      (1)  Úř. věst. C 329, 22.9.2014.

      Úř. věst. C 7, 12.1.2015..


title: Věc T-559/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. listopadu 2009 — STIM d'Orbigny v. Komise

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/38

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. listopadu 2009 — STIM d'Orbigny v. Komise
   (Věc T-559/08) (1)

   2010/C 11/73

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.