title: Věc C-276/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. června 2011 Viega GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. března 2011 ve věci T-375/06, Viega GmbH & Co. KG v. Evropská komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. června 2011 Viega GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. března 2011 ve věci T-375/06, Viega GmbH & Co. KG v. Evropská komise
   (Věc C-276/11 P)
   2011/C 238/10
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Viega GmbH & Co. KG (zástupci: J. Burrichter, T. Mäger a M. Röhrig, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek v části, v níž nepříznivě zasahuje do právního postavení účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek,

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2006) 4180 v konečném znění ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F-1/38.121 — spojovací tvarovky),

                     podpůrně
                  , zrušit nebo snížit pokuty uložené účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek v čl. 2 písm. j) tohoto rozhodnutí,

               —

                     podpůrně
                  , co se týče návrhových žádání v bodu 1 a 2, vrátit věc k rozhodnutí Tribunálu.

               —

               uložit žalované v řízení v prvním stupni nákladů souvisejících s celým sporem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu, kterým byla zamítnuta žaloba podaná účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek proti rozhodnutí Komise K(2006) 4180 v konečném znění ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F-1/38.121 — spojovací tvarovky).
   Kasační opravný prostředek, který podala účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, je založen na následujících důvodech:

               Tribunál podle ní porušuje právo účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek být vyslechnut a ve vztahu ke svému rozhodnutí porušuje zásady provádění důkazů, jakož i povinnost odůvodnění. Napadený rozsudek se pro účely odůvodnění účasti účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek na kartelové dohodě opírá hlavně o rukou psané poznámky jediného svědka a žádost o shovívavost, aniž se zabývá také tvrzením účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ohledně těchto dokumentů. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek správnost těchto dokumentů (svědek se neúčastnil německých setkání a nemá žádné znalosti němčiny) výslovně zpochybnila.

               Tribunál měl podle ní nařídit dokazování ohledně správnosti poznámek svědka a žádosti o shovívavost. Tribunál tím, že použil tyto poznámky a žádost o shovívavost jako důkazy, aniž ověřil jejich správnost, porušuje zásady provádění důkazů.

               Napadený rozsudek porušuje čl. 81 odst. 1 v rozsahu, v němž Tribunál konstatoval, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se dne 30. dubna 1999 zúčastnila setkání „protisoutěžní povahy“. Napadený rozsudek mimoto porušuje čl. 23 odst. 1 nařízení č. 1/2003 v rozsahu, v němž účast na tomto setkání byla zohledněna při vyměření výše pokuty. Tribunál k tomuto setkání pouze konstatuje, že důkaz ukazuje „spíše“ na protisoutěžní účel než soutěžní účel. Tribunál tak porušuje kritérium provádění důkazů, které sám stanovil, jež vyžaduje jistý a nepochybný důkaz o porušení.

               Konstatování protisoutěžní povahy setkání konaného dne 30. dubna 1999 má podle ní vliv na výši uložené pokuty. Zahrnutí tohoto setkání slouží jako důkaz o účasti účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek na kartelové dohodě s tlakovými tvarovkami. Obrat účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek u tlakových tvarovek je tak v rámci stanovení výchozí částky pro vyměření pokuty jedenáctkrát vyšší.

               S ohledem na zahrnutí obratů s tlakovými tvarovkami navíc rozsudek, podle účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, vykazuje nedostatek odůvodnění a je v rozporu s pravidly logiky. Uložení pokuty převyšující 50 milionů eur v bodu 85 napadeného rozsudku nakonec spočívá pouze na dvou setkáních, jejichž vztah k tlakovým tvarovkám je popsán pouze ve dvou částech vět, aniž bylo provedeno jakékoli posouzení důkazů. Tribunál dále předpokládá, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se účastnila kartelových dohod ohledně tlakových tvarovek během jednání konaného dne 30. dubna 1999, ačkoli Tribunál současně konstatuje, že ještě do července 2000 se mezi soutěžiteli vedla debata, zda tlakové tvarovky (v jejichž případě má účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek monopolní postavení) mají být vůbec předmětem kartelové dohody.

               Nakonec napadený rozsudek porušuje zásadu proporcionality. Komise uplatňuje — se souhlasem Tribunálu — Pokyny pro výpočet pokut následovně: nejprve se stanoví výchozí částka, a přitom se zohlední obraty s tlakovými tvarovkami, ačkoli tlakové tvarovky mohly být — také v souladu s konstatováním Tribunálu — předmětem kartelové dohody pouze v letech 2000 a 2001. Poté se výchozí částka zvýší na základě celkové předpokládané doby účasti účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek na kartelové dohodě (devět let a tři měsíce) o 90 %. Vzhledem k tomu, že obraty s tlakovými tvarovkami byly při stanovení výše pokuty zohledněny pro celé období, a nikoli pouze pro období nanejvýše v délce posledního roku a čtvrt, je tak stanovení výše pokuty v rozporu se zásadou proporcionality.


title: Věc T-439/10 R: Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 8. září 2011 — Fulmen v. Rada ( Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Íránu přijatá s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/22

         Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 8. září 2011 — Fulmen v. Rada
   (Věc T-439/10 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu přijatá s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti)
   2011/C 319/46
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fulmen (Téhéran, Írán) (zástupce: A. Kronshagen, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis, T. Scharf a E. Cujo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti následujících napadených aktů v rozsahu, ve kterém se týkají žalobkyně:

               —

               rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39);

               —

               prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25);

               —

               rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 281, s. 81);

               —

               nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1).

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-320/11: Usnesení Tribunálu ze dne 18. prosince 2012 — Maďarsko v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Počátek běhu lhůty — Opožděnost — Nepřípustnost“ )

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. prosince 2012 — Maďarsko v. Komise
   (Věc T-320/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Počátek běhu lhůty - Opožděnost - Nepřípustnost)
   2013/C 55/23
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Fehér, K. Szíjjártó a K. Veres, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a A. Sipos, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/192/EU ze dne 28. března 2011, kterým se z financování EU vylučují některé výdaje vynaložené Maďarskem v roce 2004 v rámci programu podpory pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova (programu Sapard) (Úř. věst. L 81, s. 14).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-460/05: Žaloba podaná dne  29. prosince 2005  – Bang & Olufsen v. OHIM

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/26

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2005 – Bang & Olufsen v. OHIM
   (Věc T-460/05)
   (2006/C 74/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bang & Olufsen AS (Struer, Dánsko) (zástupce: K. Wallberg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté dne 22. října 2005 prvním odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ve věci č. R0497/2005-1 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka ve formě svislého reproduktoru ve tvaru tužky na nízkém podstavci pro výrobky ve třídách 9 a 20 – přihláška č. 3 354 371

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky pro všechny požadované výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Ochranná známka má v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 rozlišovací způsobilost pro všechny výrobky uvedené v přihlášce a pokud nikoli, získala rozlišovací způsobilost užíváním v souladu s čl. 7 odst. 3 nařízení.


title: Věc C-521/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 5. října 2016 – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter v. Germanwings GmbH

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 5. října 2016 – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter v. Germanwings GmbH
   (Věc C-521/16)
   (2017/C 030/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter

      Žalovaná: Germanwings GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládat v tom smyslu, že se pojem možnost zabránit vztahuje pouze na vznik mimořádných okolností nebo se vztahuje rovněž na následky mimořádných okolností, totiž na zrušení nebo velké zpoždění?

               2)

               Pokud Soudní dvůr odpoví na otázku 1 v tom smyslu, že se pojem možnost zabránit vztahuje na zpoždění: Pokud je mimořádnými okolnostmi dotčeno letadlo na předcházejícím letu, musí se provozující letecký dopravce snažit o náhradní stroj již od vzniku mimořádných okolností při předcházejícím letu nebo může počkat, dokud je jisté, že mimořádné okolnosti vedou ke značnému zpoždění následujícího letu?

               3)

               Pokud Soudní dvůr odpoví na otázku 1 v tom smyslu, že se pojem možnost zabránit vztahuje na zpoždění: Je rezervace subcharterového letu nepřiměřená, pokud jsou náklady třikrát vyšší než náklady na samotný let?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  1. prosince 2005  ve věci C-46/03: Spojené království Velké Británie a Severního Irska proti Komisi Evropských společenství (Strukturální fondy — Zrušení závazku k částkám — Podmínky — Program Manchester/Salford/Trafford 2 ( MST 2 )

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 1. prosince 2005
   ve věci C-46/03: Spojené království Velké Británie a Severního Irska proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Strukturální fondy - Zrušení závazku k částkám - Podmínky - Program Manchester/Salford/Trafford 2 („MST 2“)
   (2006/C 36/02)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-46/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 31. ledna 2003, Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: P. Ormond, R. Caudwell, jakož i K. Manji, ve spolupráci s D. Lloyd-Jonesem, QC, a S. Lee, barrister) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: L. Flynn) podporované: Radou Evropské unie (zmocněnci: M. Balta, jakož i F. Florindo Gijón a J. Cerbery), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, J. Makarczyk, R. Silva de Lapuerta, P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 1. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství, obsažené v dopise ze dne 22. listopadu 2002, směřující ke zrušení závazku k částce 11 632 600 eur na výdaje vynaložené v rámci operačního programu Manchester/Salford/Trafford 2, se zrušuje.

               2.

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3.

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003


title: Věc T-56/06 RENV II: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. dubna 2016 – Francie v. Komise „Státní podpory — Směrnice 92/81/EHS — Spotřební daně z minerálních olejů — Minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého — Osvobození od spotřební daně — Legitimní očekávání — Právní jistota — Přiměřená lhůta“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. dubna 2016 – Francie v. Komise
   (Věc T-56/06 RENV II) (1)

   („Státní podpory - Směrnice 92/81/EHS - Spotřební daně z minerálních olejů - Minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého - Osvobození od spotřební daně - Legitimní očekávání - Právní jistota - Přiměřená lhůta“)
   (2016/C 200/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a R. Coesme, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte, D. Grespan a K. Walkerová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení článku 5 rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (Úř. věst. 2006, L 119, s. 12), v rozsahu, v němž je jím Francouzské republice uložena povinnost zajistit navrácení státní podpory neslučitelné se společným trhem, kterou v období od 3. února 2002 do 31. prosince 2003 poskytovala na základě osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně v regionu Gardanne (Francie).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí ve věcech T-56/06, T-56/06 RENV I a T-56/06 RENV II a tři dvacetiny nákladů řízení vynaložených Komisí ve věcech C-89/08 P a C-272/12 P.

               3)

               Komise ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení vynaložených ve věcech T-56/06, T-56/06 RENV I a T-56/06 RENV II a jednu pětinu vlastních nákladů řízení vynaložených ve věcech C-89/08 P a C-272/12 P.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22. 4. 2006.


title: Věc T-697/13: Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 — Kinnarps v. OHIM (MAKING LIFE BETTER AT WORK)

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/25

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 — Kinnarps v. OHIM (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
   (Věc T-697/13)
   2014/C 93/44
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kinnarps AB (Falköping, Švédsko) (zástupce: M. Wahlin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. října 2013 vydané ve věci R 2272/2012-2,

               —

               prohlásil, že ochranná známka žalobkyně, MAKING LIFE BETTER AT WORK, má, pokud jde o výrobky a služby, jichž se tato věc týká, rozlišovací způsobilosti dostatečnou k tomu, aby mohla být zapsána jako ochranná známka Společenství,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci řízení před Tribunálem a OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „MAKING LIFE BETTER AT WORK“ pro výrobky a služby spadající do tříd 16, 20, 35 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 887 982

      Rozhodnutí průzkumových referentů: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství


title: Věc T-119/10: Žaloba podaná dne 5. března 2010 — Nizozemsko v. Komise

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/77

         Žaloba podaná dne 5. března 2010 — Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-119/10)
   2010/C 113/111
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, Y. de Vries a J. Langer, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 10712 ze dne 23. prosince 2009 o snížení finanční podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), která byla na základě rozhodnutí Komise K(97) 3742 ze dne 18. prosince 1997 1997 (EFRE č. 970010008) přiznána programu Preventivní ochrana před povodněmi na řekách Rýn a Maas v rámci iniciativy Společenství IC Interreg II/C v Belgii, Spolkové republice Německo, Lucemburském velkovévodství a v Nizozemském království;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce uvádí na podporu své žaloby následující důvody:

               —

               porušení čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 (1) stanovením finančních korektur prostřednictvím extrapolace, přestože toto ustanovení k tomu neposkytuje právní základ;

               —

               porušení čl. 23 odst. 2 nařízení č. 4253/88 uložením paušálních finančních korektur, přestože toto ustanovení k tomu neposkytuje právní základ;

               —

               porušení zásady právní jistoty tím, že členskému státu jsou uloženy povinnosti s odvoláním na judikaturu Soudního dvora, která se týká doby po uložení těchto povinností, jenž v tomto okamžiku nebyly pro členské státy jasné, přesné a předvídatelné;

               —

               porušení zásady proporcionality prostřednictvím uložení finanční korektury ve výši 25 % ohlášených nákladů v souvislosti se zakázkami, nebyl přitom brán ohled na obecné zásady jako zásadu transparentnosti, zásadu zákazu diskriminace a zásadu rovného zacházení;

               —

               porušení zásady proporcionality prostřednictvím uložení finanční korektury ve výši 100 % ohlášených nákladů v souvislosti se zakázkami, které překračují prahové hodnoty směrnice 93/37/EHS (2), směrnice 93/36/EHS (3) a směrnice 92/50/EHS (4) a které byly zadány bez výběrového řízení;

               —

               porušení povinnosti uvést odůvodnění tím, že nebylo odůvodněno, jak byl stanoven rozsah uložených finančních korektur;

               —

               porušení povinnosti uvést odůvodnění uložením krácení pro konkrétní projekty, která nebyla dostatečně odůvodněna.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988 kterým se stanoví prováděcí ustanovení k nařízení č. 2052/88 týkající se koordinace mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).

      (2)  Směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163).

      (3)  Směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky (Úř. věst. L 199, s. 1; Zvl. vyd. 06/02, s. 110).

      (4)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322).


title: Věc C-28/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 18. ledna 2016 – Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM) v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 18. ledna 2016 – Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM) v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága
   (Věc C-28/16)
   (2016/C 156/30)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)

      Odpůrce: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba považovat holdingovou společnost, která se aktivně podílí na řízení určitých záležitostí dceřiných společností nebo celé skupiny společností, avšak nepřenáší na dceřiné společnosti služby poskytnuté v souvislosti s činností aktivního holdingu ani příslušnou DPH, ve vztahu k těmto službám za osobu povinnou k DPH?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, může holdingová společnost uplatnit nárok na odpočet DPH ze služeb, jež sama využívá v přímé souvislosti se zdanitelnou hospodářskou činností některých dceřiných společností, a případně jakým způsobem tak může učinit?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, může aktivní holdingová společnost uplatnit nárok na odpočet DPH ze služeb, jež jsou využívány v zájmu celé skupiny společností, a případně jakým způsobem tak může učinit?

               4)

               Liší se odpovědi na výše uvedené otázky, a případně do jaké míry, pokud aktivní holdingová společnost fakturuje výše uvedené využité služby dceřiným společnostem jako zprostředkovatelské služby?


title: Věc C-77/05: Žaloba podaná dne 17. února 2005 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti Radě Evropské unie

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/25

         Žaloba podaná dne 17. února 2005 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti Radě Evropské unie
   (Věc C-77/05)
   (2005/C 82/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. února 2005 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska zastoupeným Elizabeth O'Neill, zmocněnkyní, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (1);

               2.

               na základě článku 233 ES stanovil, že po zrušení nařízení o Evropské pohraniční agentuře a do přijetí nové právní úpravy dané otázky zůstávají ustanovení nařízení o agentuře v platnosti, kromě ustanovení, která mají za následek vyloučení Spojeného království z účasti na uplatňování nařízení o Evropské pohraniční agentuře;

               3.

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Spojenému království bylo odepřeno právo účastnit se přijímání nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (nařízení o Evropské pohraniční agentuře), přestože své přání účastnit se oznámila podle čl. 5 odst. 1 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie (Schengenský protokol) a čl. 3 odst. 1 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska. O zrušení nařízení o Evropské pohraniční agentuře usiluje na základě toho, že vyloučení Spojeného království z přijetí uvedeného nařízení má za následek porušení zásadních procesních požadavků nebo porušení Smlouvy ve smyslu čl. 230 odst. 2 ES.
   Hlavním argumentem Spojeného království je skutečnost, že při jeho vyloučení z přijímání nařízení o pohraniční agentuře Rada jednala na základě nesprávného výkladu vztahu mezi článkem 5 a článkem 4 Schengenského protokolu. Podrobněji tvrdí následující:

               a)

               Výklad Rady, podle kterého se právo na účast udělené článkem 5 Schengenského protokolu vztahuje pouze na opatření založená na ustanoveních Schengenského acquis, jichž se Spojené království účastní podle rozhodnutí Rady přijatého na základě článku 4, odporuje struktuře a dikci uvedených článků, samotné povaze článku 5 a prohlášení o článku 5 připojenému k závěrečnému aktu Amsterodamské smlouvy.

               b)

               Výklad Schengenského protokolu Radou není požadován pro skutečný účinek pravidla „bez újmy“ v článku 7 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska. Takový výklad není požadován ani pro zachování celistvosti schengenského acquis. Ve skutečnosti, pokud jde o zajištění acquis, nepříznivý dopad na Spojené království by byl velmi nepřiměřený.

               c)

               S ohledem na široký a volný pojem opatření založených na Schnegenském acquis, které Rada v praxi používá, by mechanismus článku 5 Schengenského protokolu podle výkladu Rady mohl způsobit porušení zásady právní jistoty a základních zásad upravujících užší spolupráci.

         Podpůrně Spojené království tvrdí, že pokud by byl správný výklad Rady týkající se vztahu článku 4 a článku 5 Schengenského protokolu, mělo by to za následek užší pohled na zprávu o opatření založeném na schengenském acquis ve smyslu článku 5, coby opatření nevyhnutelně spojeném s acquis; nařízení o pohraniční agentuře takovým opatřením není.

      (1)  Úř. věst. L 349, s. 1.


title: Věc C-27/09 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2011 — Francouzská republika v. People's Mojahedin Organization of Iran, Rada Evropské unie, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu — Společný postoj 2001/931/SZBP — Nařízení (ES) č. 2580/2001 — Zmrazení finančních prostředků použitelné vůči skupině zapsané do seznamu vypracovaného, opraveného a změněného Radou Evropské unie — Práva obhajoby“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2011 — Francouzská republika v. People's Mojahedin Organization of Iran, Rada Evropské unie, Evropská komise
   (Věc C-27/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu - Společný postoj 2001/931/SZBP - Nařízení (ES) č. 2580/2001 - Zmrazení finančních prostředků použitelné vůči skupině zapsané do seznamu vypracovaného, opraveného a změněného Radou Evropské unie - Práva obhajoby)
   2012/C 49/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: People's Mojahedin Organization of Iran (zástupci: J.-P. Spitzer, avocat, D. Vaughan QC a M.-E. Demetriou, Barrister), Rada Evropské unie, Evropská komise (zástupci: S. Boelaert a P. Aalto, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) ze dne 4. prosince 2008 ve věci T-284/08, People’s Mojahedin Organization of Iran v. Rada Evropské unie, kterým se zrušuje v rozsahu, ve kterém se týká People’s Mojahedin Organization of Iran, rozhodnutí Rady 2008/583/ES ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES (Úř. věst. 2008 L 188, s. 21)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc F-16/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009 — Britto Patrício-Dias v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnotící období rok 2007 — Porušení článku 43 statutu — Odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Hodnocení pracovního výkonu za část referenčního období )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/77

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009 — Britto Patrício-Dias v. Komise
   (Věc F-16/09) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období rok 2007 - Porušení článku 43 statutu - Odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Hodnocení pracovního výkonu za část referenčního období“)
   2010/C 24/144
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jorge de Britto Patrício-Dias (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Massaux, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí, jímž byla zamítnuta stížnost žalobce proti rozhodnutí týkajícímu se jeho hodnocení za rok 2007.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Jorge de Britto Patrício-Diasovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009, s. 41.


title: Výmaz věci C-458/02

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/29

         Výmaz věci C-458/02 (1)

   (2005/C 143/47)

      (Jednací jazyk: angličtina)

   Usnesením ze dne 22. března 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-458/02, Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.

      (1)  Úř. věst. C 55, 08.03.2003


title: Věc C-582/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 17. prosince 2014 – Patrick Breyer v. Spolková republika Německo

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 17. prosince 2014 – Patrick Breyer v. Spolková republika Německo
   (Věc C-582/14)
   (2015/C 089/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Patrick Breyer

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1.

               Má být čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (1) – směrnice o ochraně údajů – vykládán v tom smyslu, že adresa internetového protokolu (adresa IP), kterou poskytovatel služeb uloží v souvislosti s přístupem na svou internetovou stránku, pro něj představuje osobní údaj již tehdy, když má třetí osoba (v tomto případě poskytovatel přístupu) k dispozici další informace potřebné k identifikaci subjektu údajů?

               2.

               Brání čl. 7 písm. f) směrnice o ochraně údajů ustanovení vnitrostátního práva, podle něhož může poskytovatel služeb shromažďovat a používat osobní údaje uživatele bez jeho svolení pouze, pokud je to nezbytné k tomu, aby umožněno a vyúčtováno konkrétní využití služby elektronických informací a komunikací příslušným uživatelem, a podle něhož cíl spočívající v zajištění obecné funkčnosti služby elektronických informací a komunikací nemůže odůvodnit využití poté, co uživatel skončil konkrétní postup použití?

      (1)  Úř. věst. L 281, s. 31.


title: Věc T-750/15: Usnesení Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft a další v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Obnovitelná energie — Podpora poskytnutá některými ustanoveními německého pozměněného zákona o obnovitelných zdrojích energie (zákon EEG z roku 2012) — Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem — Žaloba na neplatnost — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft a další v. Komise
   (Věc T-750/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Obnovitelná energie - Podpora poskytnutá některými ustanoveními německého pozměněného zákona o obnovitelných zdrojích energie (zákon EEG z roku 2012) - Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Žaloba na neplatnost - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2016/C 410/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Německo), RWE Power AG (Essen, Německo) a Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Německo) (zástupci: U. Karpenstein, K. Dingemann a M. Kottmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 5081 final ze dne 23. července 2014 v řízení o státní podpoře SA.38632 (2014/N) poskytnuté Spolkovou republikou Německo (EEG 2014 – reforma zákona o energii z obnovitelných zdrojů)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnostem Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH, RWE Power AG a Vattenfall Europe Mining AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


title: Věc C-255/06: Usnesení Soudního dvora ze dne 5. července 2007 – Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Mezinárodní dohody — Dohoda EHS-Turecko — Celní unie mezi Evropskou unií a Tureckem — Vyrovnávací finanční podpora)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/19

         Usnesení Soudního dvora ze dne 5. července 2007 – Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství
   (Věc C-255/06) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Mezinárodní dohody - Dohoda EHS-Turecko - Celní unie mezi Evropskou unií a Tureckem - Vyrovnávací finanční podpora)
   (2007/C 297/31)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ (zástupce: R. Sinner, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a D. Canga Fano, zmocněnci), Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a J. Hottiaux, zmocněnci)
   Předmět
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 30. března 2006, Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ v. Rada a Komise (T-367/03), kterým Soud zamítl jako neopodstatněnou žalobu na náhradu škody směřující k dosažení náhrady za újmu údajně utrpěnou žalobkyní poté, co žalované orgány nedodržely povinnosti stanovené v ustanoveních týkajících se celní unie mezi Evropskou unií a Tureckem, a zejména povinnost poskytnout finanční podporu směřující k vyvážení negativních účinků celní unie na turecké hospodářství
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-433/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2008 – SIAE v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Rozhodnutí Komise nařizující ukončení jednání ve vzájemné shodě v oblasti kolektivní správy autorských práv — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/36

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2008 – SIAE v. Komise
   (Věc T-433/08 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Rozhodnutí Komise nařizující ukončení jednání ve vzájemné shodě v oblasti kolektivní správy autorských práv - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2009/C 32/71)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Società Italiana degli Autori ed Editori (SIAE) (Řím, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, M. Mandel, L. Vullo a S. Valentino, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Komise K (2008) 3435 v konečném znění ze dne 16. července 2008 vztahujícího se k řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 dohody o EHP (věc č. COMP/C-2/38.698 – CISAC)
   Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-325/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Iliad a další v. Komise ( „Státní podpory — Náhrada nákladů na veřejnou službu v rámci projektu sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou v departementu Hauts-de-Seine — Rozhodnutí o neexistenci podpory — Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení — Závažné obtíže — Rozsudek Altmark — Služba obecného hospodářského zájmu — Selhání trhu — Nadměrné vyrovnání“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Iliad a další v. Komise
   (Věc T-325/10) (1)

   (Státní podpory - Náhrada nákladů na veřejnou službu v rámci projektu sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou v departementu Hauts-de-Seine - Rozhodnutí o neexistenci podpory - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Závažné obtíže - Rozsudek Altmark - Služba obecného hospodářského zájmu - Selhání trhu - Nadměrné vyrovnání)
   2013/C 336/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iliad (Paříž, Francie), Free infrastructure (Paříž) a Free (Paříž) (zástupce: T. Cabot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: původně G. de Bergues a J. Gstalter, poté D. Colas a J. Bousin, zmocněnci), Polská republika (zástupci: původně M. Szpunar a B. Majczyna, poté B. Majczyna, zmocněnci) a Département des Hauts-de-Seine (Francie) (zástupci: J. D. Bloch a G. O’Mahony, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 7426 final ze dne 30. září 2009 týkajícího se náhrady nákladů na veřejnou službu za vybudování a provoz sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou v departementu Hauts-de-Seine (státní podpora N 331/2008 — Francie).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Iliad, Free infrastructure a Free ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Département des Hauts-de-Seine, Francouzská republika a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc T-338/08: Žaloba podaná dne 11. srpna 2008 – Stichting Natuur en Milieu a Pesticide Action Network Europe v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/40

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2008 – Stichting Natuur en Milieu a Pesticide Action Network Europe v. Komise
   (Věc T-338/08)
   (2008/C 301/69)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nizozemsko) a Pesticide Action Network Europe (Londýn, Spojené království) (zástupci: B. Kloostra, advokát, A. van den Biesen, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 1. července 2008 zaslané žalobcům;

               —

               uložit Komisi, aby se meritorně zabývala žádostí o interní přezkum;

               —

               uložit Komise náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci požádali Komisi o přezkum nařízení č. 149/2008 (1) na základě hlavy IV nařízení 1367/2006 (2). Dopisy ze dne 1. července 2008 Komise tyto žádosti prohlásila za nepřípustné z důvodu, že sporné nařízení nelze považovat za akt s individuálním adresátem či za soubor rozhodnutí.
   Žalobci na podporu své žaloby předně tvrdí, že nařízení č. 149/2008 je tvořeno souborem rozhodnutí. Žalobci uvádí, že nařízení č. 149/2008 se vztahuje na přesně definovanou a předem určenou skupinu produktů a aktivních látek.
   Žalobci v této souvislost rovněž poukazují na obsah nařízení č. 396/2005 (3). Podle článku 6 uvedeného nařízení se pro každou stanovenou maximální hladinu reziduí může podat samostatná žádost o změnu. Tato možnost je rovněž přiznána takovým organizacím občanské společnosti, jakými jsou žalobci, které se zaměřují na zdravotní problematiku. Žalobci tvrdí, že rozhodnutí o takovéto žádosti musí tedy být rozhodnutím, které se konkrétně týká určitého produktu a určité účinné látky. Podle názoru žalobců by se měla tatáž logika uplatnit i na maximální hladiny reziduí stanovené nařízením č. 149/2008.
   Žalobci podpůrně tvrdí, že nařízení č. 149/2008 je rozhodnutím, na něž se vztahuje čl. 6 odst. 1 Aarhuské úmluvy (4). Žalobci jsou toho názoru, že se jedná o rozhodnutí, kterým jsou dostatečně bezprostředně a osobně dotčeni na to, aby rozhodnutí splňovalo požadavky čl. 230 odst. 4 ES.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 149/2008 ze dne 29. ledna 2008, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 vytvořením příloh II, III a IV, které stanoví maximální limity reziduí u produktů uvedených v příloze I uvedeného nařízení (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 58, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 70, s. 1).

      (4)  Úmluva o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí – Prohlášení (Úř. věst. L 124, s. 4).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2004 ve věci C-79/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 79/409/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Lov na lepidla)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 9. prosince 2004
   ve věci C-79/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Lov na lepidla)
   (2005/C 45/11)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-79/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES, podaná dne 21. února 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: G. Valero Jordana) proti Španělskému království (zmocněnkyně: N. Díaz Abad), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), J. Makarczyk, P. Kūris a J. Klučka, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Španělské království tím, že trpělo lov na lepidla na území Valencijského regionu metodou známou jako „parany“, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 8 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc C-283/07: Žaloba podaná dne 12. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/22

         Žaloba podaná dne 12. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-283/07)
   (2007/C 199/34)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Zadra a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Italská republika přijala a ponechala v platnosti ustanovení

                           —

                           čl. 1 odst. 25 až 27 a 29 písm. a) zákona č. 308 ze dne 15. prosince 2004 a

                           —

                           čl. 1 odst. 29 písm. b) zákona č. 308 ze dne 15. prosince 2004, jakož i čl. 183 odst. 1 písm. s) a čl. 229 legislativního nařízení č. 152 ze dne 3. dubna 2006,

                     na jejichž základě jsou některé kovové šroty určené k použití v oblasti metalurgie a hutnictví a paliva z odpadů (RDF) vysoké kvality, a priori vyloučeny z priori z působnosti italských právních předpisů o odpadech, kterými se provádí směrnice Rady 75/442/EHS (1) ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS (2) ze dne 18. března 1991, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě čl. 1 písm. a) uvedené směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise s ohledem na judikaturu Soudního dvora tvrdí, že ustanovení čl. 1 odst. 25 až 27 a 29 zákona č. 308, jakož i čl. 183 odst. 1 písm. s) a článku 229 legislativního nařízení č. 152, které systematicky a a priori vylučují z pojmu odpad některé kovové šroty určené k použití v oblasti metalurgie a hutnictví a paliva z odpadů (RDF: refuse-derived fuel) vysoké kvality, způsobují nesprávné omezení definice odpadu stanovené směrnicí 75/442, a v důsledku toho působnosti této směrnice a nevyhnutelně zasahují do užitečného účinku. Tato ustanovení jsou tedy v rozporu se samotnou směrnicí, od níž se normy vnitrostátního práva nemohou odchýlit a která nestanoví žádné vyloučení ze své působnosti pro uvedené předměty a látky.
   Kovové šroty určené k použití v oblasti metalurgie a hutnictví a RDF-Q z pojmu odpad vyloučil italský zákonodárce na základě domněnky iuris et de iure, to znamená, že takové předměty a látky, které jsou vymezené spornými ustanoveními, by měly být vždy kvalifikované jako suroviny. Takové ustanovení nevyhnutelně omezuje funkční a dynamickou definici, kterou stanoví směrnice. Vylučuje totiž, aby existence „odpadu“ ve smyslu směrnice 75/442 mohla být „konstatovaná vzhledem ke všem okolnostem“, které by měly podle případu prokázat, zda se jedná o odpad ve smyslu směrnice.
   Systematické vyloučení těchto reziduálních materiálů z působnosti směrnice nezasahuje pouze do užitečného účinku směrnice a konkrétně do systému kontrol nakládání s odpady vytvořeného touto směrnicí za účelem ochrany životního prostředí, ale krom toho má za následek vynětí těchto reziduálních materiálů z veškerých právních předpisů o životním prostředí, jejichž působnost byla přesně vymezena odkazem na pojem „odpad“ stanovený směrnicí. Potenciální důsledky tohoto vyloučení ke škodě životního prostředí tedy překračují rámec důsledků, které vyplývají z nepoužití směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 194, s. 47; Zvl. vyd. 15/01, s. 23.

      (2)  Úř. věst. L 78, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3.


title: Věc C-53/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Ostravě (Česká republika) dne 30.01.2013 — Strojírny Prostějov, a. s. v. Odvolací finanční ředitelství

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Ostravě (Česká republika) dne 30.01.2013 — Strojírny Prostějov, a. s. v. Odvolací finanční ředitelství
   (Věc C-53/13)
   2013/C 141/18
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Krajský soud v Ostravě

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Strojírny Prostějov, a. s.

      Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení čl. 56 a čl. 57 Smlouvy o fungování Evropské unie aplikaci vnitrostátní právní úpravy, která pro případ, že podnik poskytující pracovníky jinému podniku (poskytovatel) má své sídlo na území jiného členského státu, stanoví využívajícímu podniku povinnost srážet těmto pracovníkům daň z příjmů a odvádět ji do státního rozpočtu, zatímco v případě, kdy poskytovatel má své sídlo na území České republiky, má tuto povinnost poskytovatel?


title: Věc T-630/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2012 — Strobl v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Všeobecné výběrové řízení — Uchazeči zapsaní do seznamu vhodných uchazečů před vstupem nového služebního řádu v platnost — Oznámení o volném pracovním místě — Jmenování — Zařazení do platové třídy podle nových, méně výhodných pravidel — Článek 12 přílohy XIII služebního řádu — Nesprávná právní posouzení — Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2012 — Strobl v. Komise
   (Věc T-630/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Všeobecné výběrové řízení - Uchazeči zapsaní do seznamu vhodných uchazečů před vstupem nového služebního řádu v platnost - Oznámení o volném pracovním místě - Jmenování - Zařazení do platové třídy podle nových, méně výhodných pravidel - Článek 12 přílohy XIII služebního řádu - Nesprávná právní posouzení - Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění)
   2013/C 26/83
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Peter Strobl (Besozzo, Itálie) (zástupce: H. J. Rüber, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem); a Rada Evropské unie (zástupci: J. Herrmann a A. Jensen, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011, Strobl v. Komise (F-56/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Peter Strobl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


title: Věc C-123/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 12. března 2015 – Max-Heinz Feilen v. Finanzamt Fulda

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 12. března 2015 – Max-Heinz Feilen v. Finanzamt Fulda
   (Věc C-123/15)
   (2015/C 213/23)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Max-Heinz Feilen

      Žalovaný: Finanzamt Fulda

      Předběžná otázka

   Brání zásada volného pohybu kapitálu podle čl. 63 odst. 1 ve spojení s článkem 65 Smlouvy o fungování Evropské unie právní úpravě členského státu, která při nabytí majetku z důvodu úmrtí osobami určité daňové třídy stanoví snížení dědické daně, pokud pozůstalost zahrnuje majetek, který byl již nabyt osobami této daňové třídy během posledních deseti let předcházejících pozdějšímu nabytí, a z tohoto dříve nabytého majetku byla v daném členském státě vyměřena dědická daň, zatímco v případě, kdy byla z dříve nabytého majetku vybrána dědická daň v jiném členském státě, je snížení daně vyloučeno?


title: Věc C-393/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. července 2013 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. dubna 2013 ve věci T-304/11, Alumina d.o.o. v. Rada a Komise

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. července 2013 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. dubna 2013 ve věci T-304/11, Alumina d.o.o. v. Rada a Komise
   (Věc C-393/13 P)
   2013/C 274/17
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, a G. Berrisch, advokát)

      Další účastnice řízení: Alumina d.o.o., Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               zamítnout žalobu;

               —

               uložit žalobkyni v prvním stupni řízení náhradu nákladů souvisejících s řízením o kasačním opravném prostředku a náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Rada se na podporu svého kasačního opravného prostředku podaného proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 30. dubna 2013 ve věci T-304/11, kterým Tribunál zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 464/2011 ze dne 11. května 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz zeolitu A ve formě prášku pocházejícího z Bosny a Hercegoviny (1).
   Rada Tribunálu vytýká, že se dopustil nesprávného výkladu pojmu „prodeje uskutečněné v rámci běžného obchodního styku“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 a 6 základního nařízení (2). Rada konkrétněji tvrdí, že k prodejům mohlo dojít v rámci „běžného obchodního styku“, i když prodejce zvýšil svou prodejní cenu o prémii určenou k pokrytí rizika neplacení nebo opožděné platby.
   Podle Rady je opačný výklad přijatý Tribunálem mimoto neslučitelný se zásadou právní jistoty.

      (1)  Úř. věst. L 125, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc C-35/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg — Německo) — Grundstücksgemeinschaft Busley a Cibrian Fernandez v. Finanzamt Stuttgart-Körperschaften ( Volný pohyb kapitálu — Nemovitosti — Daň z příjmu — Odpočitatelnost ztrát z pronájmu ze zdanitelného příjmu osoby povinné k dani — Uplatnění degresivního odpisování z pořizovacích a stavebních nákladů — Příznivější daňový režim vyhrazený pouze nemovitostem nacházejícím se v tuzemsku )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg — Německo) — Grundstücksgemeinschaft Busley a Cibrian Fernandez v. Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   (Věc C-35/08) (1)

   („Volný pohyb kapitálu - Nemovitosti - Daň z příjmu - Odpočitatelnost ztrát z pronájmu ze zdanitelného příjmu osoby povinné k dani - Uplatnění degresivního odpisování z pořizovacích a stavebních nákladů - Příznivější daňový režim vyhrazený pouze nemovitostem nacházejícím se v tuzemsku“)
   2009/C 297/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Grundstücksgemeinschaft Busley a Cibrian Fernandez

      Žalovaný: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Baden-Württemberg — Výklad článků 18 a 56 Smlouvy o ES — Vnitrostátní právní úprava daně z příjmu omezující odpočitatelnost ztrát z pronájmu nemovitostí pouze na nemovitosti nacházející se v tuzemsku a vyhrazující pouze pro tyto nemovitosti výhodnější režim odpisování.

      Výrok

   Článek 56 ES brání právní úpravě členského státu daně z příjmů, která podřizuje právo fyzických osob — rezidentů s neomezenou daňovou povinností — na odpočet ztrát z pronájmu nebo pachtu nemovitosti ze základu daně za zdaňovací období, ve kterém tyto ztráty vznikly, a na degresivní odpisování, v rámci stanovení příjmů z takové nemovitosti, podmínce, aby se tato nemovitost nacházela na území tohoto členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-298/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Erbslöh Aluminium v. Komise „Předběžné opatření — Státní podpory — Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů — Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris“)

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/27

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Erbslöh Aluminium v. Komise
   (Věc T-298/14 R)
   („Předběžné opatření - Státní podpory - Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů - Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris“))
   (2014/C 431/47)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Erbslöh Aluminium GmbH (Velbert, Německo) (zástupci: T. Volz a B. Wißmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor týkající se německého zákona o obnovitelných zdrojích energie

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-541/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. června 2017 – Industrie Aeronautiche Reggiane v. EUIPO – Audi (NSU) „Ochranná známka EU — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie NSU — Starší národní slovní ochranná známka NSU — Relativní důvod pro zamítnutí — Riziko záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. června 2017 – Industrie Aeronautiche Reggiane v. EUIPO – Audi (NSU)
   (Věc T-541/15) (1)

   („Ochranná známka EU - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie NSU - Starší národní slovní ochranná známka NSU - Relativní důvod pro zamítnutí - Riziko záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 256/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Itálie) (zástupkyně: M. Gurrado, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. Kunz, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Audi AG (Ingolstadt, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. července 2015 (věc R 2132/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Audi a Industrie Aeronautiche Reggiane.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Aeronautiche Reggiane Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Věc T-140/16: Žaloba podaná dne 5. dubna 2016 – Le Pen v. Parlament

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/37

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2016 – Le Pen v. Parlament
   (Věc T-140/16)
   (2016/C 191/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jean-Marie Le Pen (La Trinité-sur-Mer, Francie) (zástupci: M. Ceccaldi a J.-P. Le Moigne, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 29. ledna 2016, oznámené dopisem č. D 302191 ze dne 5. února 2016 a přijaté podle článku 68 rozhodnutí 2009/C 159/01 předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008, „kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu“ v pozměněném znění, jímž byla konstatována pohledávka za žalobcem ve výši 320 026,23 eur z titulu částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a zdůvodněno její vrácení,

               —

               zrušil oznámení o dluhu č. 2016-195 ze dne 4. února 2016, jímž byl žalobce informován, že byla vůči němu konstatována na základě rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 29. ledna 2016 pohledávka, vrácení částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a uplatnění článku 68 prováděcích opatření ke statutu poslanců a článků 78, 79 a 80 finančního nařízení,

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení,

               —

               uložil Evropskému parlamentu zaplatit Jean-Marie Le Penovi částku 50 000,00 eur z titulu náhrady nahraditelných nákladů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z vad postihujících formální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části.

                           —

                           První část, podle níž pravomoc v oblasti finančních rozhodnutí týkajících se politických stran, a tudíž i poslanců, přísluší předsednictvu Evropského parlamentu, a nikoliv generálnímu tajemníkovi.

                           —

                           Druhá část, podle níž předsednictvo Evropského parlamentu nemůže změnit a rozšířit své pravomoci. Generální tajemník přitom neprokázal žádné řádné zmocnění předsedy předsednictva Parlamentu, které by mu dávalo pravomoc přijímat a oznamovat napadené akty, pokud jde o vyřizování finančních otázek týkajících se poslanců.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z vad postihujících materiální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na čtyři části.

                           —

                           První část, podle níž jsou napadené akty stiženy zjevně nesprávným posouzením.

                           —

                           Druhá část, podle níž předsednictvo Parlamentu nepředložilo žádný důkaz na podporu napadených aktů.

                           —

                           Třetí část, podle níž jsou napadené akty stiženy zneužitím pravomoci a použitím nesprávného postupu.

                           —

                           Čtvrtá část, podle níž jsou napadené akty diskriminační.


title: Věc C-349/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Castellón – Španělsko) – Banco Popular Español SA v. Elena Lucaciu, Cristian Laurentiu Lucaciu

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Castellón – Španělsko) – Banco Popular Español SA v. Elena Lucaciu, Cristian Laurentiu Lucaciu
   (Věc C-349/15) (1)

   (2017/C 112/41)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 302, 4.9.2015.


title: Věc T-509/12: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — Advance Magazine Publishers v. OHIM — Nanso Group (TEEN VOGUE)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/64

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — Advance Magazine Publishers v. OHIM — Nanso Group (TEEN VOGUE)
   (Věc T-509/12)
   2013/C 26/127
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupce: C. Aikens, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nanso Group Oy (Nokia, Finsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. září 2012 ve věci R 147/2011-4 a zamítl námitky;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „TEEN VOGUE“ pro, mimo jiné, výrobky zařazené do třídy 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3529476

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: švédská slovní ochranná známka „VOGUE“, zapsaná pod č. 126124 pro výrobky zařazené do třídy 25; švédská obrazová ochranná známka „Vogue“, zapsaná pod č. 43934 pro výrobky zařazené do třídy 25; finská slovní ochranná známka „VOGUE“, zapsaná pod č. T 199 803 628 pro výrobky zařazené do třídy 25; zapsané dodatečné obchodní jméno „VO Gue“.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám pro všechny napadené výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-552/12 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 19. června 2014 – Řecká republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — EZOZF, EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování Evropské unie — Výdaje uskutečněné Řeckou republikou“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/26

         Usnesení Soudního dvora ze dne 19. června 2014 – Řecká republika v. Evropská komise
   (Věc C-552/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - EZOZF, EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Evropské unie - Výdaje uskutečněné Řeckou republikou“)
   2014/C 315/40
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a E. Leftheriotou, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a A. Markoulli, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti zamítá a zčásti odmítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc C-631/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Noord-Holland (Nizozemsko) dne 7. prosince 2016 – X BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Noord-Holland (Nizozemsko) dne 7. prosince 2016 – X BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Věc C-631/16)
   (2017/C 086/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Noord-Holland

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

      Předběžné otázky

               1.

               Je prováděcí nařízení Rady (EU) č. 2016/1647 (1) ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné [podnikem A], Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/1 platné?

               2.

               Je prováděcí nařízení Komise (EU) č. 2016/1731 (2) ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné [podnikem I] Ltd (Čína), o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 platné?

               3.

               V případě záporné odpovědi na první nebo druhou otázku, znamená to pak, že zaplacená cla musí být vrácena žalobkyni spolu s úroky?

               4.

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku, jak se pak mají tyto úroky vypočíst?

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 245, s. 16)

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1731 ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi General Footwear Ltd (Čína), Diamond Vietnam Co Ltd a Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 262, s. 4)


title: Věc C-519/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Anotato Dikastirio Kyprou – Kypr) – Alpha Bank Cyprus Ltd v. Dau Si Senh a další „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce ve věcech občanských a obchodních — Doručování soudních a mimosoudních písemností — Nařízení (ES) č. 1393/2007 — Článek 8 — Odmítnutí přijmout písemnost — Nepřipojení překladu jedné ze zasílaných písemností — Nepřiložení jednotného formuláře uvedeného v příloze II zmíněného nařízení — Následky“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Anotato Dikastirio Kyprou – Kypr) – Alpha Bank Cyprus Ltd v. Dau Si Senh a další
   (Věc C-519/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce ve věcech občanských a obchodních - Doručování soudních a mimosoudních písemností - Nařízení (ES) č. 1393/2007 - Článek 8 - Odmítnutí přijmout písemnost - Nepřipojení překladu jedné ze zasílaných písemností - Nepřiložení jednotného formuláře uvedeného v příloze II zmíněného nařízení - Následky“)
   (2015/C 371/04)
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Alpha Bank Cyprus Ltd

      Žalovaní: Dau Si Senh, Alpha Panareti Public Ltd, Susan Towson, Stewart Cresswell, Gillian Cresswell, Julie Gaskell, Peter Gaskell, Richard Wernham, Tracy Wernham, Joanne Zorani, Richard Simpson

      Výrok

   Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech („doručování písemností“) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 musí být vykládáno v tom smyslu, že

               —

               přijímající subjekt musí za všech okolností, aniž by měl v tomto ohledu prostor pro uvážení, informovat adresáta písemnosti o jeho právu na odmítnutí přijetí písemnosti, a za tímto účelem systematicky používat jednotný formulář uvedený v příloze II tohoto nařízení a

               —

               okolnost, že tento subjekt, doručuje-li písemnost adresátovi, nepřiložil jednotný formulář uvedený v příloze II nařízení č. 1393/2007, představuje nikoli důvod neplatnosti řízení, ale opomenutí, které je třeba zhojit v souladu s ustanoveními uvedenými v tomto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 377, 21.12.2013.


title: Věc C-538/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 14. října 2013 — eVigilo Ltd v. Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 14. října 2013 — eVigilo Ltd v. Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos
   (Věc C-538/13)
   2014/C 9/28
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: eVigilo Ltd

      Žalovaný: Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být ustanovení práva Evropské unie o zadávání veřejných zakázek — čl. 1 odst. 1 třetí pododstavec [směrnice 89/665, ve znění] směrnice 2007/66, (1) ve kterém jsou zakotveny zásady účinnosti a rychlosti, pokud jde o ochranu práv uchazečů v případech, kdy došlo k jejich porušení, článek 2 směrnice 2004/18, (2) ve kterém je zakotvena zásada rovného zacházení s uchazeči a zásada transparentnosti, a čl. 44 odst. 1 a čl. 53 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/18, ve kterých je stanoven postup zadávání zakázky uchazeči, který předložil hospodářsky nejvýhodnější nabídku — posuzována a vykládána společně nebo samostatně (aniž by tím však byla dotčena výše uvedená ustanovení) v tom smyslu, že:

                           a)

                           v případě, kdy se uchazeč dozvěděl o možném významném propojení (vazbě) jiného uchazeče s (na) odborníky veřejného zadavatele, kteří hodnotili podané nabídky, a (nebo) se dozvěděl o možném výjimečném postavení takovéhoto uchazeče z důvodu, že dříve v souvislosti se sporným výběrovým řízením vykonával přípravné práce, a pokud veřejný zadavatel neučinil v této souvislosti žádné kroky, postačuje taková informace sama o sobě ke vzniku nároku, aby orgán vykonávající přezkum konstatoval, že jednání veřejného zadavatele, který nezajistil transparentnost a objektivitu řízení, je protiprávní, a navrhovatel přitom nemusí konkrétně prokázat, že uvedení odborníci byli podjatí?

                           b)

                           orgán vykonávající přezkum, který konstatoval, že výše uvedený nárok navrhovatele je opodstatněný, není při rozhodování o možných důsledcích takových zjištění pro výsledky výběrového řízení povinen přihlédnout ke skutečnosti, že výsledky hodnocení nabídek předložených uchazeči by byly v zásadě stejné, i kdyby mezi odborníky hodnotícími nabídky nebyly žádné podjaté osoby?

                           c)

                           se uchazeč (konečně) seznámil s obsahem kritérií pro určení hospodářsky nejvýhodnější nabídky, jež byla formulována v souladu s kvalitativními parametry a stanovena abstraktně v rámci podmínek výběrového řízení (kritéria, jako je úplnost a slučitelnost s potřebami veřejného zadavatele), a na jejichž základě byl tento uchazeč v zásadě schopen předložit nabídku ve výběrovém řízení, až poté, co veřejný zadavatel podle uvedených kritérií vyhodnotil nabídky uchazečů a poskytl zájemcům komplexní informace o důvodech svých rozhodnutí, a až od tohoto okamžiku začala pro tohoto uchazeče běžet prekluzivní lhůta, pokud jde o přezkumné řízení stanovené vnitrostátním právem?

               2)

               Má být čl. 53 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/18, ve spojení se zásadami, kterými se řídí zadávání veřejných zakázek stanovenými v [článku] 2 uvedené směrnice, posuzován a vykládán v tom smyslu, že brání veřejným zadavatelům stanovit (a uplatňovat) postup hodnocení nabídek předložených uchazeči, podle něhož výsledky hodnocení nabídek závisejí na tom, jak komplexně uchazeči prokáží, že jejich nabídky splňují požadavky zadávací dokumentace, což znamená, že čím komplexněji (rozsáhlejším způsobem) uchazeč popíše soulad své nabídky s podmínkami výběrového řízení, tím jeho nabídka získá vyšší počet bodů?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (Úř. věst. 2007, L 335, s. 31).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004, L 134, s. 114).


title: Věc T-371/05: Žaloba podaná dne  28. září 2005  – AITEC – Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento a další v. Komise

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/36

         Žaloba podaná dne 28. září 2005 – AITEC – Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento a další v. Komise
   (Věc T-371/05)
   (2005/C 296/73)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: AITEC – Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento (Řím, Itálie), BUZZI UNICEM S.P.A. (Casale Monferrato, Itálie), ITALCEMENTI GROUP (Bergamo, Itálie) (zástupci: Massimo Merla a Claudio Tesauro, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               na základě toho, že Komise není schopna prokázat, že mandát udělený komisaři Dimasovi jej opravňuje podepisovat přijatá opatření týkající se politiky hospodářské soutěže a zejména státních podpor, určil, že rozhodnutí je neplatné a neúčinné;

               —

               zrušil: i) tu část rozhodnutí, která konstatuje, že neexistují námitky vůči národnímu alokačnímu plánu (dále jen „NAP“) (článek 2 rozhodnutí), a tedy schvaluje přidělení povolenek mezi průmyslová odvětví určená v tomto plánu, čímž umožňuje diskriminaci spojenou s uvedeným přidělením, které zvýhodňuje podniky v některých odvětvích v neprospěch jiných podniků; ii) tu část rozhodnutí, která konstatuje, že úmysl umožnit stávajícím zařízením, která musejí mít aktualizovaná povolení, čerpat povolenky vyhrazené pro nové účastníky pro ty části stávajících zařízení, které již byly změněny před aktualizací povolení, přestože noví účastníci nevyčerpali povolenky pro ně výslovně vyhrazené, je neslučitelný s kritériem 10) přílohy III směrnice 2003/87/ES; a iii) tu část rozhodnutí, která vyzývá Itálii ke změně NAP tak, aby neumožňoval stávajícím zařízením, která musejí mít aktualizovaná povolení, čerpat povolenky vyhrazené pro nové účastníky pro ty části stávajících zařízení, které již byly změněny před aktualizací relevantních povolení (článek 2 písm. b) rozhodnutí).

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předmětem žaloby je rozhodnutí ze dne 25. května 2005 (1), v němž Komise Evropských společenství vyjádřila své stanovisko týkající se slučitelnosti národního alokačního plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů oznámeného Itálií (dále jen „NAP“) s kritérii uvedenými v příloze III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 (2).
   Žalobkyně se zaprvé domáhají ověření, zda komisař, který podepsal napadené opatření, je oprávněn přijmout uvedené rozhodnutí. Zejména vyzývají Soud, aby zjistil, zda má komisař Dimas pravomoc ve vztahu k přijatým opatřením týkajícím se politiky hospodářské soutěže a zejména státních podpor, a aby určil, že napadené opatření je neplatné a neúčinné, jsou-li k tomu dostatečné důvody.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že přezkoumáním NAP, opatření, které může obsahovat prvky státní podpory, bez souladu s prováděcími ustanoveními čl. 88 odst. 2 a 3 ES, Komise porušila uvedené ustanovení.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že když se Komise dozvěděla, že v NAP existují možné aspekty státní podpory, porušila článek 87 ES, kritérium 5) přílohy III směrnice 2003/87/ES a zásadu zákazu diskriminace tím, že schválila přidělení povolenek stanovené v NAP, schválila také diskriminaci spojenou s uvedeným přidělením, v neprospěch výrobců cementu.
   Žalobkyně začtvrté tvrdí, že Komise nesprávně použila kritérium 10 přílohy III směrnice 2003/87/ES tím, že konstatovala, že „úmysl Itálie umožnit stávajícím zařízením, která musejí aktualizovat relevantní povolení, čerpat povolenky vyhrazené pro nové účastníky pro ty části stávajících zařízení, které již byly změněny před aktualizací povolení“, je v rozporu s uvedeným kritériem. Komise tedy porušila kritérium 5) přílohy III směrnice 2003/87/ES a zásadu zákazu diskriminace tím, že nezohledněním zvláštní povahy průmyslových odvětví dotčených prováděním uvedené směrnice, pokud jde o jejich schopnost zvýšení výroby, znovu uvedla výrobce cementu do nevýhodného postavení vůči ostatním výrobcům.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že schválila NAP bez ohledu na skutečnost, že neobsahoval žádné výslovné ustanovení, které by umožnilo podnikům učinit vhodné přípravy pro převedení povolenek nebo sdružení zařízení, a že stanovila jiné než pětileté referenční období pro převod zbytkových povolenek a uložila neodůvodněná omezení na sdružování zařízení a neučinila opatření pro vzdání se zrušených povolenek, porušila články 11, 12, 13 a 28 směrnice 2003/87/ES.

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 25. května 2005 o národním alokačním plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů oznámeném Itálií podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES [K(2005)1527 konečné, Úř. věst. C 226, 15.9.2005, s. 2].

      (2)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32).


title: Věc T-428/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – IOC-UK v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Právo být vyslechnut — Povinnost odůvodnění — Právo na obhajobu — Zjevně nesprávné posouzení — Proporcionalita — Právo vlastnit majetek — Rovné zacházení a zákaz diskriminace“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – IOC-UK v. Rada
   (Věc T-428/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Právo být vyslechnut - Povinnost odůvodnění - Právo na obhajobu - Zjevně nesprávné posouzení - Proporcionalita - Právo vlastnit majetek - Rovné zacházení a zákaz diskriminace“)
   (2015/C 371/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, M. Gambardella, D. Sellers a N. Pilkington, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska) (zástupci: původně S. Behzadi-Spencer a V. Kaye, poté V. Kaye, zmocněnci, ve spolupráci s M. Grayem, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení jednak rozhodnutí Rady 2013/170/SZBP ze dne 6. června 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 156, s. 10), a jednak prováděcího nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 156, s. 3).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc C-558/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Prešově (Slovensko) dne 29. října 2013 — CD Consulting s. r. o. v. Marián Vasko

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Prešově (Slovensko) dne 29. října 2013 — CD Consulting s. r. o. v. Marián Vasko
   (Věc C-558/13)
   2014/C 45/30
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský soud v Prešově

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: CD Consulting s. r. o.

      Žalovaný: Marián Vasko

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách a článek 4 směrnice Rady 87/102/EHS (2) ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru vykládán tak, že brání takové právní úpravě členského státu, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která vnitrostátnímu soudu rozhodujícímu o právech z indosované směnky v zásadě v žádné fázi řízení neumožňuje ex offo přezkoumat smlouvu, právní vztah či případně zneužívající povahu smluvní klauzule, ani případné porušení zákona upravujícího důsledky neuvedení RPSN ve smlouvě o spotřebitelském úvěru, z níž směnka vznikla?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

      (2)  Úř. věst. L 42, s. 48; Zvl. vyd. 15/01, s. 326.


title: Věc C-405/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. července 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 17. května 2011 ve věci T-1/08, Buczek Automotive v. Komise

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. července 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 17. května 2011 ve věci T-1/08, Buczek Automotive v. Komise
   (Věc C-405/11 P)
   2011/C 311/32
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Stobiecka-Kuik a T. Maxian Rusche)

      Další účastnice řízení: Buczek Automotive Sp. z o.o., Polská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2011 ve věci T-1/08, Buczek Automotive Sp. z o.o. v. Komise v rozsahu, v němž částečně zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               vydat konečné rozhodnutí o otázkách, které jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku;

               —

               vrátit věc Tribunálu k opětovnému přezkumu pokud jde o ostatní výhrady uvedené v prvostupňovém řízení;

               —

               rozhodnout o nákladech řízení později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise uvádí dva důvody kasačního opravného prostředku, a to porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, jakož i porušení čl. 107 odst. 1 SFEU ve spojení s článkem 296 SFEU a porušení Protokolu č. 8 Aktu o přistoupení z roku 2004 o restrukturalizaci polského ocelářského průmyslu (1) (dále jen „Protokol č. 8“).
   Zaprvé Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že posouzení kritéria soukromého věřitele uplatněného Komisí založil na nesprávném právním základě. Tribunál konstatoval, že Komise byla povinna provést další výpočty výhod různých způsobů výkonu rozhodnutí a měla porovnat délku trvání různých řízení o výkonu rozhodnutí týkajících se vymáhání veřejné pohledávky. Komise uvádí, že není povinna provádět podobný výpočet, ale pouze posoudit skutečnosti, které by soukromý věřitel zohlednil ve svém rozhodnutí.
   Dále porušil Tribunál čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že ohledně odmítnutí tvrzení založeného na chování soukromého věřitele uložil Komisi neoprávněně důkazní břemeno, tj. uložil jí povinnost předložit další důkazní materiál, zejména pokud jde o délku trvání jednotlivých řízení nebo o porovnání rozsahu vlivů jednotlivých způsobů nebo stádií účinného výkonu pohledávek.
   Zadruhé Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU ve spojení s článkem 296 SFEU a Protokol č. 8, neboť se nesprávně domníval, že Komise nesplnila svou povinnost uvést podmínky, za jakých státní podpora ovlivňuje obchod mezi členskými státy nebo narušuje hospodářskou soutěž či hrozí jejím narušením. Tribunál vůbec nezohlednil, že podle primárního práva, konkrétně Protokolu č. 8, který je právním základem rozhodnutí, je třeba vycházet z předpokladu, že sporná státní podpora narušuje hospodářskou soutěž nebo hrozí její narušení a z toho důvodu by odůvodnění podmínek obchodu a hospodářské soutěže bylo v rozhodnutí nadbytečné.

      (1)  Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie — Protokol č. 8 o restrukturalizaci polského ocelářského průmyslu (Úř. věst. 2003, L 236, s. 948).


title: Věc T-493/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2010 Y proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. října 2009 ve věci F-29/08, Y v. Komise

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/46

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2010 Y proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. října 2009 ve věci F-29/08, Y v. Komise
   (Věc T-493/09 P)
   ()
   2010/C 221/77
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Y (Brusel, Belgie) (zástupce: J. Van Rossum, advokát)

      Další účastnice: Evropská komise

      Návrhová žádání navrhovatele

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. října 2009 (věc F-29/08, Y v. Komise), kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatele;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 24. května 2007 o propuštění navrhovatele;

               —

               uložit Komisi, aby navrhovateli vyplatila odměnu, kterou by nadále pobíral, kdyby nebyla předčasně ukončena jeho pracovní smlouva, jakož i veškeré náhrady, na které má nárok;

               —

               uložit Komisi, aby mu zaplatila náhradu morální újmy ve výši 500 000 eur, která mu vznikla;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatel domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 7. října 2009 vydaného ve věci Y v. Komise, F-29/08, kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatele, jíž se domáhal jednak zrušení rozhodnutí Komise o jeho propuštění a jednak náhrady škody.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že se SVS dopustil nesprávného právního posouzení když měl za to, že:

               —

               Komise neměla povinnost požádat o stanovisko hodnotící výbor, i když rozhodnutí Komise ze dne 7. dubna 2004, kterým byla přijata obecná prováděcí ustanovení o postupech přijímání a zaměstnávání smluvních zaměstnanců, takovou povinnost konzultace upravuje;

               —

               propuštění navrhovatele bylo platné, i když neměl možnost uplatnit své připomínky ke stanovisku hodnotícího výboru, které mu nebylo sděleno;

               —

               nesdělení stanoviska hodnotícího výboru navrhovateli neporušuje jeho práva na obhajobu;

               —

               rozhodnutí o propuštění nevycházelo ze stanoviska hodnotícího výboru, ačkoli toto stanovisko bylo výslovně zmíněno v odůvodnění rozhodnutí o propuštění;

               —

               Komise vycházela pouze z důvodů a skutkových okolností zmíněných ve zprávě o ukončení zkušební doby navrhovatele, i když ze znění tohoto rozhodnutí vyplývá, že se toto rozhodnutí opírá o hlediska, která se týkají tvrzení o braní úplatků;

               —

               rozhodnutí o propuštění je řádně odůvodněné, i když vycházelo z důvodů a skutkových okolností, ke kterým došlo před vstupem navrhovatele do služby jako smluvní zaměstnanec, a

               —

               rozhodnutí o propuštění nebylo disciplinární sankcí, i když protiprávní jednání, která jsou navrhovateli vytýkána, vedla k zahájení disciplinárního řízení, které se týká stejného skutkového stavu a jednání, jaké jsou uvedeny k odůvodnění rozhodnutí o propuštění.