title: Věc C-559/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Onix Asigurări SA v. Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS) „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 73/239/EHS — Směrnice 92/49/EHS — Zásada jediného povolení — Zásada dozoru domovského členského státu — Článek 40 odst. 6 — Pojem ‚nesrovnalosti‘ — Dobrá pověst akcionářů — Zákaz uložený pojišťovně usazené v jednom členském státě uzavírat nové smlouvy na území jiného členského státu“

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Onix Asigurări SA v. Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)
   (Věc C-559/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 73/239/EHS - Směrnice 92/49/EHS - Zásada jediného povolení - Zásada dozoru domovského členského státu - Článek 40 odst. 6 - Pojem ‚nesrovnalosti‘ - Dobrá pověst akcionářů - Zákaz uložený pojišťovně usazené v jednom členském státě uzavírat nové smlouvy na území jiného členského státu“)
   (2017/C 202/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Onix Asigurări SA

      Žalovaný: Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

      Výrok

   Směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění), a konkrétně její čl. 40 odst. 6, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby orgány dozoru členského státu přijaly vůči poskytovateli přímého pojištění jiného než životního, který vykonává činnost na území tohoto členského státu v rámci volného pohybu služeb, za účelem ochrany zájmů pojištěných a jiných osob oprávněných k přijetí pojistného plnění taková nouzová opatření, jako je zákaz uzavírat nové smlouvy na tomto území, která by byla založena na počátečním nebo následném nedodržení, jež bylo diskrečně posouzeno, takové subjektivní podmínky stanovené pro účely vydání povolení k výkonu pojišťovnictví, jako je podmínka týkající se dobré pověsti. Tato směrnice naproti tomu nebrání tomu, aby tento členský stát v rámci výkonu pravomocí, kterými je v nouzové situaci nadán, určil, zda určité nedostatky či nejistota ohledně bezúhonnosti vedoucích pracovníků dotyčné pojišťovny představují skutečné a bezprostředně hrozící nebezpečí, že dojde k nesrovnalostem na úkor zájmů pojištěných nebo jiných osob oprávněných k přijetí pojistného plnění, a je-li tomu tak, neprodleně přijal patřičná opatření, jako případně zákaz uzavírat nové smlouvy na území tohoto členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc T-229/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. ledna 2007 – Kretschmer v. Parlament

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/39

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. ledna 2007 – Kretschmer v. Parlament
   (Věc T-229/06) (1)

   (2007/C 56/73)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-534/14: Žaloba podaná dne 16. července 2014 – Murnauer Markenvertrieb v. OHIM – Bach Flower Remedies (MURNAUERS Bachblüten)

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/13

         Žaloba podaná dne 16. července 2014 – Murnauer Markenvertrieb v. OHIM – Bach Flower Remedies (MURNAUERS Bachblüten)
   (Věc T-534/14)
   2014/C 351/15
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Murnauer Markenvertrieb GmbH (Egelsbach, Německo) (zástupci: F. Traub a H. Daniel, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bach Flower Remedies Ltd (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. května 2014 ve věci R 2041/2012-2

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvky „MURNAUERS Bachblüten“, pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 30 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 7 49  847

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Bach Flower Remedies Ltd

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Bach“, národní slovní ochranná známka „Bach“, jakož i nezapsaná ochranná známka „BACH“ používaná v obchodním styku pro výrobky a služby zařazené tříd 3, 5, 29, 30, 31, 32, 33, 35, 42 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-634/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. září 2015 – Total Marketing Services, právní nástupkyně Total Raffinage Marketing v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Trh parafínových vosků — Trh parafinového gáče — Doba trvání účasti na protiprávní kartelové dohodě — Ukončení účasti — Přerušení účasti — Neexistence koluzních kontaktů navázaných v určitém období — Pokračování protiprávního jednání — Důkazní břemeno — Veřejné distancování se — Vnímání úmyslu distancovat se ze strany dalších účastníků kartelové dohody — Povinnost odůvodnění — Zásada presumpce neviny, zásada rovného zacházení, zásada účinné soudní ochrany a zásada personality trestů“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. září 2015 – Total Marketing Services, právní nástupkyně Total Raffinage Marketing v. Evropská komise
   (Věc C-634/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Trh parafínových vosků - Trh parafinového gáče - Doba trvání účasti na protiprávní kartelové dohodě - Ukončení účasti - Přerušení účasti - Neexistence koluzních kontaktů navázaných v určitém období - Pokračování protiprávního jednání - Důkazní břemeno - Veřejné distancování se - Vnímání úmyslu distancovat se ze strany dalších účastníků kartelové dohody - Povinnost odůvodnění - Zásada presumpce neviny, zásada rovného zacházení, zásada účinné soudní ochrany a zásada personality trestů“)
   (2015/C 371/07)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Total Marketing Services, právní nástupkyně Total Raffinage Marketing (zástupci: A. Vandencasteele, C. Lemaire a S. Naudin, avocats)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel a A. Biolan, zmocněnci, ve spolupráci s N. Coutrelis, avocat)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Total Marketing Services SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc T-405/06: Žaloba podaná dne 27. prosince 2006 – Arcelor a další v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/37

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2006 – Arcelor a další v. Komise
   (Věc T-405/06)
   (2007/C 42/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arcelor Luxembourg (Lucemburk, Lucemburské velkovévodství), Arcelor Profil Luxembourg SA (Esch-sur-Alzette, Lucemburské velkovévodství) a Arcelor International (Lucemburk, Lucemburské velkovévodství) (zástupce: A. Vandencasteele, avocat)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyní

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 8. listopadu 2006 ve věci COMP/F/38.907 – Ocelové trámy – K (2006) 5342 konečné;

               —

               alespoň zrušit článek 2 rozhodnutí, kterým se ukládá žalobkyním peněžitá sankce nebo tuto sankci výrazně snížit;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně touto žalobou navrhují zrušení rozhodnutí K (2006) 5342 konečné ze dne 8. listopadu 2006 týkající se řízení podle článku 65 ESUO (ve věci COMP/F/38.907 – Ocelové trámy) o dohodách a jednání ve vzájemné shodě evropských výrobců trámů a o stanovování cen, rozdělování trhu a výměny informací na trhu Společenství s trámy. Podpůrně navrhují zrušení nebo podstatné snížení výše pokuty, která jim byla napadeným rozhodnutím uložena.
   Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolávají několika žalobních důvodů.
   První žalobní důvod vychází z porušení článku 97 ESUO a zneužití pravomoci, neboť přijaté rozhodnutí používá článek 65 ESUO poté, co uplynula platnost této smlouvy, tak jak je stanoveno v jejím článku 97.
   Zadruhé se žalobkyně dovolávají porušení nařízení č. 1/2003 (1) a zneužití pravomoci, neboť Komise zakládá svou pravomoc přijmout rozhodnutí ESUO na nařízení, které jí přiznává pravomoci pouze v rámci uplatnění článků 81 ES a 82 ES.
   Třetí žalobní důvod vychází z porušení právního pravidla a práv obhajoby, neboť rozhodnutí přičítá třem společnostem tvořícím koncern odpovědnost za jednání, na němž se podílela pouze jedna z nich.
   Žalobkyně krom toho tvrdí, že Komise porušila právní pravidlo promlčení, když přijala napadené rozhodnutí.
   Konečně žalobkyně uplatňují, že přijaté rozhodnutí porušilo jejich práva obhajoby, neboť bylo přijato po více než 15 letech po rozhodné době na základě teorie o přičitatelnosti vyslovené Komisí ve sdělení o vytýkaných skutečnostech z března 2006, podle žalobkyň poprvé a tedy ve lhůtě, kterou považují za přehnanou.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-312/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal du travail de Huy (Belgie) dne 28. června 2012 — Agim Ajdini v. État belge, Service des Allocations aux Handicapés

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal du travail de Huy (Belgie) dne 28. června 2012 — Agim Ajdini v. État belge, Service des Allocations aux Handicapés
   (Věc C-312/12)
   2012/C 287/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal du travail de Huy

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Agim Ajdini

      Žalovaný: État belge, Service des Allocations aux Handicapé

      Předběžné otázky

               1)

               Je článek 4 loi du 27 février 1987 relative aux allocations aux handicapés v části, v níž vylučuje z nároku na dávky zdravotně postiženým osobám pouze na základě státní příslušnosti cizince, který pobývá legálně v Belgii, který je zapsán v evidenci cizinců a má silné a trvalé vazby s Belgií, kde bydlí se svou rodinou již 12 let, s tou zvláštní okolností, že tento cizinec je státním příslušníkem třetího státu, který je oficiálním uchazečem o přistoupení k Evropské unii, v souladu s evropským právem, konkrétně s Listinou základních práv Evropské unie (2000/C 364/01) a zejména s jejími články 20, 21 a 26?

               2)

               Je čl. 26 odst. 4 loi spéciale du 6 janvier 1989 sur la Cour d’arbitrage v souladu s evropským právem a zejména s článkem 234 Smlouvy o založení Evropského společenství?


title: Věc C-310/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) dne 11. července 2008 – London Borough of Harrow v. Nimco Hassan Ibrahim a Secretary of State for the Home Department

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) dne 11. července 2008 – London Borough of Harrow v. Nimco Hassan Ibrahim a Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-310/08)
   (2008/C 247/13)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)
   Účastníci původního řízení

      Odvolatel: London Borough of Harrow

      Odpůrci: Nimco Hassan Ibrahim, Secretary of State for the Home Department
   Předběžné otázky
   V situaci, kdy i) osoba, která není občanem Unie, a její děti, které jsou občany Unie, doprovázela svého manžela-občana Unie, který vstoupil na území Spojeného království, ii) občan Unie pobýval ve Spojeném království jako pracovník, iii) občan Unie poté přestal mít postavení pracovníka a následně odjel ze Spojeného království, iv) občan Unie, jeho manželka, která není občankou Unie, a jejich děti nejsou soběstační a jsou závislí na sociální pomoci ve Spojeném království, v) děti zahájily docházku na základní škole ve Spojeném království krátce po svém příjezdu do země, v době, kdy občan Unie měl postavení pracovníka:

               1)

               požívají manželka a děti práva pobytu ve Spojeném království pouze tehdy, pokud splňují podmínky stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 (1)?;
               NEBO

               2)

                           i)

                           požívají práva pobytu odvozeného z článku 12 nařízení (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 (2), jak jej vykládá Soudní dvůr, aniž by musely splňovat podmínky stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004?
                           a

                           ii)

                           pokud je odpověď na předchozí otázku kladná, musí mít přístup k dostatečným prostředkům, aby se nestaly zátěží pro systém sociální pomoci hostitelského členského státu během jimi navrhované doby pobytu, a musí mít komplexní zdravotní pojištění v hostitelském členském státu?

               3)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, je situace odlišná za takových okolností, jaké jsou dotčeny v projednávané věci, kdy děti zahájily docházku na základní škole a pracovník, který je občanem EU, ukončil pracovní poměr přede dnem, ke kterému měla být členskými státy provedena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15).


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 9. července 2013 ve věci E-7/12 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na nečinnost – Mimosmluvní odpovědnost Kontrolního úřadu ESVO – Přístup k dokumentům – Oprávněné očekávání – Zásada řádné správy – Nepřijetí rozhodnutí Kontrolním úřadem ESVO ve lhůtě, kterou si stanovil)

text:
               24.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/4

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 9. července 2013
   ve věci E-7/12
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na nečinnost – Mimosmluvní odpovědnost Kontrolního úřadu ESVO – Přístup k dokumentům – Oprávněné očekávání – Zásada řádné správy – Nepřijetí rozhodnutí Kontrolním úřadem ESVO ve lhůtě, kterou si stanovil)
   2013/C 309/04
   Ve věci E-7/12, Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA podle článků 37 a 46 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora na prohlášení nečinnosti a mimosmluvní odpovědnosti Kontrolního úřadu ESVO, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 9. července 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr rozhodl takto:

               1)

               není zapotřebí přijmout rozhodnutí ohledně tvrzení, jež se týká nečinnosti Kontrolního úřadu ve vztahu ke zbývajícím dokumentům ve věci č. 34250;

               2)

               ve zbývající části žalobu zamítá;

               3)

               nařizuje Kontrolnímu úřadu úhradu nákladů, které vznikly v souvislosti s jeho nečinností, vlastních nákladů souvisejících s žalobou na mimosmluvní odpovědnost a poloviny nákladů, které vznikly žalobci v souvislosti s podáním žaloby na mimosmluvní odpovědnost;

               4)

               nařizuje žalobcům úhradu poloviny vlastních nákladů, které vznikly v souvislosti s podáním žaloby na mimosmluvní odpovědnost.


title: Věc F-55/13: Žaloba podaná dne 2. června 2013 — ZZ v. EIB

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/26

         Žaloba podaná dne 2. června 2013 — ZZ v. EIB
   (Věc F-55/13)
   (2013/C 226/36)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (a) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící zprávy žalobce za rok 2011 v rozsahu, v němž mu nebylo uděleno hodnocení „Exceptional performance“ nebo „Very good performance“ a nebyl navržený na povýšení do funkce D a v časti týkající se stanovení cílů pro rok 2012 a rovněž zrušení pokynů k hodnotící zprávě za rok 2011 a nakonec uložení povinnosti EIB nahradit majetkovou a nemajetkovou ujmu, kterou žalobce údajně utrpěl

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit: a) rozhodnutí ze dne 18. prosince 2012 v rozsahu, v němž odvolací výbor na základě článku 22 služebního řádu EIB a oznámení zaměstnancům HR/P&O/2012-0103 ze dne 29. března 2013 zamítl odvolání podané žalobcem proti jeho hodnotící zprávě za rok 2011; b) hodnotící zprávu za rok 2011 v rozsahu, v němž neshrnuje jednotlivá hodnocení ve formě celkového hodnocení „Exceptional performance“ nebo „Very good performance“ a nakonec i v části, ve které nenavrhla žalobce na povýšení do funkce D, jakož i co se týče stanovení cílů na rok 2012; c) všechny související, následné a předchozí akty, a zejména povýšení, o kterých se rozhodlo na základě oznámení ředitele pro lidské zdroje z května 2012 s názvem „2011 staff appraisal exercise, award of promotions and titles“, jelikož vzhledem k rozhodnutí jeho nadřízených, které teď napadá, EIB nezohlednila žalobce pro účely „Promotions from Function E to D“;

               —

               zrušit nebo nepoužít pokyny ředitelství pro lidské zdroje vyhotovené ve formě oznámení RH/P&O/2011-0242, č. 709 ze dne 13. prosince 2011 s názvem „Guidelines to the 2011 annual staff appraisal exercise“ ze dne 14. prosince 2011, a to i v části, ve které stanoví, že konečné hodnocení je shrnuto dopisem bez toho, aby stanovily kritéria, která musí hodnotitel dodržovat, aby se výkon považoval za „exceptionnelle dépassant les attentes“, „très bonne“ nebo „répondant à toutes les attentes“;

               —

               uložit EIB náhradu z toho vyplývající nemajetkové a majetkové újmy, jakož i náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-284/15: Žaloba podaná dne 1. června 2015 – AlzChem v. Komise

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/55

         Žaloba podaná dne 1. června 2015 – AlzChem v. Komise
   (Věc T-284/15)
   (2015/C 302/71)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: AlzChem AG (Trostberg, Německo) (zástupci: P. Alexiadis, Solicitor, A. Borsos a I. Georgiopoulos, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil, že žaloba je přípustná a opodstatněná;

               —

               zrušil článek 2 rozhodnutí Komise ze dne 15. října 2014 v řízení podle čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie o státní podpoře SA.33797 – (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) zavedené Slovenskem pro společnost NCHZ;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila pochybení, když shledala, že pokračující činnost společnosti NCHZ na základě rozhodnutí věřitelského výboru není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, když shledala, že společnosti Novácke chemické závody, a.s. v konkurze (NCHZ) nebyly poskytnuta žádná výhoda, když byla její činnost v návaznosti na rozhodnutí věřitelského výboru a zajištěných věřitelů zachována. Komise se rovněž dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, když shledala, že rozhodnutí věřitelského výboru a zajištěných věřitelů o pokračování činnosti NCHZ není přičitatelné státu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v článku 296 SFEU v souvislosti s přičitatelností rozhodnutí věřitelského výboru a zajištěných věřitelé k tíži státu

                           —

                           Komise nepodala odůvodnění ohledně schválení rozhodnutí věřitelského výboru a zajištěných věřitelů trenčínským soudem. Komise rovněž nepodala odůvodnění k právu veta zajištěných věřitelů ohledně pokračování činnosti NCHZ podle slovenského úpadkového práva.


title: Věc T-390/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2008 – Piccinni-Leopardi a další v. Komise

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2008 – Piccinni-Leopardi a další v. Komise
   (Věc T-390/04) (1)

   (2008/C 197/65)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc T-134/11: Žaloba podaná dne 3. března 2011 — Al-Faqih a další v. Komise

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/21

         Žaloba podaná dne 3. března 2011 — Al-Faqih a další v. Komise
   (Věc T-134/11)
   2011/C 130/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih (Birmingham, Spojené království), Ghunia Abdrabbah (Birmingham, Spojené království), Taher Nasuf (Manchester, Spojené království), a Sanabel Relief Agency Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupci: E. Grieves, barrister, a N. Garcia-Lora, solicitor)

      Žalovaní: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit nařízení Komise (EU) č. 1139/2010 (1) a nařízení Komise (EU) č. 1138/2010 (2) v rozsahu, v němž se týkají žalobců; a

               —

               uložit Radě Evropské unie, aby zaplatila, vedle vlastních nákladů, náklady vynaložené žalobci a veškeré částky zaplacené z titulu nákladů na právní pomoci kanceláři Soudního dvora Evropské unie.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobci na podporu své žaloby uvádějí čtyři žalobní důvody.

               1)

               Prostřednictvím prvního žalobního důvodu tvrdí, že Komise úmyslně nezohlednila ustálenou judikaturu Soudního dvora a nezávisle nepřezkoumala, na základě čeho byli žalobci zařazeni do seznamu, ani nepožadovala odůvodnění pro takové zařazení.

               2)

               Druhým žalobním důvodem tvrdí, že nařízení Komise (EU) č. 1139/2010 a nařízení Komise (EU) č. 1138/2010 nerespektovala práva na soudní přezkum a porušila právo na obhajobu v rozporu s článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.

               3)

               Prostřednictvím třetího žalobního důvodu tvrdí, že závěry, ke kterým Komise dospěla v rámci svého přezkumu, týkající se jednoho ze žalobců, společnosti Sanabel Relief Agency Ltd, jsou nesprávné a z hlediska práva neudržitelné.

               4)

               Čtvrtým žalobním důvodem tvrdí, že nařízení Komise (EU) č. 1139/2010 a nařízení Komise (EU) č. 1138/2010 nepřiměřeně zasahují do vlastnického práva a práva na soukromý život podle článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod všech čtyř žalobců. Kromě toho je taková právní úprava nesmyslná, a to zejména s ohledem na postoj Spojeného království, že první tři žalobci již nadále nesplňují relevantní kritéria.

      (1)  Nařízení Komise (EU) č. 1139/2010 ze dne 7. prosince 2010, kterým se po sto čtyřicáté prvé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 322, s. 6).

      (2)  Nařízení Komise (EU) č. 1138/2010 ze dne 7. prosince 2010, kterým se po sto čtyřicáté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 322, s. 4).


title: Věc F-121/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 14. června 2016 – Fernández González v. Komise „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Zaměstnanec zaměstnaný v kabinetu evropského komisaře — Přijetí dočasného zaměstnance na základě čl. 2 písm. b) pracovního řádu ostatních zaměstnanců — Podmínka přerušení všech forem zaměstnání u Komise po dobu šesti měsíců — Bod 3.2 nóty Komise D(2005) 18064 ze dne 28. července 2005 o přijímání dočasných zaměstnanců podle čl. 2 písm. b) a d) pracovního řádu ostatních zaměstnanců na stálá pracovní místa v případě nedostatku úspěšných kandidátů z výběrových řízení“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/68

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 14. června 2016 – Fernández González v. Komise
   (Věc F-121/15) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Zaměstnanec zaměstnaný v kabinetu evropského komisaře - Přijetí dočasného zaměstnance na základě čl. 2 písm. b) pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Podmínka přerušení všech forem zaměstnání u Komise po dobu šesti měsíců - Bod 3.2 nóty Komise D(2005) 18064 ze dne 28. července 2005 o přijímání dočasných zaměstnanců podle čl. 2 písm. b) a d) pracovního řádu ostatních zaměstnanců na stálá pracovní místa v případě nedostatku úspěšných kandidátů z výběrových řízení“)
   (2016/C 270/75)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elia Fernández González (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Casado García-Hirschfeld a É. Boigelot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci): C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o odmítnutí kandidatury žalobkyně na pracovní místo, které bylo předmětem oznámení o volném pracovním místě COM/2014/2036, založeného na nedodržení podmínky přerušení smlouvy na dobu šesti měsíců před přijetím zaměstnance, který byl předtím zaměstnán v platové třídě AT2c, na základě nóty GŘ HR D(2005) 18064 ze dne 28. července 2005, jakož i na náhradu údajně utrpěné majetkové a nemajetkové újmy

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Elií Fernández González.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015, s. 57.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. října 2004 ve věci T-3/03 Everlast World's Boxing Headquarters Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Částečné zamítnutí zápisu — Zpětvzetí přihlášky — Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout o věci)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/36

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. října 2004
   ve věci T-3/03 Everlast World's Boxing Headquarters Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Částečné zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky - Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout o věci)
   (2005/C 6/70)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T -3/03, Everlast World's Boxing Headquarters Corporation, se sídlem v New Yorku (Spojené státy americké) zastoupená: A. Renckem, V. Bomhardem, A. Pohlmannem a C. Albrechtem, advokáti, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), (zmocněnci: D. Schennen a G. Schneider), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. října 2002 (věc R 391/2001-1), týkající se žádosti o zápis slovní ochranné známky „Choice of Champions“, Soud prvního stupně, ve složení: předseda J. Pirrung, soudci A. W. H. Meij a S. Papasavvas, vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 14. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Není namístě rozhodnout o věci.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc C-369/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2013 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Doprava — Směrnice 2001/14/ES — Článek 4 odstavec 1 a článek 30 odstavec 3 — Přidělování kapacit železniční infrastruktury — Zpoplatnění — Poplatky za infrastrukturu — Nezávislost provozovatele infrastruktury“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2013 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-369/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Doprava - Směrnice 2001/14/ES - Článek 4 odstavec 1 a článek 30 odstavec 3 - Přidělování kapacit železniční infrastruktury - Zpoplatnění - Poplatky za infrastrukturu - Nezávislost provozovatele infrastruktury)
   2013/C 344/12
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Montaguti a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zástupkyně ve spolupráci s S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech ustanovení nezbytných pro dosažení souladu s čl. 6 odst. 3 a přílohou II směrnice Rady ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/01, s. 341), ve znění změn, jakož i čl. 4 odst.1 a 2, čl. 14 odst. 2 a čl. 30 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 404)

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nezaručila nezávislost provozovatele infrastruktury pro stanovení zpoplatnění přístupu k infrastruktuře a přidělování kapacity železniční infrastruktury nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a čl. 30 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury a zpoplatnění železniční infrastruktury, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/58/ES ze dne 23. října 2007.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise, Italská republika a Česká republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-615/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. prosince 2012 Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 25. října 2012 ve věci T-161/06, Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater v. Evropská komise

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. prosince 2012 Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 25. října 2012 ve věci T-161/06, Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater v. Evropská komise
   (Věc C-615/12 P)
   2013/C 63/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater (zástupce: H. Karl, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2012 ve věci T-161/06 v plném rozsahu a rozhodnout ve věci Evropským soudním dvorem;

               —

               podpůrně: vrátit věc Tribunálu k projednání

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) odůvodňuje svůj kasační opravný prostředek porušením procesních předpisů, na základě jejichž protiprávního použití byla žaloba zamítnuta jako nepřípustná, čímž byly dotčeny zájmy navrhovatelky, jakož i porušením unijního práva Tribunálem;
   Tribunál zamítl ve svém rozhodnutí žalobu jako nepřípustnou, neboť na základě právního základu nebyla dostatečně odůvodněna a tudíž nesplňuje podmínky čl. 44 § 1 písm. c) jednacího řádu. Toto konstatování je v rozporu s obsahem spisu. Podmínky čl. 44 § 1 písm. c) jednacího řádu byly použity svévolně a v rozporu s účelem ustanovení.
   Tribunál navíc vůbec nezohlednil další tvrzení v odpovědi navrhovatelky jakož i argumenty v jejím vyjádření k námitce nepřípustnosti u otázky opodstatněnosti podle čl. 44 § 1 písm. c) resp. je zohlednil výlučně za účelem argumentace vadnosti a tím zamítl v rozporu s jednacím řádem a při nezohlednění všech argumentů přípustnost žaloby;
   Tribunál svým rozhodnutím zamítnout žalobu jako neopodstatněnou učinil rozhodnutí, které mohlo být v této formě učiněno a napadeno již v roce 2007, a tím porušil jakoukoli předvídatelnost, průhlednost a účinnost jednání. Nejednalo se tudíž o spravedlivý a vyvážený proces.


title: Věc T-363/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2010 — 2nine v. OHIM — Pacific Sunwear of California (nollie) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství nollie — Starší slovní národní ochranná známka a starší slovní mezinárodní ochranná známka NOLI — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence podobnosti výrobků — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2010 — 2nine v. OHIM — Pacific Sunwear of California (nollie)
   (Věc T-363/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství nollie - Starší slovní národní ochranná známka a starší slovní mezinárodní ochranná známka NOLI - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence podobnosti výrobků - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009)“)
   2010/C 134/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: 2nine Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce S. Palmer, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Kalifornie, Spojené státy)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. června 2008 (věc R 1590/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi 2nine Ltd a Pacific Sunwear of California, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost 2nine Ltd ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2004 ve věci C-70/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 93/13/EHS — Nepřiměřené podmínky ve spotřebitelských smlouvách — Pravidla pro výklad — Kolizní pravidla)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 9. září 2004
   ve věci C-70/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/13/EHS - Nepřiměřené podmínky ve spotřebitelských smlouvách - Pravidla pro výklad - Kolizní pravidla)
   (2004/C 262/17)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-70/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: I. Martínez del Peral a M. França) proti Španělskému království (zmocněnkyně: L. Fraguas Gadea), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, předložená Soudnímu dvoru dne 17. února 2003, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, A. Rosas a R. Silva de Lapuerta, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Španělské království tím, že nesprávně provedlo článek 5 a čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách do svého vnitrostátního práva, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc T-450/13: Žaloba podaná dne 23. srpna 2013 — CEDC International v. OHIM — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT VODKA)

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/23

         Žaloba podaná dne 23. srpna 2013 — CEDC International v. OHIM — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT VODKA)
   (Věc T-450/13)
   2013/C 304/40
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Polsko) (zástupce: M. Siciarek, lawyer)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fabryka Wódek Polmos Łańcut S.A. (Łańcut, Polsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. června 2013 ve věci R 1734/2011-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v červené, zelené, zlaté a černé barvě zobrazující skot a obsahující slovní prvky „WISENT VODKA“ pro výrobky zařazené do třídy 33 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 7 044 472

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Polské ochranné známky č. 86 410, 80 990, 80 991, 46 050, 208 988, 125 911, 189 866, 208 090, 62 081 zapsané pro „alkoholické nápoje“ ve třídě 33, obrazová ochranná známka Společenství č. 5 585 138 v černobílé barvě obsahující slovní prvek „ŻUBRÓWKA“ a 3D ochranná známka Společenství č. 6 215 719 v černobílé barvě obsahující slovní prvek „ŻUBRÓWKA“ zapsaná pro „alkoholické nápoje (kromě piva)“ ve třídě 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1).

      (1)  Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1


title: Věc T-156/15: Žaloba podaná dne 27. března 2015 – Francie v. Komise

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/23

         Žaloba podaná dne 27. března 2015 – Francie v. Komise
   (Věc T-156/15)
   (2015/C 190/28)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas a C. Candat, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí Komise C(2015) 53 final ze dne 16. ledna 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž vychází u přímých podpor ze závěrů, které nebyly uvedeny ve sděleních Komise, a v rozsahu, v němž kontrolní systém neumožňuje zajistit řádnou aplikaci unijní právní úpravy týkající se dobrého zemědělského a environmentálního stavu pro roky žádosti 2011 a 2012;

               —

               částečně zrušil rozhodnutí C(2015) 53 final v rozsahu, v němž se z financování Unií vylučují všechny výdaje vynaložené v oblasti podpor na plochu na Horní Korsice pro roky žádosti 2010 a následující;

               —

               částečně zrušil rozhodnutí C(2015) 53 final v rozsahu, v němž se z financování Unií vylučují výdaje vynaložené Francouzskou republikou v rámci podpory Vyrovnávací příspěvky na přírodní znevýhodnění týkající se osy 2 programu rozvoje francouzského venkova pro rozpočtové roky 2010, 2011, 2012 a 2013. Podpůrně žalobkyně navrhuje, aby Tribunál toto rozhodnutí částečně zrušil v rozsahu, v němž se z financování Evropskou unií vylučuje část výdajů vynaložených Francouzskou republikou v rámci podpory Vyrovnávací příspěvky na přírodní zvýhodnění na ovce, které byly kontrolovány na místě na základě kontrol identifikace zvířat;

               —

               částečně zrušil rozhodnutí C(2015) 53 final v rozsahu, v němž se z financování Unií vylučují výdaje vynaložené Francouzskou republikou v oblasti restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve výši 25 % výdajů na podpory vyplacené producentům cukru, kteří dostali podporu na úplnou demontáž a zachování skladovacích sil; podpůrně žalobkyně navrhuje, aby Tribunál toto rozhodnutí částečně zrušil v rozsahu, v němž je uložená finanční oprava ve výši 25 % výdajů na podpory vyplacené producentům cukru, kteří dostali podporu na úplnou demontáž a zachování skladovacích sil, nepřiměřená;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů, které se týkají tří aspektů napadeného rozhodnutí.

               —

               K části napadeného rozhodnutí, která se týká oblasti přímých podpor prvního pilíře pro rozpočtové roky 2011, 2012 a 2013

                           1.

                           První žalobní důvod vychází z porušení čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) 885/2006 (1) a práva žalobkyně na obhajobu, ke kterému došlo tím, že paušální oprava stanovená pro všechny výplaty podpor ve výše uvedené oblasti, s výjimkou Horní Korsiky, vychází z nedostatků, které žalobkyni nebyly sděleny.

                           2.

                           Druhý žalobní důvod, který je uplatňován podpůrně, vychází z porušení čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) 73/2009 (2) a přílohy III tohoto nařízení.

                           3.

                           Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) 885/2006 a práva žalobkyně na obhajobu, ke kterému došlo tím, že finanční oprava uplatněná v této oblasti na všechny výdaje na podporu na Horní Korsice vychází z nedostatků, které žalobkyni nebyly sděleny.

                           4.

                           Čtvrtý žalobní důvod, který je částečně uplatňován podpůrně, vychází z porušení zásady proporcionality a nerespektování dokumentu Komise č. VI/5330/97 ze dne 23. prosince 1997 nazvaného „Pokyny týkající se výpočtu finančních důsledků při přípravě rozhodnutí o schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF“.

               —

               K části napadeného rozhodnutí, která se týká vyrovnávacích příspěvků na přírodní znevýhodnění osy 2 programu rozvoje francouzského venkova – EZFRV

                           5.

                           Pátý žalobní důvod vychází z porušení čl. 10 odst. 2 a 4 a čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) 1975/2006 (3), ke kterému došlo tím, že se Komise nesprávně domnívala, že žalobkyně nedostála svým povinnostem v oblasti kontrol, protože neprovedla počítání zvířat během kontrol na místě.

                           6.

                           Šestý žalobní důvod, který je uplatňován podpůrně, vychází z protiprávního rozšíření aplikace paušální opravy na ovce, které nesplňují požadavky pro přiznání prémie na bahnice.

               —

               K části napadeného rozhodnutí, která se týká finanční opravy uplatněné v oblasti restrukturalizace cukrovarnického průmyslu

                           7.

                           Sedmý žalobní důvod vychází z porušení článků 3 a 4 nařízení 320/2006 (4) a článku 4 nařízení (ES) 968/2006 (5), ke kterému došlo tím, že Komise vyloučila z financování Unií některé výdaje vynaložené žalobkyní ve výše uvedené oblasti, protože skladovací sila na cukr zachovaná ve čtyřech francouzských lokalitách jsou výrobními zařízeními.

                           8.

                           Osmý žalobní důvod, který je uplatňován podpůrně, vychází z porušení zásad proporcionality a rovného zacházení.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (Úř. věst. L 171, s. 90).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1975/2006 ze dne 7. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova (Úř. věst. L 368, s. 74).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 58, s. 42).

      (5)  Nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (Úř. věst. L 176, s. 32).


title: Věc T-187/17: Žaloba podaná dne 21. března 2017 – Bernard Krone Holding v. EUIPO (Mega Liner)

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/35

         Žaloba podaná dne 21. března 2017 – Bernard Krone Holding v. EUIPO (Mega Liner)
   (Věc T-187/17)
   (2017/C 161/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Německo) (zástupci: T. Weeg a K. Lüken, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Dotčená ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „Mega Liner“ – přihláška č. 14 473 094.

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. ledna 2017 ve věci R 442/2016-1.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá odvolání,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-39/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 89/48/EHS — Uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy — Vnitrostátní právní úprava nestanovící uznávání diplomů umožňujících přístup k povolání nemocničního farmaceuta — Neprovedení směrnice)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-39/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/48/EHS - Uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy - Vnitrostátní právní úprava nestanovící uznávání diplomů umožňujících přístup k povolání nemocničního farmaceuta - Neprovedení směrnice)
   (2008/C 158/08)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337), pokud jde o povolání „farmacéutico hospitalario“ (nemocničního farmaceuta)
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo veškerá opatření nezbytná k provedení směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy, pokud jde o povolání nemocničního farmaceuta, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-401/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 24. července 2015 – Noémie Depesme, Saïd Kerrou v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 24. července 2015 – Noémie Depesme, Saïd Kerrou v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Věc C-401/15)
   (2015/C 302/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Noémie Depesme, Saïd Kerrou

      Žalovaný: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Předběžné otázky

   Aby byly účinně splněny požadavky zákazu diskriminace s ohledem na čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 (1) o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie, spolu s čl. 45 odst. 2 SFEU, v rámci zohlednění skutečného stupně vazby studenta nerezidenta, který žádá o finanční podporu na vysokoškolské studium, na společnost a trh práce Lucemburska jako členského státu, ve kterém byl příhraniční pracovník zaměstnán nebo vykonával činnost za podmínek uvedených v článku 2a zákona ze dne 22. června 2000 o finanční podpoře státu na vysokoškolské studium, doplněného zákonem ze dne 19. července 2013, a to v přímé návaznosti na rozsudek SDEU ze dne 20. června 2013 (věc C-20/12) (2),

               —

               je třeba podmínku, že uvedený student musí být „dítětem“ zmíněného příhraničního pracovníka, chápat tak, že musí být jeho „potomkem v přímé linii a v prvním stupni, jehož příbuzenství má ve vztahu k jeho předkovi právní základ“, s tím, že je kladen důraz na příbuzenský vztah mezi studentem a příhraničním pracovníkem, o kterém se předpokládá, že je základem výše uvedené vazby, nebo

               —

               je třeba klást důraz na skutečnost, že příhraniční pracovník „nadále poskytuje studentovi výživu“, aniž by mezi nimi musel existovat právní příbuzenský vztah, a to zejména v případě, kdy lze konstatovat dostatečnou vazbu společného soužití, která existuje mezi příhraničním pracovníkem a jedním z rodičů studenta, ve vztahu k němuž má příbuzenský vztah právní základ?

               —

               vychází-li se z tohoto druhého hlediska, musí z povahy věci nepovinné přispívání příhraničního pracovníka, není-li výlučné, nýbrž souběžné s přispíváním rodiče či rodičů, kteří jsou se studentem v právním příbuzenském vztahu, a proto vůči němu zásadně mají zákonnou vyživovací povinnost, splňovat určitá kritéria trvalosti?

      (1)  Úř. věst. L 141, s. 1

      (2)  EU:C:2013:411


title: Věc T-205/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2013 Luigim Marcucciem proti usnesení vydanému dne 28. ledna 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-100/12, Marcuccio v. Komise

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/52

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2013 Luigim Marcucciem proti usnesení vydanému dne 28. ledna 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-100/12, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-205/13 P)
   2013/C 156/97
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka/účastnice řízení podávajícího/podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené usnesení v plném rozsahu a bez výjimky;

               —

               vrátil věc Soudu pro veřejnou službu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty jsou totožné s důvody kasačního opravného prostředku a hlavními argumenty uplatněnými již ve věci T-203/13 P, Marcuccio v. Komise.


title: Věc T-323/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Pescatori San Francesco di Paola a Sorrentino v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/36

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Pescatori San Francesco di Paola a Sorrentino v. Komise
   (Věc T-323/08)
   (2008/C 272/71)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Societa' Cooperativa Pescatori San Francesco di Paola a Filippo Sorrention (Vibo Valentia, Itálie), (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise.


title: Věc T-135/09: Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Nexans France a Nexans v. Komise

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/48

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Nexans France a Nexans v. Komise
   (Věc T-135/09)
   2009/C 141/101
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nexans France SAS a Nexans SA (Paříž, Francie) (zástupci: M. Powell, Solicitor, a J.-P. Tran Thiet, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 9. ledna 2009 — věc COMP/39610 — Surge;

               —

               prohlásit za neplatné rozhodnutí Komise o zajištění čtyř disků DVD-ROM a kopie celého pevného disku laptopu zaměstnance společnosti Nexans France za účelem pozdějšího přezkumu v jejích prostorách;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise o vyslechnutí zaměstnance společnosti Nexans France dne 30. ledna 2009;

               —

               nařídit Komisi, aby společnosti Nexans France vrátila všechny dokumenty nebo důkazní prostředky, které obdržela v souladu se zrušenými rozhodnutími, které bez omezení zahrnují: (a) dokumenty, které nesouvisejí s výrobky řádně spadajícími do rozsahu neohlášené prohlídky; (b) dokumenty týkající se projektů ohledně elektrických kabelů nacházejících se mimo Evropský hospodářský prostor; (c) protiprávně zajištěné dokumenty z pevného disku a disků DVD-ROM a (d) vyjádření učiněná během výslechů nebo založená na výsleších zaměstnance společnosti Nexans France;

               —

               nařídit Komisi, aby se zdržela použití jakýchkoli dokumentů nebo důkazních prostředků, které obdržela v souladu se zrušenými rozhodnutími, pro účely řízení ve věci porušení pravidel hospodářské soutěže Společenství;

               —

               nařídit Komisi, aby se zdržela předávání takových dokumentů nebo důkazních prostředků (nebo jejich odvozenin nebo na nich založených informací) orgánům příslušným v oblasti hospodářské soutěže jiných států;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               přijmout jakákoli další opatření, která bude Soudní dvůr považovat za vhodná.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávané věci se žalobkyně domáhají zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 92/1 ze dne 9. ledna 2009, kterým nařizuje společnosti Nexans SA a všem společnostem, které jsou prvně uvedenou společností přímo či nepřímo ovládány, včetně společnosti Nexans France SAS, aby se podřídily kontrole v souladu s čl. 20 odst. 4 nařízení č. 1/2003 (1) (věc COMP/39610 — Surge), jakož i způsobu, jakým bylo toto rozhodnutí provedeno.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně argumentují, že napadené rozhodnutí je v rozporu se základními právy žalobkyň, včetně práva na obhajobu, práva na spravedlivý proces, práva žalobkyň odmítnout výpověď, pokud by jí sobě mohly způsobit trestní stíhání, a presumpce neviny a práva na soukromí. Dále tvrdí, že Komise v rámci provádění napadeného rozhodnutí překročila rámec rozsahu šetření.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205)


title: Věc C-367/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 31. března 2011 — EMC Development AB v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Evropský trh s cementem — Žaloba na neplatnost směřující proti rozhodnutí o zamítnutí stížnosti týkající se přijetí harmonizované normy pro cement — Postup přijetí normy — Závazná povaha normy — Zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/9

         Usnesení Soudního dvora ze dne 31. března 2011 — EMC Development AB v. Evropská komise
   (Věc C-367/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh s cementem - Žaloba na neplatnost směřující proti rozhodnutí o zamítnutí stížnosti týkající se přijetí harmonizované normy pro cement - Postup přijetí normy - Závazná povaha normy - Zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2011/C 252/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): EMC Development AB (zástupce: W.-N. Schelp, avocat)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: J. Bourke, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 12. května 2010, EMC Development v. Komise (T-432/05), kterým Tribunál zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 28. listopadu 2005 zamítajícímu stížnost navrhovatelky založenou na čl. 2 odst. 2 nařízení č. 17, která směřovala proti domnělým jednáním ve vzájemné shodě evropských výrobců portlandského cementu vedoucím k přijetí evropské normy pro cement (EN 197-1), která má z trhu vyloučit konkurenční výrobky a technologie

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti EMC Development AB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc C-263/12: Žaloba podaná dne 25. května 2012 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/13

         Žaloba podaná dne 25. května 2012 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-263/12)
   2012/C 217/30
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a B. Stromsky)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že ve stanovených lhůtách nepřijala všechna opatření nezbytná pro navrácení státní podpory, kterou poskytlo Řecko společnosti Ellinikos Xrysos SA (C-48/08 (ex NN 61/08)) a která byla prohlášena za protiprávní a neslučitelná s vnitřním trhem v souladu s článkem 1 rozhodnutí Komise ze dne 23. února 2011 (oznámeno pod číslem C(2011) 1006 final), nebo v každém případě tím, že adekvátně neuvědomila Komisi o opatřeních přijatých na základě tohoto článku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 uvedeného rozhodnutí a ze Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Dne 23. února 2011 Komise rozhodla, že státní podpora ve výši 15,34 milionu EUR, kterou Řecko v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie protiprávně poskytlo společnosti Ellinikos Xrysos SA prodejem aktiv a pozemků pod jejich hodnotou a prominutím návazných daní s cílem zajistit zaměstnanost, chránit životní prostředí a vytvořit motivační pobídku pro případné kupce dolů Cassandra, je neslučitelná s vnitřním trhem (1). Tímtéž rozhodnutím Komise požádala Řeckou republiku, aby zajistila, aby příjemci navrátili uvedenou státní podporu navýšenou o úroky. Řecké republice byla rovněž uložena povinnost informovat Komisi o průběhu vnitrostátních opatření přijatých k provádění uvedeného rozhodnutí.

               2)

               Řecká republika požádala o prodloužení lhůty o dva měsíce pro předání informací, kterou jí Komise neposkytla, neboť Řecká republika neuvedla důvody pro toto prodloužení.

               3)

               I přes upomínací dopisy Komise ze dne 19. května 2011 a 14. července 2011 zaslané Řecké republice nebyly Komisi poskytnuty ve stanovených lhůtách žádné informace o přijetí opatření k provedení jejího rozhodnutí.

               4)

               Dne 8. května 2012 řecké orgány oznámily Komisi svůj dopis ze dne 25. dubna 2012, kterým žádaly společnost Ellinikos Xrysos SA o navrácení uvedené státní podpory ve lhůtě třiceti dnů. Komise však zdůrazňuje, že v uvedeném dopise není uvedena částka, jež má být navrácena. Je nutné poznamenat, že přestože Komise vypočítala základní částku státní podpory v uvedeném rozhodnutí, řecké orgány nevypočítaly částku připadající na úroky, jak to měly učinit, a ani je nezmiňují ve své žádosti zaslané společnosti. V každém případě k této první reakci řeckých orgánů došlo až po 14 měsících od rozhodnutí Komise a od té doby Komise neobdržela žádnou další informaci o navrácení sporné státní podpory.

      (1)  Článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 23. února 2011 o státní podpoře C-48/08 (ex NN 61/08), kterou poskytlo Řecko společnosti Ellinikos Xrysos SA.


title: Věc C-591/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. listopadu 2016 H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. září 2016 ve věci T-472/13, H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd v. Evropská komise

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. listopadu 2016 H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. září 2016 ve věci T-472/13, H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-591/16 P)
   (2017/C 030/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd (zástupci: R. Subiotto QC, Barrister, T. Kuhn, advokát)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               částečně nebo úplně zrušil rozsudek;

               —

               zrušil rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek, nebo podpůrně zrušil pokuty uložené navrhovatelkám tímto rozhodnutím, nebo podpůrně tyto pokuty podstatně snížil;

               —

               nařídil Komisi náhradu nákladů řízení navrhovatelek v tomto řízení a v řízení před Tribunálem;

               —

               vrátil věc Tribunálu, aby ji v souladu s rozsudkem Soudního dvora opětovně přezkoumal;

               —

               přijal jakákoli jiná opatření, která považuje za vhodná.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   První důvod navrhovatelek vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, když potvrdil závěr Komise o tom, že cílem dohod je omezení hospodářské soutěže. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, když měl za to, že dohoda omezuje hospodářskou soutěž z hlediska cíle, i kdyby spadala pod rozsah patentů společnosti Lundbeck. Takovou dohodu nelze podle navrhovatelek považovat ze své vlastní povahy za škodlivou pro hospodářskou soutěž, neboť obsahuje omezení, jež jsou srovnatelná s omezeními, jež by nositel patentu mohl získat prostřednictvím rozhodnutí soudu, jímž se uplatňuje vymáhání jeho patentů. Z důvodu pouhé platby nelze dojít k závěru o změně povahy dohody, která je jinak v souladu s právem a nečiní žádné problémy, jako je dohoda uzavřená v rámci urovnání sporů o patenty, na dohodu představující omezení hospodářské soutěže z hlediska cíle. V důsledku toho neměl být učiněn závěr, že dohodu společnosti GUK UK, o níž Tribunál konstatoval, že spadá pod rozsah patentů společnosti Lundbeck, lze pokládat za omezení hospodářské soutěže z hlediska cíle. Stejný závěr platí i v případě ostatních pěti dohod, neboť Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že je kvalifikoval jako dohody, které překračují rozsah patentů společnosti Lundbeck.
   Druhý důvod navrhovatelek vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, neboť neuplatnil správné právní kritéria při posuzování otázky, zda pět z šesti dohod obsahuje omezení, která překračují rozsah patentů společnosti Lundbeck. Tribunál měl posoudit, zda došlo k tzv. „shodě“ ve smyslu článku 101 SFEU mezi společností Lundbeck a každým z generických podniků ohledně toho, že příslušná dohoda či dohody, s výjimkou dohody GUK UK, ukládaly omezení překračující rozsah patentů společnosti Lundbeck. Uplatnění tohoto kritéria vede k nevyhnutelnému právnímu závěru o tom, že uvedené dohody spadají do věcného rozsahu patentů společnosti Lundbeck.
   Třetí důvod navrhovatelek vychází z toho, že i kdyby kvalifikace Tribunálu spočívající v tom, že pět z šesti dohod překračuje rozsah patentů společnosti Lundbeck, byla správná, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že konstatoval, že dohody překračující rozsah patentů představují omezení hospodářské soutěže z hlediska cíle. S ohledem na jejich hospodářské a právní souvislosti nebyly ze své vlastní podstaty škodlivé pro hospodářskou soutěž a nelze je přirovnávat k dohodám o rozdělení trhu, a Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že toto srovnání nepřezkoumal.
   Čtvrtý žalobní důvod navrhovatelek vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, zjevně nesprávného posouzení důkazů a uvedl rozporuplné odůvodnění, když potvrdil závěr Komise o tom, že společnost Lundbeck a generické podniky byly skutečnými či potenciálními konkurenty během období platnosti dohod, aniž by bylo zohledněno, zda výrobky generických podniků porušovaly patenty společnosti Lundbeck. Zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nezohlednil existenci právních překážek, zejména patentů společnosti Lundbeck, které bránily vstupu generických podniků na trh, který by byl porušením ochrany výrobků citalopram. Zadruhé, závěr Tribunálu o tom, že společnost Lundbeck pochybovala o platnosti svých patentů je stižen nesprávným právním posouzením, zjevně nesprávným posouzení důkazů a rozporuplným odůvodněním. Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že měl za to, že důkazy z období po uzavření dohod, z nichž však řada pocházela z období před uplynutím platnosti dohod, nejsou rozhodující pro posouzení skutečnosti, zda generické podniky byly potenciálními konkurenty společnosti Lundbeck. Tyto dokumenty obsahují vědecké důkazy o tom, že generické podniky nebo jejich výrobci API porušily patenty společnosti Lundbeck či rozhodnutí vnitrostátních soudů o vydání předběžných opatření nebo jiná opatření na ochranu společnosti Lundbeck vůči výrobkům citalopram založených na API, které použily některé z generických podniků, a potvrzení Evropského patentového úřadu (EPÚ) o platnosti patentu společnosti Lundbeck týkajícího se krystalizace ve všech relevantních aspektech, jejichž sílu Komise zpochybňovala. Konečně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při svém konstatování, které neodůvodnil, a sice že všechny generické podniky měly skutečnou a konkrétní možnost vstoupit na trh, aniž by řádně přezkoumal skutečnost, zda tak mohly učinit, aniž by porušily ochranu patentu citalopram.
   Pátý důvod navrhovatelek vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že potvrdil pokuty, které Komise uložila společnosti Lundbeck. Zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně uplatnil kritérium zavinění. Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že potvrdil závěr Komise, podle něhož si společnost Lundbeck nemohla neuvědomovat protisoutěžní povahu svého chování. Zatřetí, Tribunál porušil zásadu právní jistoty a zásadu zákazu retroaktivity tím, že potvrdil uložení více než symbolické pokuty.
   Šestý důvod navrhovatelek, který je předkládán podpůrně, vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a dostatečně neodůvodnil konstatování, kterým potvrzuje výpočet pokuty uložené navrhovatelkám ze strany Komise. Hodnota tržeb, ze které vycházejí pokuty, zahrnuje tržby společnosti Lundbeck v určitých členských státech dohody o EHP, v nichž byl ve skutečnosti znemožněn generických podniků vstup na trh, neboť tyto podniky nezískaly registraci až do ukončení platnosti dohod, nebo v případě Rakouska z toho důvodu, že složený patent citalopram společnosti Lundbeck byl po významnou dobu platnosti dohod stále účinný. Kromě toho navrhovatelky tvrdí, že tento případ odůvodňuje uplatnění snížení sazby závažnosti protiprávního jednání, zejména proto, že tyto dohody nelze přirovnat ke kartelovým dohodám a jejich skutečný územní rozsah byl mnohem menší, než jak vyplývá z doslovného znění v dohodách.


title: Věc C-146/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 26. března 2015 – J. H. Dees-Erf v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 26. března 2015 – J. H. Dees-Erf v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Věc C-146/15)
   (2015/C 198/30)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: J. H. Dees-Erf

      Žalovaní: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Předběžná otázka

   Mají vnitrostátní orgány podle článku 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1) – vzhledem k tomu, že podle nizozemského práva je za účelem ochrany práv, která cestujícím v čl. 5 odst. 1 písm. c) a v článku 7 nařízení přiznává unijní právo, otevřena cesta k občanskoprávním soudům – povinnost vydat prováděcí opatření, která poskytují základ pro správně právní prosazování [nařízení] prostřednictvím orgánu určeného podle článku 16 v každém konkrétním případě, ve kterém dochází k porušení čl. 5 odst. 1 písm. c) a článku 7 nařízení, aby bylo možné v každém konkrétním případě zaručit nárok cestujícího na náhradu škody?


title: Věc C-108/06: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 23. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/25

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 23. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-108/06) (1)

   (2006/C 331/51)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc C-266/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional – Španělsko) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.) v. Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2003/88/ES — Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků — Úprava pracovní doby — Článek 2 bod 1 — Pojem ‚pracovní doba‘ — Pracovníci, kteří nemají stálé nebo obvyklé pracoviště — Doba strávená na cestě mezi bydlištěm pracovníků a místem prvního a posledního zákazníka“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/16

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional – Španělsko) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.) v. Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA
   (Věc C-266/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2003/88/ES - Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků - Úprava pracovní doby - Článek 2 bod 1 - Pojem ‚pracovní doba‘ - Pracovníci, kteří nemají stálé nebo obvyklé pracoviště - Doba strávená na cestě mezi bydlištěm pracovníků a místem prvního a posledního zákazníka“)
   (2015/C 363/18)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Nacional

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)

      Žalované: Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA

      Výrok

   Článek 2 bod 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, za kterých pracovníci nemají stálé nebo obvyklé pracoviště, představuje doba strávená na cestě, kterou tito pracovníci věnují každodennímu cestování mezi svým bydlištěm a místem prvního a posledního zákazníka určeného jejich zaměstnavatelem, „pracovní dobu“ ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 25. 8. 2014.


title: Věc F-134/12: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2012 — ZZ v. Rada

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/74

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2012 — ZZ v. Rada
   (Věc F-134/12)
   2013/C 26/153
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, D. Abreu Caldas a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zaprvé zrušení rozhodnutí Rady č. 2011/866/EU ze dne 19. prosince 2011 o nepřijetí Komisí předloženého návrhu nařízení o každoroční úpravě odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců Unie a zadruhé zrušení výplatních pásek žalobce za leden, únor a březen 2012, jež byly vystaveny na základě uvedeného rozhodnutí.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že rozhodnutí Rady (2011/866/EU) ze dne 19. prosince 2011 týkající se Komisí předloženého návrhu nařízení Rady, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody, je protiprávní;

               —

               zrušit odpověď, kterou byla zamítnuta stížnost ze dne 30. července 2012 namířená proti výplatním páskám za leden, únor a březen 2012, jež byly vystaveny na základě rozhodnutí Rady č. 2011/866/EU ze dne 19. prosince 2011;

               —

               uložit Radě, aby žalobci zaplatila dlužné odměny a důchody, na které má nárok od 1. července 2011, navýšené o úrok z prodlení počítaný ode dne splatnosti dlužných odměn a důchodů na základě sazby stanovené ECB pro hlavní refinanční operace navýšené o dva procentní body;

               —

               uložit Radě, aby žalobci zaplatila symbolické jedno euro jako náhradu nemajetkové újmy způsobené nesprávným úředním postupem spočívajícím v přijetí rozhodnutí Rady (2011/866/EU) ze dne 19. prosince 2011;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-185/15: Žaloba podaná dne 14. dubna 2015 – Buonotourist v. Komise

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/27

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2015 – Buonotourist v. Komise
   (Věc T-185/15)
   (2015/C 190/31)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Buonotourist Srl (Castel San Giorgio, Itálie) (zástupci: G. Capo a L. Visone, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 19. ledna 2015 o státní podpoře SA.35843 (2014/c) (ex 2012/NN), oznámené žalobkyni 20. února 2015, jež bylo Itálií provedeno;

               —

               prohlásil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí Evropské komise ze dne 19. ledna 2015 v řízení o státní podpoře SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (ohledně částky 1 1 11  572 eur) je od počátku neplatné v části, v níž uvádí, že částky přiznané jako náhrady za závazek veřejné služby ve smyslu nařízení (EHS) č. 1191/69, poskytnuté podle článku 11 tohoto nařízení při dodržení tarifních povinností v odvětví místní dopravy, je třeba považovat za neoznámené opatření představující státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               prohlásil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí Evropské komise ze dne 19. ledna 2015 v řízení o státní podpoře SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (ohledně částky 1 1 11  572 eur) je od počátku neplatné v části, v níž stanoví provozní opatření na vymáhání podpory placené italským státem;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených společností Buonotourist Srl.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise v napadeném rozhodnutí prohlásila, že platby provedené ve prospěch společnosti Buonotourist, ať z důvodu náhrady či náhrady škody za jednostranné protiprávní uložení závazku veřejné služby v letech 1996 až 2002, jsou neoznámeným opatřením představujícím státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, která je neslučitelná s vnitřním trhem. Následně tedy stanovila provozní opatření k vrácení podpory.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článků 93, 107, 108 a 263 SFEU ve vztahu k článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 156, s. 1).

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že slučitelnost částek přiznaných jako náhrady za závazek veřejné služby při dodržení tarifu podle nařízení (EHS) č. 1191/69 musí být hodnocena podle ustanovení tohoto nařízení a nikoli ve vztahu k ustanovením Smlouvy týkajícím se státních podpor. Komise se tím, že postupovala podle ustanovení Smlouvy, dopustila nesprávného právního posouzení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1), ve vztahu k článkům 107 a 108 SFEU.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Komise nahlížela na náhrady přiznané společnosti Buonotourist za závazek veřejné služby jako na neoznámené opatření. Platba těchto náhrad však byla uskutečněna až po oznámení tohoto opatření Komisi. Komise se následně dopustila nesprávného právního posouzení a procesní vady tím, že přijala rozhodnutí o zahájení řízení čtrnáct měsíců poté, co toto oznámení obdržela.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článků 93, 107 a 108 SFEU ve vztahu k článku 17 nařízení (EHS) č. 1191/69 a článku 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že porušila zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, jelikož se tato věc řídí nařízením (EHS) č. 1191/69.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 1 písm. f) ve vztahu k písm. g) a článkům 4, 7 a 15 nařízení (EHS) č. 659/1999. Ve smyslu článku 17 nařízení (EHS) č. 1191/69.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že náhrady plynoucí z použití téhož nařízení jsou osvobozeny od postupu předběžného oznamování a že částky přiznané společnosti Buonotourist spadají do existujících podpor. Komise se dopustila nesprávného právního posouzení z důvodu porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, jelikož nemohla nařídit vrácení uhrazených částek z důvodu jejich kvalifikace coby nezákonně poskytnuté podpory.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 267 SFEU a článků 6 a 13 EÚLP, jakož i článků 93, 107 a 108 SFEU.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Consiglio di Stato již učinil hodnocení ohledně článků 11 a 17 nařízení (EHS) č. 1191/69 a přijal tak stanovisko k zahrnutí přiznaných částek do existujících podpor. Komise tak překročila svou pravomoc, jelikož nemůže zrušit rozhodnutí – rovněž vnitrostátních – soudních orgánů při uplatňování práva Společenství.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článků 6, 7 a 13 EÚLP; článků 93, 107 a 108 ve vztahu k článkům 258 a násl. SFEU, ve vztahu k článku 101 Ústavy Italské republiky, jakož i článku 2909 občanského zákoníku.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí má dopad na rozhodnutí Consiglio di Stato týkající se výkladu a použití norem Společenství. Komise tímto jednáním překročila svou pravomoc, jelikož nemohla rozhodnutí zrušit, ale měla postupovat podle článku 258 SFEU.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení článků 11 a 17 nařízení (EHS) č. 1191/19691, článků 93, 107 a 108 SFEU, jakož i z existence zneužití pravomoci v projednávané věci.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že opatření lze kvalifikovat jako státní podporu, když má skutečný a konkrétní dopad na obchod a hospodářskou soutěž v tom smyslu, že tento dopad musí být konkrétně uskutečněn a prokázán. Komise tuto okolnost v žádném případě neprokázala. To platí tím spíš, že v regionu Kampánie nebyl vnitřní trh místní veřejné dopravy nikdy otevřen hospodářské soutěži.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z porušení článků 1, 11 a 17 nařízení (EHS) č. 1191/69, jakož i článků 93, 107 a 108 SFEU.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Komise se dopustila nesprávného skutkového zjištění, když konstatovala, že přiznané náhrady byly provedeny metodou výpočtu určenou ex post. Přiložené dokumenty však prokazují opak.


title: Věc T-810/16: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Barmenia Krankenversicherung v. EUIPO (Mediline)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/49

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Barmenia Krankenversicherung v. EUIPO (Mediline)
   (Věc T-810/16)
   (2017/C 022/66)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Barmenia Krankenversicherung a.G. (Wuppertal, Německo) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Mediline“ – Přihláška č. 14 655 385

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. září 2016, ve věci R 2437/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-540/13: Žaloba podaná dne 15. října 2013 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/6

         Žaloba podaná dne 15. října 2013 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-540/13)
   2013/C 359/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, A. Caiola, M. Pencheva, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2013/392/EU ze dne 22. července 2013, kterým se stanoví datum použitelnosti rozhodnutí 2008/633/SVV o konzultačním přístupu určených orgánů členských států a Europolu do Vízového informačního systému (VIS) pro účely prevence, odhalování a vyšetřování teroristických trestných činů a jiných závažných trestných činů (1);

               —

               zachovat účinky rozhodnutí Rady 2013/392/EU až do okamžiku, kdy bude nahrazeno novým řádně přijatým aktem;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropský parlament vznáší na podporu své žaloby dva důvody.
   Zaprvé Evropský parlament zpochybňuje použití nesprávného rozhodovacího postupu Radou pro přijetí rozhodnutí 2013/392/EU. Evropský parlament měl být totiž zapojen do přijímání napadeného rozhodnutí v rámci běžného legislativního postupu. Evropský parlament má vzhledem ke své neúčasti na přijímání tohoto aktu za to, že rozhodovací postup přijatý Radou je stižen porušením podstatné procesní náležitosti.
   Zadruhé Evropský parlament Radě vytýká, že buď použila právní základ, který byl vstupem Lisabonské smlouvy zrušen, nebo odvozený právní základ, který je podle judikatury Soudního dvora protiprávní.
   Nakonec pro případ, že by Soudní dvůr rozhodl o zrušení napadeného rozhodnutí, má Parlament za to, že by bylo vhodné, aby Soudní dvůr zachoval účinky napadeného rozhodnutí podle čl. 264 druhého pododstavce SFEU do okamžiku, kdy bude nahrazeno novým řádně přijatým aktem.

      (1)  Úř. věst. L 198, s. 45.


title: Věc T-334/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Denka International v. Komise ( Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka dichlorvos — Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS — Postup hodnocení — Stanovisko vědecké komise úřadu EFSA — Námitka protiprávnosti — Článek 20 nařízení (ES) č. 1490/2002 — Předložení nových studií a údajů v průběhu postupu hodnocení — Článek 8 nařízení (ES) č. 451/2000 — Článek 28 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002 — Legitimní očekávání — Proporcionalita — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Právo na obhajobu — Zásada subsidiarity — Článek 95 odst. 3 ES, čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 směrnice 91/414 )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Denka International v. Komise
   (Věc T-334/07) (1)

   („Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka dichlorvos - Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Postup hodnocení - Stanovisko vědecké komise úřadu EFSA - Námitka protiprávnosti - Článek 20 nařízení (ES) č. 1490/2002 - Předložení nových studií a údajů v průběhu postupu hodnocení - Článek 8 nařízení (ES) č. 451/2000 - Článek 28 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002 - Legitimní očekávání - Proporcionalita - Rovné zacházení - Zásada řádné správy - Právo na obhajobu - Zásada subsidiarity - Článek 95 odst. 3 ES, čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 směrnice 91/414“)
   2010/C 11/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Denka International BV (Berneveld, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu a K. Can Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Doherty a L. Parpala, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/387/ES ze dne 6. června 2007 o nezařazení dichlorvosu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku (Úř. věst. L 145, s. 16).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Denka International BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-378/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Spojené království) — Nnamdi Onuekwere v. Secretary of State for the Home Department ( „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2004/38/ES — Článek 16 odstavce 2 a 3 — Právo trvalého pobytu v případě státního příslušníka třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Unie — Zohlednění doby, kterou tento státní příslušník strávil ve výkonu trestu odnětí svobody“ )

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Spojené království) — Nnamdi Onuekwere v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-378/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/38/ES - Článek 16 odstavce 2 a 3 - Právo trvalého pobytu v případě státního příslušníka třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Unie - Zohlednění doby, kterou tento státní příslušník strávil ve výkonu trestu odnětí svobody)
   2014/C 85/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nnamdi Onuekwere

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Výklad článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77) — Právo trvalého pobytu — Pojem legálního pobytu po dobu pěti let na území hostitelského členského státu — Možnost započtení doby odnětí svobody

      Výrok

               1)

               Článek 16 odst. 2 směrnice 2004/38/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely nabytí práva trvalého pobytu ve smyslu tohoto ustanovení nelze zohlednit dobu pobytu ve výkonu trestu odnětí svobody v hostitelském členském státě v případě státního příslušníka třetí země, jenž je rodinným příslušníkem občana Unie, který měl po uvedenou dobu v tomto členském státě právo trvalého pobytu.

               2)

               Článek 16 odst. 2 a 3 směrnice 2004/38 musí být vykládán v tom smyslu, že doba pobytu ve výkonu trestu odnětí svobody přerušuje běh doby pobytu v případě státního příslušníka třetí země, jenž je rodinným příslušníkem občana Unie, který měl po uvedenou dobu v tomto členském státě právo trvalého pobytu.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc T-578/15: Žaloba podaná dne 30. září 2015 – Azur Space Solar Power v. OHIM (zobrazení fotovoltaického článku)

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/33

         Žaloba podaná dne 30. září 2015 – Azur Space Solar Power v. OHIM (zobrazení fotovoltaického článku)
   (Věc T-578/15)
   (2015/C 414/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Azur Space Solar Power GmbH (Heilbronn, Německo) (zástupce: J. Nicodemus, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: mezinárodní zápis obrazové ochranné známky (zobrazení fotovoltaického článku) s vyznačením Evropské unie – přihláška č. 1201973

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. července 2015 ve věci R 2780/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil zamítavé rozhodnutí OHIM,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.