title: Věc T-228/07: Žaloba podaná dne 29. června 2007 – Malheiro v. Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/38

         Žaloba podaná dne 29. června 2007 – Malheiro v. Komise
   (Věc T-228/07)
   (2007/C 211/73)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ana Malheiro (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Ebrecht, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté generálním ředitelem pro personál a administrativu Evropské komise ze dne 30. dubna 2007, kterým se zamítá stížnost č. R/6/07 zaevidovaná dne 8. ledna 2007, směřující ke zrušení rozhodnutí vydaného GŘ ADMIN Evropské komise o zamítnutí udělit žalobkyni jiné než snížené denní příspěvky ve výši 28,78 EUR;

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni vyplatila za dobu od 16. listopadu 2006 do 31. října 2008 denní příspěvky v plné sazbě ve výši 115,09 EUR, stanovené v rozhodnutí Komise ze dne 1. června 2006 o pravidlech týkajících se přidělení národních odborníků ke Komisi (K(2006) 2003), snížené o částky denních příspěvků, které již žalobkyně obdržela, navýšené o dodatečný měsíční příspěvek ve výši 542,55 EUR;

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni nahradila náklady na stěhování, které jí vznikly;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, která pracuje jako přidělený národní odborník u Komise, žádá i) o denní příspěvky v plné výši namísto snížených denních příspěvků poskytnutých Komisí, a ii) o dodatečné měsíční příspěvky namísto nákladů na stěhování.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí nejprve, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, neboť považovala za bydliště žalobkyně Brusel, jelikož zde má bydliště její manžel. Žalobkyně tvrdí, že její pobyt v Bruselu je pouze dočasného charakteru, a že se na ní ve stejném rozsahu, jako na jakéhokoli jiného přiděleného národního odborníka vztahují stejné překážky a nevýhody, které vyplývají z dočasného charakteru přidělení.
   Dále žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu rovného zacházení a článek 20 Charty základních práv Evropské unie, jelikož čl. 20 odst. 3 písm. b) rozhodnutí Komise o pravidlech týkajících se přidělení národních odborníků ke Komisi diskriminuje přidělené národní odborníky žijící v manželství vůči svobodným národním odborníkům žijícím v partnerském vztahu.
   Krom toho žalobkyně tvrdí, že tato diskriminace, jakož i vyšší příspěvky poskytované přiděleným národním odborníkům mužského pohlaví, kteří nežijí v manželství (bez ohledu na to, zda žijí v partnerském vztahu nebo ne), ve srovnání s příspěvkem žalobkyně, vede k porušení článku 141 ES a zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy, jakož i směrnice 2000/78/ES (1) a zásady proporcionality.

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2000, L 303, s. 16).


title: Věc T-502/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2014 – ASPA v. OHIM – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2014 – ASPA v. OHIM – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)
   (Věc T-502/13) (1)

   2014/C 329/41
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 352, 30.11.2013.


title: Věc C-498/07 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. září 2009 — Aceites del Sur-Coosur, dříve Aceites del Sur v. Koipe Corporación, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst.1 písm. b) — Obrazová ochranná známka La Española — Celkové posouzení nebezpečí záměny — Určující prvek )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. září 2009 — Aceites del Sur-Coosur, dříve Aceites del Sur v. Koipe Corporación, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-498/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst.1 písm. b) - Obrazová ochranná známka La Española - Celkové posouzení nebezpečí záměny - Určující prvek“)
   2009/C 256/07
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Aceites del Sur-Coosur, dříve Aceites del Sur (zástupci: J.-M. Otero Lastres a R. Jimenez Diaz, advokáti)

      Další účastníci řízení: Koipe Corporación SL (zástupce: M. Fernández de Béthencourt, advokát), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 12. září 2007, Koipe v. OHIM a Aceites del Sur (La Española), kterým se mění rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. května 2004 (věc R 1109/2000-4) v tom smyslu, že odvolání podané žalobkyní u odvolacího senátu je opodstatněné, a v důsledku toho musí být námitce vyhověno.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost Aceites del Sur-Coosur SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení společnosti Koipe Corporación SL.

               3)

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc C-381/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 22. srpna 2008 – Car Trim GmbH v. KeySafety Systems SRL

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 22. srpna 2008 – Car Trim GmbH v. KeySafety Systems SRL
   (Věc C-381/08)
   (2008/C 301/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Car Trim GmbH

      Žalovaná: KeySafety Systems SRL
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 5 bod 1 písm. b) nařízení (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán v tom smyslu, že smlouvy o dodání zboží, které má být vyrobeno nebo zhotoveno – nehledě na některé požadavky odběratele ohledně pořízení, zpracování a dodání předmětů, které mají být vyrobeny, včetně záruky kvality výroby, spolehlivosti dodání a bezproblémového administrativního vyřízení zakázky –, je třeba kvalifikovat jako smlouvy o prodeji zboží (první odrážka), a nikoli jako poskytování služeb (druhá odrážka)? Jaká kritéria jsou pro toto rozlišení rozhodná?

               2)

               Je-li třeba mít za to, že jde o prodej zboží: Určuje se místo, na něž bylo nebo mělo být prodané zboží podle smlouvy dodáno, u zásilkového prodeje podle místa fyzického předání kupujícímu nebo podle místa, na němž je zboží předáno prvnímu přepravci za účelem zaslání kupujícímu?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


title: Věc C-682/13 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. června 2015 – Andechser Molkerei Scheitz GmbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Veřejné zdraví — Seznam potravinářských přídatných látek Unie schválených pro použití v potravinách — Steviol-glykosidy — Podmínky přípustnosti — Právní zájem na podání žaloby“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/12

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. června 2015 – Andechser Molkerei Scheitz GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-682/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejné zdraví - Seznam potravinářských přídatných látek Unie schválených pro použití v potravinách - Steviol-glykosidy - Podmínky přípustnosti - Právní zájem na podání žaloby“)
   (2015/C 236/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (zástupce: H. Schmidt, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci:S. Grünheid a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Andechser Molkerei Scheitz GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc C-281/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht München (Německo) dne 11. června 2015 – Soha Sahyouni v. Raja Mamisch

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht München (Německo) dne 11. června 2015 – Soha Sahyouni v. Raja Mamisch
   (Věc C-281/15)
   (2015/C 294/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht München

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Soha Sahyouni

      Odpůrce: Raja Mamisch

      Předběžné otázky

               1.

               Vztahuje se článek 1 nařízení Rady (EU) č. 1259/2010 (1) ze dne 20. prosince 2010, kterým se zavádí posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky rovněž na takzvaný soukromý rozvod, tj. v projednávané věci na rozvod před duchovním soudem v Sýrii na základě práva šaría?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Má být při přezkumu možnosti vnitrostátního uznání rozvodu uplatňován i článek 10 nařízení (EU) č. 1259/2010?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 2. a):

                                       (1)

                                       Je třeba vycházet z abstraktního srovnání, podle něhož právní řád dožádaného státu sice umožňuje přístup k rozvodu i druhému manželovi, tento přístup je ale na základě jeho pohlaví vázán na jiné procesní a hmotné podmínky, než přístup prvního manžela,
                                       nebo

                                       (2)

                                       závisí platnost normy na tom, zda použití abstraktně diskriminačního cizího práva diskriminuje i v jednotlivém případě, tj. konkrétně?

                           c)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 2. b) (2):

                     Je již souhlas diskriminovaného manžela s rozvodem – i ve formě schváleného přijetí kompenzací – důvodem pro neuplatnění normy?

      (1)  Úř. věst. L 343, s. 10


title: Věc C-480/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal — Spojené království) — Maria Teixeira v. London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department ( Volný pohyb osob — Právo pobytu — Státní příslušnice členského státu, která pracovala v jiném členském státě a po skončení své výdělečné činnosti v něm zůstala — Dítě získávající odborné vzdělání v hostitelském členském státě — Nedostatek vlastních prostředků na obživu — Nařízení (EHS) č. 1612/68 — Článek 12 — Směrnice 2004/38/ES )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal — Spojené království) — Maria Teixeira v. London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-480/08) (1)

   („Volný pohyb osob - Právo pobytu - Státní příslušnice členského státu, která pracovala v jiném členském státě a po skončení své výdělečné činnosti v něm zůstala - Dítě získávající odborné vzdělání v hostitelském členském státě - Nedostatek vlastních prostředků na obživu - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Článek 12 - Směrnice 2004/38/ES“)
   2010/C 100/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maria Teixeira

      Žalovaní: London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (Spojené království) — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38 ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) a článku 12 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) — Právo pobytu ve Spojeném království občanky Unie, která již nemá postavení zaměstnané osoby a nemá již právo pobytu v souladu s ustanoveními o volném pohybu pracovníků — Právo dítěte takové občanky pobývat ve Spojeném království za účelem dokončení docházky do vzdělávacího zařízení — Právo matky jako osoby skutečně pečující o dítě pobývat v tomto státě spolu s dítětem

      Výrok

               1)

               Státní příslušník členského státu, který byl zaměstnán na území jiného členského státu, v němž jeho dítě získává vzdělání, se může za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, dovolávat ve svém postavení rodiče, který skutečně pečuje o toto dítě, práva pobytu v hostitelském členském státě pouze na základě článku 12 nařízení č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2434/92 ze dne 27. července 1992, aniž by musel splňovat podmínky stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS.

               2)

               Právo pobytu v hostitelském členském státě, jež svědčí rodiči, který skutečně pečuje o dítě, jež vykonává právo získávat vzdělání v souladu s článkem 12 nařízení č. 1612/68, nepodléhá podmínce, že tento rodič musí mít dostatečné prostředky k tomu, aby se po dobu svého pobytu nestal zátěží pro systém sociální pomoci tohoto členského státu a zdravotní pojištění, kterým jsou v tomto státě kryta všechna rizika.

               3)

               Právo pobytu v hostitelském členském státě, jež svědčí rodiči, který skutečně pečuje o dítě migrujícího pracovníka, když toto dítě získává vzdělání v tomto státě, nepodléhá podmínce, aby jeden z rodičů dítěte vykonával v době, kdy toto dítě zahájilo školní docházku, výdělečnou činnost jakožto migrující pracovník v uvedeném členském státě.

               4)

               Právo pobytu v hostitelském členském státě, jež svědčí rodiči, který skutečně pečuje o dítě migrujícího pracovníka, když toto dítě získává vzdělání v tomto státě, zaniká plnoletostí tohoto dítěte, ledaže dítě nadále potřebuje přítomnost a péči tohoto rodiče, aby mohlo pokračovat ve studiích a dokončit je.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-597/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2011 Christosem Michailem proti rozsudku vydanému dne 13. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-100/09, Michail v. Komise

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2011 Christosem Michailem proti rozsudku vydanému dne 13. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-100/09, Michail v. Komise
   (Věc T-597/11 P)
   2012/C 39/32
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christos Michail (Brusel, Belgie) (zástupce: Ch. Meidanis, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil rozsudek vydaný dne 13. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-100/09, Michail v. Komise;

               —

               přiznal navrhovateli náhradu škody ve výši třiceti tisíc eur za morální újmu, kterou utrpěl;

               —

               rozhodl o nákladech řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel tvrdí, že v napadeném rozsudku Soud pro veřejnou službu nesprávně rozhodl o jeho žalobě, kterou se domáhal zrušení rozhodnutí Komise, kterým zamítla žádost o pomoc podanou podle článku 24 služebního řádu a rozhodnutí Komise ze dne 14. září 2009, kterým zamítla stížnost podanou podle čl. 90 odst. 2 uvedeného služebního řádu.
   Konkrétně se navrhovatel dovolává porušení svých procesních práv, jakož i porušení unijního práva zaprvé v tom, že Soud pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) tím, že nesprávně posoudil důkazy, neprávem zcela opomenul přezkoumat otázku, zda byly důkazy získány protiprávně vzhledem k tomu, že Komise změnila pracovní postavení navrhovatele, aniž by předem přijala správní akt týkající se této změny. Zadruhé navrhovatel tvrdí, že SVS porušil zásady, jimiž se řídí získávání důkazů a důkazní břemeno, jelikož přesto, že navrhovatel předložil dokument, který prokazoval, že jeho přeložení bylo protiprávní, v žádné fázi řízení SVS nepožádal Komisi, jak byl k tomu povinen na základě článku 55 svého jednacího řádu, aby předložila důkazy vyvracející toto tvrzení. Zatřetí navrhovatel tvrdí, že SVS nepřezkoumal jeho skutečné pracovní postavení, jak bylo patrné ze systémů Sysper a Sysper 2, jakož i na jakém právním základě byla založena prezentace jeho osoby, která z nich vyplývala, aby bylo možné posoudit, zda se jedná o psychické obtěžování navrhovatele a padělání důkazů.


title: Věc T-468/12: Usnesení Tribunálu ze dne 22. ledna 2014 — Faktor, B. i W. Gęsina v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Opožděnost — Neexistence vyšší moci nebo nepředvídatelné okolnosti — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/11

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. ledna 2014 — Faktor, B. i W. Gęsina v. Komise
   (Věc T-468/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Neexistence vyšší moci nebo nepředvídatelné okolnosti - Zjevná nepřípustnost)
   2014/C 78/23
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (Varšava, Polsko) (zástupce: H. Mackiewicz, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L, Keppenne a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 554/2012 ze dne 19. června 2012 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 166, s. 20).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnosti Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9. 3. 2013.


title: Věc C-54/04: Žaloba podaná dne 9. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/11

         Žaloba podaná dne 9. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice
   (Věc C-54/04)
   (2005/C 93/21)
   Jednací jazyk: finština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 9. února 2005 žaloba směřující proti Finské republice podaná Komisí Evropských společenství M. Van Beckem a M. Huttunenem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Finská republika tím, že stanoví převozní povolení pro motorová vozidla, která jsou v jiném členském státě řádně registrována a provozována, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 a 30 ES;

               2.

               uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Podle ve Finsku platného nařízení č. 1598/1995 o registraci motorových vozidel, musí osoba, která má ve Finsku trvalé bydliště, při dovozu motorového vozidla nebo jeho převozu do jiného členského státu nebo do třetí země přes Finsko požádat o vydání dočasného převozního povolení pro motorové vozidlo, které bylo dříve řádně registrováno a pojištěno v jiném členském státě. Osoba, která má ve Finsku trvalé bydliště, tak nemůže motorové vozidlo, které bylo předtím registrováno a pojištěno v jiném členském státě, bez převozního povolení ve Finsku používat. Osoba s bydlištěm ve Finsku, která dováží motorové vozidlo registrované v jiném členském státě, musí za účelem získání povolení k převozu zastavit na hraničním přechodu, kde může požádat o vydání převozního povolení a zaplatit příslušné poplatky. Motorové vozidlo nelze před udělením převozního povolení ve Finsku používat. Převozní povolení je v zásadě udělováno na období sedmi dnů, během nichž musí dovozce motorového vozidla nechat toto motorové vozidlo zaregistrovat ve Finsku, pokud jej nechce používat pouze v rámci dočasného převozního povolení.
   Podle článku 28 ES jsou omezení dovozu, jakož i veškerá opatření s rovnocenným účinkem, zakázána.
   Vzhledem k tomu, že osoba s bydlištěm ve Finsku, musí při dovozu motorového vozidla, které je registrováno v jiném členském státě, nebo při jeho převozu do jiného členského státu nebo třetí země přes Finsko, za účelem podání žádosti o vydání převozního povolení zastavit na finském hraničním přechodu, podléhá toto motorové vozidlo systematickým hraničním kontrolám, které naplňují znaky omezení dovozu nebo opatření s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 28 ES.
   Finská republika neprokázala, že použití těchto převozních pravidel je jediným prostředkem k zajištění účinnosti daňových kontrol, což v praxi znamená, že každá osoba, která má ve Finsku trvalé bydliště, je v zásadě povinna splnit zvláštní hraniční formality, tzn. že musí zastavit na nejbližším hraničním přechodu a požádat o vydání převozního povolení, aniž by měla zákonnou záruku, že motorové vozidlo, které je řádně registrované, pojištěné a podrobeno technické kontrole bude možné ve Finsku používat. Takové systematické hraniční formality představují podstatné omezení volného pohybu zboží.
   V případě, že by Soudní dvůr Evropských společenství měl mít za to, že pravidla týkající se převozních povolení jsou obecně na základě článku 30 ES odůvodněná (což podle názoru Komise v tomto případě neplatí), je nařízením stanovená doba platnosti převozního povolení v délce sedmi dnů v každém případě nepřiměřeně krátká.
   Na základě všech těchto úvah má Komise za to, že pravidla týkající se převozních povolení podle finského nařízení č. 1598/1995 jsou v rozporu s články 28 a 30 ES. V případě, že by Soudní dvůr měl mít za to, že jsou tato pravidla obecně na základě článku 30 ES odůvodněná, je v každém případě doba platnosti převozního povolení v délce sedmi dnů v rozporu s články 28 a 30 ES.


title: Věc T-549/10: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2010 — Natura Selection v. OHIM — Afoi Anezoulaki (natur)

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/13

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2010 — Natura Selection v. OHIM — Afoi Anezoulaki (natur)
   (Věc T-549/10)
   2011/C 46/27
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Natura Selection, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: E. Sugrañes Coca, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Afoi Anezoulaki AE vystupující pod firmou FIERATEX S.A. (Kilkis, Řecko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. září 2010 ve věci R 217/2010-2;

               —

               zrušit rozhodnutí námitkového oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. prosince 2009;

               —

               zamítnout přihlášku ochranné známky Společenství č. 6908214, kterou Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) zapsal pro „ubrusy“ a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „natur“ pro výrobky zařazené do třídy 24 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6908214

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis obrazové ochranné známky Společenství „natura selection“ č. 2016384 pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 14, 16, 20, 25, 35, 38, 39 a 42; zápis obrazové ochranné známky Společenství „natura“ č. 2704948 pro výrobky a služby zařazené do tříd 14, 25 a 35; zápis obrazové ochranné známky Společenství „natura casa“ č. 3694627 pro výrobky a služby zařazené do tříd 20, 35 a 39; zápis obrazové ochranné známky Společenství „natura“ č. 4713368 pro výrobky a služby zařazené do tříd 14, 20, 25 a 35; zápis mezinárodní obrazové ochranné známky „natura selection“ č. 642074 pro služby zařazené do třídy 39; zápis španělské obrazové ochranné známky „natura selection“ č. 1811494 pro služby zařazené do třídy 39; španělská národní obchodní značka č. 251725 k obrazové ochranné známce „natura selection“ pro následující činnost: „podnik zabývající se uváděním dárkového zboží na trh“; španělská národní obchodní značka č. 252321 k obrazové ochranné známce „natura selection“ pro následující činnost: „podnik zabývající se uváděním dárkového zboží na trh“; španělská národní obchodní značka č. 208780 ke slovní ochranné známce „NATURA SELECTION, S.L.“ pro následující činnost: „podnik zabývající se uváděním dárkového zboží na trh. S místem podnikání v Barceloně“.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám pro část sporných výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že se odvolací senát nesprávně domníval, že neexistuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami z důvodu neexistující podobnosti mezi ochrannými známkami a mezi výrobky.


title: Věc C-309/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. června 2015 společností Real Express Srl proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 21. dubna 2015 ve věci T-580/13, Real Express Srl v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. června 2015 společností Real Express Srl proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 21. dubna 2015 ve věci T-580/13, Real Express Srl v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-309/15 P)
   (2015/C 398/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Real Express Srl (zástupce: C. Anitoae, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit usnesení Tribunálu ze dne 21. dubna 2015 ve věci T-580/13.

               —

               Vykonat přezkum v plné jurisdikci a na základě dostupných informací vyhovět žalobě Real Express Srl proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 16. září 2013 ve věci R 1519/2012-4 nebo alternativně vrátit věc zpět Tribunálu k novému projednání.

               —

               Uložit OHIM a další účastnici řízení, aby navrhovatelce nahradily náklady řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál při přijímání usnesení považoval všechny argumenty navrhovatelky za přípustné kromě bodů 23 a 25 žaloby, kde tvrdila, že další účastnice řízení nejednala v dobré víře, když přihlašovala pro totožné třídy totožnou ochrannou známku Společenství REAL, jejíhož zrušení se domáhala navrhovatelka z důvodu dřívějších práv v Rumunsku. Čtvrtému odvolacímu senátu byla předložena příslušná osvědčení soudu. Tribunál nepřihlédl k povinnostem, které má odvolací senát v souladu s čl. 63 odst. 2 a čl. 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (1).

               2.

               V bodech 38 a 39 napadeného usnesení Tribunál nesprávné aplikoval pravidlo 15 odst. 2 písm. h bod iii), 17 odst. 1 a odst. 4 nařízení Rady (ES) 2868/1995 (2) a článek 75 a čl. 78 odst. 1 psím. a) a b) nařízení 207/2009. V bodu 41 a 42 napadeného usnesení Tribunál nesprávně aplikoval čl. 80 odst. 1, 2 a 3 nařízení 207/2009, pravidlo 53 a 53a nařízení 2868/1995 a nepřihlédnul k straně 4 bodu 5 sdělení č. 11/98 předsedy Úřadu z Příručky k řízení před Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), část A obecná pravidla, článek 6 zpětvzetí rozhodnutí, zrušení zápisu a oprava chyb. V bodech 43, 44 a 45 napadeného usnesení Tribunál nesprávně aplikoval čl. 63 odst. 2 a článek 64 nařízení č. 207/2009 a neuznal tak, že odvolací senátu porušil zásadu právní jistoty a procesní ekonomie a cíl námitkového řízení, když nesplnil povinnost umožnit před zápisem spor ohledně ochranných známek a v rozporu s pravidly nezohlednil skutečnosti, okolnosti a důkazy uvedené společností Real Express Srl, které byly relevantní pro výsledek námitkového řízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Spojené věci C-216/12 a C-217/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Lucembursko) — Caisse nationale des prestations familiales v. Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12) ( „Sociální zabezpečení — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací — Švýcarští státní příslušníci, kteří mají bydliště ve Švýcarsku a pracují v Lucembursku — Přiznání příspěvku na rodičovskou dovolenou — Pojem „rodinná dávka“  “ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/29

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Lucembursko) — Caisse nationale des prestations familiales v. Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12)
   (Spojené věci C-216/12 a C-217/12) (1)

   (Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací - Švýcarští státní příslušníci, kteří mají bydliště ve Švýcarsku a pracují v Lucembursku - Přiznání příspěvku na rodičovskou dovolenou - Pojem „rodinná dávka“)
   2013/C 344/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Caisse nationale des prestations familiales

      Žalovaní: Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Lucembursko) — Výklad čl. 1 písm. u), i) a čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) a Přílohy II oddílu A bodu 1 Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob uzavřené dne 21. června 1999 (Úř. věst. 2002, L 114, s. 6) — Pojem „rodinná dávka“ — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy poskytování příspěvku na rodičovskou dovolenou — Švýcarský státní příslušník s trvalým bydlištěm ve Švýcarsku a zaměstnáním v Lucembursku

      Výrok

   Článek 1 písm. u) bod i) a čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, samostatně výdělečně činné osoby a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1606/98 ze dne 29. června 1998, musí být vykládány v tom smyslu, že takový příspěvek na rodičovskou dovolenou, jako je příspěvek zavedený lucemburskou právní úpravou, je rodinnou dávkou ve smyslu tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, ze dne 4.8.2012.


title: Věc T-64/11: Žaloba podaná dne 28. ledna 2011 — Run2Day Franchise v. OHIM — Runners Point (Run2)

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/25

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2011 — Run2Day Franchise v. OHIM — Runners Point (Run2)
   (Věc T-64/11)
   2011/C 89/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Run2Day Franchise BV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupce: H. J. Koenraad, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Runners Point Warenhandels GmbH (Recklinghausen, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. listopadu 2010 ve věci R 349/2010-1;

               —

               uložit žalovanému a popřípadě další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Run2“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6517502

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis ochranné známky Společenství č. 3800448 týkající se slovní ochranné známky „RUN2DAY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 28 a 35; zápis ochranné známky Společenství č. 3832458 týkající se obrazové barevné ochranné známky „RUN2DAY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 28 a 35; zápis ochranné známky Beneluxu č. 811897 týkající se obrazové barevné ochranné známky „RUN2DAY“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně posoudil, že mezi dotčenými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-240/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Sony Music Entertainment (Germany) GmbH v. Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH ( Práva související s autorským právem — Práva výrobců zvukových záznamů — Právo na rozmnožování — Právo na rozšiřování — Doba ochrany — Směrnice 2006/116/ES — Práva státních příslušníků třetích zemí )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Sony Music Entertainment (Germany) GmbH v. Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH
   (Věc C-240/07) (1)

   („Práva související s autorským právem - Práva výrobců zvukových záznamů - Právo na rozmnožování - Právo na rozšiřování - Doba ochrany - Směrnice 2006/116/ES - Práva státních příslušníků třetích zemí“)
   (2009/C 69/08)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sony Music Entertainment (Germany) GmbH

      Žalovaná: Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesgerichtshof – Výklad čl. 10 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/116/ES ze dne 12. prosince 2006 o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících (Úř. věst. L 372, s. 12) – Použitelnost doby ochrany na dílo, které nebylo v členském státě, v němž je ochrana nárokována, nikdy chráněno a jehož nositel práv není státním příslušníkem členského státu Společenství
   Výrok

               1)

               Doba ochrany podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/116/ES ze dne 12. prosince 2006 o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících se na základě čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice uplatní, i když dotčené dílo nikdy nebylo chráněno ve členském státě, v němž je ochrana nárokována.

               2)

               Článek 10 odst. 2 směrnice 2006/116 musí být vykládán v tom smyslu, že doba ochrany stanovená uvedenou směrnicí se uplatní v situaci, kdy dotčený předmět ochrany či dílo byly jako takové ke dni 1. července 1995 chráněny alespoň v jednom členském státě podle vnitrostátních předpisů uvedeného členského státu týkajících se autorského práva či práv souvisejících a kdy nositel takových práv k danému dílu či předmětu ochrany, který je státním příslušníkem třetí země, požíval k uvedenému datu ochrany podle uvedených vnitrostátních předpisů.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-336/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Société des produits Nestlé v. OHIM (NOURISHING PERSONAL HEALTH) „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka NOURISHING PERSONAL HEALTH — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009 — Povinnost zkoumat skutkové okolnosti i bez návrhu — Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/52

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Société des produits Nestlé v. OHIM (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
   (Věc T-336/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka NOURISHING PERSONAL HEALTH - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009 - Povinnost zkoumat skutkové okolnosti i bez návrhu - Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 398/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht a S. Cobet-Nüse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. března 2014 (věc R 149/2013-4) týkajícímu se mezinárodního zápisu slovní ochranné známky NOURISHING PERSONAL HEALTH označujícímu Evropské společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Société des produits Nestlé SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11. 8. 2014.


title: Věc T-259/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Koistinen v. Komise ( Úředníci — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu — Pojem bydliště )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/45

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Koistinen v. Komise
   (Věc T-259/04) (1)

   („Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Pojem bydliště“)
   (2006/C 294/94)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Anne Koistinen (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, X. Martin Membiela, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. července 2003, kterým se žalobkyni zamítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 18. července 2003, kterým se žalobkyni zamítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství se zrušuje.

               2)

               Komise ponese všechny náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004


title: Věc C-24/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 21. ledna 2013 — Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit Kft. v. Vidékfejlesztési Miniszter

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 21. ledna 2013 — Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit Kft. v. Vidékfejlesztési Miniszter
   (Věc C-24/13)
   2013/C 156/27
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit Kft.

      Žalovaný: Vidékfejlesztési Miniszter

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (1) a nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 (2) vykládat v tom smyslu, že místní akční skupiny vytvořené v souvislosti se zemědělskými podporami mohou mít v členském státě pouze zákonem stanovenou právní formu?

               2)

               Lze na základě uvedených nařízení rozlišovat v tom smyslu, že vnitrostátní zákonodárce uznává pouze místní akční skupiny, které mají určitou právní formu, přičemž stanoví odlišné nebo přísnější podmínky, než jsou stanoveny v čl. 62 (odst. 1) nařízení č. 1698/2005?

               3)

               Stačí podle uvedených nařízení, aby místní akční skupiny v členském státě splňovaly pouze podmínky stanovené v čl. 62 (odst. 1) nařízení č. 1698/2005? Může členský stát uvedené ustanovení omezit uložením dalších formálních nebo zákonných podmínek subjektům, které splňují podmínky stanovené v čl. 62 (odst. 1) nařízení č. 1698/2005?

               4)

               Je třeba uvedená nařízení vykládat v tom smyslu, že členské státy se mohou v rámci své diskreční pravomoci rozhodnout zrušit místní akční skupiny, které splňují podmínky stanovené čl. 62 odst. 1 nařízení č. 1698/2005 a které po celou dobu svého působení dodržovaly všechny příslušné vnitrostátní předpisy a předpisy Společenství, a povolit pouze působení místních akčních skupin, které mají novou právní formu?

               5)

               Je třeba uvedená nařízení vykládat v tom smyslu, že členský stát může ve vztahu k podpůrným programům, které již probíhají, nebo během období plánování případně změnit též právní rámec působení místních akčních skupin?

               6)

               Jak je třeba vykládat uvedená nařízení v případě, kdy jsou zrušeny místní akční skupiny, které až do té doby účinně a v souladu se zákonem vykonávaly činnost? Co se stane v takovém případě se závazky sjednanými a právy nabytými místními akčními skupinami, zejména s ohledem na všechny subjekty, kterých se zrušení týká?

               7)

               Je třeba čl. 62 odst. 2 nařízení Rady (ES) č 1698/2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) vykládat v tom smyslu, že přijatelné a v souladu s právem je ustanovení, kterým členský stát vyžaduje, aby se místní akční skupiny Leader, které mají formu neziskové obchodní společnosti, přeměnily ve lhůtě jednoho roku na sdružení, z toho důvodu, že pouze právní forma sdružení jako společenské organizace může správně zajistit vytvoření sítě mezi místními partnery, jelikož podle platného maďarského práva je základním účelem obchodní společnosti dosahování zisku a existence hospodářských zájmů vylučuje získání veřejnosti a vstup nových členů?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 ze dne 15. prosince 2006, kterým se stanoví podrobná pravidla pro použití nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 368, s. 15).


title: Věc C-6/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — P Oy (Státní podpory — Články 107 SFEU a 108 SFEU — Podmínka „selektivity“ — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 1 písm. b) bod i) — Existující podpora — Vnitrostátní právní předpisy v oblasti daní z příjmů právnických osob — Odpočitatelnost vzniklých ztrát — Neodpočitatelnost v případě změny vlastníka — Povolování výjimek — Prostor daňové správy pro uvážení)

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/10

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — P Oy
   (Věc C-6/12) (1)

   (Státní podpory - Články 107 SFEU a 108 SFEU - Podmínka „selektivity“ - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 1 písm. b) bod i) - Existující podpora - Vnitrostátní právní předpisy v oblasti daní z příjmů právnických osob - Odpočitatelnost vzniklých ztrát - Neodpočitatelnost v případě změny vlastníka - Povolování výjimek - Prostor daňové správy pro uvážení)
   2013/C 260/17
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

   P Oy

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad čl. 107 odst. 1 SFEU — Právní úprava odpočtu ztrát společností — Právní úprava daně z příjmů, která stanoví, že ztráty dosažené za určité zdaňovací období mohou být přeneseny a odečteny od případných zisků dosažených v následujících zdaňovacích obdobích — Vyloučení odpočtu ztrát v případě změny vlastníka v průběhu roku, ve kterém bylo dosaženo ztráty, nebo po tomto roku — Výjimka z pravidla vylučujícího odpočet v případě oprávněných důvodů souvisejících s pokračováním činnosti dotčené společnosti

      Výrok

               1)

               Takový daňový režim, jako je daňový režim dotčený v původním řízení, může splňovat podmínku selektivity jakožto prvku pojmu „státní podpora“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud by bylo prokázáno, že základem referenčního systému, tedy „obvyklého“ systému, je zákaz odpočtu ztrát v případě změny vlastníka ve smyslu § 122 odst. 1 zákona č. 1535/1992 ze dne 30. prosince 1992 o dani z příjmu (Tuloverolaki), ve vztahu k němuž by systém povolování stanovený ve třetím odstavci tohoto článku představoval výjimku. Takový režim lze odůvodnit povahou nebo strukturou systému, jehož je součástí, přičemž toto odůvodnění vylučuje, aby měl příslušný vnitrostátní orgán, pokud jde o udělení výjimky ze zákazu odpočtu ztrát, prostor pro volné uvážení, který jej opravňuje k zakládání jeho rozhodnutí o povolení na kritériích, která nejsou vlastní tomuto daňovému režimu. Soudní dvůr nicméně nemá k dispozici dostatek poznatků, aby o této kvalifikaci mohl s konečnou platností rozhodnout.

               2)

               Článek 108 odst. 3 SFEU nebrání tomu, aby takový daňový režim, jako je režim stanovený v § 122 odst. 1 a 3 zákona č. 1535/1992, v případě, že by měl být kvalifikován jako „státní podpora“, byl z důvodu své povahy „existující podpory“ nadále použitelný členským státem, který tento daňový režim zavedl, aniž je dotčena pravomoc Komise stanovená v uvedeném čl. 108 odst. 3 SFEU.

      (1)  Úř. věst. C 58, 25.2.2012.


title: Věc F-95/15: Žaloba podaná dne 1. července 2015 – ZZ v. Komise

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/84

         Žaloba podaná dne 1. července 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-95/15)
   (2015/C 294/102)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení konečného rozhodnutí o převedení nároků žalobce na důchod do důchodového systému Unie, kterým se uplatňují nová obecná prováděcí ustanovení k článku 11 § 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení k článku 11 § 2 přílohy VIII služebního řádu je neplatný;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 6. listopadu 2014, kterým se potvrzuje převedení nároků na důchod, které žalobce nabyl před přijetím do služebního poměru, na základě obecných prováděcích ustanovení k článku 11 § 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-111/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2012 — MasterCard a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Rozhodnutí sdružení podniků — Trh služeb v oblasti zúčtování transakcí uskutečněných debetními kartami, debetními kartami s odloženou splatností (charge karty) a kreditními kartami — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Mnohostranně sjednané dispozitivní mezibankovní poplatky — Článek 81 odst. 1 a 3 ES — Pojem,vedlejší omezení — Neexistence objektivní nutnosti — Omezení hospodářské soutěže z hlediska výsledku — Podmínky pro udělení individuální výjimky — Právo na obhajobu — Nápravné opatření — Penále — Odůvodnění — Proporcionalita“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2012 — MasterCard a další v. Komise
   (Věc T-111/08) (1)

   („Hospodářská soutěž - Rozhodnutí sdružení podniků - Trh služeb v oblasti zúčtování transakcí uskutečněných debetními kartami, debetními kartami s odloženou splatností (charge karty) a kreditními kartami - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Mnohostranně sjednané dispozitivní mezibankovní poplatky - Článek 81 odst. 1 a 3 ES - Pojem,vedlejší omezení - Neexistence objektivní nutnosti - Omezení hospodářské soutěže z hlediska výsledku - Podmínky pro udělení individuální výjimky - Právo na obhajobu - Nápravné opatření - Penále - Odůvodnění - Proporcionalita“)
   2012/C 200/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MasterCard, Inc. (Wilmington, Spojené státy); MasterCard International, Inc. (Wilmington); a MasterCard Europe (Waterloo, Belgie) (zástupci: B. Amory, V. Brophy, S. McInnes, advokáti, a T. Sharpe, QC)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault, N. Khan a V. Bottka, poté N. Khan a V. Bottka, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Banco Santander, SA (Santander, Španělsko) (zástupci: F. Lorente Hurtado, P. Vidal Martínez a A. Rodriguez Encinas, advokáti); Royal Bank of Scotland plc (Edinburgh, Spojené království) (zástupci: D. Liddell, solicitor, D. Waelbroeck, advokát, N. Green, QC, a M. Hoskins, barrister); HSBC Bank plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Coleman, P. Scott, solicitors, a R. Thompson, QC); Bank of Scotland plc (Edinburgh) (zástupci: původně S. Kim, K. Gordon a C. Hutton, solicitors, poté J. Flynn, QC, E. McKnight a K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors); Lloyds TSB Bank plc (Londýn) (zástupci: E. McKnight, K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, a J. Flynn, QC); a MBNA Europe Bank Ltd (Chester, Spojené království) (zástupci: A. Davis, solicitor, a J. Swift, QC)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně E. Jenkinson a I. Rao, zmocněnkyně, poté I. Rao, S. Ossowski a F. Penlington, a nakonec I. Rao, S. Ossowski a C. Murrell, zmocněnci, ve spolupráci J. Turnerem, QC, a J. Holmesem, barrister); British Retail Consortium (Londýn) (zástupci: P. Crockford, solicitor, a A. Robertson, barrister); a EuroCommerce AISBL (Brusel, Belgie) (zástupci: původně F. Tuytschaever a F. Wijckmans, poté F. Wijckmans a J. Stuyck, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí C (2007) 6474 final, ze dne 19. prosince 2007, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věci COMP/34.579 — MasterCard, COMP/36.518 — EuroCommerce, COMP/38.580 — Commercial Cards) a podpůrně návrh na zrušení článků 3 až 5 a 7 téhož rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc. a MasterCard Europe ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               British Retail Consortium a EuroCommerce AISBL ponesou vlastní náklady řízení.

               5)

               Banco Santander, SA, Royal Bank of Scotland plc, HSBC Bank plc, Bank of Scotland plc, Lloyds TSB Bank plc a MBNA Europe Bank Ltd ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-344/12: Usnesení Tribunálu ze dne 15. července 2014 – Virgin Atlantic Airways v. Komise

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. července 2014 – Virgin Atlantic Airways v. Komise
   (Věc T-344/12) (1)

   2014/C 329/37
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda devátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc F-3/14: Žaloba podaná dne 10. ledna 2014 — ZZ v. Evropská agentura pro bezpečnost letectví (EASA)

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/27

         Žaloba podaná dne 10. ledna 2014 — ZZ v. Evropská agentura pro bezpečnost letectví (EASA)
   (Věc F-3/14)
   2014/C 85/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: T. Bontinck, A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost letectví (EASA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí agentury AESA prodloužit smlouvu s žalobcem pouze o jeden rok, namísto pěti let, čímž došlo k porušení článku 39 nařízení (ES) č. 216/2008

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o prodloužení jeho smlouvy pouze o jeden rok, přijaté správní radou dne 12. března 2013,

               —

               a v důsledku toho zrušit dodatek č. 2 k jeho pracovní smlouvě, prodlužující smlouvu o jeden rok,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-349/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2008 Dr. Hansem Kronbergerem proti usnesení Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 21. května 2008 ve věci T-18/07, Hans Kronberger v. Evropský parlament

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2008 Dr. Hansem Kronbergerem proti usnesení Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 21. května 2008 ve věci T-18/07, Hans Kronberger v. Evropský parlament
   (Věc C-349/08 P)
   2009/C 205/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Dr. Hans Kronberger (zástupce: W. Weh, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament
   Dr. Hans Kronberger podal dne 1. srpna 2008 k Soudnímu dvoru Evropských společenství kasační opravný prostředek proti usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství (sedmého senátu) vydanému dne 21. května 2008 ve věci T-18/07, Hans Kronberger v. Evropský parlament. Zástupcem navrhovatele je advokát Dr. Wilfried Ludwig Weh, Wolfeggstraße 1, AT-6900 Bregenz.
   Soudní dvůr Evropských společenství (osmý senát) zamítl kasační opravný prostředek usnesením vydaným dne 19. května 2009 a rozhodl, že navrhovatel ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-462/12 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. března 2013 — Pilkington Group v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Zveřejnění rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s údaji, na které se údajně vztahuje obchodní tajemství — Návrh na předběžné opatření — Naléhavost — Fumus boni juris — Vyvážení zájmů“ )

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/18

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. března 2013 — Pilkington Group v. Komise
   (Věc T-462/12 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Zveřejnění rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s údaji, na které se údajně vztahuje obchodní tajemství - Návrh na předběžné opatření - Naléhavost - Fumus boni juris - Vyvážení zájmů)
   2013/C 141/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pilkington Group Ltd (St Helens, Merseyside, Spojené království) (zástupci: J. Scott, S. Wisking a K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Kellerbauer, P. Van Nuffel a G. Meeßen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad výkonu rozhodnutí Komise C(2012) 5718 final ze dne 6. srpna 2012, kterým sa zamítá žádost o důvěrné zacházení podaná společností Pilkington Group Ltd na základě článku 8 rozhodnutí předsedy Evropské komise 2011/695/EÚ z 13. října 2011 o funkci a pravomocích úředníka pro slyšení v některých řízeních ve věci hospodářské soutěže (Věc COMP/39.125 — Autosklo), a návrh na nařízení předběžných opatření, aby se nadále důvěrně zacházelo s některými údaji o žalobkyni, pokud jde o rozhodnutí Komise C(2008) 6815 final ze dne 12. listopadu 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody EHP (Věc COMP/39.125 — Autosklo).

      Výrok

               1)

               Návrhy společností HUK Coburg, LVM, VHV a Württembergische Gemeinde Versicherung na vstup do řízení jako vedlejších účastnic se zamítají.

               2)

               Výkon rozhodnutí Komise C(2012) 5718 final ze dne 6. srpna 2012, kterým se zamítá žádost o důvěrné zacházení podaná společností Pilkington Group Ltd na základě článku 8 rozhodnutí předsedy Evropské komise 2011/695/EÚ z 13. října 2011 o funkci a pravomocích úředníka pro slyšení v některých řízeních ve věci hospodářské soutěže (Věc COMP/39.125 — Autosklo) se odkládá, pokud jde o dvě kategorie informací uvedených v bodě 6 rozhodnutí C(2012) 5718 final, týkajících se jednak jmen zákazníků a jmen a popisu výrobků, jakož i ostatních informací umožňujících identifikaci některých zákazníků a dále o počtu dílů dodávaných společností Pilkington Group, podílu daného automobilového výrobce, výpočtu ceny, cenových změn atd.

               3)

               Evropské komisi se nařizuje, aby se zdržela zveřejnění podrobnější verze rozhodnutí C(2008) 6815 final ze dne 12. listopadu 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody EHP (Věc COMP/39.125 — Autosklo), pokud jde dvě kategorie informací uvedených v bodě 2 výše, než je verze zveřejněná v únoru 2010 na jejích internetových stránkách.

               4)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se ve zbývající části zamítá.

               5)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-527/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Valsts ieņēmumu dienests v. Ablessio SIA ( „DPH — Směrnice 2006/112/ES — Články 213, 214 a 273 — Identifikace osob povinných k dani pro účely DPH — Odmítnutí přidělit identifikační číslo pro účely DPH z důvodu, že osoba povinná k dani nemá materiální, technické a finanční prostředky pro výkon deklarované ekonomické činnosti — Legalita — Boj proti daňovým únikům — Zásada proporcionality“ )

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Valsts ieņēmumu dienests v. Ablessio SIA
   (Věc C-527/11) (1)

   (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 213, 214 a 273 - Identifikace osob povinných k dani pro účely DPH - Odmítnutí přidělit identifikační číslo pro účely DPH z důvodu, že osoba povinná k dani nemá materiální, technické a finanční prostředky pro výkon deklarované ekonomické činnosti - Legalita - Boj proti daňovým únikům - Zásada proporcionality)
   2013/C 141/10
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Valsts ieņēmumu dienests

      Žalovaná: Ablessio SIA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad článku 214 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) ve spojení s článkem 273 téže směrnice — Vnitrostátní právní předpisy, které stanovují možnost odmítnout zápis do rejstříku osob povinných k DPH, jestliže osoba povinná k dani neposkytne informace nebo poskytne nepravdivé informace o své hmotné, technické a finanční způsobilosti pro výkon deklarované ekonomické činnosti — Odmítnutí zápisu společnosti do rejstříku osob povinných k DPH z důvodu, že tato společnost není způsobilá vykonávat deklarovanou ekonomickou činnost

      Výrok

   Články 213, 214 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby daňová správa členského státu odmítla přidělit identifikační číslo pro účely DPH společnosti pouze z toho důvodu, že podle názoru této správy nemá společnost k dispozici materiální, technické a finanční prostředky pro výkon deklarované ekonomické činnosti a že držiteli podílů na kapitálu této společnosti již bylo několikrát takové číslo přiděleno pro společnosti, které ve skutečnosti nikdy nevykonávaly ekonomickou činnost a jejichž podíly na kapitálu byly převedeny krátce po přidělení uvedeného čísla, aniž dotyčná daňová správa s ohledem na objektivní skutečnosti prokázala, že existují pádné nepřímé důkazy umožňující nabýt podezření, že přidělené identifikační číslo pro účely DPH bude užíváno podvodným způsobem. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda uvedená daňová správa ve věci v původním řízení předložila pádné nepřímé důkazy o existenci nebezpečí podvodného jednání.

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012.


title: Věc T-558/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Eni v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh parafínových vosků — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen — Důkaz protiprávního jednání — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Rovné zacházení — Přitěžující okolnosti — Opakování protiprávního jednání — Povinnost uvést odůvodnění — Polehčující okolnosti — Podstatně omezená účast — Protiprávní jednání spáchané z nedbalosti — Právo na obhajobu — Plná jurisdikce“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Eni v. Komise
   (Věc T-558/08) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Důkaz protiprávního jednání - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Rovné zacházení - Přitěžující okolnosti - Opakování protiprávního jednání - Povinnost uvést odůvodnění - Polehčující okolnosti - Podstatně omezená účast - Protiprávní jednání spáchané z nedbalosti - Právo na obhajobu - Plná jurisdikce“)
   (2015/C 046/47)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eni SpA (Řím, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, D. Durante, G. Rizza, S. Valentino a L. Bellia, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a V. Di Bucci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Částka pokuty uložené Eni SpA v článku 2 rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) se stanoví na 1 8 2 00  000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Eni. Eni ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc T-199/04 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Gul Ahmed Textile Mills v. Rada „Dumping — Dovoz bavlněného ložního prádla pocházejícího z Pákistánu — Intérêt à agir Právní zájem na podání žaloby — Zahájení šetření — Početně zjištěná běžná hodnota — Zjevně nesprávné posouzení — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Právo být vyslechnut při slyšení — Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou — Vrácení dovozních poplatků — Úprava — Újma — Příčinná souvislost — Právo WTO“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Gul Ahmed Textile Mills v. Rada
   (Věc T-199/04 RENV) (1)

   („Dumping - Dovoz bavlněného ložního prádla pocházejícího z Pákistánu - Intérêt à agir Právní zájem na podání žaloby - Zahájení šetření - Početně zjištěná běžná hodnota - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Právo být vyslechnut při slyšení - Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou - Vrácení dovozních poplatků - Úprava - Újma - Příčinná souvislost - Právo WTO“)
   (2017/C 038/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (Karáčí, Pákistán) (zástupci: L. Ruessmann, advokát, a J. Beck, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s R. Bierwagenem a C. Hippem, advokáti)
   Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská Komise (zástupci: J. F. Brakeland a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení nařízení Rady (ES) č. 397/2004 ze dne 2. března 2004 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Pákistánu (Úř. věst. L 66, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Gul Ahmed Textile Mills Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/1

         (2008/C 22/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 8, 12.1.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 315, 22.12.2007

      Úř. věst. C 297, 8.12.2007

      Úř. věst. C 283, 24.11.2007

      Úř. věst. C 269, 10.11.2007

      Úř. věst. C 247, 20.10.2007

      Úř. věst. C 235, 6.10.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-259/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2015 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. března 2015 ve věci T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT v. Rada Evropské unie

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2015 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. března 2015 ve věci T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT v. Rada Evropské unie
   (Věc C-259/15 P)
   (2015/C 254/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnec, R. Bierwagen, C. Hipp, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Chin Haur Indonesia, PT, Evropská komise, Maxcom Ltd

      Návrhová žádání

   Rada navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek vydaný Tribunálem dne 19. března 2015 ve věci T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT v. Rada de Evropské unie, a oznámený Radě dne 23. března 2015,

               —

               zamítl žalobu podanou v prvním stupni společností Chin Haur Indonesia, PT, jíž bylo navrhováno zrušení sporného nařízení (1), a

               —

               uložil společnosti Chin Haur Indonesia, PT náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v obou stupních.

         Podpůrně,

               —

               vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí, a

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení v obou stupních bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného výkladu čl. 13 odst. 1 základního nařízení (2), jelikož došel k závěru, že Rada neměla k dispozici dostatečné důkazy k rozhodnutí, že žalobkyně v prvním stupni prováděla překládku zboží. Tribunál vyložil podmínky, jež musí společnosti splnit k tomu, aby se na ně neuplatnila rozšířená opatření, způsobem rozporným se systematikou článku 13 základního nařízení (první důvod kasačního opravného prostředku).
   Tribunál dostatečně neodůvodnil svůj závěr, podle něhož Rada na základě předložených dokumentů neměla průkazné poznatky k tomu, aby mohla v napadeném nařízení dojít k závěru, že se žalobkyně v prvním stupni účastnila překládacích operací. Mimoto, na rozdíl od toho, co je uvedeno v napadeném rozsudku, jelikož byly překládky řádně prokázány na vnitrostátní úrovni a jelikož žádost žalobkyně v prvním stupni o udělení výjimky nebyla odůvodněná, jediný závěr, který Rada a po ní i Tribunál mohly z těchto skutečností vyvodit, byl, že se žalobkyně v prvním stupni překládek účastnila. Přijetím odlišného závěru Tribunál tyto skutečnosti zkreslil (druhý důvod kasačního opravného prostředku).

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 501/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se konečné antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 990/2011 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska (Úř. věst. L 153, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51, oprava Úř. věst. 2010, L 7, s. 22).


title: Věc C-488/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 4. listopadu 2014 – SC Max Boegl România SRL a další v. RA Aeroportul Oradea a další

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 4. listopadu 2014 – SC Max Boegl România SRL a další v. RA Aeroportul Oradea a další
   (Věc C-488/14)
   (2015/C 026/12)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Oradea

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA

      Žalované: RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft, SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA

      Předběžná otázka

   Musí být ustanovení čl. 1 odst. 1, 2 a 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (1) a čl. 1 odst. 1, 2 a 3 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (2), ve znění směrnice 2007/66/ES (3), vykládána v tom smyslu, že brání právní úpravě, která přístup k přezkumným řízením proti rozhodnutím veřejných zadavatelů podmiňuje povinností složit předem „záruku řádného chování“, jako je záruka upravená v článku 271a a v článku 271b nařízení vlády s mocí zákona č. 34/2006?

      (1)  Úř. věst. L 395, s. 33.

      (2)  Úř. věst. L 76, s. 14.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (Úř. věst. L 335, s. 31).


title: Věc C-326/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-326/06) (1)

   (2007/C 82/61)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc T-850/16: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – QE v. Eurojust

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/43

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – QE v. Eurojust
   (Věc T-850/16)
   (2017/C 038/57)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: QE (Gouvy, Belgie) (zástupci: T. Bontinck a S. Cherif, advokáti)

      Žalovaný: Eurojust

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               nařídil před rozhodnutím ve věci předložení zápisu z jednání konaného dne 17. března 2016;

               —

               zrušil sporná rozhodnutí ze dne 22. dubna 2016 a 18. května 2016;

               —

               uložil Eurojust, aby nahradil újmu utrpěnou QC, oceněnou na 20 000 eur (dvacet tisíc eur), s výhradou jejího zvýšení nebo snížení v průběhu řízení, navýšenou o úroky ode dne podání stížnosti ze dne 8. července 2016, vypočítané na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, používané v dotyčném období, navýšené o dva body;

               —

               uložil Eurojust náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neexistence právního základu, porušení práva být vyslechnut a porušení zásady proporcionality, jimiž je stiženo rozhodnutí ze dne 22. dubna 2016.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 23 odst. 2 přílohy IX služebního řádu úředníků Evropské unie, zjevně nesprávného posouzení, porušení zásady proporcionality a povinnosti náležité péče, jimiž je stiženo rozhodnutí ze dne 18. května 2016.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci a střetu zájmů, jimiž jsou stižena obě napadená rozhodnutí.


title: Věc C-348/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster (Německo) dne 31. srpna 2009 — Pietro Infusino v. starostka města Remscheid

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster (Německo) dne 31. srpna 2009 — Pietro Infusino v. starostka města Remscheid
   (Věc C-348/09)
   2009/C 282/46
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pietro Infusino

      Žalovaná: starostka města Remscheid

      Předběžné otázky

   Zahrnuje pojem naléhavých důvodů týkajících se veřejné bezpečnosti podle článku 28 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (1) pouze ohrožení vnitřní a vnější bezpečnosti státu ve smyslu existence státu s jeho institucemi a jeho důležitými veřejnými službami, přežití obyvatelstva, jakož i vnější vztahy a mírové soužití národů?

      (1)  Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46.


title: Věc C-186/06: Žaloba podaná dne  18. dubna 2006  – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/10

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-186/06)
   (2006/C 154/21)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia, A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království v souvislosti s plánem zavlažování zavlažované oblasti Kanálu Segarra-Garrigues nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2 a 3 a z čl. 4 odst. 1 a 4 směrnice Rady 79/409/EHS (1) o ochraně volně žijících ptáků;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Členské státy nemohou využít toho, že nevymezily oblasti v souladu se směrnicí k tomu, aby v nich prováděly takovou činnost, která ohrožuje cíle směrnice; pokud členský stát jako v tomto případě nevymezil zvláště chráněné oblasti (ZCHO) tam, kde tak měl učinit, požadovaná úroveň ochrany v oblastech významných pro ptáky je úroveň stanovená v čl. 4 odst. 4 směrnice.
   Komise se tedy domnívá, že Španělské království tím, že stanovilo a provedlo kroky vedoucí k povolení plánu zavlažování týkajícího se Kanálu Segarra-Garrigues, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2 a 3 a čl. 4 odst. 1 a 4 směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98.


title: Věc C-448/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 11. srpna 2016 – Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan, Nousaiba Barkan v. Air Nostrum L.A.M. S.A.

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 11. srpna 2016 – Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan, Nousaiba Barkan v. Air Nostrum L.A.M. S.A.
   (Věc C-448/16)
   (2016/C 428/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan, Nousaiba Barkan

      Žalovaná: Air Nostrum L.A.M. S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 5 odst. 1 písm. b) druhé odrážky nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládán v tom smyslu, že se „nároky ze smlouvy“ vztahují rovněž na nároky na náhradu škody na základě článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (2) ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, uplatňované proti provozujícímu leteckému dopravci, který není smluvní protistranou dotčeného cestujícího?

               2)

               Za předpokladu, že se použije čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 44/2001:
               Má se mít v případě přepravy osob dvěma lety bez významného pobytu na přestupním letišti za to, že konečný cíl cesty cestujícího je rovněž místem plnění ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. b) druhé odrážky nařízení (ES) č. 44/2001, pokud nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení (EU) č. 261/2004 uplatňovaný v rámci žaloby vychází z události, k níž došlo v první části letu a žaloba směřuje proti provozujícímu leteckému dopravci prvního letu, který nebyl stranou smlouvy o přepravě?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).

      (2)  Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc T-276/04: Žaloba podaná dne 8. července 2004 Compagnie Maritime Belge N.V./S.A. proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/32

         Žaloba podaná dne 8. července 2004 Compagnie Maritime Belge N.V./S.A. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-276/04)
   (2004/C 262/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Compagnie Maritime Belge N.V./S.A., se sídlem v Antverpách (Belgie), zastoupenou Denisem Waelbroeckem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2004 ve věcech COMP/D2/32.450 a 32.448, jímž se žalobkyni ukládá pokuta za porušení článku 82 Smlouvy o ES, nebo aby tuto pokutu alespoň podstatně snížil.

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise uložila rozhodnutím 93/82/EHS ze dne 23. prosince 1992 žalobkyni mimo jiné pokutu v rámci řízení podle článků 85 a 86 (nově po změně 81 a 82) Smlouvy o ES. V návaznosti na žalobu podanou žalobkyní proti tomuto rozhodnutí Soudní dvůr svým rozsudkem ze dne 16. března 2000 (1) rozhodl o zrušení tohoto rozhodnutí v té části, kterou jí byla uložena pokuta. Následně po vydání tohoto rozsudku Komise přijala napadené rozhodnutí, jímž se žalobkyni za stejná porušení ukládá pokuta ve výši 3 400 000 eur.
   Na podporu své žaloby na neplatnost tohoto rozhodnutí žalobkyně především uplatňuje, že Komise nepřijala toto druhé rozhodnutí v přiměřené lhůtě, čímž jí marně uplynula lhůta pro rozhodnutí. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise poškodila její práva na obhajobu tím, že obnovila pouze řízení o otázce pokuty. Žalobkyně zastává názor, že Komise musí v případě, že ukládá pokutu, znovu posuzovat porušení ke dni svého nového rozhodnutí, a tedy nemůže, jak to učinila v projednávaném případě, vycházet z dvanáct let starého posouzení skutkových okolností. Žalobkyně má rovněž za to, že uložení pokuty není odůvodněné, neboť porušení nebyla prokázána. Závěrem žalobkyně uplatňuje, že předmětná pokuta je diskriminační, nepřiměřená, byla uložena v rozporu s obvyklou praxí Komise a představuje zneužití pravomoci. Má za to, že jí byla uložena téměř plná výše pokuty za údajné zneužití dominantního postavení, jehož se dopustila konferencí, na níž měla necelou třetinovou účast.

      (1)  Spojené věci C-359/96 P a C-396/96 P.


title: Věc C-211/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 24. dubna 2017 – SC Topaz Development SRL v. Constantin Juncu, Raisa Juncu, rozená Cernica

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 24. dubna 2017 – SC Topaz Development SRL v. Constantin Juncu, Raisa Juncu, rozená Cernica
   (Věc C-211/17)
   (2017/C 249/28)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: SC Topaz Development SRL

      Odpůrci: Constantin Juncu, Raisa Juncu, rozená Cernica

      Předběžné otázky

               1.

               Musí být čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 [směrnice 93/13/EHS] (1) vykládány a používány v tom smyslu, že za okolností jako jsou ty v původním řízení – jak je uvádí navrhovatelka, která je zároveň odpůrkyně, která odkázala na vnitrostátní judikaturu [rozsudek č. 1646, ze dne 18. dubna 2011, vydaný v kasačním řízení Înalta Curte de Casațieși Justiție, Secția comercială (nejvyšší kasační soud, obchodní senát) a občanskoprávní rozsudek č. 466, ze dne 6. dubna 2016, vydaný v odvolacím řízení Curtea de Apel Bacău (odvolací soud v Bacău), řízení č. 3364/110/2014)], totiž když důkaz o dojednání všech ujednání smlouvy o budoucí kupní smlouvě uzavřené mezi účastníky řízení vyplývá z pouhé skutečnosti, že navrhovatelé, kteří jsou zároveň odpůrci, jako spotřebitelé, tato ujednání přijali podepsáním smlouvy o budoucí kupní smlouvě, která byla předem připravena developerem a následně ověřena u notáře – byla důkazem o opaku v zásadě vyvrácena domněnka ohledně nesjednané povahy ujednání, která byla předem sepsána prodávajícím nebo poskytovatelem?

               2.

               2. Spadají v zásadě do oblasti působnosti ujednání uvedených v bodech d), e), f) a i) přílohy směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, typy ujednání obsažené ve smlouvách o budoucí kupní smlouvě předem připravené developery, kteří jsou jako navrhovatelka-žalovaná prodávajícími nebo poskytovateli, a zejména ujednání uvedená v bodech 3.2.2 a 7.1 smlouvy o budoucí kupní smlouvě uzavřené mezi účastníky řízení, která upravují rozvazovací doložku čtvrtého stupně a smluvní pokutu stanovené výlučně ve prospěch budoucího prodávajícího?

               3.

               Musí být článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, vykládán a používán v tom smyslu, že v případě, že odpověď poskytnutá Soudním dvorem na druhou otázku bude kladná, nedovoluje (zakazuje) vnitrostátnímu soudu změnit příslušná ujednání považovaná za zneužívající v tom smyslu, že uvede, že rozvazovací doložka čtvrtého stupně by mohla být použita za jiných podmínek než jaké jsou výslovně stanoveny ve smlouvě o smlouvě budoucí (například, nikoli za jakékoli zpoždění s placením nebo nezaplacení, bez ohledu na jejich výši, nýbrž pouze pro platby v určité výši provedené opožděně nebo neprovedené, které soud, případ od případu, považuje za významné), ani snížit (omezeně) výši smluvní pokuty na částky zaplacené jako záloha budoucím kupujícím až do okamžiku uplatnění rozvazovací doložky. Může se v takovém případě vnitrostátní soud omezit na konstatování, že se tato ujednání nepoužijí vůči dotčenému spotřebiteli?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


title: Věc T-315/05: Žaloba podaná dne 11. srpna 2005 – ADOMEX International B.V. v. Komise

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/24

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2005 – ADOMEX International B.V. v. Komise
   (Věc T-315/05)
   (2005/C 281/45)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ADOMEX International B.V. (zástupci: G. Van der Wal, advokát a T. Boesmans, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 592 konečné ze dne 16. března 2005 ve věci N 372/2003;

               —

               uložení náhrady nákladů řízení Komisi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je dovozcem a velkoobchodním podnikem s květinářskými produkty a do Nizozemska dováží především různé druhy řezané zeleně, hlavně ze třetích zemí k dalšímu zpracování.
   Zpochybňuje rozhodnutí Komise nevznést žádné námitky proti změně režimu podpor pro květinářství, která byla schválena v rámci věci N 766/95 a NN 84/00. Tato podpora se týká nařízení zavádějící odvětvový poplatek pro květinářské produkty (Vakheffing Bloemkwerkerijproducten), který je vybírán obchodním svazem pro zahrádkářství (Productschap Tuinbouw), který je součástí nizozemského veřejnoprávního hospodářského svazu.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že Komise v rozporu s právem nezkoumala, zda je režim podpor slučitelný se společným trhem a neporušuje články 23 a 25 ES. Proto došlo také k porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 253 ES.
   Napadené rozhodnutí porušuje články 23 a 25 ES. U režimu podpor schválených Komisí se nejedná o vnitrostátní zdanění ve smyslu článku 90 ES, nýbrž o poplatek s účinkem rovnocenným clu ve smyslu článků 23 a 25 ES. Tento závěr vyplývá z toho, že poplatek nezatěžuje vnitrostátní a dovezený produkt stejnou mírou, na stejném obchodním stupni a na základě stejné skutkové podstaty poplatku a z toho, že se zřetelem na zatížené dovážené produkty neexistuje žádný stejný nebo konkurující vnitrostátní produkt, takže nemůže být řeč o vnitrostátním zdanění.
   Rozhodnutí Komise je kromě toho nesrozumitelné nebo přinejmenším nedostatečně odůvodněné, a porušuje proto článek 253 ES. Komise v rozhodnutí odkazuje na dřívější rozhodnutí, která žádné odůvodnění neobsahovala, nebo ve kterých povoluje zcela jiné poplatky než ty, kterých se týká sporné rozhodnutí. Kromě toho se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když v rozhodnutí zejména konstatovala, že dotčená daň není vybírána z dovážených produktů.
   Žalobkyně konečně uplatňuje, že jí jako zúčastněné straně nebylo umožněno podat své připomínky nebo vykonat svá procesní práva podle čl. 88 odst. 2 ES.


title: Věc T-442/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. června 2017 – Changmao Biochemical Engineering v. Rada „Dumping — Dovoz kyseliny vinné pocházející z Číny — Změna konečného antidumpingového cla — Částečný prozatímní přezkum — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Náklady nejdůležitějších vstupů, které se v zásadě zakládají na tržní hodnotě — Změna okolností — Povinnost uvést odůvodnění — Lhůta pro přijetí rozhodnutí o statusu podniku působícího v tržním hospodářství — Právo na obhajobu — Článek 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. června 2017 – Changmao Biochemical Engineering v. Rada
   (Věc T-442/12) (1)

   („Dumping - Dovoz kyseliny vinné pocházející z Číny - Změna konečného antidumpingového cla - Částečný prozatímní přezkum - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Náklady nejdůležitějších vstupů, které se v zásadě zakládají na tržní hodnotě - Změna okolností - Povinnost uvést odůvodnění - Lhůta pro přijetí rozhodnutí o statusu podniku působícího v tržním hospodářství - Právo na obhajobu - Článek 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009“)
   (2017/C 239/53)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Čína) (zástupci: E. Vermulst, S. Van Cutsem, F. Graafsma a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnkyně, původně ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem, a N. Chesaitesem, barrister, poté s G. Berrischem a B. Byrnem, solicitor, a nakonec s N. Tuominenem, advokátem)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně M. França a A. Stobiecka-Kuik, poté M. França a J.-F. Brakeland, zmocněnci) a Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Itálie), Industria Chimica Valenzana SpA (Borgoricco, Itálie), Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerno, Itálie), Caviro Distillerie Srl (Faenza, Itálie) a Comercial Química Sarasa, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. MacLean, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 626/2012 ze dne 26. června 2012, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 349/2012 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2012, L 182, s. 1), v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 626/2012 ze dne 26. června 2012, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 349/2012 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky, se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd.

               2)

               Rada Evropské unie nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Changmao Biochemical Engineering a ponese vlastní náklady řízení.

               3)

               Changmao Biochemical Engineering ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

               5)

               Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl a Comercial Química Sarasa, SL ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 366, 24. 11. 2012


title: Věc T-366/17: Žaloba podaná dne 5. června 2017 – Polsko v. Komise

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/44

         Žaloba podaná dne 5. června 2017 – Polsko v. Komise
   (Věc T-366/17)
   (2017/C 249/60)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. března 2017 (oznámené pod číslem C (2017) 1904 dne 24. března 2017), kterým se odmítá poskytnutí finančního příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj na velký projekt „Zahájení výroby nové generace dieselového motoru společností Volkswagen Motor Polska“, jenž je součástí operačního programu „Inovační hospodářství“, na který se vztahuje strukturální pomoc v rámci cíle Konvergence v Polsku,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení projektu „Zahájení výroby nové generace dieselového motoru společností Volkswagen Motor Polska“, v tom, že tento projekt není v souladu s prioritami operačního programu „Inovační hospodářství“ (prioritní osa IV programu), a tudíž nesplňuje požadavky uvedené v čl. 41 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. 2006, L 210, s. 25), a to z důvodu nedostatku inovativnosti.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 2 nařízení č. 1083/2006 z důvodu překročení lhůty pro posouzení projektu.