title: Věc C-262/21 PPU: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. srpna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – A v. B („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti – Nařízení (ES) č. 2201/2003 – Oblast působnosti – Článek 2 bod 11 – Pojem ‚neoprávněné odebrání [protiprávní přemístění] nebo zadržení dítěte‘ – Haagská úmluva ze dne 25. října 1980 – Žádost o navrácení malého dítěte, jehož rodiče ho mají ve společné péči – Státní příslušníci třetí země – Přemístění dítěte a jeho matky do členského státu příslušného k posouzení žádosti o mezinárodní ochranu podle nařízení (EU) č. 604/2013 (Dublin III)“)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/4

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. srpna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – A v. B
      (Věc C-262/21 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Oblast působnosti - Článek 2 bod 11 - Pojem ‚neoprávněné odebrání [protiprávní přemístění] nebo zadržení dítěte‘ - Haagská úmluva ze dne 25. října 1980 - Žádost o navrácení malého dítěte, jehož rodiče ho mají ve společné péči - Státní příslušníci třetí země - Přemístění dítěte a jeho matky do členského státu příslušného k posouzení žádosti o mezinárodní ochranu podle nařízení (EU) č. 604/2013 (Dublin III)“)
      (2021/C 382/04)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: A

         Žalovaná: B

         Výrok

      Článek 2 bod 11 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že protiprávní přemístění nebo protiprávní zadržení ve smyslu tohoto ustanovení nemůže představovat situace, kdy jeden z rodičů má bez souhlasu druhého rodiče vzít své dítě ze státu jeho obvyklého bydliště do jiného členského státu na základě rozhodnutí o přemístění přijatého prvním členským státem podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, a následně má ve druhém členském státě pobývat poté, co bylo toto rozhodnutí o přemístění zrušeno, avšak orgány prvního členského státu nerozhodly, že přemístěné osoby přijmou zpět nebo že jim povolí pobyt.

         (1)  Úř. věst. C 252, 28.6.2021.


title: Věc C-81/20: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – SC Mitliv Exim SRL v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Základní práva – Zásada ne bis in idem – Souběh trestních a administrativních sankcí – Nepoužitelnost – Akcesorické daňové povinnosti – Úroky z částky zaplacené plátcem daně v rámci trestního řízení“)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/5

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – SC Mitliv Exim SRL v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Věc C-81/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Základní práva - Zásada ne bis in idem - Souběh trestních a administrativních sankcí - Nepoužitelnost - Akcesorické daňové povinnosti - Úroky z částky zaplacené plátcem daně v rámci trestního řízení“)
      (2021/C 382/05)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SC Mitliv Exim SRL

         Žalovaní: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Výrok

      Články 2 a 63 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že v případě, kdy došlo k uskutečnění zdanitelných plnění a kdy se příslušná daň z přidané hodnoty stala splatnou, nelze částku – byť zaplacenou jen předběžně – určenou k úhradě příslušné daňové pohledávky považovat za vyplacenou bezdůvodně a z této částky nemohou plátci daně, který ji zaplatil, plynout úroky.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020


title: Věc C-206/20: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. června 2021 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království] – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného proti VA („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Justiční spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Článek 8 odst. 1 písm. c) – Evropský zatýkací rozkaz vydaný státním zastupitelstvím členského státu za účelem trestního stíhání na základě opatření spojeného s odnětím osobní svobody vydaného týmž orgánem – Neexistence soudního přezkumu před předáním vyžádané osoby – Důsledky – Účinná soudní ochrana – Listina základních práv Evropské unie – Článek 47“)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/5

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. června 2021 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království] – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného proti VA
      (Věc C-206/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 8 odst. 1 písm. c) - Evropský zatýkací rozkaz vydaný státním zastupitelstvím členského státu za účelem trestního stíhání na základě opatření spojeného s odnětím osobní svobody vydaného týmž orgánem - Neexistence soudního přezkumu před předáním vyžádané osoby - Důsledky - Účinná soudní ochrana - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47“)
      (2021/C 382/06)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: VA

         Za přítomnosti: Státní zástupce Okresního státního zastupitelství v Ruse, Bulharsko

         Výrok

      Článek 8 odst. 1 písm. c) rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, vykládaný ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a judikaturou Soudního dvora, musí být vykládán v tom smyslu, že požadavky na účinnou soudní ochranu, které musí požívat osoba, vůči níž je vydán evropský zatýkací rozkaz za účelem trestního stíhání, nejsou splněny, jestliže jak evropský zatýkací rozkaz, tak soudní rozhodnutí, na jehož základě je evropský zatýkací rozkaz vydán, vydává státní zástupce, kterého lze kvalifikovat jako „vystavující justiční orgán“ ve smyslu čl. 6 odst. 1 tohoto rámcového rozhodnutí, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, přičemž uvedený evropský zatýkací rozkaz či zmíněné soudní rozhodnutí nemohou být před předáním vyžádané osoby vykonávajícím členským státem ve vystavujícím členském státě předmětem soudního přezkumu.

         (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2020.


title: Věc C-636/20: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Pécsi Törvényszék – Maďarsko) – Tolnatext Bt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Řízení o předběžné otázce – Celní kodex Unie – Článek 22 odst. 6 – Článek 29 – Právo být vyslechnut – Řízení zahájená z úřední povinnosti – Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora – Neupřesnění skutečností odůvodňujících nutnost odpovědi na předběžnou otázku za účelem vyřešení sporu v původním řízení – Zjevná nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/6

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Pécsi Törvényszék – Maďarsko) – Tolnatext Bt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-636/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní kodex Unie - Článek 22 odst. 6 - Článek 29 - Právo být vyslechnut - Řízení zahájená z úřední povinnosti - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Neupřesnění skutečností odůvodňujících nutnost odpovědi na předběžnou otázku za účelem vyřešení sporu v původním řízení - Zjevná nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
      (2021/C 382/07)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Pécsi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Tolnatext Bt.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Pécsi Törvényszek (soud v Pécsi, Maďarsko) ze dne 30. října 2020 je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 62, 22.2.2021.


title: Věc C-95/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 16. února 2021 – Deutsche Lufthansa AG v. AirHelp Germany GmbH

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 16. února 2021 – Deutsche Lufthansa AG v. AirHelp Germany GmbH
      (Věc C-95/21)
      (2021/C 382/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG

         Žalovaná: AirHelp Germany GmbH
      Věc byla usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc C-142/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Köln (Německo) dne 5. března 2021 – Deutsche Lufthansa AG v. AirHelp Germany GmbH

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Köln (Německo) dne 5. března 2021 – Deutsche Lufthansa AG v. AirHelp Germany GmbH
      (Věc C-142/21)
      (2021/C 382/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG

         Žalovaná: AirHelp Germany GmbH
      Věc byla usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora


title: Věc C-173/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 22. března 2021 – Deutsche Lufthansa AG v. GE

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 22. března 2021 – Deutsche Lufthansa AG v. GE
      (Věc C-173/21)
      (2021/C 382/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG

         Žalovaná: GE
      Tato věc byla vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 14. června 2021.


title: Věc C-302/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 4 de Castellón de la Plana (Španělsko) dne 12. května 2021 – Casilda v. Banco Cetelem SA

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 4 de Castellón de la Plana (Španělsko) dne 12. května 2021 – Casilda v. Banco Cetelem SA
      (Věc C-302/21)
      (2021/C 382/11)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia no 4 de Castellón de la Plana

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Casilda

         Žalovaná: Banco Cetelem SA

         Předběžné otázky

      První předběžná otázka:

                  a)

                  Ve světle zásady přednosti unijního práva v rámci její působnosti, konkrétně pak v rámci právní úpravy spotřebitelského úvěru a spotřebitelských smluv, vyvstává otázka, zda musí být posouzení slučitelnosti judikatury, kterou v souvislosti s výkladem a použitím Ley de 23 de julio de 1908, sobre nulidad de los contratos de préstamos usurarios (zákon ze dne 23. července 1908 o neplatnosti lichvářských úvěrových smluv), jakožto vnitrostátního právního předpisu, vydává Tribunal Supremo (Nejvyšší soud, Španělsko) v posledním stupni, s unijním právem, provedeno „z moci úřední“ vnitrostátním soudem, vzhledem k tomu, že zmíněná judikatura má dopad nejen na neplatnost uzavřené smlouvy, ale i na určení „hlavního předmětu“ smlouvy o spotřebitelském úvěru revolvingového typu a přiměřenosti mezi „kvalitou a cenou“ poskytované služby, nebo naopak, jak prohlašuje španělský Tribunal Supremo (Nejvyšší soud), má tato povinnost posoudit slučitelnost s unijním právem a unijními směrnicemi podléhat nebo podřizovat se „petitu“ žalobce (dispoziční zásada); v tom smyslu, že pokud je „jediným nebo primárním“ návrhem zrušení spotřebitelského úvěru z důvodu jeho „lichvářské povahy“, ve smyslu návrhu založeného na vnitrostátním právním ustanovení, musí se mít za to, že „se neuplatní“ přednost unijního práva a jeho harmonizační dosah, přestože judikatura vydaná španělským Tribunal Supremo (Nejvyšší soud) v oblasti výkladu a použití výše uvedeného zákona o lichvě má dopad na vymezení hlavního předmětu smlouvy a přiměřenosti mezi kvalitou a cenou spotřebitelského úvěru, což představuje záležitost, kterou by měl rozhodnout vnitrostátní soud.

                  b)

                  ve světle výše zmíněné přednosti a rozsahu harmonizace práva Evropské unie a v rámci právní úpravy spotřebitelského úvěru a spotřebitelských smluv, vzhledem k tomu, že přímo v judikatuře španělského Tribunal Supremo (Nejvyšší soud) je v mnoha rozsudcích opakovaně uvedeno, že „výjimka“ stanovená v čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13/ES (1), který představuje harmonizační ustanovení, byla v plném rozsahu provedena do španělského právního řádu, a že tedy není přípustné, aby vnitrostátní soud prováděl soudní přezkum cen; vzhledem k tomu, že španělský právní řád neobsahuje žádné právní ustanovení, které by tento soudní přezkum cen obecně umožňovalo nebo stanovilo, což platí i o samotném zákoně o lichvě z roku 1908; a také vzhledem k tomu, že nebyl posouzen případný nedostatek transparentnosti smluvní podmínky, kterou se určuje cena spotřebitelského úvěru, vyvstává otázka, zda čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13/EHS brání tomu, aby vnitrostátní soud na základě vnitrostátního právního předpisu, konkrétně výše zmíněného zákona o potírání lichvy z roku 1908, mimo přirozený dosah tohoto zákona v oblasti prohlášení neplatnosti uzavřené smlouvy, prováděl na základě pravomoci „ex nov[o]“„soudní přezkum“ zaměřený na hlavní předmět smlouvy, kterým se obecně určuje buď cena spotřebitelského úvěru chápaná ve vztahu k jeho běžnému úroku, nebo náklad spotřebitelského úvěru chápaný ve vztahu k jeho roční procentní sazbě nákladů.

                  c)

                  vyvstává otázka, zda je postup, při němž vnitrostátní soud obecně přezkoumává určení ceny nebo nákladu spotřebitelského úvěru, aniž přitom existuje vnitrostátní právní ustanovení, které by tento postup výslovně umožňovalo, „slučitelný“ s článkem 120 SFEU, v souvislosti s otevřeným tržním hospodářstvím a zásadou smluvní svobody.

            Druhá předběžná otázka:
      Ve světle zásady přednosti práva Evropské unie a jeho harmonizačního dosahu, konkrétně v rámci směrnic upravujících spotřebitelský úvěr a spotřebitelské smlouvy, vzhledem k tomu, že zásada právní jistoty představuje nezbytný předpoklad řádného a účinného fungování vnitřního trhu se spotřebitelskými úvěry, vyvstává otázka, zda výše uvedená zásada právní jistoty, pro účely řádného fungování vnitřního trhu se spotřebitelskými úvěry, brání omezení roční procentní sazby nákladů, které může být na základě prohlášení španělského Tribunal Supremo (Nejvyšší soud) obecně uloženo spotřebitelům ve smlouvě o spotřebitelském úvěru za účelem boje proti lichvě, a to na základě parametrů, které nejsou objektivní a přesné, ale vycházejí z pouhého přibližného porovnání, v tom smyslu, že každý z vnitrostátních soudů je může sám dle vlastního uvážení konkrétně určit pro účely vyřešení sporu, v němž rozhoduje.

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách


title: Věc C-326/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. května 2021 PNB Banka AS proti usnesení Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 12. března 2021 ve věci T-50/20, PNB Banka AS v. ECB

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/9

      Kasační opravný prostředek podaný dne 25. května 2021 PNB Banka AS proti usnesení Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 12. března 2021 ve věci T-50/20, PNB Banka AS v. ECB
      (Věc C-326/21 P)
      (2021/C 382/13)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: PNB Banka AS (zástupce: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (ECB)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zamítl napadené usnesení;

                  —

                  prohlásil na základě článku 264 SFEU rozhodnutí ECB ze dne 19. listopadu 2019, kterým se odmítá nařídit insolvenčnímu správci navrhovatelky umožnit právnímu zástupci zmocněnému představenstvem navrhovatelky přístup do jejích prostor, přístup k informacím, které má v držení, a k jejímu personálu a zdrojům, za neplatné;

                  —

                  v rozsahu, v němž Soudní dvůr není s to rozhodnout ve věci samé, vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost; a

                  —

                  uložil ECB náhradu nákladů vynaložených navrhovatelkou v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dvanáct důvodů.
      První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Tribunál chybně opřel o judikaturu týkající se žalob, které podaly osoby, jímž není akt určen, proti unijním nařizovacím aktům vyžadujícím provedení nebo přijetí vnitrostátních prováděcích aktů, a použil takovouto judikaturu na projednávanou věc, jež se týká přímé žaloby proti individuálnímu unijnímu aktu, který lze napadnout pouze žalobou na neplatnost podle článku 263 SFEU a má přímé účinky, aniž vyžaduje přijetí prováděcích opatření.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že napadené usnesení porušuje zásadu, podle které přístup k Soudnímu dvoru v rámci článku 263 SFEU nemůže záviset na členských státech.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že napadené usnesení není v souladu s výlučnou pravomocí Soudního dvora Evropské unie podle článku 263 SFEU.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že napadené usnesení není v souladu se zásadou, podle které procesní prostředek není účinný, pokud je ze strukturálních důvodů teoretický a iluzorní.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že napadené usnesení porušuje článek 51 Listiny.
      Šestý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že napadené usnesení je založeno na teleologicky chybném omezení pravomocí ECB v oblasti obezřetnostního dohledu.
      Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál nezohlednil, že posouzení podle článku 47 Listiny musí být založeno na způsobu, jak příslušný unijní orgán skutečně jedná a může jednat, a nikoli pouze na jeho schopnosti vydávat závazné příkazy třetím stranám.
      Osmý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že napadené usnesení je založeno na chybném rozlišování mezi právem v oblasti obezřetnostního dohledu a insolvenčním právem.
      Devátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál měl nesprávně za to, že ECB nemá vyžadovanou pravomoc.
      Desátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že napadené usnesení je založeno na chybném předpokladu, pokud jde o účinek odnětí povolení na pravomoc ECB.
      Jedenáctý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál měl nesprávně za to, že ECB vyhověla rozsudku ze dne 5. listopadu 2019, ECB a další v. Trasta Komercbanka a další (C-663/17 P, C-665/17 P a C-669/17 P, EU:C:2019:923).
      Dvanáctý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál náležitě neposoudil žalobní důvody navrhovatelky, pokud jde o právo být vyslechnut, požadavek uvést odůvodnění a zásadu nemo auditur.


title: Věc C-333/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil n° 17 de Madrid (Španělsko) dne 27. května 2021 – European Superleague Company, S.L. v. Unión de Federaciones Europeas de Fútbol (UEFA) a Fédération internationale de football association (FIFA)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 17 de Madrid (Španělsko) dne 27. května 2021 – European Superleague Company, S.L. v. Unión de Federaciones Europeas de Fútbol (UEFA) a Fédération internationale de football association (FIFA)
      (Věc C-333/21)
      (2021/C 382/14)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil no 17 de Madrid

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: European Superleague Company, S.L.

         Žalované: Unión de Federaciones Europeas de Fútbol (UEFA) y Fédération internationale de football association (FIFA)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 102 SFEU vykládán v tom smyslu, že zakazuje zneužití dominantního postavení spočívající v tom, že FIFA a UEFA stanovily ve svých stanovách (zejména v článcích 22 a 71 až 73 stanov FIFA, článcích 49 a 51 stanov UEFA, stejně jako v jakémkoli článku podobného obsahu ve stanovách členských asociací a národních lig), že se vyžaduje předchozí povolení těchto subjektů, které si přisvojily výlučnou pravomoc k organizování nebo povolování mezinárodních soutěží klubů v Evropě, k tomu, aby třetí subjekt vytvořil novou celoevropskou soutěž klubů, jako je Superliga, zejména když neexistuje postup stanovený na základě objektivních, transparentních a nediskriminačních kritérií s ohledem na možný konflikt zájmů na straně FIFA a UEFA?

                  2)

                  Musí být článek 101 SFEU vykládán v tom smyslu, že zakazuje, aby FIFA a UEFA ve svých stanovách vyžadovaly (zejména článcích 22 a 71 a 73 stanov FIFA, článcích 49 a 51 stanov UEFA, stejně jako v jakémkoli článku podobného obsahu ve stanovách členských asociací a národních lig) předchozí povolení těchto subjektů, které si přisvojily výlučnou pravomoc k organizování nebo povolování mezinárodních soutěží v Evropě, k tomu, aby třetí subjekt mohl vytvořit celoevropskou soutěž klubů, jako je Superliga, zejména když neexistuje postup stanovený na základě objektivních a nediskriminačních kritérií s ohledem na možný konflikt zájmů, který by mohl vzniknout na straně FIFA a UEFA?

                  3)

                  Musí být články 101 a/nebo 102 SFEU vykládány v tom smyslu, že tato ustanovení zakazují jednání ze strany FIFA, UEFA, jejich členských federací a/nebo národních lig, spočívající v hrozbách přijetí sankcí proti klubům, které by se účastnily Superligy, a/nebo jejich hráčům, z důvodu odstrašujícího účinku, který mohou vyvolat? V případě přijetí sankcí v podobě vyloučení ze soutěží nebo v podobě zákazu účasti na reprezentačních zápasech, představovaly by tyto sankce, aniž by byly založeny na objektivních, transparentních a nediskriminačních kritériích, porušení článků 101 a/nebo 102 SFEU?

                  4)

                  Musí být články 101 a/nebo 102 SFEU vykládány v tom smyslu, že jsou s nimi neslučitelná ustanovení článků 67 a 68 stanov FIFA v rozsahu, v němž označují UEFA a její národní členské federace jako „původní držitele všech práv odvozených od soutěží […], které spadají do jejich příslušné pravomoci“, a zbavují tak zúčastněné kluby a jakéhokoli organizátora alternativní soutěže původního vlastnictví těchto práv, čímž si přisvojují výlučnou pravomoc za jejich komercializaci?

                  5)

                  Pokud FIFA a UEFA jako organizace, které požívají výlučné pravomoci k organizování a povolování mezinárodních soutěží fotbalových klubů v Evropě, zakáží nebo brání na základě výše uvedených ustanovení svých stanov rozvoji Superligy, musí být článek 101 SFEU vykládán v tom smyslu, že se na taková omezení hospodářské soutěže může vztahovat výjimka stanovená v tomto ustanovení, s ohledem na skutečnost, že je podstatně omezena výroba, je zakázáno, aby se na trhu objevily alternativní produkty k těm, které na trhu nabízejí FIFA/UEFA, a jsou omezeny inovace tím, že je bráněno jiným formám a podobám, čímž je vyloučena potenciální konkurence na trhu a omezena volba spotřebitele? Existuje pro takové omezení objektivní odůvodnění, které by umožňovalo dospět k závěru, že nejde o zneužití dominantního postavení ve smyslu článku 102 SFEU?

                  6)

                  Musí být články 45, 49, 56 a/nebo 63 SFEU vykládány v tom smyslu, že taková ustanovení, jako jsou ta, která jsou obsažena ve stanovách FIFA a UEFA (zejména článcích 22 a 71 až 73 stanov FIFA, článcích 49 a 51 stanov UEFA, stejně jako v jakémkoli článku podobného obsahu ve stanovách členských asociací a národních lig), představují omezení, které je v rozporu s některou ze základních svobod uznaných v uvedených článcích, když požadují předchozí povolení od těchto organizací k vytvoření celoevropské klubové soutěže, jako je Superliga, hospodářským subjektem členského státu?


title: Věc C-335/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 10 bis de Sevilla (Španělsko) dne 27. května 2021 – Vicente v. Delia

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 10 bis de Sevilla (Španělsko) dne 27. května 2021 – Vicente v. Delia
      (Věc C-335/21)
      (2021/C 382/15)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia no 10 Bis de Sevilla

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Vicente

         Žalovaná: Delia

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je zkrácené řízení o vymáhání odměny advokátem, v němž není umožněno, aby soud přezkoumal i bez návrhu případnou zneužívající povahu ujednání obsažených ve spotřebitelské smlouvě, v souladu se směrnicí 93/13 (1)
                     a se zásadou efektivity této směrnice ve spojení s právem na účinnou právní ochranu podle článku 47 Listiny, vzhledem k tomu, že se v žádném stadiu tohoto řízení nepočítá se zásahem soudu, vyjma případu, kdy klient výše uvedenou žádost o odměnu napadne a následně některý z účastníků řízení podá žalobu proti konečnému rozhodnutí Letrado de la Administración de Justicia (soudní tajemník)

                  2)

                  Je provedení případného soudního přezkumu zneužívající povahy v rámci zkráceného řízení výše uvedeného druhu, a to na návrh některého z účastníků řízení nebo i bez návrhu, v řízení o potestativním návrhu na přezkum rozhodnutí přijatého takovým mimosoudním orgánem, jako je soudní tajemník, přičemž tento přezkum musí být omezen pouze na předmět daného rozhodnutí a nejsou v něm přípustné jiné než listinné důkazy, které již účastníci řízení poskytli, v souladu se směrnicí 93/13 a zásadou efektivity této směrnice ve spojení s právem na účinnou právní ochranu podle článku 47 Listiny?

                  3)

                  Musí se mít za to, že takové ujednání obsažené ve smlouvě uzavřené mezi advokátem a spotřebitelem, jako je sporné ujednání, které stanoví vyplacení odměny ve zvláštním případě zpětvzetí návrhu klientem před ukončením soudního řízení nebo dosažení dohody s danou institucí bez vědomí advokátní kanceláře nebo v rozporu s jejími pokyny, spadá do působnosti ustanovení obsažených v čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13, neboť se jedná o hlavní ujednání týkající se předmětu smlouvy, v tomto případě ceny?

                  4)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, může být výše uvedené ujednání, které určuje odměny odkazem na tarif advokátní komory, v němž se stanoví různá pravidla pro každý konkrétní případ zvlášť, a které nebylo v předem poskytnutých informacích nijak zmíněno, považováno za jasné a srozumitelné ve smyslu výše uvedeného čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13?

                  5)

                  V případě záporné odpovědi na předchozí otázku, lze začlenění takového ujednání, jako je sporné ujednání, které určuje odměny advokáta pouhým odkazem na tarif advokátní komory, v němž se stanoví různá pravidla pro každý konkrétní případ zvlášť, a které nebylo v obchodní nabídce ani v předem poskytnutých informacích nijak zmíněno, do smlouvy uzavřené mezi advokátem a spotřebitelem, považovat za nekalou praktiku ve smyslu směrnice 2005/29 (2)?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu (Úř. věst. 2005, L 149, s. 22)


title: Věc C-346/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) dne 4. června 2021 – ING Luxembourg SA v. VX

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) dne 4. června 2021 – ING Luxembourg SA v. VX
      (Věc C-346/21)
      (2021/C 382/16)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal da Relação do Porto

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka: ING Luxembourg SA

         Odpůrkyně: VX

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba článek 8 nařízení (ES) č. 1393/2007 (1) vykládat v tom smyslu, že lze za okolností projednávané věci doručení doporučeným dopisem určeným společnosti se sídlem v jiném členském státě, aniž je použit formulář uvedený v příloze II nařízení č. 1393/2007, považovat za platné?

                  2)

                  Je třeba nařízení (ES) č. 1393/2007 a zásady unijního práva, které jsou v něm obsaženy, vykládat v tom smyslu, že brání použití čl. 191 odst. 2 portugalského Código de Processo Civil (občanský soudní řád) na projednávanou věc v tom rozsahu, v němž uvedené ustanovení stanoví, že neplatnosti doručení je nutné se dovolávat v určité lhůtě (a sice ve lhůtě stanovené pro vyjádření k žalobě)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (doručování písemností) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 (Úř. věst. 2007, L 324, s. 79).


title: Věc C-368/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgerichts Hamburg (Německo) dne 14. června 2021 – R. T. v. Hauptzollamt Hamburg

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgerichts Hamburg (Německo) dne 14. června 2021 – R. T. v. Hauptzollamt Hamburg
      (Věc C-368/21)
      (2021/C 382/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgerichts Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: R. T.

         Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být články 30 a 60 směrnice 2006/112/ES (1) vykládány v tom smyslu, že místem dovozu dopravního prostředku registrovaného ve třetí zemi, při jehož vstupu do Unie došlo k porušení celních předpisů, je ve vztahu k dani z přidané hodnoty členský stát, v němž došlo k porušení celních předpisů a kde byl dopravní prostředek poprvé použit v Unii jako dopravní prostředek, nebo členský stát, v němž je usazena osoba, která porušila povinnosti vyplývající z celních předpisů a vozidlo v tomto členském státě používá?

                  2)

                  Pro případ, že místem dovozu je jiný členský stát než Německo: Porušuje ustanovení členského státu, podle nějž se čl. 87 odst. 4 nařízení (EU) č. 952/2013 (2) příslušně použije na daň z přidané hodnoty při dovozu, směrnici 2006/112/ES, zejména její články 30 a 60?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. 2013, L 269, s. 1).


title: Věc C-372/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshofs (Rakousko) dne 17. června 2021 – Freikirche der Siebenten-Tags-Adventisten in Deutschland KdöR

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshofs (Rakousko) dne 17. června 2021 – Freikirche der Siebenten-Tags-Adventisten in Deutschland KdöR
      (Věc C-372/21)
      (2021/C 382/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshofs (Rakousko)

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Freikirche der Siebenten-Tags-Adventisten in Deutschland KdöR

         Odpůrce: Bildungsdirektion für Vorarlberg

         Předběžné otázky

                  1)

                  Spadá situace, kdy náboženská společnost, která je uznaná a usazená v členském státě Evropské unie, požádá v jiném členském státě o poskytnutí dotace soukromé škole, kterou uznala za konfesní a která je v tomto jiném členském státě provozována sdružením registrovaným podle práva tohoto jiného členského státu, s ohledem na článek 17 SFEU do oblasti působnosti unijního práva, zejména článku 56 SFEU?
                  V případě kladné odpovědi na první otázku:

                  2)

                  Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která jako podmínku poskytování dotací konfesním soukromým školám stanoví uznání žadatele za církev nebo náboženskou společnost podle vnitrostátního práva?


title: Věc C-386/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d’appel de Mons (Belgie) dne 24. června 2021 – Ryanair DAC v. Happy Flights Srl, dříve Happy Flights Sprl

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d’appel de Mons (Belgie) dne 24. června 2021 – Ryanair DAC v. Happy Flights Srl, dříve Happy Flights Sprl
      (Věc C-386/21)
      (2021/C 382/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d’appel de Mons

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC

         Žalovaná: Happy Flights Srl, dříve Happy Flights Sprl

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 7 bod 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán v tom smyslu, že se pojem „nároky ze smlouvy“ ve smyslu tohoto ustanovení vztahuje na žalobu na náhradu škody podanou na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (2), společností vymáhající pohledávky, která je ve vztahu ke smlouvě o přepravě třetí stranou a která se dovolává svého postavení nabyvatele pohledávky cestujícího, avšak neprokazuje, že vstoupila do všech práv a povinností původní smluvní strany?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být čl. 7 bod 1 písm. a) a čl. 7 bod 1 písm. b) nařízení č. 1215/2012 vykládány v tom smyslu, že místem plnění závazku, na němž je žaloba založena, je místo plnění smlouvy o letecké dopravě, tedy místo odletu či příletu, nebo případně jiné místo?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1, Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc C-388/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Erfurt (Německo) dne 23. června 2021 – A v. B

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Erfurt (Německo) dne 23. června 2021 – A v. B
      (Věc C-388/21)
      (2021/C 382/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Erfurt

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: A

         Žalovaná: B

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je účelem a cílem čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článku 46 směrnice 2007/46/ES (1) ve spojení s články 4, 5 a 13 nařízení (ES) č. 715/2007 (2) také ochrana zájmů individuálních nabyvatelů motorových vozidel a jejich majetku? Patří mezi ně také zájem individuálního nabyvatele vozidla nenabýt vozidlo, které nesplňuje požadavky unijního práva, zejména nenabýt vozidlo, které je vybaveno nepřípustným odpojovacím zařízením podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007?

                  2.

                  Vyžaduje unijní právo, zejména zásada efektivity a evropská základní práva, jakož i vlastní práva přírody, aby existoval občanskoprávní nárok na náhradu škody nabyvatele vozidla ve vztahu k výrobci motorových vozidel v případě jakéhokoliv zaviněného – z nedbalosti nebo úmyslného – jednání výrobce vozidla, když uvádí do provozu motorové vozidlo, které je vybaveno nepřípustným odpojovacím zařízením podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007 , kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. L 171, 29.6.2007, s. 1).


title: Věc C-396/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht München I (Německo) dne 29. června 2021 – KT, NS v. FTI Touristik GmbH

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht München I (Německo) dne 29. června 2021 – KT, NS v. FTI Touristik GmbH
      (Věc C-396/21)
      (2021/C 382/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht München I

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: KT, NS

         Žalovaná: FTI Touristik GmbH

         Předběžné otázky

      Představují omezení s ohledem na infekční chorobu vyskytující se cestovní destinaci rozpor se smlouvou ve smyslu čl. 14 odst. 1 směrnice (EU) 2015/2302 (1) i tehdy, když z důvodu celosvětového rozšíření infekční choroby byla taková omezení zavedena jak v místě bydliště cestujícího, tak v jiných zemích?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. listopadu 2015 o souborných cestovních službách a spojených cestovních službách, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU a o zrušení směrnice Rady 90/314/EHS (Úř. věst. 2015, L 326, s. 1).


title: Věc C-398/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 28. června 2021 – Conseil national des barreaux, Conférence des bâtonniers, Ordre des avocats du barreau de Paris v. Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 28. června 2021 – Conseil national des barreaux, Conférence des bâtonniers, Ordre des avocats du barreau de Paris v. Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
      (Věc C-398/21)
      (2021/C 382/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Conseil national des barreaux, Conférence des bâtonniers, Ordre des avocats du barreau de Paris

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

         Předběžné otázky

                  —

                  Porušuje čl. 8ab odst. 5 směrnice 2011/16 (1) právo na spravedlivý proces zaručené článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod tím, že v zásadě nevylučuje advokáty plnící úkoly v rámci soudního řízení z okruhu zprostředkovatelů, kteří musí daňové správě poskytovat informace nezbytné k oznámení mezinárodního daňového uspořádání nebo kteří musí informovat o této povinnosti jiného zprostředkovatele?

                  —

                  Porušuje čl. 8ab odst. 5 směrnice 2011/16 právo na respektování korespondence a soukromého života zaručené článkem 7 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod tím, že v zásadě nevylučuje advokáty podílející se na posouzení právní situace jejich klienta z okruhu zprostředkovatelů, kteří musí daňové správě poskytovat informace nezbytné k oznámení mezinárodního daňového uspořádání nebo kteří musí informovat o této povinnosti jiného zprostředkovatele?

         (1)  Směrnice Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS (Úř. věst. L 64, 11.3.2011, s. 1).


title: Věc C-413/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. července 2021 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 21. dubna 2021 ve věci T-322/19, El-Qaddafi v. Rada

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 6. července 2021 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 21. dubna 2021 ve věci T-322/19, El-Qaddafi v. Rada
      (Věc C-413/21 P)
      (2021/C 382/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux, M. Bishop, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi

         Návrhová žádání

      Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek Tribunálu;

                  —

                  vydal konečné rozhodnutí o otázkách, které jsou předmětem projednávaného kasačního opravného prostředku, a zamítl žalobu podanou žalobkyní
                  a

                  —

                  uložil žalobkyni náhradu nákladů tohoto řízení a řízení ve věci T-322/19.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Rada tvrdí, že Tribunál v napadeném rozsudku ve věci T-322/19 pochybil v následujících bodech:

                  —

                  první důvod kasačního opravného prostředku: porušení článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a článku 36 statutu Soudního dvora, ve spojení s jeho čl. 53 odst. 1, a nesprávný výklad rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1333 (1);

                  —

                  druhý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 rozhodnutí Rady 2015/1333 a čl. 6 odst. 1 nařízení Rady 2016/44 (2);

                  —

                  třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál zkreslil argumenty Rady, porušil zásadu, že vyjádření musí být vykládána v souladu s jejich skutečným zněním, nesprávně vyložil rozhodnutí Rady 2015/1333 a nařízení Rady 2016/44 a porušil článek 47 Listiny základních práv Evropské unie;

                  —

                  čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál zkreslil důkazy, porušil zásadu, že dokumenty a vyjádření musí být vykládány v souladu s jejich skutečným zněním, porušil článek 36 statutu Soudního dvora, ve spojení s jeho čl. 53 odst. 1, a porušil článek 263 SFEU a článek 47 Listiny základních práv.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1333 ze dne 31. července 2015 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi a o zrušení rozhodnutí 2011/137/SZBP (Úř. věst. 2015, L 206, s. 34).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2016/44 ze dne 18. ledna 2016 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi a o zrušení nařízení (EU) č. 204/2011 (Úř. věst. 2016, L 12, s. 1).


title: Věc C-442/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2021 společnostmi ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S, Danske Fragtmænd A/S proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vyhlášenému dne 5. května 2021 ve věci T-561/18, ITD a Danske Fragtmænd v. Komise

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2021 společnostmi ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S, Danske Fragtmænd A/S proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vyhlášenému dne 5. května 2021 ve věci T-561/18, ITD a Danske Fragtmænd v. Komise
      (Věc C-442/21 P)
      (2021/C 382/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S, Danske Fragtmænd A/S (zástupkyně: L. Sandberg-Mørch, advokátka)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Jørgen Jensen Distribution A/S, Dansk Distribution A/S, Dánské království

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2021, T-561/18, v rozsahu, v němž zamítl žalobní důvody navrhovatelek spočívající v tom, že se Komise setkala ze závažnými obtížemi, když dospěla k závěru, že náhrada za povinnost univerzální poštovní služby (PUS) představuje slučitelnou podporu; že se Komise setkala ze závažnými obtížemi, když dospěla k závěru, že státní záruka byla existující podporou; a že se Komise setkala ze závažnými obtížemi také při jejím posouzení nesprávného přiřazení nákladů;

                  —

                  uložil protistraně povinnost nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení navrhovatelek.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslil skutkový stav, když rozhodl, že se Komise nesetkala se závažnými obtížemi, pokud jde o vyloučení z ČUN nehmotných přínosů (spočívajících v dobré pověsti podniku a celostátním pokrytí), kterých Post Danmark požívala díky PUS.

                  2.

                  Zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že se Komise nesetkala se závažnými obtížemi, když shledala podporu slučitelnou na základě rámce pro SOHZ, pro účely plnění PUS, ale poté schválila podporu určenou pro náklady na propuštění zaměstnanců v kontextu přeměny/restrukturalizace společnosti Post Danmark.

                  3.

                  Zatřetí se Tribunál v rozporu s čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že se Komise nesetkala se závažnými obtížemi, když konstatovala, že přeřazení společných nákladů společností Post Danmark na účet PUS nepředstavuje státní podporu.
                  Navrhovatelky tvrdí, že nesprávný závěr Tribunálu spočívá na dvou právních pochybeních, která odpovídají dvěma dílčím výtkám:

                              a.

                              Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že čl. 4 odst. 4 písm. c) účetních předpisů z roku 2006 a čl. 4 odst. 3 písm. c) účetních předpisů z roku 2011 jsou jen zvláštním použitím zásad stanovených v písmenech a) a b) uvedených ustanovení na PUS.

                              b.

                              Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že řádnost přiřazení společných nákladů společnosti Post Danmark je prokázána skutečností, že účty společnosti Post Danmark byly předmětem pravidelných auditů.


title: Věc C-444/21: Žaloba podaná dne 16. července 2021 – Evropská komise v. Irsko

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/19

      Žaloba podaná dne 16. července 2021 – Evropská komise v. Irsko
      (Věc C-444/21)
      (2021/C 382/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes a M. Noll Ehlers, zmocněnci)

         Žalovaný: Irsko

         Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

                  —

                  prohlásil, že Irsko nesplnilo své povinnosti podle čl. 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (1) (dále jen „směrnice“) tím, že

                              —

                              nevyhlásilo co nejdříve a nejpozději do šesti let jako zvláštní oblasti ochrany 217 lokalit ze 423 lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti, které byly uvedeny v rozhodnutí Komise 2004/813/ES (2) ze dne 7. prosince 2004, aktualizovaném rozhodnutím Komise 2008/23/ES ze dne 12. listopadu 2007 (3) a rozhodnutím Komise 2009/96/ES ze dne 12. prosince 2008 (4);

                              —

                              nestanovilo podrobné cíle ochrany specifické pro 140 lokalit ze 423 lokalit uvedených ve výše uvedených rozhodnutích Komise; a

                              —

                              nestanovilo nezbytná ochranná opatření, která odpovídají ekologickým požadavkům typů přírodních stanovišť v příloze I a druhů uvedených v příloze II směrnice pro žádnou ze 423 lokalit uvedených ve výše uvedených rozhodnutích Komise.

                  —

                  uložil Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Komise má za to, že Irsko nedokázalo zřídit a spravovat svou síť Natura 2000 v souladu s právními požadavky stanovenými ve směrnici.
      Zaprvé, Irsko nesplnilo své povinnosti podle čl. 4 odst. 4 směrnice tím, že co nejdříve a nejpozději do šesti let nevyhlásilo jako zvláštní oblast ochrany všech 423 lokalit uvedených ve výše uvedených rozhodnutích Komise. Toto opomenutí se týkalo 217 lokalit do konce období stanoveného v dodatečném odůvodněném stanovisku.
      Zadruhé, Irsko nedodrželo čl. 4 odst. 4 směrnice tím, že pro každou ze 423 dotyčných lokalit nestanovilo cíle ochrany specifické pro danou lokalitu. Toto opomenutí se týkalo 140 lokalit do konce období stanoveného v dodatečném odůvodněném stanovisku.
      Zatřetí, Irsko nezavedlo nezbytná ochranná opatření, která odpovídají ekologickým požadavkům typů přírodních stanovišť v příloze I a druhů uvedených v příloze II podle čl. 6 odst. 1 směrnice pro 423 lokalit, kterých se toto porušení týká. Irská praxe týkající se ochranných opatření vedla k situaci, kdy žádná ze 423 lokalit, kterých se toto porušení týká, neměla do konce období stanoveného v dodatečném odůvodněném stanovisku ochranná opatření odpovídající právním požadavkům čl. 6 odst. 1 směrnice. Mnoho lokalit nemělo vůbec žádná ochranná opatření. Jiné lokality měly ochranná opatření pouze pro část příslušných typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II, které se v těchto lokalitách významně vyskytují. Kromě toho ve velkém počtu lokalit chyběla ochranná opatření založená na jasně definovaných cílech ochrany konkrétních lokalit. Kromě toho Irsko také obecně a soustavně nedodržovalo čl. 6 odst. 1 směrnice tím, že stanovilo ochranná opatření, která nebyla dostatečně přesná a podrobná a neřešila všechny významné tlaky a hrozby.

         (1)  Úř. věst. 1992 L 206, s. 7.

         (2)  2004/813/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 7. prosince 2004 kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 387, s. 1).

         (3)  2008/23/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2007 , kterým se přijímá první aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 12, s. 1).

         (4)  2009/96/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 12. prosince 2008 , kterým se přijímá druhý aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 43, s. 466).


title: Věc C-454/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2021 Engie Global LNG Holding Sàrl, Engie Invest International SA, Engie SA proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 12. května 2021 ve spojených věcech T-516/18 a T-525/18, Lucemburské velkovévodství a další v. Komise

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2021 Engie Global LNG Holding Sàrl, Engie Invest International SA, Engie SA proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 12. května 2021 ve spojených věcech T-516/18 a T-525/18, Lucemburské velkovévodství a další v. Komise
      (Věc C-454/21 P)
      (2021/C 382/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Engie Global LNG Holding Sàrl, Engie Invest International SA, Engie SA (zástupci: C. Rydzynski, B Le Bret, M. Struys, F. Pili, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  prohlásil tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 12. května 2021 ve spojených věcech T-516/18 a T-525/18, Lucembursko a Engie Global LNG Holding a další v. Komise;

                  —

                  vydal konečné rozhodnutí ve věci samé v souladu s článkem 61 statutu Soudního dvora, kterým vyhoví návrhovým žádáním podaným společností Engie v prvním stupni či podpůrně zruší článek 2 rozhodnutí Komise (EU) 2019/421 ze dne 20. června 2018 o státní podpoře SA.44888 (2016/C) (ex 2016/NN), kterou Lucembursko poskytlo skupině Engie (Úř. věst. 2019, L 78, s. 1) v rozsahu, v němž je tímto rozhodnutím nařízeno navrácení podpory;

                  —

                  podpůrně vrátil věc Tribunálu;

                  —

                  uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají společnosti Engie Global LNG Holding, Engie Invest International a Engie tři důvody.
      Podle navrhovatelek se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu při vymezení úzkého referenčního rámce tím, že i) při vymezení tohoto referenčního rámce vyloučil směrnici o mateřských a dceřiných společnostech, ii) spatřoval vztah mezi články 164 a 166 zákona o dani z příjmu v Lucembursku, iii) dospěl k závěru, že navýšení půjčky ZORA představuje výplatu rozděleného zisku, a iv) měl za to, že předmětná daňová rozhodnutí poskytují selektivní výhodu.
      Tribunál se mimoto dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu při dokazování existence selektivní výhody z hlediska lucemburského ustanovení o zneužití práva i) v souvislosti s použitým referenčním rámcem, ii) při identifikaci selektivní výhody a iii) při výkladu lucemburského práva.
      V důsledku prvního a druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky činí závěr, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl jejich argumenty uplatněné v rámci žaloby na neplatnost v souvislosti s omezenou pravomocí Komise na základě článků 2, 3, 4 a 5 SFEU týkajících se rozdělení pravomocí mezi Evropskou unii a členské státy, ve spojení s články 113 až 117 SFEU.
      Navrácení podpory nařízené Tribunálem bylo konečně v rozporu se zásadou právní jistoty a zásadou legitimního očekávání.


title: Věc C-478/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. srpna 2021 China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, Cangzhou Qinghong Foundry Co. Ltd, Botou City Qinghong Foundry Co. Ltd, Lingshou County Boyuan Foundry Co. Ltd, Handan Qunshan Foundry Co. Ltd, Heping Cast Co. Ltd Yi County, Hong Guang Handan Cast Foundry Co. Ltd, Shanxi Yuansheng Casting and Forging Industrial Co. Ltd, Botou City Wangwu Town Tianlong Casting Factory, Tangxian Hongyue Machinery Accessory Foundry Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 19. května 2021 ve věci T-254/18, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products a další v. Komise

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/22

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. srpna 2021 China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, Cangzhou Qinghong Foundry Co. Ltd, Botou City Qinghong Foundry Co. Ltd, Lingshou County Boyuan Foundry Co. Ltd, Handan Qunshan Foundry Co. Ltd, Heping Cast Co. Ltd Yi County, Hong Guang Handan Cast Foundry Co. Ltd, Shanxi Yuansheng Casting and Forging Industrial Co. Ltd, Botou City Wangwu Town Tianlong Casting Factory, Tangxian Hongyue Machinery Accessory Foundry Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 19. května 2021 ve věci T-254/18, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products a další v. Komise
      (Věc C-478/21 P)
      (2021/C 382/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME), Cangzhou Qinghong Foundry Co. Ltd, Botou City Qinghong Foundry Co. Ltd, Lingshou County Boyuan Foundry Co. Ltd, Handan Qunshan Foundry Co. Ltd, Heping Cast Co. Ltd Yi County, Hong Guang Handan Cast Foundry Co. Ltd, Shanxi Yuansheng Casting and Forging Industrial Co. Ltd, Botou City Wangwu Town Tianlong Casting Factory, Tangxian Hongyue Machinery Accessory Foundry Co. Ltd (zástupci: R. Antonini, avvocato, E. Monard a B. Maniatis, advokáti)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, EJ Picardie, Fondatel Lecomte, Fonderies Dechaumont, Fundiciones de Odena, SA, Heinrich Meier Eisengießerei GmbH & Co. KG, Saint-Gobain Construction Products UK Ltd, Saint-Gobain Pam, Ulefos Oy

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelek obsaženým v žalobě podané k Tribunálu a zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/140 ze dne 29. ledna 2018, o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz určitých výrobků z litiny pocházejících z Čínské lidové republiky a o ukončení šetření dovozu určitých výrobků z litiny pocházejících z Indie (1) v rozsahu, v němž se týká CCCME, jednotlivých společností a dotčených členů; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem, včetně nákladů vynaložených navrhovatelkami, a rozhodl, že vedlejší účastníci ponesou vlastní náklady řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál pochybil, když neshledal porušení čl. 3 odst. 2, 3, 5, 6 a 7 základního nařízení (2) a zásady řádné správy, pokud jde o údaje týkající se dovozů.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál pochybil, když neshledal porušení čl. 3 odst. 2, 3, 5, 6 a 7 základního nařízení a zásady řádné správy, neboť závěry týkající se újmy a příčinné souvislosti nebyly založeny na skutečných důkazech ani na objektivním přezkumu.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál pochybil, když shledal, že ke splnění povinností stanovených v čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení nebyla nutná žádná analýza segmentů.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál pochybil, když neshledal porušení čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení, pokud jde o nedostatek cenového podbízení pro část prodejů v Unii.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál použil nesprávné právní kritérium, když shledal, že třetí žalobní důvod byl zčásti nepřípustný. Tribunál pochybil, když neshledal porušení čl. 6 odst. 7, čl. 19 odst. 1 a 2 a čl. 20 odst. 2 a 4 základního nařízení, jakož i práva na obhajobu, pokud jde o požadavek sdělit informace o podstatných skutečnostech a důvodech.

         (1)  Úř. věst. 2018, L 25, s. 6.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. L 176, 30.6.2016, s. 21).


title: Věc C-345/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. června 2021 – Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/23

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. června 2021 – Evropská komise v. Portugalská republika
      (Věc C-345/20) (1)

      (2021/C 382/29)
      Jednací jazyk: portugalština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc C-9/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – AX v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/23

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – AX v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-9/21) (1)

      (2021/C 382/31)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 88, 15.3.2021.


title: Věc C-37/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg – Německo) – flightright GmbH v. Ryanair DAC

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/23

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg – Německo) – flightright GmbH v. Ryanair DAC
      (Věc C-37/21) (1)

      (2021/C 382/32)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 163, 3.5.2021.


title: Věc C-182/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – Nokia Technologies Oy v. Daimler AG, za přítomnosti: Continental Automotive GmbH a dalších

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/24

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – Nokia Technologies Oy v. Daimler AG, za přítomnosti: Continental Automotive GmbH a dalších
      (Věc C-182/21) (1)

      (2021/C 382/34)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 252, 28.6.2021.


title: Věc T-866/19: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2021 – Ryanair a Laudamotion v. Komise („Žaloba na neplatnost – Letecká doprava – Nařízení (ES) č. 1008/2008 – Pravidla pro rozdělení leteckého provozu pro letiště Schiphol a Lelystad – Priorita v přidělování letištních časů na letišti Lelystad – Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření – Nedostatek osobního dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/25

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2021 – Ryanair a Laudamotion v. Komise
      (Věc T-866/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 1008/2008 - Pravidla pro rozdělení leteckého provozu pro letiště Schiphol a Lelystad - Priorita v přidělování letištních časů na letišti Lelystad - Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2021/C 382/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko), Laudamotion GmbH (Schwechat, Rakousko) (zástupci: E. Vahida a I. G. Metaxas Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a W. Mölls, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2019/1585 ze dne 24. září 2019 o zavedení pravidel rozdělení provozu podle článku 19 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 pro letiště Amsterodam Schiphol a Amsterodam Lelystad (Úř. věst. 2019, L 246, s. 24).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  O návrhu Nizozemského království na vstup do řízení jako vedlejší účastník není již důvodné rozhodovat.

                  3)

                  Společnosti Ryanair DAC a Laudamotion GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  4)

                  Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup do řízení jako vedlejší účastník.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc T-79/20: Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2021 – AI v. ECDC („Žaloba na neplatnost a na náhradu škody – Veřejná služba – Zaměstnanci ECDC – Psychické obtěžování – Článek 12a služebního řádu – Poškození cti – Žádost o pomoc – Článek 24 služebního řádu – Zamítnutí žádosti – Právo být vyslechnut – Nedostatek důkazů prima facie – Povinnost jednat s náležitou péčí – Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/25

      Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2021 – AI v. ECDC
      (Věc T-79/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost a na náhradu škody - Veřejná služba - Zaměstnanci ECDC - Psychické obtěžování - Článek 12a služebního řádu - Poškození cti - Žádost o pomoc - Článek 24 služebního řádu - Zamítnutí žádosti - Právo být vyslechnut - Nedostatek důkazů prima facie - Povinnost jednat s náležitou péčí - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2021/C 382/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: AI (zástupkyně: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalovaný: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (zástupci: A. Iber a J. Mannheim, zmocněnkyně, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ECDC ze dne 5. dubna 2019, kterým byla zamítnuta žádost o pomoc podaná žalobcem dne 10. dubna 2018 a, v případě potřeby, rozhodnutí ECDC ze dne 4. listopadu 2019, kterým byla zamítnuta stížnost směřující proti rozhodnutí ze dne 5. dubna 2019, a dále na náhradu újmy, kterou žalobce utrpěl

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  AI se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 129, 20.4.2020.


title: Věc T-455/20: Usnesení Tribunálu ze dne 15. července 2021 – Roxtec v. EUIPO – Wallmax (Zobrazení oranžového čtverce se sedmi soustřednými černými kruhy) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie zobrazující oranžový čtverec se sedmi soustřednými černými kruhy – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Označení tvořené výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku – Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení 2017/1001]“)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/26

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. července 2021 – Roxtec v. EUIPO – Wallmax (Zobrazení oranžového čtverce se sedmi soustřednými černými kruhy)
      (Věc T-455/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie zobrazující oranžový čtverec se sedmi soustřednými černými kruhy - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Označení tvořené výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení 2017/1001]“)
      (2021/C 382/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Roxtec AB (Karlskrona, Švédsko) (zástupci: J. Olsson a J. Adamsson, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Wallmax Srl (Milán, Itálie) (zástupci: A. Bergmann, F. Ferrari a L. Goglia, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2020 (věc R 2385/2018-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Wallmax a Roxtec.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnost Roxtec AB ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                  Společnost Wallmax Srl ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 304, 14.9.2020.


title: Věc T-230/21 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2021 – Jalkh v. Parlament („Předběžná opatření – Institucionální právo – Poslanec Evropského parlamentu – Výsady a imunity – Zbavení poslanecké imunity – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/27

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2021 – Jalkh v. Parlament
      (Věc T-230/21 R)
      („Předběžná opatření - Institucionální právo - Poslanec Evropského parlamentu - Výsady a imunity - Zbavení poslanecké imunity - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2021/C 382/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean François Jalkh (Gretz Armainvilliers, Francie) (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz a A. M. Dumbrăvan, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 278 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Parlamentu P9_TA(2021)0092 ze dne 25. března o žádosti o zbavení imunity žalobce [2020/2110(IMM)].

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-458/21: Žaloba podaná dne 2. srpna 2021 – Quantic Dream v. EUIPO – Quentia (Q)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/28

      Žaloba podaná dne 2. srpna 2021 – Quantic Dream v. EUIPO – Quentia (Q)
      (Věc T-458/21)
      (2021/C 382/40)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Quantic Dream (Paříž, Francie) (zástupkyně: A. Grolée, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Quentia GmbH (Gersthofen, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Q – Přihláška č. 18 069 734

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. června 2021, ve věci R 2070/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  v rámci opravy zamítl námitky č. B 3 092 566 proti zápisu přihlášky ochranné známky Evropské unie Q č. 18 069 734, podané dne 21. května 2019;

                  —

                  uložil EUIPO nebo Quentia GmbH náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před EUIPO a před Tribunálem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 71 odst. 1 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení článku 7 SFEU;

                  —

                  Porušení článku 58a statutu Soudního dvora;

                  —

                  Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-465/21: Žaloba podaná dne 4. srpna 2021 – Ionfarma v. EUIPO – LG Electronics (AION)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/30

      Žaloba podaná dne 4. srpna 2021 – Ionfarma v. EUIPO – LG Electronics (AION)
      (Věc T-465/21)
      (2021/C 382/42)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ionfarma, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupkyně: S. Correa Rodríguez, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: LG Electronics, Inc. (Soul, Jižní Korea)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie AION – Přihláška č. 17 892 367

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. května 2021, ve věci R 2223/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a zamítl ochrannou známku Evropské unie č. 17 892 367 AION pro všechny výrobky;

                  —

                  uložil EUIPO a, v případě, že se společnost LG Electronics rozhodne vstoupit do tohoto řízení jako vedlejší účastnice, společnosti LG Electronics náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-459/21: Žaloba podaná dne 3. srpna 2021 – Calrose Rice v. EUIPO – Ricegrowers (Sunwhite)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/29

      Žaloba podaná dne 3. srpna 2021 – Calrose Rice v. EUIPO – Ricegrowers (Sunwhite)
      (Věc T-459/21)
      (2021/C 382/41)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Calrose Rice (Sofie, Bulharsko) (zástupce: H. Raychev, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ricegrowers Ltd (Leeton, New South Wales, Austrálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Sunwhite – Přihláška č. 18 115 808

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. června 2021, ve věci R 2465/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a vrátil přihlášku evropské ochranné známky č. 18 115 808 SUNWHITE před EUIPO za účelem umožnění jejího zápisu;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici v tomto řízení povinnost nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní v tomto řízení, jakož i náklady odvolacího řízení před čtvrtým odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Odvolací senát měl neprávem za to, že žalobkyně ve svém odůvodnění připustila, že srovnávané výrobky náležející do třídy 30 jsou totožné;

                  —

                  Odvolací senát pochybil, když dospěl k závěru, že srovnávaná označení sdílejí všechny jejich prvky;

                  —

                  Odvolací senát nesprávně omezil nebo zaměřil výlučně své závěry ohledně srovnání označení na slovní prvky označení;

                  —

                  Odvolací senát nezohlednil dostatečně vizuální odlišnost mezi ochrannými známkami a učinil v tomto ohledu pouze obecné závěry bez konkrétního odůvodnění.


title: Věc T-466/21: Žaloba podaná dne 4. srpna 2021 – Baumberger v. EUIPO – Nube (Lío)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/31

      Žaloba podaná dne 4. srpna 2021 – Baumberger v. EUIPO – Nube (Lío)
      (Věc T-466/21)
      (2021/C 382/43)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Dino Baumberger (Wesel, Německo) (zástupci: J. Fusbahn a D. Dawirs, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nube, SL (Ibiza, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Lío ve zlatožluté a černé barvě – Ochranná známka Evropské unie č. 14 194 872

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. června 2021, ve věci R 1221/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a v důsledku toho i rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 28. dubna 2020 (Neplatnost č. 000025762 C);

                  —

                  zamítnul návrh na prohlášení neplatnosti a ponechal napadený zápis ochranné známky č. 14 194 872 v platnosti;

                  —

                  rozhodl, že náklady řízení ponesou EUIPO a společnost Nube SL.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-467/21: Žaloba podaná dne 4. srpna 2021 – DBM Videovertrieb v. EUIPO – Nube (Lío)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/31

      Žaloba podaná dne 4. srpna 2021 – DBM Videovertrieb v. EUIPO – Nube (Lío)
      (Věc T-467/21)
      (2021/C 382/44)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: DBM Videovertrieb GmbH (Wesel, Německo) (zástupci: J. Fusbahn a D. Dawirs, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nube, SL (Ibiza, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Lío ve zlatožluté a černé barvě – Ochranná známka Evropské unie č. 17 225 939

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. června 2021, ve věci R 1220/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a v důsledku toho i rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 28. dubna 2020 (č. 000025781 C);

                  —

                  zamítnul návrh na prohlášení neplatnosti a ponechal napadený zápis ochranné známky č. 17 225 939 v platnosti;

                  —

                  rozhodl, že náklady řízení ponesou EUIPO a společnost Nube SL.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-472/21: Žaloba podaná dne 4. srpna 2021 – RTE v. ACER

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/32

      Žaloba podaná dne 4. srpna 2021 – RTE v. ACER
      (Věc T-472/21)
      (2021/C 382/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: RTE Réseau de transport de l’électricité (Paříž, Francie) (zástupci: M. Levitt, advokát, B. Byrne, Solicitor, a D. Vasbeck, advokát)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro spolupráci energetických regulačních orgánů

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí odvolacího senátu žalované A-001-2021 (konsolidované znění) ze dne 28. května May 2021 (dále jen „rozhodnutí odvolacího senátu“), kterým bylo potvrzeno rozhodnutí žalované 30/2020 ze dne 30. listopadu 2020, a to v části, v níž se rozhodnutí odvolacího senátu týká žalobkyně,

                  —

                  vyhověl návrhovým žádáním žalobkyně uplatněným v jejím odvolání před odvolacím senátem žalované a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí odvolacího senátu trpí vadou spočívající v nesprávném právním posouzení, neboť když odvolací senát žalované potvrdil rozhodnutí žalované 30/2020 ze dne 30. listopadu 2020, protiprávně rozšířil působnost čl. 16 odst. 13 nařízení 2019/943 (1) a působnost článku 74 2015/1222 (2) a porušil základní zásadu svěřených pravomocí zakotvenou v čl. 5 odst. 2 SEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí odvolacího senátu trpí vadou spočívající v nesprávném právním posouzení, neboť odvolací senát žalované nesprávně vyložil příslušný právní rámec a nesprávně uplatnil požadované parametry pro přijetí společné metodiky sdílení nákladů na redispečink a protiobchody pro region pro výpočet kapacity Core.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí odvolacího senátu porušuje zásadu řádné správy a povinnost uvést odůvodnění a odvolací senát žalované v něm nesplnil právní povinnosti, které má jakožto odvolací instance.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí odvolacího senátu trpí vadou spočívající v nesprávném právním posouzení, neboť odvolací senát žalované nesprávně vyložil a uplatnil článek 3 nařízení (3) a související ustanovení a zásady unijního práva upravující, v jakých jazycích má žalovaná vydávat svá rozhodnutí, včetně článku 342 SFEU, čl. 3 odst. 3 SEU, článku 22 Listiny základních práv Evropské unie, čl. 44 odst. 1 nařízení 2019/942 (4), zásady právní jistoty a práva účinně se v řízení hájit.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/943 ze dne 5. června 2019 o vnitřním trhu s elektřinou (Úř. věst. 2019, L 158, s. 54).

         (2)  Nařízení Komise (EU) 2015/1222 ze dne 24. července 2015, kterým se stanoví rámcový pokyn pro přidělování kapacity a řízení přetížení (Úř. věst. 2015, L 197, s. 24).

         (3)  Nařízení Rady č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 1958, P 17, s. 385; Zvl. vyd. 01/01, s. 3), naposledy pozměněné nařízením Rady č. 517/2013 ze dne 13. května 2013 (Úř. věst. 2013, L 158, s. 1).

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/942 ze dne 5. června 2019, kterým se zřizuje Agentura Evropské unie pro spolupráci energetických regulačních orgánů (Úř. věst. 2019, L 158, s. 22).


title: Věc T-474/21: Žaloba podaná dne 4. srpna 2021 – Schenk Italia v. EUIPO – Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella (AMICONE)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/33

      Žaloba podaná dne 4. srpna 2021 – Schenk Italia v. EUIPO – Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella (AMICONE)
      (Věc T-474/21)
      (2021/C 382/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Schenk Italia SpA (Ora, Itálie) (zástupci: D. Caneva a M. Lucchini, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella (San Pietro in Cariano, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie AMICONE – Ochranná známka Evropské unie č. 11 005 725

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. června 2021, ve věci R 2885/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  konstatoval, že ochranná známka Evropské unie AMICONE č. 11 005 725 nepoužívá název, který evokuje CHOP „Amarone della Valpolicella“ ve smyslu čl. 103 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013 (1), a že se na ni nevztahuje žádný z jiných důvodů absolutní či relativní neplatnosti uváděných Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella, a tudíž je platná;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella a případnými dalšími účastníky řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Nesprávná identifikace významné části CHOP „Amarone della Valpolicella“ pro účely použití čl. 103 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013;

                  —

                  Nesprávné použití čl. 103 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud jde o posouzení evokace CHOP napadenou ochrannou známkou;

                  —

                  Nesprávné použití čl. 95 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001, ve spojení s čl. 27 odst. 4 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Na ochrannou známku AMICONE se nevztahuje žádný z jiných důvodů absolutní či relativní neplatnosti uváděných Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 671).


title: Věc T-477/21: Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – Glaxo Group v. EUIPO – Cipla Europe (Tvar inhalátoru)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/34

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – Glaxo Group v. EUIPO – Cipla Europe (Tvar inhalátoru)
      (Věc T-477/21)
      (2021/C 382/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Glaxo Group Ltd (Brentford, Spojené království) (zástupci: T. de Haan a F. Verhoestraete, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cipla Europe NV (Antverpy, Belgie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (Tvar inhalátoru) – Ochranná známka Evropské unie č. 2 179 562

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. května 2021, ve věci R 1835/2016-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení, a to včetně nákladů, které žalobkyně vynaložila v řízení před prvním odvolacím senátem Úřadu.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 a čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94;

                  —

                  Porušení čl. 52 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-478/21: Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – Les Éditions P. Amaury v. EUIPO – Golden Balls (BALLON D’OR)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/35

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – Les Éditions P. Amaury v. EUIPO – Golden Balls (BALLON D’OR)
      (Věc T-478/21)
      (2021/C 382/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Les Éditions P. Amaury (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupci: T. de Haan a M. Laborde, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Golden Balls Ltd (Londýn, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie BALLON D’OR – Ochranná známka Evropské unie č. 4 226 148

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. června 2021 ve věci R 1073/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení, a to včetně nákladů, které žalobkyně vynaložila v řízení před čtvrtým odvolacím senátem EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.