title: Věc T-290/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2015 – Portnov v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Zařazení jména žalobce na seznam — Důkaz opodstatněnosti zařazení na seznam“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2015 – Portnov v. Rada
   (Věc T-290/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení jména žalobce na seznam - Důkaz opodstatněnosti zařazení na seznam“)
   (2015/C 429/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Andrij Portnov (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: M. Cessieux, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a J. P. Hix, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: D. Gauci a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 1), jakož i rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 26) v rozsahu, v němž bylo jméno žalobce zapsáno na seznam osob, subjektů a orgánů, na které se použijí tato omezující opatření.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině se v rozsahu, v němž se týkají Andrije Portnova, zrušují.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Andrijem Portnovem.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24. 6. 2014.


title: Věc C-250/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 12. května 2017 – Virgílio Tarragó da Silveira v. Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 12. května 2017 – Virgílio Tarragó da Silveira v. Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA
   (Věc C-250/17)
   (2017/C 239/38)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Virgílio Tarragó da Silveira

      Odpůrkyně: Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

      Předběžné otázky

   Musí se pravidlo stanovené v článku 15 nařízení (ES) č. 1346/2000 (1) ze dne 29. května 2000 vykládat v tom smyslu, že se vztahuje na řízení probíhající před soudem členského státu, v němž je navrhováno, aby byla dlužníku uložena povinnost zaplatit peněžitou částku dlužnou na základě smlouvy o poskytování služeb a peněžitou náhradu škody způsobené nesplněním výše uvedené povinnosti, s přihlédnutím k tomu, že: a) úpadek dlužníka byl prohlášen v řízení probíhajícím před soudem jiného členského státu a b) prohlášení úpadku se vztahuje na veškerý majetek dlužníka?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. 2000, L 160, s. 1).


title: Věc C-120/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Košiciach (Slovensko) dne 9. března 2015 – Kovozber s. r. o. v. Daňový úrad Košice

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Košiciach (Slovensko) dne 9. března 2015 – Kovozber s. r. o. v. Daňový úrad Košice
   (Věc C-120/15)
   (2015/C 213/22)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Košiciach

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kovozber s. r. o.

      Žalovaný: Daňový úrad Košice

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 183 odst. 1 směrnice 2006/112, doplněné směrnicí 2006/138 (1) vykládat tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, která při určení podmínek pro vrácení nadměrného odpočtu daně z přidané hodnoty váže přiznání úroků z prodlení (opožděného vrácení daně z přidané hodnoty) až na uplynutí lhůty v délce deseti dnů od skončení daňové kontroly určené ke zjištění oprávněnosti nároku na vrácení nadměrného odpočtu?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, přísluší vnitrostátnímu soudu, aby v případě absence vnitrostátní právní úpravy úroků z prodlení po uplynutí 10 dnů od skončení daňové kontroly stanovil přiměřený právní režim úroků vlastní úvahou na základě právní analogie?

      (1)  Úř. věst. L 384, 29.12.2006, s. 92.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2013 ve věci E-11/13 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění)

text:
               27.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 88/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   ze dne 15. listopadu 2013
   ve věci E-11/13
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění)
   2014/C 88/09
   Ve věci E-11/13, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽÁDOST o prohlášení, že nesprávným provedením čl. 9 odst. 1 a 2 a článku 10 aktu uvedeného v bodě 13b přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, Island nesplnil své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a článku 7 Dohody o EHP, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce-zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, dne 15. listopadu 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1)

               prohlašuje, že nesprávným provedením čl. 9 odst. 1 a 2 a článku 10 aktu uvedeného v bodě 13b přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;

               2)

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc F-100/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 jednacího řádu — Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro její podání a podepsaná faksimilním razítkem advokáta nebo s použitím jiného způsobu reprodukce — Zmeškání lhůty pro podání žaloby — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/29

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-100/12)
   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 jednacího řádu - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro její podání a podepsaná faksimilním razítkem advokáta nebo s použitím jiného způsobu reprodukce - Zmeškání lhůty pro podání žaloby - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 71/49
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, jímž bylo zamítnuto vyplacení náhrady škody žalobci z důvodu újmy, kterou utrpěl v důsledku zdržení řízení ohledně jeho odchodu do důchodu podle článku 53 služebního řádu a z důvodu nepřijetí rozhodnutí týkajícího se případného původu choroby, jež byla příčinou jeho odchodu do důchodu, jakožto nemoci z povolání

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-142/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. května 2014 – SolarWorld a další v. Rada „Řízení o předběžných opatřeních — Dotace — Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny — Konečné vyrovnávací clo — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti“

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/18

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. května 2014 – SolarWorld a další v. Rada
   (Věc T-142/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Dotace - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Konečné vyrovnávací clo - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti“)
   2014/C 235/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SolarWorld AG (Bonn, Německo); Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Itálie); a Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: L. Ruessmann, advokát, a J. Beck, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupce: B. Driessen, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti článku 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1239/2013, ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 325, s. 66).

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-383/12 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 — Environmental Manufacturing LLP v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Société Elmar Wolf ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Obrazová ochranná známka představující hlavu vlka — Námitky majitele mezinárodních a národních obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvky „WOLF Jardin“ a  „Outils WOLF“ — Relativní důvody pro zamítnutí — Zásah do rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 5 — Změna hospodářského chování průměrného spotřebitele — Důkazní břemeno“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/11

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 — Environmental Manufacturing LLP v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Société Elmar Wolf
   (Věc C-383/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Obrazová ochranná známka představující hlavu vlka - Námitky majitele mezinárodních a národních obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvky „WOLF Jardin“ a „Outils WOLF“ - Relativní důvody pro zamítnutí - Zásah do rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 5 - Změna hospodářského chování průměrného spotřebitele - Důkazní břemeno)
   2014/C 9/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Environmental Manufacturing LLP (zástupci: M. Atkins, solicitor, K. Shadbolt, advokát, S. Malynicz, barrister)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec) Société Elmar Wolf

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 22. května 2012, Environmental Manufacturing v. OHIM — Wolf (T-570/10), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelkou obrazové ochranné známky představující hlavu vlka pro výrobky zařazené do třídy 7 proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) R 425/2010-2 ze dne 6. října 2010, jímž bylo zrušeno rozhodnutí námitkového oddělení o zamítnutí námitek podaných majitelkou mezinárodních a národních obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvky „WOLF Jardin“ a „Outils WOLF“ pro výrobky zařazené do tříd 1, 5, 7, 8, 12, 13 a 31 — Výklad čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Zásah do rozlišovací způsobilosti nebo do dobrého jména starší ochranné známky

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 22. května 2012, Environmental Manufacturing v. OHIM — Wolf (znázornění hlavy vlka) (T-570/10), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2004 ve věci T-332/02, Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, Livio Danielis a Domenico D'Alessandro proti Komisi Evropských společenství (Celní unie — Operace tranzitu Společenství — Podvod — Pašování cigaret — Prominutí dovozního cla — Nařízení (EHS) č. 1430/79 — Článek 13: ustanovení o spravedlnosti — Pojem„zvláštní případ“)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/22

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. prosince 2004
   ve věci T-332/02, Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, Livio Danielis a Domenico D'Alessandro proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Celní unie - Operace tranzitu Společenství - Podvod - Pašování cigaret - Prominutí dovozního cla - Nařízení (EHS) č. 1430/79 - Článek 13: ustanovení o spravedlnosti - Pojem „zvláštní případ“)
   (2005/C 45/50)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-332/02, Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, se sídlem v Terstu (Itálie), Livio Danielis, s bydlištěm v Terstu a Domenico D'Alessandro, s bydlištěm v Terstu, zastoupeni G. Leonem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: původně X. Lewis a R. Amorosi, dále X. Lewis ve spolupráci s G. Bambarou, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise REM 14/01 ze dne 28. června 2002, kterým bylo zamítnuto vyhovět ve prospěch žalobců žádosti o prominutí dovozního cla podané Italskou republikou, a podpůrně návrh směřující k určení částečného prominutí celního dluhu odpovídajícího uvedenému clu, Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a J. D.Cooke, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 14. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci ponesou své náklady řízení a náklady řízení vzniklé Komisi.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2003.


title: Věc T-314/05: Žaloba podaná dne 10. srpna 2005 – Arko a další v. Komise

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/23

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2005 – Arko a další v. Komise
   (Věc T-314/05)
   (2005/C 281/44)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eva Arko (Brusel, Belgie) a 28 dalších (zástupci: S. Rodrigues, advokát, A. Jaume, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí o jmenování přijatá Komisí v rozsahu, ve kterém určují jejich platovou třídu podle čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu a jejich stupeň podle ustanovení účinných ode dne 1. května 2004;

               —

               sdělit žalované důsledky, které vyplývají ze zrušení napadených rozhodnutí, a zejména přeřazení žalobců podle ekvivalenční tabulky v čl. 2 odst. 1 přílohy XIII služebního řádu, a to se zpětným účinkem ode dne vstupu rozhodnutí o jmenování žalobců v platnost.

         Podpůrně:

               —

               uložit Komisi náhradu škody utrpěnou žalobci na základě toho, že nebyli zařazeni podle čl. 2 odst. 1 přílohy XIII služebního řádu ode dne vstupu rozhodnutí o jmenování žalobců v platnost.

         V každém případě:

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci, úředníci Komise, jsou úspěšnými účastníky výběrových řízení, která se konala před vstupem novelizace služebního řádu v platnost dne 1. května 2004. Žalobci byli přijati po tomto datu a byli jmenováni do platové třídy a stupně stanovených novým služebním řádem, které považují za méně příznivé.
   Uplatňují nepoužitelnost článku 12 přílohy XIII služebního řádu v projednávaném případě, podpůrně uplatňují protiprávnost tohoto ustanovení, které porušuje několik zásad práva Společenství. V tomto kontextu zaprvé odkazují na zásady zákazu diskriminace, rovnosti zacházení a volného pohybu pracovníků. Žalobci mají za to, že tyto zásady byly porušeny tím, že většina dotčených úředníků pochází z nových členských států. Rovněž mají za to, že utrpěli diskriminaci ve vztahu k úředníkům, kteří byli zapsáni na stejném seznamu vhodných kandidátů a kteří byli jmenování před 1. květnem 2004.
   Ve stejném rámci se žalobci dovolávají údajného porušení článku 31 služebního řádu, který upravuje jmenování nových úředníků do platové třídy a do funkční skupiny stanovené v oznámení o výběrovém řízení, údajného porušení zásad legitimního očekávání, právní jistoty, řádné správy a proporcionality, povinnosti péče správy, jakož i zneužití pravomoci.


title: Věc T-179/12: Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Wirtgen v. OHIM (Tvar držáku dláta) ( „Ochranná známka Společenství — Zamítnutí zápisu — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Wirtgen v. OHIM (Tvar držáku dláta)
   (Věc T-179/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2014/C 45/52
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wirtgen GmbH (Windhagen, Německo) (zástupce: S. Jackermeier, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. února 2012 (věc R 1923/2011-4) týkajícímu se přihlášky trojrozměrné ochranné známky znázorňující držák dláta jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc C-227/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgerichts Düsseldorf (Německo) dne 28. dubna 2017 – Medtronic GmbH v. Finanzamt Neuss

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgerichts Düsseldorf (Německo) dne 28. dubna 2017 – Medtronic GmbH v. Finanzamt Neuss
   (Věc C-227/17)
   (2017/C 249/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Medtronic GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Neuss

      Předběžné otázky

   Je třeba vykládat kombinovanou nomenklaturu, která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 2015/1754 ze dne 6. října 2015 (1), v tom smyslu, že systémy spinální fixace takového typu, který je dále uveden v usnesení (2), musí být zařazeny do podpoložky 9021 90 90?

      (1)  Úř. Věst. L 285,s. 1.

      (2)  Systémy spinální fixace typu CD Horizon SOLERA Spinal System


title: Věc T-539/13: Žaloba podaná dne 2. října 2013 — Inclusion Alliance for Europe v. Komise

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/19

         Žaloba podaná dne 2. října 2013 — Inclusion Alliance for Europe v. Komise
   (Věc T-539/13)
   2014/C 15/29
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Inclusion Alliance for Europe (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: S. Famiani, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. července 2013, kterým Komise požadovala úhradu celkové částky 212 411,89 eur za projekt č. 224482, nazvaný MARE (80 352,07 eur), projekt č. 216820, nazvaný SENIOR (53 138,40 eur) a za projekt č. 225010, nazvaný ECRN (78 231,42 eur); a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu vzniklé majetkové a nemajetkové škody ve výši 3 000 000 eur, nebo ve výši, kterou bude třeba určit v průběhu řízení, a dále náhradu nákladů řízení, navýšené o úroky z prodlení, s přihlédnutím k měnové inflaci z přiznaných částek.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Společnost, jež je žalobkyní v této věci, která se účastnila tří projektů schválených v rámci sedmého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2007-2013), napadá rozhodnutí Komise, kterým se ukládá povinnost k částečnému navrácení poskytnutých podpor.
   Žalobkyně předkládá na podporu své žaloby osm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod, vycházející z nepoužitelnosti a neúčinnosti finančních pokynů pro rok 2010 ve vztahu k projektům MARE a SENIOR.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu namítá nedostatek zpětné účinnosti finančních pokynů pro rok 2010, neboť se měly uplatnit pokyny pro rok 2007, které platily při uzavření příslušných smluv.

               2)

               Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise a společnost pověřená auditem upřely žalobkyni právo být vyslechnuta.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise porušila pravidla stanovená v příloze II ke smlouvě, jak z hlediska práva být vyslechnut, tak z hlediska dodržení lhůt k předložení zpráv.

               3)

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení zásady spolupráce a vzájemné důvěry Komise vůči žalobkyni, které se konkrétně týká špatného hospodaření a poškozujícího podezírání.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z nejistoty pravidel použitelných na MSP pro účely uznávání výdajů souvisejících s projektem.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise nezdůrazňuje rizika spojená s chybovými mechanismy účetního systému, které mohou vést k odmítnutí uznání veškerých výdajů souvisejících s určitým projektem.

               5)

               Pátý žalobní důvod, vycházející z neuplatnění norem mezinárodní federace účetních a evropských právních předpisů použitelných na audit MSP.

               6)

               Šestý žalobní důvod, vycházející z uznatelnosti výdajů souvisejících s projektem a z neprovedení hodnocení auditu.

               7)

               Sedmý žalobní důvod, vycházející z toho, že společnost pověřená auditem založila své závěry ohledně odmítnutí výdajů převážně na výlučném použití pracovních výkazů.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že auditoři odmítli některé cestovní výlohy, neboť nebyly uvedeny v původním plánovacím dokumentu (Dow), ačkoli je běžné, že pracovní plány projektů jsou každý rok podrobně rozpracovány.

               8)

               Osmý žalobní důvod, vycházející z oprávněného nároku žalobkyně na odměnu za správně vykonané činnosti a z bezdůvodného obohacení Komise.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že výsledky projektů MARE, SENIOR a ECNR byly předány Komisi v předepsaných lhůtách. Komise přijala tyto vynikající dosažené výsledky bez výhrady a evropský komisař odpovědný za daný rezort tyto výsledky schválil a stvrdil podpisem. Vzhledem k vynikající kvalitě odvedené práce byl projekt ECNR prodloužen o dalších šest měsíců. Odmítnutí veškerých výdajů souvisejících s projekty je tak podle názoru žalobkyně v rozporu se zásadou oprávněného nároku na odměnu za vykonanou práci, což vede k bezdůvodnému obohacení Komise.


title: Věc C-105/05: Žaloba podaná dne 3. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/22

         Žaloba podaná dne 3. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice
   (Věc C-105/05)
   (2005/C 93/41)
   Jednací jazyk: finština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 3. března 2005 žaloba směřující proti Finské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Martinem a I. Koskinenem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Finská republika při vyměřování příspěvků na sociální pojištění nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 33 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (1);

               2.

               uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Podle svých vnitrostátních právních předpisů, zákona o zdravotním pojištění č. 364/1963, započítává Finsko při vyměřování příspěvků na sociální pojištění důchodce, který má bydliště ve Finsku, kromě důchodu vypláceného Finskem, též důchody vyplácené ostatními členskými státy. Započítávání důchodů vyplácených ostatními členskými státy za účelem určení vyměřovacího základu příspěvků sociálního pojištění je v rozporu s ustanovením čl. 33 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71, jakož i judikaturou Soudního dvora Evropských společenství (věc C-389/99, Rundgren).

      (1)  Úř. věst. L 149, 5.7.1971, s. 2.


title: Věc T-85/06: Žaloba podaná dne  8. března 2006  – General Química a další v. Komise

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/41

         Žaloba podaná dne 8. března 2006 – General Química a další v. Komise
   (Věc T-85/06)
   (2006/C 131/78)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: General Química, S.A. (Lantarón, Álava, Španělsko), Repsol Química, S.A. a Repsol YPF, S.A. (Madrid) (zástupci: J. M. Jiménez Laiglesia a J. Jiménez Laiglesia, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit čl. 1 písm. g) a h) a čl. 2 písm. d) rozhodnutí v rozsahu, v němž určuje, že Repsol Química a Repsol YPF jsou solidárně odpovědné za porušení čl. 81 odst. 1 ES,
               podpůrně, zrušit rozhodnutí o solidární odpovědnosti Repsol YPF;

               —

               zrušit čl. 2 písm. d) rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví pokutu ve výši 3,38 milionů eur,
               podpůrně, snížit přiměřeně výši uložené pokuty;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise C (2005) 5592 konečné ze dne 21. prosince 2005 ve věci COMP/F/38.443 – Chemické látky pro průmysl výroby a zpracování kaučuku. V napadeném rozhodnutí Komise prohlásila, že žalobkyně spolu s jinými podniky porušily čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 Dohody o EHP tím, že se v období 1999–2000 účastnily série dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících v určování cen a výměně důvěrných informací v odvětví chemických látek pro průmysl výroby a zpracování kaučuku v EHP. Za toto protiprávní jednání uložila Komise žalobkyním pokutu na základě solidární odpovědnosti.
   Na podporu svých požadavků uvádějí následující žalobní důvody:

               —

               nesprávné posouzení ze strany Komise při určení odpovědnosti Repsol YPF a Repsol Química spolu s General Química a podpůrně nesprávné posouzení a chybějící odůvodnění při určení solidární odpovědnosti Repsol YPF;

               —

               nesprávné posouzení, chybějící odůvodnění a porušení zásad proporcionality a rovného zacházení při výpočtu sankce;

               —

               nesprávné posouzení a nedostatečné odůvodnění při použití Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (1).

      (1)  Úř. věst. 2002, C 45, s. 3.


title: Věc C-296/11: Žaloba podaná dne 14. června 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/19

         Žaloba podaná dne 14. června 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-296/11)
   2011/C 252/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: C. Soulay a L. Lozano Palacios, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že na plnění poskytovaná osobám, které nejsou cestujícími, uplatňuje zvláštní režim pro cestovní kanceláře, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze článků 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1);

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise na podporu své žaloby uvádí jediný žalobní důvod, který vychází z toho, že na plnění poskytovaná osobám, které nejsou cestujícími, je nesprávně uplatňován zvláštní režim pro cestovní kanceláře. V tomto ohledu Komise uvádí, že tento režim se uplatní pouze tehdy, dochází-li k prodeji cestovní služby cestujícímu. Neuplatní se naopak ve vztahu ke službám poskytovaným cestovními kancelářemi jiným cestovním kancelářím nebo organizátorům turistických zájezdů. S ohledem na znění ustanovení všeobecného daňového zákoníku, která spíše než na pojem „cestující“ odkazují na pojem „zákazník“, uplatňuje žalovaná přístup, který se opírá o zákazníka, a užívá zvláštní režim pro cestovní kanceláře extenzivně.
   Komise mimoto odmítá tezi obhajovanou francouzskými orgány, že francouzské právní předpisy umožňují dosáhnout cílů sledovaných zvláštním režimem, a to zejména zjednodušení správních formalit u cestovních kanceláří a příjmů z DPH státu, v němž byla každá jednotlivá služba finálně konzumována, lépe.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-46/07: Žaloba podaná dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/20

         Žaloba podaná dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-46/07)
   (2007/C 82/36)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že zachovává v platnosti právní předpis, na základě kterého mají zaměstnanci státní správy právo na získání starobního důchodu v různém věku podle toho, zda jsou muži nebo ženy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 141 ES;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise tvrdí, že důchodový systém spravovaný INPDAP (Vnitrostátní orgán sociálního zabezpečení pro zaměstnance státní správy) je diskriminačním profesním systémem, který je v rozporu s článkem 141 ES, neboť stanoví, že obecný důchodový věk pro muže je 65 let a pro ženy 60 let.


title: Věc T-59/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise ( Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Poskytování služeb vývoje a správy informačních systémů a souvisejících služeb podpory určených pro finanční informační systémy Generálního ředitelství pro zemědělství — Kritéria výběru a přidělení — Odmítnutí nabídky uchazeče — Povinnost uvést odůvodnění — Neexistence zjevně nesprávného posouzení — Zásada řádné péče a řádné správy )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-59/05) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Poskytování služeb vývoje a správy informačních systémů a souvisejících služeb podpory určených pro finanční informační systémy Generálního ředitelství pro zemědělství - Kritéria výběru a přidělení - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost uvést odůvodnění - Neexistence zjevně nesprávného posouzení - Zásada řádné péče a řádné správy“)
   (2008/C 272/30)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně K. Banks a E. Manhaeve, poté M. Wilderspin a E. Manhaeve, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. listopadu 2004, kterým byla odmítnuta nabídka podaná žalobkyní v rámci veřejné soutěže týkající se poskytování služeb vývoje a správy informačních systémů a souvisejících služeb podpory určených pro finanční informační systémy Generálního ředitelství pro zemědělství, jakož i rozhodnutí o zadání zakázky jinému uchazeči.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení jakož i pětinu nákladů vynaložených Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE.

               3)

               Evropaïki Dynamiki ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc T-119/11: Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Gbagbo v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/17

         Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Gbagbo v. Rada
   (Věc T-119/11)
   2011/C 130/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Simone Gbagbo (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a dále nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, a to v části, v níž se týkají žalobkyně;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyní uplatňované žalobní důvody a hlavní argumenty jsou v podstatě stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované ve věci T-118/11, Attey v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-317/10 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2013 — L v. Parlament ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu neurčitou — Rozhodnutí o propuštění — Povinnost uvést odůvodnění — Ztráta důvěry“ )

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2013 — L v. Parlament
   (Věc T-317/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu neurčitou - Rozhodnutí o propuštění - Povinnost uvést odůvodnění - Ztráta důvěry)
   2013/C 304/18
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci/Účastnice řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: L (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně A. Sèbe a V. Sviderskis, poté A. Sèbe, advokáti)

      Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: původně S. Seyr, K. Zejdová a L. Mašalaitė-Chouteau, poté S. Seyr, K. Zejdová a S. Milius a nakonec S. Seyr a S. Alves, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie [důvěrné] (2), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie [důvěrné] se zrušuje v části, v níž Soud pro veřejnou službu opomenul rozhodnout o žalobním důvodu vycházejícím z porušení zásady nestrannosti, zamítl žalobní důvod vycházející z věcné nepřesnosti a zjevně nesprávného posouzení a rozhodl, že účastník řízení podávající kasační opravný prostředek nepožadoval, aby byla Parlamentu uložena náhrada nákladů řízení.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Žaloba, kterou pan L podal k Soudu pro veřejnou službu ve věci [důvěrné], se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Každý z účastníků řízení ponese svoje vlastní náklady řízení, které mu vznikly v řízení v prvním stupni, tak i v řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 340, ze dne 19.11.2011.

      (2)  Skryté důvěrné údaje.


title: Věc C-227/10: Žaloba podaná dne 7. května 2010 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/16

         Žaloba podaná dne 7. května 2010 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-227/10)
   ()
   2010/C 209/24
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a J. B. Laignelot, ve spolupráci s A. Salumets, Vandeadvokaat)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Estonská republika tím, že řádně nepřijala všechny právní předpisy nezbytné pro provedení čl. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 (o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí) (1) do vnitrostátního práva, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Neúplné provedení čl. 2 písm. a) první odrážky

   Komise se domnívá, že i když definice upravená v § 31 estonského zákona o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimise seadus, dále jen „KeHJS“) je širší než definice ve směrnici pokud jde o čl. 2 písm. a) druhou odrážku směrnice, je užší pokud jde o první odrážku téhož ustanovení, protože jsou z ní vyňaty ty plány a programy (s jejich možnými vlivy na životní prostředí), které vypracuje orgán, ale nebyli přijaty právním aktem. Tím je podle estonského vnitrostátního zákona možné, že plány a programy, které jsou vyžadovány právními a správními předpisy (i když estonský zákon tyto podmínky upravené ve směrnici neobsahuje) nemusí podléhat povinnosti posuzování vlivů na životní prostředí.

      Nesprávné provedení čl. 6 odst. 1 směrnice

   Komise se domnívá, že požadavek uvedený v § 37 odst. 2 bodu 3 KeHJS, zveřejnit buď návrh plánu nebo programu, nebo jen rámcové údaje, není v souladu se směrnicí. Obecně jsou rámcové údaje pro strategické dokumenty plánování příliš obecně formulované a nedovolují určení a posouzení všech vlivů na životní prostředí a lidské zdraví.

      Neúplné provedení čl. 6 odst. 3 směrnice

   V čl. 6 odst. 3 směrnice je upravena jasná povinnost jmenovat orgány, kterých se mohou týkat vlivy na životní prostředí vyplývající z provádění plánů a programů. Na toto ustanovení se poukazuje i v čl. 3 odst. 6, čl. 5 odst. 4 a čl. 6 odst. 1 a 2. V § 36 odst. 3 a v § 35 odst. 4 KeHJS jsou uvedeny stejné orgány, které je třeba konzultovat (ministerstvo sociálních věcí, ministerstvo kultury, ministerstvo životního prostředí, úřad pro životní prostředí nebo orgán územní samosprávy), ale v estonském zákoně se nevyžaduje konzultace jiných orgánů. To znamená, že neexistuje žádný obecný požadavek konzultovat všechny orgány, kterých se z důvodu jejich zvláštní působnosti v oblasti životního prostředí mohou týkat vlivy na životní prostředí vyplývající z provádění plánů a programů. Krom toho není podle uvedených ustanovení KeHJS jasné, které orgány se mají krom výše uvedených konzultovat dodatečně. Podle názoru Komise je estonský zákon nejasný a svoboda volby při určení orgánů podle čl. 6 odst. 3 směrnice příliš velká. Je možné, že jiných orgánů se mohou rovněž týkat vlivy na životní prostředí vyplývající z plánů a programů. I když estonský zákon upravuje, že je možné konzultovat případně i jiné orgány, existuje možnost, že nebudou konzultovány i tehdy, když by se jich mohly týkat vlivy na životní prostředí vyplývající z provádění plánů a programů, protože v takovém případě neexistuje povinnost konzultace.

      (1)  Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.


title: Věc T-382/16: Žaloba podaná dne 21. července 2016 – Asna v. EUIPO – Wings Software (ASNA WINGS)

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/48

         Žaloba podaná dne 21. července 2016 – Asna v. EUIPO – Wings Software (ASNA WINGS)
   (Věc T-382/16)
   (2016/C 335/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Asna, Inc. (San Antonio, Texas, Spojené státy) (zástupci: J. Devaureix aJ. C. Erdozain López, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Wings Software BVBA (Heist-Op-den-Berg, Belgie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „ASNA WINGS“ – Přihláška č. 11 388 352

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Usnesení pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. 4. 2016 ve věci R 436/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přijal žalobu včetně všech dokumentů a odpovídajících kopií;

               —

               připustil provedení navrhovaných důkazů;

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Pochybení ohledně důkazu o používání předloženého protistranou.

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 19. června 2015 ve věci E-19/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Norské království (Nesplnění rozsudku Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti – článek 33 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru – opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora)

text:
               7.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 3/4

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 19. června 2015
   ve věci E-19/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Norské království
   (Nesplnění rozsudku Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti – článek 33 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru – opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora)
   (2016/C 3/05)
   Ve věci E-19/14, Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – ŽALOBA na prohlášení, že Norské království nesplnilo své povinnosti podle článku 33 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem ze dne 16. července 2012 ve věci Kontrolní úřad ESVO v. Norsko, E-9/11, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 19. června 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že Norské království nesplnilo své povinnosti podle článku 33 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora tím, že do dne uplynutí lhůty uložené v odůvodněném stanovisku, které Norskému království zaslal podle čl. 31 odst. 2 uvedené dohody Kontrolní úřad ESVO, nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora ESVO ze dne 16. července 2012 ve věci Kontrolní úřad ESVO v. Norské království, E-9/11;

               2.

               ukládá Norskému království uhradit náklady řízení.


title: Věc C-101/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 19. února 2016 – SC Paper Consult SRL v. Direcția Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca, Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bistrița Năsăud

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 19. února 2016 – SC Paper Consult SRL v. Direcția Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca, Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bistrița Năsăud
   (Věc C-101/16)
   (2016/C 175/09)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: SC Paper Consult SRL

      Odpůrci: Direcția Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca, Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bistrița Năsăud

      Předběžné otázky

               1)

               Brání směrnice 2006/112/ES (1) vnitrostátním právním předpisům, na základě kterých je osobě povinné k dani odepřen nárok na odpočet DPH s odůvodněním, že osoba na vstupu, která vydala fakturu, ve které je uveden výdaj a DPH, byla daňovou správou prohlášena za neaktivní?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, brání za podmínek popsaných v první otázce směrnice 2006/112/ES vnitrostátním právním předpisům, na základě kterých je k tomu, aby mohl být odepřen nárok na odpočet DPH, dostačující vyvěšení seznamu plátců daně prohlášených za neaktivní v sídle Agenția Națională de Administrare Fiscală a zveřejnění tohoto seznamu na internetové stránce Agenția Națională de Administrare Fiscală v sekci Veřejné informace – Informace o hospodářských subjektech?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-254/16: Žaloba podaná dne 19. května 2016 – Steel Invest & Finance (Luxembourg) v. Komise

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/42

         Žaloba podaná dne 19. května 2016 – Steel Invest & Finance (Luxembourg) v. Komise
   (Věc T-254/16)
   (2016/C 251/48)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Steel Invest & Finance (Luxembourg) SA (Strassen, Lucembursko) (zástupce: E. van den Broucke, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               konstatoval, že se Evropská komise dopustila několika zjevně nesprávných posouzení a porušila svou povinnost uvést odůvodnění při kvalifikaci existence zvýhodnění na základě půjčky poskytnuté Foreign Strategic Investment Holding společnosti Steel Invest & Finance (Luxembourg), jak v rámci přezkumu srovnatelnosti půjček Sumitomo a Rabobank, tak v rámci použití Sdělení z roku 2008 o referenčních sazbách;

         podpůrně:

               —

               konstatoval, že se Evropská komise dopustila zjevně nesprávného posouzení týkající se srovnatelnosti půjčky poskytnuté Foreign Strategic Investment Holding společnosti Steel Invest & Finance (Luxembourg), když měla za to, že sdělení z roku 2009 stanovující dočasný rámec pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize, není použitelné;

         každopádně z toho důvodu:

               —

               prohlásil čl. 1 písm. e) rozhodnutí Evropské komise C (2016) 94 ze dne 20. ledna 2016 o státní podpoře SA.33926 2013/C poskytnuté Belgií ve prospěch Duferco za neplatný;

               —

               prohlásil články 2 až 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkají půjčky poskytnuté Foreign Strategic Investment Holding společnosti Steel Invest & Finance (Luxembourg) za neplatné;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z neexistence zvýhodnění na základě půjčky Foreign Strategic Investment Holding společnosti Steel Invest & Finance (Luxembourg) a nesprávného posouzení, kterého se měla Komise dopustit, když měla za to, že předmětná půjčka představuje státní podporu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se měla Komise dopustit, pokud jde o použití Sdělení Komise - Dočasný rámec Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (Úř. věst. 2009, C 83, s. 1).


title: Věc T-161/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2015 – First Islamic Investment Bank v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Nesprávné posouzení — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Proporcionalita“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2015 – First Islamic Investment Bank v. Rada
   (Věc T-161/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Proporcionalita“)
   (2015/C 371/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: First Islamic Investment Bank Ltd (Labuan, Malajsie) (zástupci: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: Á. de Elera-San Miguel Hurtado a M. Bishop, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 71), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55), a návrh na zrušení rozhodnutí Rady zachovat omezující opatření, která se týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Zrušují se, v rozsahu, v němž se týkají First Islamic Investment Bank Ltd:

                           —

                           bod I přílohy rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           bod I přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               First Islamic Investment Bank ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení Rady Evropské unie. Rada ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení First Islamic Investment Bank.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18. 5. 2013.


title: Věc C-20/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif — Lucembursko) — Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin v. Lucemburské velkovévodství ( „Volný pohyb osob — Rovné zacházení — Sociální výhody — Nařízení (EHS) č. 1612/68 — Článek 7 odstavec 2 — Finanční podpora na vysokoškolské vzdělání — Podmínka bydliště v členském státu poskytujícím podporu — Odmítnutí přiznat podporu studentům, kteří jsou občany Unie, nemají v dotyčném členském státu bydliště a jejich otec nebo matka, příhraniční pracovníci, v uvedeném členském státu pracují — Nepřímá diskriminace — Odůvodnění — Cíl směřující ke zvýšení podílu osob s vysokoškolským vzděláním — Vhodnost — Proporcionalita“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/24

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif — Lucembursko) — Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-20/12) (1)

   (Volný pohyb osob - Rovné zacházení - Sociální výhody - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Článek 7 odstavec 2 - Finanční podpora na vysokoškolské vzdělání - Podmínka bydliště v členském státu poskytujícím podporu - Odmítnutí přiznat podporu studentům, kteří jsou občany Unie, nemají v dotyčném členském státu bydliště a jejich otec nebo matka, příhraniční pracovníci, v uvedeném členském státu pracují - Nepřímá diskriminace - Odůvodnění - Cíl směřující ke zvýšení podílu osob s vysokoškolským vzděláním - Vhodnost - Proporcionalita)
   2013/C 225/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal administratif (Lucembursko) — Výklad čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01 s. 15) — Přípustnost vnitrostátních právních předpisů, které podřizují přiznání podpory vysokoškolského studia podmínce bydliště, která se uplatní jak na tuzemské studenty, tak studenty, kteří jsou státními občany jiného členského státu — Sociální výhoda ve smyslu výše uvedeného nařízení — Rozdílné zacházení s dětmi tuzemských pracovníků a dětmi migrujících pracovníků — Odůvodnění

      Výrok

   Článek 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že v zásadě brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která podřizuje poskytnutí finanční podpory na vysokoškolské studium podmínce bydliště studenta v tomto členském státu a zavádí rozdílné zacházení, které zakládá nepřímou diskriminaci mezi osobami, které mají v dotyčném členském státu bydliště a osobami, které, aniž v tomto členském státu mají bydliště, jsou dětmi příhraničních pracovníků, kteří vykonávají činnost v uvedeném členském státu.
   I když cíl zvýšení podílu tuzemských obyvatel s vysokoškolským vzděláním za účelem podpory rozvoje hospodářství téhož členského státu představuje legitimní cíl, který může odůvodnit takový rozdíl v zacházení, a i když taková podmínka bydliště, jako je podmínka stanovená ve vnitrostátní právní úpravě dotčené v původním řízení, umožňuje dosažení uvedeného cíle, překračuje tato podmínka nicméně meze toho, co je nezbytné k dosažení sledovaného cíle, jelikož brání zohlednění jiných prvků, které mohou odrážet skutečný stupeň vazby žadatele o uvedenou finanční podporu ke společnosti nebo pracovnímu trhu dotyčného členského státu, jako je skutečnost, že jeden z rodičů, který nadále poskytuje studentovi výživu, je příhraničním pracovníkem, který má v tomto členském státu stálé zaměstnání a v posledně uvedeném státu pracuje již po značnou dobu.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc T-327/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – Compagnie des fromages & Richesmonts v. OHIM – Grupo Lactalis Iberia (Zobrazení červenobílého kostkovaného vzoru) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství zobrazující červenobílý kostkovaný vzor — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/45

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – Compagnie des fromages & Richesmonts v. OHIM – Grupo Lactalis Iberia (Zobrazení červenobílého kostkovaného vzoru)
   (Věc T-327/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství zobrazující červenobílý kostkovaný vzor - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 027/55)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Compagnie des fromages & Richesmonts (Puteaux, Francie) (zástupci: T. Mollet Viéville a T. Cuche, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně V. Melgar, poté J. Crespo Carillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Grupo Lactalis Iberia SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: D. Masson, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. března 2014 (věc R 1295/2012-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Grupo Lactalis Iberia SA a Compagnie des fromages & Richesmonts

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Compagnie des fromages & Richesmonts se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc C-312/08: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 2. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/7

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 2. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-312/08) (1)

   2009/C 167/15

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-425/17: Žaloba podaná dne 3. července 2017 – Capo d’Anzio v. Komise

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/57

         Žaloba podaná dne 3. července 2017 – Capo d’Anzio v. Komise
   (Věc T-425/17)
   (2017/C 277/82)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Capo d’Anzio SpA (Anzio, Itálie) (zástupce: S. Carloni, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Komise C (2017) 2953 final týkající se vrácení 193 120 eur navýšených o úrok z prodlení, které byly předtím poskytnuty žalobkyni jakožto předběžné financování v rámci grantové dohody LIFE10 ENV/IT/000369 – LCA4PORTS.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně žalobní důvody. Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí následující argumenty.

               1.

               Společnost Capo d’Anzio uzavřela dne 14. října 2011 grantovou dohodu LIFE10 ENV/IT/000369, na jejímž základě jí poskytla Evropská komise dotaci (ve výši 45,94 %, maximálně do výše 485 300 eur) v rámci návrhu studie týkající se udržitelnosti životního prostředí rozvoje Porto di Anzio (přístav Anzio) zamýšlené v rámci projektu výstavby, obnovy a rozšíření schváleného příslušnými veřejnoprávními orgány.

               2.

               V průběhu provádění činností stanovených projektem, zjistila Komise, která původně konstatovala úplný soulad smluvních a právních pravidel, že určité formální povinnosti nebyly splněny, což ji vedlo k přerušení projektu a k tomu, že napadeným rozhodnutím požadovala dále vrácení poskytnutých částech.

               3.

               Žalobkyně se dovolává porušení ustanovení článku 11 a násl. společných ustanovení, která upravují řízení, jež mají být zahájena v případě přerušení projektu, po němž následuje ukončení platnosti grantové dohody a vrácení částek předběžného financování.

               4.

               Komise v projednávaném případě tvrdí, že společnost Capo d’Anzio jí informovala o jejích dočasných hospodářských a finančních obtížích, přičemž výslovně uvedla, že uvedené obtíže vyplývají z protiprávního jednání a skutečností nezávislých na vůli společnosti.

               5.

               Společnost Capo d’Anzio neustále a loajálně zaznamenávala tyto obtíže, které jí nebyly přičitatelné, a v oznámení ze dne 2. listopadu 2015 a poté v oznámení ze dne 7. prosince 2015 žádala, aby byly zohledněny v rozhodnutích týkajících se smlouvy a byla uspořádána schůzka, na níž by mohla ozřejmit jejich příčinu, přičemž se výslovně zavázala v každém případě vrátit částky předběžného financování v případě úplné neschopnosti dokončit projekt tak, jak to bylo po ní požadováno.

               6.

               Vzhledem k tomu, že Komise použila společná ustanovení, postavila jednání společnosti Capo d’Anzio S.p.A. na roveň zaviněnému nesplnění povinnosti, spíše než zohlednila předložené odůvodnění a požádala o upřesnění za účelem přiznání práva na obhajobu, kterého se tato společnost dovolávala.

               7.

               Společnost Capo d’Anzio S.p.A. měla mít možnost setkat se s Komisí, aby prokázala, že se nejedná o zaviněné nesplnění povinnosti a uplatnit tedy své právo, aby jí nebyla způsobena újma, z důvodu situace, které jí není přičitatelná.

               8.

               Chování Komise tedy vedlo k omezení práva společnosti Capo d’Anzio S.p.A. a porušení obecných právních zásad, které podřizují vypovězení smluv zaviněnému nesplnění povinnosti.

               9.

               Porušení základních procesních pravidel způsobuje, že napadené rozhodnutí, které ukončuje poskytnuté částečné financování, přestože Capo d’Anzio S.p.A. využila správně částky obdržené od Komise k zaplacení dodavatelů zboží a poskytovatelů služeb odpovědných za provádění projektu, je nespravedlivé, a uplatňuje zcela formální okolnost, že žalobkyně nemohla včas vykázat prováděnou činnost.


title: Věc C-100/06: Žaloba podaná dne  21. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/20

         Žaloba podaná dne 21. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-100/06)
   (2006/C 86/39)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. února 2006 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou B. Schimou a J. Hottiaux, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2003/66/ES ze dne 3. července 2003, kterou se mění směrnice Komise 94/2/ES, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích elektrických chladniček a mrazniček pro domácnost a jejich kombinací (1), a v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/66/ES uplynula dne 30. června 2004.

      (1)  Úř. věst. L 170, s. 10.


title: Věc F-41/10: Žaloba podaná dne 7. června 2010 — Bermejo Garde v. EHSV

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/55

         Žaloba podaná dne 7. června 2010 — Bermejo Garde v. EHSV
   (Věc F-41/10)
   ()
   2010/C 209/88
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Moises Bermejo Garde (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

      Předmět a popis sporu

   Zrušení několika rozhodnutí týkajících se ukončení výkonu funkcí žalobce jako vedoucího oddělení právní služby s okamžitou účinností, jeho přeřazení k ředitelství pro logistiku a odmítnutí jeho formální žádosti o pomoc, jakož i návrhu na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí předsedy EHSV č. 88/10 A ze dne 3. března 2010, kterým byla zamítnuta žádost žalobce ze dne 7. prosince 2009 a rozhodnuto o jeho přeřazení do nové služby;

               —

               zrušit dodatek k rozhodnutí č. 88/10 ze dne 25. března 2010;

               —

               zrušit rozhodnutí č. 133/10 A ze dne 24. března 2010, kterým byl s okamžitou účinností ukončen výkon funkcí žalobce jako vedoucího oddělení právní služby, a od 6. dubna 2010 přeřazen jako vedoucí oddělení do jiného odboru;

               —

               zrušit rozhodnutí předsedy EHSV č. 184/10 A ze dne 13. dubna 2010 o přeřazení žalobce k ředitelství pro logistiku s účinností od 6. dubna 2010;

               —

               přiznat náhradu škody;

               —

               uložit EHSV náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-172/09: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 10. března 2010 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/23

         Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 10. března 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-172/09) (1)

   2010/C 148/37

      Jednací jazyk: polština

   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Spojené věci C-131/13, C-163/13 a C-164/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Schoenimport „Italmoda“ Mariano Previti vof (C-131/13), Turbu.com BV (C-163/13), Turbu.com Mobile Phone’s BV (C-164/13) v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — DPH — Šestá směrnice — Přechodný režim obchodu mezi členskými státy — Zboží odeslané nebo přepravované v rámci Společenství — Daňový podvod spáchaný v členském státě doručení — Zohlednění daňového podvodu v členském státě odeslání — Odmítnutí nároků na odpočet daně, osvobození od daně nebo vrácení daně — Neexistence vnitrostátních právních předpisů“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Schoenimport „Italmoda“ Mariano Previti vof (C-131/13), Turbu.com BV (C-163/13), Turbu.com Mobile Phone’s BV (C-164/13) v. Staatssecretaris van Financiën
   (Spojené věci C-131/13, C-163/13 a C-164/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - DPH - Šestá směrnice - Přechodný režim obchodu mezi členskými státy - Zboží odeslané nebo přepravované v rámci Společenství - Daňový podvod spáchaný v členském státě doručení - Zohlednění daňového podvodu v členském státě odeslání - Odmítnutí nároků na odpočet daně, osvobození od daně nebo vrácení daně - Neexistence vnitrostátních právních předpisů“)
   (2015/C 065/05)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Staatssecretaris van Financiën (C-131/13), Turbu.com BV (C-163/13), Turbu.com Mobile Phone’s BV (C-164/13)

      Žalovaní: Schoenimport „Italmoda“ Mariano Previti vof (C-131/13), Staatssecretaris van Financiën (C-163/13 a C-164/13)

      Výrok

               1)

               Předběžné otázky, které Hoge Raad der Nederlanden položil ve věcech C 163/13 a C 164/13, jsou nepřípustné.

               2)

               Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládána v tom smyslu, že vnitrostátní správní orgány a soudy musí osobě povinné k dani odmítnout v rámci dodání zboží uvnitř Společenství přiznat nároky na odpočet, osvobození nebo vrácení daně z přidané hodnoty, a to i v případě neexistence vnitrostátních právních předpisů, které by takové odmítnutí stanovily, pokud je na základě objektivních okolností prokázáno, že tato osoba povinná k dani věděla nebo měla vědět, že se plněním uplatňovaným ke vzniku daného nároku podílela na podvodu na dani z přidané hodnoty, který byl spáchán v rámci dodavatelského řetězce.

               3)

               Šestá směrnice 77/388, ve znění směrnice 95/7, musí být vykládána v tom smyslu, že osobě povinné k dani, která věděla nebo měla vědět, že se plněním uplatňovaným ke vzniku nároků na odpočet, osvobození nebo vrácení daně z přidané hodnoty podílela na podvodu na dani z přidané z hodnoty, jenž byl spáchán v rámci dodavatelského řetězce, mohou být tyto nároky odmítnuty, přestože byl tento podvod spáchán v jiném členském státě, než je ten, kde byly uvedené nároky uplatněny, a přestože tato osoba povinná k dani splnila v posledně zmíněném členském státě formální podmínky, které pro přiznání uvedených nároků stanoví vnitrostátní právní předpisy.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. května 2005 ve věci C-43/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Finanzamt Arnsberg proti Stadt Sundern (Šestá směrnice o DPH — Článek 25 — Společný režim daňového paušálu pro zemědělce — Pronájem honebních pozemků v rámci obecního lesnického podniku — Pojem zemědělské služby)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/14

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 26. května 2005
   ve věci C-43/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Finanzamt Arnsberg proti Stadt Sundern (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 25 - Společný režim daňového paušálu pro zemědělce - Pronájem honebních pozemků v rámci obecního lesnického podniku - Pojem zemědělské služby)
   (2005/C 182/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-43/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 27. listopadu 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 4. února 2004, v řízení Finanzamt Arnsberg, proti Stadt Sundern, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, A. Borg Barthet, A. La Pergola, J. Malenovský a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 25 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládán v tom smyslu, že se společný režim daňového paušálu pro zemědělce použije pouze na dodávky zemědělských produktů a na poskytování zemědělských služeb, jak jsou vymezeny v odstavci 2 tohoto článku, a že ostatní činnosti vykonávané zemědělci podléhajícími daňovému paušálu jsou podrobeny běžnému režimu uvedené směrnice.

               2)

               Pátá odrážka čl. 25 odst. 2 směrnice 77/388 ve spojení s přílohou B této směrnice musí být vykládána v tom smyslu, že pronájem honebních pozemků zemědělcem podléhajícím daňovému paušálu nepředstavuje zemědělské služby ve smyslu této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004.


title: Věc C-303/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 30. května 2016 – Solar Electric Martinique v. Ministre des finances et des comptes publics

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 30. května 2016 – Solar Electric Martinique v. Ministre des finances et des comptes publics
   (Věc C-303/16)
   (2016/C 287/19)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Solar Electric Martinique

      Žalovaný: Ministre des finances et des comptes publics

      Předběžná otázka

   Soudnímu dvoru Evropské unie se předkládá otázka, zda prodej a instalace fotovoltaických panelů a solárních ohřívačů vody na budovy nebo s cílem zásobovat budovy elektřinou nebo teplou vodou představují jediné plnění, které má povahu stavebních prací ve smyslu čl. 5 odst. 5 a čl. 6 odst. 1 šesté směrnice ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (1), nyní čl. 14 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 směrnice ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (2).

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-433/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Handens tingsrätt ze dne  21. listopadu 2005  ve věci Åklagaren proti Larsovi Sandströmovi

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Handens tingsrätt ze dne 21. listopadu 2005 ve věci Åklagaren proti Larsovi Sandströmovi
   (Věc C-433/05)
   (2006/C 36/48)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Handens tingsrätt ze dne 21. listopadu 2005 ve věci Åklagaren proti Larsovi Sandströmovi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 5. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Handens tingsrätt žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

                           a)

                           Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES, kterou se mění směrnice 94/25/ES o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel, vnitrostátní právní úpravě, která zakazuje používání vodních skútrů jinde, než na veřejných navigačních kanálech nebo vodní ploše, pro které místní orgány vydaly povolení podle čl. 3 odst. 1 nařízení o vodních skútrech (1993:1053, ve znění 2004:607)?

                           b)

                           Je povolení takového zákazu, jaký je uvedený v otázce 1a), možné pouze v případě, že místní orgány při posuzování otázky udělení povolení podle čl. 3 odst. 1 splnily požadavek, aby povolení bylo vždy vydáno pro oblast, která splňuje kritéria uvedená v čl. 3 odst. 1 až 3 nařízení o vodních skútrech?

               2)

               Brání jinak články 28 ES až 30 ES takové vnitrostátní právní úpravě zakazující používání vodních skútrů, jaká je uvedena v otázce 1a), obecně nebo pouze za podmínek uvedených výše v otázce 1b)?

               3)

               Bez ohledu na výše uvedené, brání nesplnění povinnosti oznámit Evropské komisi nové nařízení o vodních skútrech před jeho přijetím dne 20. června 2004 na základě směrnic 83/189/EHS a 98/34/ES takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je uvedena výše?


title: Věc C-196/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itálie) dne 7. dubna 2016 – Comune di Corridonia v. Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 - Ambiente

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itálie) dne 7. dubna 2016 – Comune di Corridonia v. Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 - Ambiente
   (Věc C-196/16)
   (2016/C 251/06)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Comune di Corridonia

      Žalovaní: Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 - Ambiente

      Předběžná otázka

   Je s ohledem na ustanovení článku 191 SFEU a článku 2 směrnice 2011/92/EU (1) slučitelné s právem Společenství, aby se po výstavbě zařízení provedlo ověření povinnosti provést posouzení vlivu na životní prostředí (a případně posouzení vlivu na životní prostředí), pokud vnitrostátní soud zrušil povolení z důvodu, že záměr nebyl předmětem ověření povinnosti provést posouzení vlivu na životní prostředí, neboť toto ověření bylo vyloučeno na základě vnitrostátní právní úpravy, která byla v rozporu s právem Společenství?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. 2012, L 26, s 1).


title: Věc C-589/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 29. října 2015 – Evropská komise v. Belgické království „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb služeb — Volný pohyb kapitálu — Úroky z pohledávek nevyplývajících z cenných papírů — Srážková daň z movitého majetku — Investiční společnosti se sídlem v Belgii, které jsou příjemci těchto úroků — Investiční společnosti, které jsou příjemci těchto úroků, se sídlem v jiném členském státě nebo v třetím státě, který je stranou dohody o EHP — Rozdílné zacházení — Důkazní břemeno — Úroky z pohledávek vyplývajících z belgických cenných papírů — Zdanění takových úroků, pokud jsou tyto cenné papíry uloženy nebo zapsané na účtu finanční instituce se sídlem v jiném členském státě nebo ve třetím státě, který je stranou dohody o EHP — Osvobození od daně, pokud jsou cenné papíry uloženy nebo zapsané na účtu finanční instituce se sídlem v Belgii“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 29. října 2015 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-589/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb služeb - Volný pohyb kapitálu - Úroky z pohledávek nevyplývajících z cenných papírů - Srážková daň z movitého majetku - Investiční společnosti se sídlem v Belgii, které jsou příjemci těchto úroků - Investiční společnosti, které jsou příjemci těchto úroků, se sídlem v jiném členském státě nebo v třetím státě, který je stranou dohody o EHP - Rozdílné zacházení - Důkazní břemeno - Úroky z pohledávek vyplývajících z belgických cenných papírů - Zdanění takových úroků, pokud jsou tyto cenné papíry uloženy nebo zapsané na účtu finanční instituce se sídlem v jiném členském státě nebo ve třetím státě, který je stranou dohody o EHP - Osvobození od daně, pokud jsou cenné papíry uloženy nebo zapsané na účtu finanční instituce se sídlem v Belgii“)
   (2015/C 429/08)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království (zástupci: J.-C. Halleux a M. Jacobs, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ponechalo v platnosti ustanovení, podle nichž úroky z pohledávek vyplývajících z belgických cenných papírů podléhají výběru srážkové daně z movitého majetku, pokud jsou tyto cenné papíry uloženy nebo zapsány na účtu finanční instituce se sídlem v jiném členském státě Evropské unie, než je Belgické království, nebo ve třetím státě, který je stranou dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, zatímco tyto úroky jsou osvobozeny od srážkové daně z movitého majetku, pokud jsou uvedené cenné papíry uloženy nebo zapsány na účtu finanční instituce se sídlem v Belgii, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 SFEU a článku 36 dohody o Evropském hospodářském prostoru.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Belgické království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Věc T-247/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2013 — FairWild Foundation v. OHIM ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis označující Evropské společenství — Slovní ochranná známka FAIRWILD — Starší slovní ochranná známka Společenství WILD — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2013 — FairWild Foundation v. OHIM
   (Věc T-247/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis označující Evropské společenství - Slovní ochranná známka FAIRWILD - Starší slovní ochranná známka Společenství WILD - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 114/53
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FairWild Foundation (Weinfelden, Švýcarsko) (zástupci: P. Neuwald a S. Müller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: K. Klüpfel, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Rudolf Wild GmbH & Co. KG (Eppelheim, Německo) (zástupkyně: A. Franke, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. března 2011 (věc R 1014/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Rudolf Wild GmbH & Co. KG a FairWild Foundation.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti FairWild Foundation se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-322/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené na návrh K ( „Řízení o předběžné otázce — Článek 63 SFEU a 65 SFEU — Volný pohyb kapitálu — Daňová právní úprava členského státu, která neumožňuje odečíst ztrátu z prodeje nemovitého majetku nacházejícího se v jiném členském státě od zisku z převodu cenných papírů v členském státě zdanění“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené na návrh K
   (Věc C-322/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 63 SFEU a 65 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Daňová právní úprava členského státu, která neumožňuje odečíst ztrátu z prodeje nemovitého majetku nacházejícího se v jiném členském státě od zisku z převodu cenných papírů v členském státě zdanění)
   2014/C 9/03
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastník původního řízení

   K

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad článků 63 SFEU a 65 SFEU — Volný pohyb kapitálu — Vnitrostátní daňová právní úprava, která osobě s neomezenou daňovou povinností neumožňuje odečíst ztrátu z prodeje nemovitého majetku nacházejícího se v jiném členském státě od zisku z převodu cenných papírů v členském státě zdanění

      Výrok

   Články 63 SFEU a 65 SFEU nebrání takové daňové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která poplatníkovi s bydlištěm a neomezenou povinností k dani z příjmu v tomto členském státě neumožňuje, aby odečetl od příjmů z movitého majetku zdanitelných v tomto členském státě ztráty z převodu nemovitosti nacházející se v jiném členském státě, zatímco toto za určitých předpokladů umožňuje, nachází-li se nemovitost v prvně uvedeném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc C-426/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgerichtshof ze dne  22. listopadu 2005  ve věci Tele2 UTA Telecommunication GmbH proti Telekom-Control-Kommission

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgerichtshof ze dne 22. listopadu 2005 ve věci Tele2 UTA Telecommunication GmbH proti Telekom-Control-Kommission
   (Věc C-426/05)
   (2006/C 22/17)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) ze dne 22. listopadu 2005 ve věci Tele2 UTA Telecommunication GmbH proti Telekom-Control-Kommission, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 1. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Verwaltungsgerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být články 4 a 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (1) vykládány tak, že za „dotčené“ strany je nutno považovat také takové podniky vystupující na relevantním trhu jako soutěžitelé, kterým v postupu pro analýzu trhu nejsou uloženy, zachovány nebo změněny zvláštní regulační povinnosti?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Brání článek 4 směrnice 2002/21/ES vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví, že v postupu pro analýzu trhu má postavení účastníka řízení jen ten podnik, kterému jsou uloženy, změněny nebo zrušeny zvláštní regulační povinnosti?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 33.


title: Věc T-2/05: Žaloba podaná dne 4. ledna 2005 ReckittBenckiser N. V. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/22

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2005 ReckittBenckiser N. V. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-2/05)
   (2005/C 69/40)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. ledna 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná ReckittBenckiser N. V., se sídlem v Hoofddorp (Nizozemsko), zastoupenou G. S. P. Vosem, právníkem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM;

               —

               povolil zápis ochranné známky Společenství, přihláška č. 1 155 712;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu prvního stupně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Trojrozměrná známka tvořená bílou a modrou obdélníkovou tabletou s bílým oválným středem pro výrobky v třídách 1 a 3 (chemické výrobky určené pro průmysl; přípravky pro bělení a jiné prací prostředky,…) – přihláška č. 1 155 712

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí přihlášky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 7 odst. 1 b) nařízení Rady 40/94


title: Věc T-718/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2015 – Hong Kong Group v. OHIM – WE Brand (W E) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství W E — Starší slovní ochranná známka Společenství WE — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/53

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2015 – Hong Kong Group v. OHIM – WE Brand (W E)
   (Věc T-718/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství W E - Starší slovní ochranná známka Společenství WE - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 027/68)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hong Kong Group Oy (Vantaa, Finsko) (zástupce: J.-H. Spåre, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: S. Bonne, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice v řízení před Tribunálem: WE Brand Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: R. van Oerle a E. de Groot, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. srpna 2014 (věc R 2305/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi WE Brand Sàrl a Hong Kong Group Oy.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. srpna 2014 (věc R 2305/2013-2) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi WE Brand Sàrl a Hong Kong Group Oy a rozhodnutí námitkového oddělení OHIM ze dne 30. září 2013 se zrušují.

               2)

               Námitky se zamítají.

               3)

               OHIM a společnost WE Brand ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Hong Kong Group, včetně nezbytných nákladů vynaložených společností Hong Kong Group v řízení před odvolacím senátem OHIM.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1. 12. 2014.


title: Věc T-661/11: Žaloba podaná dne 21. prosince 2011 — Itálie v. Komise

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/32

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2011 — Itálie v. Komise
   (Věc T-661/11)
   2012/C 49/57
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. Aiello, státní zástupce)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise K(2011) 7105 ze dne 14. října 2011 v rozsahu, v němž vylučuje z financování Společenství a ukládá k tíži rozpočtu Italské republiky některé výdaje uskutečněné v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Napadené rozhodnutí v této věci je výsledkem dvou šetření Komise ohledně hospodářských roků pro odvětví mléka 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006 a 2006/2007, v němž se v tomto ohledu navrhuje finanční oprava k tíži Itálie v celkové výši 85 625 455 eur.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí:

               a)

               porušení či nesprávné použití článku 11 nařízení (ES) č. 885/2006 (1) a Pokynů pro výpočet finančních důsledků při vypracovávání rozhodnutí o schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF, dok. VI/5330/97, který byl přijat dne 23. prosince 1997, jakož i porušení článku 230 Smlouvy o ES pro zneužití pravomoci.
               V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že v tomto případě je použití paušální opravy sporné, neboť bylo možné po uskutečněných kontrolách, ač v některých případech proběhly pozdě, ověřit případná nahlášení nižšího množství s uložením sankcí osobám, které podaly nepravdivá prohlášení a tedy s případným výběrem splatných doplňkových dávek, čímž by se zabránilo ekonomickým škodám pro fondy Společenství z důvodu nedostatečných příjmů.

               b)

               Porušení nebo nesprávné použití článků 21 a 22 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 595/2004 (2) ze dne 30. března 2004.
               V tomto ohledu se tvrdí, že použitelná právní úprava týkající se kontroly odběratelů nesouvisí s počtem kontrol, ale s procentním podílem mléka, které musí podléhat kontrole a které musí představovat nejméně 40 % mléka nahlášeného před opravou za dotčené období. Je totiž zjevné, že riziko pro systém financování EZOZF úzce souvisí s množstvím celkového mléka produkovaného každým členským státem. Riziko újmy pro fondy Společenství, která by mohla vzniknout z neuhrazení doplňkové dávky, je třeba posuzovat právě z tohoto objemu.

               c)

               Porušení či nesprávné použití článku 11 již citovaného nařízení (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006 a Pokynů pro výpočet finančních důsledků při vypracovávání rozhodnutí o schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF, dok. VI/5330/97, který byl přijat dne 23. prosince 1997, jakož i porušení článku 230 Smlouvy o ES pro zneužití pravomoci.
               Pro žalující stát Komise použila percentuální finanční opravu k odhadu možného překročení kvót a následné dávky, přičemž sečetla překročení vnitrostátní produkce a rozdělila je tak, aby je mohla znovu jednotlivě přidělit regionům podléhajícím kontrole účetní závěrky. S přístupem tohoto druhu přitom koncept paušální opravy hraničí se svévolí a následně vede k porušení zásady proporcionality.

               d)

               Nakonec se dovolává porušení nebo nesprávného použití článku 253 Smlouvy o ES z důvodu nedostatečného odůvodnění.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (Úř. věst. L 171, s. 90).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 595/2004 ze dne 30. března 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1788/2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 94, s. 22; Zvl. vyd. 3/43 s. 333).


title: Věc T-656/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2016 – Peri v. EUIPO (Tvar zámku bednění) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie — Tvar zámku bednění — Absolutní důvod pro zamítnutí — Označení tvořené výlučně tvarem výrobku nezbytným pro dosažení technického výsledku — Článek 7 odstavec 1 písm. e) bod ii) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2016 – Peri v. EUIPO (Tvar zámku bednění)
   (Věc T-656/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie - Tvar zámku bednění - Absolutní důvod pro zamítnutí - Označení tvořené výlučně tvarem výrobku nezbytným pro dosažení technického výsledku - Článek 7 odstavec 1 písm. e) bod ii) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 287/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Peri GmbH (Weißenhorn, Německo) (zástupci: A. Bognár a M. Eck, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. června 2014 (věc R 1178/2013-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem zámku bednění jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Peri GmbH se ukládá náhradu nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3.11.2014.