title: Věc C-573/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Timișoara (Rumunsko) dne 8. prosince 2010 — Sergiu Alexandru Micșa v. Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Timișoara (Rumunsko) dne 8. prosince 2010 — Sergiu Alexandru Micșa v. Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Věc C-573/10)
   2011/C 46/12
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Timișoara

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sergiu Alexandru Micșa

      Žalovaní: Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 110 SFEU vykládat tak, že brání osvobození od daně ze znečišťování životního prostředí v případě prvního přihlášení k registraci na domácím území vozidel vykazujících určité konkrétně určené technické vlastnosti, zatímco pro ostatní vozidla vnitrostátní právo stanoví povinnost k platbě uvedené daně?

               2)

               Pokud by článek 110 SFEU bránil osvobození uvedenému v první otázce pouze za určitých okolností, patří skutečnost, že všechna motorová vozidla vyrobená v tuzemsku, nebo jejich většina či podstatný podíl, vykazují technické vlastnosti vedoucí k osvobození od daně (je třeba zohlednit to, že motorová vozidla vyrobená v jiných členských státech EU též vykazují tento druh vlastností a že osvobození se uplatní rovněž na tato vozidla) k výše uvedeným okolnostem?

               3)

               Odpoví-li Soudní dvůr na druhou otázku kladně, jaké vlastnosti činí výrobek podobným ve smyslu článku 110 SFEU motorovému vozidlu vykazujícímu kumulativně následující vlastnosti:

                           a)

                           je nové (to znamená, že nikdy předtím nebylo prodáno za jiným účelem, než je jeho další prodej nebo dodávka, a tudíž nikdy nebylo přihlášeno k registraci), nebo je ojeté a bylo přihlášeno k registraci v jiném členském státě Evropské unie během období od 15. prosince 2008 do 31. prosince 2009 včetně;

                           b)

                           bylo navrženo a vyrobeno za účelem přepravy cestujících a kromě sedadla řidiče obsahuje maximálně osm míst k sezení (vozidla kategorie M1 podle rumunského práva), nebo bylo navrženo a vyrobeno za účelem přepravy zboží o maximálním objemu 3,5 tuny (vozidla kategorie NI podle rumunského práva);

                           c)

                           spadá pod emisní normu Euro 4 a

                           d)

                           jeho zdvihový objem válců nepřekračuje 2 000 cm3 (vlastnost vztahující se pouze na vozidla kategorie M1)?


title: Věc C-193/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-193/07) (1)

   2010/C 11/32

      Jednací jazyk: polština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Věc C-332/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (třetí senát) (Itálie) dne 5. července 2010 — Edipower SpA v. Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (třetí senát) (Itálie) dne 5. července 2010 — Edipower SpA v. Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas
   (Věc C-332/10)
   ()
   2010/C 346/43
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (třetí senát)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Edipower SpA

      Žalovaná: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

      Předběžná otázka

   Brání články 23, 43, 49 a 56 Smlouvy, jakož i čl. 11 odst. 2 a 6 a článek 24 směrnice 2003/54 (1) vnitrostátnímu předpisu, který, aniž by byl oznámen Evropské komisi, určitým výrobcům elektrické energie, kteří mají za daných okolností zásadní úlohu pro uspokojení potřeb poptávky po dispečinkových službách, trvale ukládá předkládat nabídky na energetických burzovních trzích podle programů heteronomně stanovených provozovatelem sítě a podle kterého si odměňování u těchto nabídek svobodně nestanoví výrobce, ale je vázáno na parametry, které nejsou stanoveny „průhlednými, nediskriminačními a tržními postupy“?

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. října 2004 ve věci T-35/01, Shanghai Teraoka Electronic Co. Ltd proti Radě Evropské unie (Dumping — Uložení konečného antidumpingového cla — Elektronické váhy pocházející z Číny — Statut podniku působícího v tržním hospodářství — Zjišťování újmy — Příčinná souvislost — Práva na obhajobu)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/33

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 28. října 2004
   ve věci T-35/01, Shanghai Teraoka Electronic Co. Ltd proti Radě Evropské unie (1)

   (Dumping - Uložení konečného antidumpingového cla - Elektronické váhy pocházející z Číny - Statut podniku působícího v tržním hospodářství - Zjišťování újmy - Příčinná souvislost - Práva na obhajobu)
   (2005/C 6/64)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-35/01, Shanghai Teraoka Electronic Co. Ltd, se sídlem v Shanghai (Čína), zastoupená P. Waerem, advokátem, proti Radě Evropské unie (zmocněnci: S. Marquardt ve spolupráci původně s G. Berrischem a P. Nehlem, poté s G. Berrischem, advokáty), podporované Komisí Evropských společenství (zmocněnci: V. Kreuschitz, S. Meany a T. Scharf, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení článku 1 nařízení Rady (ES) č. 2605/2000 ze dne 27. listopadu 2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých elektronických vah pocházejících z Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Tchaj-wanu (Úř. věst. L 301, s. 42), Soud (čtvrtý rozšířený senát), ve složení V. Tiili, předsedkyně, J. Pirrung, P. Mengozzi, A. W. H. Meij a M. Vilaras, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyně ponese své náklady řízení a náklady řízení vzniklé žalované.

               3.

               Vedlejší účastník ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2001.


title: Věc T-149/11: Žaloba podaná dne 11. března 2011 — GS v. Parlament a Rada

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/31

         Žaloba podaná dne 11. března 2011 — GS v. Parlament a Rada
   (Věc T-149/11)
   2011/C 145/52
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH (Eigeltingen, Německo) (zástupce: J. Schmidt, Rechtsanwalt)

      Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně:

   Žalobkyně navrhuje:

               —

               prohlásit za neplatný čl. 8 odst. 2 druhou větu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh;

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby tvrdí žalobkyně následující:

               1)

               Napadená právní úprava porušuje článek 15 a 16 Listiny základních práv Evropské unie

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně uvádí, že čl. 8 odst. 2 nařízení (EU) č. 1210/2010 (1) zasahuje do její svobody výkonu povolání a podnikání, jelikož po vstupu napadeného nařízení v platnost utrpěla ztrátu obratu.

               2)

               Napadená právní úprava porušuje článek 17 Listiny základních práv Evropské unie

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že čl. 8 odst. 2 nařízení č. 1210/2010 zasahuje také do jejího vlastnického práva, jelikož toto ustanovení omezuje využití jejího práva na založení a výkon obchodní činnosti

                           —

                           Napadená právní úprava dále umožňuje bezprostřední zásah do vlastnictví žalobkyně tím, že euromince v jejím vlastnictví byly bez náhrady staženy z oběhu.

               3)

               Nevhodnost napadené právní úpravy pro dosažení zákonem sledovaného cíle a její nepřiměřenost

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně uvádí, že svobodný výkon povolání, podnikání, jakož i výkon vlastnického práva mohou být omezeny, pakliže toto omezení sleduje cíle obecného zájmu a nepředstavuje nepřiměřené porušení sledovaného cíle. Žalobkyně má za to, že napadená právní úprava je nadbytečná, nevhodná k dosažení zákonem sledovaného cíle a navíc představuje překážku pro jeho dosažení. V důsledku toho je nepřiměřená a není vhodná k odůvodnění zásahu do jejích základních práv.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh (Úř. věst. L 339, s. 1).


title: Věc C-553/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 2. listopadu 2016 – „TTL“ EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofie

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 2. listopadu 2016 – „TTL“ EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofie
   (Věc C-553/16)
   (2017/C 022/15)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka:„TTL“ EOOD

      Odpůrce: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofie

      Předběžné otázky

               1)

               Je v souladu s čl. 5 odst. 4 a článkem 12 písm. b) SEU takové vnitrostátní ustanovení, jako je čl. 175 odst. 2 bod 3 DOPK, které ukládá společnosti – rezidentovi, vyplácející příjmy zdaněné u zdroje srážkovou daní povinnost zaplatit úroky za období od okamžiku uplynutí lhůty k zaplacení daně z příjmů až do dne, kdy nerezident usazený v jiném členském státě doloží, že jsou splněny podmínky pro použití dohody o zamezení dvojího zdanění uzavřené s Bulharskou republikou, a to i v případech, ve kterých podle dohody nemusí být daň uhrazena či má být uhrazena pouze v nepatrné výši?

               2)

               Je v souladu s články 49, 54, 63 a 65 odst. 1 a 3 SFEU takové vnitrostátní ustanovení, jako je čl. 175 odst. 2 bod 3 DOPK a taková daňová praxe, podle nichž musí společnost vyplácející příjmy zdaněné u zdroje srážkovou daní zaplatit úroky za období od okamžiku uplynutí lhůty k zaplacení daně z příjmů až do dne, kdy nerezident usazený v jiném členském státě doloží, že jsou splněny podmínky pro použití dohody o zamezení dvojího zdanění uzavřené s Bulharskou republikou, a to i v případech, ve kterých podle dohody nemusí být daň uhrazena či má být uhrazena pouze v nepatrné výši?


title: Věc T-429/07: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — BP Aromatics v. Komise

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — BP Aromatics v. Komise
   (Věc T-429/07) (1)

   2011/C 319/56
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Spojené věci T-3/00 a T-337/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. listopadu 2007 – Pitsiorlas v. Rada a ECB ( Přístup k dokumentům — Basilejsko-nyborgská dohoda — Žaloba na neplatnost — Napadnutelné akty — Odůvodnění — Námitka protiprávnosti — Rozhodnutí 93/731/ES — Jednací řád Evropské centrální banky — Žaloba na náhradu škody — Mimosmluvní odpovědnost Společenství za protiprávní jednání jeho orgánů — Škoda — Příčinná souvislost )

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/11

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. listopadu 2007 – Pitsiorlas v. Rada a ECB
   (Spojené věci T-3/00 a T-337/04) (1)

   („Přístup k dokumentům - Basilejsko-nyborgská dohoda - Žaloba na neplatnost - Napadnutelné akty - Odůvodnění - Námitka protiprávnosti - Rozhodnutí 93/731/ES - Jednací řád Evropské centrální banky - Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost Společenství za protiprávní jednání jeho orgánů - Škoda - Příčinná souvislost“)
   (2008/C 8/19)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Athanasios Pitsiorlas (Soluň, Řecko) (zástupce: D. Papafilippou, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer, S. Kyriakopoulou a D. Zachariou, poté M. Bauer a D. Zachariou, zmocněnci) a Evropská centrální banka (zástupci: ve věci T-3/00 původně C. Zilioli, C. Kroppenstedt a P. Vospernik, poté C. Zilioli, C. Kroppenstedt, F. Athanasiou a S. Vuorensola a nakonec C. Zilioli, C. Kroppenstedt a F. Athanasiou, a ve věci T-337/04 C. Kroppenstedt, F. Athanasiou a P. Papapaschalis, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Rady a Evropské centrální banky, jimiž byly zamítnuty žádosti žalobce o přístup k dokumentům týkajícím se Basilejsko-nyborgské dohody ze září 1987, a jednak žádost o náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady guvernérů ze dne 21. října 1999 v podobě, v jaké s ním byl Athanasios Pitsiorlas seznámen dopisem Evropské centrální banky ze dne 8. listopadu 1999, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba na neplatnost zamítá.

               3)

               Žaloba na náhradu škody se zamítá.

               4)

               ECB, Rada i žalobce ponesou vlastní náklady řízení vynaložené ve věcech T-3/00 a T-337/04. Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem ve věci C-193/01 P.

      (1)  Úř. věst. C 122, 29.4.2000.


title: Věc T-23/12: Žaloba podaná dne 17. ledna 2012 — MAF v. Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/22

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2012 — MAF v. Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění
   (Věc T-23/12)
   2012/C 98/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mutuelle des Architectes Français assurances (MAF) (Paříž, Francie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaný: Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí zveřejňovat na internetových stránkách Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění veškeré informace výlučně v angličtině, včetně veřejných konzultací zahájených ve dnech 7. a 8. listopadu 2011 a 21. prosince 2011;

               —

               v případě potřeby zrušil rozhodnutí Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění ze dne 16. ledna 2012;

               —

               uložil Evropskému orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, došlo k porušení čl. 8 odst. 1 písm. k) a článku 73 nařízení č. 1094/2010 (1), neboť tato ustanovení žalovanému ukládají zveřejňovat informace o svých činnostech na svých internetových stránkách v úředních jazycích Evropské unie (EU). Žalobkyně namítá, že došlo ke zjevně nesprávnému posouzení a k nesprávnému právnímu posouzení, jehož se měl žalovaný dopustit tím, že nezveřejnění předmětných veřejných konzultací v jazyce žalobkyně zdůvodnil mimo jiné z hlediska nákladů, zatímco čl. 73 odst. 3 nařízení č. 1094/2010 stanoví, že překladatelské služby potřebné pro fungování orgánu pro pojišťovnictví zajišťuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z rozsahu povinnosti zajišťovat zveřejnění v úředních jazycích Evropské unie. Žalobkyně tvrdí, že se tato povinnost vztahuje i na veřejné konzultace zahájené žalovaným, a nikoli pouze na výroční zprávu, pracovní program a obecné pokyny a doporučení žalovaného.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010, ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/79/ES (Úř. věst. L 331, s. 48).


title: Věc T-75/10: Žaloba podaná dne 17. února 2010 — Embraer a další v. Komise

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/52

         Žaloba podaná dne 17. února 2010 — Embraer a další v. Komise
   (Věc T-75/10)
   2010/C 113/84
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Empresa Brasileira de Aeronáutica, SA (Embraer) (São José dos Campos, Brazílie), Embraer Aviation Europe SAS (EAE) (Villepinte, Francie), Indústria Aeronáutica de Portugal SA (OGMA) (Alverca do Ribatejo, Portugalsko) (zástupci: U. O’Dwyer a A. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit napadené rozhodnutí,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 4541 v konečném znění ze dne 17. června 2009, kterým se prohlašuje za slučitelnou se společným trhem podpora poskytnutá na náklady na výzkum a vývoj související s konstrukcí a výrobou leteckého výrobku poskytnutá orgány Spojeného království společnosti Bombardier (Short Brothers) [č. 654/2008] (1). Rozhodnutí Komise bylo přijato po předběžném posouzení na základě čl. 108 odst. 3 SFEU. Žalobkyně jsou soutěžitelé příjemce podpory a podaly stížnost proti navrhované podpoře, kterou požádaly Komisi, aby zahájila formální vyšetřovací řízení.
   Na podporu svého návrhu na zrušení předkládají žalobkyně následující žalobní důvody:

               Zaprvé tvrdí, že Komise se při svém předběžném posouzení slučitelnosti státní podpory se společným trhem setkala s vážnými obtížemi, a byla tedy povinna zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Krom toho uvádí, že Komise tím, že nezahájila formální řízení odepřela žalobkyním a jiným dotčeným stranám právo být vyslechnuty v průběhu přezkumu Komise. To podle žalobkyň představuje vadu řízení v rozporu se Smlouvou.

               Vážné obtíže, se kterými se Komise setkala, vyplývají konkrétně z následujících skutečností:

                           —

                           délka a okolnosti předběžného posouzení;

                           —

                           skutečnost, že Komise nevymezila trh pro křídla letadel se 100-149 sedadly jako relevantní výrobkový trh;

                           —

                           skutečnost, že Komise neprovedla analýzu vlivu státní podpory na hospodářskou soutěž na trhu s křídly letadel se 100-149 sedadly;

                           —

                           Komisí provedená analýza vlivu státní podpory na hospodářskou soutěž pro dokončená letadla se 100-149 sedadly byla nedostatečná a neúplná.

               Zadruhé žalobkyně tvrdí, že skutečnost, že Komise vymezila údajný trh pro letecké konstrukce a nevymezila relevantní trh pro křídla letadel se 100-149 sedadly představuje zjevně nesprávné posouzení slučitelnosti podpory se společným trhem provedené podle čl. 107 odst. 3 písm. c).

               Zatřetí žalobkyně tvrdí, že skutečnost, že Komise neprovedla analýzu vlivu státní podpory na hospodářskou soutěž na trhu s křídly letadel se 100-149 sedadly představuje zjevně nesprávné posouzení slučitelnosti podpory se společným trhem provedené podle čl. 107 odst. 3 písm. c).

               Začtvrté žalobkyně uplatňují, že Komisí provedená nedostatečná a neúplná analýza vlivu státní podpory na hospodářskou soutěž pro dokončená letadla se 100-149 sedadly představuje zjevně nesprávné posouzení slučitelnosti podpory se společným trhem provedené podle čl. 107 odst. 3 písm. c).

      (1)  Úř. věst. 2009 C 298, s. 2


title: Věc T-183/09: Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2012 — Spa Monopole v. OHIM — Club de Golf Peralada (WINE SPA)

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2012 — Spa Monopole v. OHIM — Club de Golf Peralada (WINE SPA)
   (Věc T-183/09) (1)

   2012/C 184/36
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc T-133/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. září 2006 – Meric v. OHIM – Arbora & Ausonia (PAM-PIM'S BABY SHOP) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Starší národní obrazové a slovní ochranné známky PAM-PAM — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PAM-PIM'S BABY-PROP — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. září 2006 – Meric v. OHIM – Arbora & Ausonia (PAM-PIM'S BABY SHOP)
   (Věc T-133/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší národní obrazové a slovní ochranné známky PAM-PAM - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PAM-PIM'S BABY-PROP - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 281/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gérard Meric (Paříž, Francie) (zástupce: P. Murzeau, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Rassat, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Arbora & Ausonia (Barcelona, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. ledna 2005 ve věci R 250/2004-1, týkajícímu se námitek majitele národních slovních a obrazových ochranných známek PAM-PAM proti zápisu slovní ochranné známky PAM-PIM'S BABY-PROP (námitkové řízení číslo B 505 067).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc C-111/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upravno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Občina Gorje v. Slovinská republika „Řízení o předběžné otázce — Společná zemědělská politika — Nařízení (ES) č. 1698/2005 — Nařízení (EU) č. 65/2011 — Financování z EZFRV — Podpora pro rozvoj venkova — Pravidla pro způsobilost operací a výdajů — Časová podmínka — Vyloučení v celém rozsahu — Snížení podpory“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/13

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upravno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Občina Gorje v. Slovinská republika
   (Věc C-111/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 1698/2005 - Nařízení (EU) č. 65/2011 - Financování z EZFRV - Podpora pro rozvoj venkova - Pravidla pro způsobilost operací a výdajů - Časová podmínka - Vyloučení v celém rozsahu - Snížení podpory“)
   (2016/C 335/17)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Upravno sodišče Republike Slovenije

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Občina Gorje

      Žalovaná: Slovinská republika

      Výrok

               1)

               Článek 71 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které jsou za výdaje způsobilé pro příspěvek z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova v rámci spolufinancování operace rozvoje venkova, kterou vybral dotčený řídicí orgán programu rozvoje venkova nebo která byla vybrána z jeho pověření, považovány pouze výdaje vynaložené po přijetí rozhodnutí o přidělení takové podpory.

               2)

               Článek 71 odst. 3 nařízení č. 1698/2005 ve spojení s článkem 30 nařízení Komise (EU) č. 65/2011 ze dne 27. ledna 2011 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, v níž se stanoví zamítnutí žádosti o platbu, která souvisí s operací vybranou pro spolufinancování z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova, v celém rozsahu, pokud určité výdaje vzniklé v souvislosti s touto operaci byly vynaloženy před přijetím rozhodnutí o přidělení takové podpory, jestliže příjemce podpory nepodal v rámci své žádosti o platbu úmyslně nepravdivé prohlášení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc T-348/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Al-Aqsa v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu — Zmrazení finančních prostředků — Společný postoj 2001/931/SZBP a nařízení (ES) č. 2580/2001 — Žaloba na neplatnost — Úprava návrhových žádání — Soudní přezkum — Podmínky provedení opatření Unie směřujícího ke zmrazení finančních prostředků“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Al-Aqsa v. Rada
      (Věc T-348/07) (1)

      (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu - Zmrazení finančních prostředků - Společný postoj 2001/931/SZBP a nařízení (ES) č. 2580/2001 - Žaloba na neplatnost - Úprava návrhových žádání - Soudní přezkum - Podmínky provedení opatření Unie směřujícího ke zmrazení finančních prostředků)
      (2010/C 288/61)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stichting Al-Aqsa (Heerlen, Nizozemsko) (zástupci: J. Pauw, G. Pulles, A. M. van Eik a M. Uiterwaal, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan, G.-J. Van Hegelsom a B. Driessen, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: C.M. Wissels, M. de Mol a Y. de Vries, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: P. van Nuffel a S. Boelaert, zmocněnci)

         Předmět věci

      Původním předmětem je v podstatě návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2007/445/ES ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES (Úř. věst. L 169, s. 58), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Rady 2007/445/ES ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES, rozhodnutí Rady 2007/868/ES ze dne 20. prosince 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 a zrušuje rozhodnutí 2007/445, rozhodnutí Rady 2008/583/ES ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 a zrušuje rozhodnutí 2007/868, rozhodnutí Rady 2009/62/ES ze dne 26. ledna 2009, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 a zrušuje rozhodnutí 2008/583, a nařízení Rady (ES) č. 501/2009 ze dne 15. června 2009, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 a zrušuje rozhodnutí 2009/62, se zrušují v rozsahu, v němž se tyto akty týkají Stichting Al-Aqsa.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Radě Evropské unie se ukládá nést kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení, které vynaložila Stichting Al-Aqsa.

                  4)

                  Nizozemské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-129/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven te 's-Gravenhage ze dne 17. března 2005 ve věci N. V. Raverco proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven te 's-Gravenhage ze dne 17. března 2005 ve věci N. V. Raverco proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-129/05)
   (2005/C 143/27)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven te 's-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 17. března 2005 ve věci N. V. Raverco proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, který došel kanceláři Soudního dvora dne 21. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven te 's-Gravenhage žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 97/78/ES (1) vykládán v tom smyslu, že důvod, který brání zpětnému zaslání zásilky, která nevyhovuje dovozním podmínkám, spočívá v tom, že dovozní podmínky Společenství nejsou splněny, nebo je třeba hledat v podmínkách, které platí na místě sjednaném s osobou odpovědnou za nakládku mimo území uvedená v příloze I směrnice 97/78/ES?

               2)

               Musí být čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice 97/78/ES ve spojení s čl. 22 odst. 2 směrnice 97/78/ES a s článkem 5 nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 (2) vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení ve všech případech, kdy z kontroly upravené ve směrnici 97/78/ES vyplyne, že by zásilka produktů mohla ohrozit zdraví lidí nebo zvířat, kogentně nařizuje zničení dotyčných zásilek živočišných produktů?

               3)

               Musí být článek 22 směrnice 97/78/ES ve spojení s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2377/90 vykládán v tom smyslu, že prokázání rezidua látky uvedené v příloze V nařízení (EHS) č. 2377/90 v zásilce již znamená, že dotyčná zásilka představuje takové nebezpečí pro zdraví lidí a zvířat, že je zpětné zaslání vyloučeno?

               4)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku, musí být čl. 17 odst. 2 směrnice 97/78/ES vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení slouží zároveň k ochraně zájmů třetí země, do níž má být zásilka po zpětném zaslání dovezena, i když tyto zájmy neobsahují zároveň ochranu zájmů existujících v členských státech Evropské unie?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství (Úř. věst. L 24, s. 9).

      (2)  Nařízení Rady ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Úř. věst. L 224, s. 1).


title: Věc T-561/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — Gutknecht v. Komise ( „Mimosmluvní odpovědnost — Veterinární kontrola — Biocidní přípravky — Identifikace aktivních látek na trhu — Přijetí právních předpisů Komisí podle směrnice 98/8/ES — Příčinná souvislost“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — Gutknecht v. Komise
   (Věc T-561/08) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Veterinární kontrola - Biocidní přípravky - Identifikace aktivních látek na trhu - Přijetí právních předpisů Komisí podle směrnice 98/8/ES - Příčinná souvislost)
   2011/C 347/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jürgen Gutknecht (Kirchheimbolanden, Německo) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a G. Wilms, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady utrpěné újmy zejména v důsledku údajně nelegálního přijetí různých právních předpisů Komisí na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, s. 1), nebo podpůrně v důsledku údajného nepřijetí nezbytných opatření Komisí k tomu, aby bylo zaručeno právo na ochranu údajů poskytnutých při provádění uvedené směrnice

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               J. Gutknecht ponese vlastní náklady řízení jakož i náklady řízení Evropské komise.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-384/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 27. června 2017 – Dooel Uvoz-Izvoz Skopje Link Logistik N&N v. Budapest Rendőrfőkapitánya

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 27. června 2017 – Dooel Uvoz-Izvoz Skopje Link Logistik N&N v. Budapest Rendőrfőkapitánya
   (Věc C-384/17)
   (2017/C 318/10)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dooel Uvoz-Izvoz Skopje Link Logistik N&N

      Žalovaný: Budapest Rendőrfőkapitánya

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje požadavek proporcionality stanovený v článku 9a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly (1), který vyložil Soudní dvůr Evropské unie v rozsudku ze dne 22. března 2017, vydaném ve spojených věcech C-497/15 a C-498/15, Euro-Team (EU:C:2017:229), přímo použitelné ustanovení směrnice?

               2)

               V případě, že požadavek proporcionality stanovený v článku 9a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly, který vyložil Soudní dvůr Evropské unie v rozsudku ze dne 22. března 2017, vydaném ve spojených věcech C-497/15 a C-498/15, Euro-Team (EU:C:2017:229), nepředstavuje přímo použitelné ustanovení směrnice:
               umožňuje a vyžaduje výklad vnitrostátního práva v souladu s unijním právem, aby vnitrostátní soud a správní orgán — při neexistenci vnitrostátní legislativní aktivity — doplnily maďarské právní předpisy relevantní v projednávané věci hmotněprávními kritérii požadavku proporcionality stanovenými v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 22. března 2017, vydaném ve spojených věcech C-497/15 a C-498/15, Euro-Team (EU:C:2017:229)?

      (1)  Úř. věst. L 187, s. 42.


title: Věc T-196/05: Žaloba podaná dne 9. května 2005 Jean-Françoisem Vivierem proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/31

         Žaloba podaná dne 9. května 2005 Jean-Françoisem Vivierem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-196/05)
   (2005/C 193/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jean-Françoisem Vivierem, s bydlištěm v Le Petten (Nizozemsko), zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí Komise o zařazení žalobce do platové třídy A*6;

               2.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce byl přijat Komisí jako dočasný zaměstnanec na pozici, jejíž úroveň odpovědnosti byla v oznámení o volném pracovním místě určena odkazem na třídy A7 až A4, které se podle nového systému rovnají třídám A*8 až A*12. Nicméně během přijímání byl žalobce zařazen do platové třídy A*6.
   Žalobce navrhuje zrušení posledně uvedeného rozhodnutí, přičemž uplatňuje, že toto rozhodnutí je v rozporu s článkem 9 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, neboť žalobce byl přijat do nižší třídy než je třída odpovídající stupni odpovědnosti stanovené pro jeho pozici. Žalobce mimoto tvrdí, že článek 12 přílohy XIII služebního řádu, kterým Komise odůvodňuje své rozhodnutí o zařazení, se v jeho případě nepoužije, jelikož vstoupil do služby po 30. dubnu 2004.


title: Věc F-37/13: Žaloba podaná dne 26. dubna 2013 — ZZ v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/59

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-37/13)
   2013/C 207/100
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (právní zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, avocats)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět

   Zrušení rozhodnutí OLAF o zamítnutí žádosti žalobce o obnovení smlouvy na základě zrušení tohoto rozhodnutí rozsudkem Soudu pro veřejnou službu a žaloba na náhradu údajně utrpěné škody a nemajetkové a majetkové újmy.

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí OOUPS ze dne 8. srpna 2012, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o obnovení smlouvy;

               —

               v případě potřeby zrušit výslovné rozhodnutí ze dne 12. srpna 2010 o zamítnutí žádosti žalobce o obnovení smlouvy, pokud by jeho zrušení bylo zpochybněno v rámci řízení o kasačním opravném prostředku před Tribunálem;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí OOUPS ze dne 17. ledna 2013 o zamítnutí stížnost podané žalobcem dne 21. září 2012;

               —

               přiznat žalobci na základě utrpěné majetkové škody částku odpovídající rozdílu mezi odměnou, kterou by získal, kdyby byla jeho smlouva dočasného zaměstnance u OLAF obnovena na 4 roky, a odměnou, kterou skutečně získal od května 2011 (při zohlednění jeho nároků na důchod a jeho běžný kariérní postup);

               —

               nahradit majetkovou újmu utrpěnou žalobcem v důsledku ztráty možnosti získat smlouvu na dobu neurčitou, stanovenou ex aequo et bono a předběžně ve výši 250 000 eur;

               —

               přiznat žalobci částku stanovenou ex aequo et bono a předběžně ve výši 10 000 eur za utrpěnou morální újmu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-108/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 6. března 2013 — Société Mac GmbH v. Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 6. března 2013 — Société Mac GmbH v. Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt
   (Věc C-108/13)
   2013/C 141/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Société Mac GmbH

      Žalovaný: Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt

      Předběžná otázka

   Brání články 34 a 36 Smlouvy o fungování Evropské unie vnitrostátní právní úpravě, která podmiňuje vydání povolení k uvedení přípravku na ochranu rostlin na trh v rámci paralelního dovozu zejména tím, že pro dotyčný přípravek již bylo vydáno ve státě vývozu povolení k uvedení na trh v souladu se směrnicí 91/414/EHS (1), a jež proto neumožňuje vydat povolení k uvedení na trh v rámci paralelního dovozu pro přípravek, pro který již bylo ve státě vývozu vydáno povolení k uvedení na trh v rámci paralelního dovozu a který je totožný s přípravkem povoleným ve státě dovozu?

      (1)  Směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1).


title: Věc C-536/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – Tele2 (Netherlands) BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV v. Autoriteit Consument en Markt (ACM) „Řízení o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/22/ES — Článek 25 odst. 2 — Informační služba o účastnických číslech a účastnické seznamy — Směrnice 2002/58/ES — Článek 12 — Poskytnutí osobních údajů účastníků pro účely jejich zveřejnění v telefonním seznamu nebo jejich využití informační službou o účastnických číslech — Forma a způsoby poskytnutí souhlasu účastníka — Rozlišování podle členského státu, v němž jsou účastnické seznamy nebo informační služba o účastnických číslech poskytovány — Zásada zákazu diskriminace“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – Tele2 (Netherlands) BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV v. Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Věc C-536/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/22/ES - Článek 25 odst. 2 - Informační služba o účastnických číslech a účastnické seznamy - Směrnice 2002/58/ES - Článek 12 - Poskytnutí osobních údajů účastníků pro účely jejich zveřejnění v telefonním seznamu nebo jejich využití informační službou o účastnických číslech - Forma a způsoby poskytnutí souhlasu účastníka - Rozlišování podle členského státu, v němž jsou účastnické seznamy nebo informační služba o účastnických číslech poskytovány - Zásada zákazu diskriminace“)
   (2017/C 151/12)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Tele2 (Netherlands) BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV

      Žalovaný: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Další účastnice řízení: European Directory Assistance NV

      Výrok

               1)

               Článek 25 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „žádosti“ obsažený v tomto článku zahrnuje také žádost podanou podnikem, jenž je usazený v jiném členském státě, než ve kterém jsou usazené podniky, které přidělují účastníkům telefonní čísla, a který žádá o příslušné informace, jež mají tyto podniky k dispozici, pro účely poskytování veřejně dostupných informačních služeb o účastnických číslech a účastnických seznamů v tomto členském státě nebo v jiných členských státech.

               2)

               Článek 25 odst. 2 směrnice 2002/22, ve znění směrnice 2009/136, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby podnik, který přiděluje telefonní čísla účastníkům a který má podle vnitrostátní právní úpravy povinnost získat od těchto účastníků souhlas s použitím údajů, jež se jich týkají, pro účely poskytování informačních služeb o účastnických číslech a účastnických seznamů, formuloval tuto žádost tak, aby účastníci vyjádřili svůj souhlas s tímto použitím zvlášť podle toho, v jakém členském státě podniky, které by mohly informace uvedené v tomto ustanovení požadovat, tyto služby poskytují.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25. 1. 2016.


title: Věc C-221/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Stuttgart (Německo) dne 2. května 2007 – Krystyna Zablocka-Weyhermüller v. Land Baden-Württemberg

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Stuttgart (Německo) dne 2. května 2007 – Krystyna Zablocka-Weyhermüller v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-221/07)
   (2007/C 183/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Sozialgericht Stuttgart
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Krystyna Zablocka-Weyhermüller

      Žalovaná: Land Baden-Württemberg
   Předběžná otázka
   Je omezení dávek zakotvené v německém právu sociálního odškodnění ve smyslu § 64e Bundesversorgungsgesetz (BVG) (spolkový zákon o zaopatření) pro oprávněné příjemce s bydlištěm nebo obvyklým pobytem v Polsku jakožto státu, který nově přistoupil k EU, v souladu s nadřazeným právem Společenství, zejména s ohledem na volný pohyb osob?


title: Věc T-558/13: Žaloba podaná dne 24. října 2013 — FSA v. OHIM — Motokit Veículos e Acessórios (FSA K-FORCE)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/23

         Žaloba podaná dne 24. října 2013 — FSA v. OHIM — Motokit Veículos e Acessórios (FSA K-FORCE)
   (Věc T-558/13)
   2014/C 24/40
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FSA Srl (Busnago, Itálie) (zástupci: M. Locatelli a M. Cartella, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Motokit Veículos e Acessórios, SA (Vagos, Portugalsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. srpna 2013 ve věci R 436/2012-2;

               —

               nařídil zápis ochranné známky FSA K-FORCE.

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka FSA K-FORCE — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 191 909.

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Důvody uvedené v čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) téhož nařízení.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení zápisu ochranné známky za neplatný.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 ve spojení s jeho článkem 75.


title: Věc C-569/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. června 2013 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 94/22/ES — Podmínky udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků — Nediskriminační přístup“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. června 2013 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-569/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 94/22/ES - Podmínky udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků - Nediskriminační přístup)
   2013/C 225/04
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: M. Szpunar, M. Drwięcki a B. Majczyna, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nesprávné nebo neúplné provedení čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 1 a čl. 5 bodů 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků (Úř. věst. L 164, s. 3; Zvl. vyd. 06/02, s. 262) — Nediskriminační přístup k těmto činnostem a k jejich výkonu

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k zajištění toho, aby zúčastněné subjekty měly ničím nediskriminovaný přístup k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků a aby byla povolení vykonávat tyto činnosti udělována v řízení, v němž mohou všechny zúčastněné subjekty předložit žádosti na základě kritérií zveřejněných v Úředním věstníku Evropské unie před počátkem lhůty pro podávání žádostí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 2, jakož i z čl. 5 bodů 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 12.2.2011.


title: Věc C-47/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/37

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-47/06) (1)

   (2006/C 294/70)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.03.2006.


title: Věc C-330/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hovrätten för Övre Norrland ze dne 22. srpna 2005 ve věci Fredrik Granberg proti Ministère public (Státní zastupitelství)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hovrätten för Övre Norrland ze dne 22. srpna 2005 ve věci Fredrik Granberg proti Ministère public (Státní zastupitelství)
   (Věc C-330/05)
   (2005/C 271/31)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Hovrätten för Övre Norrland ze dne 22. srpna 2005 ve věci Fredrik Granberg proti Ministère public (Státní zastupitelství), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 6. září 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hovrätten för Övre Norrland žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Umožňuje čl. 9 odst. 3 směrnice 92/12 členským státům vyloučit obecným ustanovením mazut z rozsahu působnosti článku 8 směrnice, takže členský stát může stanovit, že jednotlivec, který koupil sám a pro své potřeby mazut ve členském státě, kde bylo dané zboží propuštěno pro domácí spotřebu, a který toto zboží sám přepravil do členského státu určení, je povinen uhradit spotřební daň v posledně uvedeném státě, bez ohledu na způsob, jímž byl mazut přepraven?

               2)

               V případě, že bude na otázku 1 odpovězeno kladně, je čl. 9 odst. 3 směrnice 92/12 slučitelný se zásadou volného pohybu zboží zakotvenou ve Smlouvě o ES, jakož i se zásadou proporcionality, s tím, že čl. 9 odst. 3 směrnice má zřejmě za cíl vést jednotlivce k tomu, aby se zdrželi přepravy minerálních olejů, když stanoví výjimku od obecného pravidla, podle nějž platí, že je u výrobků, které jednotlivci nakoupí pro svou vlastní potřebu a sami je přepraví, vybírána spotřební daň ve členském státě, kde byly výrobky zakoupeny? Je takový cíl slučitelný s právním základem směrnice, dovolávaným Radou, nebo je čl. 9 odst. 3 směrnice protiprávní?

               3)

               V případě, že bude na otázku 1 odpovězeno záporně, představuje přeprava 3 000 litrů mazutu, uskutečněná jednotlivcem, ve třech nádržích společně nazývaných „velké nádrže pro volně ložené zboží“, které mohou být schváleny pro odbornou přepravu nebezpečného zboží, zejména v tekuté podobě naloženy na lehké nákladní auto, neobvyklý způsob přepravy ve smyslu čl. 9 odst. 3 směrnice 92/12?

               4)

               Je slučitelné s čl. 7 odst. 4 směrnice 92/12, aby přijal členský stát ustanovení, podle něhož jednotlivec, který koupil sám a pro své potřeby mazut v členském státě, kde bylo dané zboží propuštěno pro domácí spotřebu, a který toto zboží sám přepravil do členského státu určení neobvyklým způsobem přepravy ve smyslu čl. 9 odst. 3 směrnice, je povinen zřídit záruku k zajištění platby spotřební daně, jakož i mít u sebe při přepravě zjednodušený doprovodný dokument a důkaz o zřízení záruky na platbu spotřební daně?


title: Věc T-846/16: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – QF v. Komise

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/31

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – QF v. Komise
   (Věc T-846/16)
   (2017/C 053/38)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: QF (Barcelona, Španělsko) (zástupci: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet a A. Hernández Pardo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že rozhodnutí Komise ze dne 4. července 2016 o státní podpoře SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), kterou poskytlo Španělsko některým fotbalovým klubům, porušuje čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 3 SFEU, jelikož možnost konsolidace účtů, vycházející z povolení daného zákonem 10/1990 čtyřem klubům za účelem účasti v různých sportovních disciplínách, stejně jako uplatnění snížené sazby daně z příjmu právnických osob, představuje rovněž státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, což měla konstatovat Evropská komise;

               —

               v důsledku toho zrušil toto opatření a uložil Španělskému království povinnost zajistit, aby podporu neslučitelnou s vnitřním trhem její příjemci navrátili, a uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jako důvody a argumenty uplatňované ve věci C-845/16, QC v. Komise.


title: Věc C-228/16 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 31. května 2017 – Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpora — Rozhodnutí o odložení — Odmítnutí Evropské komise pokračovat v přezkumu stížnosti navrhovatelky — Neexistence podpory po ukončení předběžné fáze přezkumu — Čistě potvrzující rozhodnutí — Podmínky legality zrušení rozhodnutí o odložení jeho autorem ab initio“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 31. května 2017 – Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) v. Evropská komise
   (Věc C-228/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpora - Rozhodnutí o odložení - Odmítnutí Evropské komise pokračovat v přezkumu stížnosti navrhovatelky - Neexistence podpory po ukončení předběžné fáze přezkumu - Čistě potvrzující rozhodnutí - Podmínky legality zrušení rozhodnutí o odložení jeho autorem ab initio“)
   (2017/C 249/12)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (zástupci: E. Bourtzalas, advokát, A. Oikonomou, E. Salaka, C. Synodinos a H. Tagaras, dikigoroi, D. Waelbroeck, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 9. února 2016, DEI v. Komise (T-639/14, nezveřejněné, EU:T:2016:77), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc T-287/10: Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Unilever España a Unilever v. OHIM — Med Trans G. Poulias-S. Brakatselos (MED FRIGO S.A.)

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/49

         Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Unilever España a Unilever v. OHIM — Med Trans G. Poulias-S. Brakatselos (MED FRIGO S.A.)
   (Věc T-287/10)
   ()
   2010/C 234/88
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unilever España S.A. a Unilever N.V. (Barcelona, Španělsko) (zástupce: C. Prat, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem:„Med Trans“ G. Poulias-S. Brakatselos A.E. (Patra, Řecko)

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. dubna 2010 ve věci R 1025/2009-2;

               —

               uložit námitkovému oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) pokračovat v přezkumu důkazů, jež hodnotí použitelnost čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 4 a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „MED FRIGO S.A“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 39

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis španělské ochranné známky č. 112 534 týkající se obrazové ochranné známky „FRIGO“ pro výrobky třídy 30; zápis španělské ochranné známky č. 123 204 týkající se obrazové ochranné známky „Frigo“ pro výroky třídy 30; zápis španělské ochranné známky č. 434 378 týkající se obrazové ochranné známky „Frigo“ pro výrobky třídy 30; zápis španělské ochranné známky č. 767 539 týkající se obrazové ochranné známky „Frigo“ pro výrobky třídy 30; zápis španělské ochranné známky č. 2 148 274 týkající se obrazové ochranné známky „Frigo“ pro výrobky třídy 30; zápis španělské ochranné známky č. 60 893 týkající se slovní ochranné známky „FRIGO S.A.“ pro „podnikání v oblasti výroby a produkce zmrzliny a mléčných výrobků“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 19 odst. 2 písm. a) bodu ii) nařízení č. 2868/95/ES tím, že odvolací senát měl neprávem za to, že žalobkyně nepředložila všechny důkazy o existenci, platnosti a rozsahu ochrany její starší ochranné známky, na níž byla námitka založena; porušení čl. 19 odst. 3 nařízení Komise č. 2868/95/ES tím, že měl odvolací senát neprávem za to, že překlady předložené žalobkyní nebyly dostatečně jasné a správně strukturované.


title: Spojené věci T-440/07, T-465/07 a T-1/08: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Huta Buczek a další v. Komise ( „Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/14

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Huta Buczek a další v. Komise
   (Spojené věci T-440/07, T-465/07 a T-1/08) (1)

   (Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2010/C 260/18
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Huta Buczek Sp. z o.o. (Sosnowiec, Polsko) (zástupce: D. Szlachetko-Reiter, advokát) (věc T-440/07); Emilian Salej, jako správce konkurzní podstaty Technologie Buczek S.A. (Laryszów, Polsko); Technologie Buczek S.A. (Sosnowiec) (zástupce: D. Szlachetko-Reiter, advokát) (věc T-465/07), a Buczek Automotive Sp. z o.o. (Sosnowiec) (zástupci: původně T. Gackowski, poté D. Szlachetko-Reiter a nakonec J. Jurczyk, advokáti) (věc T-1/08)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Gross, M. Kaduczak, A. Stobiecka-Kuik a K. Herrmann, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Polská republika (zástupci: původně M. Niechciał, poté M. Krasnodebska-Tomkiel a M. Rzotkiewicz, zmocněnci) (věci T-440/07 a T-1/08)

      Předmět věci

   Návrhy na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 5087 v konečném znění ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 23/2006 (ex NN 35/2006), kterou Polská republika poskytla výrobci oceli Technologie Buczek

      Výrok

               1)

               Ve věci T-465/07 již není nemístě vydat rozhodnutí v té části, ve které se jedná o žalobu podanou Emilianem Salejem.

               2)

               Ve věci T-465/07 ponese každý účastník řízení vlastní náklady řízení, které souvisí tou částí řízení, ve které se jedná o žalobu podanou Emilianem Salejem.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc C-85/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2009 Portela – Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, L da proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 17. prosince 2008 ve věci T-137/07, Portela v. Komise

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2009 Portela – Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 17. prosince 2008 ve věci T-137/07, Portela v. Komise
   (Věc C-85/09 P)
   2009/C 102/26
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Portela – Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání navrhovatelky

   Navrhovatelka se domáhá toho, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadené usnesení v rozsahu, v němž má za to, že příčinná souvislost mezi opomenutím Komise a újmou dovolávanou navrhovatelkou nebyla prokázána (body 96, 97, 99, 100 a 101 usnesení);

         ve věci samé

               —

               prohlásil, že podmínky mimosmluvní odpovědnosti Komise byly splněny v projednávaném případě; uložil Komisi náhradu dovolávané újmy a veškerých nákladů obou řízení, včetně výdajů vynaložených navrhovatelkou;

               —

               podpůrně vrátil věc Soudu prvního stupně, aby ověřil, zda podmínky mimosmluvní odpovědnosti jsou splněny; uložil Komisi náhradu dovolávané újmy a nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Soudem prvního stupně, včetně výdajů vynaložených navrhovatelkou.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               —

               Nedostatečné odůvodnění, jelikož Soud prvního stupně neodpověděl na argumenty dovolávané navrhovatelkou v bodech 92 a 93 její původní žaloby, podle nichž neexistence zplnomocněného zástupce výrobce pro území Společenství, zatímco tento zástupce byl vyžadován směrnicí, způsobila nemožnost provedení postupu posuzování shody oznámeným subjektem a konečně na tvrzení Komise, že nebyla vyzvána, aby vstoupila do ochranného řízení, protože portugalský orgán Infarmed nejednal v souladu s článkem 14b směrnice Rady 93/42/EHS (1) ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/79/ES (2) ze dne 27. října 1998 o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro.

               —

               Nesprávné posouzení příčinné souvislosti mezi jednáním Komise a újmou způsobenou navrhovatelce, jakož i nesprávný výklad článků 8 a 14b směrnice.

               —

               Porušení práva na obhajobu v rámci zamítnutí důkazních opatření navrhovaných navrhovatelkou.

      (1)  Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82.

      (2)  Úř. věst. L 331, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  9. února 2006  ve spojených věcech C-226/04 a C-228/04 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo regionale del Lazio): La Cascina Soc. coop. arl a další proti Ministero della Difesa a dalším a Consorzio G. f. M. proti Ministero della Difesa a dalším (Veřejné zakázky na služby — Směrnice 92/50/EHS — Článek 29 první pododstavec písm. e) a f) — Povinnosti poskytovatelů služeb — Placení příspěvků na sociální zabezpečení jakož i daní a poplatků)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 9. února 2006
   ve spojených věcech C-226/04 a C-228/04 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo regionale del Lazio): La Cascina Soc. coop. arl a další proti Ministero della Difesa a dalším a Consorzio G. f. M. proti Ministero della Difesa a dalším (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Směrnice 92/50/EHS - Článek 29 první pododstavec písm. e) a f) - Povinnosti poskytovatelů služeb - Placení příspěvků na sociální zabezpečení jakož i daní a poplatků)
   (2006/C 86/11)
   Jednací jazyk: italština
   Ve spojených věcech C-226/04 a C-228/04, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Itálie), rozhodnutími ze dne 22. dubna 2004, došlými Soudnímu dvoru dne 2. června 2004, v řízeních La Cascina Soc. coop. arl, Zilch Srl (C-226/04) proti Ministero della Difesa, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Pedus Service, Cooperativa Italiana di Ristorazione soc. coop. arl (CIR), Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) a Consorzio G. f. M. (C-228/04) proti Ministero della Difesa, La Cascina Soc. coop. arl, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Schiemann, N. Colneric, K. Lenaerts a E. Juhász (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 9. února 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 29 první pododstavec písm. e) a f) směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby nebrání vnitrostátním právním předpisům nebo správní praxi, podle kterých poskytovatel služeb, který nesplnil ve lhůtě pro předložení žádosti o účast v soutěži o veřejnou zakázku své povinnosti v oblasti příspěvků na sociální zabezpečení a daní a poplatků uskutečněním odpovídající platby v plném rozsahu, může splnit své povinnosti později

               —

               na základě daňové amnestie nebo úlevách vyhlášených státem nebo

               —

               na základě dohody se správním orgánem za účelem postupného zaplacení nebo zmírnění dluhů nebo

               —

               podáním žaloby ke správnímu nebo soudnímu orgánu,

         za podmínky, že ve lhůtě stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo správní praxí prokáže, že využil takových opatření nebo takové dohody nebo že podal takovou žalobu ve lhůtě.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc C-256/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 25. května 2011 — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike a Dragica Stevic v. Bundesminister für Inneres

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 25. května 2011 — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike a Dragica Stevic v. Bundesminister für Inneres
   (Věc C-256/11)
   2011/C 219/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike a Dragica Stevic

      Odpůrce: Bundesminister für Inneres

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Má být článek 20 SFEU vykládán tak, že brání tomu, aby členský stát odepřel státnímu příslušníku třetího státu, jehož manžel či manželka a nezletilé děti jsou občany Unie, pobyt v členském státě, v němž mají manžel či manželka a děti bydliště a jehož mají státní příslušnost, a to i v případě, kdy tito občané Unie nejsou odkázáni na výživu ze strany státního příslušníka třetího státu? (Pozn.: stěžovatel Dereci)

                           b)

                           Má být článek 20 SFEU vykládán tak, že brání tomu, aby členský stát odepřel státnímu příslušníku třetího státu, jehož manžel či manželka je občanem Unie, pobyt v členském státě, v němž má manžel či manželka bydliště a jehož má státní příslušnost, a to i v případě, kdy tento občan Unie není odkázán na výživu ze strany státního příslušníka třetího státu? (Pozn.: stěžovatelé Heiml a Maduike)

                           c)

                           Má být článek 20 SFEU vykládán tak, že brání tomu, aby členský stát odepřel plnoletému státnímu příslušníku třetího státu, jehož matka je občankou Unie, pobyt v členském státě, v němž má matka bydliště a jehož má státní příslušnost, a to i v případě, kdy tato občanka Unie sice není odkázána na výživu ze strany státního příslušníka třetího státu, avšak státní příslušník třetího státu je odkázán na výživu ze strany této občanky Unie? (Pozn.: stěžovatel Kokollari)

                           d)

                           Má být článek 20 SFEU vykládán tak, že brání tomu, aby členský stát odepřel plnoletému státnímu příslušníku třetího státu, jehož otec je občanem Unie, pobyt v členském státě, v němž má otec bydliště a jehož má státní příslušnost, a to i v případě, kdy občan Unie sice není odkázán na výživu ze strany státního příslušníka třetího státu, avšak státní příslušník třetího státu je vyživován občanem Unie? (Pozn.: stěžovatel Stevic)

               2)

               V případě kladné odpovědi na jednu z otázek v bodě 1:
               Jedná se v případě povinnosti členských států vyplývající z článku 20 SFEU, poskytnout státním příslušníkům třetích států pobyt, o právo na pobyt plynoucí přímo z práva Unie, nebo postačí, že členský stát přizná státnímu příslušníku třetího státu právo na pobyt konstitutivně?

               3)

                           a)

                           Jestliže vyplývá právo pobytu podle odpovědi na otázku 2 z práva Unie:
                           Za jakých podmínek právo pobytu vyplývající z práva Unie výjimečně nevzniká, respektive za jakých podmínek lze státnímu příslušníku třetího státu právo na pobyt odepřít?

                           b)

                           Jestliže má být podle odpovědi na otázku 2 dostačující, že státnímu příslušníku třetího státu je právo pobytu přiznáno konstitutivně:
                           Za jakých podmínek lze státnímu příslušníku třetího státu — navzdory v zásadě existující povinnosti členského státu, umožnit mu pobyt — právo na pobyt odepřít?

               4)

               Pro případ, že není v rozporu s článkem 20 SFEU odepřít státnímu příslušníku třetího státu v situaci, v níž se nachází M. Dereci, pobyt v členském státě:
               Je v rozporu s článkem 13 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o rozvoji přidružení, které bylo přijato Radou přidružení zřízenou Dohodou o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, nebo s článkem 41 (1) dodatkového protokolu podepsaného dne 23. listopadu 1970 v Bruselu a uzavřeného, schváleného a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972, který je podle svého článku 62 součástí Dohody o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, jestliže v případě, jakým je případ M. Dereciho, podléhá první vstup tureckého státního příslušníka přísnějším vnitrostátním pravidlům, než která již pro první vstup tureckého státního příslušníka platila dříve, ačkoli příslušné vnitrostátní právní předpisy, které ulehčovaly první vstup, byly uvedeny vůči členskému státu v platnost teprve po nabytí účinnosti uvedených ustanovení týkajících se přidružení Turecka?

      (1)  Úř. věst. 1972, L 293, s. 4; Zvl. vyd. 11/11, s. 41


title: Věc C-611/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2011 ze strany ara AG proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 22. září 2011 ve věci T-174/10, ara v. OHIM

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2011 ze strany ara AG proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 22. září 2011 ve věci T-174/10, ara v. OHIM
   (Věc C-611/11 P)
   2012/C 133/26
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ara AG (zástupce: M. Gail, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Allrounder SARL

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 22. září 2011 ve věci T-174/10;

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. ledna 2010 (věc R 481/2009-1);

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a vedlejší účastnici řízení v prvním stupni náhradu nákladů vynaložených v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se dovolává porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1) Tribunálem.
   V tomto ohledu žalobkyně nejprve uvádí, že Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění, jelikož v rámci celkového posouzení nebezpečí záměny neposkytl dostatečné důvody, pokud jde o kritéria týkající se relevantní veřejnosti, srovnání ochranných známek a nebezpečí záměny. Tribunál tak nesprávně rozhodl, že dotčená veřejnost se skládá z běžných spotřebitelů, kteří nákupu dotčených výrobků věnují běžnou míru pozornosti, přestože bylo v první řadě prokázáno, že spotřebitel má jen zřídkakdy možnost provést přímé srovnání mezi jednotlivými ochrannými známkami. Tribunál navíc v rámci srovnání ochranných známek nesprávně rozhodl, že výskyt dvou trojúhelníkových obrazců převažuje nad dojmem, který v myslích veřejnosti zanechá sporná ochranná známka. V důsledku toho Tribunál přecenil význam jednoho nebo vícera prvků ochranné známky.
   Tribunál mimoto porušil povinnost uvést odůvodnění v rozsahu, v němž neodkázal na dokumenty předložené vedlejší účastnicí řízení v rámci posouzení nebezpečí záměny.
   Tribunál konečně podcenil význam zásady oficiality vyšetřování.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-490/08: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v Belgické království

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/15

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v Belgické království
   (Věc C-490/08)
   (2009/C 6/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo všechny správní a právní předpisy nezbytné k dosažení souhlasu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005 o zajištění a o změně směrnic Rady 73/239/EHS, 92/49/EHS, jakož i směrnic 98/78/ES a 2002/83/ES (1) nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj z této směrnice vyplývají;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro přijetí směrnice 2005/68/ES uplynula dne 10. prosince 2007. Ke dni podání této žaloby přitom žalovaná doposud nepřijala nezbytná opatření k dosažení souladu se směrnicí nebo o nich, v každém případě, Komisi neuvědomila.

      (1)  Úř. věst. L 323, s. 1; Zvl. vyd. 06/06, s. 3.


title: Věc C-457/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – S v. Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel v. G „Článek 20 SFEU, čl. 21 odst. 1 SFEU a článek 45 SFEU  — Směrnice 2004/38/ES  — Právo volného pohybu a pobytu na území členských států  — Oprávněné osoby  — Právo státního příslušníka třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, pobývat v členském státě, jehož je tento občan státním příslušníkem  — Občan Unie mající bydliště v členském státě, jehož je státním příslušníkem  — Pracovní činnosti  — Pravidelné cesty do jiného členského státu“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – S v. Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel v. G
   (Věc C-457/12) (1)

   („Článek 20 SFEU, čl. 21 odst. 1 SFEU a článek 45 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Právo volného pohybu a pobytu na území členských států - Oprávněné osoby - Právo státního příslušníka třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, pobývat v členském státě, jehož je tento občan státním příslušníkem - Občan Unie mající bydliště v členském státě, jehož je státním příslušníkem - Pracovní činnosti - Pravidelné cesty do jiného členského státu“)
   2014/C 135/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: S, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Žalovaní: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, G

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Raad van State – Nizozemsko – Výklad článků 20, 21, 45 a 56 SFEU a čl. 3 odst. 1, článku 6 a čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77) – Osoby, které požívají právo volného pohybu a pobytu na území členských států – Státní příslušník třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Unie pobývajícího ve svém členském státě původu a pracujícího v jiném členském státě pro zaměstnavatele usazeného v tomto jiném členském státě – Státní příslušník třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Unie, jenž pobývá a pracuje ve svém členském státě původu, v rámci své práce ale často dojíždí do jiného členského státu.

      Výrok

   Ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát zamítl právo pobytu státnímu příslušníkovi třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, má-li uvedený občan státní příslušnost uvedeného členského státu a své bydliště v tomto členském státě, avšak v rámci svých pracovních činností se pravidelně vydává do jiného členského státu.
   Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že přiznává rodinnému příslušníkovi občana Unie, který je státním příslušníkem třetího státu, odvozené právo pobytu v členském státě, jehož je tento občan státním příslušníkem, má-li uvedený občan bydliště v tomto členském státě, avšak pravidelně se vydává do jiného členského státu jako pracovník ve smyslu uvedeného ustanovení, pokud by odmítnutí uznání takovéhoto práva pobytu mělo odrazující účinek na skutečný výkon práv, která pro dotčeného pracovníka vyplývají z článku 45 SFEU, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013


title: Věc C-256/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Theodor Jäger v. Finanzamt Kusel-Landstuhl (Volný pohyb kapitálu — Články 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní články 56 ES a 58 ES) — Dědická daň — Oceňování majetku, který je součástí dědictví — Zemědělský a lesní majetek v jiném členském státě — Méně výhodný způsob oceňování majetku a výpočtu splatné daně)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Theodor Jäger v. Finanzamt Kusel-Landstuhl
   (Věc C-256/06) (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Články 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní články 56 ES a 58 ES) - Dědická daň - Oceňování majetku, který je součástí dědictví - Zemědělský a lesní majetek v jiném členském státě - Méně výhodný způsob oceňování majetku a výpočtu splatné daně)
   (2008/C 64/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Theodor Jäger

      Žalovaný: Finanzamt Kusel-Landstuhl
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článku 56 Smlouvy o ES – Vnitrostátní právní úprava dědické daně – Použití různých metod oceňování hodnoty zemědělských a lesních pozemků, které rozlišují podle toho, zda tyto pozemky leží na vnitrostátním území, nebo v jiném členském státě, jakož i nezdanitelné částky pro nabytí pozemků nacházejících se na vnitrostátním území, což má za následek vyšší daňové zatížení, pokud majetek zahrnuje zemědělský a lesní majetek nacházející se v jiném členském státě, než kdyby se celý majetek nacházel na vnitrostátním území
   Výrok
   Článek 73b odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 56 odst. 1 ES) ve spojení s článkem 73d Smlouvy o ES (nyní článek 58 ES) musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, jež pro účely výpočtu daně z dědictví sestávajícího z majetku, který se nachází na území uvedeného státu, a ze zemědělského a lesnického majetku, který se nachází v jiném členském státě,

               —

               stanoví, že majetek, který se nachází v tomto jiném členském státě, je zohledněn ve výši své tržní hodnoty, zatímco pro totožný tuzemský majetek platí zvláštní postup oceňování, jehož výsledky dosahují průměrně jen 10 % uvedené tržní hodnoty, a

               —

               vyhrazuje pro zemědělský a lesnický majetek v tuzemsku uplatnění nezdanitelné částky, jakož i započtení jeho zbývající hodnoty jen do výše 60 %.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-388/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. července 2011 — Société Le Crédit Lyonnais v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. července 2011 — Société Le Crédit Lyonnais v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État
   (Věc C-388/11)
   2011/C 298/26
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: Société Le Crédit Lyonnais

      Odpůrce: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

      Předběžné otázky

               1)

               Mohou být čl. 17 odst. 2 a 5 a článek 19 šesté směrnice 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1) — s ohledem na pravidla týkající se územní působnosti daně z přidané hodnoty — vykládány v tom smyslu, že pro výpočet podílu, který uvedené články zavádí, musí ústředí společnosti usazené v jednom členském státě zohlednit příjmy dosažené každou ze svých poboček usazených v jiném členském státě a tyto pobočky musí symetricky zohlednit celkové příjmy dosažené společností, jež spadají do působnosti daně z přidané hodnoty?

               2)

               Je třeba přijmout stejné řešení i pro pobočky usazené mimo Evropskou unii, a to zejména s ohledem na nárok na odpočet upravený v čl. 17 odst. 3 písm. a) a c), pokud uskutečňují bankovní a finanční operace uvedené v čl. 13 části B písm. d) bodech 1 až 5 ve prospěch zákazníků usazených mimo území Společenství?

               3)

               Může se odpověď na první dvě otázky v jednotlivých členských státech lišit na základě možností stanovených čl. 17 odst. 5 posledním pododstavcem, zejména pokud se jedná o vytvoření oddělených oblastí činnosti?

               4)

               Bude-li odpověď na jednu z prvních dvou otázek kladná, je třeba omezit uplatnění takového podílu pouze na výpočet nároku na odpočet daně z přidané hodnoty, kterou byly zatíženy náklady vynaložené ústředím ve prospěch zahraničních poboček, a dále, budou příjmy dosažené v zahraničí zohledněny podle pravidel státu, ve kterém je umístěna pobočka, nebo podle pravidel státu, kde se nachází ústředí?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-307/16: Žaloba podaná dne 17. června 2016 – CEE Bankwatch Network v. Komise

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/39

         Žaloba podaná dne 17. června 2016 – CEE Bankwatch Network v. Komise
   (Věc T-307/16)
   (2016/C 305/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CEE Bankwatch Network (Praha, Česká republika) (zástupci: C. Kiss, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil napadené rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2016 s referenčním číslem GestDem č. 2015/5866 za neplatné; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se nařízení (ES) č. 1367/2006 (1) použije na dokumenty Euratomu:

                           —

                           slovo „Smlouva“ by nemělo být, pokud jde o jednotlivé typy právních předpisů EU, chápáno v rozdílných kontextech, ale mělo by mít jednotný význam.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí je protiprávní:

                           —

                           přístup k požadovaným dokumentům neohrožuje zájem na jaderné bezpečnosti, protože žádost o informace se netýkala otázek jaderné bezpečnosti;

                           —

                           žalovaná závažným způsobem porušila svou povinnost vyplývající z nařízení (ES) č. 1049/2001 (2) a platné judikatury Soudního dvora EU uvést konkrétní důvody pro odepření přístupu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že odkaz učiněný žalovanou na ochranu obchodních zájmů je chybný a nespecifikuje obecné úvahy, na jejichž základě by zpřístupnění požadovaných dokumentů narušilo obchodní zájmy:

                           —

                           informace nezpřístupněné žalovanou z důvodu, že narušují obchodní zájmy, nesplňují kritéria obchodních informací a jejich stáří se nebere v úvahu při rozhodování žalované o potvrzující žádosti;

                           —

                           existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných údajů, jelikož veřejným zájmem je zpřístupnění jaderných informací.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, 25.9.2006, s. 13)

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331)


title: Věc T-206/04: Žaloba podaná dne 7. června 2004 (fax/e-mail ze dne 2. června 2004) Fernardem Rodriguesem Carvalhaisem proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/26

         Žaloba podaná dne 7. června 2004 (fax/e-mail ze dne 2. června 2004) Fernardem Rodriguesem Carvalhaisem proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-206/04)
   (2004/C 217/48)
   Jednací jazyk: portugalština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. června 2004 (fax/e-mail ze dne 2. června 2004) žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Fernardem Rodriguesem Carvalhaisem, zastoupeným Paulem Graçou, advokátem.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla PROFILPAS, S.N.C. (Ufficio Veneto Brevetti).
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) ze dne 18. března 2004 (spojené věci R 2407/2002 ze dne 8. srpna 2002 a R 408/2003 1);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Fernardo Rodrigues Carvalhais

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „PERFIX“, přihláška č. 1635515 pro výrobky třídy 6 (kovové profily a jejich příslušenství), třídy 17 (profily z plastických hmot a jejich příslušenství, spoje a lišty z plastických hmot) a třídy 19 [stavební materiály nekovové, keramické okraje (lišty) a spoje, mramorové okraje (lišty) a spoje a okraje (lišty) a spoje pro obklady obecně (neuvedené v jiných třídách)]

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               PROFILPAS, S.N.C.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Obrazová ochranná známka „CERFIX“ (ochranná známka Společenství č. 587725) a slovní ochranná známka „PROFIX“ (ochranná známka Společenství č. 771196)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky

               Dovolávané žalobní důvody:

               Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 odvolacím senátem, pokud došel k závěru, že zápis přihlašované ochranné známky by mohl vést k nebezpečí záměny s ochrannými známkami Společenství č. 587725 a č. 771196.
               Podle 10. bodu odůvodnění směrnice o ochranných známkách závisí posouzení nebezpečí záměny na mnoha faktorech […]. Odvolací senát se v napadeném rozhodnutí dopustil zjevného omylu v posouzení tím, že poté, co obecně uvedl některé z těchto faktorů, nesplnil svoji povinnost jejich celkového posouzení.
               Napadené rozhodnutí rozborem kolidujících označení neprovedlo „celkové posouzení příslušných označení“, což je kritérium stanovené, mezi jinými, v rozsudku ze dne 22. června 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer (C 342/97, Recueil, s. I-3819, bod 25).
               Zjevný rozpor odvolacího senátu, který sice uvedl kritérium „celkového posouzení příslušných označení“, ale později použil k „rozebrání“ přihlašované ochranné známky Společenství kritérium opačné.
               Žalobce tvrdí, že odvolací senát dochází v rozhodnutí překvapivě k závěru, že přes veškeré odlišnosti mezi předmětnými označeními existuje nebezpečí záměny mezi příslušnými ochrannými známkami.
               V úvahu měly být vzaty rovněž veškeré ochranné známky Společenství přihlášené třetími osobami pro výrobky tříd 6, 17 a 19, které obsahují příponu a/nebo předponu „FIX“, z nichž některé jsou starší než ochranná známka toho, kdo podal námitky. Jestliže neexistuje nebezpečí záměny mezi nimi, nelze tvrdit, že ochranná známka žalobce může být zaměněna s ochrannou známkou toho, kdo podal námitky.
               Převažující prvek předmětných ochranných známek není samostatně uvažovaná část slova „FIX“, ale charakteristické zobrazení spojené s určitým grafickým vyjádřením.
               Závěrem: neexistuje nebezpečí záměny u spotřebitelů v případě, že na trhu vedle sebe existují odlišná označení, které se shodují pouze ve výrazu „FIX“.


title: Věc C-327/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 10. července 2012 — Ministero dello Sviluppo Economico a Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture v. Soa Nazionale Costruttori

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 10. července 2012 — Ministero dello Sviluppo Economico a Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture v. Soa Nazionale Costruttori
   (Věc C-327/12)
   2012/C 295/32
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ministero dello Sviluppo Economico a Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Žalovaná: Soa Nazionale Costruttori — Organismo di Attestazione Spa

      Předběžné otázky

   Brání zásady práva Společenství v oblasti hospodářské soutěže a články 101, 102 a 106 Smlouvy o fungování Evropské unie použití sazeb stanovených nařízením prezidenta republiky č. 34 ze dne 25. ledna 2000 a nařízením prezidenta republiky č. 207 ze dne 5. října 2010 na činnost souvisící s vydáváním osvědčení vykonávanou certifikačními organizacemi (SOA)?


title: Věc F-34/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Sluiter v. Evropský policejní úřad (Europol) ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Neprodloužení smlouvy — Smlouva na dobu neurčitou — Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu — Zásada dodržení práva na obhajobu“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/68

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Sluiter v. Evropský policejní úřad (Europol)
      (Věc F-34/09) (1)

      (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení smlouvy - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu - Zásada dodržení práva na obhajobu)
      (2010/C 288/126)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Rudolf Sluiter (Hillegom, Nizozemsko) (zástupci: původně P. de Casparis, advokátka, poté W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

         Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)

         Předmět věci

      Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byl žalobce informován o nemožnosti nabídnout mu trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta jeho stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 12 června 2008, kterým Evropský policejní úřad (Europol) odmítl uzavřít s R. Sluiterem smlouvu na dobu neurčitou, se zrušuje.

                  2)

                  Europolu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009, s. 25.